title: Apvienotās lietas no C-307/09 līdz C-309/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. februāra spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09)/ Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Darba ņēmēju norīkošana darbā — 2003. gada Pievienošanās akts — Pārejas pasākumi — Polijas pilsoņu pieeja to valstu darba tirgum, kuras Polijas Republikas pievienošanās laikā jau bija Savienības dalībvalstis — Prasība saņemt darba atļauju darbaspēka nodrošināšanai — Direktīva 96/71/EK — 1. panta 3. punkts)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/5

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. februāra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09)/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

   (Apvienotās lietas no C-307/09 līdz C-309/09) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Darba ņēmēju norīkošana darbā - 2003. gada Pievienošanās akts - Pārejas pasākumi - Polijas pilsoņu pieeja to valstu darba tirgum, kuras Polijas Republikas pievienošanās laikā jau bija Savienības dalībvalstis - Prasība saņemt darba atļauju darbaspēka nodrošināšanai - Direktīva 96/71/EK - 1. panta 3. punkts)
   2011/C 103/07
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09)

      Atbildētājs: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu jautājumu — Raad van State (Nīderlande) — EKL 49. un 50. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvas 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV 1997, L 18, 1. lpp.) 1. panta 3. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem, lai nodotu rīcībā darba ņēmējus, ir vajadzīga darba atļauja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ar LESD 56. un 57. punktu netiek aizliegts, ka Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, XII pielikuma 2. nodaļas 2. punktā paredzētajā pārejas laikposmā dalībvalsts izvirza nosacījumu, ka, lai norīkotu darbā darba ņēmējus — Polijas pilsoņus — Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvas 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā 1. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ir jāsaņem darba atļauja;

               2)

               darba ņēmēju norīkošana darbā Direktīvas 96/71 1. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē ir pakalpojumu sniegšana pret atlīdzību, saistībā ar kuru norīkotais darba ņēmējs paliek pakalpojumu sniedzošā uzņēmuma rīcībā un neslēdz darba līgumu ar lietotājuzņēmumu. To raksturo apstāklis, ka darba ņēmēja pārvietošana uz uzņemošo dalībvalsti ir pats pakalpojumu sniedzošā uzņēmuma pakalpojumu sniegšanas mērķis un ka šis darba ņēmējs pilda savus pienākumus minētā lietotājuzņēmuma kontrolē un vadībā.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta C-401/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) — Vasiliki Balazs/Casa Județeană de Pensii Cluj

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) — Vasiliki Balazs/Casa Județeană de Pensii Cluj

   (Lieta C-401/13)
   2013/C 298/03
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vasiliki Balazs

      Atbildētāja: Casa Județeană de Pensii Cluj

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1) 7. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas jomā ietilpst divpusējs nolīgums, kas starp divām dalībvalstīm noslēgts pirms šīs regulas piemērošanas dienas, pamatojoties uz kuru dalībvalstis ir vienojušās izbeigt pienākumu saistībā ar sociālā nodrošinājuma pabalstiem, kas no vienas valsts pienākas otras valsts pilsoņiem, kuriem bijis politisko bēgļu statuss pirmās valsts teritorijā un kuri repatriēti otras valsts teritorijā, par ko apmaiņā pirmā valsts samaksā vienreizēju summu, kura paredzēta pensiju izmaksai un kura attiecas uz periodu, par ko pirmajā dalībvalstī ir veiktas sociālās apdrošināšanas iemaksas?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lieta T-470/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — medi /ITSB ( medi )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/62

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — medi/ITSB (“medi”)
   (Lieta T-470/09)
   2010/C 24/110
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: medi GmbH & Co. KG, Bayreuth (Vācija) (pārstāvji — H. Lindner un D. Terheggen, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB)Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 1. oktobra lēmumu lietā R 692/2008–4 daļā, kurā apelācijas sūdzība tika noraidīta;

               —

               atcelt ITSB 2008. gada 26. februāra lēmumu noraidīt Kopienas preču zīmes Nr. 5 378 021 reģistrācijas pieteikumu;

               —

               atļaut publicēt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5 378 021 pilnā apmērā;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “medi” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 3., 5., 9., 10., 17., 35., 38., 39., 41., 42. un 44. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 378 021)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt pārbaudītāja lēmumu

      Izvirzītie pamati: kļūdaina Regulas Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošana, jo attiecīgajai preču zīmei ir vajadzīgā atšķirtspēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-20/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. janvārī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/15

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. janvārī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-20/11)
   2011/C 80/29
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — I. Hadjiyiannis un Ł. Habiak)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Direktīvu 2007/60/EK par plūdu riska novērtējumu un pārvaldību (1) vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Polijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 17. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2007/60/EK transponēšanai beidzās 2009. gada 26. novembrī.

      (1)  OV L 288, 27. lpp.


title: Lieta T-210/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Nalocebar — Consultores e Serviços Lda. iesniedza 2005. gada 19. maijā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/42

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Nalocebar — Consultores e Serviços Lda. iesniedza 2005. gada 19. maijā
   (Lieta T-210/05)
   (2005/C 182/79)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 19. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Nalocebar — Consultores e Serviços Lda., Funšala [Funchal] (Madeira), kuru pārstāv G. Paskarella [G. Pasquarella] un R. M. Paskarella [R. M. Pasquarella], lawyers.

      Limiñana y Botella, S. L., Manforte-del-Sida [Monforte del Cid], Alikante [Alicante] (Spānija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 18. marta lēmumu lietā Nr. R 646/2004-1 un atzīt prasītāju 2000. gada 12. jūlijā reģistrācijai pieteiktās grafiskās preču zīmes, kas ir publicēta 2001. gada 3. decembra Kopienas preču zīmju biļetenā Nr. 103/01, spēkā esamību;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

                  Big Ben Establishment Ltd. Šajā lietā prasītāja ir Big Ben Establishment sniegtā reģistrācijas pieteikuma pircēja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Grafiskā preču zīme “Limoncello di Capri” attiecībā uz 30. (konditorejas izstrādājumi utt.), 32. (32. klasē ietvertie sīrupi un citi dzērieni, kas izgatavoti no citrona) un 33. (liķieri, kas izgatavoti no citrona) klasē ietilpstošajām precēm

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Limiñana y Botella, S. L.

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Spānijas vārdiskā preču zīme “LIMONCHELO” attiecībā uz 33. klasē ietilpstošajām precēm

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Reģistrāciju noraidīt

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      (1)  OV L 11, 14.01.1994., 1. lpp.


title: Lieta C-148/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. martā iesniedza Hof van Beroep te Brussel (Beļģija) — Express Line NV/Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. martā iesniedza Hof van Beroep te Brussel (Beļģija) — Express Line NV/Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

      (Lieta C-148/10)
      (2010/C 161/29)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hof van Beroep te Brussel

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Express Line NV

         Atbildētājs: Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai normas, kas ietvertas 1997. gada 15. decembra Direktīvā 97/67/EK (1) par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2002/39/EK (2), un, it īpaši, bet ne tikai tās 19. pants, — arī ņemot vērā grozījumus, kas izdarīti ar Direktīvu 2008/6/EK (3), kurai, vēlākais, līdz 2010. gada 31. decembrim jābūt transponētai valsts tiesībās, — ir jāsaprot un jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis nav pilnvarotas tādu pakalpojumu sniedzējiem, kas nav universālie pasta pakalpojumi, kā obligātu noteikt ārējo sūdzību izskatīšanu, jo:

                              i)

                              attiecībā uz piemērojamām sūdzību procedūrām pasta pakalpojumu lietotāju aizsardzībai Direktīvā ir noteikta pilnīga saskaņošana; vai

                              ii)

