title: Apvienotās lietas T-261/13 un T-86/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. septembra spriedums – Nīderlande/Komisija SPCI — Regula (EK) Nr. 2494/95 — Nemainīgas nodokļu likmes saskaņotie patēriņa cenu indeksi (NNL SPCI) — Regula (ES) Nr. 119/2013 — Īpašnieka apdzīvotā mājokļa cenu indeksi — Regula (ES) Nr. 93/2013 — Eurostat — Komitoloģija — Piemērošanas pasākumi — Regulatīvā kontroles procedūra

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/31

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. septembra spriedums – Nīderlande/Komisija
   (Apvienotās lietas T-261/13 un T-86/14) (1)

   (SPCI - Regula (EK) Nr. 2494/95 - Nemainīgas nodokļu likmes saskaņotie patēriņa cenu indeksi (NNL SPCI) - Regula (ES) Nr. 119/2013 - Īpašnieka apdzīvotā mājokļa cenu indeksi - Regula (ES) Nr. 93/2013 - Eurostat - Komitoloģija - Piemērošanas pasākumi - Regulatīvā kontroles procedūra)
   (2015/C 389/32)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – lietā T-261/13 – M. Bulterman, J. Langer un B. Koopman un lietā T-86/14 – M. Bulterman un J. Langer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Clausen un P. Van Nuffel)

      Priekšmets

   Lietā T-261/13, galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2013. gada 11. februāra Regulu (ES) Nr. 119/2013, ar ko attiecībā uz nemainīgas nodokļu likmes saskaņoto patēriņa cenu indeksu (NNL SPCI) ieviešanu groza Regulu (EK) Nr. 2214/96 par saskaņotajiem patēriņa cenu indeksiem (SPCI): SPCI apakšindeksu pārsūtīšana un izplatīšana (OV L 41, 1. lpp.), un, pakārtoti, prasība atcelt Regulas Nr. 119/2013 1. panta 2. punktu, kā arī, lietā T-86/14, galvenokārt, prasību atcelt Komisijas 2013. gada 1. februāra Regulu (ES) Nr. 93/2013, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā attiecībā uz īpašnieka apdzīvotā mājokļa cenu indeksu noteikšanu piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2494/95 par saskaņotajiem patēriņa cenu indeksiem (OV L 33, 14. lpp.), un, pakārtoti, prasību atcelt Regulas Nr. 93/2013 4. panta 1. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietā T-261/13 atcelt Komisijas 2013. gada 11. februāra Regulas (ES) Nr. 119/2013, ar ko attiecībā uz nemainīgas nodokļu likmes saskaņoto patēriņa cenu indeksu ieviešanu groza Regulu (EK) Nr. 2214/96 par saskaņotajiem patēriņa cenu indeksiem (SPCI): SPCI apakšindeksu pārsūtīšana un izplatīšana, 1. panta 2. punktu;

               2)

               lietā T-86/14 atcelt Komisijas 2013. gada 1. februāra Regulas (ES) Nr. 93/2013, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā attiecībā uz īpašnieka apdzīvotā mājokļa cenu indeksu noteikšanu piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2494/95 par saskaņotajiem patēriņa cenu indeksiem, 4. panta 1. punktu;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Nīderlandes Karalistes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-96/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 17. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona (Spānija) – Banco Santander, S.A./Mahamadou Demba un Mercedes Godoy Bonet

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 17. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (Spānija) – Banco Santander, S.A./Mahamadou Demba un Mercedes Godoy Bonet

   (Lieta C-96/16)
   (2016/C 145/30)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Banco Santander, S.A.

      Atbildētāji: Mahamadou Demba un Mercedes Godoy Bonet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai komersanta prakse, cedējot vai nopērkot kredītsaistības, nesniedzot patērētājam iespēju dzēst parādu, samaksājot cesionāram cenu, procentus un tiesāšanās izdevumus, atbilst Savienības tiesībām un, precīzāk, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 38. pantam, Lisabonas līguma 2.C pantam, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību (1) 4. panta 2. punktam, 12. pantam un 169. panta 1. punktam?

               2)

               Vai šāda komersanta prakse, nopērkot patērētāja parādu par niecīgu summu, tam par to nezinot un bez viņa piekrišanas, ja šāda prakse nav norādīta līguma vispārējos noteikumos vai negodīgā līguma noteikumā un ja patērētājam netiek sniegta iespēja piedalīties šajā darījumā, īstenojot tiesības uz kredītsaistību izbeigšanu, atbilst Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvā 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (2) norādītajiem principiem, un līdz ar to – efektivitātes principam, kā arī šīs direktīvas 3. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam?

               3)

               Lai nodrošinātu patērētāju un lietotāju aizsardzību un judikatūras, ar kuru šī aizsardzība tiek īstenota, ievērošanu – vai Savienības tiesībām, Direktīvai 93/13 un, konkrētāk, tās 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam atbilst nepārprotama kritērija noteikšana, ka aizdevuma līgumos bez faktiska nodrošinājuma, kas noslēgti ar patērētāju, iekļauts noteikums, kas nav ticis atrunāts un kas paredz nokavējuma procentu likmi, kas pārsniedz divus procentu punktus no atlīdzības procentu likmes, ir negodīgs?

               4)

               Lai nodrošinātu patērētāju un lietotāju aizsardzību un judikatūras, ar kuru šī aizsardzība tiek īstenota, ievērošanu – vai Savienības tiesībām, Direktīvai 93/13 un, konkrētāk, tās 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam atbilst noteiktās sekas: atlīdzības procenti turpina uzkrāties līdz pilnīgai parāda atmaksai?

      (1)  OV 2000 C 364, 1. lpp.

      (2)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-654/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

   (Lieta C-654/16)
   (2017/C 121/13)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Amber Capital Italia Sgr SpA un Amber Capital Uk Llp

      Atbildētāja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/25/EK par [publiskajiem] pārņemšanas piedāvājumiem (1) 5. panta 4. punkta pirmās un otrās daļas pareizai piemērošanai – saistībā ar minētās direktīvas 3. panta 1. punktā noteiktajiem vispārējiem principiem, kā arī vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības, samērīguma, saprātīguma, pārskatāmības un nediskriminācijas principu pareizu piemērošanu, – ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāda ir 106. panta 3. punkta d) apakšpunkta 2) daļa 1998. gada 24. februāra Leģislatīvajā dekrētā Nr. 58 (Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria, ai sensi degli articoli 8 e 21 della legge 6 febbraio 1996, n. 52 [Tiesību normu finanšu starpniecības jomā saskaņā ar 1996. gada 6. februāra Likuma Nr. 52 8. un 21. pantu vienotais dokuments]), un vēlākie grozījumi, un 47-octies pants Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob1999. gada 14. maija Lēmumā Nr. 11971 (Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti [1998. gada 24. februāra Leģislatīvā dekrēta Īstenošanas noteikumi par regulējumu attiecībā uz emitentiem]), un vēlākie grozījumi, – daļā, kurā minētajās normās – atļaujot Consob palielināt minētajā 106. pantā paredzētā publiskā pārņemšanas piedāvājuma cenu, ja tiek konstatēts, ka ir noslēgta [krāpnieciska] vienošanās starp piedāvātāju vai personām, kuras rīkojas saskaņoti ar piedāvātāju, un vienu vai vairākiem pārdevējiem – ir vienīgi norādīts uz “apstiprinātās cenas” kritēriju, skaidri nenosakot šādas konstatēšanas parametrus un kritērijus?

      (1)  OV L 142, 12. lpp.


title: Tiesas (pirmā palāta) 2004. gada 15. jūlija spriedums lietā C-118/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 2000/37/EK netransponēšana)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/11

      TIESAS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 15. jūlija
   spriedums lietā C-118/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 2000/37/EK netransponēšana)
   (2004/C 228/21)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā C-118/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji U. Wölker un H. Støvlbæk) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvis A. Tiemann) par prasību konstatēt, ka, nepieņemot nepieciešamos likumdošanas, regulējošos un administratīvos noteikumus, kas ir nepieciešami, lai ievērotu Komisijas 2000.gada 5.jūnija Direktīvu 2000/37/EK, kas groza Padomes Direktīvas 81/851/EEK IV bis nodaļu par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu veterinārmedikamentu jomā (OV L 139, 25.lpp.), vai neziņojot par šiem noteikumiem Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann (referents), tiesneši J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász un M. Ilešič, ģenerāladvokāts A. Tizzano, tiesas sekretārs R. Grass, 2004.gada 15.jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir sekojoša:

               1)

               Nepieņemot nepieciešamos likumdošanas, regulējošos un administratīvos noteikumus, kas ir nepieciešami, lai ievērotu Komisijas 2000.gada 5.jūnija Direktīvu 2000/37/EK, kas groza Padomes Direktīvas 81/851/EEK IV bis nodaļu par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu veterinārmedikamentu jomā (OV L 139, 25.lpp.), Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva.

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 112, 10.5.2003.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 243, 1.10.2005.

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/20

         (2005/C 257/34)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 243, 1.10.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 229, 17.9.2005.

      OV C 217, 3.9.2005.

      OV C 205, 20.8.2005.

      OV C 193, 6.8.2005.

      OV C 182, 23.7.2005.

