title: Lieta T-389/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. septembrī — Lemans /ITSB — Turner ( ICON )

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/50

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. septembrī — Lemans/ITSB — Turner(“ICON”)
   (Lieta T-389/08)
   (2008/C 301/84)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lemans Corporation, Janesville (Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Cover, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Stephen Turner, Luddington (Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 3. jūlija lēmumu lietā R 778/2007-2;

               —

               atzīt, ka iebildumi ir noraidāmi un ka attiecīgo Kopienas preču zīmi var reģistrēt, un

               —

               piespriest otram procesa Apelāciju padomē dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies apelācijas procesā Apelāciju padomē un Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ICON” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 9., 18. un 25. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 197 440

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “IKON” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē — preču zīmes reģistrācija Apvienotajā Karalistē ar Nr. 2 243 676

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka otram tajā notiekošā procesa dalībniekam ir tiesības (locus standi) iesniegt iebildumus.


title: Lieta T-568/12: Prasība, kas celta 2012. gada 17. decembrī — Golam /ITSB — Derby Cycle Werke ( “FOCUS extreme” )

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 17. decembrī — Golam/ITSB — Derby Cycle Werke (“FOCUS extreme”)
   (Lieta T-568/12)
   2013/C 63/47
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sofia Golam (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — N. Trovas, Dikigoros)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Derby Cycle Werke GmbH (Cloppenburg, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt šo prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 16. oktobra lēmumu lietā R 2327/2011-4;

               —

               noraidīt otras puses izteiktos iebildumus un pilnībā apmierināt prasītājas prasījumus;

               —

               piespriest otram procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “FOCUS extreme” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 16. un 25. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 8945487

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “FOCUS”, kas reģistrēta ar Nr. 2062620 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. panta pārkāpums


title: Lieta C-257/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. maijā iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – Elke Roch, Jürgen Roch/Germanwings GmbH

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. maijā iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – Elke Roch, Jürgen Roch/Germanwings GmbH

   (Lieta C-257/16)
   (2016/C 279/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Köln

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Elke Roch, Jürgen Roch

      Atbildētāja: Germanwings GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai sadursme ar putnu, t. i., gaisā notikušas gaisa kuģa sadursmes ar putniem izraisīts gaisa kuģa tehnisks bojājums, ir ārkārtējs apstāklis Regulas (1) 5. panta 3. punkta izpratnē?

               2)

               Vai Regulas 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apkalpojošais gaisa pārvadātājs var atsaukties arī uz tādiem ārkārtējiem apstākļiem, kuri nav radušies saistībā ar pasažiera rezervēto lidojumu, bet gan saistībā ar tieši iepriekš notikušo lidojumu, kas lidojumu cikla procedūrā veikts ar rezervētajam lidojumam paredzēto gaisa kuģi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-71/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 3. maija rīkojums – De Nicola/EIB Apelācija — Civildienests — EIB personāls — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2007. gada novērtējums — Kļūdas tiesību piemērošanā — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 3. maija rīkojums – De Nicola/EIB
   (Lieta T-71/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - EIB personāls - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2007. gada novērtējums - Kļūdas tiesību piemērošanā - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2017/C 213/39)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – G. Ferabecoli, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji – sākotnēji G. Nuvoli un F. Martin, vēlāk G. Nuvoli un G. Faedo, piedaloties A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2015. gada 18. decembra spriedumu De Nicola/EIB (F-82/12, EU:F:2015:166), ar ko tiek lūgts šo spriedumu daļēji atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Carlo De Nicola sedz savus un atlīdzina Eiropas Investīciju bankas (EIB) tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta C-627/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — kriminālprocess pret Miguel M .

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — kriminālprocess pret Miguel M.
   (Lieta C-627/13)
   2014/C 39/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieks pamata procesā

   Miguel M.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksa, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, definīcijai atbilstošām zālēm (1), kuras satur Regulā (EK) Nr. 273/2004 (2) un Regulā (EK) Nr. 111/2005 (3) klasificētas vielas, atbilstoši abu šo regulu 2. panta a) punktam nekādā gadījumā neattiecas šo regulu piemērošanas joma, vai arī tas ir jāpieņem tikai gadījumos, kad zāļu sastāvs ir tāds, ka klasificēto vielu nevar viegli izmantot vai viegli ekstrahēt ar vienkārši izmantojamiem līdzekļiem vai ekonomiski izdevīgā veidā?

      (1)  OV L 311, 67. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 273/2004 par narkotisko vielu prekursoriem; OV L 47, 1. lpp.

      (3)  Padomes 2004. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 111/2005, ar ko paredz noteikumus par uzraudzību attiecībā uz narkotisko vielu prekursoru tirdzniecību starp Kopienu un trešām valstīm; OV L 22, 1. lpp.


title: Lieta T-531/13: Prasība, kas celta 2013. gada 26. septembrī — Kicks Kosmetikkedjan/ITSB — Kik Textilien und Non-Food ( “KICKS” )

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/16

         Prasība, kas celta 2013. gada 26. septembrī — Kicks Kosmetikkedjan/ITSB — Kik Textilien und Non-Food (“KICKS”)
   (Lieta T-531/13)
   2013/C 359/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kicks Kosmetikkedjan AB (Stokholma, Zviedrija) (pārstāvis — K. Strömholm, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Kik Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus vai, pakārtoti, attiecīgā gadījumā — personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus;

               —

               atļaut apstrīdēto reģistrācijas pieteikumu Nr. 924 6166 reģistrēt pilnībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Kicks Kosmetikkedjan AB

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “KICKS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 8., 14., 21. un 35. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 9246166

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Kik Textilien und Non-Food GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas un starptautiska preču zīme “kik” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-227/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. februāra rīkojumu apvienotajās lietās no T-278/00 līdz T-280/00, no T-282/00 līdz T-286/00 un no T-288/00 līdz T-295/00 Albergo Quattro Fontane u.c./Komisija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza Albergo Quattro Fontane Snc

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. februāra rīkojumu apvienotajās lietās no T-278/00 līdz T-280/00, no T-282/00 līdz T-286/00 un no T-288/00 līdz T-295/00 Albergo Quattro Fontane u.c./Komisija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza Albergo Quattro Fontane Snc

   (Lieta C-227/13 P)
   2013/C 207/25
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Albergo Quattro Fontane Snc (pārstāvji — A. Bianchini un F. Busetto, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Comitato “Venezia vuole vivere” un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas rīkojumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un līdz ar to:

                           —

                           tiktāl, ciktāl tas ir saprātīgi un prasītāju interesēs, atcelt Eiropas Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par atbalsta pasākumiem Venēcijas un Kjodžas teritorijās dibinātajiem uzņēmumiem, kas ir paredzēti Likumos Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995, ar ko nosaka atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma maksājumiem;

                           —

                           pakārtoti, atcelt šo iepriekš minēto lēmumu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt piešķirtos atbrīvojumus no sociālā nodrošinājuma maksājumiem un ciktāl tajā papildus atgūstamajai atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma maksājumiem summai ir piedzenams arī procentu maksājums par nolēmumā paredzētajiem laikposmiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam ir izvirzīti šādi deviņi pamati:

                  Pirmais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā nav atzīts, ka ar attiecīgajiem pasākumiem, ņemot vērā to kompensējošo raksturu, to saņēmējiem netika piešķirtas nekādas priekšrocības.

                  Otrais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā nav izslēgta vai katrā ziņā nav izvērtēta attiecīgo pasākumu spēja ietekmēt konkurenci un Kopienu iekšējo tirdzniecību.

                  Trešais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunkts) un EKL 87. panta 3. punkta b) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts) paredzēto izņēmumu piemērojamība.

                  Ceturtais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts) paredzētā izņēmuma piemērojamība.

                  Piektais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 3. punkta d) un e) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta d) un e) apakšpunkts) paredzēto izņēmumu piemērojamība.

                  Sestais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 86. panta 2. punktā (jaunajā redakcijā — LESD 106. panta 2. punkts) paredzētā izņēmuma piemērojamība.

                  Septītais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta pastāvoša atbalsta esamība, tādējādi pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu (jaunajā redakcijā — LESD 108. panta 3. punkts) un Regulas Nr. 659/1999 (1) 15. pantu.

                  Astotais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punkta piemērojamība attiecībā uz atgūšanas rīkojumu.