                              šis pienākums ar Direktīvu 2002/39/EK ir uzlikts tikai universālo pakalpojumu sniedzējiem un kopš Direktīvas 2008/6/EK ieviešanas — visiem universālo pakalpojumu sniedzējiem, bet saskaņā ar Direktīvas 19. panta 1. punkta otrās daļas formulējumu, neatkarīgas ārpustiesas strīdu izšķiršanas shēmas izstrādi strīdu izšķiršanai starp citu pasta pakalpojumu sniedzējiem, izņemot universālos pasta pakalpojumus, un gala patērētājiem, dalībvalstis tikai atbalsta, bet nedrīkst noteikt?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka pati Pasta direktīva neliedz dalībvalstīm ārējo sūdzību izskatīšanu, kas universālo pakalpojumu sniedzējiem paredzēta 19. panta 2. punkta pirmajā daļā, obligāti noteikt arī tādu pasta pakalpojumu sniedzējiem, kas nav universālie pasta pakalpojumi, — vai pakalpojumu sniegšanas brīvības principi (EKL 49. un turpmākie panti, pašreiz — LESD 56. un turpmākie panti) ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumi, ko dalībvalsts ieviesusi, pamatojoties uz primāriem vispārējo interešu iemesliem patērētāju aizsardzībai, ar kuriem ārējā sūdzību izskatīšana, kas universālo pakalpojumu sniedzējiem paredzēta 19. panta 2. punkta pirmajā daļā, tiek obligāti noteikta arī tādu pasta pakalpojumu sniedzējiem, kas nav universālie pasta pakalpojumi, atbilst LESD pat tad, ja, piemērojot atbilstošo sūdzību izskatīšanu, nav nekādas atšķirības starp patērētāju sūdzībām un citu gala lietotāju sūdzībām, lai gan ļoti liela daļa šo pakalpojumu (šajā lietā — eksprespakalpojumu un kurjera pakalpojumu) lietotāju ir profesionāli lietotāji?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīva 2002/39/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu turpmāko atvēršanu konkurencei (OV L 176, 21. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīva 2008/6/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi (OV L 52, 3. lpp.).


title: Lieta T-383/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 17. aprīļa spriedums — Continental Bulldog Club Deutschland /ITSB ( “CONTINENTAL” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CONTINENTAL” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/38

         Vispārējās tiesas 2013. gada 17. aprīļa spriedums — Continental Bulldog Club Deutschland/ITSB (“CONTINENTAL”)
   (Lieta T-383/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CONTINENTAL” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2013/C 156/68
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Continental Bulldog Club Deutschland eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji S. Vollmer, vēlāk — U. Rühl, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji S. Schäffner, vēlāk — D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 300/2010-1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “CONTINENTAL” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Continental Bulldog Club Deutschland eV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Lieta T-457/17: Prasība, kas celta 2017. gada 19. jūlijā – Medisana/EUIPO (“happy life”)

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 19. jūlijā – Medisana/EUIPO (“happy life”)
   (Lieta T-457/17)
   (2017/C 300/46)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Medisana AG (Neuss, Vācija) (pārstāvji – J. Bühling un D. Graetsch, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “happy life” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 164 023

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 3. maija lēmums lietā R 1965/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-148/05: Prasība pret Īriju, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 1. aprīlī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/2

         Prasība pret Īriju, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 1. aprīlī
   (Lieta C-148/05)
   (2005/C 155/04)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 1. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Īriju, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Berijs Dohertijs [Barry Doherty] un Donatela Rekkia [Donatella Recchia], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka Īrija,

                           a)

                           atbilstoši Direktīvas 79/923/EEK (1) 4. pantam nenosakot visus ūdeņus, no kuriem iegūst čaulgliemjus,

                           b)

                           atbilstoši minētās direktīvas 3. pantam nenosakot vajadzīgās vērtības attiecībā uz ūdeņiem, kas noteikti vai kas jānosaka kā čaulgliemju iegūšanas ūdeņi atbilstoši 4. pantam,

                           c)

                           atbilstoši minētās direktīvas 5. pantam nepieņemot visus vajadzīgos pasākumus, lai izstrādātu programmas piesārņojuma samazināšanai ūdeņos, kas saskaņā ar 4. pantu bija jānosaka kā čaulgliemju iegūšanas ūdeņi, bet kas netika noteikti,

                     nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šie minētās direktīvas panti;

               2)

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija apgalvo, ka Īrija ir pārkāpusi Padomes Direktīvu 79/923/EEK par kvalitātes prasībām ūdeņiem, no kuriem iegūst čaulgliemjus:

               a)

               atbilstoši direktīvas 4. pantam nenosakot visus ūdeņus, no kuriem iegūst čaulgliemjus,

               b)

               atbilstoši direktīvas 3. pantam nenosakot vajadzīgās vērtības attiecībā uz ūdeņiem, kas noteikti vai kas jānosaka kā čaulgliemju iegūšanas ūdeņi atbilstoši 4. pantam, un

               c)

               atbilstoši direktīvas 5. pantam nepieņemot visus vajadzīgos pasākumus, lai izstrādātu programmas piesārņojuma samazināšanai ūdeņos, kas saskaņā ar 4. pantu bija jānosaka kā čaulgliemju iegūšanas ūdeņi.

      (1)  Padomes 1979. gada 30. oktobra Direktīva 79/923/EEK par kvalitātes prasībām ūdeņiem, no kuriem iegūst čaulgliemjus, OV L 281, 10.11.1979., 47. lpp.


title: Lieta C-445/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 28. septembrī iesniegusi Eiropas Kopienas Komisija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 18. jūlija spriedumu lietā T-189/02 Ente per le Ville vesuviane /Eiropas Kopienas Komisija

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/25

         Apelācija, ko 2007. gada 28. septembrī iesniegusi Eiropas Kopienas Komisija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 18. jūlija spriedumu lietā T-189/02 Ente per le Ville vesuviane/Eiropas Kopienas Komisija
   (Lieta C-445/07 P)
   (2007/C 297/40)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flynn, kam palīdz A. Dal Ferro, avvocato)

      Otrs lietas dalībnieks: Ente per le Ville vesuviane

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 18. jūlija spriedumu lietā T-189/02 daļā, ar kuru atzīst par pieņemamu Ente per le Ville vesuviane prasību par atcelšanu;

               —

               atzīt par nepieņemamu Ente per le Ville vesuviane prasību atcelt Komisijas 2002. gada 13. marta Lēmumu D(2002) 810111;

               —

               piespriest Ente per le Ville vesuviane atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un pirmās instances tiesas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka tās apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas spriedumu ir pieņemama, jo, neskatoties uz to, ka tās prasība pēc būtības pirmajā instancē tika apmierināta, nav pieņemta iebilde par nepieņemamību, ko tā izvirzījusi pret Ente per le Ville vesuviane.
   Kā norāda apelācijas sūdzības iesniedzēja, pārsūdzētais spriedums nav spēkā, jo ar to pārkāpj Kopienu tiesības tiktāl, ciktāl ar to atzīst par pieņemamu Ente per le Ville vesuviane iesniegto prasību, jo tā esot tieši skarta EKL 230. panta ceturtās daļas nozīmē. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka atbilstoši spēkā esošajai Kopienu judikatūrai, gadījumā, kā tas ir šajā lietā, ja pastāv akts, kas adresēts dalībvalstij, kurai ir diskrecionārā vara, kā rezultātā tā var izvēlēties, vai attiecināt šo judikatūru uz prasītāju vai nē, prasītājs nevar tikt uzskatīts par tieši skartu ar attiecīgo lēmumu neatkarīgi no tā, vai tas ir Kopienu fondu “saņēmējs” vai nē.


title: Lieta C-675/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-455/12 Zoo Sport Ltd /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā, K-2 Corp. 2013. gada 16. decembrī iesniedza Zoo Sport Ltd

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-455/12 Zoo Sport Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā, K-2 Corp.2013. gada 16. decembrī iesniedza Zoo Sport Ltd

   (Lieta C-675/13 P)
   2014/C 303/02
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Zoo Sport Ltd (pārstāvis – I. Rungg, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un K-2 Corp.
   Ar 2014. gada 15. jūlija Vispārējās tiesas (sestā palāta) rīkojumu apelācijas sūdzība atzīta par nepieņemamu.


title: lieta T-461/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 1. decembrī iesniedza Imagination Technologies Ltd

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/26

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 1. decembrī iesniedza Imagination Technologies Ltd

   (lieta T-461/04)
   (2005/C 57/44)
   tiesvedības valoda – angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 1. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Imagination Technologies Ltd, Hartfordšīra (Apvienotā Karaliste), ko pārstāv M. Edenborough, Barrister, un P. Brownlow un N. Jenkins, Solicitors.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt otrās Apelāciju padomes lēmumu Nr. 108/2004-2;

               —

               atcelt pārbaudītāja 2003. gada 12. septembra lēmumu;

               —

               nodot pieteikumu par Kopienas preču zīmi Nr. 2 396 075 ITSB, vai, alternatīvi, Apelāciju padomei, tālākai izskatīšanai;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus, kas prasītājam radušies saistībā ar šo apelāciju un Apelāciju padomē iesniegto apelāciju, un pieteikumu izskatot pārbaudītājiem.