      OV C 171, 9.7.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-248/06: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2008. gada 13. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Ierobežojumi — Izpēte un attīstība — Ārvalstīs radušos izdevumu atskaitīšanas režīms)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/5

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2008. gada 13. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-248/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Ierobežojumi - Izpēte un attīstība - Ārvalstīs radušos izdevumu atskaitīšanas režīms)
   (2008/C 116/08)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un L. Escobar Guerrero)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43., 48. un 49. panta un EEZ līguma 31. un 36. panta pārkāpums — Izdevumu, kas ir saistīti ar izpētes un attīstības darbībām un tehniskiem izgudrojumiem un ir radušies ārvalstīs, atskaitīšanas režīms, kurš ir apgrūtinošāks nekā režīms, kas ir piemērojams izdevumiem, kuri radušies Spānijā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               paturot spēkā izdevumu, kas ir saistīti ar izpētes un attīstības darbībām, kā arī tehniskiem izgudrojumiem, atskaitīšanas režīmu, kurš ir mazāk labvēlīgs izdevumiem, kas radušies ārvalstīs, nekā izdevumiem, kuri radušies Spānijā, kas izriet no 35. panta likumā par sabiedrību ienākuma nodokli, kurā grozījumi izdarīti ar 2004. gada 5. marta karaļa dekrētu likumu 4/2004, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar EKL 43. un 49. pantu, kas attiecas uz brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, kā arī attiecīgajiem 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu pantiem, proti, šī līguma 31. un 36. pantu;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 178, 29.7.2006.


title: Lieta F-49/14: Civildienesta tiesas 2015. gada 12. janvāra rīkojums – DQ  u.c./Eiropas Parlaments

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/30

         Civildienesta tiesas 2015. gada 12. janvāra rīkojums – DQ u.c./Eiropas Parlaments
   (Lieta F-49/14) (1)

   (2015/C 081/40)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 292, 1.9.2014., 62. lpp.


title: Lieta C-436/16: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 28. jūnija spriedums (Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias/Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 23. pants — Jurisdikcijas noteikšanas klauzula — Starp divām sabiedrībām noslēgtā līgumā ietverta jurisdikcijas atlikšanas klauzula — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Vienas no šīm sabiedrībām pārstāvju solidāra atbildība par neatļautām darbībām — Minēto pārstāvju iespēja atsaukties uz šo noteikumu

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/11

         Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 28. jūnija spriedums (Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias/Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd

   (Lieta C-436/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 23. pants - Jurisdikcijas noteikšanas klauzula - Starp divām sabiedrībām noslēgtā līgumā ietverta jurisdikcijas atlikšanas klauzula - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Vienas no šīm sabiedrībām pārstāvju solidāra atbildība par neatļautām darbībām - Minēto pārstāvju iespēja atsaukties uz šo noteikumu)
   (2017/C 283/15)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Areios Pagos

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Georgios Leventis un Nikolaos Vafeias

      Atbildētāji: Malcon Navigation Co. Ltd un Brave Bulk Transport Ltd

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 23. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka uz jurisdikcijas noteikšanas klauzulu, kas ir ietverta starp divām sabiedrībām noslēgtā līgumā, nevar atsaukties vienas no tām pārstāvji, lai apstrīdētu kādas tiesas kompetenci izskatīt prasību par kaitējuma atlīdzību, kuras mērķis ir noteikt to solidāru atbildību par iespējami neatļautām darbībām, kas veiktas, īstenojot to funkcijas

      (1)  OV C 392, 24.10.2016.


title: Lieta C-224/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 13. maijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) — BGŻ Leasing Sp. z o.o./Dyrektorowi Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 13. maijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) — BGŻ Leasing Sp. z o.o./Dyrektorowi Izby Skarbowej w Warszawie

   (Lieta C-224/11)
   2011/C 219/11
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: BGŻ Leasing Sp. z o.o.

      Atbildētājs: Dyrektorowi Izby Skarbowej w Warszawie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izpirkuma nomas objekta apdrošināšanas pakalpojums un izpirkuma nomas pakalpojums jāaplūko kā neatkarīgi pakalpojumi vai kā vienots un salikts izpirkuma nomas aptverošs pakalpojums?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka izpirkuma nomas objekta apdrošināšanas pakalpojums un izpirkuma nomas pakalpojums jāaplūko kā neatkarīgi pakalpojumi, vai Direktīvas 2006/112 135. panta 1. punkta a) apakšpunkts saistībā ar 28. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka izpirkuma nomas objekta apdrošināšanas pakalpojumu atbrīvo no nodokļa, ja izpirkuma nomas devējs apdrošina izpirkuma nomas objektu un izpirkuma nomas ņēmējam izraksta rēķinu par apdrošināšanas izmaksām?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-445/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 7. jūlija spriedums ( College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — IMC Securities BV/Stichting Autoriteit Financiële Markten (Direktīva 2003/6/EK — Tirgus manipulācijas — Kursa noteikšana neatbilstošā vai mākslīgā līmenī)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/6

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 7. jūlija spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — IMC Securities BV/Stichting Autoriteit Financiële Markten

   (Lieta C-445/09) (1)

   (Direktīva 2003/6/EK - Tirgus manipulācijas - Kursa noteikšana neatbilstošā vai mākslīgā līmenī)
   2011/C 269/08
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: IMC Securities BV

      Atbildētāja: Stichting Autoriteit Financiële Markten

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (OV L 96, 16. lpp.) 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta otrā ievilkuma interpretācija — Kursa noteikšana neatbilstošā vai mākslīgā līmenī — Jēdziens — Darījumi un rīkojumi, kas ir izraisījuši īslaicīgas kursa svārstības

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīga izmantošana) 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā netiek prasīts, ka, lai viena vai vairāku finanšu instrumentu kurss tiktu uzskatīts par noteiktu neatbilstošā vai mākslīgā līmenī, šis kurss ir jāuztur neatbilstošā vai mākslīgā līmenī, pārsniedzot noteikto laika posmu.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta T-1/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. jūlija spriedums – SNCM/Komisija Valsts atbalsts — Atbalsts, ko SNCM labā īstenojusi Francija — Pārstrukturēšanas atbalsts un privatizācijas plāna ietvaros veikti pasākumi — Privāta ieguldītāja tirgus ekonomikā kritērijs — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Dalībvalstu sociālā politika — Formālas izmeklēšanas procedūras atkārtota sākšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Pamattiesību hartas 41. pants

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. jūlija spriedums – SNCM/Komisija
   (Lieta T-1/15) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsts, ko SNCM labā īstenojusi Francija - Pārstrukturēšanas atbalsts un privatizācijas plāna ietvaros veikti pasākumi - Privāta ieguldītāja tirgus ekonomikā kritērijs - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Dalībvalstu sociālā politika - Formālas izmeklēšanas procedūras atkārtota sākšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Pamattiesību hartas 41. pants)
   (2017/C 277/46)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseļa, Francija) (pārstāvji – F.-C. Laprévote, C. Froitzheim un A. Dupuis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci un B. Stromsky)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseļa) (pārstāvis – C. Bonnefoi, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Corsica Ferries France (Bastija, Francija) (pārstāvji – N. Flandin un S. Rodrigues, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2013. gada 20. novembra Lēmumu C(2013) 7066 final par valsts atbalstu SA.16237 (C 58/2002) (ex N 118/2002), ko Francija īstenojusi SNCM labā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) atlīdzina Eiropas Komisijas un Corsica Ferries France, kā arī sedz savus tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 56, 16.2.2015.


title: Lieta F-105/13: Civildienesta tiesas 2014. gada 7. maija rīkojums – Deweerdt  u.c./Revīzijas Palāta

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/65

         Civildienesta tiesas 2014. gada 7. maija rīkojums – Deweerdt u.c./Revīzijas Palāta
   (Lieta F-105/13) (1)

   2014/C 421/97
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 15, 18.1.2014, 21. lpp.


title: Lieta C-646/16: Tiesas (virs palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – prasība, ko cēlušas Khadija Jafari, Zainab Jafari Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (ES) Nr. 604/2013 — Dalībvalsts, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā starptautiskās aizsardzības pieteikuma, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, izskatīšanu, noteikšana — Ārkārtīgi liela skaita trešo valstu valstspiederīgo, kuri vēlas saņemt starptautisko aizsardzību, ierašanās — Robežas šķērsošana, ko organizējuši dalībvalsts dienesti caurbraukšanas, lai nokļūtu citā dalībvalstī, mērķa labad — Ar atkāpi pamatota ieceļošana humānu apsvērumu dēļ — 2. panta m) punkts — Jēdziens “vīza” — 12. pants — Vīzas izsniegšana — 13. pants — Ārējās robežas nelikumīga šķērsošana

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/16

         Tiesas (virs palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – prasība, ko cēlušas Khadija Jafari, Zainab Jafari

   (Lieta C-646/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Dalībvalsts, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā starptautiskās aizsardzības pieteikuma, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, izskatīšanu, noteikšana - Ārkārtīgi liela skaita trešo valstu valstspiederīgo, kuri vēlas saņemt starptautisko aizsardzību, ierašanās - Robežas šķērsošana, ko organizējuši dalībvalsts dienesti caurbraukšanas, lai nokļūtu citā dalībvalstī, mērķa labad - Ar atkāpi pamatota ieceļošana humānu apsvērumu dēļ - 2. panta m) punkts - Jēdziens “vīza” - 12. pants - Vīzas izsniegšana - 13. pants - Ārējās robežas nelikumīga šķērsošana)
   (2017/C 309/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Khadija Jafari, Zainab Jafari

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 12. pants, to lasot kopā ar šīs regulas 2. panta m) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka pirmās dalībvalsts dienesti, saskardamies ar ārkārtīgi liela skaita ieceļojošo trešo valstu valstspiederīgo, kuri vēlas šķērsot šo dalībvalsti, lai starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniegtu citā dalībvalsti, ierašanos, ir pieļāvuši tādu valstspiederīgo ieceļošanu teritorijā, kuri neatbilst šajā pirmajā dalībvalstī principā izvirzītajiem ieceļošanas nosacījumiem, nav kvalificējams kā “vīza” šī 12. panta izpratnē;

               2)

