title: Lieta T-9/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 27. janvāra spriedums – ClientEarth/EIB (Vide – Biomasas elektrostacijas Galisijā finansējums – EIB direktoru padomes lēmums, ar ko ir apstiprināts finansējums – Iespēja vērsties tiesā saistībā ar vides jautājumiem – Orhūsas konvencijas 9. un 10. pants – Regulas (EK) Nr. 1367/2006 10. – 12. pants – Pieteikums veikt iekšēju pārskatīšanu – Pieteikuma noraidīšana tā nepieņemamības dēļ – Aizstāvības pamata pieņemamība – Pienākums norādīt pamatojumu – Vides jomā pieņemta tiesību akta jēdziens – Akta, kas ir juridiski saistošs un kam ir ārēja ietekme, jēdziens)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 27. janvāra spriedums – ClientEarth/EIB
      (Lieta T-9/19) (1)

      (Vide - Biomasas elektrostacijas Galisijā finansējums - EIB direktoru padomes lēmums, ar ko ir apstiprināts finansējums - Iespēja vērsties tiesā saistībā ar vides jautājumiem - Orhūsas konvencijas 9. un 10. pants - Regulas (EK) Nr. 1367/2006 10. – 12. pants - Pieteikums veikt iekšēju pārskatīšanu - Pieteikuma noraidīšana tā nepieņemamības dēļ - Aizstāvības pamata pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Vides jomā pieņemta tiesību akta jēdziens - Akta, kas ir juridiski saistošs un kam ir ārēja ietekme, jēdziens)
      (2021/C 88/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: J. Flynn, QC, H. Leith un S. Abram, barristers)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: G. Faedo un K. Carr, kurām palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Blanc un G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt ar 2018. gada 30. oktobra vēstuli prasītājai paziņoto EIB lēmumu, ar ko kā nepieņemams ir noraidīts [prasītājas] pieteikums veikt iekšēju pārskatīšanu attiecībā uz EIB direktoru padomes 2018. gada 12. aprīļa lēmumu, ar kuru ir apstiprināts biomasas elektrostacijas Galisijā (Spānija) projekta finansējums, ko prasītāja 2018. gada 9. augustā bija iesniegusi, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.), 10. pantu un Komisijas Lēmumu 2008/50/EK (2007. gada 13. decembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā attiecībā uz pieprasījumiem veikt administratīvo aktu iekšēju pārskatīšanu piemēro Regulu Nr. 1367/2006 (OV 2008, L 13, 24. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt ar 2018. gada 30. oktobra vēstuli ClientEarth paziņoto Eiropas Investīciju bankas (EIB) lēmumu, ar ko kā nepieņemams ir noraidīts pieteikums veikt iekšēju pārskatīšanu attiecībā uz EIB direktoru padomes 2018. gada 12. aprīļa lēmumu, ar ko ir apstiprināts biomasas elektrostacijas Galisijā (Spānija) projekta finansējums, kuru ClientEarth 2018. gada 9. augustā bija iesniegusi, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, 10. pantu un Komisijas Lēmumu 2008/50/EK (2007. gada 13. decembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā attiecībā uz pieprasījumiem veikt administratīvo aktu iekšēju pārskatīšanu piemēro Regulu Nr. 1367/2006.

                  2)

                  EIB sedz savus, kā arī atlīdzina ClientEarth tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 72, 25.2.2019.


title: Lieta T-382/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 27. janvāra spriedums – Turk Hava Yollari/EUIPO – Sky (“skylife”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “skylife” – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SKY” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 27. janvāra spriedums – Turk Hava Yollari/EUIPO – Sky (“skylife”)
      (Lieta T-382/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “skylife” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SKY” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 88/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Turk Hava Yollari AO (Stambula, Turcija) (pārstāvis: R. Almaraz Palmero, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sky plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: A. Brackenbury, solicitor, un A. Zalewska, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 23. aprīļa lēmumu lietā R 880/2018-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Sky un Turk Hava Yollari.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Turk Hava Yollari AO sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Sky Ltd tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 270, 12.8.2019.


title: Lieta T-817/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 27. janvāra spriedums – Olimp Laboratories/EUIPO – OmniVision (“Hydrovision”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Hydrovision” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Hylo-Vision” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/28

      Vispārējās tiesas 2021. gada 27. janvāra spriedums – Olimp Laboratories/EUIPO – OmniVision (“Hydrovision”)
      (Lieta T-817/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Hydrovision” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Hylo-Vision” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 88/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Olimp Laboratories sp. z o.o. (Dębica, Polija) (pārstāvis: M. Kondrat, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: OmniVision GmbH (Puchheim, Vācija) (pārstāvji: B. Sorg, D. Wiedemann un M. Ringer, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 13. septembra lēmumu lietā R 2371/2018-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp OmniVision un Olimp Laboratories.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Olimp Laboratories sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 27, 27.1.2020.


title: Lieta T-829/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra spriedums – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (“BLEND 42 VODKA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BLEND 42 VODKA” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “42 BELOW”un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “42 BELOW” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Konkrētā sabiedrības daļa – Preču un pakalpojumu līdzība – Apzīmējumu līdzība – Visaptverošs sajaukšanas iespējas vērtējums – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/28

      Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra spriedums – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (“BLEND 42 VODKA”)
      (Lieta T-829/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BLEND 42 VODKA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “42 BELOW”un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “42 BELOW” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Konkrētā sabiedrības daļa - Preču un pakalpojumu līdzība - Apzīmējumu līdzība - Visaptverošs sajaukšanas iespējas vērtējums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 88/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Ústí nad Labem, Čehijas Republika) (pārstāvis: T. Chleboun, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Šveice) (pārstāvis: A. Parassina, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 5. septembra lēmumu lietā R 2531/2018-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bacardi & Co. un Palírna U Zeléného stromu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Palírna U Zeleného stromu a.s. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta T-831/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra spriedums – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (“BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “42 BELOW”un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “42 BELOW” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Konkrētā sabiedrības daļa – Preču un pakalpojumu līdzība – Apzīmējumu līdzība – Visaptverošs sajaukšanas iespējas vērtējums – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/30

      Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra spriedums – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (“BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA”)
      (Lieta T-831/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “42 BELOW”un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “42 BELOW” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Konkrētā sabiedrības daļa - Preču un pakalpojumu līdzība - Apzīmējumu līdzība - Visaptverošs sajaukšanas iespējas vērtējums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 88/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Ústí nad Labem, Čehijas Republika) (pārstāvis: T. Chleboun, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Šveice) (pārstāve: A. Parassina, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 5. septembra lēmumu lietā R 2533/2018-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bacardi & Co. un Palírna U Zeléného stromu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Palírna U Zeleného stromu a.s. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta T-287/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 27. janvāra spriedums – Eggy Food/EUIPO (“EGGY FOOD”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EGGY FOOD” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/30

      Vispārējās tiesas 2021. gada 27. janvāra spriedums – Eggy Food/EUIPO (“EGGY FOOD”)
      (Lieta T-287/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EGGY FOOD” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 88/40)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eggy Food GmbH & Co. KG (Osnabrück, Vācija) (pārstāvis: J. Eberhardt, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: E. Markakis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 9. marta lēmumu lietā R 1316/2019-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “EGGY FOOD” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Eggy Food GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 222, 6.7.2020.


title: Lieta T-533/20 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 22. janvāra rīkojums – Green Power Technologies/Komisija un kopuzņēmums ECSEL (Pagaidu noregulējums – Dotāciju nolīgumi, kas noslēgti Septītās pamatprogrammas pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) ietvaros – Piešķirto līdzekļu atmaksāšana – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/32

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 22. janvāra rīkojums – Green Power Technologies/Komisija un kopuzņēmums ECSEL

      (Lieta T-533/20 R)
      (Pagaidu noregulējums - Dotāciju nolīgumi, kas noslēgti Septītās pamatprogrammas pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) ietvaros - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 88/42)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Green Power Technologies SL (Bollullos de la Mitación, Spānija), (pārstāvji: A. León González un A. Martínez Solís, advokāti)

         Atbildētāji: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz un J. Estrada de Solà), kopuzņēmums ECSEL (pārstāve: A. Salaun)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt kopuzņēmuma ECSEL2020. gada 17. jūnijā izdotā paziņojuma Nr. 4440200016 par parādu 200 930,35 EUR apmērā izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-580/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra rīkojums – KC/Komisija (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Valsts atbalsts – Sūdzība – Formālas izmeklēšanas procedūras neuzsākšana – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/32

      Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra rīkojums – KC/Komisija
      (Lieta T-580/20) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Valsts atbalsts - Sūdzība - Formālas izmeklēšanas procedūras neuzsākšana - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2021/C 88/43)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: KC (pārstāvis: L. Frölich, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky un C. Georgieva-Kecsmar)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājai esot nodarīts ar to, ka Komisija nav savlaicīgi uzsākusi formālo izmeklēšanas procedūru saistībā ar prasītājas sūdzību par valsts atbalstu (SA.46963).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  KC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 414, 30.11.2020.


title: Lieta T-761/20: Prasība, kas celta 2020. gada 20. decembrī – European Dynamics Luxembourg/ECB

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/33

      Prasība, kas celta 2020. gada 20. decembrī – European Dynamics Luxembourg/ECB
      (Lieta T-761/20)
      (2021/C 88/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis: M. Sfyri, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB lēmumu izslēgt prasītājas piedāvājumus attiecībā uz iepirkuma procedūras “Pakalpojumu sniegšana un darbi saistībā ar IT lietojumprogrammu piegādi” trīs daļām, porti, PRO-004801 (1. daļa), PRO-005110 (2. daļa) un PRO-005112 (3. daļa);

                  —

                  atcelt ECB Pārsūdzību izskatīšanas valdes lēmumu par pārsūdzību, ar ko tika noraidīta prasītājas pārsūdzība, kas tika iesniegta saskaņā ar pārsūdzības procedūru, kas noteikta iepriekš minētā iepirkuma specifikāciju VI.4 daļā, un ECB lēmuma, ar ko nosaka iepirkuma noteikums (BCE/2016/2), 39. pantā paredzētajiem nosacījumiem;

                  —

                  atcelt ECB secīgos saistītos lēmumus un it īpaši jebkuru lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, kas nekad nav ticis paziņots prasītajai;

                  —

                  piespriest atlīdzināt zaudējumus saskaņā ar LESD 256., 268. un 340. pantu, kuri atbilst iespējas noslēgt līgumus zaudēšanai vai to ienākumu zaudēšanai, kas atbilst peļņai, kādu prasītāja būtu guvusi, ja tā būtu izpildījusi līgumus, un kompensācijai, kas atbilst morālajam kaitējumam;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās un citus izdevumus, kas tai radās saistībā ar šo prasības pieteikumu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi vairākas kļūdas vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja piedāvājumu izvērtēšanas posmā esot ieviesusi jaunus, neskaidrus un nezināmus kritērijus.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.


title: Lieta T-765/20: Prasība, kas celta 2020. gada 31. decembrī – The Floow/Komisija

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/33

      Prasība, kas celta 2020. gada 31. decembrī – The Floow/Komisija
      (Lieta T-765/20)
      (2021/C 88/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: The Floow Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: A. Howard, Barrister, un J. Berry, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā vai daļēji atcelt 2020. gada 17. novembrī datēto Komisijas Lēmumu C(2020) 8138 final, ar kuru ir uzdots atgūt “Apvārsnis 2020” dotāciju summas 161 990,80 EUR apmērā kopā ar procentiem attiecībā uz revīzijas periodu, un atcelt paziņojumu par parādu, uz kuru ir atsauce lēmuma 1. pantā, vai

                  —

                  pakārtoti nodot lietu atpakaļ Komisijai pārskatīšanai un jebkāda samazinājuma (ja vispār) atkārtotai noteikšanai mazākā apmērā, kas būtu izsecināms par pienācīgu, ņemot vērā Tiesas iedibinātos principus, vai

                  —

                  pakārtoti minētajam īstenot Vispārējās tiesas pašas kompetenci atkārtoti noteikt piemērojamo korekciju, kura būtu jāpiemēro, ņemot vērā jebkādas izmaiņas, kas ir veiktas attiecināmajās tiešajās un netiešajās izmaksās, atbilstoši Vispārējās tiesas ieskatiem, un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi nopietnas tiesību kļūdas, kļūdas vērtējumā, nav norādījusi pamatojumu un pieļāvusi procesuālus pārkāpumus, novērtējot to, kā prasītāja ir izpildījusi dotāciju nolīgumā paredzētās laika uzskaites prasības.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdas, kļūdas vērtējumā un pamatojumā, nenodrošinot, ka veiktās deklarēto izmaksu korekcijas ir taisnīgas un samērīgas no visu apstākļu viedokļa.


title: Lieta T-005/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. janvārī – Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt/EVA

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. janvārī – Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt/EVA
      (Lieta T-005/21)
      (2021/C 88/46)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt (Helvoirt, Nīderlande) (Pārstāvis: J. Gebruers, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Vides aģentūra (EVA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par pieņemamu un pamatotu prasību atcelt Eiropas Vides aģentūras (EVA) lēmumu par atteikumu uzdot Eiropas Savienības Tiesai (turpmāk tekstā – “Tiesa”) jautājumus par atbilstošu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (turpmāk tekstā – “Gaisa kvalitātes direktīva”) III pielikuma C daļas piektā ievilkuma interpretāciju, kas ir paziņots ar 2020. gada 9. novembra e-pastu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  lietu nosūtīt atpakaļ EVA, lai tā Tiesai tomēr vēl uzdotu nepieciešamos jautājumus par pareizu minētās tiesību normas interpretāciju, ko prasa prasītāja;

                  —

                  piespriest EVA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: gaisa kvalitātes direktīvas 23. panta un šīs direktīvas III pielikuma C daļas pārkāpums, LESD 267. panta pārkāpums, Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (turpmāk tekstā – “Orhūsas konvencija”) 1. un 9. panta pārkāpums, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par Orhūsas konvencijas noteikumu piemērošanu 10. panta pārkāpums un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 401/2009(2009. gada 23. aprīlis) par Eiropas Vides aģentūru un Eiropas Vides informācijas un novērojumu tīklu 1. un 2. panta pārkāpums, jo EVA esot atteikusies uzdot Tiesai nepieciešamos jautājumus par Gaisa kvalitātes direktīvas pareizu interpretāciju.

                              —

                              Pamatojoties uz minētajām tiesību normām, EVA esot bijis pienākums uzdot Tiesai jautājumus. EVA rīcība un līdz ar to apstrīdētais lēmums pārkāpjot Orhūsas konvencijas 1. un 9. pantu. Pamatojoties uz šīs konvencijas 1. pantu, pieeja tiesai esot jānodrošina Savienības līmenī.

                              —

                              EVA mērķis tieši esot sagatavot objektīvu, uzticamu un salīdzināmu informāciju Eiropas līmenī, pamatojoties uz kuru tālāk varētu tikt pieņemti vajadzīgie vides aizsardzības pasākumi. Tas nozīmējot arī, ka EVA esot jāvar sniegt atbilstoši un juridiski saistoši ieteikumi par noteikumu par maksimālo attālumu no brauktuves malas, kā tas ir reglamentēts Gaisa kvalitātes direktīvas III pielikuma C daļas piektajā ievilkumā, kas šajā gadījumā neesot iespējams, ja Tiesai vajadzīgie jautājumi netiek uzdoti.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 51. panta pārkāpums un LESD 191. panta pārkāpums, jo EVA liekot šķēršļus tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību saprātīgā termiņā objektīvā tiesā.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: LESD 267. panta pārkāpums, jo EVA esot izlēmusi Tiesas vietā, ka uz prasītājas uzdotajiem jautājumiem acīmredzami nav jāatbild.


title: Lieta T-27/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. janvārī – Apple/EUIPO – Swatch (“THINK DIFFERENT”)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/36

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. janvārī – Apple/EUIPO – Swatch (“THINK DIFFERENT”)
      (Lieta T-27/21)
      (2021/C 88/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: I. Junkar, I. Fowler, M. Petersenn un B. Lüthge, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Swatch AG (Biel, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “THINK DIFFERENT” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 845 461

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 4. novembra lēmums lietā R 2012/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 18. pantu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-28/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. janvārī – Apple/EUIPO – Swatch (“THINK DIFFERENT”)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. janvārī – Apple/EUIPO – Swatch (“THINK DIFFERENT”)
      (Lieta T-28/21)
      (2021/C 88/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: I. Junkar, I. Fowler, M. Petersenn un B. Lüthge, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Swatch AG (Biel, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “THINK DIFFERENT” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 4 415 063

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 4. novembra lēmums lietā R 2013/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 18. pantu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-32/21: Prasība, kas celta 2021. gada 22. janvārī – Daw/EUIPO (“Muresko”)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 22. janvārī – Daw/EUIPO (“Muresko”)
      (Lieta T-32/21)
      (2021/C 88/50)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daw SE (Ober-Ramstadt, Vācija) (pārstāvis: A. Haberl, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Muresko” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 15 465 719