         Pamati un galvenie argumenti

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “PURE DIGITAL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 38. klasē (Elektriskie un elektroniskie aparāti lietošanai ar multimēdiju izklaides sistēmām, videoaparāti, datoru aparatūra, telekomunikācijas piekļuves nodrošināšana datoru datu bāzēm un internetam [..]) – pieteikums Nr. 2 396 075

               Pārbaudītāja lēmums

               Pieteikumu noraidīt.

               Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt.

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-563/08: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 6. oktobra rīkojums ( Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n o 2 de Granada (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Carlos Sáez Sánchez un Patricia Rueda Vargas/Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente u.c. (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — LESD 49. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Sabiedrības veselība — Aptiekas — Attālums — Iedzīvotāju apgādāšana ar zālēm — Atļauja darbības veikšanai — Aptieku teritoriālais sadalījums — Ar apdzīvotības blīvumu pamatotu ierobežojumu noteikšana — Minimālais attālums starp aptiekām)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/10

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 6. oktobra rīkojums (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Granada (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Carlos Sáez Sánchez un Patricia Rueda Vargas/Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente u.c.

   (Lieta C-563/08) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Sabiedrības veselība - Aptiekas - Attālums - Iedzīvotāju apgādāšana ar zālēm - Atļauja darbības veikšanai - Aptieku teritoriālais sadalījums - Ar apdzīvotības blīvumu pamatotu ierobežojumu noteikšana - Minimālais attālums starp aptiekām)
   2011/C 30/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Granada

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Carlos Sáez Sánchez un Patricia Rueda Vargas

      Atbildētāji: Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente u.c.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Granada — EKL 43. panta interpretācija — Tiesiskais regulējums, kurā paredzēti nosacījumi jaunu aptieku atvēršanai — Ierobežojumi atkarībā no iedzīvotāju skaita un nepieciešamības saglabāt minimālo attālumu starp aptiekām

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam principā nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, par kādu ir runa pamata lietā un ar kuru tiek noteikti ierobežojumi saistībā ar jaunu aptieku izveidošanas atļauju izsniegšanu, paredzot, ka:

               —

               katrā farmaceitiskajā zonā var tikt izveidota viena aptieka, principā, uz katriem 2 800 iedzīvotājiem;

               —

               papildu aptieka var tikt izveidota vienīgi, ja šis limits ir pārsniegts, un tā tiek izveidota saistībā ar daļu, kas pārsniedz 2 000 iedzīvotājus, un

               —

               katrai aptiekai ir jāievēro minimālais attālums starp jau pastāvošajam aptiekām; šis attālums kopumā ir 250 metri.

         Tomēr LESD 49. pantam neatbilst tādi tiesību akti tiktāl, ciktāl pamatnoteikumi par 2 800 iedzīvotājiem un 250 metriem liedz visās ģeogrāfiskajās zonās, kurās ir īpaši demogrāfiski apstākļi, izveidot pietiekamu aptieku skaitu, kas var nodrošināt pienācīgus farmaceitiskos pakalpojumus; tas ir jāpārbauda valsts tiesai.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta C-507/07: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 3. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 6/2002 — Rūpnieciskais un komercīpašums — Kopienas dizainparaugi — 80. panta 2. punkts — Tiesu saraksta neiesniegšana)

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/6

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 3. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-507/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 6/2002 - Rūpnieciskais un komercīpašums - Kopienas dizainparaugi - 80. panta 2. punkts - Tiesu saraksta neiesniegšana)
   (2008/C 183/09)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — H. Krämer)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un A. Hare)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2001. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.) — Minētās regulas 80. panta 2. punktā paredzētā Kopienas dizainparaugu tiesu saraksta, kurā būtu norādīti to nosaukumi un teritoriālā piekritība, neiesniegšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neiesniedzot Kopienas dizainparaugu tiesu sarakstu Eiropas Kopienu Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 80. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 8, 12.1.2008.


title: Lieta C-240/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 8. marta spriedumu lietā T-37/05 World Wide Tobacco España /Komisija 2011. gada 19. maijā iesniedza World Wide Tobacco España, S.A.

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 8. marta spriedumu lietā T-37/05 World Wide Tobacco España/Komisija 2011. gada 19. maijā iesniedza World Wide Tobacco España, S.A.

   (Lieta C-240/11 P)
   2011/C 211/35
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: World Wide Tobacco España, S.A. (pārstāvji — M. Odriozola un A Vide, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-37/05;

               —

               samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Komisija esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, piemērojot attiecībā uz WWTE (World Wide Tobacco España, S.A.) lielāku koeficientu preventīvās iedarbības nodrošināšanai nekā pārējiem pārstrādes uzņēmumiem. Komisija esot piemērojusi WWTE koeficientu preventīvās iedarbības nodrošināšanai tādēļ, ka WWTE ietilpst starptautiskajā grupā ar ievērojamu ekonomisku un finansiālu jaudu. Apstāklis, ka divas tās mātes sabiedrības bija īstenojušas izšķirošu ietekmi uz WWTE rīcību — kaut arī tas neatbilstot patiesībai — esot tikai uzskatīts par papildu faktoru.
   Otrkārt, pakārtoti, Tiesai esot jāpārrēķina reizināšanas koeficients tiktāl, ciktāl tā uzskatīs, ka kāda no mātes sabiedrībām nav atbildīga par WWTE rīcību. Vispārējai tiesai neesot bijis jānoraida WWTE apgalvojumi tādēļ, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nebija iekļāvusi savā prasības pieteikumā mātes sabiedrību apgalvojumus, jo tieši mātes sabiedrībām, nevis meitas sabiedrībai, ir jāapstrīd uz tām attiecinātā atbildība. Katrā ziņā pasludinātajiem spriedumiem, kuros ir nospriests par mātes sabiedrību prasībām, tostarp spriedumam lietā T-24/05, ir res judicata spēks attiecībās starp solidāri atbildīgām personām.
   Treškārt, Vispārējai tiesai neesot bijis jānoraida skaidrības trūkuma dēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvojums, ka, tā kā mātes sabiedrības nav atbildīgas, Komisija esot uzlikusi naudas sodu, kas pārkāpj 10 % robežu no pārdevumu apjoma. Pamatojums esot identisks iepriekšējā punktā izvirzītajam pamatojumam — tikai mātes sabiedrības var apstrīdēt uz tām attiecināto atbildību, un pasludinātajam spriedumam ir res judicata spēks attiecībās starp solidāri atbildīgām personām.
   Visbeidzot, Komisija esot pārkāpusi pamatnostādnes naudas soda apmēra noteikšanai, neņemot vērā apstākli, ka 1996. un 1997. gadā WWTE nebija ievērojusi nolīgumus. Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka, tā kā Komisija nav skaidri minējusi šo atbildību mīkstinošu apstākli apstrīdētajā lēmumā, Komisija nevarot apgalvot, ka tā to ņēmusi vērā.


title: Lieta T-779/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. novembrī – Rühland/EUIPO – 8 seasons design (Apgaismes ierīces)

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/46

         Prasība, kas celta 2016. gada 7. novembrī – Rühland/EUIPO – 8 seasons design (Apgaismes ierīces)
   (Lieta T-779/16)
   (2017/C 014/56)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Lothar Rühland (Wendeburg, Vācija) (pārstāvji – H. P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus un J. Engberding, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: 8 seasons design GmbH (Eschweiler, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašnieks: prasītājs

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs “Apgaismes ierīces” Nr. 1 402 341–0006

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2016. gada 8. jūlija lēmums lietā R 878/2015–3

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               noraidīt pieteikumu atzīt par spēkā neesošu Kopienas dizainparaugu Nr. 0010402341–0006;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 6. pantu, pārkāpums.


title: Lieta C-351/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums ( Krajský soud v Plzni (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA) / Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s. Direktīva 2001/29/EK — Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā — Jēdziens “izziņošana sabiedrībai”  — Darbu izplatīšana SPA pakalpojumu sniegšanas iestādes istabās — Direktīvas noteikumu tiešā iedarbība — LESD 56. un 102. pants — Direktīva 2006/123/EK — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Konkurence — Ekskluzīvas autortiesību kolektīvā pārvaldījuma tiesības

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums (Krajský soud v Plzni (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA)/Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s.

