title: Lieta C-109/22: Prasība, kas celta 2022. gada 15. februārī – Eiropas Komisija/Rumānija

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/18

      Prasība, kas celta 2022. gada 15. februārī – Eiropas Komisija/Rumānija
      (Lieta C-109/22)
      (2022/C 148/25)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Nicolae un E. Sanfrutos Cano)

         Atbildētāja: Rumānija

         Prasījumi

      Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  konstatēt, ka, neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-301/17 Komisija/Rumānija (1), Rumānija nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti LESD 260. panta 1. punktā;

                  —

                  piespriest Rumānijai atbilstoši LESD 260. panta 2. punktam samaksāt kavējuma naudu EUR 29 781,30 apmērā par pienākuma veikt vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu spriedumu lietā C-301/17 Komisija/Rumānija, neizpildi par katru izpildes nokavējuma dienu, sākot no dienas, kad tiks pieņemts spriedums šajā lietā, līdz dienai, kad pilnībā tiks veikti visi nepieciešamie pasākumi sprieduma C-301/17 Komisija/Rumānija izpildei;

                  —

                  piespriest Rumānijai saskaņā ar LESD 260. panta 2. punkta noteikumiem samaksāt naudas sodu 3 311,50 EUR apmērā dienā, to reizinot ar pārkāpuma dienu skaitu, skaitot no sprieduma lietā C-301/17 Komisija/Rumānija pasludināšanas dienas līdz dienai, kurā Rumānija būs veikusi visus nepieciešamos pasākumus minētā sprieduma izpildei, vai arī, ja Rumānija neveiks šādus pasākumus, līdz dienai, kurā pasludinās Tiesas spriedumu šajā lietā, ar nosacījumu, ka summa pārsniedz minimālo naudas soda summu 1 643 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest Rumānijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Eiropas Komisijas iesniegtā prasība pret Rumāniju ir par to, ka šī dalībvalsts neesot izpildījusi pienākumu veikt visus nepieciešamos pasākumus Tiesas sprieduma lietā C-301/17 izpildei, jo 44 no 68 atkritumu poligoniem, kas ir minētā sprieduma priekšmets, vēl nav slēgti atbilstoši Padomes Direktīvai 1999/31/EK (1999. gada 26. aprīlis) par atkritumu poligoniem (2).
      Komisija apgalvo, ka Rumānija, lai attaisnotu Tiesas sprieduma neizpildi, nevar atsaukties uz tīri iekšējām situācijām, piemēram, nepieciešamību veikt priekšizpēti, atsavināšanas procedūru veikšanu, administratīvām procedūrām vai to, ka uzņēmēji, kuri apsaimnieko attiecīgos poligonus, nav veikuši nepieciešamos pasākumus.
      Līdz ar to Komisija lūdz, lai Rumānijai sakarā ar Tiesas sprieduma neizpildi tiek piespriests samaksāt kavējuma naudu 29 781,30 EUR par katru kavējuma dienu, skaitot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienas līdz visu nepieciešamo pasākumu veikšanai nolūkā izpildīt spriedumu lietā C-301/17. Lai nodrošinātu, ka Rumānijas progresu var uzraudzīt, pārbaudīt un ņemt vērā, Komisija ierosina, ka kavējuma nauda par katru kavējuma dienu tiek aprēķināta par 6 mēnešu kavējuma periodu, veicot nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietā C-301/17, izmantojot lejupejošu formulu, saskaņā ar kuru kopsumma par šiem laikposmiem tiek samazināta par procentuālu daļu, kas atbilst proporcijai, kas atbilst to atkritumu poligonu skaitam, kuri ir padarīti par atbilstošiem Direktīvas 1999/31 noteikumiem.
      Turklāt Komisija lūdz piespriest Rumānijai samaksāt naudas sodu 3 311,50 EUR apmērā dienā, to reizinot ar pārkāpuma dienu skaitu, skaitot no sprieduma lietā C-301/17 pasludināšanas dienas līdz dienai, kurā Rumānija būs veikusi visus nepieciešamos pasākumus minētā sprieduma izpildei, vai arī, ja Rumānija neveiks šādus pasākumus, līdz dienai, kurā pasludinās Tiesas spriedumu šajā lietā, ar nosacījumu, ka summa pārsniedz minimālo naudas soda summu 1 643 000 EUR apmērā.
      Šī soda apmēru nosaka, ņemot vērā pārkāpuma smagumu, tā ilgumu, kā arī vajadzību nodrošināt šāda soda atturošo iedarbību, atbilstoši attiecīgās dalībvalsts maksātspējai, piemērojot reizinātāju “n”.

         (1)  Spriedums, 2008. gada 18. oktobris, Komisija/Rumānija (C-301/17 EU:C:2018:846).

         (2)  OV 1999, L 182, 1. lpp.


title: Lieta C-499/20: Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 10. februāra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DIMCO Dimovasili M.I.K.E./Ypourgos Perivallontos kai Energeias (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Direktīva 97/23/EK – Spiediena iekārtas – CE marķējums – Laišana tirgū un nodošana ekspluatācijā – Ierobežojumi, kuru mērķis ir nodrošināt personu aizsardzību – LESD 34. un 36. pants – Valsts tiesiskais regulējums, ar ko nosaka ierobežojumus saistībā ar gāzes cauruļvadu uzstādīšanas veidu)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/5

      Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 10. februāra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DIMCO Dimovasili M.I.K.E./Ypourgos Perivallontos kai Energeias

      (Lieta C-499/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 97/23/EK - Spiediena iekārtas - CE marķējums - Laišana tirgū un nodošana ekspluatācijā - Ierobežojumi, kuru mērķis ir nodrošināt personu aizsardzību - LESD 34. un 36. pants - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko nosaka ierobežojumus saistībā ar gāzes cauruļvadu uzstādīšanas veidu)
      (2022/C 148/06)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Iesniedzējtiesa

         Symvoulio tis Epikrateias

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: DIMCO Dimovasili M.I.K.E.

         Atbildētājs: Ypourgos Perivallontos kai Energeias

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/23/EK (1997. gada 29. maijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz spiediena iekārtām, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (2003. gada 29. septembris), 4. panta 1. punkta 1.1. apakšpunkts un I pielikums kopsakarā ar šīs direktīvas 2. panta 2. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas, lai garantētu personu drošību, it īpaši pret zemestrīcēm, paredz noteiktus spiediena iekārtu, piemēram, gāzes pārvades cauruļvadu, tostarp tādu, kurām ir CE marķējums, uzstādīšanas paņēmienus, ciktāl šis tiesiskais regulējums nerada nekādas izmaiņas šajās iekārtās un nav ar LESD 34. un 36. pantu aizliegts šķērslis.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta T-76/22: Prasība, kas celta 2022. gada 9. februārī – Schwa-Medico/EUIPO – Med-El Elektromedizinische Geräte (“STIWELL”)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/36

      Prasība, kas celta 2022. gada 9. februārī – Schwa-Medico/EUIPO – Med-El Elektromedizinische Geräte (“STIWELL”)
      (Lieta T-76/22)
      (2022/C 148/48)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Schwa-Medico, Medizinische Apparate, Vertriebsgesellschaft mbH (Ēringshauzena, Vācija) (pārstāvji: E. Fortunet un P. Marchiset, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Med-El Elektromedizinische Geräte GesmbH (Insbruka, Austrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “STIWELL” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 4 072 542

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 24. novembra lēmums lietā R 1383/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā atteikts apmierināt pieteikumu par Eiropas Savienības preču zīmes “STIWELL” Nr. 4 072 542 atcelšanu attiecībā uz 10. klasē ietilpstošām precēm “neiromuskulārās stimulācijas aparāti”, un daļā, kurā atteikts kā atcelšanas datuma sākuma brīdi attiecībā uz visām precēm noteikt piecu gadu laikposma beigas no šīs preču zīmes reģistrācijas pieteikuma publicēšanas Eiropas Savienības preču zīmju biļetenā (2011. gada 21. februāris);

                  —

                  piespriest EUIPO un Med-El atlīdzināt ar šo prasību saistītos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums un nepietiekams Apelācijas padomes lēmuma pamatojums, jo tā nepareizi izvērtējusi preču zīmes faktiskas izmantošanas jēdzienu, neveicot visaptverošu vērtējumu, kurā ņemti vērā visi faktori, un balstoties uz visiem faktiem;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums un nepietiekams Apelācijas padomes lēmuma pamatojums, jo tā nepareizi izvērtējusi preču zīmes faktiskas izmantošanas jēdzienu, vērtējot preču specifiskumu no preču zīmes īpašnieka darbības, nevis no preču apraksta skatpunkta;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums un nepietiekams Apelācijas padomes lēmuma pamatojums, jo tā nepareizi izvērtējusi preču zīmes faktiskas izmantošanas jēdzienu, ar pretrunīgu motivāciju pamatojot minēto preču apgalvoto specifiskumu;