                  Devītais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punkta piemērojamība attiecībā uz procentu maksājuma piemērošanu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-534/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedums — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias /ITSB — Garmo ( “HELLIM” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “HELLIM” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska kolektīva preču zīme “HALLOUMI” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Tiesības tikt uzklausītam — Regulas Nr. 207/2009 63. panta 2. punkts)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedums — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/ITSB — Garmo (“HELLIM”)
   (Lieta T-534/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “HELLIM” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska kolektīva preču zīme “HALLOUMI” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas Nr. 207/2009 63. panta 2. punkts)
   2012/C 217/41
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias (Nikosija, Kipra) (pārstāvji — sākotnēji C. Milbradt un H. Van Volxem, pēc tam C. Milbradt un A. Schwarz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Garmo AG (Štutgarte, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 20. septembra lēmumu lietā R 794/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias un Garmo AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta F-91/11: Civildienesta tiesas (pirmās palātas) 2012. gada 24. maija rīkojums — Alionescu /Komisija (Civildienests — Pieņemšana darbā — Atklāts konkurss — Lēmums par pieteikšanās termiņa pagarināšanu — Iepriekšējas sūdzības neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/31

         Civildienesta tiesas (pirmās palātas) 2012. gada 24. maija rīkojums — Alionescu/Komisija
   (Lieta F-91/11)
   (Civildienests - Pieņemšana darbā - Atklāts konkurss - Lēmums par pieteikšanās termiņa pagarināšanu - Iepriekšējas sūdzības neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2012/C 217/66
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ciprian-Calin Alionescu (Etterbeek, Beļģija) (pārstāvis — M. Stănculescu, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Prasība atcelt EPSO lēmumu par sešām stundām pagarināt termiņu kandidatūru iesniegšanai atklātā konkursā EPSO/AD/206-207/11

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Alionescu kungs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 27. maija lietā C-68/03 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): Staatssecretaris van Financiën pret D. Lipjes ((Sestā PVN Direktīva -28b. panta E daļas 3. punkts – Starpnieku pakalpojumi – Pakalpojuma sniegšanas vieta) — (Tiesvedības valoda: nīderlandiešu) — (Provizoriskais tulkojums; galīgais tulkojums tiks publicēts “Tiesas Judikatūras krājumā”) — Lietā C-68/03 par lūgumu, ko Tiesai saskaņā ar EKL 234. pantu iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) nolūkā saņemt strīdā, kuru izskata šī tiesa, starp Staatssecretaris van Financiën un D. Lipjes prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt 28b. pantu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā Direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1977., 1. lpp.), gala versijā, kas izriet no Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvas 91/680/EEK, kas papildina pievienotās vērtības nodokļu kopējo sistēmu un groza Direktīvu 77/388/EEK nolūkā atcelt fiskālās robežas (OV L 376, 1991., 1. lpp.),)

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/2

         Tiesas spriedums
   (pirmā palāta)
   2004. gada 27. maija
   lietā C-68/03 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): Staatssecretaris van Financiën pret D. Lipjes (1)

   ((Sestā PVN Direktīva -28b. panta E daļas 3. punkts – Starpnieku pakalpojumi – Pakalpojuma sniegšanas vieta) - (Tiesvedības valoda: nīderlandiešu) - (Provizoriskais tulkojums; galīgais tulkojums tiks publicēts “Tiesas Judikatūras krājumā”) - Lietā C-68/03 par lūgumu, ko Tiesai saskaņā ar EKL 234. pantu iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) nolūkā saņemt strīdā, kuru izskata šī tiesa, starp Staatssecretaris van Financiën un D. Lipjes prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt 28b. pantu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā Direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1977., 1. lpp.), gala versijā, kas izriet no Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvas 91/680/EEK, kas papildina pievienotās vērtības nodokļu kopējo sistēmu un groza Direktīvu 77/388/EEK nolūkā atcelt fiskālās robežas (OV L 376, 1991., 1. lpp.),)
   (2004/C 179/03)
   Tiesa (pirmā palāta)
   2004. gada 27. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura lemjošā daļa ir šāda:

               1)

               28b. panta E 3. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, gala versijā, kas izriet no Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvas 91/680/EEK, kas papildina pievienotās vērtības nodokļu kopējo sistēmu un groza Direktīvu 77/388 nolūkā atcelt fiskālās robežas, nav interpretējams tādējādi, ka tas attiecas tikai uz starpnieka pakalpojumiem par labu personai, kas ir nodokļa maksātājs, vai juridiskai personai, kas nav pievienotās vērtības nodokļa maksātāja.

               2)

               Tā kā starpnieka darījums ir pakļauts 28b. panta E 3. punktam sestajā direktīvā 77/388, kas grozīta, tad, lai noteiktu vietu, kurā veikti starpnieka pakalpojumu pamata darījumi, ir jāatsaucas uz tās pašas direktīvas 28b. panta A un B.

      (1)  OV C 83, 05.04.2003.


title: Lieta C-133/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. martā  – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/25

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. martā – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-133/14)
   2014/C 175/31
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal, W. Mölls un D. Martin)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 17. decembra Direktīvu 2013/64/ES, ar ko groza Padomes Direktīvas 91/271/EEK un 1999/74/EK, un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/60/EK, 2006/7/EK, 2006/25/EK un 2011/24/ES pēc Majotas statusa maiņas attiecībā uz Eiropas Savienību (1);

               —

               atstāt spēkā Direktīvu 2013/64/ES līdz stāsies spēkā jauna direktīva ar atbilstošu juridisko pamatu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija prasa atcelt Direktīvu 2013/64/ES, kuru Padome pieņēma, kā juridisko pamatu izmantojot LESD 349. pantu.
   Komisija pārmet Padomei, ka tā ir pieņēmusi šo direktīvu, kaut arī Komisija piedāvāja balstīt šo tiesību aktu uz nozares juridiskajiem pamatiem, proti, LESD 43. panta 2. punktu, 114. pantu, 153. panta 2. punktu, 168. pantu un 192. panta 1. punktu.
   Tā uzskata, ka atbilstoši apstrīdētās direktīvas mērķim LESD 349. pants nevar tikt likumīgi izmantots kā juridiskais pamats. LESD 349. pants ir piemērojams tikai tad, ja ir runa par atkāpi no principa par primāro tiesību piemērošanu visattālākajiem reģioniem, kā tas ir noteikts LESD 355. panta 1. punktā. Taču ar attiecīgo direktīvu, neatkāpjoties no Līgumiem, var pielāgot vienīgi sekundāros tiesību aktus, lai reaģētu uz situāciju, kāda radusies Majotas statusa maiņas rezultātā. Šādu interpretāciju apstiprinātu ne tikai LESD 349. pants, bet arī Līguma juridisko pamatu sistēma, kā arī šī panta vēsturiskā izcelsme.

      (1)  OV L 355, 8. lpp.


title: Lieta T-619/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā F-92/11 Faita /EESK 2013. gada 26. novembrī iesniedza Carla Faita

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/36

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā F-92/11 Faita/EESK 2013. gada 26. novembrī iesniedza Carla Faita

   (Lieta T-619/13 P)
   2014/C 24/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Carla Faita (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, M. Abreu Caldas un J.-N. Louis, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK)

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā F-92/11 Faita/EESK;

               —

               piespriest EESK samaksāt prasītājai summu EUR 15 000 apmērā kā morālo kaitējumu, kas radies iecēlējinstitūcijas pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses neizpildes dēļ;

               —

               piespriest EESK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar pirmstiesas procedūras mērķi un labas pārvaldības principu, jo Civildienesta tiesa nav atzinusi, ka sūdzības noraidījums bija burtiski identisks lūguma noraidījuma, par kuru bija iesniegta sūdzība, pamatojumam, neraugoties uz to, ka sūdzībā bija ietverti argumenti, kas atšķīrās no lūgumā ietvertajiem (attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 44. un 65.-67. punktu).

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, pirmkārt, tiesību uz aizstāvību pārkāpums, ciktāl apelācijas sūdzības iesniedzējai neesot bijusi iespēja paust savu viedokli Civildienesta tiesā notiekošajā tiesvedībā, kad šī tiesa secināja, ka iecēlējinstitūcija ir pamatojusies uz piekto, netieši pausto, motīvu tās lēmumā par apelācijas sūdzības iesniedzējas lūguma noraidīšanu, un, otrkārt, kļūda tiesību piemērošanā, ciktāl Civildienesta tiesa esot izvērtējusi Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 12.a panta 3. punktā paredzētos nosacījumus, veicot pārbaudi par šo noteikumu 24. panta īstenošanas tiesiskumu (attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 94. un nākamajiem punktiem).


title: Lieta C-153/13: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 3. aprīļa rīkojums ( Okresný súd Bardejov (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pohotovosť s.r.o. / Ján Soroka Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Piemērošana laikā — Fakti, kas risinājušies pirms Slovākijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/5

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 3. aprīļa rīkojums (Okresný súd Bardejov (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pohotovosť s.r.o./Ján Soroka

   (Lieta C-153/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Piemērošana laikā - Fakti, kas risinājušies pirms Slovākijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 261/06
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

   Okresný súd Bardejov

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Pohotovosť s.r.o.