   (Lieta C-351/12) (1)

   (Direktīva 2001/29/EK - Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā - Jēdziens “izziņošana sabiedrībai” - Darbu izplatīšana SPA pakalpojumu sniegšanas iestādes istabās - Direktīvas noteikumu tiešā iedarbība - LESD 56. un 102. pants - Direktīva 2006/123/EK - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Konkurence - Ekskluzīvas autortiesību kolektīvā pārvaldījuma tiesības)
   2014/C 112/06
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

   Krajský soud v Plzni

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA)

      Atbildētāja: Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Krajský soud v Plzni – Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) 3. un 5. panta interpretācija, LESD 56., 101. un 102. panta interpretācija un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.) 14. un 16. panta interpretācija – Izņēmumi un ierobežojumi reproducēšanas tiesībām un izziņošanas tiesībām – Darbu izziņošana, ko veic, izmantojot raidīšanu ar radio un televīzijas iekārtu palīdzību, kas izvietotas pacientu istabās SPA pakalpojumu sniegšanas iestādē – Direktīvas noteikumu tiešā iedarbība – Valsts tiesību akti, ar kuriem prasītajam paredz īpašas autortiesību kolektīvās pārvaldības tiesības valsts teritorijā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek noteikts izņēmums, saskaņā ar ko autoriem tiek liegts atļaut vai aizliegt savu darbu izziņošanu, ko veic SPA pakalpojumu sniegšanas iestāde, kas ir uzņēmējdarbības veids, izmantojot raidīšanu ar radio vai televīzijas pārraižu starpniecību šīs iestādes pacientiem viņu istabās. Šīs direktīvas 5. panta 2. punkta e) apakšpunkts, 3. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts nav tādi, kas var ietekmēt minētā pirmā noteikuma interpretāciju;

               2)

               Direktīvas 2001/29 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz to nevar balstīties kolektīva autortiesību pārvaldības aģentūra strīdā starp privātpersonām, lai nepiemērotu šim noteikumam pretrunā esošu dalībvalsts tiesisko regulējumu. Valsts tiesai, kura iztiesā šādu lietu, tomēr ir pienākums interpretēt minēto tiesisko regulējumu, cik vien tas ir iespējams, šī noteikuma teksta un mērķa kontekstā, lai rastu risinājumu, kas atbilst tās mērķim;

               3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū 16. pants, kā arī LESD 56. un 102. pants ir jāinterpretē kā tādi, kuriem pretrunā nav tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā izskatītais, kas paredz, ka noteiktu aizsargātu darbu autortiesību kolektīvo pārvaldīšanu attiecīgās dalībvalsts teritorijā veic tikai viena autortiesību kolektīvās pārvaldības aģentūra un tādējādi liedz tādiem šo darbu lietotājiem kā pamatlietā apskatītā SPA pakalpojumu sniegšanas iestāde iespēju izmantot pakalpojumus, ko nodrošina citas dalībvalsts autortiesību aģentūra.

         Tomēr LESD 102. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka par tādu, kas norāda uz dominējoša stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, ir jāuzskata fakts, ka pirmā minētā autortiesību kolektīvās pārvaldības aģentūra piemēro maksas par tās sniegtajiem pakalpojumiem, kas ir ievērojami augstākas nekā citās dalībvalstīs piemērotās, ar nosacījumu, ka maksu apmēra salīdzinājums ir ticis veikts, piemērojot saskaņotu pamatu, vai tas, ka tiek piemērotas pārlieku augstas cenas bez pamatotas saiknes ar sniegtā pakalpojuma saimniecisko vērtību.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta T-536/10: Prasība, kas celta 2010. gada 23. novembrī — Kessel /ITSB — Janssen-Cilag ( Premeno )

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/46

         Prasība, kas celta 2010. gada 23. novembrī — Kessel/ITSB — Janssen-Cilag (“Premeno”)
   (Lieta T-536/10)
   ()
   2011/C 30/83
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (Mörfelden-Walldorf, Vācija) (pārstāvis — S. Bund, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 21. septembra lēmumu lietā R 708/2010-4;

               —

               saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 87. panta 2. un 5. punktu piespriest atbildētājam, kā arī personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Premeno” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Janssen-Cilag GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “Pramino” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums, jo iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes izmantošanas pierādījums esot nepareizi pamatots, Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja.
   Prasītāja iebilst arī pret preču un pakalpojumu saraksta ierobežojuma pieļaujamības atteikumu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-242/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 22. oktobra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Swiss Re Germany Holding GmbH/Finanzamt München für Körperschaften (Sestā PVN direktīva — 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta piektais ievilkums un 13. panta B daļas a) un c) apakšpunkts un d) apakšpunkta 2. un 3. apakšpunkts — Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas darījumu jēdziens — Dzīvības pārapdrošināšanas līgumu portfeļa nodošana par atlīdzību trešā valstī reģistrētai personai — Attiecīgās nodošanas vietas noteikšana — Atbrīvojumi no nodokļa)

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 22. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Swiss Re Germany Holding GmbH/Finanzamt München für Körperschaften

   (Lieta C-242/08) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta piektais ievilkums un 13. panta B daļas a) un c) apakšpunkts un d) apakšpunkta 2. un 3. apakšpunkts - Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas darījumu jēdziens - Dzīvības pārapdrošināšanas līgumu portfeļa nodošana par atlīdzību trešā valstī reģistrētai personai - Attiecīgās nodošanas vietas noteikšana - Atbrīvojumi no nodokļa)
   2009/C 297/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Swiss Re Germany Holding GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt München für Körperschaften

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Direktīvas 77/388/EEK: Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta piektā ievilkuma un 13. panta B daļas a), c) punkta un d) punkta 2. un 3. apakšpunkta interpretācija — Dzīvības pārapdrošināšanas līgumu portfeļa nodošana par atlīdzību, kuru maksā trešā valstī reģistrēts cesionārs, ar apdrošināšanas ņēmēju piekrišanu, pārņemot visas nodotajos līgumos noteiktās tiesības un pienākumus, bet nepārņemot citas ekonomiskās priekšrocības — Nodokļu piesaistes vietas noteikšana — Iepriekš minētās Direktīvas 77/388/EEK 13. panta B daļas normās noteikto atbrīvojumu piemērošana minētajam darījumam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               dzīvības pārapdrošināšanas līgumu portfeļa nodošana par atlīdzību, ko dalībvalstī reģistrēta sabiedrība nodod trešā valstī reģistrētai apdrošināšanas sabiedrībai, kura, pamatojoties uz apdrošināto piekrišanu, pārņem visas no šiem līgumiem izrietošās tiesības un pienākumus, nav nedz darījums Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta piektā ievilkuma un 13. panta B daļas a) apakšpunkta izpratnē, nedz darījums minētā 13. panta B daļas d) apakšpunkta 2. un 3. daļas izpratnē, piemērojot tos kopā;

               2)

               dzīvības pārapdrošināšanas līgumu portfeļa, kas sastāv no 195 dzīvības pārapdrošināšanas līgumiem, nodošanas pret atlīdzību ietvaros fakts, ka atlīdzību par 18 līgumu pārņemšanu maksā nevis cesionārs, bet cedents, jo attiecīgajiem līgumiem ir tikusi noteikta negatīva vērtība, neietekmē atbildi uz pirmo jautājumu;

               3)

               Sestās direktīvas 77/388 13. panta B daļas c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka tas nav piemērojams tādai dzīvības pārapdrošināšanas līgumu portfeļa nodošanai pret atlīdzību, kāda tā ir pamata lietā.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-522/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 17. janvāra spriedums — Hell Energy Magyarország /ITSB — Hansa Mineralbrunnen ( “HELL” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “HELL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “HELLA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Preču un apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/9

         Vispārējās tiesas 2012. gada 17. janvāra spriedums — Hell Energy Magyarország/ITSB — Hansa Mineralbrunnen (“HELL”)
   (Lieta T-522/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “HELL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “HELLA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Preču un apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 58/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hell Energy Magyarország kft (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis — M. Treis, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Hansa Mineralbrunnen GmbH (Rellingen, Vācija) (pārstāvji — A. Renck, V. von Bomhard, E. Nicolás Gómez un T. Dolde, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 5. augusta lēmumu lietā R 1517/2009-1 par iebildumu procesu starp Hansa Mineralbrunnen GmbH un Hell Energy Magyarország

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hell Energy Magyarország kft atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 4. maijā lietā T-398/03 Jean- Pierre Castets pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Civildienesta noteikumu 78. pants — Invaliditātes pensija — Pensijas apmēra aprēķināšana — References alga)

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/18

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 4. maijā
   lietā T-398/03 Jean- Pierre Castets pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Civildienesta noteikumu 78. pants - Invaliditātes pensija - Pensijas apmēra aprēķināšana - References alga)
   (2005/C 171/32)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-398/03 Žans Pjērs Kasē [Jean- Pierre Castets], bijušais Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis ar dzīvesvietu Saint-Victor-des-Oules (Francija), ko pārstāv Dž. Kretens [G. Crétin], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis — J. Kurals [J. Currall], kam palīdz B. Vēgenbaurs [B. Wägenbaur], advokāts, kas norādīja dzīvesvietu Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru noteiktas prasītāja tiesības uz invaliditātes pensiju, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši P. Mengoci [P. Mengozzi] un I. Višņevska-Bjalecka [I. Wiszniewska-Białecka], sekretāre C. Kristensena [C. Kristensen], administratore, 2005. gada 4. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar tās dalību tiesas sēdē;

               3)

               Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pati, izņemot tos izdevumus, kas saistīti ar tās dalību tiesas sēdē.