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 25. novembra lēmums lietā R 1686/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  uzlikt EUIPO pienākumu attiecībā uz prasītājas Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 5 465 719 “Muresko” reģistrēt valsts preču zīmju PL Nr. 108 756 (reģistrācijas pieteikums iesniegts 1996. gada 4. aprīlī) un DE Nr. 981 144 (reģistrācijas pieteikums iesniegts 1978. gada 24. februārī) senioritāti;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 39. panta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 40. panta pārkāpums.


title: Lieta T-41/21: Prasība, kas celta 2021. gada 26. janvārī – QD/Parlaments

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 26. janvārī – QD/Parlaments
      (Lieta T-41/21)
      (2021/C 88/51)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: QD (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt Eiropas Parlamenta kvestoru 2020. gada 11. novembra lēmumu, par ko prasītājam ir ticis paziņots 2020. gada 16. novembrī un ar kuru ir galīgi apstiprināts Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2020. gada 18. maija lēmums, kurā savukārt ir ticis apstiprināts Eiropas Parlamenta Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību nodaļas vadītāja sagatavotais 2019. gada 11. jūnija paziņojums, kas attiecas uz prasītāja tiesību uz vecuma pensiju noteikšanu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šajā lietā, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. panta 4. punktu, prasītājs lūdz atcelt Eiropas Parlamenta kvestoru 2020. gada 11. novembra lēmumu, par kuru prasītājam ir ticis paziņots 2020. gada 16. novembrī un ar kuru ir galīgi apstiprināts Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2020. gada 18. maija lēmums, kurā savukārt ir ticis apstiprināts Eiropas Parlamenta Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību nodaļas vadītāja nodaļas vadītāja sagatavotais 2019. gada 11. jūnija paziņojums, kas attiecas uz prasītāja tiesību uz vecuma pensiju noteikšanu pēc tam, kad tika pieņemts Itālijas Deputātu palātas Prezidija Lēmums Nr. 14/2018.
      Prasības pamatošanai prasītājs ir izvirzījis trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu prasītājs apgalvo, ka esot acīmredzami pārkāpti Savienības vispārējie principi, it īpaši tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, juridiskās noteiktības princips, īpašuma tiesību aizsardzība, samērīguma princips un vienlīdzības princips. Turklāt prasītājs uzsver acīmredzamo racionalitātes trūkumu paziņojumā, kas galīgi ir ticis apstiprināts ar apstrīdēto lēmumu un ar kuru Eiropas [Savienības] galvenajā mītnes vietā bez jebkāda saprātīga pamatojuma tiekot piemērots Itālijas Deputātu palātas jaunais tiesiskais regulējums.

                  2.

                  Otrajā prasības pamatā prasītājs sūdzas, ka esot kļūdaini piemērots [Eiropas Parlamenta] deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 75. pants. Šis noteikums faktiski esot pārejas pasākums, kurš pēc būtības ir norma, ar ko tiek noslēgts kāds atcelts režīms un kuras mērķis ir saglabāt agrākajā tiesiskajā regulējumā noteikto tiesisko situāciju.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu prasītājs apgalvo, ka esot pieļautas procesuāla rakstura kļūdas un konkrēti attiecībā uz: pareiza juridiskā pamata, uz kuru ir ticis balstīts paziņojums, kurš galīgi ir apstiprināts ar apstrīdēto lēmumu, izvēli; aktu pieņēmušā nodaļas vadītāja pilnvarām; pamatojuma neesamību. Paziņojums faktiski esot balstīts uz normu, kura pašreiz ir atcelta un, kvalificēdamies kā ārkārtas pārvaldības pasākums, tas esot bijis jāpieņem Eiropas Parlamenta Prezidijam. Turklāt paziņojumā, kurš galīgi ir apstiprināts ar apstrīdēto lēmumu, neesot ietverts ne pats pamatojums, ne arī norādīts uz aktu, kurā šis pamatojums būtu atrodams.


title: Lieta T-45/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. janvārī – Ciano Trading & Services CT & S u.c./Komisija

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. janvārī – Ciano Trading & Services CT & S u.c./Komisija
      (Lieta T-45/21)
      (2021/C 88/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Ciano Trading & Services CT & S SpA (Fiumicino, Itālija), Silvia Brizio (Venaria Reale, Itālija), Laurence André (Grivegnée, Beļģija), Lidia Pacitti (Neder-over-Heembeek, Beļģija) (pārstāvji: S. Van Besien un D. Gillet, advokātes)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par pieņemamu šo prasību par tiesību akta atcelšanu;

                  —

                  atzīt par pamatotu šo prasību par tiesību akta atcelšanu un līdz ar to atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības, ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 20. novembra lēmumu par publiskā iepirkuma konkursa Nr. OIB/2019/CPN/039 “Ilgtspējīga sabiedriskā ēdināšana Eiropas Komisijas vajadzībām Briselē un apkārtējā reģionā” atcelšanu, pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots tiesiskās paļāvības princips. Prasītājas apgalvo, ka pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas Komisija tām esot devusi konkrētus solījumus, ka, pirmkārt, jau 2021. gada janvārī attiecībā uz visām publiskā iepirkuma konkursa Nr. OIB/2019/CPN/0039 daļām – A, B un C – tiks noslēgts jauns koncesijas līgums, otrkārt, publiskā iepirkuma konkursa Nr. OIB/2019/CPN/0039 ieilgšanas gadījumā koncesijas līgums attiecībā uz A un C daļas pakalpojumiem, kurus faktiski sniedz prasītājas, tiks pagarināts līdz brīdim, kad Komisija būs izraudzījusi jauno pakalpojumu sniedzēju, kuram tiktu uzticēta minēto pakalpojumu sniegšana un, treškārt, attiecīgie, ar A un C daļas pakalpojumiem saistītie darbinieki tiks nodoti jaunā pakalpojumu sniedzēja rīcībā, kā paredzēts Darba koplīgumā Nr. 32.a.
                  Šādi konkrēti solījumi, kas doti tikai dažas dienas pirms apstrīdētā lēmuma nosūtīšanas uz Ciano, prasītājām esot radījuši pamatotas cerības, ka attiecīgie, ar A un C daļas pakalpojumiem saistītie darbinieki jebkurā gadījumā tiks nodoti jaunajam pakalpojumu sniedzējam.
                  Taču, pieņemdama apstrīdēto lēmumu, ar ko publiskā iepirkuma konkurss Nr. OIB/2019/CPN/0039 vienkārši tika atcelts – bez koncesijas līguma pagarināšanas attiecībā uz A un C daļu, tā kā tuvākajā nākotnē neviens jauns pakalpojumu sniedzējs netiks izraudzīts, Komisija izvairoties no šo darbinieku nodošanas, un tas esot pilnīgā pretrunā tās dotajiem solījumiem.
                  Prasītājas uzskata, ka līdz ar to Komisija, šādā kontekstā pieņemdama apstrīdēto lēmumu, nav ievērojusi tiesiskās paļāvības principu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots tiesību ļaunprātīgas izmantošanas aizliegums. Prasītājas šajā ziņā uzskata, ka, pieņemdama apstrīdēto lēmumu, Komisija ir ļaunprātīgi izmantojusi savas tiesības atteikties no publiskā iepirkuma, jo īstenībā tā mērķis esot bijis apiet Darba koplīguma Nr. 32.a piemērošanu, lai izvairītos no tā, ka jaunajam pakalpojumu sniedzējam tiktu nodoti attiecīgie, it īpaši ar A un C daļas pakalpojumiem saistītie darbinieki. Turklāt kopš apstrīdētā lēmuma pieņemšanas Komisija vairākkārt attiecībā uz prasītājām esot rīkojusies negodprātīgi, piemēram, pa e-pastu informēdama, ka koncesijas līgumā nav paredzēts, ka eventuālais jaunais koncesionārs pārņems Ciano darbiniekus un noliegdama Darba koplīguma Nr. 32.a piemērojamību, lai gan koncesijas līguma iedaļā par personālu iekļautā klauzula “uzņēmuma pāreja” ietver attiecīgu tiešu norādi.
                  Līdz ar to prasītājas uzskata, ka Komisija, šādā kontekstā pieņemdama apstrīdēto lēmumu, nav ievērojusi tiesību ļaunprātīgas izmantošanas aizliegumu.


title: Lieta T-46/21: Prasība, kas celta 2021. gada 26. janvārī – El Corte Inglés/EUIPO – Yajun (“PREMILITY”)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/40