                  —

                  Apelācijas padomes pieļauta kļūda, nosakot atcelšanas datuma spēkā stāšanās brīdi, uzturot prasību par leģitīma iemesla esamību un nepareizi interpretējot šo leģitīmo iemeslu.


title: Lieta C-116/22: Prasība, kas celta 2022. gada 18. februārī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/19

      Prasība, kas celta 2022. gada 18. februārī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-116/22)
      (2022/C 148/26)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Hermes, M. Noll-Ehlers)

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  konstatēt, ka Vācijas Federālā Republika,

                              —

                              nepiešķirot īpaši aizsargājamās teritorijas statusu 88 no 4606 teritorijām, attiecībā uz kurām ir beidzies Direktīvas 92/43/EEK (1) 4. panta 4. punktā paredzētais sešu gadu termiņš, ir pārkāpusi minēto tiesību normu;

                              —

                              nenoteikdama aizsardzības mērķus 88 no strīdīgajām 4 606 teritorijām un, nosakot aizsardzības mērķus, vispārīgi un strukturāli ievērodama praksi, kas neatbilst šis tiesību normas tiesiskajām prasībām, attiecībā uz pārējām, ir pārkāpusi Direktīvas 92/43 4. panta 4. punktu;

                              —

                              neparedzēdama aizsardzības pasākumus 737 no strīdīgajām 4 606 teritorijām un turklāt, aizsardzības pasākumu noteikšanā vispārīgi un stukturāli ievērodama praksi, kas neatbilst šis tiesību normas tiesiskajām prasībām, ir pārkāpusi Direktīvas 92/43 6. panta 1. punktu;

                  2.

                  piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar šo prasību Eiropas Komisija apgalvo, ka Vācijas Federatīvā Republika neesot veikusi saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK vajadzīgos pasākumus tās Natura 2000 tīkla noteikšanai un pārvaldībai.
      Pirmkārt, Vācija neesot ievērojusi tai direktīvas 4. panta 4. punktā paredzēto pienākumu, jo 88 no 4 606 teritorijām, attiecībā uz kurām ir beidzies šajā tiesību normā paredzētais sešu gadu termiņš, attiecīgajā līguma pārkāpuma brīdī tā neesot bijusi piešķīrusi īpaši aizsargājamās teritorijas statusu.
      Otrkārt, Vācija, nenoteikdama aizsardzības mērķus 88 no strīdīgajām 4 606 teritorijām un turklāt, aizsardzības mērķu noteikšanā vispārīgi un strukturāli īstenodama praksi, kas neatbilst šis tiesību normas tiesiskajām prasībām, neesot ievērojusi tai direktīvas 4. panta 4. punktā paredzēto pienākumu definēt pietiekami specifiskus aizsardzības mērķus. Saskaņā ar direktīvas 4. panta 4. punktu aizsardzības mērķiem esot jābūt kvantitatīviem un aplēšamiem, ir skaidri jānošķir attiecīgās teritorijas aizsargājamo objektu “atjaunošanas” un “saglabāšanas” mērķi un tie ir jānosaka vispārpiemērojamos tiesību aktos. Vācijas prakse attiecībā uz aizsardzības mērķiem neatbilstot šīm prasībām.
      Treškārt, Vācija nonākot pretrunā ar savu direktīvas 6. panta 1. punktā noteikto pienākumu noteikt vajadzīgos aizsardzības pasākumus. Vācija neesot noteikusi nekādus aizsardzības pasākumus attiecībā uz 737 no strīdīgajām 4 606 teritorijām un turklāt aizsardzības pasākumu noteikšanā vispārīgi un strukturāli pārkāpjot direktīvas 6. panta 1. punkta prasību, saskaņā ar kuru aizsardzības pasākumiem esot jābalstās uz pietiekami konkrētiem aizsardzības mērķiem.

         (1)  Padomes Direktīva (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206, 7. lpp.).


title: Lieta T-92/22: Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Amisi Kumba/Padome

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/42

      Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Amisi Kumba/Padome
      (Lieta T-92/22)
      (2022/C 148/56)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Gabriel Amisi Kumba (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris) (1), ciktāl šā lēmuma pielikuma 2. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris) (2), ciktāl šīs regulas I pielikuma 2. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus, kuri būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-90/22 Kande Mupompa/Padome.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 75. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 3. lpp.).


title: Lieta C-522/20: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 10. februāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OE/VY (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Spēkā esamība – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Jurisdikcija, lai izskatītu prasību par laulības šķiršanu – LESD 18. pants – Regula (EK) Nr. 2201/2003 – 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta piektais un sestais ievilkums – Atšķirība starp to uzturēšanās laikposmu ilgumu, kas nepieciešami kompetentās tiesas noteikšanai – Nošķīrums starp rezidentu, kas ir dalībvalsts tiesas, kurā celta prasība, valstspiederīgais un rezidentu, kas nav tās valstspiederīgais – Diskriminācija pilsonības dēļ – Neesamība)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/5

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 10. februāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OE/VY
      (Lieta C-522/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Spēkā esamība - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija, lai izskatītu prasību par laulības šķiršanu - LESD 18. pants - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta piektais un sestais ievilkums - Atšķirība starp to uzturēšanās laikposmu ilgumu, kas nepieciešami kompetentās tiesas noteikšanai - Nošķīrums starp rezidentu, kas ir dalībvalsts tiesas, kurā celta prasība, valstspiederīgais un rezidentu, kas nav tās valstspiederīgais - Diskriminācija pilsonības dēļ - Neesamība)
      (2022/C 148/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: OE

         Atbildētāja: VY

         Rezolutīvā daļa

      LESD 18. pantā nostiprinātais diskriminācijas pilsonības dēļ aizlieguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts, kurā atrodas prasītāja pastāvīgā dzīvesvieta, tiesu jurisdikcija, kāda ir paredzēta Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu, 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta sestajā ievilkumā, ir pakārtota nosacījumam par minimālo prasītāja uzturēšanās laikposmu tieši pirms savas prasības celšanas, kas ir sešus mēnešus īsāks nekā šīs regulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta piektajā ievilkumā paredzētais, pamatojoties uz to, ka attiecīgā persona ir šīs dalībvalsts valstspiederīgais.

         (1)  OV C 35, 1.2.2021.


title: Lieta T-93/22: Prasība, kas celta 2022. gada 18. februārī – Ramazani Shadary/Padome

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/43

      Prasība, kas celta 2022. gada 18. februārī – Ramazani Shadary/Padome
      (Lieta T-93/22)
      (2022/C 148/57)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris) (1), ciktāl šā lēmuma pielikuma 9. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris) (2), ciktāl šīs regulas I pielikuma 9. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus, kuri būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-90/22 Kande Mupompa/Padome.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 75. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 3. lpp.).


title: Lieta T-736/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 11. februāra rīkojums – OP/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Pieņemšana darbā – Atklātais konkurss EPSO/AST/147/19 – Lēmums neiekļaut prasītāja vārdu konkursa rezerves sarakstā – Pienākums norādīt pamatojumu – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/24

      Vispārējās tiesas 2022. gada 11. februāra rīkojums – OP/Komisija
      (Lieta T-736/20) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Atklātais konkurss EPSO/AST/147/19 - Lēmums neiekļaut prasītāja vārdu konkursa rezerves sarakstā - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme)
      (2022/C 148/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: OP (pārstāvis: S. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: I. Melo Sampaio un L. Vernier)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt atklātā konkursa EPSO/AST/147/19 atlases komisijas 2020. gada 5. februāra lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu minētā konkursa rezerves sarakstā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu.