               Regulas Nr. 604/2013 13. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgais, kura ieceļošanu pirmās dalībvalsts dienesti ir pieļāvuši, saskardamies ar ārkārtīgi liela skaita trešo valstu valstspiederīgo, kuri vēlas šķērsot šo dalībvalsti, lai starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniegtu citā dalībvalstī, ierašanos, lai gan nav ievēroti šajā pirmajā dalībvalstī principā izvirzītie ieceļošanas nosacījumi, ir uzskatāms par tādu, kurš ir “nelikumīgi šķērsojis” pirmās dalībvalsts robežu šīs tiesību normas izpratnē.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta T-434/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Alex Milbert un citi iesniedza 2004. gada 22. oktobrī

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/42

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Alex Milbert un citi iesniedza 2004. gada 22. oktobrī
   (Lieta T-434/04)
   (2005/C 6/83)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Alex Milbert, kas norādīja adresi Hesperange (Luksemburga), Imre Czigàny, kas norādīja adresi Rhode St. Genèse (Beļģija), José Manuel De la Cruz González, kas norādīja adresi Briselē, Viviane Deveen, kas norādīja adresi Overijse (Beļģija), Mohammad Reza Fardoom, kas norādīja adresi Roodt-sur-Syre (Luksemburga), Laura Gnemmi, kas norādīja adresi Hünsdorf (Luksemburga), Marie-José Reinard, kas norādīja adresi Bertrange (Luksemburga), Vassilios Stergiou, kas norādīja adresi Kraainem (Beļģija), un Ioannis Terezakis, kas norādīja adresi Briselē, kurus pārstāv Gilles Bounéou un Frédéric Frabetti, avocats.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ierēdņu sarakstu, kas paaugstināti 2003. gada paaugstināšanas amatā laikā, jo šie saraksti nesatur prasītāju vārdus, ka arī, ja nepieciešams, šī lēmuma sagatavošanas aktus;

               —

               pakārtoti, atcelt paaugstināšanas punktu piešķiršanu, kas veikta 2003. gada amatā paaugstināšanas laikā, ciktāl tas skar prasītājus;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, kas ir Komisijas ierēdņi, netika paaugstināti amatā 2003. gada amatā paaugstināšanas laikā. Ar savu prasību viņi apstrīd Komisijas izmantoto sistēmu šajā paaugstināšanas amatā laikā tiktāl, ciktāl šī sistēma paredz papildus katram ierēdnim piešķirtajiem nopelnu punktiem un stāža punktiem piešķirt pārpalikuma (“reliquat”) punktus tiem ierēdņiem, kas bija iekļauti iepriekšējā amatā paaugstināšanas sarakstos, bet netika paaugstināti, kā arī punktus, ko piešķīra ģenerāldirektorāti, speciālos pārejas punktus, punktus par darbu Dienesta interesēs un “d'appel” punktus, kurus piešķīra Amatā paaugstināšanas komitejas. Prasītāji apgalvo, ka, izmantojot šādu sistēmu, Komisija neveica ierēdņu, kuriem bija tiesības uz paaugstinājumu, nopelnu salīdzinošo vērtējumu, tādējādi pārkāpjot Civildienesta noteikumu 45. pantu, kā arī to vispārējos izpildes noteikumus.
   Uz šī paša pamata prasītāji izvirza nediskriminācijas principa pārkāpumu, patvaļīgas rīcības aizlieguma principa pārkāpumu, pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, principa “patere legem quam ipse facit” pārkāpumu un pienākuma rūpēties par ierēdņu labklājību pārkāpumu.


title: Lieta C-404/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-237/05 Éditions Odile Jacob SAS/Komisija 2010. gada 10. augustā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-237/05 Éditions Odile Jacob SAS/Komisija 2010. gada 10. augustā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-404/10 P)
   ()
   2010/C 274/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Smulders, O. Beynet un P. Costa de Oliveira)

      Pārējie lietas dalībnieki: Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-237/05 Éditions Odile Jacob SAS/Komisija tiktāl, ciktāl ar to atcelts Komisijas 2005. gada 7. aprīļa lēmums atteikt iespēju iepazīties ar dokumentiem par apvienošanās kontroles procedūru lietā Nr. COMP/M.2978;

               —

               noraidīt atbildētājas apelācijas instancē Vispārējā tiesā celto prasību atcelt tiesību aktu un pieņemt galīgu lēmumu jautājumos, uz kuriem attiecas šī apelācijas sūdzība;

               —

               piespriest prasītājai atlīdzināt Komisijas tiesāšanās izdevumus pirmās instances tiesā un šajā apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apelācijas sūdzības pamatojumā izvirza divus pamatus.
   Pirmajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) interpretācijā, jo, interpretējot izņēmumus no tiesībām iepazīties ar dokumentiem, tā nav ņēmusi vērā Padomes Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (2) tiesību normas. Vispārējos noteikumos par tiesībām iepazīties ar dokumentiem esot jāņem vērā konkurences nozares procedūru specifiskās īpašības un apvienošanās darījumā iesaistītajiem uzņēmumiem sniegtās konfidencialitātes garantijas.
   Otrajā pamatā, kas ietver piecas daļas, Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi iepriekš minētās Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. un 3. punktu, jo tā ir nospriedusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai bija pienākums veikt konkrētu un individuālu katra lūgumā iepazīties ar dokumentiem norādītā dokumenta pārbaudi arī gadījumos, uz kuriem acīmredzami attiecas kāds izņēmums (pirmā daļa). Komisija apstrīd arī Vispārējās tiesas veikto izņēmuma saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīzijas darbību mērķu aizsardzību šauro interpretāciju, saskaņā ar kuru šo izņēmumu nevar piemērot pēc tam, kad Komisija ir pieņēmusi lēmumu par apvienošanās kontroles administratīvā procesa izbeigšanu (otrā daļa). Apelācijas sūdzības iesniedzēja arī norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, pieprasot, pirmkārt, lai Komisija veiktu konkrētu un individuālu dokumentu pārbaudi, aprakstot katra dokumenta saturu, un, otrkārt, pieprasot apspriešanos ar trešām personām, kaut gan acīmredzami bija piemērojams izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību (trešā daļa). Vēl Komisija kritizē kļūdu tiesību piemērošanā, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, atceļot tās lēmumu atteikt iespēju iepazīties ar iekšējiem dokumentiem, kaut gan šiem dokumentiem bija piemērojams 4. panta 3. punkta otrajā ievilkumā minētais izņēmums saistībā ar “lēmumu pieņemšanas procesa” aizsardzību (ceturtais pamats). Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka ir kļūdaini interpretēts iepriekš minētās regulas 4. panta 6. punkts (piektā daļa).

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV L 395, 1. lpp.).


title: Lieta C-352/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 31. jūlija rīkojumu — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl , F.I.R.M.A. Srl , Laboratori Guidotti SpA , Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA , Malesi Istituto Farmacobiologico SpA , Menarini International Operations Luxembourg SA / Ministero della Salute , Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un citi

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 31. jūlija rīkojumu — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, F.I.R.M.A. Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un citi
   (Lieta C-352/07)
   (2007/C 247/10)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: A. Menarini — Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA un Menarini International Operations Luxembourg SA

      Atbildētāji: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un citi
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Atbilstoši tiesību normām, kas paredzētas 2. un 3. pantā (1), kas regulē attiecības starp dalībvalstu iestādēm un farmācijas uzņēmumiem — tādā nozīmē, ka valsts iestādēm tiek piešķirtas tiesības noteikt cenu vai tās palielinājumu noteiktām zālēm, balstoties uz informāciju, ko tai sniedz uzņēmumi, bet tikai tādā apmērā, kādu atzīst attiecīgā iestāde un tādējādi, pamatojoties uz vienošanos starp valsts iestādēm, kuru pienākums ir pārraudzīt izdevumus par zālēm, un uzņēmumiem — [šīs direktīvas] 4. panta 1. punkts par “zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanu” cenu iesaldēšanu raksturo kā vispārēju pasākumu, kuru ir jāpārbauda, vismaz vienreiz gadā, lai noskaidrotu pamatojoties uz dalībvalstī pastāvošiem makroekonomiskiem apstākļiem.
               Šī tiesību norma attiecīgajām valsts iestādēm paredz 90 dienu termiņu, kuru laikā tām ir jāpaskaidro, vai un kāda cenu paaugstināšana vai pazemināšana tiek apstiprināta.
               Līdz ar to šī tiesa vēlas noskaidrot:
               Vai šis noteikums daļā, kas attiecas uz “iespējamo cenas pazemināšanu”, ir interpretējams tādējādi, ka papildus vispārējiem visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu iesaldēšanas līdzekļiem, var piemērot vēl vienu vispārēju līdzekli, kurš ļauj visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu samazinājumu, vai arī “iespējamā cenas pazemināšana” jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas tikai uz tām zālēm, kuru cenas jau ir iesaldētas?

               2)

               Vai [Direktīvas 89/105] 4. panta 1. punkts tajā daļā, kurā ir paredzēta prasība par to, ka dalībvalstu attiecīgajām iestādēm cenu iesaldēšanas gadījumā vismaz vienreiz gadā ir jāveic pārbaudi, lai noskaidrotu, vai makroekonomiskie apstākļi attaisno tādu pašu cenu iesaldējumu turpmāk, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka cenas samazinājums ir pieļaujams, ir iespējams apstrīdēt šādu pasākumu vairāk nekā vienreiz vienā un tajā pašā gadā, kā arī darīt to atkārtoti gadījumā, ja tas notiek citos gados (sākot no 2002. gada līdz pat 2010. gadam)?