      Prasība, kas celta 2021. gada 26. janvārī – El Corte Inglés/EUIPO – Yajun (“PREMILITY”)
      (Lieta T-46/21)
      (2021/C 88/53)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis: J. L. Rivas Zurdo, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Liu Yajun (Šeņžeņa, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PREMILITY” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 899 016
      Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 13. novembra lēmums lietā R 881/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā, noraidot iebildumu iesniedzējas apelācijas sūdzību, ir apstiprināts Iebildumu nodaļas iebildumu procesā B 3 065 346 pieņemtais lēmums, ar ko ir atļauta Eiropas Savienības (grafiskas) preču zīmes Nr. 17 899 016 “PREMILITY” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11., 21., 22. un 28. klasē, saistībā ar kurām tā tikusi pieteikta;

                  —

                  piespriest lietas dalībniekam vai dalībniekiem, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 5. punkta un judikatūras, kas izriet no 2003. gada 11. marta sprieduma lietā C-40/01 Ansul, EU:C:2003:145, pārkāpums;

                  —

                  apstrīdētā lēmuma nesaderība ar judikatūru, kas izriet no Vispārējās tiesas 2020. gada 11. jūnija sprieduma lietā C-115/19 P China Construction Bank/EUIPO (C-115/19 P, EU:C:2020:469), un 2020. gada 28. maija sprieduma lietā Cinkciarz.pl/EUIPO – MasterCard International (“We IntelliGence the World” u.c.) (T-84/19 un no T-88/19 līdz T-98/19, EU:T:2020:231), un tādējādi šīs judikatūras pārkāpums.


title: Lieta T-47/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. janvārī – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (“LIEBLINGSMENSCH”)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/41

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. janvārī – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (“LIEBLINGSMENSCH”)
      (Lieta T-47/21)
      (2021/C 88/54)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cepewa GmbH (Karben, Vācija) (pārstāvis: M. Gail, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Out of the blue KG (Lilienthal, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LIEBLINGSMENSCH” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 16 566 531

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 23. novembra lēmums lietā R 918/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pirmā teikuma pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta pirmā teikuma pārkāpums.


title: Lieta T-48/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. janvārī – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (“Lieblingsmensch”)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/41

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. janvārī – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (“Lieblingsmensch”)
      (Lieta T-48/21)
      (2021/C 88/55)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cepewa GmbH (Karben, Vācija) (pārstāvis: M. Gail, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Out of the blue KG (Lilienthal, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Lieblingsmensch” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 16 581 332

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 25. novembra lēmums lietā R 917/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pirmā teikuma pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta pirmā teikuma pārkāpums.


title: Lieta T-54/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – OHB System/Komisija

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/42

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – OHB System/Komisija
      (Lieta T-54/21)
      (2021/C 88/56)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: OHB System AG (Brēmene, Vācija) (prasītājs: W. Würfel, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas lēmumu nepiešķirt līguma slēgšanas tiesības, kas izsludinātas iepirkuma procedūrā 2018/S 091-206089, kā arī lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības, kas izsludinātas iepirkuma procedūrā 2018/S 091-206089, konkurējošajam pretendentam;

                  —

                  aicināt atbildētāju iesniegt iepirkuma procedūras dokumentus un nodrošināt prasītājai aptverošu iespēju iepazīties ar lietas materiāliem;

                  —

                  piespriest atbildētājai tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: konkurējoša pretendenta obligāta izslēgšana.

                              —

                              Atbildētājai izvēlētais pretendents esot bijis jāizslēdz no iepirkuma procedūras. Prasītājas vadošs darbinieks notiekošās iepirkuma procedūras laikā esot pārgājis vadošā amatā pie konkurējošās pretendentes. Viņam esot bijis zināms prasītājas piedāvājuma saturs un pamati un tāpat arī viņš esot bijis iesaistīts konkurējošās pretendentes piedāvājumā.

                              —

                              Līdz ar to esot izslēgšanas pamati saistībā ar konkurencei pretēju vienošanos un mēģinājumu iegūt konfidenciālu informāciju (Finanšu regulas 136. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) un v) daļa un 2. un 4. punkts). Atbildētāja nelikumīgā kārtā neesot noskaidrojusi šos izslēgšanas pamatus un neesot izslēgusi konkurējošo pretendenti.

                              —

                              Turklāt esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes publiskā iepirkuma jomā princips, konkrēti – konfidenciāla konkursa princips. Saskaņā ar Tiesas judikatūru nedrīkstot tikt ņemts vērā piedāvājums, kas nav ticis sniegts patstāvīgi un neatkarīgi no citiem piedāvājumiem.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: pārmērīgi zemas cenas piedāvājums.

                              —

                              Atbildētāja esot pārkāpusi pārmērīgi zemas cenas piedāvājuma noteikumus. Tai esot bijis jāpārbauda konkurējošās pretendentes piedāvājums un, ja nav pietiekama izskaidrojuma zemās cenas piedāvājumam, tas jāizslēdz. Konkurējošās pretendentes piedāvātā cena esot ievērojami mazāka par prasītājas un vēl vienas pretendentes piedāvāto cenu.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: kļūda novērtējumā, vērtējot piedāvājumu.

                              —

                              Piedāvājuma novērtējums pārkāpjot publiskā iepirkuma tiesību caurskatāmības, samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principus (Finanšu regulas 160. panta 1.punkts). Vērtējums juridiski neesot pieņemams arī, ņemot vērā publiskās līgumslēdzējas iestādes novērtējuma brīvību. Tā lielā mērā esot balstīta uz satura ziņā nepareiziem pieņēmumiem, kā arī neatbilstošiem un patvaļīgiem apsvērumiem par apgalvotiem prasītājas piedāvājuma “Weak Points”.

                  4.

                  Ceturtais prasības pamats: atbildētāja neesot pieņēmusi patstāvīgu lēmumu.

                              —

                              Atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu pieņemt patstāvīgu lēmumu par iesniegtajiem piedāvājumiem. Vienkārša vēlāka novērtējuma rezultāta apstiprināšana EKA sagatavojošā TEB Evaluation Report neesot pieļaujama. Tas vēl jo vairāk tā ir tad, ja ir šaubas par vērtējuma likumību un likumību saistībā ar publiskā iepirkuma lēmumiem, kas ir saistīti ar šādām lielām izmaksām.


title: Lieta T-57/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. janvārī – Ungārija/Komisija

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/43

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. janvārī – Ungārija/Komisija
      (Lieta T-57/21)
      (2021/C 88/57)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un G. Koós)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas īstenošanas lēmumu (ES) 2020/1734 (2020. gada 18. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1), ciktāl tā attiecas uz Ungāriju un ciktāl ar to no Savienības finansējuma ir izslēgts platībatkarīgais atbalsts attiecībā uz 2018. finanšu gadu, jo tā nav veikusi pietiekamu skaitu pārbaužu uz vietas;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu.
      Prasītāja uzskata, ka Komisija ir nepareizi interpretējusi frāzi “kompetentā iestāde attiecīgi palielina to saņēmēju procentuālo īpatsvaru, kuri nākamajā gadā jāpārbauda uz vietas”, kas ir ietverta Īstenošanas regulas Nr. 809/2014 (2) 35. pantā, un, pamatojoties uz šo nepareizo interpretāciju, ir izstrādājusi kļūdainu praksi. Prasītāja uzskata, ka izslēgšana ir pamatota ar to, ka savos darba dokumentos Komisija uzskata, ka tai ir saistoša interpretācija, kas ir gan tehniski kļūdaina, gan neatbilstoša minētajai regulas tiesību normai.
      Pieņemot darba dokumentus, Komisija praktiski liedza dalībvalstīm iespēju pašām noteikt papildu saņēmēju īpatsvaru, attiecībā uz kuru ir jāveic pārbaudes uz vietas. Apstrīdētā izslēgšana ir prettiesiska, jo pretēji regulā noteiktajam Komisija, izmantojot konkrētu aprēķina metodi, konkrēti nosaka vienotu pārbaužu intensitātes palielināšanas līmeni, kas tiek uzskatīts par pareizu. Turklāt šādai noteikšanai nav tehniska pamatojuma, jo Komisija neņem vērā atšķirības starp dalībvalstu pārbaudēm un to efektivitāti.

         (1)  OV 2020, L 390, 10. lpp.