                  2)

                  OP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 79, 8.3.2021.


title: Lieta C-564/20: Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 10. februāra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PF, MF/Minister for Agriculture, Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā zivsaimniecības politika – Regula (EK) Nr. 1224/2009 – Kontroles sistēma – 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 34. pants – Nozvejas un zvejas piepūles reģistrēšana – Informācijas paziņošana Eiropas Komisijai par nozvejoto Norvēģijas omāru daudzumu – Iespēja izmantot citus datus, kas nav norādīti zvejas žurnālā – Pamatota un zinātniski izstrādāta metode datu apstrādei un pārbaudei – Zvejas aizlieguma noteikšana)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/6

      Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 10. februāra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PF, MF/Minister for Agriculture, Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

      (Lieta C-564/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā zivsaimniecības politika - Regula (EK) Nr. 1224/2009 - Kontroles sistēma - 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 34. pants - Nozvejas un zvejas piepūles reģistrēšana - Informācijas paziņošana Eiropas Komisijai par nozvejoto Norvēģijas omāru daudzumu - Iespēja izmantot citus datus, kas nav norādīti zvejas žurnālā - Pamatota un zinātniski izstrādāta metode datu apstrādei un pārbaudei - Zvejas aizlieguma noteikšana)
      (2022/C 148/08)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Supreme Court

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: PF un MF

         Atbildētāji: Minister for Agriculture, Food and the Marine un Sea Fisheries Protection Authority

         Rezolutīvā daļa

      33. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 34. pants Padomes Regulā (EK) Nr. 1224/2009 (2009. gada 20. novembris), ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2015/812 (2015. gada 20. maijs), ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts vienotajai kontroles iestādei nav pienākuma paziņot Eiropas Komisijai tikai zvejas kuģu kapteiņu zvejas žurnālos reģistrētos datus saskaņā ar šīs regulas 14. un 15. pantu, bet tā šo datu apstrādei var izmantot pamatotu un zinātniski izstrādātu metodi, piemēram, tā saukto “pavadītā laika” metodi, lai nodrošinātu, ka Komisijai paziņotie dati par nozvejām ir pareizi.

         (1)  OV C 19, 18.1.2021.


title: Lieta T-67/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 4. februāra rīkojums – ultra air/EUIPO – Donaldson Filtration Deutschland (“ultrafilter international”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas un atcelšanas procesi – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ultrafilter international” – Pieteikums par pārvēršanu valsts preču zīmes pieteikumā – Atcelšanas process, kuram zudis priekšmets – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/24

      Vispārējās tiesas 2022. gada 4. februāra rīkojums – ultra air/EUIPO – Donaldson Filtration Deutschland (“ultrafilter international”)
      (Lieta T-67/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas un atcelšanas procesi - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ultrafilter international” - Pieteikums par pārvēršanu valsts preču zīmes pieteikumā - Atcelšanas process, kuram zudis priekšmets - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2022/C 148/33)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ultra air GmbH (Hilden, Vācija) (pārstāvis: C. König, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Vācija) (pārstāve: N. Siebertz, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 5. novembra lēmumu lietā R 271/2020-2 attiecībā uz atcelšanas procesu starp ultra air un Donaldson Filtration Deutschland.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  ultra air GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 88, 15.3.2021.


title: Lieta C-595/20: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 10. februāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ES/ShareWood Switzerland AG, VF (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Tiesību akti, kas piemērojami līgumsaistībām – Regula (EK) Nr. 593/2008 (Roma I) – Patērētāju līgumi – Piemērojamo tiesību aktu izvēle – 6. panta 4. punkta c) apakšpunkts – Līgumu, kuru priekšmets ir lietu tiesības uz nekustamo īpašumu vai nekustamā īpašuma noma, izslēgšana – Pirkuma līgums, ieskaitot nomas līgumu un pakalpojumu sniegšanas līgumu, kas attiecas uz kokiem, kuri ir stādīti tikai nociršanai peļņas gūšanas nolūkā)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/7

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 10. februāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ES/ShareWood Switzerland AG, VF
      (Lieta C-595/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Tiesību akti, kas piemērojami līgumsaistībām - Regula (EK) Nr. 593/2008 (Roma I) - Patērētāju līgumi - Piemērojamo tiesību aktu izvēle - 6. panta 4. punkta c) apakšpunkts - Līgumu, kuru priekšmets ir lietu tiesības uz nekustamo īpašumu vai nekustamā īpašuma noma, izslēgšana - Pirkuma līgums, ieskaitot nomas līgumu un pakalpojumu sniegšanas līgumu, kas attiecas uz kokiem, kuri ir stādīti tikai nociršanai peļņas gūšanas nolūkā)
      (2022/C 148/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ES

         Atbildētāja: ShareWood Switzerland AG, VF

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I), 6. panta 4. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pirkuma līgums, kurā ir iekļauts nomas līgums un līgums par pakalpojumu sniegšanu un kurš attiecas uz kokiem, kas ir iestādīti nomātā zemesgabalā nociršanai vienīgi peļņas gūšanas nolūkā, nav jāuzskata par “līgumiem, kuri saistīti ar lietu tiesībām uz nekustamo īpašumu vai nekustamā īpašuma nomu/īri” šīs tiesību normas izpratnē.

         (1)  OV C 35, 1.2.2021.


title: Lieta T-94/22: Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Mutondo/Padome

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/44

      Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Mutondo/Padome
      (Lieta T-94/22)
      (2022/C 148/58)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Kalev Mutondo (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris) (1), ciktāl šā lēmuma pielikuma 10. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris) (2), ciktāl šīs regulas I pielikuma 10. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus, kuri būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-90/22 Kande Mupompa/Padome.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 75. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 3. lpp.).


title: Lieta C-156/21: Tiesas (plēnums) 2022. gada 16. februāra spriedums – Ungārija/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome (Atcelšanas prasība – Regula (ES, Euratom) 2020/2092 – Vispārējs nosacītības režīms Eiropas Savienības budžeta aizsardzībai – Savienības budžeta aizsardzība, ja kādā dalībvalstī tiek pārkāpti tiesiskuma principi – Juridiskais pamats – LESD 322. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Iespējama LES 7. panta un LESD 269. panta apiešana – Iespējami LES 4. panta 1. punkta, 5. panta 2. punkta un 13. panta 2. punkta, kā arī tiesiskās drošības, samērīguma un dalībvalstu vienlīdzības saistībā ar Līgumiem principu pārkāpumi)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/7

      Tiesas (plēnums) 2022. gada 16. februāra spriedums – Ungārija/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-156/21) (1)

      (Atcelšanas prasība - Regula (ES, Euratom) 2020/2092 - Vispārējs nosacītības režīms Eiropas Savienības budžeta aizsardzībai - Savienības budžeta aizsardzība, ja kādā dalībvalstī tiek pārkāpti tiesiskuma principi - Juridiskais pamats - LESD 322. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Iespējama LES 7. panta un LESD 269. panta apiešana - Iespējami LES 4. panta 1. punkta, 5. panta 2. punkta un 13. panta 2. punkta, kā arī tiesiskās drošības, samērīguma un dalībvalstu vienlīdzības saistībā ar Līgumiem principu pārkāpumi)
      (2022/C 148/10)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: Z. Fehér un M. M. Tátrai)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji: M. B. Majczyna un S. Żyrek)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji: F. Drexler, R. Crowe, U. Rösslein, T. Lukácsi un A. Pospíšilová Padowska), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. de Gregorio Merino, E. Rebasti, A. Tamás un A. Sikora-Kalėda)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji: C. Pochet, M. Jacobs un L. Van den Broeck), Dānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji M. Søndahl Wolff un M. J. Nymann-Lindegren, vēlāk M. Søndahl Wolff un V. Pasternak Jørgensen), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller un R. Kanitz), Īrija (pārstāvji: M. Browne, J. Quaney un A. Joyce, pārstājvji, kam palīdz D. Fennelly, BL, Spānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji J. Rodríguez de la Rúa Puig un S. Centeno Huerta, vēlāk J. Rodríguez de la Rúa Puig un A. Gavela Llopis), Francijas Republika (pārstāvji: A.-L. Desjonquères, A.-C. Drouant un E. Leclerc), Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji: sākotnēji A. Germeaux un T. Uri, vēlāk A. Germaux), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: M. K. Bulterman un J. Langer), Somijas Republika (pārstāvji: H. Leppo un S. Hartikainen), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: O. Simonsson, J. Lundberg, C. Meyer-Seitz, A. Runeskjöld, H. Shev, M. Salborn Hodgson, H. Eklinder un R. Shahsavan Eriksson), Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Calleja Crespo, J.–P. Keppenne, J. Baquero Cruz un A. Tokár)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ungārija sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Beļģijas Karaliste, Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Īrija, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Nīderlandes Karaliste, Polijas Republika, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas

         (1)  OV C 138, 19.4.2021.


title: Lieta T-459/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 11. februāra rīkojums – Calrose Rice/EUIPO – Ricegrowers (“Sunwhite”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Sunwhite” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts grafiska preču zīme “Sunwhite” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/25

      Vispārējās tiesas 2022. gada 11. februāra rīkojums – Calrose Rice/EUIPO – Ricegrowers (“Sunwhite”)
      (Lieta T-459/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Sunwhite” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “Sunwhite” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2022/C 148/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Calrose Rice (Sofija, Bulgārija) (pārstāvis: H. Raychev, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Hamel un J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ricegrowers Ltd (Lītona, Jaundienvidvelsa, Austrālija) (pārstāvji: C. Menebröcker un C. Böhmer, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 4. jūnija lēmumu lietā R 2465/2020-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ricegrowers un Calrose Rice.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Calrose Rice atlīdzina ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 382, 20.9.2021.


title: Lieta T-81/22: Prasība, kas celta 2022. gada 11. februārī – Euranimi/Komisija

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/37

      Prasība, kas celta 2022. gada 11. februārī – Euranimi/Komisija
      (Lieta T-81/22)
      (2022/C 148/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: European Association of Non-Integrated Metal Importers & distributors (Euranimi) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: M. Campa, D. Rovetta, P. Gjørtler un V. Villante, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2021/2012 (2021. gada 17. novembris), ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Indijas un Indonēzijas izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu importam (1), kas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēta 2021. gada 18. novembrī, ciktāl tā attiecas uz pasākumiem, kuri apstiprināti saistībā ar antidempinga procedūru AD670;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2) 3. panta 4. punkts attiecībā uz kumulatīvo novērtējumu par importa no attiecīgajām valstīm ietekmi, nav ievērotas prasītājas tiesības uz aizstāvību un ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (ES) 2016/1036 3. panta 2. punkts par kaitējuma un cēloņsakarības novērtējumu attiecībā uz Indijas un Indonēzijas izcelsmes izstrādājumiem un ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi novērtētas Savienības intereses, kas attaisnojot antidempinga maksājumu piemērošanu.