               3)

               Vai atbilstoši [Direktīvas 89/105/EK] iepriekš minētā 4. panta noteikumiem — interpretējot tos atbilstoši prasībām, kas noteiktas attiecībā uz galveno zāļu cenu uzraudzības pasākuma mērķi, atbilstoši kuram galvenais mērķis ir “veicināt veselības aizsardzību, nodrošinot patentētu zāļu adekvātu piedāvājumu par samērīgām cenām” un novērst to, lai “pasākumu nevienlīdzība var traucēt vai apgrūtināt zāļu tirdzniecību Kopienā” — ar Kopienu tiesībām ir saderīgi tādi pasākumi, kas atsaucas uz izdevumu ekonomisko vērtību, kuri balstās vairāk uz paredzēto nevis uz aprēķināto vērtību (jautājums attiecas uz abiem gadījumiem)?

               4)

               Vai vajadzībām, kas saistās ar zāļu izdevumu griestu ievērošanu, kurus katra dalībvalsts ir tiesīga noteikt pēc saviem ieskatiem, noteikti jābūt saistītām tikai ar zāļu izdevumiem, vai arī dalībvalstis pašas pēc saviem ieskatiem var ņemt vērā arī citus veselības izmaksu datus?

               5)

               Vai principi, kuri netieši izriet no Direktīvas [89/105/EK], attiecībā uz pārskatāmību un ieinteresēto uzņēmumu līdzdarbošanos tādu lēmumu pieņemšanā, ar kuriem tiek iesaldētas zāļu cenas vai tās tiek vispārēji samazinātas, jāinterpretē tādējādi, ka vienmēr un jebkuros apstākļos ir jānorāda izņēmums no noteiktās cenas (Direktīvas [89/105] 4. panta 2. punkts) un konkrētu pieteikuma iesniedzējas sabiedrības līdzdalības apmēru un no tā izrietošo vajadzību administratīvajām iestādēm minēt atteikuma iemeslus?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.).


title: Lieta T-462/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra spriedums — HEG un Graphite India /Padome (Kopējā tirdzniecības politika — Antidempinga maksājumi — Kompensācijas maksājumi — Dažu Indijas izcelsmes grafīta elektrodu sistēmu imports — Tiesības uz aizstāvību — Vienlīdzīga attieksme — Kaitējuma noteikšana — Cēloņsakarība)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/25

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra spriedums — HEG un Graphite India/Padome
   (Lieta T-462/04) (1)

   (Kopējā tirdzniecības politika - Antidempinga maksājumi - Kompensācijas maksājumi - Dažu Indijas izcelsmes grafīta elektrodu sistēmu imports - Tiesības uz aizstāvību - Vienlīdzīga attieksme - Kaitējuma noteikšana - Cēloņsakarība)
   (2009/C 32/46)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HEG Ltd, Ņjūdelī (Indija) un Graphite India Ltd, Kolkata (Indija) (pārstāvji — sākotnēji K. Adamantopuls [K. Adamantopoulos], advokāts, un Dž. Brentons [J. Branton], solicitor, pēc tam Dž. Brentons)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — Dž. P. Hikss [J.-P. Hix], pārstāvis, kam palīdz G. Berišs [G. Berrisch], advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. Šarfs [T. Scharf] un K. Talabēra-Rica [K. Talabér-Ritz], pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Padomes 2004. gada 13. septembra Regulu (EK) Nr. 1628/2004, ar kuru uzliek galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts tādu konkrētu grafīta elektrodu sistēmu importam, kuru izcelsme ir Indijā (OV L 295, 4. lpp.) un Padomes 2004. gada 13. septembra Regulu (EK) Nr. 1629/2004, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts dažu Indijas izcelsmes grafīta elektrodu sistēmu importam (OV L 295, 10. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               HEG Ltd un Graphite India Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 69, 19.03.2005.


title: Lieta T-66/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 9. aprīļa rīkojums — Zuckerfabrik Jülich /Komisija (Lauksaimniecība — Cukurs — Ražošanas maksājumi — Regulas (EK) Nr. 1193/2009 daļēja atcelšana un atzīšana par daļēji spēkā neesošu pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/42

         Vispārējās tiesas 2013. gada 9. aprīļa rīkojums — Zuckerfabrik Jülich/Komisija
   (Lieta T-66/10) (1)

   (Lauksaimniecība - Cukurs - Ražošanas maksājumi - Regulas (EK) Nr. 1193/2009 daļēja atcelšana un atzīšana par daļēji spēkā neesošu pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 156/78
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zuckerfabrik Jülich GmbH (anciennement Zuckerfabrik Jülich AG) (Jülich, Vācija) (pārstāvji — H. J. Prieß un B. Sachs, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Rossi un B. Schima)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji F. Díez Moreno, vēlāk A. Rubio González, abogados del Estado) un Lietuvas Republika (pārstāves — sākotnēji R. Janeckaitė un R. Krasuckaitė, vēlāk R. Krasuckaitė un R. Mackevičienė)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulu (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regulu (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005., 2005./2006. tirdzniecības gadam (OV L 321, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Zuckerfabrik Jülich tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste un Lietuvas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 113, 1.5.2010.


title: Lieta F-111/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. oktobrī — ZZ u.c./Komisija

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. oktobrī — ZZ u.c./Komisija
   (Lieta F-111/11)
   2012/C 6/50
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāju paziņojumus par algu par 2011. gada februāri un paziņojumus par algu par turpmākajiem mēnešiem, ar kuriem tiek piemērots jaunais korekcijas koeficients Varese pilsētai saskaņā ar Padomes 2010. gada 20. decembra Regulu (ES) Nr. 1239/2010

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus par prasītāju paziņojumiem par algu, kas balstīti uz Padomes 2010. gada 20. decembra Regulā (ES) Nr. 1239/2010 paredzēto korekcijas koeficientu Varese pilsētai, kas piemērojama, sākot ar 2010. gada 1. jūliju;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2011. gada 12. jūlija lēmumu, ar kuru tā noraida prasītāju sūdzības par Varese pilsētai piemērojamo korekcijas koeficientu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-121/10: Vispārējās tiesas 2015. gada 26. marta rīkojums – Conte u.c./Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Zivsaimniecība — Zivsaimniecības resursu saglabāšana — Kopienas kontroles, inspekcijas un izpildes sistēmas izveide — Jēdziens “reglamentējošs akts” — Jēdziens “leģislatīvs akts” — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība

text:
               1.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/12

         Vispārējās tiesas 2015. gada 26. marta rīkojums – Conte u.c./Padome
   (Lieta T-121/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Zivsaimniecība - Zivsaimniecības resursu saglabāšana - Kopienas kontroles, inspekcijas un izpildes sistēmas izveide - Jēdziens “reglamentējošs akts” - Jēdziens “leģislatīvs akts” - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 178/13)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Giovanni Conte (Pomezia, Itālija); Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Civitanova Marche (Itālija); Guidotti Giovanni & Figli Snc (Termoli, Itālija); Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Civitanova Marche); Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Manfredonia, Itālija) (pārstāvji – P. Cavasola, G. Micucci un V. Cannizzaro, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji A. Westerhof Löfflerová un A. Lo Monaco, vēlāk – A. Westerhof Löfflerová un S. Barbagallo)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Banks un D. Bianchi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2009. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006 (OV L 343, 1. lpp.), it īpaši šīs pašas regulas 9. un 10. pantu, 14. panta 1., 2., 3., 4. un 5. punktu, 15. pantu, 17. panta 1. punktu, 58. panta 1., 2., 3. un 5. punktu, 59. panta 2. un 3. punktu, 60. panta 4. un 5. punktu, 62. panta 1. punktu, 63. panta 1. punktu, 64. un 65. pantu, 66. panta 1. un 3. punktu, 67. panta 1. punktu, 68. pantu, 73. panta 8. punktu, 92. panta 2. punktu un 103. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Giovanni Conte, Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Guidotti Giovanni & Figli Snc, Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl un Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 134, 22.5.2010.


title: Lieta C-185/07: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 10. februāra spriedums ( House of Lords (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Allianz SpA , iepriekš saukta Riunione Adriatica di Sicurta SpA , Generali Assicurazioni Generali SpA / West Tankers Inc. (Šķīrējtiesu nolēmumu atzīšana un izpilde — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Piemērošanas joma — Dalībvalsts tiesas kompetence pasludināt rīkojumu, kas liedz personai uzsākt vai turpināt tiesvedību citā dalībvalstī, pamatojot ar to, ka šāda tiesvedība ir pretrunā šķīrējtiesas līgumam — Ņujorkas konvencija)

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/4

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 10. februāra spriedums (House of Lords (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Allianz SpA, iepriekš saukta Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA/West Tankers Inc.

   (Lieta C-185/07) (1)

   (Šķīrējtiesu nolēmumu atzīšana un izpilde - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Piemērošanas joma - Dalībvalsts tiesas kompetence pasludināt rīkojumu, kas liedz personai uzsākt vai turpināt tiesvedību citā dalībvalstī, pamatojot ar to, ka šāda tiesvedība ir pretrunā šķīrējtiesas līgumam - Ņujorkas konvencija)
   (2009/C 82/06)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   House of Lords
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Allianz SpA, iepriekš saukta Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA

      Atbildētāja: West Tankers Inc.