      (1)  OV C 35, 7.2.2004.


title: Lieta T-139/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – PT Wilmar Bioenergi Indonesia un PT Wilmar Nabati Indonesia/Padome Dempings — Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas imports — Galīgie antidempinga maksājumi — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 3. un 5. punkts — Normālā vērtība — Ražošanas izmaksas

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – PT Wilmar Bioenergi Indonesia un PT Wilmar Nabati Indonesia/Padome
   (Lieta T-139/14) (1)

   (Dempings - Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas imports - Galīgie antidempinga maksājumi - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 3. un 5. punkts - Normālā vērtība - Ražošanas izmaksas)
   (2016/C 402/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Medana, Indonēzija) un PT Wilmar Nabati Indonesia (Medana) (pārstāve – P. Vander Schueren, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert, vēlāk H. Marcos Fraile, pārstāves, kurām palīdz R. Bierwagen un C. Hipp, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, M. França un A. Stobiecka-Kuik) un European Biodiesel Board (EBB) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – O. Prost un M.-S. Dibling, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un kurā tiek lūgts atcelt Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam (OV 2013, L 315, 2. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītājām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam, 1. un 2. pantu, ciktāl tie attiecas uz PT Wilmar Bioenergi Indonesia un PT Wilmar Nabati Indonesia;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina PT Wilmar Bioenergi Indonesia un PT Wilmar Nabati Indonesia tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija un European Biodiesel Board (EBB) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: Lieta T-239/09 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 4. aprīļa rīkojums — Marcuccio/Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Iestādes atteikums uzsākt izmeklēšanu — Pirmstiesas procedūra — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 4. aprīļa rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-239/09 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Iestādes atteikums uzsākt izmeklēšanu - Pirmstiesas procedūra - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2011/C 152/35
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis Kayser, kuriem palīdz A. dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 31. marta rīkojumu lietā F-146/07 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tiek lūgts šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies Eiropas Komisijai.

      (1)  OV C 193, 15.8.2009.


title: Lieta C-306/10: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 10. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/21

         Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 10. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-306/10) (1)

   2011/C 211/42
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: lieta T-257/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Polijas Republika iesniedza 2004. gada 28. jūnijā

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/20

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Polijas Republika iesniedza 2004. gada 28. jūnijā
   (lieta T-257/04)
   (2004/C 251/38)
   tiesvedības valoda – poļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 28. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Polijas Republika, kuru pārstāv Jarosław Pietras.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 3. pantu, 4. panta 3. daļu un 5. daļas astoto ievilkumu Komisijas 2003. gada 10. novembra Regulā (EK) Nr. 1972/2003 par pārejas posma pasākumiem, kas jānosaka attiecībā uz lauksaimniecības produktu tirdzniecību Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanās dēļ (OV L 293, 3. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 2004. gada 10. februāra Regulu (EK) Nr. 230/2004 (OV L 39, 13. lpp.), kā arī Komisijas 2004. gada 20. aprīļa Regulu (EK) Nr. 735/2004 (OV L 114, 13. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Attiecībā uz Regulas Nr. 1972/2003 3. pantu prasītājs norāda šādus iebildumus:

               —

               brīvas preču aprites principa pārkāpums, ieviešot erga omnes ievedmuitas nodokļu likmi, kas pārsniedz pirms Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai spēkā esošo muitas nodokļu likmi;

               —

               Komisijas kompetences trūkums, kā arī Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (1), 22. panta, 41. panta 1. daļas un IV pielikuma 5. nodaļas pārkāpums, ieviešot pasākumus, kas groza šajā aktā paredzētos muitas savienības noteikumu piemērošanas nosacījumus attiecībā uz Polijas Republiku;

               —

               nediskriminācijas pilsonības dēļ principa pārkāpums, pieņemot pasākumus, kas Polijas pilsoņus nostāda citādā situācijā, salīdzinot ar pilsoņiem no piecpadsmit valstu Kopienas, kuri atrodas līdzīgā situācijā;

               —

               būtisks procesuāls pārkāpums, pieņemot nepietiekami pamatotus pasākumus;

               —

               tiesiskās paļāvības principa pārkāpums, ieviešot režīmu, kas neatbilst iepriekš minētajā pievienošanās aktā paredzētajiem nosacījumiem attiecībā uz produktiem, kuri 2004. gada 1. maijā atradās pagaidu glabāšanā vai bija pakļauti muitas režīmiem, vai bija transportēti paplašinātajā Kopienā un, īpaši, ieviešot ievedmuitas nodokļu likmi, kas pārsniedz pirms Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai spēkā esošo nodokļu likmi.

         Attiecībā uz Regulas Nr. 1972/2003 4. panta 3. daļu prasītājs norāda uz Komisijas kompetences trūkumu, iepriekš minētā akta 41. panta 1. daļas pārkāpumu, samērīguma principa pārkāpumu, kā arī nediskriminācijas pilsonības dēļ principa pārkāpumu, tā kā apstrīdētajā tiesību normā paredzētā Kopienu ievedmuitas nodokļu likme pārsniedz starpību, kas rodas starp Kopienu muitas nodokli un Polijai līdz 2004. gada 30. aprīlim piemērojamo ievedmuitas nodokļu likmi.
   Saistībā ar Regulas Nr. 1972/2003 4. panta 5. daļas astoto ievilkumu prasītājs norāda uz Komisijas kompetences trūkumu, iepriekš minētā pievienošanās akta 41. panta 1. daļas, kā arī samērīguma principa pārkāpumu, tā kā apstrīdētā tiesību norma ietvēra produktus, attiecībā uz kuriem Polijai 2004. gada 30. aprīlī piemērotais ievedmuitas nodoklis pārsniedza vai bija vienāds ar Kopienu ievedmuitas nodokli, ieskaitot produktus, attiecībā uz kuriem 2004. gada 1. maijā valsts mērogā nav konstatēti lieki krājumi.
   Attiecībā uz visiem apstrīdētajiem Regulas Nr. 1972/2003 noteikumiem prasītājs atsaucas uz Komisijas ļaunprātīgu pilnvaru izmantošanu, pieņemot pasākumus, kuru patiesais mērķis ir nevis atvieglot kopīgās lauksaimniecības politikas noteikumu ieviešanu Polijā, bet gan aizsargāt piecpadsmit valstu Kopienu no poļu lauksaimniecības produktu ražotāju radītās konkurences.