         (1)  Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2021/2012 (2021. gada 17. novembris), ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Indijas un Indonēzijas izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu importam (OV 2021, L 410, 153. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.).


title: Lieta T-95/22: Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Kanyama/Padome

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/44

      Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Kanyama/Padome
      (Lieta T-95/22)
      (2022/C 148/59)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Célestin Kanyama (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris) (1), ciktāl šā lēmuma pielikuma 4. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris) (2), ciktāl šīs regulas I pielikuma 4. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus, kuri būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-90/22 Kande Mupompa/Padome.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 75. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 3. lpp.).


title: Lieta T-82/22: Prasība, kas celta 2022. gada 15. februārī – Bambu Sales/EUIPO (“BAMBU”)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/38

      Prasība, kas celta 2022. gada 15. februārī – Bambu Sales/EUIPO (“BAMBU”)
      (Lieta T-82/22)
      (2022/C 148/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bambu Sales, Inc. (Sekaukusa, Ņūdžersija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: T. Stein, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BAMBU” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 105 815

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 16. decembra lēmums lietā R 1702/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-464/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 7. februāra rīkojums – Faller u.c./Komisija (Atcelšanas prasība – Cilvēkiem paredzētas zāles – Cilvēkiem paredzēto zāļu “Comirnaty” tirdzniecības atļaujas ar nosacījumiem grozījums – Intereses celt prasību neesamība – Tieša skāruma neesamība – Individuāla skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/26

      Vispārējās tiesas 2022. gada 7. februāra rīkojums – Faller u.c./Komisija
      (Lieta T-464/21) (1)

      (Atcelšanas prasība - Cilvēkiem paredzētas zāles - Cilvēkiem paredzēto zāļu “Comirnaty” tirdzniecības atļaujas ar nosacījumiem grozījums - Intereses celt prasību neesamība - Tieša skāruma neesamība - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2022/C 148/35)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Sonja Faller (Bressanone, Itālija) un 74 citi prasītāji, kuru vārdi un uzvārdi norādīti rīkojuma pielikumā (pārstāve: R. Holzeisen, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B.-R. Killmann un A. Sipos)

         Priekšmets

      Prasība, kura pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2021. gada 31. maija īstenošanas lēmumu C(2021) 4034 final, ar ko groza tirdzniecības atļauju ar nosacījumiem cilvēkiem paredzētām zālēm “Comirnaty – Covid-19 ARNm vakcīna (modificētu nukleozīdu)”, kas piešķirta ar īstenošanas lēmumu C(2020) 9598 final.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Par TR un pārējo fizisko personu, kuru vārdi un uzvārdi norādīti II pielikumā, kā arī par YI un pārējo fizisko personu, kuru vārdi un uzvārdi norādīti II pielikumā, par EW un pārējo fizisko personu, kuru vārdi un uzvārdi norādīti II pielikumā, kā arī par Arnošt Komárek un pārējo fizisko personu, kuru vārdi un uzvārdi norādīti II pielikumā, iesniegtajiem pieteikumiem par iestāšanos lietā vairs nav nepieciešams lemt.

                  3)

                  Sonja Faller un pārējie I pielikumā norādītie prasītāji atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  TR un pārējās fiziskās personas, kuru vārdi un uzvārdi norādīti II pielikumā, kā arī par YI un pārējās fiziskās personas, kuru vārdi un uzvārdi norādīti II pielikumā, par EW un pārējās fiziskās personas, kuru vārdi un uzvārdi norādīti II pielikumā, kā arī Arnošt Komárek un pārējās fiziskās personas, kuru vārdi un uzvārdi norādīti II pielikumā, katrs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar savu pieteikumu par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 368, 13.9.2021.


title: Lieta C-157/21: Tiesas (plēnums) 2022. gada 16. februāra spriedums – Polijas Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome (Atcelšanas prasība – Regula (ES, Euratom) 2020/2092 – Vispārējs nosacītības režīms Eiropas Savienības budžeta aizsardzībai – Savienības budžeta aizsardzība, ja kādā dalībvalstī tiek pārkāpti tiesiskuma principi – Juridiskais pamats – LESD 322. panta 1. punkta a) apakšpunkts – LESD 311. pants – LESD 312. pants – Iespējama LES 7. panta un LESD 269. panta apiešana – Iespējami LES 4. panta 1. punkta, 5. panta 2. punkta, 13. panta 2. punkta, LESD 296. panta otrās daļas, 2. protokola par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu, kā arī kompetences piešķiršanas, tiesiskās drošības, samērīguma un dalībvalstu vienlīdzības saistībā ar Līgumiem principu pārkāpumi – Iespējama pilnvaru nepareiza izmantošana)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/8

      Tiesas (plēnums) 2022. gada 16. februāra spriedums – Polijas Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-157/21) (1)

      (Atcelšanas prasība - Regula (ES, Euratom) 2020/2092 - Vispārējs nosacītības režīms Eiropas Savienības budžeta aizsardzībai - Savienības budžeta aizsardzība, ja kādā dalībvalstī tiek pārkāpti tiesiskuma principi - Juridiskais pamats - LESD 322. panta 1. punkta a) apakšpunkts - LESD 311. pants - LESD 312. pants - Iespējama LES 7. panta un LESD 269. panta apiešana - Iespējami LES 4. panta 1. punkta, 5. panta 2. punkta, 13. panta 2. punkta, LESD 296. panta otrās daļas, 2. protokola par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu, kā arī kompetences piešķiršanas, tiesiskās drošības, samērīguma un dalībvalstu vienlīdzības saistībā ar Līgumiem principu pārkāpumi - Iespējama pilnvaru nepareiza izmantošana)
      (2022/C 148/11)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna un S. Żyrek)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un M. M. Tátrai)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji: R. Crowe, F. Drexler, U. Rösslein, T. Lukácsi un A. Pospíšilová Padowska), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. de Gregorio Merino, E. Rebasti, A. Tamás un A. Sikora-Kalėda)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji: M. Jacobs, C. Pochet un L. Van den Broeck), Dānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji M. Søndahl Wolff un J. Nymann-Lindegren, vēlāk M. Søndahl Wolff un V. Pasternak Jørgensen), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller un R. Kanitz), Īrija (pārstāvji: M. Browne, J. Quaney un A. Joyce, pārstāvji, kam palīdz D. Fennelly, BL), Spānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji J. Rodríguez de la Rúa Puig un S. Centeno Huerta, vēlāk J. Rodríguez de la Rúa Puig un A. Gavela Llopis), Francijas Republika (pārstāvji: A.-L. Desjonquères, A.–C. Drouant un E. Leclerc), Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji: sākotnēji A. Germeaux un T. Uri, vēlāk A. Germeaux), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: M. K. Bulterman un J. Langer), Somijas Republika (pārstāvji: H. Leppo un S. Hartikainen), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: O. Simonsson, J. Lundberg un C. Meyer-Seitz, A. Runeskjöld, H. Shev, M. Salborn Hodgson, H. Eklinder un R. Shahsavan Eriksson), Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Calleja Crespo, J.–P. Keppenne, J. Baquero Cruz un K. Herrmann)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Polijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Beļģijas Karaliste, Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Īrija, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Ungārija, Nīderlandes Karaliste, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 138, 19.4.2021.


title: Lieta T-739/21 R: Vispārējās tiesas 2022. gada 7. februāra rīkojums – Eurecna/Komisija (Pagaidu noregulējums – Publiski pakalpojumu līgumi – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/26

      Vispārējās tiesas 2022. gada 7. februāra rīkojums – Eurecna/Komisija
      (Lieta T-739/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Publiski pakalpojumu līgumi - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2022/C 148/36)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eurecna SpA (Venēcija, Itālija) (pārstāvis: R. Sciaudone, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà un S. Romoli)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Komisijas 2021. gada 10., 16. un 30. septembra lēmumu izpildi, ar kuriem ir noteikts no prasītājas atgūt prasījumus, un, otrkārt, uzdot Komisijai samaksāt attiecīgās summas prasītājai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu.