      Atbildētājs: Ján Soroka

      Piedaloties: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami nav sniegt atbildes uz jautājumiem, kas uzdoti ar Okresný súd Bardejov (Slovākija) 2013. gada 15. februāra lēmumu.

      (1)  OV C 178, 22.6.2013.


title: Apvienotās lietas C-180/08 un C-186/08: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 13. novembra rīkojums ( Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Kastrinaki tou Emmanouil / Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis AHEPA (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmais ievilkums — Direktīva 89/48/EEK — Diplomu atzīšana — Izglītība, kas iegūta brīvo apmācību centrā , kuru uzņemošā dalībvalsts neatzīst par izglītības iestādi — Psihologs)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/25

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 13. novembra rīkojums (Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Kastrinaki tou Emmanouil/Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis AHEPA

   (Apvienotās lietas C-180/08 un C-186/08) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmais ievilkums - Direktīva 89/48/EEK - Diplomu atzīšana - Izglītība, kas iegūta “brīvo apmācību centrā’, kuru uzņemošā dalībvalsts neatzīst par izglītības iestādi - Psihologs)
   (2009/C 44/41)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Dioikitiko Efeteio Thessalonikis
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maria Kastrinaki tou Emmanouil

      Atbildētāja: Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis AHEPA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19, 16. lpp.) 1., 2., 3. un 4. panta interpretācija — EKL 39. panta 1. punkta, 10. panta 1. punkta, 43. panta, 47. panta 1. punkta, 49., 55., 149. un 150. panta interpretācija — Dalībvalsts pilsonis, kurš pirms un pēc profesionālās kvalifikācijas līdzvērtības atzīšanas, kuru apliecina citā dalībvalstī iegūta izglītības kvalifikācija, veic regulētu profesiju uzņēmējas dalībvalstī — Daļa no iepriekš iegūtās izglītības, kas saskaņā ar franšīzes līgumu tika iegūta tādā izglītības iestādē, kas uzņemošajā dalībvalstī nav atzīta par izglītības iestādi — Iespēja, ka šo kvalifikāciju atzīšanas atteikuma rezultātā darba ņēmējam tiek liegta iespēja turpināt savu profesiju
   Rezolutīvā daļa:
   Uzņemošās dalībvalsts kompetentām iestādēm saskaņā ar Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, 3. pantu ir pienākums dalībvalsts pilsonim, kuram diplomu direktīvas nozīmē ir piešķīrusi citas dalībvalsts kompetentā iestāde, atļaut veikt savu kvalificēto darbu ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādi attiecas uz tās pilsoņiem, pat ja diploms:

               —

               apliecina, ka iegūtā izglītība pilnībā vai daļā ir iegūta iestādē, kas atrodas uzņēmējas dalībvalstī, kura, saskaņā ar šīs valsts tiesisko regulējumu, netiek atzīta par izglītības iestādi; un

               —

               nav apstiprinājušas valsts kompetentās iestādes.

      (1)  OV C 171, 5.7.2008.


title: Lieta T-620/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Marchi Industriale/ECHA REACH — Maksājums par vielas reģistrāciju — Mikrouzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem piešķirts samazinājums — Kļūda paziņojumā par uzņēmuma lielumu — Ieteikums 2003/361/EK — Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums — Uzņēmuma lieluma noteikšana — ECHA pilnvaras — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/27

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Marchi Industriale/ECHA

   (Lieta T-620/13) (1)

   (REACH - Maksājums par vielas reģistrāciju - Mikrouzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem piešķirts samazinājums - Kļūda paziņojumā par uzņēmuma lielumu - Ieteikums 2003/361/EK - Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums - Uzņēmuma lieluma noteikšana - ECHA pilnvaras - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 402/28)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marchi Industriale SpA (Florence, Itālija) (pārstāvji – M. Baldassarri un F. Donati, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji – sākotnēji M. Heikkilä, A. Iber, E. Bigi, J. P. Trnka un E. Maurage, vēlāk M. Heikkilä, E. Bigi, J. P. Trnka un E. Maurage, pārstāvji, kam palīdz C. Garcia Molyneux, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt ECHA2013. gada 19. septembra Lēmumu SME(2013) 3747, ar kuru ir konstatēts, ka prasītāja neatbilst nosacījumiem, lai saņemtu mazajiem uzņēmumiem paredzēto maksājuma samazinājumu, un tai ir piemērots administratīvais maksājums, un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt ECHA pēc Lēmuma SME(2013) 3747 pieņemšanos izdotos rēķinus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Marchi Industriale SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-240/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. jūnijā — Procter & Gamble /ITSB — Laboratorios Alcala Farma ( oli )

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/60

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. jūnijā — Procter & Gamble/ITSB — Laboratorios Alcala Farma (“oli”)
   (Lieta T-240/08)
   (2008/C 209/108)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Protecter & Gamble Company, Cincinnati (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — N. Beckett un T. Scourfield, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Laboratorios Alcala Farma SL, Alcala de Henares (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 2. aprīļa lēmumu lietā R 1481/2007-2 un Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Iebildumu nodaļas 2007. gada 17. jūlija lēmumu iebildumu procesā Nr. B 893 216;

               —

               apmierināt prasītājas iebildumus pret 2004. gada 4. oktobra Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu grafiskai preču zīmei “oli” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē;

               —

               uzdot ITSB noraidīt minēto 2004. gada 4. oktobra reģistrācijas pieteikumu; un

               —

               piespriest pārējiem lietas dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otra procesa apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “oli” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 4 059 176

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes “OLAY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecīgās preču zīmes ir līdzīgas un reģistrācijai pieteiktās preču zīmes izmantošana varētu izraisīt sajaukšanas iespēju.


title: Lieta C-316/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Gießen (Vācija) 2007. gada 9. jūlija rīkojumu — Markus Stoß / Wetteraukreis

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Gießen (Vācija) 2007. gada 9. jūlija rīkojumu — Markus Stoß/Wetteraukreis

   (Lieta C-316/07)
   (2007/C 269/32)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Gießen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Markus Stoß

      Atbildētāja: Wetteraukreis

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 43. un 49. pants ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem ir pretrunā tāds valsts monopols uz noteiktām azartspēlēm kā, piemēram, sporta derības, ja attiecīgajā dalībvalstī nav saskaņotas un sistemātiskas azartspēļu ierobežošanas politikas, īpaši tādēļ, ka valsts koncesiju saņēmušie pasākumu rīkotāji mudina piedalīties citās azartspēlēs — kā valsts loterijas un kazino — un tādējādi privāti pakalpojumu sniedzēji var sniegt citas spēles ar tādu pašu vai vēl augstāku iespējamo atkarību izraisošo potenciālu — kā derības par noteiktiem sporta pasākumiem (kā zirgu skriešanās sacensības) un spēļu automātu pakalpojumi?