         (2)  Komisijas īstenošanas regula (ES) Nr. 809/2014 (2014. gada 17. jūlijs), ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, lauku attīstības pasākumiem un savstarpējo atbilstību (OV 2014, L 227, 69. lpp.).


title: Lieta T-66/21: Prasība, kas celta 2021. gada 1. februārī – Precisis/EUIPO – Easee (“EASEE”)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/44

      Prasība, kas celta 2021. gada 1. februārī – Precisis/EUIPO – Easee (“EASEE”)
      (Lieta T-66/21)
      (2021/C 88/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Precisis AG (Heidelberga, Vācija) (pārstāvji: I. Fowler un C. Stöber, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Easee BV (Amsterdama, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “EASEE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 514 706

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 24. novembra lēmums lietā R 2948/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-67/21: Prasība, kas celta 2021. gada 1. februārī – ultra air/EUIPO – Donaldson Filtration Deutschland (“ultrafilter international”)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/45

      Prasība, kas celta 2021. gada 1. februārī – ultra air/EUIPO – Donaldson Filtration Deutschland (“ultrafilter international”)
      (Lieta T-67/21)
      (2021/C 88/59)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ultra air GmbH (Hilden, Vācija) (pārstāvis: C. König, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ultrafilter international” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 1 121 839

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 5. novembra lēmums lietā R 271/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un Donaldson Filtration Deutschland GmbH, ja tā iestātos lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un izdevumus apelācijas procesā EUIPO.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 67. panta, lasot to kopsakarā ar 63. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-545/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. janvāra rīkojums – Global Steel Wire u.c./Komisija

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/46

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. janvāra rīkojums – Global Steel Wire u.c./Komisija
      (Lieta T-545/19) (1)

      (2021/C 88/61)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 319, 23.9.2019.


title: Lieta T-16/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra rīkojums – Hub Culture/EUIPO – PayPal (“VEN”)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/46

      Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra rīkojums – Hub Culture/EUIPO – PayPal (“VEN”)
      (Lieta T-16/20) (1)

      (2021/C 88/62)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 61, 24.2.2020.


title: Lieta T-166/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra rīkojums – JD/EIB

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/46

      Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra rīkojums – JD/EIB
      (Lieta T-166/20) (1)

      (2021/C 88/63)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.


title: Lieta T-478/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra rīkojums – Bigben Connected/EUIPO – Forsee Power (“FORCE POWER”)

text:
               15.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/46

      Vispārējās tiesas 2021. gada 20. janvāra rīkojums – Bigben Connected/EUIPO – Forsee Power (“FORCE POWER”)
      (Lieta T-478/20) (1)

      (2021/C 88/64)
      Tiesvedības valoda – franču
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 304, 14.9.2020.


title: Tiesas spriedums (2020. gada 22. decembris) lietā E-10/19 Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel pret Meleda Anstalt Direktīva (ES) 2015/849 — Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršana — Informācija par faktiskajām īpašumtiesībām — Nepieļaušana izmantot finanšu sistēmu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai — Adekvāta, pareiza un aktuāla informācija — Datu minimizēšana 2021/C 141/12

text:
               22.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/12

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2020. gada 22. decembris)
      lietā E-10/19
      Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel pret Meleda Anstalt

            Direktīva (ES) 2015/849 — Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršana — Informācija par faktiskajām īpašumtiesībām — Nepieļaušana izmantot finanšu sistēmu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai — Adekvāta, pareiza un aktuāla informācija — Datu minimizēšana

      (2021/C 141/12)
      Lietā E-10/19 Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel pret Meleda Anstalt attiecībā uz Lihtenšteinas Firstistes apelācijas tiesas (Fürstliches Obergericht) LŪGUMU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 20. maija Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 648/2012 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/60/EK un Komisijas Direktīvu 2006/70/EK, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson, tiesnesis-referents Per Christiansen un tiesnesis Bernd Hammermann, 2020. gada 22. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

                  1.

                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 20. maija Direktīvas (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, 30. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liek juridiskai vienībai veikt saprātīgus pasākumus, lai mēģinātu apstiprināt sava faktiskā īpašnieka identitāti, piemēram, pieprasīt pamatā esošu dokumentāciju, ja situācijas apstākļi rada šaubas par saņemtās informācijas pareizību.

                  2.

                  Direktīvas (ES) 2015/849 30. panta 1. punktā paredzēto juridiskās vienības pienākumu negroza ne tas, ka īpašnieks ir juridiska persona ar juridisko adresi EEZ valstī, ne arī tās valdes locekļu profesija.

                  3.

                  Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, cik lielā mērā apstrādātā informācija par faktiskajām īpašumtiesībām atbilst datu minimizēšanas principam, kas noteikts Regulas (ES) 2016/679 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā, proti, ka šī informācija ir adekvāta, atbilstīga un ietver tikai to, kas nepieciešams, lai noteiktu faktisko īpašnieku un vajadzības gadījumā apstiprinātu faktiskā īpašnieka identitāti.

                  4.

                  Direktīvas (ES) 2015/849 3. panta 6. punkta b) apakšpunkta v) punktu un 3. panta 6. punkta c) apakšpunktu nevar interpretēt kā pienākumu pierādīt, ka fiziskai personai nav netiešu īpašumtiesību vai galīgās kontroles.

                  5.

                  Direktīvā (ES) 2015/849 nav prasīts, lai juridiska vienība celtu prasību tiesā pret savu īpašnieku nolūkā iegūt informāciju par faktisko īpašnieku.


title: Héraðsdómur Reykjavíkur lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Zvonimir Cogelja pret Veselības direktorātu (Lieta E-17/20) 2021/C 141/13

text:
               22.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/13

         Héraðsdómur Reykjavíkur lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Zvonimir Cogelja pret Veselības direktorātu
      (Lieta E-17/20)
      (2021/C 141/13)
      2020. gada 8. decembra vēstulē Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa) EBTA Tiesai iesniedza lūgumu, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2020. gada 8. decembrī, sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Zvonimir Cogelja pret Veselības direktorātu par šādiem jautājumiem.
      Vai Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu 25. pantā (skat. arī minētās direktīvas 3. panta 1. punkta c) punktu un 21. un 26. pantu) ir prasīts, ka EEZ valstij, kas ārstam izsniedz kvalifikāciju apliecinošu dokumentu (tā saukto “speciālista licenci”, islandiešu valodā — sérfræðileyfi), kurš tiek automātiski atzīts citās EEZ valstīs, pašai ir jāadministrē apmācība, kuras atzīšana tiek prasīta, lūdzot izsniegt šādu apliecinošu dokumentu, un tādējādi EEZ nedrīkst izsniegt šādu apliecinošu dokumentu, ja apmācība nav notikusi šajā valstī?


title: Lieta C-746/18: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 2. marta spriedums (Riigikohus (Igaunija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret H.K. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Personas datu apstrāde elektronisko komunikāciju nozarē – Direktīva 2002/58/EK – Elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēji – Komunikāciju konfidencialitāte – Ierobežojumi – 15. panta 1. punkts – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. pants, kā arī 52. panta 1. punkts – Tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem visaptveroši un nediferencēti jāsaglabā informācija par datu plūsmu un atrašanās vietas dati – Valsts iestāžu piekļuve saglabātajiem datiem izmeklēšanas vajadzībām – Cīņa pret noziedzību kopumā – Prokuratūras izdota atļauja – Datu izmantošana pierādījumiem kriminālprocesā – Pieņemamība)

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/2

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 2. marta spriedums (Riigikohus (Igaunija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret H.K.
      (Lieta C-746/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personas datu apstrāde elektronisko komunikāciju nozarē - Direktīva 2002/58/EK - Elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēji - Komunikāciju konfidencialitāte - Ierobežojumi - 15. panta 1. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. pants, kā arī 52. panta 1. punkts - Tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem visaptveroši un nediferencēti jāsaglabā informācija par datu plūsmu un atrašanās vietas dati - Valsts iestāžu piekļuve saglabātajiem datiem izmeklēšanas vajadzībām - Cīņa pret noziedzību kopumā - Prokuratūras izdota atļauja - Datu izmantošana pierādījumiem kriminālprocesā - Pieņemamība)
      (2021/C 148/02)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Iesniedzējtiesa

         Riigikohus

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      H.K.

         Piedaloties: Prokuratuur

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju), kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/136/EK (2009. gada 25. novembris), 15. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. pantu, kā arī 52. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru noziedzīgu nodarījumu novēršanas, izmeklēšanas, atklāšanas un kriminālvajāšanas nolūkā valsts iestādēm ir atļauts piekļūt visai informācijai par datu plūsmu vai atrašanās vietas datiem, kas var sniegt ziņas par saziņu, ko lietotājs veicis, izmantojot elektronisku komunikācijas līdzekli, vai par viņa izmantotās galiekārtas atrašanās vietu un no kā var izdarīt precīzus secinājumus par viņa privāto dzīvi, ja šī piekļuve neaprobežojas ar procedūrām smagas noziedzības apkarošanai vai smagu sabiedrības drošības apdraudējumu novēršanai, neatkarīgi gan no tā, uz cik ilgu laikposmu attiecas pieprasītie dati, gan no tā, kāds ir par attiecīgo laikposmu pieejamo datu apjoms un to raksturs.