      (1)  OV L 236, 23.9.2003., 33. lpp.


title: Lieta C-440/08: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 18. marta spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F. Gielen/Staatssecretaris van Financiën (Tiešie nodokļi — EKL 43. pants — Nodokļu maksātājs nerezidents — Uzņēmējs — Tiesības uz pašnodarbinātas personas izdevumu atskaitījumu — Stundu kritērijs — Diskriminācija nodokļu maksātāju rezidentu un nodokļu maksātāju nerezidentu starpā — Pielīdzināšanas iespēja)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 18. marta spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F. Gielen/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-440/08) (1)

   (Tiešie nodokļi - EKL 43. pants - Nodokļu maksātājs nerezidents - Uzņēmējs - Tiesības uz pašnodarbinātas personas izdevumu atskaitījumu - Stundu kritērijs - Diskriminācija nodokļu maksātāju rezidentu un nodokļu maksātāju nerezidentu starpā - Pielīdzināšanas iespēja)
   2010/C 134/09
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: F. Gielen

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — EKL 43. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, ar kuriem neatkarīgiem uzņēmējiem tiek piešķirtas tiesības atskaitīt no peļņas vienotas likmes summu ar nosacījumu, ka tie vismaz 1 225 stundas kalendārajā gadā ir nostrādājuši vienā uzņēmumā — Darba stundas, kas nostrādātas citā dalībvalstī dibinātā uzņēmumā, netiek ņemtas vērā vienīgi nodokļa maksātāja–nerezidenta gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

   ar LESD 49. pantu netiek pieļauts valsts tiesiskais regulējums, kurš attiecībā uz nodokļu priekšrocības piešķiršanu — kā pamata lietā aplūkotais pašnodarbinātas personas izdevumu atskaitījums — diskriminējoši ietekmē nodokļu maksātājus nerezidentus, pat ja šie nodokļu maksātāji šīs priekšrocības kontekstā var izvēlēties nodokļu maksātājiem rezidentiem piemērojamo nodokļu režīmu.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta C-266/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-266/07)
   (2007/C 183/41)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un J.B. Laignelott)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar 2000. gada 4. decembra Direktīvas 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu (1) 4. pantu un pakārtoti — 2006. gada 5. aprīļa Direktīvas 2006/12/EK par atkritumiem (2) 9. pantu, atļaujot slimnīcās radušos atkritumu sadedzināšanu iekārtās, kurām nav atbilstošas atļaujas;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar iepriekš minētās Direktīvas 2000/76/EK 3. pantu kopsakarā ar šīs pašas direktīvas 20. panta 2. punktu, runa ir par jaunu sadedzināšanas iekārtu minētās Direktīvas 2000/76/EK izpratnē, un tādēļ tā ir piemērojama šai sadedzināšanas iekārtai Saúde parkā Lisabonā. Šīs sadedzināšanas iekārtas darbību drīkstēja uzsākt tikai pēc atļaujas, kas atbilst minētās direktīvas 4. pantā paredzētajiem nosacījumiem, iegūšanas. Portugāles iestādes nav izpildījušas minēto pienākumu.
   Katrā ziņā, pat ja uzskatītu, kā tas nav šajā lietā, ka sadedzināšanas iekārta uzskatāma par “esošo sadedzināšanas iekārtu” Direktīvas 2000/76/EK izpratnē un, attiecīgi, ka minētā direktīva tai nebija piemērojama, tomēr tās darbības priekšnosacījums ir iepriekšējas atļaujas saņemšana atbilstoši Direktīvas 2006/12/EK 9. panta 1. punktam.

      (1)  OV L 332, 91. lpp.

      (2)  OV L 114, 9. lpp.


title: Lieta C-690/13: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Efeteio Thrakis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Trapeza Eurobank Ergasias AE/Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE), Pavlos Sidiropoulos Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts atbalsts — Jēdziens — EKL 87. panta 1. punkts — Bankas iestādei piešķirtas privilēģijas — Sabiedrība, kas pilda sabiedrisko pakalpojumu saistības — Pastāvošs un jauns atbalsts — EKL 88. panta 3. punkts — Valsts tiesas pilnvaras

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/9

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Efeteio Thrakis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Trapeza Eurobank Ergasias AE/Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE), Pavlos Sidiropoulos

   (Lieta C-690/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Jēdziens - EKL 87. panta 1. punkts - Bankas iestādei piešķirtas privilēģijas - Sabiedrība, kas pilda sabiedrisko pakalpojumu saistības - Pastāvošs un jauns atbalsts - EKL 88. panta 3. punkts - Valsts tiesas pilnvaras)
   (2015/C 198/12)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Efeteio Thrakis

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Trapeza Eurobank Ergasias AE

      Atbildētāji: Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE), Pavlos Sidiropoulos

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 87. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas jomā var ietilpt tādas privilēģijas kā pamatlietā aplūkojamās, atbilstoši kurām bankai ir tiesības vienpusēji reģistrēt hipotēku uz lauksaimniekiem vai citām personām, kas veic ar lauksaimniecisko darbību saistītu darbību, piederošo nekustamo īpašumu, tiesības uzsākt piespiedu piedziņu saskaņā ar parastu privāttiesisku līgumu, kā arī tiesības tikt atbrīvotai no nodokļiem un nodevām saistībā ar šo reģistrāciju. Tomēr iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai tas tā ir pamatlietā;

               2)

               atbildi uz pirmā jautājuma a) daļu var ietekmēt tas, ka tādas privilēģijas kā pamatlietā aplūkojamās, kas atbilstoši valsts tiesību aktiem tās izveides brīdī ir tikušas piešķirtas neatkarīgai sabiedriskās lietderības bankai, ņemot vērā tās ar lauksaimniecības aizdevumiem saistīto darbību un tai uzticētos īpašos uzdevumus, joprojām ir spēkā pat pēc tam, kad šīs bankas funkcijas ir tikušas paplašinātas, paredzot visa veida bankas darbību veikšanu, un minētā banka ir kļuvusi par akciju sabiedrību. Iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai, ņemot vērā visus atbilstošos faktiskos un tiesību apstākļus, ir tikuši izpildīti visi četri kumulatīvie nosacījumi, kas atbilstoši Tiesas judikatūrai ļauj uzskatīt, ka minētās privilēģijas ir kompensācija attiecībā uz šīs bankas sniegtajiem pakalpojumiem, lai pildītu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, un ka tās tādējādi nav kvalificējamas par valsts atbalstu;

               3)

               EKL 87. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja tādas privilēģijas kā pamatlietā aplūkojamās ietilpst šīs tiesību normas piemērošanas jomā, šīs privilēģijas ieviesušajai dalībvalstij ir jāievēro EKL 88. panta 3. punktā paredzētā iepriekšējās pārbaudes procedūra, ar nosacījumu, ka šīs privilēģijas ir kļuvušas par jaunu atbalstu pēc Līguma spēkā stāšanās attiecīgajā dalībvalstī un ka nav beidzies Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88]. panta piemērošanai, 15. panta 3. punktā paredzētais noilguma termiņš; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               4)

               EKL 87. panta 1. punkts un 88. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja iesniedzējtiesa uzskata, ka attiecīgās privilēģijas, ņemot vērā uz otro jautājumu sniegto atbildi, ir uzskatāmas par jaunu valsts atbalstu, tai ir pienākums nepiemērot valsts tiesību normas, ar kurām ir tikušas ieviestas šīs privilēģijas, ņemot vērā to nesaderību ar Līguma tiesību normām.

      (1)  OV C 78, 15.3.2014.


title: Lieta T-613/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. augustā – Industrias Tomás Morcillo /ITSB – Aucar Trailer  ( “Polycart A Whole Cart Full of Benefits” )

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. augustā – Industrias Tomás Morcillo/ITSB – Aucar Trailer (“Polycart A Whole Cart Full of Benefits”)
   (Lieta T-613/14)
   2014/C 339/33
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Industrias Tomás Morcillo, SL (Albuixech, Spānija) (pārstāvis – A. Sanz-Bermell y Martínez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Aucar Trailer, SL (Premia de Mar, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 7. maija lēmumu lietā R 1735/2012-1 un tādējādi noraidīt Aucar Trailer S.L. iesniegtos iebildumus, atzīstot Kopienas preču zīmes Nr. 9 6 90  314“Polycart A Whole Cart Full of Benefits” reģistrācijas pieļaušanas pamatotību attiecībā uz precēm, kas ir norādītas 2012. gada 16. novembra pieteikumā par preču saraksta ierobežošanu, un noraidot pret šo pieteikumu iesniegtos iebildumus;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Polycart A Whole Cart Full of Benefits”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12., 17. un 20. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 6 90  314

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “POLICAR”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12., 35. un 37. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta pārkāpums


title: Lieta C-607/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. novembrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — ITV Broadcasting Limited u.c./TV Catch Up Limited

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. novembrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — ITV Broadcasting Limited u.c./TV Catch Up Limited

   (Lieta C-607/11)
   2012/C 65/06
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: ITV Broadcasting Limited u.c.