                  2)

                  Atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.


title: Lieta T-96/22: Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Kampete/Padome

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/45

      Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Kampete/Padome
      (Lieta T-96/22)
      (2022/C 148/60)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ilunga Kampete (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris) (1), ciktāl šā lēmuma pielikuma 1. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris) (2), ciktāl šīs regulas I pielikuma 1. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus, kuri būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-90/22 Kande Mupompa/Padome.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 75. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 3. lpp.).


title: Lieta C-674/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 10. novembrī Residencial Palladium, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 1. septembra spriedumu lietā T-566/20 Residencial Palladium/EUIPO – Palladium Gestión (“Palladium Hotel Garden Beach”)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/9

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 10. novembrīResidencial Palladium, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 1. septembra spriedumu lietā T-566/20 Residencial Palladium/EUIPO – Palladium Gestión (“Palladium Hotel Garden Beach”)
      (Lieta C-674/21 P)
      (2022/C 148/12)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Residencial Palladium, S.L. (pārstāvis: D. Solana Giménez, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Palladium Gestión, S.L.

      Ar 2022. gada 22. februāra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Residencial Palladium, S.L. pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-53/22 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 11. februāra rīkojums – Collard/Parlaments un ID (Pagaidu noregulējums – Institucionālās tiesības – Parlamenta loceklis – Deputāta darbības apturēšana viņa politiskajā grupā un izslēgšana no tās – Pieteikums par piemērošanas apturēšanu – Formas prasību neievērošana – Nepieņemamība)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/27

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 11. februāra rīkojums – Collard/Parlaments un ID

      (Lieta T-53/22 R)
      (Pagaidu noregulējums - Institucionālās tiesības - Parlamenta loceklis - Deputāta darbības apturēšana viņa politiskajā grupā un izslēgšana no tās - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
      (2022/C 148/37)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Gilbert Collard (Vauvert, Francija) (pārstāvis: B. Kuchukian, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Identitātes un demokrātijas politiskā grupa (ID)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Parlamenta Identitātes un demokrātijas politiskās grupas (ID) biroja 2022. gada 22. janvāra lēmuma, ar ko tika apturēta prasītāja darbība šajā grupā, un ID grupas locekļu 2022. gada 25. janvāra lēmuma, ar ko viņš tika izslēgts no šīs grupas, izpildi.

         Priekšmets

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu apturēt.


title: Lieta C-675/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. novembrī iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – Strong Charon, Soluções de Segurança, S.A./2045-Empresa de Segurança, S.A., FL

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. novembrī iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – Strong Charon, Soluções de Segurança, S.A./2045-Empresa de Segurança, S.A., FL
      (Lieta C-675/21)
      (2022/C 148/13)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal de Justiça

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Strong Charon, Soluções de Segurança, S.A.

         Atbildētāji kasācijas instancē: 2045-Empresa de Segurança, S.A., FL

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai joprojām ir uzskatāms, ka līgumsaistību nepastāvēšana starp secīgiem pakalpojumu sniedzējiem ir pazīme, kas liecina, ka nav notikusi pāreja Direktīvas 2001/23/EK (1) izpratnē, neraugoties uz to, ka – gluži tāpat kā pārējās pazīmes – tā pati par sevi nav izšķiroša un nav aplūkojama savrupi (1997. gada 11. marta spriedums Ayse Süzen, C-13/95, 11. punkts) (2)?

                  2)

                  Vai – situācijā, kad tādā darbībā kā rūpniecisko telpu privātā apsardze jaunais pakalpojumu sniedzējs ir pārņēmis tikai vienu no četriem ekonomisko vienību veidojušajiem darbiniekiem (un tādējādi nav pārņēmis lielāko daļu personāla), un nav faktu, kas ļautu secināt, ka pārņemtajam darbiniekam būtu kādas īpašas prasmes un zināšanas, kuru dēļ varētu apgalvot, ka jaunajam pakalpojuma sniedzējam ir nodota būtiska personāla daļa prasmju ziņā, un nav nodots arī nemateriālais īpašums – var secināt, ka nepastāv ekonomiskas vienības pāreja, pat ja klients joprojām nodod jaunā pakalpojuma sniedzēja rīcībā noteiktu aprīkojumu (signalizācija, iekšējās videonovērošanas iekārtas, dators), ņemot vērā, no vienas puses, samērā niecīgo ekonomisko vērtību, kāda šajā aprīkojumā veiktajam ieguldījumam ir darījumā kopumā, un, no otras puses, apstākli, ka no ekonomiskā viedokļa nebūtu bijis racionāli (2020. gada 27. februāra spriedums Grafe un Pohle, C-298/18, 32. punkts) (3) prasīt klientam tā nomaiņu?

                  3)

                  Vai – ievērojot, ka “šis jautājums valsts tiesai ir jāvērtē konkrēti, ņemot vērā Tiesas izstrādātos kritērijus ([spriedums], 2018. gada 7. augusts, Colino Siguënza, C-472/16, 45. punkts) (4), kā arī Direktīvā 2001/23 izvirzītos mērķus, kādi ir noteikti it īpaši tās 3. apsvērumā” [spriedums Grafe un Pohle, 27. punkts] – ir jāņem vērā tas, ka “Direktīvas 2001/23 mērķis ir ne tikai aizsargāt darba ņēmēju intereses uzņēmuma īpašumtiesību pārejas gadījumā, bet arī nodrošināt taisnīgu līdzsvaru starp šo pēdējo minēto interesēm, no vienas puses, un īpašumtiesību saņēmēja interesēm, no otras puses” (2020. gada 26. marta sprieduma ISS Facility Services NV, C-344/18 (5), 26. punkts, kurā savukārt ir atreferēts apgalvojums, kas jau tika izteikts 2013. gada 18. jūlija spriedumā Alemo-Herron, C-426/11, 25. punkts) (6)?

         (1)  Padomes Direktīva 2001/23/EK (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV 2001, L 82, 16. lpp.).

         (2)  EU:C:1997:141.

         (3)  EU:C:2020:121.

         (4)  EU:C:2018:646

         (5)  EU:C:2020:239.

         (6)  EU:C:2013:521.


title: Lieta T-97/22: Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Ilunga Luyoyo/Padome

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/45

      Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Ilunga Luyoyo/Padome
      (Lieta T-97/22)
      (2022/C 148/61)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris) (1), ciktāl šā lēmuma pielikuma 3. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris) (2), ciktāl šīs regulas I pielikuma 3. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus, kuri būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-90/22 Kande Mupompa/Padome.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 75. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 3. lpp.).


title: Lieta T-83/22: Prasība, kas celta 2022. gada 14. februārī – Selimfiber/EUIPO – Qureshi (“SPETRA”)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/38

      Prasība, kas celta 2022. gada 14. februārī – Selimfiber/EUIPO – Qureshi (“SPETRA”)
      (Lieta T-83/22)
      (2022/C 148/51)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Selimfiber Co. Ltd (Gimpo-si, Korejas Republika) (pārstāvji: J. Klaus un M. Odink, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Mohammad Sohail Qureshi (Bredforda, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SPETRA” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 271 624

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 22. novembra lēmums lietā R 684/2021-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību un citus radušos izdevumus; pakārtoti, ja otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks iestājas lietā, piespriest šim dalībniekam un atbildētājam solidāri atlīdzināt minētos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-98/22: Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Boshab/Padome

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/46

      Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – Boshab/Padome
      (Lieta T-98/22)
      (2022/C 148/62)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Évariste Boshab (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris) (1), ciktāl šā lēmuma pielikuma 6. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris) (2), ciktāl šīs regulas I pielikuma 6. punkts joprojām ietver prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus, kuri būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-90/22 Kande Mupompa/Padome.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2021/2181 (2021. gada 9. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 75. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2021/2177 (2021. gada 9. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2021, L 443, 3. lpp.).


title: Lieta T-84/22: Prasība, kas celta 2022. gada 15. februārī – Credit Suisse Group u.c./Komisija

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/39

      Prasība, kas celta 2022. gada 15. februārī – Credit Suisse Group u.c./Komisija
      (Lieta T-84/22)
      (2022/C 148/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Credit Suisse Group AG (Cīrihe, Šveice), Credit Suisse AG (Cīrihe), Credit Suisse Securities (Europe) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: R. Wesseling un F. Brouwer, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2021. gada 2. decembra Lēmumu C(2021) 8612 final lietā AT.40135 – FOREX (Sterling Lads) (turpmāk tekstā – “lēmums”);