   Priekšmets
   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) interpretācija — Dalībvalsts tiesas pilnvaras izdod rīkojumu, kas liedz lietas dalībniekam uzsākt vai liek izbeigt tiesvedību citā dalībvalstī, pamatojot ar to, ka šāda tiesvedība ir pretrunā šķīrējtiesas līgumam
   Rezolutīvā daļa:
   Dalībvalsts tiesas pieņemts rīkojums, kura mērķis ir aizliegt personai uzsākt vai turpināt tiesvedību citā dalībvalstī, pamatojot ar to, ka šāda tiesvedība ir pretrunā ar vienošanos par šķīrējtiesu, nav saderīgs ar Padomes 2000. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: lieta C-342/05: Prasība pret Somijas Republiku, ko 2005. gada 19. septembrī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/10

         Prasība pret Somijas Republiku, ko 2005. gada 19. septembrī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-342/05)
   (2005/C 281/19)
   tiesvedības valoda — somu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 19. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Somijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. van Beks [M. van Beek] un I. Koskinens [I. Koskinen], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (1) 12. panta 1. punkts un 16. panta 1. punkts, jo tā regulāri atļāva vilku medības, pārkāpjot izņēmumu nosacījumus, ko paredz minētās Direktīvas 16. panta 1. punkts;

               2)

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 92/43/EEK 16. pants nosaka atkāpi no 12. pantā noteikto sugu stingras aizsardzības sistēmas, tāpēc tas ir interpretējams šauri. Attiecīgā panta pirmais punkts ietver divus priekšnosacījumus atkāpes izdarīšanai, pamatojoties uz apakšpunktiem a) un e). Vispirms, atkāpe nedrīkst apdraudēt labvēlīgā dzīvotnes aizsardzības statusā esošo attiecīgo sugu populācijas saglabāšanu dabiskās izplatības areālā. Otrkārt, atkāpi var izdarīt tikai tad, ja nepastāv cits apmierinošs risinājums.
   Ņemot vērā to, ka vilku dzīvotnes aizsardzības statuss Somijā nav labvēlīgs, ka pastāv citi alternatīvi risinājumi un ka atļaujas vilku medībām tika regulāri piešķirtas, neizvērtējot, vai tās tiek izdotas, lai nogalinātu tikai tos īpatņus, kuri nodara būtisku kaitējumu, Somijā atļautais vilku medību apmērs pārsniedz Direktīvas 92/43/EEK 16. panta 1. punktā noteiktos nosacījumus.

      (1)  Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, OV L 206, 1992. gada 22. jūlijs, 7. lpp.


title: Lieta C-7/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. janvārī iesniedza Förvaltningsrätten i Stockholm (Zviedrija) — Skandia America Corporation USA, filial Sverige/Skatteverket

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. janvārī iesniedza Förvaltningsrätten i Stockholm (Zviedrija) — Skandia America Corporation USA, filial Sverige/Skatteverket

   (Lieta C-7/13)
   2013/C 55/12
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Förvaltningsrätten i Stockholm

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Skandia America Corporation USA, filial Sverige

      Atbildētāja: Skatteverket

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar nodokli apliekami darījumi ir ārēji iepirktu pakalpojumu sniegšana, ko veic sabiedrības galvenais uzņēmums trešajā valstī tās filiālei dalībvalstī, iegrāmatojot izmaksas par šo pakalpojumu filiālei, ja filiāle pieder pie PVN maksātāju grupas dalībvalstī?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai galvenais uzņēmums trešajā valstī ir jāuzskata par nodokļu maksātāju, kas neveic uzņēmējdarbību dalībvalstī Direktīvas (1) 196. panta izpratnē, kā rezultātā pakalpojuma saņēmējam ir jāmaksā nodoklis par šiem darījumiem?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.)


title: Lieta T-340/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra spriedums – Federación Española de Hostelería / EACEA Prasība atcelt tiesību aktu — Programma mūžizglītības jomā — Līgums par projektu “Virtual Simulator for Language Learning for Tourism Professionals (e-client)”  — Iepriekšēja informatīva vēstule — Strīda līgumiskais raksturs — Nepārsūdzams akts — Līguma pārkvalificēšanas neesamība — Nepieņemamība

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/38

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra spriedums – Federación Española de Hostelería/EACEA

   (Lieta T-340/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Programma mūžizglītības jomā - Līgums par projektu “Virtual Simulator for Language Learning for Tourism Professionals (e-client)” - Iepriekšēja informatīva vēstule - Strīda līgumiskais raksturs - Nepārsūdzams akts - Līguma pārkvalificēšanas neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 421/52
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Federación Española de Hostelería (Madride, Spānija) (pārstāvji – B. Miguelsanz Roldán, F. J. del Nogal Méndez, R. Fernández Flores un M. P. Abad Marco, avocats)

      Atbildētāja:“Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras” izpildaģentūra (EACEA) (pārstāvji – H. Monet un A. Jaume, kuriem palīdz – sākotnēji J. L. Buendía Sierra, N. Ruiz García un A. Balcells Cartagena, vēlāk J. L. Buendía Sierra un A. Balcells Cartagena, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EACEA2013. gada 5. aprīļa iepriekšējo informatīvo vēstuli, ar kuru prasītājai tika paziņots, ka tai projekta “Virtual Simulator for Language Learning for Tourism Professionals (e-client)” revīzijas rezultātā ir jāatmaksā summa EUR 1 81  686,11 apmērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Federación Española de Hostelería atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 24.08.2013.


title: Lieta C-625/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-91/14 un T-92/14 Schniga GmbH/Kopienas Augu šķirņu birojs 2015. gada 23. novembrī iesniedza Schniga GmbH

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-91/14 un T-92/14 Schniga GmbH/Kopienas Augu šķirņu birojs 2015. gada 23. novembrī iesniedza Schniga GmbH

   (Lieta C-625/15 P)
   (2016/C 027/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Schniga GmbH (pārstāvji – G. Würtenberger, R. Kunze, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Kopienas Augu šķirņu birojs, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-91/14 un T-92/14;

               —

               piespriest CPVO un personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot Regulas Nr. 2100/94 (1) par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (turpmāk tekstā – “KAŠR”) 7. pantu un Komisijas 1995. gada 31. maija Regulas (EK) Nr. 1239/95 (2) 22. un 23. pantu.
   Vispārējā tiesa kļūdaini esot novērtējusi Kopienas Augu šķirņu biroja priekšsēdētāja pilnvaras šķirnes, kam lūgts piešķirt Kopienas augu šķirņu aizsardzību, pārbaudes procesā iekļaut papildu īpašības.
   Vispārējā tiesa kļūdaini esot novērtējusi to tehnisko protokolu un pamatnostādņu juridisko būtību, kas piemērojami tehniskajā pārbaudē attiecībā uz šķirni, kurai lūgts piešķirt Kopienas augu šķirņu aizsardzību, tādēļ nepareizi novērtējot laikposmu, kurā Kopienas Augu šķirņu biroja priekšsēdētājs var nolemt, ka kāda jauna īpašība varētu tikt ņemta vērā jaunās šķirnes atšķirīguma noteikšanai.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, novērtējot sekas, kas rodas, piemērojot tiesiskās noteiktības principu, Kopienas Augu šķirņu biroja objektivitātes principu un vienlīdzīgas attieksmes principu attiecībā uz Kopienas Augu šķirņu biroja priekšsēdētāja lēmumiem jaunas šķirnes pārbaudes procesā.

      (1)  Padomes 1994. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (OV L 227, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 31. maija Regula (EK) Nr. 1239/95 par noteikumiem, kas jāievēro, piemērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 2100/94 attiecībā uz lietu izskatīšanas procesiem Kopienas Augu šķirņu birojā (OV L 121, 37. lpp.).


title: Lieta C-306/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 26. jūnijā iesniedza Landgericht Saarbrücken (Vācija) — Spedition Welter GmbH/Avanssur S.A.

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 26. jūnijā iesniedza Landgericht Saarbrücken (Vācija) — Spedition Welter GmbH/Avanssur S.A.

   (Lieta C-306/12)
   2012/C 287/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Saarbrücken

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Spedition Welter GmbH

      Atbildētāja: Avanssur S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvas 2009/103/EK par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (1) 21. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvja pilnvarās ietilpst pasīvs apdrošināšanas sabiedrības pilnvarojums saņemt tiesas izsniegtus paziņojumus un tāpēc tiesvedībā pret apdrošināšanas sabiedrību par negadījumā radušos zaudējumu atlīdzināšanu tiesas veikta cietušās personas celtās prasības izsniegšana apdrošināšanas sabiedrības norādītajam atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvim ir uzskatāma par pienācīgu izsniegšanu attiecībā pret apdrošināšanas sabiedrību?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

               2)

               Vai Direktīvas 2009/103/EK 21. panta 5. punktam ir tāda tiešā iedarbība, ka cietusī persona uz to var atsaukties valsts tiesā, kā rezultātā, ja izsniegšana ir notikusi atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvim kā apdrošināšanas sabiedrības “pārstāvim”, taču tiesas izsniegtu paziņojumu saņemšanas pilnvara nav tikusi izsniegta tiesiska darījuma ietvaros un arī valsts tiesību aktos attiecībā uz šādu gadījumu nav paredzēta likumiska tiesas izsniegtu paziņojumu saņemšanas pilnvara, valsts tiesai ir jāpieņem pienācīga izsniegšana attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrību, ja pārējā daļā izsniegšana tomēr atbilst visiem valsts tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem?