                  2)

                  Direktīvas 2002/58, kas grozīta ar Direktīvu 2009/136, 15. panta 1. punkts, lasot to kopā ar Hartas 7., 8. un 11. pantu, kā arī 52. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru prokuratūra, kuras uzdevums ir vadīt pirmstiesas kriminālizmeklēšanu un vajadzības gadījumā uzturēt valsts apsūdzību vēlākā procedūras stadijā, var atļaut valsts iestādei kriminālizmeklēšanas nolūkiem piekļūt informācijai par datu plūsmu un atrašanās vietas datiem.

         (1)  OV C 54, 11.2.2019.


title: Lieta C-824/18: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 2. marta spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A.B., C.D., E.F., G.H., I.J./Krajowa Rada Sądownictwa (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LES 2. pants un 19. panta 1. punkta otrā daļa – Tiesiskums – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā – Tiesnešu neatkarības princips – Procedūra iecelšanai Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija) tiesneša amatā – Polijas Republikas prezidenta, pamatojoties uz Valsts tiesu padomes rezolūciju, veikta iecelšana amatā – Šīs padomes neatkarības neesamība – Šādas rezolūcijas pieejamās pārsūdzības tiesā efektivitātes neesamība – Trybunał Konstytucyjny (Konstitucionālā tiesa, Polija) spriedums, ar ko ir atcelta tiesību norma, uz kuru ir balstīta iesniedzējtiesas kompetence – Tāda tiesību akta pieņemšana, kurā ipso jure tiek noteikta tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas izskatāmajās lietās un nākotnē šādās lietās tiek izslēgta jebkāda pārsūdzības iespēja – LESD 267. pants – Valsts tiesu iespēja un/vai pienākums iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu un to uzturēt – LES 4. panta 3. punkts – Lojālas sadarbības princips – Savienības tiesību pārākums – Pilnvaras nepiemērot Savienības tiesībām neatbilstošas valsts tiesību normas)

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/3

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 2. marta spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A.B., C.D., E.F., G.H., I.J./Krajowa Rada Sądownictwa

      (Lieta C-824/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LES 2. pants un 19. panta 1. punkta otrā daļa - Tiesiskums - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Tiesnešu neatkarības princips - Procedūra iecelšanai Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija) tiesneša amatā - Polijas Republikas prezidenta, pamatojoties uz Valsts tiesu padomes rezolūciju, veikta iecelšana amatā - Šīs padomes neatkarības neesamība - Šādas rezolūcijas pieejamās pārsūdzības tiesā efektivitātes neesamība - Trybunał Konstytucyjny (Konstitucionālā tiesa, Polija) spriedums, ar ko ir atcelta tiesību norma, uz kuru ir balstīta iesniedzējtiesas kompetence - Tāda tiesību akta pieņemšana, kurā ipso jure tiek noteikta tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas izskatāmajās lietās un nākotnē šādās lietās tiek izslēgta jebkāda pārsūdzības iespēja - LESD 267. pants - Valsts tiesu iespēja un/vai pienākums iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu un to uzturēt - LES 4. panta 3. punkts - Lojālas sadarbības princips - Savienības tiesību pārākums - Pilnvaras nepiemērot Savienības tiesībām neatbilstošas valsts tiesību normas)
      (2021/C 148/03)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: A.B., C.D., E.F., G.H., I.J.

         Atbildētāja: Krajowa Rada Sądownictwa

         Piedaloties: Prokurator Generalny, Rzecznik Praw Obywatelskich

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Ja pastāv tādi grozījumi valsts tiesību sistēmā, kuri, pirmkārt, atņem valsts tiesai kompetenci kā pirmajai un pēdējai instancei izskatīt pārsūdzību, ko iesnieguši kandidāti uz tiesnešu amatiem tādā tiesā kā Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija), par tādas struktūras kā Krajowa Rada Sądownictwa (Valsts tiesu padome, Polija) lēmumiem nevirzīt viņu kandidatūru, bet Polijas Republikas prezidentam virzīt citas kandidatūras iecelšanai šajos amatos, ar kuriem, otrkārt, ipso jure tiek izbeigta tiesvedība pirms sprieduma taisīšanas par šādām pārsūdzībām, ja tās joprojām ir izskatīšanā, izslēdzot iespēju turpināt tās izskatīt vai atkārtoti iesniegt, un kuri, treškārt, šādi liedz tādai valsts tiesai iespēju saņemt atbildi uz Tiesai uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem:

                              —

                              LESD 267. pants un LES 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj šādus grozījumus, ja izrādās – un tas iesniedzējtiesai ir jānovērtē, pamatojoties uz visiem atbilstošajiem elementiem –, ka šo grozījumu konkrētās sekas ir tādas, ka Tiesai ir liegts lemt par prejudiciālajiem jautājumiem, kādus tai ir uzdevusi šī tiesa, un ir izslēgta jebkāda iespēja valsts tiesai nākotnē atkārtoti iesniegt analoģiskus jautājumus;

                              —

                              LES 19. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj šādus grozījumus, ja izrādās – un tas iesniedzējtiesai ir jānovērtē, pamatojoties uz visiem atbilstošajiem elementiem –, ka šie grozījumi var radīt pamatotas šaubas attiecīgajām personām par, pamatojoties uz minētajiem Krajowa Rada Sądownictwa (Valsts tiesu padome) lēmumiem, Polijas Republikas prezidenta iecelto tiesnešu ārēju neietekmējamību un it īpaši par to, vai tos nevar tieši vai netieši ietekmēt Polijas likumdošanas vara un izpildvara, un par viņu neitralitāti attiecībā pret izvērtējamām interesēm un tādējādi var izraisīt to, ka šie tiesneši nešķiet neatkarīgi vai objektīvi, un tas var apdraudēt paļāvību, kāda tiesai ir jārada indivīdos demokrātiskā un tiesiskā sabiedrībā.

                        Minēto pantu pārkāpuma konstatēšanas gadījumā Savienības tiesību pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to iesniedzējtiesai ir noteikts pienākums nepiemērot attiecīgos grozījumus neatkarīgi no tā, vai tiem ir likumiska vai konstitucionāla izcelsme, un līdz ar to turpināt īstenot savu kompetenci izskatīt tajā pirms šo grozījumu veikšanas ierosinātās lietas.

                  2)

                  LES 19. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tādas tiesību normas, ar kurām tiek grozīts spēkā esošais valsts tiesību stāvoklis un saskaņā ar kurām:

                              —

                              pirmkārt, lai arī kandidāts uz tiesneša amatu tādā tiesā kā Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa) ir cēlis prasību par tādas struktūras kā Krajowa Rada Sądownictwa (Valsts tiesu padome) lēmumu nevirzīt viņa kandidatūru, bet gan virzīt citu kandidatūru Polijas Republikas prezidentam, šim lēmumam ir galīgs raksturs, ciktāl tajā ir norādīti šie citi kandidāti, un līdz ar to šī prasība nav šķērslis tam, lai šos kandidātus ieceltu Polijas Republikas prezidents, un ka šī pēdējā minētā lēmuma iespējama atcelšana, ciktāl ar to prasītājs nav virzīts iecelšanai amatā, nevar izraisīt prasītāja situācijas jaunu vērtējumu, lai viņu iespējami ieceltu attiecīgajā amatā, un,

                              —

                              otrkārt, šāda prasība nevar tikt balstīta uz pamatu, ka ir nepareizi izvērtēts, vai kandidāti atbilst kritērijiem, kas ņemti vērā, pieņemot lēmumu par virzīšanu iecelšanai amatā,

                        ja izrādās – un tas iesniedzējtiesai ir jānovērtē, pamatojoties uz visiem atbilstošajiem elementiem –, ka šie noteikumi var radīt pamatotas šaubas attiecīgajām personām par, pamatojoties uz minētajiem Krajowa Rada Sądownictwa (Valsts tiesu padome) lēmumiem, Polijas Republikas prezidenta iecelto tiesnešu ārēju neietekmējamību un it īpaši to, vai tos nevar tieši vai netieši ietekmēt Polijas likumdošanas vara un izpildvara, un par viņu neitralitāti attiecībā pret izvērtējamām interesēm un tādējādi var izraisīt to, ka šie tiesneši nešķiet neatkarīgi vai objektīvi, un tas var apdraudēt paļāvību, kāda tiesai ir jārada indivīdos demokrātiskā un tiesiskā sabiedrībā.
                  Pierādīta LES 19. panta 1. punkta otrās daļas pārkāpuma gadījumā Savienības tiesību pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to iesniedzējtiesai ir noteikts pienākums nepiemērot minētās tiesību normas, tā vietā piemērojot agrāk spēkā esošās valsts tiesību normas, pašai īstenojot šajās pēdējās minētajās tiesību normās paredzēto pārbaudi tiesā.