               2)

               Vai EKL 43. un 49. pants ir interpretējami tādejādi, ka attiecīgi norīkoto dalībvalsts iestāžu izsniegtās atļaujas sporta derību organizēšanai, kas nav ierobežotas tikai ar valsts teritoriju, tās saņēmējam, kā arī viņa pilnvarotām trešajām personām tiek piešķirtas tiesības piedāvāt un īstenot līgumu noslēgšanu saistībā ar attiecīgajiem piedāvājumiem arī citās dalībvalstīs bez papildus valsts atļaujas?


title: Lieta T-512/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. septembrī — Ryanair /Komisija

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/40

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. septembrī — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-512/11)
   2011/C 347/71
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ryanair Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji — E. Vahida un I. Metaxas-Maragkidis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 13. jūlija lēmumu valsts atbalsta lietā SA.29064 (11/C) (ex 11/NN) — Īrija — Gaisa satiksme — Atbrīvojumi no aviopasažieru nodokļa, tiktāl, ciktāl tajā secināts, ka transfēra un tranzīta pasažieru atbrīvojums no Īrijas aviopārvadājumu nodokļa nav valsts atbalsts;

               —

               piespriest atbildētājai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus un

               —

               veikt tādas papildu darbības, kādas Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstošām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka transfēra un tranzīta pasažieru atbrīvojums no Īrijas aviopārvadājumu nodokļa nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratne.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas Nr. 659/1999 (1) 4. panta 4. punktu, jo nav uzsākusi šajās tiesību normās paredzēto procedūru attiecībā uz atbalstu, kas minēts apstrīdētā lēmuma pirmajā daļā, neraugoties uz katrā ziņā būtiskām šaubām par transfēra un tranzīta pasažieru atbrīvojuma no Īrijas aviopārvadājumu nodokļa saderīgumu ar kopējo tirgu, un tādējādi ir pārkāpusi procesuālās tiesības, kas prasītājam ir nodrošinātas atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam un Padomes Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punktam.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo ir sniegusi kļūdainu pamatojumu, kam raksturīgs pretrunīgums un patvaļīga vispārināšana.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-50/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 28. janvāra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA) u.c./Azienda sanitaria locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4), Regione Piemonte Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiskie iepirkumi — LESD 49. un 56. pants — Direktīva 2004/18/EK — Sanitārā transporta pakalpojumi — Valsts tiesību akti, kas vietējām valsts veselības aprūpes iestādēm sanitārā transporta pakalpojumu sniegšanu ļauj ar tiešu piešķiršanu un bez izsludināšanas, atlīdzinot radušos izdevumus, uzticēt brīvprātīgo asociācijām, kuras atbilst likumiskajām prasībām un ir reģistrētas — Pieļaujamība

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/3

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 28. janvāra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA) u.c./Azienda sanitaria locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4), Regione Piemonte

   (Lieta C-50/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskie iepirkumi - LESD 49. un 56. pants - Direktīva 2004/18/EK - Sanitārā transporta pakalpojumi - Valsts tiesību akti, kas vietējām valsts veselības aprūpes iestādēm sanitārā transporta pakalpojumu sniegšanu ļauj ar tiešu piešķiršanu un bez izsludināšanas, atlīdzinot radušos izdevumus, uzticēt brīvprātīgo asociācijām, kuras atbilst likumiskajām prasībām un ir reģistrētas - Pieļaujamība)
   (2016/C 106/03)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA), Galati Lucimorto Roberto – Autonoleggio Galati, Seren Bernardone Guido – Autonoleggio Seren Guido

      Atbildētājas: Azienda sanitaria locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4), Regione Piemonte

      Piedaloties: Associazione Croce Bianca del Canavese u.c., Associazione nazionale pubblica assistenza (ANPAS) – Comitato regionale Liguria

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, ar kuru vietējām pārvaldes iestādēm ir atļauts sanitārā transporta pakalpojumu sniegšanu – ar tiešu piešķiršanu un bez jebkāda veida izsludināšanas – uzticēt brīvprātīgo asociācijām, ja vien likumiskais un līgumiskais ietvars, kurā notiek šo organizāciju darbība, faktiski sekmē sociālā mērķa, kā arī solidaritātes un budžeta efektivitātes mērķu sasniegšanu;

               2)

               ja dalībvalsts valsts iestādēm ļauj tieši piesaistīt brīvprātīgo asociācijas noteiktu funkciju izpildei, valsts iestādei, kas plāno noslēgt līgumus ar šādām asociācijām, saskaņā ar Savienības tiesībām nav pienākuma iepriekš salīdzināt dažādu asociāciju piedāvājumus;

               3)

               ja dalībvalsts, kas valsts iestādēm ļauj tieši piesaistīt brīvprātīgo asociācijas noteiktu funkciju izpildei, šīm asociācijām ļauj veikt noteiktu komercdarbību, dalībvalstij ir jānosaka ierobežojumi, kādos šīs darbības var tikt veiktas. Šiem ierobežojumiem tomēr ir jānodrošina, lai minētā komercdarbība būtu maznozīmīga salīdzinājumā ar visām šādu asociāciju darbībām un lai tā atbalstītu to brīvprātīgās darbības veikšanu.

      (1)  OV C 93, 29.3.2014.


20150731008616602015/C 270/08512014CJC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL201506117711Lieta C-51/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lauksaimniecība – Tirgu kopīgā organizācija – Cukurs – Uzglabāšanas izmaksu kompensācija – Regula (EEK) Nr. 1998/78 – 14. panta 3. punkts – Regula (EEK) Nr. 2670/81 – 2. panta 2. punkts – Eksporta nolūkos veikta C cukura aizstāšana – Nosacījumi – C cukura fiziska apmaiņa ar aizstāšanas cukuru – Aizstāšana, ko var vienīgi veikt ar cukuru, kuru ražojis tās pašas dalībvalsts teritorijā uzņēmējdarbību veicošs ražotājs – Spēkā esamība, ievērojot LESD 34. un 35. pantu
 ---documentbreak--- C2702015LV710120150611LV00087171Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

   (Lieta C-51/14) (
         1
      )
   “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Cukurs — Uzglabāšanas izmaksu kompensācija — Regula (EEK) Nr. 1998/78 — 14. panta 3. punkts — Regula (EEK) Nr. 2670/81 — 2. panta 2. punkts — Eksporta nolūkos veikta C cukura aizstāšana — Nosacījumi — C cukura fiziska apmaiņa ar aizstāšanas cukuru — Aizstāšana, ko var vienīgi veikt ar cukuru, kuru ražojis tās pašas dalībvalsts teritorijā uzņēmējdarbību veicošs ražotājs — Spēkā esamība, ievērojot LESD 34. un 35. pantu”2015/C 270/08Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            Komisijas 1978. gada 18. augusta Regulas (EEK) Nr. 1998/78, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus cukura uzglabāšanas izmaksu kompensēšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1988. gada 13. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1714/88, 14. panta 3. punkts un Komisijas 1981. gada 14. septembra Regulas (EEK) Nr. 2670/81, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus attiecībā uz cukura produkciju, kas pārsniedz kvotu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1988. gada 14. decembra Regulu (EEK) Nr. 3892/88, 2. panta 2. punkta otrā daļa, tos lasot kopā, ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz tādu situāciju kā pamatlietā, kurā ražotājs eksporta nolūkos vēlas aizstāt C cukura daudzumu ar līdzvērtīgu daudzumu cita ražotāja kvotas ietvaros saražota cukura, ir jāņem vērā šajā pēdējā minētajā tiesību normā iekļautie nosacījumi saistībā ar uzglabāšanas izmaksu atmaksu. Šo nosacījumu vidū tostarp ir prasība, lai aizstāšanas cukuru būtu ražojis cits tajā pašā dalībvalstī uzņēmējdarbību veicošs ražotājs. Izvērtējot uzdotos jautājumus, nav atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt šīs pašas tiesību normas spēkā esamību;

            2)

            Regulas Nr. 1998/78 14. panta 3. punkts un Regulas Nr. 2670/81 2. panta 2. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos kā nosacījums eksporta nolūkos veiktas cukura aizstāšanas darbības likumībai nav prasīts, lai ražotājs fiziski apmainītu sākotnējo C cukura daudzumu ar aizstāšanas cukura daudzumu.

      (
         1
      )	OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-368/17: Prasība, kas celta 2017. gada 9. jūnijā – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Elektriskās pacelšanas kolonnas forma)

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 9. jūnijā – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Elektriskās pacelšanas kolonnas forma)
   (Lieta T-368/17)
   (2017/C 249/62)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Linak A/S (Nordborg, Dānija) (pārstāvji – V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, Ķīna)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs “Elektriskā pacelšanas kolonna” – Kopienas dizainparaugs Nr. 101 159-0002

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 21. marta lēmums lietā R 1412/2015-3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta pārkāpums.


title: Lieta C-560/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-303/10 Wam Industriale /Komisija 2012. gada 5. decembrī iesniedza Wam Industriale SpA

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-303/10 Wam Industriale/Komisija 2012. gada 5. decembrī iesniedza Wam Industriale SpA

   (Lieta C-560/12 P)
   2013/C 63/15
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Wam Industriale SpA (pārstāvji — E. Giuliani un R. Bertoni, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedumu, kas paziņots 2012. gada 1. oktobrī, lietā T-303/10 par prasību atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 24. marta Lēmumu 2011/134/ES par valsts atbalstu C 4/03 (ex NN 102/02), ko Itālija piešķīrusi uzņēmumam Wam SpA (OV 2011, L 57, 29. lpp.);