      (1)  OV L 263, 11. lpp.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 30. jūnijā lietā C-537/03 (Korkein oikeus lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Katja Candolin u.c. pret Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola u.c. (Transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana — Direktīvas 84/5/EEK un 90/232/EEK — Civiltiesiskās atbildības sistēma — Pasažiera līdzdalība zaudējumu nodarīšanā — Tiesību uz kompensāciju atteikums vai ierobežojums)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 30. jūnijā
   lietā C-537/03 (Korkein oikeus lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Katja Candolin u.c. pret Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola u.c. (1)

   (Transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana - Direktīvas 84/5/EEK un 90/232/EEK - Civiltiesiskās atbildības sistēma - Pasažiera līdzdalība zaudējumu nodarīšanā - Tiesību uz kompensāciju atteikums vai ierobežojums)
   (2005/C 205/05)
   tiesvedības valoda — somu
   Lietā C-537/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Korkein oikeus (Somija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 19. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 22. decembrī, tiesvedībā Katja Kandolina [Katja Candolin], Jari–Antero Viljaniemis [Jari-Antero Viljaniemi], Veli-Mati Pānanens [Veli-Matti Paananen] pret Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola, Jarno Ruokoranta [Jarno Ruokoranta], Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] (referents), E. Juhāss [E. Juhász] un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs H. fon Holšteins [H. von Holstein], sekretāra palīgs, 2005. gada 30. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Pastāvot pamata lietas apstākļiem, Padomes 1983. gada 30. decembra otrās direktīvas 84/5/EEK par dalībvalstu likumu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu 2. panta 1. punkts un Padomes 1990. gada 14. maija trešās direktīvas 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu 1. pants iestājas pret valsts tiesību normām, kas, pamatojoties uz pasažiera līdzdalību tam nodarītajos zaudējumos, ļauj atteikt vai nesamērīgā veidā ierobežot transportlīdzekļa obligātās apdrošināšanas kompensāciju. Faktam, ka attiecīgais pasažieris ir īpašnieks transportlīdzeklim, kura vadītājs izraisījis negadījumu, nav nozīmes.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta C-250/08: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 1. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Personu brīva pārvietošanās — Nekustamā īpašuma iegāde jaunas pamata dzīvesvietas vajadzībām — Nodokļu priekšrocības aprēķināšana — Reģistrācijas nodevas — Nodokļu režīma saskaņotība)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 1. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-250/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Personu brīva pārvietošanās - Nekustamā īpašuma iegāde jaunas pamata dzīvesvietas vajadzībām - Nodokļu priekšrocības aprēķināšana - Reģistrācijas nodevas - Nodokļu režīma saskaņotība)
   2012/C 32/02
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. van Nuffel, R. Lyal un W. Roels)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — L. Van den Broeck, pārstāvis, un B. van de Walle de Ghelcke, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Ungārijas Republika (pārstāvji — R. Somssich, K. Borvölgyi un M.Z. Fehér)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 18., 43. un 56. panta un EEZ 31. un 40. panta pārkāpums — Nodokļu priekšrocības aprēķināšana, iegādājoties nekustamo īpašumu, kas paredzēts kā jauna pamata dzīvesvieta — Reģistrācijas nodevas, kas samaksāta, iepriekš iegādājoties pamata dzīvesvietu, atrēķināšana — Ņemšana vērā tikai tad, ja pēdējā minētā atrodas Flandrijas reģionā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta C-150/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2008. gada 14. aprīļa rīkojumu — Siebrand BV / Staatssecretaris van Financiën

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2008. gada 14. aprīļa rīkojumu — Siebrand BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-150/08)
   (2008/C 171/27)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Siebrand BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dzēriens, kurš satur zināmu destilēta spirta daudzumu, bet citādi atbilst KN pozīcijas 2206 definīcijai, ir klasificējams šajā pozīcijā, ja tas ir raudzēts dzēriens, kuram, pievienojot ūdeni un noteiktas vielas, ir zudusi garša, smarža un/vai izskats, kas raksturīgs dzērienam, kurš ražots no noteikta augļa vai dabīga produkta?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, — pēc kāda kritērija ir nosakāms, vai destilēta spirta satura dēļ dzēriens tomēr ir jāklasificē KN pozīcijā 2208?


title: Lieta T-478/11: Prasība, kas celta 2011. gada 9. septembrī — Francija/Komisija

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 9. septembrī — Francija/Komisija
   (Lieta T-478/11)
   2011/C 340/53
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter un J. Rossi)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasībā prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 29. jūnija Lēmumu C(2011) 4376, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. NN 10/2010 attiecībā uz Nacionālās cūkkopju starpprofesiju organizācijas (turpmāk tekstā — “INAPORC”) veiktajām darbībām, kuras finansē no brīvprātīgām iemaksām, kuras vēlāk kļuva obligātas (turpmāk tekstā — “BOI”), kuras iekasē no INAPORC sastāvā ietilpstošajiem biedriem. Komisija uzskata, ka šādas BOI ir pasākumi, kas kvalificējami kā ar iekšējo tirgu saderīgs valsts atbalsts.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu par valsts atbalsta jēdziena LESD 107. panta 1. punkta izpratnē nepareizu piemērošanu tādēļ, ka Komisija uzskatīja, ka INAPORC darbības, ko tā veica ar no BOI iegūtajiem līdzekļiem, ir piedēvējamas valstij un tās ir finansētas ar valsts līdzekļiem.
   Prasītāja apgalvo, ka INAPORC darbības, ko tā veica ar no BOI iegūtajiem līdzekļiem, atbilst prasībām, ko Tiesa noteica 2004. gada 15. jūlija spriedumā lietā C-345/02 Pearle u.c., (Krājums, I-7139. lpp.), lai obligātie maksājumi, kurus saņem organizācija, kas pārstāv vienas tautsaimniecības nozares uzņēmumus, netiktu uzskatīti par valsts līdzekļiem, ar ko finansē valstij piedēvējamas darbības, jo:

               —

                  INAPORC veiktās darbības esot noteikusi profesionāļu kolēģija, kas pārstāv attiecīgās lauksaimniecības nozares uzņēmumus un tātad šīs darbības nav veids, kā tiek īstenota valsts politika;

               —

                  INAPORC veiktās darbības tiekot finansētas ar maksājumiem, ko iekasē no nozares uzņēmumiem;

               —

               finansēšanas veids un iemaksu procenti/apmērs tiekot noteikts INAPORC iekšēji bez jebkādas valsts iejaukšanās;

               —

               iemaksas tiekot obligāti izmantotas, lai finansētu pasākumus, bez valsts iespējām iejaukties.


title: Lieta T-342/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 6. jūlija spriedums — Ryanair /Komisija (Konkurence — Koncentrācija — Gaisa transports — Lēmums, ar ko koncentrāciju pasludina par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Koncentrācijas ietekmes uz konkurenci novērtējums — Šķēršļi piekļuvei tirgum — Lielāka efektivitāte — Saistības)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/35

         Vispārējās tiesas 2010. gada 6. jūlija spriedums — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-342/07) (1)

   (Konkurence - Koncentrācija - Gaisa transports - Lēmums, ar ko koncentrāciju pasludina par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Koncentrācijas ietekmes uz konkurenci novērtējums - Šķēršļi piekļuvei tirgum - Lielāka efektivitāte - Saistības)
   2010/C 221/55
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ryanair Holdings plc (Dublina, Īrija) (pārstāvji — J. Swift, QC, V. Power, A. McCarthy un D. Hull, solicitors, un G. Berrisch, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — X. Lewis un S. Noë)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Aer Lingus Group plc (Dublina) (pārstāvji — sākotnēji A. Burnside, solicitor, B. van de Walle de Ghelcke un T. Snels, avocats, pēc tam — A. Burnside un B. van de Walle de Ghelcke) un Īrija (pārstāvji — D. O’Hagan un J. Buttimore, pārstāvji, kam palīdz M. Cush, D. Barniville un N. Travers, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 27. jūnija Lēmumu C(2007) 3104, ar ko koncentrācija ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (lieta COMP/M.4439 — Ryanair/Aer Lingus).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ryanair Holdings plc sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas radušies Eiropas Komisijai un Aer Lingus Group plc;

               3)

               Īrija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta C-94/14: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 10. marta spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Flight Refund Ltd/Deutsche Lufthansa AG Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra — Regula (EK) Nr. 1896/2006 — 17. un 20. pants — Tās tiesas pienākumi, kurā vēršas ar lūgumu noteikt tiesu, kurai ir teritoriālā jurisdikcija izskatīt strīdu, kas radies, Eiropas maksājuma rīkojuma adresātam iesniedzot iebildumus — Tās dalībvalsts tiesu piekritība, kuras teritorijā ir izdots Eiropas maksājuma rīkojums — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Prasījums, kas pamatots ar tiesībām uz kompensāciju atbilstoši Regulai (EK) Nr. 261/2004 lidojuma kavēšanās dēļ

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/3

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 10. marta spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Flight Refund Ltd/Deutsche Lufthansa AG

   (Lieta C-94/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra - Regula (EK) Nr. 1896/2006 - 17. un 20. pants - Tās tiesas pienākumi, kurā vēršas ar lūgumu noteikt tiesu, kurai ir teritoriālā jurisdikcija izskatīt strīdu, kas radies, Eiropas maksājuma rīkojuma adresātam iesniedzot iebildumus - Tās dalībvalsts tiesu piekritība, kuras teritorijā ir izdots Eiropas maksājuma rīkojums - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Prasījums, kas pamatots ar tiesībām uz kompensāciju atbilstoši Regulai (EK) Nr. 261/2004 lidojuma kavēšanās dēļ)
   (2016/C 156/03)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Flight Refund Ltd

      Atbildētāja: Deutsche Lufthansa AG

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības tiesības ir interpretējamas tādējādi, ka apstākļos, kad tiesai ir jāizskata tāda lieta kā pamatlieta par Eiropas maksājuma rīkojuma izcelsmes dalībvalsts tiesu jurisdikcijas noteikšanu un šādos apstākļos jāpārbauda šīs dalībvalsts tiesu starptautiskā jurisdikcija izskatīt strīdu par prasījumu, kas ir pamatā šim maksājuma rīkojumam, pret kuru atbildētājs noteiktajā termiņā ir cēlis iebildumus:

               —

               tā kā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regulā (EK) Nr. 1896/2006, ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru, nav norāžu par šīs tiesas pilnvarām un pienākumiem, šiem procesuālajiem jautājumiem atbilstoši šīs regulas 26. pantam ir piemērojams minētās dalībvalsts tiesiskais regulējums;