      Atbildētāja: TV Catch Up Limited

      Prejudiciālais jautājums

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) […]:

               1)

               Vai direktīvas 3. panta 1. punktā noteiktās tiesības atļaut vai aizliegt “savu darbu izziņošanu, izmantojot vadus vai neizmantojot tos,” attiecas uz gadījumu, kad:

                           i)

                           autori atļauj iekļaut savus darbus virszemes brīvi pieejamā televīzijas pārraidē, kas ir paredzēta uztveršanai visā dalībvalsts teritorijā vai arī kādā dalībvalsts ģeogrāfiskajā daļā;

                           ii)

                           trešā persona (t.i., organizācija, kas nav sākotnējais pārraidītājs) sniedz pakalpojumu, kuru izmantojot, atsevišķi pasūtītāji paredzētajā pārraides uztveršanas teritorijā, kas likumīgi varētu uztvert attiecīgo pārraidi televizorā savās mājās, var pieslēgties trešās personas serverim un saņemt attiecīgo pārraidi, izmantojot interneta pieslēgumu?

         Vai atbilde uz iepriekš uzdoto jautājumu ir citādāka, ja:

               a)

               trešās personas serverim katrs pasūtītājs var pieslēgties tikai “viens pret vienu” režīmā un tādējādi katrs pasūtītājs izveido savu atsevišķu interneta pieslēgumu serverim un katrs datu kopums, kas no šī servera tiek ievietots internetā, ir adresēts tikai vienam atsevišķam pasūtītājam;

               b)

               trešās personas pakalpojumu sniegšanai finansējumu iegūst, izvietojot reklāmas, ko rāda “pirms pārraides” (pre-roll) (t.i., laikā, kad pasūtītājs pieslēdzas, bet pirms ir sākusies pārraide) vai “pārraides laikā” (in-skin) (t.i., laikā, kad tiek vērota programmatūra, kas ataino saņemto programmu uz pasūtītāja izmantoto ierīci [pārraides] vērošanai, bet ārpus programmas attēla), bet sākotnējās reklāmas, kas atradās pārraidē, pasūtītājam tiek rādītas laikā, kad tās programmā ir ievietojis pārraidītājs;

               c)

               uzņēmums, kurš iesaistās:

                           i)

                           nodrošina alternatīvu pakalpojumu sākotnējās raidorganizācijas sniegtajam pakalpojumam, tādējādi rīkojoties veidā, kas tieši konkurē ar sākotnējo raidorganizāciju attiecībā uz skatītajiem, vai

                           ii)

                           rīkojas veidā, kas tieši konkurē ar sākotnējo raidorganizāciju attiecībā uz ienākumiem no reklāmas?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta T-33/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 5. februāra spriedums – Türkiye Garanti Bankasi /ITSB – Card & Finance Consulting  ( “bonus & more” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “bonus & more” reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “bonus net”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/14

         Vispārējās tiesas 2015. gada 5. februāra spriedums – Türkiye Garanti Bankasi/ITSB – Card & Finance Consulting (“bonus & more”)
   (Lieta T-33/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “bonus & more” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “bonus net” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 096/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Türkiye Garanti Bankasi AS (Istanbula, Turcija) (pārstāvis – J. Güell Serra, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Card & Finance Consulting GmbH (Nuremberg, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 12. novembra lēmumu lietā R 1890/2011–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Türkiye Garanti Bankasi AS un Card & Finance Consulting GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 12. novembra lēmumu lietā R 1890/2011–4;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Türkiye Garanti Bankasi AS tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 23.3.2013.


title: Lieta C-243/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Halle (Vācija) 2009. gada 3. jūlija rīkojumu — Günter Fuß/Stadt Halle (Saale)

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Halle (Vācija) 2009. gada 3. jūlija rīkojumu — Günter Fuß/Stadt Halle (Saale)

   (Lieta C-243/09)
   2009/C 233/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Halle

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Günter Fuß

      Atbildētājs: Stadt Halle (Saale)

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas (1) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 22. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētais kaitējums ir uzskatāms par objektīvu vai subjektīvu kritēriju?

               2.

               Vai pastāv kaitējums Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 22. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ja ātrās reaģēšanas brigādē strādājošs ierēdnis, kurš lūdzis turpmāk ievērot maksimālo darba stundu skaitu, pret savu gribu tiek pārcelts darbā citā dienesta postenī, kas pārsvarā saistīts ar darbu ugunsdzēsības pārvaldē?

               3.

               Vai mazāks atalgojums ir uzskatāms par kaitējumu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 22. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ja, pārceļot ierēdni citā dienesta postenī, samazinās dienesta laiks naktīs, brīvdienās un svētku dienās un līdz ar to arī piemaksas apjoms par darbu šajos laikos?

               4.

               Gadījumā, ja uz otro un trešo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai ar pārcelšanu radīto kaitējumu var kompensēt ar citām jaunā dienesta posteņa priekšrocībām, kā, piemēram, ar īsākiem darba laikiem vai kvalifikācijas celšanu?

      (1)  OV L 299, 9. lpp.


title: Lieta C-149/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. martā iesniedza Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) — Zoi Chatzi/Ypourgos Oikonomikon (Finanšu ministrija)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. martā iesniedza Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) — Zoi Chatzi/Ypourgos Oikonomikon (Finanšu ministrija)
   (Lieta C-149/10)
   2010/C 148/30
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Saloniku administratīvo lietu apelācijas tiesa)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Zoi Chatzi

      Atbildētāja: Ypourgos Oikonomikon (Finanšu ministrija)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai var uzskatīt, ka ar Padomes Direktīvas 96/34/ΕK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu 2.1. klauzulu, lasot to kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 24. pantu, kas attiecas uz bērnu tiesībām, un ņemot vērā augsto aizsardzības pakāpi, kas šīm tiesībām tiek piešķirta saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu rodas atkarībā no bērnu skaita, kā rezultātā, viena bērna kopšanas atvaļinājuma laikposma piešķiršana dvīņu piedzimšanas gadījumā ir uzskatāma par Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta pārkāpumu, jo tiek radīta diskriminācija atkarībā no dzimušo skaita un pretēji samērīguma principam tiek ierobežotas piedzimušo dvīņu tiesības?

               2)

               Noraidošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā, vai Direktīvas 96/34/ΕK 2.1. klauzulā minētais jēdziens “piedzimšana” ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka attiecībā uz nodarbinātiem vecākiem tiek radītas divkāršas tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu, pamatojoties uz to, ka dvīņu grūtniecības rezultātā notiek divas sekojošas piedzimšanas (dvīņi), vai arī bērna kopšanas atvaļinājums tiek piešķirts tikai par pašu piedzimšanas faktu, neatkarīgi no piedzimušo bērnu skaita un šajā pēdējā minētajā gadījumā netiek pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pants?


title: Lieta T-804/16: Prasība, kas celta 2016. gada 16. septembrī – LG Electronics/EUIPO (“Dual Edge”)

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/46

         Prasība, kas celta 2016. gada 16. septembrī – LG Electronics/EUIPO (“Dual Edge”)
   (Lieta T-804/16)
   (2017/C 022/63)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Korejas Republika) (pārstāvis – M. Graf, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Dual Edge” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 463 178

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 2. septembra lēmums lietā R 832/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-368/06: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 18. decembrī ( Tribunal administratif de Lyon (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cedilac SA / Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Sestā PVN direktīva — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Tūlītēja atskaitījuma princips un nodokļu neitralitātes princips — PVN pārmaksas pārnešana uz nākamo periodu vai atmaksāšana — Viena mēneša termiņa princips — Pārejas noteikumi — Atbrīvojuma no nodokļa saglabāšana)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/20

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 18. decembrī (Tribunal administratif de Lyon (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cedilac SA/Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

   (Lieta C-368/06) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Tūlītēja atskaitījuma princips un nodokļu neitralitātes princips - PVN pārmaksas pārnešana uz nākamo periodu vai atmaksāšana - “Viena mēneša termiņa’ princips - Pārejas noteikumi - Atbrīvojuma no nodokļa saglabāšana)
   (2008/C 51/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal administratif de Lyon
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Cedilac SA