                  —

                  pakārtoti, pamatojoties uz LESD 263. pantu, daļēji atcelt lēmuma 1. pantu un, pamatojoties uz LESD 261. pantu, samazināt ar lēmuma 2. pantu uzliktā naudas soda apmēru;

                  —

                  jebkurā gadījumā, pamatojoties uz LESD 261. pantu, samazināt ar lēmuma 2. pantu uzliktā naudas soda apmēru;

                  —

                  pamatojoties uz attiecīgi Vispārējas tiesas Reglamenta 88. panta 1. punktu, 89. panta 3. punkta d) apakšpunktu vai 91. panta b) punktu, veikt procesa organizatoriskos pasākumus vai pierādījumu savākšanas pasākumus, proti, pieprasīt Komisijai iesniegt tās izlīguma lēmumu;

                  —

                  pamatojoties uz Reglamenta 134. pantu, piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus vai, pakārtoti, samērīgu to tiesāšanās izdevumu daļu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija – konstatēdama, ka tiešsaistes tērzētavā notikusī informācijas apmaiņa (Information Exchange Chats) ir uzskatāma par nolīgumiem un/vai saskaņotām darbībām – esot pārkāpusi LESD 101. pantu un neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu. Konkrēti:

                              —

                              Komisija neesot sniegusi nepieciešamos pierādījumus, lai varētu konstatēt pamatvienošanās (Underlying Understanding) esamību un tādējādi arī to, ka tiešsaistes tērzētavā notikusī informācijas apmaiņa ir uzskatāma par nolīgumu un/vai saskaņotu darbību LESD 101. panta izpratnē;

                              —

                              pakārtoti, Komisijas izmantotie pierādījumi neesot pietiekami, lai juridiski pietiekami pierādītu, ka tiešsaistes tērzētavā notikusī informācijas apmaiņa ir uzskatāma par nolīgumu un/vai saskaņotu darbību LESD 101. panta izpratnē.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija – konstatēdama, ka tiešsaistes tērzētavā notikušās informācijas apmaiņas, aplūkojot to atsevišķi vai kā tāda apgalvota vienota un turpināta pārkāpuma sastāvdaļu, kas aptver arī citu apgalvotu rīcību, par kuru CS [(Credit Suisse)] nav saukta pie atbildības, mērķis ir konkurences ierobežošana un/vai izkropļošana – esot pārkāpusi LESD 101. pantu un neesot sniegusi pietiekamu pamatojumu. Konkrēti:

                              —

                              Komisija neesot izpildījusi no LESD 101. panta izrietošo pienākumu pierādīt, ka tiešsaistes tērzētavā notikusī informācijas apmaiņa ierobežo konkurenci mērķa dēļ;

                              —

                              Komisija – secinādama, ka tiesiski pamatots izskaidrojums par rīcību un konkurenci veicinošu iedarbību nav nozīmīgs LESD 101. panta 1. punkta piemērošanai – esot pieļāvusi tiesību kļūdu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, izmantodama vienota un turpināta pārkāpuma jēdzienu, Komisija esot pārkāpusi LESD 101. pantu un neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu. Konkrēti:

                              —

                              Komisija neesot pierādījusi un neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu par to, ka pastāvēja vispārējs plāns sasniegt kopēju mērķi, kura īstenošanā CS būtu plānojusi piedalīties vai par kuru tā būtu zinājusi, vai kuru tā būtu varējusi prognozēt;

                              —

                              Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, secinādama, ka pamatvienošanās ir apgalvota vienota un turpināta pārkāpuma sastāvdaļa.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi Regulas 1/2003 23. pantu, Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, nav ievērojusi samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus un neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu. Konkrēti:

                              —

                              Komisija esot pieņēmusi pārdošanas apjoma vērtības aizstājēju, kas ievērojami un patvaļīgi pārspīlē CS pārdošanas apjoma vērtību un līdz ar to arī apgalvotā pārkāpuma saimniecisko ietekmi, tādējādi atkāpjoties no Pamatnostādnēs naudas soda aprēķināšanai izmantotā jēdziena “pārdošanas apjoms”;

                              —

                              attiecībā uz CS noteiktais samazinājums par atbildību mīkstinošiem apstākļiem esot nesamērīgi mazs un tajā neesot ņemti vērā citi atbildību mīkstinoši apstākļi;

                              —

                              naudas sods, kas uzlikts CS, ievērojami pārsniedzot apgalvotā pārkāpuma smagumu;

                              —

                              naudas sods, kas uzlikts CS, esot pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam;

                              —

                              Komisija neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu, lai Vispārējai tiesai būtu iespējams novērtēt naudas soda, kas uzlikts CS, aprēķina samērīgumu salīdzinājumā ar izlīguma pusēm uzlikto naudas sodu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija – neveikdama rūpīgu un objektīvu izmeklēšanu – neesot ievērojusi labas pārvaldības principu un CS tiesības uz aizstāvību.


title: Lieta T-54/22 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 11. februāra rīkojums – Rivière/Parlaments un ID (Pagaidu noregulējums – Institucionālās tiesības – Parlamenta loceklis – Deputāta darbības apturēšana viņa politiskajā grupā un izslēgšana no tās – Pieteikums par piemērošanas apturēšanu – Formas prasību neievērošana – Nepieņemamība)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/27

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 11. februāra rīkojums – Rivière/Parlaments un ID

      (Lieta T-54/22 R)
      (Pagaidu noregulējums - Institucionālās tiesības - Parlamenta loceklis - Deputāta darbības apturēšana viņa politiskajā grupā un izslēgšana no tās - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
      (2022/C 148/38)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jérôme Rivière (Parīze, Francija) (pārstāvis: B. Kuchukian, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Identitātes un demokrātijas politiskā grupa (ID)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Parlamenta Identitātes un demokrātijas politiskās grupas (ID) biroja 2022. gada 21. janvāra lēmuma, ar ko tika apturēta prasītāja darbība šajā grupā, un ID grupas locekļu 2022. gada 25. janvāra lēmuma, ar ko viņš tika izslēgts no šīs grupas, izpildi.

         Priekšmets

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu apturēt.


title: Lieta T-100/22: Prasība, kas celta 2022. gada 18. februārī – Ciar/EUIPO – Motion (Pacelšanas ierīces)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/47

      Prasība, kas celta 2022. gada 18. februārī – Ciar/EUIPO – Motion (Pacelšanas ierīces)
      (Lieta T-100/22)
      (2022/C 148/63)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ciar SpA (Pezāro, Itālija) (pārstāvji: L. Goglia, S. Lavagnini, B. Villa, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Motion SpA (Forlī, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs (Pacelšanas ierīces) – Kopienas dizainparaugs Nr. 002 237 495-0009

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2021. gada 9. decembra lēmums lietā R 50/2017-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to apstiprināt Anulēšanas nodaļas lēmumu vai katrā ziņā atzīt apstrīdēto Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu;

                  —

                  piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta pārkāpums un kļūdaina piemērošana;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 8. panta pārkāpums un kļūdaina piemērošana;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 63. panta 1. un 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. panta pārkāpums.


title: Lieta T-711/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. novembrī – ID u.c./Parlaments

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/28

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. novembrī – ID u.c./Parlaments
      (Lieta T-711/21)
      (2022/C 148/39)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: ID un seši citi prasītāji (pārstāvji: P. de Bandt, M. Gherghinaru un L. Panepinto, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  uzdot atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2021. gada 27. oktobra lēmumu par ārkārtas noteikumiem veselības un drošības jomā attiecībā uz piekļuvi Eiropas Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, t.sk. tos, kas ir saistīti ar pieteikumu apturēt apstrīdētā lēmuma piemērošanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: apstrīdētā lēmuma nebalstīšana uz pienācīgu juridisku pamatu, lai varētu apstrādāt prasītāju medicīniskos datus. Prasītāji apstrīd, ka Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 1.e panta 2. punkts un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 10. panta 1. punkts, 80. panta 4. punkts un 126. panta 2. punkts būtu pienācīgs juridiskais pamats, lai pieņemtu apstrīdēto lēmumu un līdz ar to – attiecībā pret viņiem noteiktu apstrīdēto pasākumu. Turklāt viņi apgalvo, ka ar tādu Prezidija lēmumu kā apstrīdētais lēmums nedrīkstot noteikt pasākumus, kas ietver ļoti sensitīvu datu apstrādi, jo saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 8. pantu šādu datu apstrādes būtiskajiem elementiem ir jābūt paredzētiem “tiesību aktos”, taču Parlamenta Prezidija lēmums par tādiem nav uzskatāms.

                  2.

                  Otrais pamats: personas datu apstrādes vispārīgo principu pārkāpums. Šim pamatam ir divas daļas.