         (1)  OV C 164, 13.5.2019.


title: Lieta C-425/19 P: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 2. marta spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika, Banca Popolare di Bari Società Cooperativa per Azioni, Fondo interbancario di tutela dei depositi, Banca d’Italia (Apelācija – Valsts atbalsts – Privāttiesību banku konsorcija iejaukšanās par labu vienam no tā dalībniekiem – Dalībvalsts centrālās bankas piešķirta iejaukšanās atļauja – Jēdziens “valsts atbalsts” – Attiecināmība uz valsti – Valsts līdzekļi – Netiešie pierādījumi, kas ļauj secināt par pasākuma attiecināmību – Tiesisko apstākļu un faktu sagrozīšana – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu)

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/4

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 2. marta spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika, Banca Popolare di Bari Società Cooperativa per Azioni, Fondo interbancario di tutela dei depositi, Banca d’Italia

      (Lieta C-425/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - Privāttiesību banku konsorcija iejaukšanās par labu vienam no tā dalībniekiem - Dalībvalsts centrālās bankas piešķirta iejaukšanās atļauja - Jēdziens “valsts atbalsts” - Attiecināmība uz valsti - Valsts līdzekļi - Netiešie pierādījumi, kas ļauj secināt par pasākuma attiecināmību - Tiesisko apstākļu un faktu sagrozīšana - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu)
      (2021/C 148/04)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Stancanelli, L. Flynn, A. Bouchagiar un D. Recchia)

         Pārējās lietas dalībnieces: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz P. Gentili un S. Fiorentino, avvocati dello Stato), Banca Popolare di Bari SCpA, iepriekš – Tercas-Cassa di risparmio della provincia di Teramo SpA (Banca Tercas SpA) (pārstāvji: sākotnēji A. Santa Maria, M. Crisostomo, E. Gambaro un F. Mazzocchi, avvocati, vēlāk – A. Santa Maria, M. Crisostomo un E. Gambaro, avvocati), Fondo interbancario di tutela dei depositi (pārstāvji: M. Siragusa, G. Scassellati Sforzolini, G. Faella un A. Comino, avvocati), Banca d’Italia (pārstāvji: M. Perassi, M. Todino, L. Sciotto un O. Capolino, avvocati)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 238, 15.7.2019.


title: Lieta C-329/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. jūlijā iesniedza Sąd Okręgowy w Słupsku (Polija) – Raiffeisen Bank lnternational AG/UI, MB

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. jūlijā iesniedza Sąd Okręgowy w Słupsku (Polija) – Raiffeisen Bank lnternational AG/UI, MB
      (Lieta C-329/20)
      (2021/C 148/05)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Słupsku

         Pamatlietas puses:

         Prasītāja: Raiffeisen Bank lnternational AG

         Atbildētāji: UI, MB
      Tiesa (astotā palāta) ar 2021. gada 11. februāra rīkojumu nolēma, ka lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. jūlijā iesniedza Sąd Okręgowy w Słupsku (Polija), ir acīmredzami nepieņemams.


title: Lieta C-653/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 2. decembrī Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-174/19 Guillaume Vincenti/EUIPO

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/5

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 2. decembrī Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-174/19 Guillaume Vincenti/EUIPO

      (Lieta C-653/20 P)
      (2021/C 148/06)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Lukošiūtė un K. Tóth, pārstāvji, B. Wägenbaur, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Guillaume Vincenti

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-174/19 Guillaume Vincenti/EUIPO;

                  2.

                  piespriest prasītājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir radušies tiesvedībā pirmajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzība ir balstīta uz diviem pamatiem.
      Pirmām kārtām, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunktu, nospriežot, ka pirms lēmuma par ierēdņa nepaaugstināšanu amatā pieņemšanas viņš ir jāuzklausa.
      Pirmkārt, Vispārējā tiesa šajā ziņā neesot ņēmusi vērā, ka nepastāv subjektīvas tiesības uz paaugstināšanu amatā un ka nepaaugstināšana amatā nav uzskatāma par tiesību aizskārumu.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa arī neesot ņēmusi vērā, ka nepaaugstināšana amatā nav salīdzināma ar nelabvēlīgu administratīvu aktu.
      Otrām kārtām, Vispārējā tiesa esot konstatējusi, ka nevar izslēgt, ka, ja EUIPO vispirms būtu uzklausījis ierēdni, lēmums, aplūkojot saprātīgi, būtu radījis citu rezultātu. Šajā ziņā pastāvot pamatojuma neesamība, jo Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi prasītāja argumentus.


title: Lieta C-16/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 7. janvārī Igaunijas Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedumu lietā T-594/18 Pharma Mar/Eiropas Komisija

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/6

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 7. janvārī Igaunijas Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedumu lietā T-594/18 Pharma Mar/Eiropas Komisija
      (Lieta C-16/21 P)
      (2021/C 148/07)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Igaunijas Republika (pārstāve: N. Grünberg)

         Pārējie lietas dalībnieki: Pharma Mar, SA (pārstāvji: M. Merola un V. Salvatore), Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Haasbeek un A. Sipos)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 28. oktobra spriedumu,

                  —

                  piespriest katram lietas dalībniekam segt savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Igaunijas Republika apgalvo, ka:

                  1.

                  Vispārējā tiesa neesot ievērojusi objektivitātes prasību, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 726/2004 (1) 63. pantā, secinot, ka attiecībā uz ekspertiem, kuri piedalās zinātniskās padomdevēju grupas (scientific advisory group, turpmāk tekstā – “SAG”) darbā, nevar izslēgt jebkādas pamatotas šaubas par viņu objektivitāti tikai tāpēc vien, ka viņiem ir darba attiecības ar universitātes slimnīcu.

                  2.

                  Pirmkārt, pārbaudot objektivitātes principu Regulas (EK) Nr. 726/2004 63. panta izpratnē, Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka universitātes slimnīcu kopumā var pielīdzināt farmācijas uzņēmumam.

                  3.

                  Otrkārt, pārbaudot objektivitātes principu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, novērtējot konkurējošās zāles un saikni starp ekspertu un “konkurējošo zāļu” ražošanu.

                  4.

                  Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, pārbaudot objektivitātes principu, jo tā neesot pareizi novērtējusi saistību starp attiecīgajiem ekspertiem un šūnu terapijas centru un ekspertu ietekmi uz SAG lēmumiem.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV 2004, L 136, 1. lpp.).


title: Lieta C-30/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. janvārī iesniedza Amtsgericht Lennestadt (Vācija) – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG/NW

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. janvārī iesniedza Amtsgericht Lennestadt (Vācija) – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG/NW
      (Lieta C-30/21)
      (2021/C 148/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Lennestadt

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG

         Atbildētājs: NW

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai [Regulas (ES) Nr. 1215/2012] (1) (2012. gada 12. decembris) 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesvedība, ko valsts uzņēmums uzsācis pret citā dalībvalstī dzīvojošu fizisku personu, lai piedzītu sodoša rakstura nodevu par maksas ceļa neatļautu lietošanu, ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).


title: Lieta C-85/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – WY

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – WY
      (Lieta C-85/21)
      (2021/C 148/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: WY

         Atbildētāja: Steiermärkische Landesregierung

         Prejudiciālais jautājums

      Vai LESD 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja saskaņā ar valsts tiesībām ir paredzēta pilsonības zaudēšana ex lege un pēc tam Savienības pilsoņa statusa zaudēšana, tas ir jāiekļauj individuālā gadījuma samērīguma pārbaudē saskaņā ar principiem, kas izklāstīti Eiropas Savienības Tiesas spriedumā lietā Tjebbes u.c. (1), un tas var būt šķērslis pilsonības zaudēšanai, ja valstspiederīgais ir atguvis savu agrāko pilsonību ar paziņojumu par pilsonības atgūšanu un ja Savienības pilsoņa statusa zaudēšanas risks būtiski ietekmē viņa ģimenes un profesionālo dzīvi?