               —

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās ir prasība, ka Eiropas maksājuma rīkojuma izcelsmes dalībvalsts tiesu jurisdikcija ir jānosaka atbilstoši procesuālajām normām, kuras nodrošina šīs regulas normu lietderīgo iedarbību un tiesības uz aizstāvību, un par šo jautājumu ir jālemj iesniedzējtiesai vai tiesai, ko šī tiesa ir noteikusi kā tiesu, kuras teritoriālajā un ratione materiae jurisdikcijā parastā civilprocesā ietilpst izskatīt lietu par tādu prasījumu, kāds ir pamatlietā;

               —

               gadījumā, kad tāda tiesa kā iesniedzējtiesa lemj par Eiropas maksājuma rīkojuma izcelsmes dalībvalsts tiesu starptautisko jurisdikciju un secina, ka šāda jurisdikcija, ņemot vērā Regulas Nr. 44/2001 kritērijus, pastāv, šajā pēdējā regulā un Regulā Nr. 1896/2006 šai tiesai ir paredzēts pienākums interpretēt valsts tiesisko regulējumu tādējādi, lai atbilstoši tam tā varētu identificēt vai noteikt tiesu, kurai ir teritoriālā vai ratione materiae jurisdikcija izskatīt šo lietu, un

               —

               gadījumā, ja tāda tiesa kā iesniedzējtiesa secina, ka šādas starptautiskās jurisdikcijas nav, šai tiesai nav pienākuma pēc savas ierosmes – pēc analoģijas ar Regulas Nr. 1896/2006 20. pantu – pārskatīt šo maksājuma rīkojumu.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta C-653/16: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 4. maija rīkojums (Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jitka Svobodová/Česká republika – Okresní soud v Náchodě Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pamatlietas faktiskie apstākļi un tiesiskais regulējums — Pietiekamu precizējumu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/14

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 4. maija rīkojums (Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jitka Svobodová/Česká republika – Okresní soud v Náchodě

   (Lieta C-653/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pamatlietas faktiskie apstākļi un tiesiskais regulējums - Pietiekamu precizējumu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants)
   (2017/C 249/20)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší soud České republiky

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Jitka Svobodová

      Atbildētāja: Česká republika – Okresní soud v Náchodě

      Piedaloties: Česká republika – Ministerstvo spravedlnosti ČR

      Rezolutīvā daļa:

   Nejvyšší soud (Augstākā tiesa, Čehijas Republika) ar 2016. gada 2. decembra lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 78, 13.3.2017.


title: Lieta C-49/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spānija) – Finanmadrid E.F.C, SA/Jesús Vicente Albán Zambrano u.c.

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spānija) – Finanmadrid E.F.C, SA/Jesús Vicente Albán Zambrano u.c.
   (Lieta C-49/14)
   2014/C 135/22
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Pamatlietas puses

      Piedzinēja: Finanmadrid E.F.C, SA

      Personas, pret kurām ir vērsta izpilde: Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 93/13/EEK (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pašlaik Spānijā spēkā esošais regulējums par maksājuma rīkojumu procedūru (LEC 815. un 816. pants), kurā nav noteikts, ka ir obligāti jāveic negodīgu noteikumu pārbaude, ne arī ir paredzēta tiesneša piedalīšanās, ja vien tiesas sekretārs to neuzskata par vajadzīgu vai parādnieki neceļ iebildumus, jo šis regulējums apgrūtina vai pat liedz pēc savas ierosmes tiesā pārbaudīt līgumus, kuros iespējami ir negodīgi noteikumi?

               2)

               Vai Direktīva 93/13/EEK ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā Spānijas tiesību sistēmā esošais, kas turpmākā izpildes procedūrā neļauj pēc savas ierosmes [in] limine litis pārbaudīt tiesas izpildu dokumentu (tiesas sekretāra argumentētu lēmumu, ar kuru tiek pabeigta maksājuma rīkojuma procedūra), lai noskaidrotu negodīgu noteikumu esamību līgumā, uz kura pamata ir pieņemts attiecīgais tiesas sekretāra lēmums, kura izpilde tiek lūgta, jo valsts tiesībās tiek uzskatīts, ka tas ir stājies likumīgā spēkā – LEC 551. un 552. pants, lasot tos kopā ar LEC 816. panta 2. punktu?

               3)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību harta (2) ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā šis regulējums par maksājuma rīkojuma procedūru un tiesas izpildu dokumentu izpildes procedūru, kurā nav paredzēts, ka posmā, kad lieta tiek izskatīta pēc būtības, vienmēr jāveic pārbaude tiesā, nedz arī lietu izskatošajam tiesnesim izpildes posmā ļauts pārskatīt to, ko jau izlēmis tiesas sekretārs?

               4)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību harta ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā pēc savas ierosmes pārbaudīt, vai ir ievērotas tiesības tikt uzklausītam, ir liegts tāpēc, ka nolēmums ir stājies likumīgā spēkā?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nod., 2. sēj., 288. lpp.).

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta C 390/08: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 14. maija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Lēmums Nr. 280/2004/EK — Kioto protokola īstenošana — Valsts pasākumi siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju ierobežošanai un/vai samazināšanai — Pieprasītās informācijas nesniegšana)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/16

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 14. maija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (lieta C 390/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Lēmums Nr. 280/2004/EK - Kioto protokola īstenošana - Valsts pasākumi siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju ierobežošanai un/vai samazināšanai - Pieprasītās informācijas nesniegšana)
   2009/C 153/32
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un J. P. Keppenne)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)

   Valsts pienākumu neizpilde — Informācijas, kas prasīta Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Lēmuma Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā (OV L 49, 1. lpp.) 3. panta 2. punktā, kas aplūkots kopā ar Komisijas 2005. gada 10. februāra Lēmuma Nr. 166/2005/EK, ar ko paredz noteikumus, lai īstenotu Lēmumu Nr. 280/2004/EK (OV L 55, 57. lpp.) 8., 9., 10. un 11. pantu, nesniegšana noteiktajā termiņā — Informācija par valsts prognozēm attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un pasākumiem, kas pieņemti, lai ierobežotu un/vai samazinātu šīs emisijas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               līdz 2007. gada 15. martam nesniedzot informāciju, kas prasīta Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Lēmuma Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā 3. panta 2. punktā, kas aplūkots kopā ar Komisijas 2005. gada 10. februāra Lēmuma Nr. 166/2005/EK, ar ko paredz noteikumus, lai īstenotu Lēmumu Nr. 280/2004/EK 8.–11. pantu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi minētajās normās tai paredzētos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV 285, 08.11.2008.


title: Jauna Tiesas tiesneša stāšanās amatā

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/1

         Jauna Tiesas tiesneša stāšanās amatā
   (2006/C 143/02)
   Antonio Ticano [Antonio Tizzano], kas ar Eiropas Kopienu dalībvalstu valdību pārstāvju 2006. gada 6. aprīļa lēmumu (1) tika iecelts par Eiropas Kopienu tiesas tiesnesi, stājās amatā 2006. gada 4. maijā.

      (1)  OV L 104, 13.04.2006., 37. lpp.


title: Lieta C-338/07: Apelācija, ko 2007. gada 20. jūlijā ierosinājusi Distribuidora Vizcaína de Papeles, S.L . par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 26. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-109/02 Bolloré /Komisija, T-118/02 Arjo Wiggins Appleton /Komisija, T-122/02 Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld /Komisija, T-125/02 Papierfabrik August Koehler /Komisija, T-126/02 M-real Zanders /Komisija, T-128/02 Papeteries Mougeot /Komisija, T-129/02 Torraspapel /Komisija, T-132/02 Distribuidora Vizcaína de Papeles /Komisija un T-136/02 Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga /Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/7

         Apelācija, ko 2007. gada 20. jūlijā ierosinājusi Distribuidora Vizcaína de Papeles, S.L. par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 26. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-109/02 Bolloré/Komisija, T-118/02 Arjo Wiggins Appleton/Komisija, T-122/02 Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Komisija, T-125/02 Papierfabrik August Koehler/Komisija, T-126/02 M-real Zanders/Komisija, T-128/02 Papeteries Mougeot/Komisija, T-129/02 Torraspapel/Komisija, T-132/02 Distribuidora Vizcaína de Papeles/Komisija un T-136/02 Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Komisija
   (Lieta C-338/07)
   (2007/C 223/08)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Distribuidora Vizcaína de Papeles, S.L. (pārstāvis — E. Pérez Medrano, abogado)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto spriedumu pilnībā vai daļā, balstoties uz visiem vai dažiem no tālāk izklāstītajiem tiesiskajiem apstākļiem, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, un īstenot visas no šī sprieduma atcelšanas izrietošās juridiskās sekas, neatkarīgi no tā, vai Tiesa pati tieši lemj par lietas būtību, vai arī nodod lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesai;

               —

               atcelt vai samazināt naudas sodu, kas noteikts ar Komisijas 2001. gada 20. decembra Lēmumu 2004/337/EK par procedūru saskaņā ar EK Līguma 81. pantu un EEZ Līguma 53. pantu (Lieta COMP/E-1/36.212 — Paškopējošs papīrs) (1), par kuru iesniegta apelācija;

               —

               uzdot Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               uzdot Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar atcelšanas procesu saistībā ar apstrīdēto lēmumu.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpums saistībā ar novērtējumu apgalvotajai līdzdalībai noteiktās sanāksmēs aizliegtas vienošanās Spānijas tirgū ietvaros un līdzdalību Eiropas mēroga aizliegtā vienošanās.

               2.

               Nevainīguma prezumpcijas pārkāpums attiecībā uz apgalvoto pārkāpumu novērtējumu netiešu pierādījumu rezultātā.

               3.

               Kopienas tiesību pārkāpums saistībā ar naudas soda nesamērīgo un netaisnīgo raksturu attiecībā uz tā bargumu, aprēķināšanu un vainu mīkstinošu apstākļu piemērošanu, kā arī pamatojuma neesamība, novērtējot noteiktus vainu mīkstinošus apstākļus.