                              —

                              Pirmā daļa: datu apstrādes mērķu ierobežošanas principa un likumības principa pārkāpums. Proti, lai ES digitālajos Covid sertifikātos esošos prasītāju datus varētu izmantot tālab, lai viņiem dotu piekļuvi Parlamenta ēkām, likumiski tiek prasīts, lai šie dati būtu ievākti šim mērķim. Tā kā nav juridiska pamata, kurā tiešā tekstā būtu atļauts apstrādāt medicīniskos datus par vakcinēšanos, testiem vai pārslimošanu tālab, lai pakārtoti tam lemtu par iespēju piekļūt darba vietai un parlamentārajām asamblejām, Parlamenta Prezidija ziņā nekādā gadījumā nav atļaut šādu datu apstrādi, a fortiori to darīt ar tādu normu, kas nav tiesību akts šā jēdziena formālā izpratnē.

                              —

                              Otrā daļa: lojalitātes, pārskatāmības un minimizācijas principu pārkāpums, jo viņu personas datu ievākšanas brīdī prasītāji netika informēti par to, ka šie dati tiks izmantoti, lai viņiem dotu vai liegtu piekļuvi viņu darba vietai.

                  3.

                  Trešais pamats: apstrīdētais lēmums nepamatoti aizskarot tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību un personas datiem, fizisko neaizskaramību, tiesības uz brīvību un drošību, kā arī tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju. Šim pamatam ir divas daļas.

                              —

                              Pirmā daļa: prasītāju tiesību uz fizisko neaizskaramību, viņu tiesību uz brīvību un drošību, viņu tiesību uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju, kā arī viņu tiesību uz privātās dzīves un viņu personas datu neaizskaramību pārkāpums.

                              —

                              Otrā daļa: aizskārums, ko apstrīdētais lēmums rada pirmajā daļā minētajām tiesībām un principiem, esot pretrunā samērīguma principam, kas nostiprināts Hartas 52. panta 1. punktā, jo apstrīdētais pasākums neesot nepieciešams, piemērots un samērīgs, lai sasniegtu izvirzītos mērķus.


title: Lieta T-125/22: Prasība, kas celta 2022. gada 8. martā – RT France/Padome

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/47

      Prasība, kas celta 2022. gada 8. martā – RT France/Padome
      (Lieta T-125/22)
      (2022/C 148/64)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: RT France (Buloņa-Bilankūra, Francija) (pārstāvis: E. Piwnica, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2022/351 (2022. gada 1. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/512/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā;

                  —

                  atcelt Padomes Regulu (ES) 2022/350 (2022. gada 1. marts), ar ko groza Regulu (ES) Nr. 833/2014 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus

            ar visām no tā izrietošajām juridiskajām sekām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka atbildētāja nav ievērojusi tiesības uz aizstāvību, kā arī pārkāpusi sacīkstes principu, kas ir garantēti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 48. pantā.

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka atbildētāja nav ievērojusi Pamattiesību hartas 11. pantā garantēto vārda un informācijas brīvību.

                  3.

                  Trešais pamats ir par to, ka atbildētāja nav ievērojusi ar Pamattiesību hartas 16. pantu aizsargāto darījumdarbības brīvību.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par to, ka atbildētāja nav ievērojusi no Pamattiesību hartas 21. panta izrietošo diskriminācijas aizlieguma principu.


title: Lieta T-491/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 8. februāra rīkojums – El Corte Inglés/EUIPO – Ou (“-Vpro”)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/48

      Vispārējās tiesas 2022. gada 8. februāra rīkojums – El Corte Inglés/EUIPO – Ou (“-Vpro”)
      (Lieta T-491/20) (1)

      (2022/C 148/65)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Devītās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 313, 21.9.2020.


title: Lieta T-665/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 15. februāra rīkojums – Civitta Eesti/Komisija

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/48

      Vispārējās tiesas 2022. gada 15. februāra rīkojums – Civitta Eesti/Komisija
      (Lieta T-665/21) (1)

      (2022/C 148/66)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 490, 6.12.2021.


title: Lieta T-707/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 8. februāra rīkojums – Hoteles Olivencia/EUIPO – Corporacion H10 Hotels (“HOTELES HO”)

text:
               4.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/48

      Vispārējās tiesas 2022. gada 8. februāra rīkojums – Hoteles Olivencia/EUIPO – Corporacion H10 Hotels (“HOTELES HO”)
      (Lieta T-707/21) (1)

      (2022/C 148/67)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Otrās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 24, 17.1.2022.


title: Tiesas spriedums (2021. gada 14. decembris) lietā E-1/21 ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH pret Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung un Liechtensteinische Familienausgleichskasse (Sociālais nodrošinājums — Regula (EK) Nr. 883/2004 — Regula (EK) Nr. 987/2009 — juridiskā adrese vai uzņēmējdarbības vieta — provizoriska noteikšana — EEZ līguma 3. pants — lojālas sadarbības princips) 2022/C 153/09

text:
               7.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/15

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2021. gada 14. decembris)
      lietā E-1/21

         ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH pret Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung un Liechtensteinische Familienausgleichskasse

            (Sociālais nodrošinājums — Regula (EK) Nr. 883/2004 — Regula (EK) Nr. 987/2009 — juridiskā adrese vai uzņēmējdarbības vieta — provizoriska noteikšana — EEZ līguma 3. pants — lojālas sadarbības princips)

      (2022/C 153/09)
      Lietā E-1/21, ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH pret Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung un Liechtensteinische Familienausgleichskasse, attiecībā uz Lihtenšteinas Firstistes apelācijas tiesas (Fürstliches Obergericht) LŪGUMU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu un Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulu (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs (tiesnesis referents) Páll Hreinsson, tiesneši Per Christiansen un Bernd Hammermann, 2021. gada 14. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

         1.

            Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 13. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punkts, to lasot saistībā ar 14. panta 5.a punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulā (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar uzņēmuma juridiskās adreses esamību vien nepietiek šīs tiesību normas izpratnē. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 987/2009 14. panta 5.a punktu nosakot, kur tiek pieņemti uzņēmuma svarīgākie lēmumi un īstenota tā centrālā pārvalde, jāņem vērā virkne faktoru. Starp šiem faktoriem ir juridiskā adrese, centrālās pārvaldes atrašanās vieta, vadītāju tikšanās vieta un — parasti tā pati — vieta, kur tiek noteikta šīs sabiedrības vispārējā politika. Var ņemt vērā arī citus faktorus, piemēram, galveno vadītāju dzīves vietu, vispārējo kopsapulču vietu, administratīvo un grāmatvedības dokumentu glabāšanas vietu un galveno finanšu darījumu, it īpaši bankas darījumu, norises vietu.

         2.

            Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 987/2009 16. panta 2. un 3. punktu, lai provizoriska noteikšana kļūtu galīga, norādītajai dzīvesvietas iestādei ir jāinformē tās EEZ valsts norādītās iestādes, kurā tiek veikta darbība. Regulas (EK) Nr. 987/2009 16. panta 2. un 3. punkta izpratnē nepietiek ar to, ka provizoriska noteikšana jebkādā veidā, piemēram, ar attiecīgā uzņēmuma vai personas starpniecību, tiek paziņota tās EEZ valsts norādītajai iestādei, kurā tiek veikta darbība.

         3.

            Regulas (EK) Nr. 987/2009 16. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka EEZ valsts norādītā iestāde joprojām var apstrīdēt provizorisko noteikšanu, kas saskaņā ar minētās regulas 16. panta 3. punktu ir kļuvusi galīga divu mēnešu termiņa beigās, to neizmantojot. Piemērojot 16. panta 4. punktā paredzēto procedūru, noteikšanu, kas saskaņā ar minētās regulas 16. panta 3. punktu ir kļuvusi galīga, var atcelt ar atpakaļejošu spēku.


title: Héraðsdómur Reykjavíkur 2021. gada 8. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Anna Bryndís Einarsdóttir pret Islandes Valsts kasi (Lieta E-5/21) 2022/C 153/07

text:
               7.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/13

         Héraðsdómur Reykjavíkur2021. gada 8. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Anna Bryndís Einarsdóttir pret Islandes Valsts kasi
      (Lieta E-5/21)
      (2022/C 153/07)
      2021. gada 8. decembra vēstulē Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa) EBTA Tiesai iesniedza lūgumu, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2021. gada 13. decembrī, sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Anna Bryndís Einarsdóttir pret Islandes Valsts kasi par šādiem jautājumiem.
      Vai Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 6. pants (sk. arī regulas 21. panta 3. punktu) uzliek EEZ valstij pienākumu, aprēķinot maksājumus saistībā ar grūtniecības un dzemdību / paternitātes atvaļinājumu, aprēķināt atsauces ienākumus, pamatojoties uz personas kopējo algu darba tirgū visā Eiropas Ekonomikas zonā? Vai tas ir iepriekš minēto noteikumu un EEZ līguma principu (sk., piemēram, EEZ līguma 29. pantu) pārkāpums, ja ņem vērā tikai personas kopējo algu iekšzemes darba tirgū?


title: Tiesas spriedums (2021. gada 14. decembris) lietā E-2/21 Norep AS pret Haugen Gruppen AS (Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji — Direktīva 86/653/EEK — 1. panta 2. punkts — “tirdzniecības pārstāvja” definīcija — preču pirkšanas vai pārdošanas darījumu apspriešana pilnvarotāja uzdevumā) 2022/C 153/08

text:
               7.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/14

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2021. gada 14. decembris)
      lietā E-2/21

         Norep AS pret Haugen Gruppen AS

            (Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji — Direktīva 86/653/EEK — 1. panta 2. punkts — “tirdzniecības pārstāvja” definīcija — preču pirkšanas vai pārdošanas darījumu apspriešana pilnvarotāja uzdevumā)

      (2022/C 153/08)
      Lietā E-2/21, Norep As pret Haugen Gruppen AS attiecībā uz Norvēģijas Augstākās tiesas (Norges Høyesterett) LŪGUMU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvu 86/653/EEK par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs (tiesnesis referents) Páll Hreinsson, tiesneši Per Christiansen un Bernd Hammermann, 2021. gada 14. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

                  1.

                  Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvas 86/653/EEK par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem 1. panta 2. punkts un jo īpaši jēdziens “apspriest” būtu jāinterpretē kā tāds, kas ne vienmēr nozīmē pārstāvja tiešu iesaistīšanos klientu pasūtījumu veikšanā ar pilnvarotāju vai izslēdz gadījumu, kad pasūtījumi no klientiem nonāk tieši pie pilnvarotāja.

                  2.

                  Ar pārdošanu saistītā darbība būtu jāuzskata par apspriešanu Direktīvas 86/653/EEK 1. panta 2. punkta nozīmē, ja tā ir īpaši veikta, lai panāktu, ka pilnvarotājs noslēdz preču pārdošanas vai pirkšanas līgumus, un ja pārstāvis darbojas kā starpnieks starp pilnvarotāju un tā klientiem.


title: Lieta C-710/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. novembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – IEF Service GmbH/HB

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. novembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – IEF Service GmbH/HB
      (Lieta C-710/21)
      (2022/C 165/31)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: IEF Service GmbH

         Atbildētājs: HB

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai 2008/94/EK (1) 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums šī panta izpratnē jau tad darbojas vismaz divu dalībvalstu teritorijā, ja piedāvā savus pakalpojumus citā dalībvalstī, šim nolūkam nodarbina tur ārštata pārdošanas inženieri un uzņēmuma galvenajā darbības vietā nodarbināts darba ņēmējs regulāri katru otro nedēļu strādā mājas birojā (homeoffice) citā dalībvalstī?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
                  Vai Direktīvas 2008/94/EK 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šāda uzņēmuma darba ņēmējs, kura dzīvesvieta ir otrā dalībvalstī un kurš tur ir pakļauts obligātajai sociālajai apdrošināšanai, bet pārmaiņus vienu nedēļu strādā dalībvalstī, kurā ir darba devēja galvenā darbības vieta, un pēc tam vienu nedēļu veic darbu dalībvalstī, kurā viņš dzīvo un ir pakļauts sociālajai apdrošināšanai, šī panta izpratnē “parasti” strādā abās dalībvalstīs?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša:
                  Vai Direktīvas 2008/94/EK 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par darba ņēmēja, kurš parasti veic vai ir veicis darbu divās dalībvalstīs, prasījumu apmierināšanu ir atbildīga

                              a)

                              tās dalībvalsts garantiju iestāde, kuras tiesību aktiem darba ņēmējs ir pakļauts sociālās apdrošināšanas sistēmu koordinācijas (sociālās apdrošināšanas) ietvaros, ja garantiju iestādes atbilstoši Direktīvas 2008/94/EK 3. pantam abās valstīs ir izveidotas tā, ka darba devēja iemaksas garantiju shēmu finansējumā ir jāmaksā kā daļa no obligātajām sociālās apdrošināšanas iemaksām,

                              b)

                              otras dalībvalsts garantiju iestāde, kurā atrodas maksātnespējīgā uzņēmuma galvenā darbības vieta, vai

                              c)

                              garantiju iestādes abās dalībvalstīs, lai darba ņēmējs, iesniedzot pieteikumu, varētu izvēlēties, kurā viņš vēlas vērsties?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/94/EK (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV 2008, L 283, 36. lpp.).


title: Lieta C-590/20: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 3. marta spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c./UK u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Normatīvo un administratīvo aktu noteikumu koordinēšana attiecībā uz ārstu darbību – Direktīva 75/363/EEK un 82/76/EEK – Ārsta speciālista apmācība – Pienācīgs atalgojums – Direktīvas 82/76/EEK piemērošana apmācībai, kas sākta pirms tās stāšanās spēkā un turpinās pēc transponēšanas termiņa beigām)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/19

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 3. marta spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c./UK u.c.
      (Lieta C-590/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Normatīvo un administratīvo aktu noteikumu koordinēšana attiecībā uz ārstu darbību - Direktīva 75/363/EEK un 82/76/EEK - Ārsta speciālista apmācība - Pienācīgs atalgojums - Direktīvas 82/76/EEK piemērošana apmācībai, kas sākta pirms tās stāšanās spēkā un turpinās pēc transponēšanas termiņa beigām)
      (2022/C 165/21)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c.

         Atbildētāji: UK u.c.

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 75/363/EEK (1975. gada 16. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu noteikumu koordinēšanu attiecībā uz ārstu darbību, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 82/76/EEK (1982. gada 26. janvāris), 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 3. panta 1. un 2. punkts, kā arī pielikums ir jāinterpretē tādējādi, ka par ikvienu ārsta speciālista pilna laika vai daļlaika apmācību, kas ir sākta pirms Direktīvas 82/76 stāšanās spēkā 1982. gada 29. janvārī un turpināta pēc šīs direktīvas transponēšanas termiņa beigām 1983. gada 1. janvārī, par šīs apmācības laikposmu no 1983. gada 1. janvāra un līdz šīs apmācības beigām ir jāsaņem pienācīgs atalgojums šī pielikuma izpratnē ar nosacījumu, ka šī apmācība attiecas uz medicīnas specialitāti, kas ir kopīga visām vai divām vai vairākām dalībvalstīm un ir minēta Padomes Direktīvas 75/362/EEK (1975. gada 16. jūnijs) par diplomu, sertifikātu un citu medicīnas kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu un pasākumiem, lai sekmētu brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības efektīvu īstenošanu, 5. vai 7. pantā.

         (1)  Iesniegšanas datums: 10.11.2020.


title: Lieta C-817/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. decembrī iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – R.I./Inspecţia Judiciară, NL

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. decembrī iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – R.I./Inspecţia Judiciară, NL
      (Lieta C-817/21)
      (2022/C 165/32)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: R.I.

         Atbildētāji: Inspecţia Judiciară, N.L.

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Līguma par Eiropas Savienību 2. pants un 19. panta 1. punkta otrā daļa, Lēmums 2006/928 (ar ko izveido mehānismu, lai nodrošinātu sadarbību un pārliecinātos par Rumānijā sasniegto, novēršot noteiktus trūkumus tādās jomās kā tiesu sistēmas reforma un cīņa pret korupciju) (1), kā arī atbilstoši Eiropas Savienības tiesībām noteiktās neatkarības un objektivitātes garantijas ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas ļauj Tiesu inspekcijas galvenajam inspektoram izdot normatīva (zemāka juridiskā ranga nekā likums) un/vai individuāla rakstura administratīvus aktus, ar kuriem tas autonomi izlemj par Tiesu inspekcijas institucionālā ietvara organizēšanu tiesu inspektoru atlasei un to darbības vērtēšanai, inspekcijas pasākumu veikšanai, kā arī galvenā inspektora vietnieka iecelšanai, ja saskaņā ar konstitutīvo likumu minētās personas ir vienīgie subjekti, kas var pieņemt, apstiprināt vai atspēkot disciplinārā izmeklēšanā par galveno inspektoru izdotos aktus?

         (1)  Komisijas Lēmums 2006/928 (2006. gada 13. decembris), ar ko izveido mehānismu, lai nodrošinātu sadarbību un pārliecinātos par Rumānijā sasniegto, novēršot noteiktus trūkumus tādās jomās kā tiesu sistēmas reforma un cīņa pret korupciju (OV 2006, L 354, 56. lpp.).