               —

               izklāstīto iemeslu dēļ atcelt iepriekš minēto Eiropas Komisijas Lēmumu 2011/134/ES, ar kuru ir konstatēts un atzīts, ka 1995. gada līgumā un 2000. gada līgumā paredzētais atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   LESD 107. panta 1. punkta un 266. panta pārkāpums, acīmredzama kļūda vērtējumā un pamatojuma neesamība, tādējādi pārkāpjot LESD 296. pantu, tiktāl, ciktāl Eiropas Komisija nav izpildījusi Vispārējās tiesas un Tiesas spriedumus, ar kuriem ir atcelts Eiropas Komisijas 2004. gada 19. maija lēmums, jo tā ir pieņēmusi jaunu lēmumu attiecībā uz to pašu valsts atbalstu, lai arī iepriekšējā lēmuma atcelšanas pamatā nebija formas prasību vai procedūras neievērošana.
   LESD 107. panta 1. punkta un 108. panta 1. punkta, kā arī Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 1. panta B. punkta un LESD 296. panta pārkāpums, jo tika uzskatīts, ka uz iespējamo valsts atbalstu ir attiecināma LESD 108. panta piemērošanas joma, lai arī tas bija atbalsts iekļūšanai tirgos ārpus Savienības; jo netika uzskatīts, ka attiecīgais iespējamais valsts atbalsts ir ticis piešķirts, pamatojoties uz Itālijas 1981. gada 29. jūlija likumu Nr. 394, kas tika paziņots Eiropas Komisijai, lai arī šī paziņošana nenotika iepriekš atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam; jo netika uzskatīts, ka attiecīgais atbalsts netieši ir ticis apstiprināts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 2. panta 2. punktu un 4. panta 5. punktu.
   LESD 107. panta 3. punkta un 108. panta 1. punkta, kā arī Regulu (EK) Nr. 800/2008 (2), 1998/2006 (3), 69/2001 (4) un 70/2001 (5) pārkāpums un pamatojuma neesamība, tādējādi pārkāpjot LESD 296. pantu, jo netika uzskatīts, ka ar attiecīgo atbalstu tika piemērota vispārēja shēma; jo attiecīgais atbalsts netika atzīts par saderīgu atbalstu LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē tiktāl, ciktāl ar šo atbalstu, veicinot uzņēmumu internacionalizēšanos, tika veicināta Kopienu uzņēmumu attīstība; jo atbalsts tika uzskatīts par atbalstu eksportam vai atbalstu ar eksportu saistītām darbībām, nevis, tieši pretēji, par atbalstu, lai veicinātu iekļūšanu ārpus ES esošo valstu tirgos; un tāpēc, ka netika uzskatīts, ka minētais atbalsts bija zemāks par de minimis regulās noteikto atbrīvojuma slieksni.
   LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums kļūdaina subsīdijas ekvivalenta aprēķināšanas dēļ.
   Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta, kā arī tiesiskās paļāvības un samērīguma principu pārkāpums, jo tika uzdots atgūt atbalstu, lai arī tas bija atbalsts, uz kuru attiecās 1981. gada vispārējā shēma, par kuru Komisija zināja un kuru neviena Eiropas iestāde nebija atzinusi par nelikumīgu.
   LESD 108. panta 2. punkta, Regulas (EK) Nr. 659/1999, kā arī labas pārvaldības principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo nebija veikta papildu izmeklēšana, lai novērstu Kopienu tiesas norādītos trūkumus, un starp Wam un Itālijas iestādēm netika veicināta tiesvedība, kas būtu pamatota ar sacīkstes principu.
   Labas pārvaldības principa un pienācīgas rūpības ievērošanas principa pārkāpums, jo šī tiesvedība ir ilgusi 17 gadus kopš pirmā atbalsta piešķiršanas.

      (1)  OV L 83, 1. lpp.

      (2)  OV L 214, 3. lpp.

      (3)  OV L 379, 5. lpp.

      (4)  OV L 10, 30. lpp.

      (5)  OV L 10, 33. lpp.


title: Lieta C-352/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. jūlijā iesniedza Audiencia Provincial de Oviedo (Spānija) — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. jūlijā iesniedza Audiencia Provincial de Oviedo (Spānija) — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E

      (Lieta C-352/10)
      ()
      (2010/C 288/29)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Provincial de Oviedo

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Angel Lorenzo González Alonso

         Atbildētājs: Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/577/EEK par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām (1), 3. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē šauri tādējādi, ka tā nav piemērojama līgumam, kas noslēgts ārpus uzņēmuma telpām un ar kuru ir piedāvāta dzīvības apdrošināšana par prēmijas ikmēneša maksājumiem, kuru ir paredzēts dažādās proporcijās investēt noguldījumos ar fiksētu ienākuma likmi, noguldījumos ar mainīgo ienākuma likmi un pašas komercsabiedrības finanšu ieguldījumu produktos?

         (1)  OV L 372, 31. lpp.


title: Lieta T-358/12 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra rīkojums — Conticchio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Lēmums par tiesību uz pensiju aprēķinu — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/24

         Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra rīkojums — Conticchio/Komisija
   (Lieta T-358/12 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Lēmums par tiesību uz pensiju aprēķinu - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2013/C 336/50
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rosella Conticchio (Roma, Itālija) (pārstāvji — R. Giuffrida un A. Tortora, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Gattinara, pārstāvji, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 12. jūlija rīkojumu lietā F-22/11 Conticchio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), kurā ir lūgts šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta T-93/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. martā — Itālija/Komisija

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. martā — Itālija/Komisija
   (Lieta T-93/07)
   (2007/C 117/49)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta 2007. gada 11. janvāra Lēmumu Nr. 175 Programmas un projekti Kiprā, Grieķijā, Ungārijā, Itālijā, Maltā un Nīderlandē — attiecībā uz Komisijas maksājumiem, kas ir atšķirīgi no prasītā apmēra. Ref: Programma POR Sicīlija (Nr. CCI 1999 IT 161 PO 011);

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta 2007. gada 12. janvāra Lēmumu Nr. 234 — Programmas un projekti Kiprā, Grieķijā, Ungārijā, Itālijā, Maltā un Nīderlandē — attiecībā uz Komisijas maksājumiem, kas ir atšķirīgi no prasītā apmēra. Ref: Programma POR Sicīlija (Nr. CCI 1999 IT 161 PO 011);

               —

               atcelt saistītos un agrāk pieņemtos aktus un sekojoši piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Juridiskais pamatojums un argumenti ir līdzīgie tiem, uz kuriem atsaucās lietā T-345/04 Itālijas Republika/Komisija (1).

      (1)  OV C 262, 23.10.2004., 55. lpp.


title: Lieta T-164/15: Prasība, kas celta 2015. gada 31. martā – European Dynamics Luxembourg SA un Evropaïki Dynamiki/Eiropas Parlaments

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/17

         Prasība, kas celta 2015. gada 31. martā – European Dynamics Luxembourg SA un Evropaïki Dynamiki/Eiropas Parlaments
   (Lieta T-164/15)
   (2015/C 228/21)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga) un Evropaïki Dynamiki-Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji: I. Ampazis un M. Sfyri, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt prasītājām ar 2015. gada 13. februāra vēstuli Nr. D (2015)7680 paziņoto Eiropas Parlamenta lēmumu, ar kuru prasītāju piedāvājums vienā no astoņām atklātās konkursa procedūras Nr. 2014/S 066–111912 ar nosaukumu “[PE/ITEC–]ITS14 ārējo pakalpojumu sniegšana IT jomā” daļām, proti, 3. daļā ir ierindots trešajā vietā,;

               —

               piespriest Parlamentam pienākumu atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājām nodarīts, liedzot tām iespēju tikt ierindotām pirmajā vietā attiecībā uz pamatnolīguma ITS14 3. daļu, un kuru tās ex aequo et bono novērtē miljona un piecsimt tūkstošu eiro (EUR 1 5 00  000,00) apmērā, tam pieskaitot procentus par laiku no pieņemamā sprieduma pasludināšanas brīža, vai citā Vispārējās tiesas noteiktā apmērā; un

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt visus prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas apgalvo, ka apstrīdētais lēmums saskaņā ar LESD 263. pantu ir jāatceļ tāpēc, ka Parlaments neesot izpildījis:

               1.

               pienākumu norādīt pamatojumu, jo ir norādījis nepietiekamu pamatojumu jautājumā par to, kā vērtēts tehniskais piedāvājums, ar kuru prasītājas piedalījušās strīdīgajā konkursā, un tām nav sniedzis finanšu informāciju par izraudzīto konsorciju piedāvājumiem;

               2.

               līguma dokumentos (proti, uzaicinājuma uz konkursu specifikācijās un papildnorādījumos) paša izvirzītos nosacījumus, jo pretendentu finansiālo piedāvājumu vērtēšanā izmantojis no minētajos dokumentos paredzētās aprēķina metodes atšķirīgu metodi; un

               3.

               līguma dokumentos un Eiropas Savienības tiesībās izvirzītos nosacījumus, jo izvairījies identificēt nesamērīgi lētus piedāvājumus un izvērtēt jautājumu par tiem.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2006. gada 12. janvārī  apvienotās lietas C-354/03, C- 355/03 un C-484/03 ( High Court of Justice  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Optigen Ltd ,  Fulcrum Electronics Ltd ,  Bond House Systems Ltd  pret  Commissioners of Customs & Excise  (Sestā PVN direktīva — 2. panta 1. punkts, 4. panta 1. un 2. punkts, un 5. panta 1. punkts — Priekšnodoklī samaksātā PVN atskaitījums — Saimnieciskā darbība — Nodokļa maksātājs, kas kā tāds rīkojas — Darījums, kas ietilpst piegādes shēmā, kurā tirgotājs neizpilda saistības vai izmanto nelikumīgi iegūtu PVN maksātāja numuru — Karuseļveida krāpšana)

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2006. gada 12. janvārī
   apvienotās lietas C-354/03, C- 355/03 un C-484/03 (High Court of Justice lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Optigen Ltd, Fulcrum Electronics Ltd, Bond House Systems Ltd pret Commissioners of Customs & Excise
       (1)

   (Sestā PVN direktīva - 2. panta 1. punkts, 4. panta 1. un 2. punkts, un 5. panta 1. punkts - Priekšnodoklī samaksātā PVN atskaitījums - Saimnieciskā darbība - Nodokļa maksātājs, kas kā tāds rīkojas - Darījums, kas ietilpst piegādes shēmā, kurā tirgotājs neizpilda saistības vai izmanto nelikumīgi iegūtu PVN maksātāja numuru - Karuseļveida krāpšana)
   (2006/C 74/01)
   tiesvedības valoda — angļu
   Apvienotajās lietās C-354/03, C-355/03 un C-484/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Apvienotā Karaliste)iesniedza ar 2003. gada 28. jūlija lēmumu (C-354/03 un C-355/03) un 2003. gada 27. oktobra lēmumu (C-484/03) un kas Tiesā reģistrēti attiecīgi 2003. gada 18. augustā un 19. novembrī tiesvedībā Optigen Ltd (C-354/03), Fulcrum Electronics Ltd (C-355/03), Bond House Systems Ltd (C-484/03) pret Commissioners of Customs & Excise, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Rosas, tiesneši J. Malenovský, J.-P. Puissochet, S. von Bahr (referents) un U. Lõhmus, ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore, 2006. gada 12. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Tādi darījumi kā pamata lietā, kas paši par sevi nav saistīti ar pievienotās vērtības nodokļa izkrāpšanu, ir preču piegādes, ko veicis nodokļa maksātājs, kas kā tāds rīkojas, un saimnieciska darbība 2. panta 1. punkta, 4. panta un 5. panta 1. punkta izpratnē Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, ja tie atbilst objektīvajiem kritērijiem, uz kuriem ir balstīti šie jēdzieni, neatkarīgi no kāda uzņēmēja, kas piedalās tajā pašā piegādes shēmā, nevis attiecīgā nodokļa maksātāja nolūka un/vai iespējamo cita darījuma, kas ietilpst šajā shēmā, par kuru šim nodokļa maksātājam nav bijis un nevarēja būt zināms un kas ticis veikts pirms vai pēc minētā nodokļa maksātāja veiktā darījuma, krāpniecisko raksturu. Nodokļa maksātāja, kas veic šādus darījumus, tiesības atskaitīt kā priekšnodokli samaksāto pievienotās vērtības nodokli nevar ietekmēt tas, ka piegādes shēmā, kurā ietilpst šie darījumi, cits darījums, kas, nodokļa maksātājam par to neko nezinot, ticis veikts pirms vai pēc nodokļa maksātāja veiktā darījuma, ir saistīts ar pievienotās vērtības nodokļa izkrāpšanu.

      (1)  OV C 251, 18.10.2004,

      OV C 35, 7.2.2004.


title: Lieta T-333/13: Prasība, kas celta 2013. gada 17. jūnijā — Westermann Lernspielverlag /ITSB — Diset ( “bambinoLÜK” )

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/36

         Prasība, kas celta 2013. gada 17. jūnijā — Westermann Lernspielverlag/ITSB — Diset (“bambinoLÜK”)
   (Lieta T-333/13)
   2013/C 252/60
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Westermann Lernspielverlag GmbH (Braunschweig, Vācija) (pārstāvis — A. Nordemann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Diset, SA (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 3. aprīļa lēmumu lietā R 1323/2012-2 attiecībā uz iebildumu procesu Nr. B 1 724 593 (Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 009080359) starp DISET, S.A. un Westermann Lernspielverlag GmbH;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “bambinoLÜK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 16., un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 080 359

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme “BAMBINO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 28. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji apmierināt un atļaut Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma virzību attiecībā uz atsevišķām precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-322/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. jūlija rīkojums — Espinosa Labella  u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Lēmums 2006/613/EK — Vidusjūras bioģeogrāfiskajā reģionā esošo Kopienas nozīmes teritoriju saraksts — Apstrīdams akts — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/40

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. jūlija rīkojums — Espinosa Labella u.c./Komisija
   (Lieta T-322/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Lēmums 2006/613/EK - Vidusjūras bioģeogrāfiskajā reģionā esošo Kopienas nozīmes teritoriju saraksts - Apstrīdams akts - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 223/68)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Manuel José Espinosa Labella, Almērija (Spānija); Josefa Labella Dávalos, Almērija; María Pilar Espinosa Labella, Almērija; María José Espinosa Labella, Almērija; Tomasa Peñuela Ortiz, Almērija; Tomás Espinosa Peñuela, Almērija; Francisco José Espinosa Peñuela, Mairena del Alharafe [Mairena del Aljarafe] (Spānija); Juan Manuel Espinosa Peñuela, Madride (Spānija); María Lourdes Espinosa Peñuela, Almērija; Adela Espinosa Peñuela, Almērija; Jorge Jesús Espinosa Peñuela, Almērija; Rafael Espinosa Peñuela mantinieki, Almērija (pārstāvis — J. Rovira Daudí, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un D. Recchia)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno, abogado del Estado)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 19. jūlija Lēmumu 2006/613/EK, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (OV L 259, 1. lpp.), ciktāl vieta ar nosaukumu “Artos de El Ejido”, kurā atrodas prasītāju zemesgabali, tiek noteikta par Vidusjūras bioģeogrāfiskajā reģionā esošu Kopienas nozīmes teritoriju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Manuel José Espinosa Labella, Josefa Labella Dávalos, María Pilar Espinosa Labella, María José Espinosa Labella, Tomasa Peñuela Ortiz, Tomás Espinosa Peñuela, Francisco José Espinosa Peñuela, Juan Manuel Espinosa Peñuela, María Lourdes Espinosa Peñuela, Adela Espinosa Peñuela, Jorge Jesús Espinosa Peñuela un Rafael Espinosa Peñuela mantinieki sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-146/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 13. oktobra spriedums — Deutsche Rockwool Mineralwoll /ITSB — Redrock Construction ( REDROCK ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes REDROCK reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme Rock — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/44

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 13. oktobra spriedums — Deutsche Rockwool Mineralwoll/ITSB — Redrock Construction (“REDROCK”)
   (Lieta T-146/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “REDROCK” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Rock” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2009/C 282/84
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG, Gladbeck (Vācija) (pārstāvis — S. Beckmann, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — K. Dvořáková un O. Montalto)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā:
      Redrock Construction s.r.o., Prāga (Čehijas Republika) (pārstāvis — D. Krofta, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 16. februāra lēmumu lietā R 506/2007-4 par iebildumu procesu starp Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG un Redrock Construction s.r.o.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG sedz savus un atlīdzina trīs ceturtdaļas Redrock Construction s.r.o. tiesāšanās izdevumu;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) sedz savus un atlīdzina trešdaļu Redrock Construction s.r.o. tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 158, 21.6.2008.


title: Lieta T-834/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. novembrī – QC/Eiropadome

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/36

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. novembrī – QC/Eiropadome
   (Lieta T-834/16)
   (2017/C 038/49)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: QC (Isola di Lesbo, Grieķija) (pārstāvis – H. Ladis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropadome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2016. gada 18. marta“ES un Turcijas paziņojumu”, kas tajā pašā dienā publicēts paziņojumā presei Nr. 144/16;

               —

               atzīt par spēkā neesošām visas šī paziņojuma radītās sekas;

               —

               izskatīt lietu paātrinātā tiesvedībā;

               —

               uzdot nekavējoties apturēt attiecīgā nolīguma piemērošanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgajā nolīgumā ir pieļauts būtisku procedūras noteikumu un materiālo tiesību pārkāpums, kā arī pilnvaru ļaunprātīga izmantošana.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz Amnesty International atbilstošajiem un pamatotajiem ziņojumiem, kuros ir apstiprināti iepriekš minētie pārkāpumi, kā arī no attiecīgā nolīguma izrietošā humanitārā krīze.

                           —

                           Nolīguma, kuru prasītājs uzskata par reālu starptautisko līgumu, piemērošana ir izraisījusi patvēruma sistēmas sistemātisku nepiemērošanu un Ženēvas konvencijas tiešu pārkāpumu.

               3.

               Trešais pamats attiecas uz Eiropas Apvienotās kreiso spēku konfederālās grupas Eiropas Parlamenta deputātu informācijas biļetenu.

                           —

                           Nolīgums ir “nopietns un atkārtots” Eiropas Savienības vērtību “pārkāpums”.

               4.

               Ceturtais pamats attiecas uz Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru.

                           —

                           Prasībā ir arī izskatīts starptautiski apstiprinātais apgalvojums, ka Turcija nav “droša valsts”, ņemot vērā īstenoto spīdzināšanas praksi un daudzos notiesājošos spriedumus cilvēktiesību pārkāpumu dēļ.

               5.

               Piektais pamats attiecas uz LESD.

                           —

                           Prasībā ir pausta kritika, ka paziņojums, kurš kļūdaini ir šādi nosaukts, ietver acīmredzamu LESD piektās daļas V sadaļas, kas attiecas uz starptautiskiem nolīgumiem, pārkāpumu.

               6.

               Sestais pamats attiecas uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.

                           —

                           Ar nolīgumu ir pārkāptas arī starptautiskās cilvēktiesības, tostarp Eiropas Savienības Pamattiesību hartas noteikumi, sākot no cilvēka cieņas līdz tieši paredzētajam “kolektīvas atgriešanas” aizliegumam. It īpaši, prasībā ir uzsvērts tieši norādīto direktīvu attiecībā uz atbildi, kas tiek sagaidīta no Savienības saistībā ar personu “masveida pieplūdumu” uz tās robežām, tostarp gadījumos, kad šīs personas ir neaizsargātas, kā arī direktīvu, kas reglamentē starptautiskās aizsardzības atzīšanas un patvēruma tiesību jomā piemērojamo procedūru, neapzināts pārkāpums vai apzināta to nepiemērošana.

               7.

               Septītais pamats attiecas uz profesionālo organizāciju un citu alternatīvās strīdu izšķiršanas struktūru dokumentiem.

                           —

                           Prasībā ir arī norādīts, ka Eiropas Savienība ar strīdīgo nolīgumu gan Grieķijā, gan Turcijā ir izraisījusi milzīgu tādu personu koncentrāciju, kuras dzīvo nabadzības apstākļos un bez jebkādām tiesībām, nemaz nerunājot par to, ka šīs personas jau var būt cietušas no sliktas izturēšanās no kārtības sargu puses.

                           —

                           Visbeidzot prasība ir pamatota ar to, ka Eiropas Savienība, saskaroties ar katastrofālu humanitāro un sociālo situāciju, acīmredzami nav izpildījusi savus Savienības un starptautiskajās tiesībās paredzētos pienākumus.


title: Lieta C-534/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums ( Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mehmet Arslan / Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2008/115/EK — Kopīgie standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Piemērojamība patvēruma meklētājiem — Iespēja turpināt aizturēt trešās valsts valstspiederīgo arī pēc patvēruma pieteikuma iesniegšanas)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/13

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

   (Lieta C-534/11) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2008/115/EK - Kopīgie standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - Piemērojamība patvēruma meklētājiem - Iespēja turpināt aizturēt trešās valsts valstspiederīgo arī pēc patvēruma pieteikuma iesniegšanas)
   2013/C 225/21
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Mehmet Arslan

      Atbildētāja: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.), 2. panta 1. punkta kopā ar preambulas 9. apsvērumu interpretācija — Piemērošanas joma — Trešās valsts valstspiederīgā, kurš dalībvalstī uzturas nelikumīgi, aizturēšana, kas tiek veikta viņa izraidīšanas nolūkā, situācijā, kad viņš ir iesniedzis patvēruma pieteikumu Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (OV L 326, 13. lpp.), izpratnē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 2. panta 1. punkts, ko lasa kopā ar tās preambulas 9. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šī direktīva nav piemērojama trešo valstu valstspiederīgajam, kurš ir iesniedzis starptautiskas aizsardzības pieteikumu Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu, izpratnē, laikposmā no minētā pieteikuma iesniegšanas brīža līdz lēmuma par šo pieteikumu pieņemšanas pirmajā instancē brīdim vai — attiecīgajā gadījumā — līdz prasības, kas celta par minēto lēmumu, izskatīšanas pabeigšanas brīdim;

               2)

               Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvai 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai dalībvalstīs, un Direktīvai 2005/85 nav pretrunā tas, ka trešās valsts valstspiederīgo, kurš ir iesniedzis starptautiskās aizsardzības pieteikumu Direktīvas 2005/85 izpratnē, pēc tam, kad viņš ir ticis aizturēts saskaņā ar Direktīvas 2008/115 15. pantu atgriešanai vai izraidīšanai, turpina aizturēt, pamatojoties uz valsts tiesību normu, ja, katrā atsevišķajā gadījumā izvērtējot visus atbilstošos apstākļus, tiek konstatēts, ka šis pieteikums tika iesniegts ar vienīgu mērķi kavēt vai izjaukt atgriešanas lēmuma izpildi un ka ir objektīvi vajadzīgs saglabāt aizturēšanas līdzekli, lai novērstu, ka ieinteresētā persona galīgi izvairās no atgriešanas.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012.


title: Lieta C-520/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 12. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gemeente Borsele/Staatssecretaris van Financiën, Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Borsele Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 9. panta 1. punkts — Nodokļa maksātāji — Saimnieciskā darbība — Jēdziens — Skolēnu pārvadājumi

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/10

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 12. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gemeente Borsele/Staatssecretaris van Financiën, Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Borsele

   (Lieta C-520/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 9. panta 1. punkts - Nodokļa maksātāji - Saimnieciskā darbība - Jēdziens - Skolēnu pārvadājumi)
   (2016/C 243/08)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāji: Staatssecretaris van Financiën, Gemeente Borsele

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 9. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka teritoriālā pašvaldība, kura sniedz skolēnu pārvadājumu pakalpojumus tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie, neveic saimniecisko darbību un tātad tai nav nodokļu maksātājas statusa.

      (1)  OV C 56, 16.2.2015.


title: Lieta T-250/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Philippe Combescot iesniedza 2004. gada 21. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/33

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Philippe Combescot iesniedza 2004. gada 21. jūnijā
   (Lieta T-250/04)
   (2004/C 217/60)
   Tiesvedības valoda: itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 21. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Philippe Combescot, kuru pārstāv Alberto Maritati un Viola Messa, avvocati.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par prettiesisku lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja pieteikums piedalīties konkursā uz delegācijas vadītāja amatu Kolumbijā, par kuru darīts zināms 2003. gada 28. maija paziņojumā par vakanci (COM/091/03); attiecīgi atzīt konkursu un sekojošo un ar to saistīto lēmumu par iecelšanu amatā par spēkā neesošu; atzīt, ka ir nodarīts kaitējums Philippe Combescot tēlam un profesionālajai reputācijai un ka nelikumīgajam lēmumam par viņa izslēgšanu no konkursa ir bijusi nopietna ietekme uz viņa garīgo līdzsvaru; piešķirt Philippe Combescot kaitējuma kompensāciju EUR 100 000 apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Šajā lietā prasītājs apstrīd atbildētājas atteikumu pielaist konkursam prasītāja pieteikumu vakantajai Delegācijas vadītāja Kolumbijā pozīcijai.
   Savas prasības atbalstam prasītājs atsaucas uz:

               —

               paziņojuma par vakanci noteikumu pārkāpumu tajā, ka iemesls, kāpēc viņa pieteikums tika noraidīts (fakts, ka viņam nebija divu gadu pieredzes kā nodaļas vadītājam), minētajā paziņojumā par vakanci nebija norādīts;

               —

               nediskriminācijas principa pārkāpumu: citu ierēdņu pieteikumi prasītāja apstākļiem līdzīgos apstākļos konkursam tika pielaisti;

               —

               pamatojuma trūkumu un kļūdu novērtējumā tajā, ka netika ņemts vērā, ka prasītāja loma un viņa veiktie pienākumi, lai gan ar formālu nosaukumu “rezidējošais padomdevējs Gvatemalā”, atbilda nodaļas vadītāja pienākumiem (tā kā viņš uzņēmās uzdevumus, kas saistīti ar delegācijas Gvatemalā pārvaldi, pamatojoties uz pilnu pārvaldes un ekonomisko autonomiju).


title: Lieta C-512/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. septembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — X /Otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. septembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — X/Otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-512/13)
   2013/C 367/40
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai pastāv netieša nošķiršana uz pilsonības pamata vai darba ņēmēju brīvas pārvietošanās šķērslis — kam nepieciešams attaisnojums, ja dalībvalsts tiesiskajā regulējumā migrējošiem darba ņēmējiem tiek paredzēta iespēja bez nodokļa iekasēšanas kompensēt ekspatriācijas izdevumus un darba ņēmējam, kurš laikposmā pirms darba uzsākšanas šajā dalībvalstī dzīvoja ārvalstīs vairāk nekā 150 km attālumā no šīs dalībvalsts robežas, bez citu pierādījumu iesniegšanas var tikt piešķirta vispārēji noteikta izdevumu kompensācija bez nodokļa iekasēšanas, pat ja kompensācijas summa pārsniedz faktiskos ekspatriācijas izdevumus, kamēr darba ņēmējam, kurš minētajā laikposmā dzīvoja ne tik lielā attālumā no šīs dalībvalsts, kompensācija bez nodokļa iekasēšanas ir atkarīga no pierādāmu faktisko ekspatriācijas izdevumu apmēra?

               2)

               Ciktāl atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: vai attiecīgais Nīderlandes tiesiskais regulējums, kas ietverts 1965. gada Noteikumos par algas nodokļa piemērošanu, šajā gadījumā ir balstīts uz primāriem vispārējo interešu apsvērumiem?

               3)

               Ciktāl atbilde arī uz 2. jautājumu ir apstiprinoša: vai minētajā tiesiskajā regulējumā paredzētais 150 km kritērijs šajā gadījumā pārsniedz to, kas nepieciešams, lai sasniegtu tajā izvirzīto mērķi?


title: Lieta T-214/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 31. marta spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — Garantijas nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Laukaugi — Nelielajām Egejas jūras salām ieviestie īpašie pasākumi attiecībā uz konkrētiem lauksaimniecības produktiem)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/23

         Vispārējās tiesas 2011. gada 31. marta spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-214/07) (1)

   (ELVGF - Garantijas nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Laukaugi - Nelielajām Egejas jūras salām ieviestie īpašie pasākumi attiecībā uz konkrētiem lauksaimniecības produktiem)
   2011/C 145/36
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — V. Kontolaimos un I. Chalkias)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — H. Tserepa-Lacombe, kam palīdz N. Korogiannakis, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 18. aprīļa Lēmumu 2007/243/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 106, 55. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus

      (1)  OV C 199, 25.08.2007.


title: Lieta C-208/08 P: Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 20. maijā iesniedzis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2008. gada 28. februāra spriedumu lietā T-215/06 American Clothing Associates /ITSB

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/22

         Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 20. maijā iesniedzis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2008. gada 28. februāra spriedumu lietā T-215/06 American Clothing Associates/ITSB
   (Lieta C-208/08 P)
   (2008/C 209/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra lietas dalībniece: American Clothing Associates SA

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2008. gada 28. februāra spriedumu lietā T-215/06, ciktāl ar to nolemts, ka Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 7. panta 1. punkta h) apakšpunkts nav piemērojams attiecībā uz preču zīmēm, ar kurām apzīmē pakalpojumus;

               —

               piespriest American Clothing Associates SA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs savu apelāciju pamatojot izvirza vienu vienīgu pamatu, kas saistīts ar Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta h) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar 1883. gada 20. marta Parīzes Konvencijas par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību ar grozījumiem un labojumiem (2) 6.b pantu, pārkāpumu. Pretēji Pirmās instances tiesas nolemtajam šis 6.b pants, uz kuru atsaucas Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta h) apakšpunkts, ir piemērojams bez atšķirības gan preču zīmēm, ar ko apzīmē preces, gan preču zīmēm, ar ko apzīmē pakalpojumus.
   Šajā sakarā apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, pirmkārt, ka Pirmās instances tiesa pieļāvusi tiesību kļūdu, interpretējot Parīzes Konvencijas 6.b pantu literāri un bez konteksta, neņemot vērā šīs normas mērķus un Konvencijas mērķus kopumā, kura, pēc tās pārskatīšanas, kas izdarīta ar 1958. gada 31. oktobra Lisabonas Aktu, prasa attiecināt visas normas par preču zīmēm, uz preču zīmēm, ar ko apzīmē pakalpojumus, izņemot noteiktas normas, kas nav piemērojamas izskatāmajā lietā.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka pats Kopienas likumdevējs apšauba, vai ir nepieciešams nošķirt preču zīmes, ar ko apzīmē preces, no preču zīmēm, ar ko apzīmē pakalpojumus, jo Regulas par Kopienas preču zīmi 29. pants, ar ko transponē Parīzes Konvencijas 4.a pantu, par prioritātes tiesībām, tieši min pakalpojumus, ko aptver preču zīmes reģistrācijas pieteikums.
   Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs atzīmē, ka, pretēji tam, ko nolēmusi Pirmās instances tiesa pārsūdzētajā spriedumā, Ženēvā 1994. gada 27. oktobrī parakstītais Preču zīmju līgums ir interpretējams tādējādi, ka tas precizē Parīzes Konvencijas piemērošanas jomu, tomēr neattiecinot tās piemērošanas jomu uz gadījumiem, ko šī Konvencija tās šā brīža formulējumā izslēdz.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka nesenā spriedumā pati Tiesa vismaz netieši ir atzinusi, ka Parīzes Konvencija prasa vienlīdzīgu attieksmi pret preču zīmēm, ar ko apzīmē preces, un preču zīmēm, ar ko apzīmē pakalpojumus.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

      (2)  Apvienoto Nāciju Līgumu Sērija, 828. sēj., Nr. 11847, 108. lpp.


title: Lieta C-578/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/L.A.C. van Putten

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/L.A.C. van Putten

   (Lieta C-578/10)
   2011/C 72/11
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētājs: L.A.C. van Putten

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai tad, ja saistībā ar transportlīdzekļa ekspluatācijas ceļu tīklā dalībvalsts teritorijā uzsākšanu gadījumā, ja šis transportlīdzeklis ir reģistrēts citā dalībvalstī, to ir aizdevis šīs citās dalībvalsts iedzīvotājs un to izmanto pirmās minētās dalībvalsts iedzīvotājs braukšanai šīs [pirmās] dalībvalsts teritorijā, dalībvalsts piemēro nodokli, runa ir par situāciju, kurai, ņemot vērā EKL 18. pantu (tagad — LESD 21. pants), ir piemērojamas Kopienu tiesības?


title: Lieta C-248/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. maijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. maijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt

   (Lieta C-248/16)
   (2016/C 260/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Austria Asphalt GmbH & Co OG

      Atbildētājs: Bundeskartellanwalt

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (“Apvienošanās regula”) (1) 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja notiek pāreja no vienpersonīgas kontroles uz kopīgu kontroli pastāvošā uzņēmumā, turklāt iepriekš vienpersonīgi kontrolējošais uzņēmums arī turpmāk paliek šī pastāvošā uzņēmumā dalībnieks, piedaloties kopīgajā kontrolē, koncentrācija rodas tikai tad, ja šis uzņēmums ilgtermiņā īsteno visas neatkarīgas ekonomiskas vienības funkcijas?

      (1)  Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (“EK Apvienošanās regula”), OV L 24, 1. lpp.