         (1)  ECLI:EU:C:2019:189.


title: Lieta C-101/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. februārī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – HJ

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. februārī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – HJ
      (Lieta C-101/21)
      (2021/C 148/11)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Nejvyšší správní soud

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: HJ

         Atbildētāja: Ministerstvo práce a sociálních věcí

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/94/EK (1) (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā 2. pantam, skatīt kopā ar 12. panta a) un c) punktu, pretrunā ir tāda valsts tiesu judikatūra, saskaņā ar kuru komercsabiedrības direktors netiek uzskatīts par “darba ņēmēju”, lai apmierinātu ar darba samaksu saistītos prasījumus atbilstīgi Direktīvai 2008/94/EK, tikai tāpēc, ka direktors kā darba ņēmējs vienlaicīgi ir arī šīs komercsabiedrības statūtos noteiktas institūcijas loceklis?

         (1)  OV 2008, L 283, 36. lpp.


title: Lieta C-104/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. februārī iesniedza Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře (Čehijas Republika) – RegioJet a. s./České dráhy a.s.

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. februārī iesniedza Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře (Čehijas Republika) – RegioJet a. s./České dráhy a.s.

      (Lieta C-104/21)
      (2021/C 148/12)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: RegioJet a. s.

         Atbildētāja: České dráhy a.s.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai papīra formāta informācijas nesēji, kas satur satiksmes informāciju un atrodas dzelzceļa staciju teritorijā, ir apkalpes vietas Direktīvas 2012/34 (1) 3. panta 11. [punkta] izpratnē?

                  2)

                  Vai atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību 288. pantam Direktīva 2012/34 uzliek saistības České dráhy a. s. kā valstij plašākā nozīmē? Vai privātpersonas attiecībā uz České dráhy a. s. var atsaukties uz tādas direktīvas tiešo iedarbību, kas tika atšķirīgi transponēta vai nav transponēta valsts tiesību aktos?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/34/ES (2012. gada 21. novembris), ar ko izveido vienotu Eiropas dzelzceļa telpu (OV 2012, L 343, 32. lpp.).


title: Lieta C-113/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 23. februārī Maen Haikal iesniedza par Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedumu lietā T-189/19 Maen Haikal/Eiropas Savienības Padome

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/10

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 23. februārīMaen Haikal iesniedza par Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedumu lietā T-189/19 Maen Haikal/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-113/21 P)
      (2021/C 148/13)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Maen Haikal (pārstāvis: S. Koev, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi ir šādi:

                  —

                  atzīt šo apelācijas sūdzību par pilnībā pieņemamu un pamatotu un visus tajā izvirzītos apelācijas sūdzības pamatus – par pamatotiem;

                  —

                  konstatēt, ka pārsūdzētais Vispārējās tiesas spriedums var tikt atcelts kopumā;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl abi lēmumi skar Maen Haikal;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/85 (1) (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 (2) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl abas regulas skar Maen Haikal;

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/806 (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas skar Maen Haikal;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/798 (3) (2019. gada 17. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl regula skar Maen Haikal;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus apelācijas sūdzības iesniedzēja izdevumus, kā arī visas izmaksas, honorārus utt., kas ir saistīti ar viņa pārstāvja veikto pārstāvību.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Vispārējās tiesas pieļauta tiesību kļūda, jo tā esot uzskatījusi, ka Padome ir pareizi piemērojusi pieņēmumu par vadoša uzņēmēja, kas darbojas Sīrijā, statusu, lai gan šādam pieņēmumam neesot bijis juridiskā pamata un tas attiecībā uz tiesību aktos paredzēto mērķi esot nesamērīgs.

                  2.

                  Samērīguma principa pārkāpums (ES Pamattiesību hartas 49. pants).

                  3.

                  Pierādīšanas noteikumu pārkāpums, jo nebija pierādījumu par pieņēmuma piemērošanu un Lēmuma 2013/255, kas grozīts ar Lēmumu 2015/1836, 27. panta 3. punkta un 28. panta 3. punkta piemērošanas izslēgšanu.

                  4.

                  Kļūda vērtējumā, kas tiekot apstiprināta ar Padomes tiesību aktiem, ar kuriem apelācijas sūdzības iesniedzēja vārds esot ticis svītrots no sankciju saraksta.

         (1)  OV 2019, L 18 I , 4. lpp.

         (2)  OV 2012, L 16, 1. lpp.

         (3)  OV 2019, L 132, 1. lpp.


title: Lieta C-125/21: Prasība, kas celta 2021. gada 26. februārī – Eiropas Komisija/Īrija

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/11

      Prasība, kas celta 2021. gada 26. februārī – Eiropas Komisija/Īrija
      (Lieta C-125/21)
      (2021/C 148/14)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Tomkin un S. Grünheid)

         Atbildētāja: Īrija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt, ka, nepieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes Pamatlēmuma 2008/909/TI (2008. gada 27. novembris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz spriedumiem krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojusi šos aktus Komisijai, Īrija nav izpildījusi šā pamatlēmuma 29. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Saskaņā ar Pamatlēmuma 2008/909/TI 29. panta 1. un 2. punktu dalībvalstīm bija jāveic vajadzīgie pasākumi, lai līdz 2011. gada 5. decembrim izpildītu šā pamatlēmuma prasības, un jāpaziņo šie pasākumi Komisijai.
      Komisija uzskata, ka Īrija nav izpildījusi Padomes Pamatlēmuma 2008/909/TI 29. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus, jo nav pieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šā pamatlēmuma prasības, vai katrā ziņā nav paziņojusi šos aktus Komisijai.

         (1)  OV 2008, L 327, 27. lpp.


title: Lieta C-137/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. martā – Eiropas Parlaments/Eiropas Komisija

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/12

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. martā – Eiropas Parlaments/Eiropas Komisija
      (Lieta C-137/21)
      (2021/C 148/16)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: P. López-Carceller, J. Rodrigues, S. Alonso de León)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka, nepieņemdama Regulas 2018/1806 (1) 7. panta f) punktā paredzēto deleģēto aktu, Komisija ir pārkāpusi Līgumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu vienīgu pamatu par Līgumu pārkāpumu.
      Parlaments norāda, ka saskaņā ar Regulas 2018/1806 7. panta f) punktu Komisijai bija pienākums pieņemt deleģēto aktu. Parlaments ar 2020. gada 22. oktobra rezolūciju aicināja Komisiju pieņemt attiecīgo aktu. Tā kā Komisija līdz 2020. gada 22. decembrim minēto deleģēto aktu nebija pieņēmusi, Parlaments nolēma celt LESD 265. pantā paredzēto prasību sakarā ar bezdarbību.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/1806 (2018. gada 14. novembris), ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru valstspiederīgajiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru valstspiederīgajiem minētā prasība neattiecas (OV 2018, L 303, 39. lpp.).


title: Lieta C-166/21: Prasība, kas celta 2021. gada 12. martā – Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               26.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/13

      Prasība, kas celta 2021. gada 12. martā – Eiropas Komisija/Polijas Republika
      (Lieta C-166/21)
      (2021/C 148/17)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Perrin un M. Siekierzyńska)

         Atbildētāja: Polijas Republika

         Prasījumi

                  —

                  atzīt, ka, liedzot medikamentu ražošanai izmantotā etilspirta importētājam obligāto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa gadījumā, kad tas neizvēlas akcīzes nodokļa atliktās maksāšanas režīmu, Polijas Republika nav izpildījusi Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, (1) 27. panta 1. punkta d) apakšpunktā un atbilstoši samērīguma principam paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Polijas Republika ir ieviesusi valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām medikamentu ražošanai nepieciešamā etilspirta importētājam tiek liegts atbrīvojums no akcīzes nodokļa gadījumā, ja tas neizvēlas akcīzes nodokļa atliktās maksāšanas režīmu.
      Komisijas ieskatā, tas ir pretrunā prasībām, kas izriet no Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 27. panta 1. punkta d) apakšpunkta.
      Saskaņā ar šo direktīvas tiesību normu gadījumā, ja spirts tiek izmantots medikamentu ražošanai, dalībvalstīm ir pienākums to atbrīvot no akcīzes nodokļa saskaņā ar nosacījumiem, kurus tās nosaka, lai panāktu pareizu un tūlītēju šādu atbrīvojumu piemērošanu un novērstu jebkādu nodokļu nemaksāšanu, apiešanu vai ļaunprātīgu izmantošanu. Komisija uzskata, ka atbrīvojuma no akcīzes nodokļa padarīšana atkarīgu no akcīzes nodokļa atliktās maksāšanas režīma piemērošanas nav nepieciešama, lai panāktu pareizu un tūlītēju šādu atbrīvojumu piemērošanu un novērstu jebkādu nodokļu nemaksāšanu, apiešanu vai ļaunprātīgu izmantošanu. Tāpat tas esot pretrunā arī samērīguma principam.

         (1)  OV 1992, L 316, 21. lpp.