               4.

               Pienākuma izskatīt lietu saprātīgā termiņā pārkāpums.

      (1)  OV 2004 L 115, 1. lpp.


title: Lieta C-145/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2008. gada 9. aprīļa rīkojumu — Club Hotel Loutraki  u.c., Athinaïki Techniki A.E. un Evangelos Marinakis / Ethniko Symvoulio Radiotileorasis un Ypourgos Epikrateias

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2008. gada 9. aprīļa rīkojumu — Club Hotel Loutraki u.c., Athinaïki Techniki A.E. un Evangelos Marinakis/Ethniko Symvoulio Radiotileorasis un Ypourgos Epikrateias

   (Lieta C-145/08)
   (2008/C 142/30)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Symvoulio tis Epikrateias
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Club Hotel Loutraki u.c., Athinaïki techniki A.E. un Evangelos Marinakis

      Atbildētāji: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis un Ypourgos Epikrateias

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai par koncesiju, kura netiek regulēta ar Direktīvu 92/50/EEK, ir uzskatāms tāds līgums, ar kuru līgumslēdzējiestāde pakalpojumu sniedzējam uztic kazino pārvaldību, attīstības plāna izpildi, tostarp kazino telpu remontu un uzņēmējdarbības iespēju palielināšanās izvērtēšanu saistībā ar šī kazino licenci, un kurā ir paredzēts noteikums, balstoties uz kuru gadījumā, ja kazino teritorijā — teritorijas plašā nozīmē — tiesiskā veidā darbību uzsāk kāds cits kazino, līgumslēdzējiestādei ir jāsamaksā atlīdzība pakalpojumu sniedzējam?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, vai tiesiskās aizsardzības līdzeklis, kuru prasītāji izmanto saistībā ar konkursa procedūru, kas attiecas uz tādu jaukta rakstura publisko iepirkumu, kurā ir iekļauta arī Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu [pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanai (OV L 209) I B pielikumā minēto pakalpojumu sniegšana, un, izmantojot šo aizsardzības līdzekli prasītāji apgalvo, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem konkursā princips (princips, kas ir paredzēts minētās direktīvas 3. panta 2. punktā), iekļaujas Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz pārsūdzības procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības (OV L 395), piemērošanas jomā; vai arī nav iespējams to piemērot tiktāl, ciktāl uz iepriekš minēto publisko pakalpojumu sniegšanas iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru saskaņā ar Direktīvas 92/50 9. pantā paredzēto ir piemērojami tikai tās 14. un 16. pants?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz otro prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša: un ja var atzīt, ka tāds valsts tiesību noteikums, saskaņā ar kuru konsorcija, kas nav juridiska persona un kas bez panākumiem ir piedalījies publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, dalībniekiem tikai kopā un nevis atsevišķi ir tiesības celt prasību pret attiecīgo aktu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu — tāpat arī gadījumā, ja prasību sākotnēji ceļ visi konsorcija dalībnieki kopā, bet vēlāk tā tiek atzīta par nepieņemamu attiecībā pret dažiem no tiem [konsorcija dalībniekiem] –, nav pretējs Kopienu tiesībām un it īpaši Direktīvai 89/665/EEK, vai, piemērojot iepriekš minēto direktīvu, pirms attiecīgais prasības pieteikums tiek atzīts par nepieņemamu, ir jānoskaidro, vai šiem atsevišķiem [konsorcija] dalībniekiem saglabājas tiesības citā valsts tiesā uzsākt tiesvedību par zaudējumu atlīdzību, kas ir paredzēta saskaņā ar valsts tiesību noteikumu?

               4)

               Vai situācijā, kurā saskaņā ar valsts tiesas pastāvīgo judikatūru arī atsevišķs konsorcija dalībnieks var celt izskatīšanai pieņemamu prasību par publisko iepirkumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā pieņemtu aktu, prasības noraidījums, ja tā tiek atzīta par nepieņemamu pastāvīgās judikatūras izmaiņu dēļ, nedodot prasītājam iespēju novērst šādu nepieņemamību, kā arī iesniegt saskaņā ar sacensību principu savus apsvērumus šajā sakarā, ir saderīgs ar Direktīvas 89/665/EEK noteikumiem, interpretējot tos Eiropas Cilvēktiesību Konvencijas 6. panta kā vispārēja Kopienu tiesību principa nozīmē?


title: Lieta T-387/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — Nitrogénművek Vegyipari /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/32

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — Nitrogénművek Vegyipari/Komisija
   (Lieta T-387/11)
   2011/C 282/65
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nitrogénművek Vegyipari Zrt. (Pétfürdő, Ungārijas Republika) (pārstāvji — Z. Tamás un M. Le Berre, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto Komisijas 2010. gada 27. oktobra Lēmumu par valsts atbalstu C 14/09 (ex NN 17/09), ko Ungārija piešķīrusi Péti Nitrogénművek Zrt. (paziņots ar dokumentu C(2010) 7274); un

               —

               piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Komisija nav piemērojusi tirgus darījuma principu;

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           apstrīdētais lēmums tika pieņemts, pārkāpjot LESD 107. panta 1. punktu;

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           apstrīdētais lēmums tika pieņemts, pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību Hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktu un LESD 296. pantu;

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           apstrīdētais lēmums tika pieņemts, pārkāpjot pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punktu;

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           apstrīdētais lēmums tika pieņemts, pārkāpjot tiesiskās paļāvības aizsardzības principu;

               6)

               Ar sesto pamatu (kā alternatīvu pirmajam un otrajam pamatam) tiek apgalvots, ka

                           —

                           apstrīdētais lēmums tika pieņemts, pārkāpjot LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu.


title: Lieta F-85/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. augustā  – ZZ  u.c./Komisija

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/62

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. augustā – ZZ u.c./Komisija
   (Lieta F-85/14)
   2014/C 421/90
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvis – S. Orlandi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atzīt Civildienesta noteikumu V pielikuma 7. pantu un VII pielikuma 8. pantu – redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulu Nr. 1023/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, par nepiemērojamiem un prasība atcelt lēmumus, ar kuriem atņemtas tiesības uz ceļa izdevumu atmaksu no dienesta vietas līdz izcelsmes vietai un ar kuriem atcelta kompensācija par ceļā pavadīto laiku

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt Civildienesta noteikumu V pielikuma 7. pantu un VII pielikuma 8. pantu par prettiesiskiem;

               —

               atcelt lēmumu vairs nepiešķirt kompensāciju par ceļā pavadīto laiku, nedz arī atmaksāt ikgadējos ceļa izdevumus prasītājiem no 2014. gada;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-27/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 18. janvārī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — Bureau National Interprofessionnel du Cognac/Oy Gust. Ranin, Patentti- ja rekisterihallituksen valituslautakunta

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/41

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 18. janvārī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — Bureau National Interprofessionnel du Cognac/Oy Gust. Ranin, Patentti- ja rekisterihallituksen valituslautakunta

   (Lieta C-27/10)
   2010/C 63/65
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Bureau National Interprofessionnel du Cognac

      Atbildētājas: Oy Gust. Ranin, Patentti- ja rekisterihallituksen valituslautakunta

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai novērtējot preču zīmes, kurā ir ar šo regulu aizsargāta ģeogrāfiskas izcelsmes norāde un kuras reģistrācijas pieteikums tika iesniegts 2001. gada 19. decembrī, un kura tika reģistrēta 2003. gada 31. janvārī, reģistrācijas nosacījumus, ir piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Regula (EK) Nr. 110/2008 (1) par stipro alkoholisko dzērienu definīciju, aprakstu, noformējumu, marķējumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1576/89 (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 110/2008”)?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu apstiprinoša, vai preču zīme, kurā cita starpā ir ar Regulu Nr. 110/2008 aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde vai šāda norāde sugas vārda vai tulkojuma formā un kura ir reģistrēta alkoholiskiem dzērieniem, kuri tostarp attiecībā uz to ražošanas metodi un alkohola daudzumu neatbilst prasībām, kas noteiktas attiecīgās ģeogrāfiskās izcelsmes norādes izmantošanai, ir jānoraida kā pretrunā esoša Regulas Nr. 110/2008 16. un 23. pantam?

               3)

               Neatkarīgi no tā, vai atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai noraidoša, vai 2. jautājumā aprakstītā veida preču zīme ir uzskatāma par tādu, kas var maldināt sabiedrību, piemēram, attiecībā uz preču vai pakalpojumu īpašībām, kvalitāti vai ģeogrāfisko izcelsmi, kā tas norādīts 3. panta 1. punkta g) apakšpunktā Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajā direktīvā 89/104/EEK (2), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, šobrīd Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EEK (3), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (Kodificēta versija) (turpmāk tekstā — “Direktīva 89/104/EEK”)?

               4)

               Neatkarīgi no atbildes uz 1. jautājumu, vai, ja, pamatojoties uz Direktīvas 89/104/EEK 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu, dalībvalsts ir noteikusi, ka preču zīme netiek reģistrēta vai, ja tā ir reģistrēta, tiek atzīta par spēkā neesošu, ja preču zīmes izmantošana var tikt aizliegta saskaņā ar citu tiesisko regulējumu, kas nav attiecīgās dalībvalsts preču zīmju tiesiskais regulējums, vai saskaņā ar Kopienu tiesībām, ir jāuzskata, ka, ja preču zīmē ir elementi, ar ko pārkāpj Regulu Nr. 110/2008, pamatojoties uz kuriem preču zīmes izmantošana var tikt aizliegta, šāda preču zīme netiek reģistrēta?

      (1)  OV L 39, 16. lpp.

      (2)  OV L 40, 1. lpp.

      (3)  OV L 299, 25. lpp.