      Atbildētājs: Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal administratif de Lyon — 17. panta un 18. panta 4. punkta Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija — Noteikumi par PVN, kas samaksāts par ar nodokli apliekamam darbībām, tiklīdz paredzētā atskaitījuma summa pārsniedz attiecīgajam taksācijas periodam atļauto atskaitījuma summu, atskaitīšanas tiesību izmantošanu — Pārpalikuma pārnešana uz nākamo periodu vai atmaksāšana
   Rezolutīvā daļa:
   17. pants un 18. panta 4. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EKK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts pasākums kā 1993. gada 22. jūnija Likumā Nr. 93-859, ar kuru tika veikti grozījumi 1993. gada Finanšu likumā, paredzētais pārejas noteikums, kas tika pieņemts kā ieviešanas pasākums valsts tiesību normas, kas paredzēja šīs direktīvas 28. panta 3. punkta d) apakšpunktā atļauto atkāpi, atcelšanai, tomēr valsts tiesnesim ir jāpārbauda, vai, piemērojot šo normu konkrētajā gadījumā, tiek samazinātas minētās atkāpes paredzošās valsts tiesību normas sekas.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Lieta F-8/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. janvārī — ZZ /Parlaments

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. janvārī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-8/13)
   2013/C 108/92
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — L. Levi un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu neapstiprināt prasītāju nodaļas vadītāja amatā un pārcelt viņu uz Iekšpolitikas ģenerāldirektorātu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               prasība atcelt 2012. gada 23. marta lēmumu neapstiprināt prasītāju nodaļas vadītāja amatā un pārcelt viņa amata vietu uz Iekšpolitikas ģenerāldirektorātu;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija priekšsēdētāja 2012. gada 15. oktobra lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja 2012. gada 22. jūnija sūdzība;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājam ar šiem lēmumiem nodarīto materiālo un morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-99/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. februārī — Syriatel Mobile Telecom /Padome

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/30

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. februārī — Syriatel Mobile Telecom/Padome
   (Lieta T-99/12)
   2012/C 151/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pēc tam atcelt 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP, kā arī 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 un tai sekojošos izpildes aktus tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus, no kuriem pirmie trīs būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-432/11 Makhlouf/Padome (1) un lietā T-433/11 Makhlouf/Padome (2).
   Ceturtais pamats ir par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, kā rezultātā ir izkropļota konkurence gan Eiropas Savienībā, gan Sīrijā, kā arī abu šo teritoriju starpā.

      (1)  OV 2011, C 290, 13. lpp.

      (2)  OV 2011, C 290, 14. lpp.


title: Apvienotās lietas C-536/08 un C-539/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. aprīļa spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/X (C-536/08) un fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV (C-539/08) (Sestā PVN direktīva — 17. panta 2. un 3. punkts — 28.b panta A daļas 2. punkts — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Pārejas noteikumi tirdzniecības starp dalībvalstīm aplikšanai ar nodokļiem — Kopienas iekšējās preču iegādes vieta)

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/10

      Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. aprīļa spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/X (C-536/08) un fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV (C-539/08)
      (Apvienotās lietas C-536/08 un C-539/08) (1)

      (Sestā PVN direktīva - 17. panta 2. un 3. punkts - 28.b panta A daļas 2. punkts - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Pārejas noteikumi tirdzniecības starp dalībvalstīm aplikšanai ar nodokļiem - Kopienas iekšējās preču iegādes vieta)
      (2010/C 161/13)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāji: Staatssecretaris van Financiën (C-536/08) un fiscale eenheid Facet BV (C-539/08)

         Atbildētāji: X (C-536/08) un Facet Trading BV (C-539/08)

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden, Den Haag — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 17. panta 2. un 3. punkta un 28. b panta A daļas 2. punkta interpretācija — Pārejas noteikumi tirdzniecības starp dalībvalstīm aplikšanai ar nodokļiem — Kopienas iekšējās preču iegādes vieta

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, redakcijā, kas izriet no Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīvas 92/111/EEK, 17. panta 2. un 3. punkts, kā arī 28.b panta A daļas 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka personai, kura ir tādā situācijā, kas ir paredzēta 28.b panta A daļas 2. punkta pirmajā daļā, nerodas tiesības tūlītēji atskaitīt pievienotās vērtības nodokli, kurš par Kopienu iekšējo iegādi bija jāsamaksā kā priekšnodoklis.

         (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta C-195/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Helga Krüsemann u.c./TUIfly GmbH

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Helga Krüsemann u.c./TUIfly GmbH

   (Lieta C-195/17)
   (2017/C 221/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Helga Krüsemann, Gabriele Heidenreich, Doris Manneck, Rita Juretschke

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-629/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. decembrī iesniedza Sąd Okręgowy w Gliwicach (Polija) — Adarco Invest Sp. z o.o. w Petrosani w Rumunii Oddział w Polsce w Tarnowskich Górach

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. decembrī iesniedza Sąd Okręgowy w Gliwicach (Polija) — Adarco Invest Sp. z o.o. w Petrosani w Rumunii Oddział w Polsce w Tarnowskich Górach

      (Lieta C-629/13)
      (2014/C 71/10)
      Tiesvedības valoda — poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Gliwicach

         Pamatlietas puse

         Prasītāja: Adarco Invest sp. z o.o. z, kas reģistrēta Petrosani (Rumānija), filiāle Polijā Tarnowskie Góry

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. un 54. pants, kā arī Padomes Vienpadsmitās direktīvas par informācijas sniegšanas prasībām attiecībā uz filiālēm, ko kādā dalībvalstī atvērušas noteiktu veidu sabiedrības, uz kurām attiecas citas valsts tiesību akti (1), 1. pants liedz dalībvalstij atteikt izslēgt no Komercreģistra (KRS) sabiedrības, kas ir reģistrēta citā dalībvalstī, filiāli, ja šī filiāle nav likvidēta atbilstoši procedūrai, kas ir paredzēta valsts sabiedrībām ar ierobežotu atbildību, bet, lai izslēgtu valsts sabiedrības filiāli no reģistra nav jāveic šāda procedūra? Turklāt sabiedrību valsts filiāles tiek reģistrētas valsts sabiedrību reģistrā, bet šai sabiedrībai ir pienākums iesniegt konsolidētu gada finanšu pārskatu, kas aptver gan mātesuzņēmumu, gan filiāles, bet ārvalstu sabiedrību filiāles tiek reģistrētas Komercreģistrā un iesniedz reģistrā tikai gada finanšu pārskatu attiecībā uz filiāli.

         (1)  OV L 395, 36. lpp.


title: Lieta C-531/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 30. aprīļa spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft/LIBRO Handelsgesellschaft mbH (Preču brīva aprite — Valsts tiesiskais regulējums par importēto grāmatu cenu — Pasākumi ar kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību — Pamatojums)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/9

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 30. aprīļa spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft/LIBRO Handelsgesellschaft mbH
   (lieta C-531/07) (1)

   (Preču brīva aprite - Valsts tiesiskais regulējums par importēto grāmatu cenu - Pasākumi ar kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību - Pamatojums)
   2009/C 153/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft

      Atbildētāja: LIBRO Handelsgesellschaft mbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof (Austrija) — EK līguma 3. panta 1. punkta, 10., 28., 30., 81. un 151. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, kuros grāmatu vācu valodā importētājiem paredzēts pienākums noteikt tādu mazumtirdzniecības cenu, kas nav mazāka par šo grāmatu cenu izcelsmes valstī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesiskais regulējums, ar kuru importētājiem tiek liegts grāmatām vācu valodā noteikt zemāku cenu nekā izdevēja noteiktā vai ieteiktā mazumtirdzniecības cena izdošanas valstī, ir pasākums ar kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību EKL 28. panta nozīmē;

               2)

               valsts tiesisku regulējumu, ar kuru grāmatu vācu valodā importētājiem ir liegts noteikt zemāku mazumtirdzniecības cenu nekā to izdošanas valstī ir noteicis vai ieteicis izdevējs, nevar pamatot nedz ar EKL 30. un 151. pantu, nedz arī ar primārām vispārējo interešu prasībām.

      (1)  OV C 37, 09.02.2008.


title: Lieta T-463/11: Prasība, kas celta 2011. gada 23. augustā — Dectane /ITSB — Hella ( DAYLINE )

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 23. augustā — Dectane/ITSB — Hella (“DAYLINE”)
   (Lieta T-463/11)
   2011/C 298/53
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dectane GmbH (Leipciga, Vācija) (pārstāvji — P. Ehrlinger un T. Hagen, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Hella KGaA Hueck & Co. (Lippstadt, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 15. jūnija lēmumu;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “DAYLINE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 7 070 238

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Hella KGaA Hueck & Co

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “Ledayline” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja