title: Lieta T-747/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. novembrī – UPF/Komisija

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. novembrī – UPF/Komisija
   (Lieta T-747/17)
   (2018/C 032/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Union des Ports de France – UPF (Parīze, Francija) (pārstāvji: C. Vannini un E. Moraïtou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības par Eiropas Komisijas 2017. gada 27. jūlija Lēmuma C(2017) 5176, final, par valsts atbalsta shēmu Nr. SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), ko īstenojusi Francija (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota Komisijas pieļautā kļūda tiesību piemērošanā, nodokļu pasākumu pilnībā kvalificējot par valsts atbalstu, pretrunā kritērijam par Francijas ostu darbības saimniecisko raksturu. Šajā ziņā prasītāja uzskata, ka, secinādama, ka Francijas ostām piešķirtais atbrīvojums no nodokļa ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, taču neprecizējot, ka atbalsta kvalifikācija aprobežojas ar ostu saimniecisko darbību, Komisija principā savā lēmumā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar Francijas ostu veikto darbību saimnieciskā rakstura vērtējumu. Prasītāja uzskata, ka Komisija savā Francijas ostu veikto darbību saimnieciskā rakstura analīzē pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā šādu divu iemeslu dēļ:

                           —

                           pirmkārt, apstrīdētajā lēmumā neaplūkojot atsevišķas Francijas ostu veiktās darbības;

                           —

                           otrkārt, attiecībā uz citām Francijas ostu darbībām tikai atkārtoti norādot uz vispārīgiem principiem, kas izriet no Tiesas judikatūras par ostu infrastruktūras finansējumu no valsts līdzekļiem jomā, bez secinājumiem par to saimniecisko raksturu, kaut arī runa bija par valsts atbalsta jomas normu piemērošanu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā un nepietiekams pamatojums saistībā ar kritērijiem par konkurences izkropļošanu un tirdzniecības starp dalībvalstīm ietekmēšanu, jo Komisija nepamatoti esot uzskatījusi, ka attiecīgais atbrīvojums no nodokļa var radīt konkurences izkropļojumus un var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm saistībā ar Francijas ostām kopumā un konkrēti saistībā ar salu un aizjūras ostām. Prasītāja uzskata, ka apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots, jo Komisija, savu nostāju nepamatojot, ir pieņēmusi, ka šie nosacījumi šajā gadījumā ir izpildīti.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek norādīta kļūda tiesību piemērošanā, veicot pastāvoša atbalsta pārbaudes procedūru, un LESD 108. panta 1. un 2. punkta, kombinācijā ar samērīguma principu, pārkāpums, jo, pirmkārt, pieprasot Francijas iestādēm iesniegt pierādījumus par Francijas ostu atbrīvojuma no uzņēmumu ienākuma nodokļa režīma saderīgumu ar iekšējo tirgu, Komisija esot apvērsusi pierādīšanas pienākumu un rīkojusies tā, it kā tai būtu ticis iesniegts pieteikums par jaunas atbalsta shēmas apstiprināšanu. Otrkārt, uzdodot Francijas iestādēm šo atbrīvojuma režīmu vienkārši atcelt, nepierādot, ka nekādi grozījumi šo pasākumu nevar padarīt atbilstošu Savienības tiesību normām valsts atbalsta jomā, Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 1. un 2. punktu, Regulas Nr. 2015/1589 2. pantu un samērīguma principu.

               5.

               Piektais pamats ir saistīts ar labas pārvaldības principa pārkāpumu, jo fakts, ka Komisija prasīja atbrīvojuma režīmu atcelt, tajā pašā laikā pieļaujot atbalsta shēmas ostām citās dalībvalstīs, neļauj nodrošināt taisnīgas konkurences apstākļus dažādu Eiropas ostu starpā, bet, tieši pretēji, rada jaunus konkurences izkropļojumus, kas tādējādi rada konkrētu Komisijai uzticētās lomas būt iekšējā tirgus pareizas darbības garantam pārkāpumu. Tādējādi tā esot pārkāpusi objektivitātes principu, kas ir labas pārvaldības principa obligāta sastāvdaļa.


title: Lieta C-214/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 29. novembra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C. King/The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība — Direktīva 2003/88/EK — Darba laika organizēšana — 7. pants — Atlīdzība par neizmantotu ikgadējo atvaļinājumu, ko izmaksā darba tiesisko attiecību beigās — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pienākums darba ņēmējam izmantot savu ikgadējo atvaļinājumu, lai gan darba samaksa par šo atvaļinājuma laiku nav noteikta)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/2

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 29. novembra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C. King/The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

   (Lieta C-214/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Direktīva 2003/88/EK - Darba laika organizēšana - 7. pants - Atlīdzība par neizmantotu ikgadējo atvaļinājumu, ko izmaksā darba tiesisko attiecību beigās - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pienākums darba ņēmējam izmantot savu ikgadējo atvaļinājumu, lai gan darba samaksa par šo atvaļinājuma laiku nav noteikta))
   (2018/C 032/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: C. King

      Atbildētāji: The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. pants, kā arī tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, kas nostiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja ir strīds starp darba ņēmēju un viņa darba devēju par to, vai darba ņēmējam ir tiesības uz apmaksātu ikgadēju atvaļinājumu saskaņā ar pirmo no šiem pantiem, tiem pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā, saskaņā ar kuru darba ņēmējam ir jāiet atvaļinājumā, pirms viņš noskaidro, vai viņam ir tiesības uz samaksu par šo atvaļinājumu;

               2)

               Direktīvas 2003/88 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts tiesību normas vai prakse, saskaņā ar kurām darba ņēmējam tiek liegts pārcelt un, vajadzības gadījumā, summēt līdz brīdim, kad beidzas viņa darba tiesiskās attiecības, tiesības uz apmaksātu ikgadēju atvaļinājumu, kas nav izmantotas vairākos secīgos references laikposmos tādēļ, ka darba devējs ir atteicies apmaksāt šo atvaļinājumu.

      (1)  OV C 222, 20.6.2016.


title: Lieta T-249/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 11. decembra spriedums – JT/EUIPO – Carrasco Pirard (“QUILAPAYÚN”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “QUILAPAYÚN” reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamats — Plaši pazīstama preču zīme — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 2. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 2. punkta c) apakšpunkts) — Preču zīmes īpašnieks)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/20

         Vispārējās tiesas 2017. gada 11. decembra spriedums – JT/EUIPO – Carrasco Pirard (“QUILAPAYÚN”)
   (Lieta T-249/15) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “QUILAPAYÚN” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamats - Plaši pazīstama preču zīme - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 2. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 2. punkta c) apakšpunkts) - Preču zīmes īpašnieks))
   (2018/C 032/26)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JT (pārstāvis – A. Mena Valenzuela, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – E. Zaera Cuadrado)

      Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Eduardo Carrasco Pirard (Santjago, Čīle) un pārējie septiņi procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki, kuru personvārdi norādīti sprieduma pielikumā

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 13. marta lēmumu lietā R 354/2014-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp JT, no vienas puses, un M. Carrasco Pirard un pārējiem procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniekiem, kuru personvārdi norādīti pielikumā, no otras puses.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2015. gada 13. marta lēmumu lietā R 354/2014-2.

               2)

               Pārējā daļā prasību noraidīt.

               3)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Lieta T-333/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra spriedums – Colgate-Palmolive/EUIPO (“360°”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “360°” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra spriedums – Colgate-Palmolive/EUIPO (“360o”)
   (Lieta T-333/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “360o” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts))
   (2018/C 032/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Colgate-Palmolive Co. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Zintler un A. Stolz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Rajh)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 2287/2015-4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “360o” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Colgate-Palmolive Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-771/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 12. decembra spriedums – Hochmann Marketing/EUIPO – BitTorrent (“bittorrent”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “bittorrent” — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkts) — Anulēšanas nodaļā iesniegto pierādījumu neņemšana vērā — Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 12. decembra spriedums – Hochmann Marketing/EUIPO – BitTorrent (“bittorrent”)
   (Lieta T-771/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “bittorrent” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkts) - Anulēšanas nodaļā iesniegto pierādījumu neņemšana vērā - Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2018/C 032/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hochmann Marketing GmbH, iepriekš – Bittorrent Marketing GmbH (Neu-Isenburg, Vācija) (pārstāvji – C. Hoppe, M. Terhaag un C. Schwarz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – A. Folliard-Monguiral un M. Capostagno)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: BitTorrent, Inc. (Sanfrancisko, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Kinkeldey, S. Clotten, S. Brandstätter un C. Schmitt, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 31. augusta lēmumu lietā R 2257/2013-5 attiecībā uz atcelšanas procesu starp BitTorrent un Bittorrent Marketing

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hochmann Marketing GmbH, iepriekš – Bittorrent Marketing GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta T-751/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. novembrī – Commune de Fessenheim u.c./Komisija

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/36

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. novembrī – Commune de Fessenheim u.c./Komisija
   (Lieta T-751/17)
   (2018/C 032/50)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Commune de Fessenheim (Fesenaima, Francija), Communauté de communes Pays Rhin–Brisach (Fogelzaima, Francija), Conseil départemental du Haut Rhin (Kolmāra, Francija) un Conseil régional Grand Est Alsace Champagne Ardenne Lorraine (Strasbūra, Francija) (pārstāvis – G. de Rubercy, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāji lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt 2017. gada 18. oktobra Eiropas Komisijas ģenerālsekretariāta lēmumu (C(2017 7119 FINAL), ar kuru tika atteikts izsniegt Eiropas Komisijas Konkurences ģenerāldirektorāta 2017. gada 22. martā Francijas varasiestādēm adresēto lēmumu, kas attiecās uz protokolu, ar kuru EDF grupai tiek piešķirts atlīdzinājums saistībā ar Fesenaimas atomelektrostacijas slēgšanu;

               —

               uzdot Eiropas Komisijai iepazīstināt prasītājus ar 2017. gada 22. marta vēstules saturu vienas nedēļas laikā, skaitot no Vispārējā tiesas sprieduma pasludināšanas dienas;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) 4. panta 2. punkta pēdējā daļa, jo pastāvot sevišķas sabiedrības intereses, kas attaisno aplūkotā dokumenta publiskošanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 42. pants attiecībā uz tiesībām piekļūt dokumentiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants par tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību.


title: Lieta C-314/17: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 23. novembra rīkojums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Geocycle Bulgaria” EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Nodokļu neitralitātes un efektivitātes principi — Apgrieztās iekasēšanas procedūra — Tiesību atskaitīt priekšnodoklī samaksāto PVN atteikums rēķina saņēmējam — Nodokļu iestāžu lēmums, ar kuru ir noteikts nodoklis preces ieguvējam)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/10

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 23. novembra rīkojums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Geocycle Bulgaria”EOOD/Direktor na Direktsia“Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-314/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Nodokļu neitralitātes un efektivitātes principi - Apgrieztās iekasēšanas procedūra - Tiesību atskaitīt priekšnodoklī samaksāto PVN atteikums rēķina saņēmējam - Nodokļu iestāžu lēmums, ar kuru ir noteikts nodoklis preces ieguvējam))
   (2018/C 032/14)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “Geocycle Bulgaria”EOOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia“Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Rezolutīvā daļa

   Nodokļu neitralitātes un kopējās pievienotās vērtības nodokļa sistēmas efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz dalībvalstij atteikt piegādes saņēmējam tiesības atskaitīt priekšnodoklī samaksāto pievienotās vērtības nodokli, kad par vienu un to pašu piegādi pievienotas vērtības nodoklis pirmo reizi ir iekasēts no piegādātāja, ja tas to ir norādījis tā izdotajā rēķinā, pēc tam – otro reizi no saņēmēja gadījumā, kad valsts tiesību aktos nav paredzēta iespēja koriģēt pievienotās vērtības nodokli, ja ir pieņemts lēmums par nodokļa uzrēķinu.

      (1)  OV C 256, 7.8.2017.


title: Lieta T-61/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra spriedums – Coca-Cola/EUIPO – Mitico (“Master”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Master” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Coca-Cola” un agrāka valsts grafiska preču zīme “C” — Relatīvs atteikuma pamats — Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju reputācijas — Pierādījumi attiecībā uz apzīmējuma, kas ietver reģistrācijai pieteikto preču zīmi, komerciālo izmantošanu ārpus Savienības — Loģiski secinājumi — Lēmums, kas pieņemts pēc Vispārējās tiesas veiktās iepriekšējā lēmuma atcelšanas — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts un 65. panta 6. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts un 72. panta 6. punkts)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra spriedums – Coca-Cola/EUIPO – Mitico (“Master”)
   (Lieta T-61/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Master” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Coca-Cola” un agrāka valsts grafiska preču zīme “C” - Relatīvs atteikuma pamats - Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju reputācijas - Pierādījumi attiecībā uz apzīmējuma, kas ietver reģistrācijai pieteikto preču zīmi, komerciālo izmantošanu ārpus Savienības - Loģiski secinājumi - Lēmums, kas pieņemts pēc Vispārējās tiesas veiktās iepriekšējā lēmuma atcelšanas - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts un 65. panta 6. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts un 72. panta 6. punkts))
   (2018/C 032/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Coca-Cola Company (Atlanta, Džordžija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, D. Stone un A. Dykes, solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – A.-E. Malami, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 2. decembra lēmumu lietā R 1251/2015-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Coca–Cola Company un Mitico

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 2. decembra lēmumu lietā R 1251/2015-4;

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina The Coca-Cola Company tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē;

               3)

               Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta C-265/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 29. novembra spriedums (Tribunale ordinario di Torino (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VCAST Limited/R.T.I. SpA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Autortiesības un blakustiesības — Direktīva 2001/29/EK — 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Privātas kopēšanas izņēmums — 3. panta 1. punkts — Izziņošana sabiedrībai — Īpašs tehniskais process — Ar autortiesībām aizsargātu darbu kopiju videoierakstīšanas mākoņdatošanas platformā (cloud computing) pakalpojumu sniegšana bez attiecīgā autora piekrišanas — Pakalpojuma sniedzēja aktīva iesaistīšanās minētajā ierakstīšanā

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/3

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 29. novembra spriedums (Tribunale ordinario di Torino (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VCAST Limited/R.T.I. SpA

   (Lieta C-265/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Autortiesības un blakustiesības - Direktīva 2001/29/EK - 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Privātas kopēšanas izņēmums - 3. panta 1. punkts - Izziņošana sabiedrībai - Īpašs tehniskais process - Ar autortiesībām aizsargātu darbu kopiju videoierakstīšanas mākoņdatošanas platformā (cloud computing) pakalpojumu sniegšana bez attiecīgā autora piekrišanas - Pakalpojuma sniedzēja aktīva iesaistīšanās minētajā ierakstīšanā)
   (2018/C 032/03)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Torino

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: VCAST Limited

      Atbildētāja: R.T.I. SpA

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, it īpaši tās 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru komersantam, izmantojot informācijas tehnoloģiju sistēmu, ir ļauts sniegt privātpersonām pakalpojumu, kura ietvaros mākoņdatošanas platformā ar attālo videoierakstu tiek veikta ar autortiesībām aizsargātu darbu kopiju privātai lietošanai izgatavošana, komersantam aktīvi iesaistoties ierakstīšanā, ja nav tiesību īpašnieka piekrišanas.

      (1)  OV C 270, 25.7.2016.


title: Lieta T-120/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. decembra spriedums – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“Burlington”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “Burlington” — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “BURLINGTON” un “BURLINGTON ARCADE” — Agrākas Eiropas Savienības un valsts grafiskas preču zīmes “BURLINGTON ARCADE” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts) — Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. decembra spriedums – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“Burlington”)
   (Lieta T-120/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “Burlington” - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “BURLINGTON” un “BURLINGTON ARCADE” - Agrākas Eiropas Savienības un valsts grafiskas preču zīmes “BURLINGTON ARCADE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts))
   (2018/C 032/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tulliallan Burlington Ltd (Saint-Hélier, Jersey) (pārstāvis – A. Norris, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Fischer)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Vācija) (pārstāvis – A. Parr, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 94/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tulliallan Burlington un Burlington Fashion

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tulliallan Burlington Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta C-514/16: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 28. novembra spriedums (Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade, Fausto da Silva Rodrigues de Andrade/José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Obligātā civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu — Direktīva 72/166/EEK — 3. panta 1. punkts — Jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” — Lauku saimniecībā noticis nelaimes gadījums — Negadījums, kurā ir iesaistīts apstādināts lauksaimniecības traktors, kam strādājis tikai tā motors, lai darbinātu herbicīdu izsmidzināšanas pumpi

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/3

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 28. novembra spriedums (Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade, Fausto da Silva Rodrigues de Andrade/José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto

   (Lieta C-514/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Obligātā civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu - Direktīva 72/166/EEK - 3. panta 1. punkts - Jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” - Lauku saimniecībā noticis nelaimes gadījums - Negadījums, kurā ir iesaistīts apstādināts lauksaimniecības traktors, kam strādājis tikai tā motors, lai darbinātu herbicīdu izsmidzināšanas pumpi)
   (2018/C 032/04)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação de Guimarães

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade, Fausto da Silva Rodrigues de Andrade

      Atbildētāji: José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros–Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīvas 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā normā minētais jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” neattiecas uz situāciju, kad brīdī, kurā notika negadījums, tajā iesaistītais lauksaimniecības traktors pamatā tika izmantots nevis transportam, bet kā agregāts, ar ko tiek darbināts herbicīda pulverizatora pumpis.

      (1)  OV C 475, 19.12.2016.


title: Lieta T-755/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. novembrī – Vācijas Federatīvā Republika/ECHA

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. novembrī – Vācijas Federatīvā Republika/ECHA

   (Lieta T-755/17)
   (2018/C 032/51)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: advokāti D. Klebs un T. Henze)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras Apelācijas padomes 2017. gada 8. septembra lēmumu (lieta Nr. A-026-2015), ciktāl Apelācijas padome dalībvalstu komitejas 2015. gada 1. oktobra lēmumu par vielām “1,4-benzoldiamīns, N, N‘-jaukts fenila un benzila derivāts (turpmāk tekstā – “BENPAT”) CAS-Nr.: 68953-84-4 (EG-Nr.: 273-227-8)

                           —

                           daļēji atcēla, jo tajā bija paredzēts, ka, veicot pētījumu atbilstoši EDSO TG 309, reģistrācijas pieteikumu iesniedzējiem ir jānorāda metabolīti;

                           —

                           daļēji atcēla, jo šajā lēmumā bija paredzēta pētījuma veikšana atbilstoši EDSO TG 308, un

                           —

                           tika atzīts, ka no minētā lēmuma pamatojuma ir jāizslēdz atsauce uz bioakumulāciju;

               —

               kā arī piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.
   Prasītāja it īpaši apgalvo, ka Apelācijas padome ir pārsniegusi savu kompetenci, ciktāl tā iebildumu lietā ir pilnībā pārbaudījusi un no jauna izvērtējusi novērtējuma lēmumu un tādējādi nonākusi pie (gan formāli, gan pēc būtības nepamatota) secinājuma, ka dalībvalstu lēmums daļēji ir jāatceļ un jāgroza.

               1.

               Pirmais pamats: Apelācijas padomes kompetences neesamība vērtēt pēc būtības jautājumus, kas saistīti ar novērtēšanas procesu.

               2.

               Otrais pamats: Tiesas judikatūras Meroni lietā pārkāpums, jo Apelācijas padomei kā Savienības aģentūras struktūrvienībai neesot savas lēmumpieņemšanas novērtējuma brīvības.

               3.

               Trešais pamats: Subsidiaritātes un kompetences piešķiršanas principa pārkāpums, jo Apelācijas padome esot pārkāpusi dalībvalstu tiesības, kas ir institucionalizētas ar tiesībām pieņemt lēmumu aģentūras dalībvalstu padomē, jo to īstenošanai Savienības tiesībās neesot paredzēts nekāds juridiskais pamats.

               4.

               Ceturtais pamats: REACH regulas (1) noteikumu pārkāpums tādēļ, ka Apelācijas padomei neesot kompetences pārskatīt novērtēšanas lēmumus pēc būtības.
               Pakārtoti, prasītāja apgalvo, ka Apelācijas padomei ir tikai ierobežota kompetence pārskatīt novērtēšanas lēmumus, kas pieņemti atbilstoši REACH regulas 51. panta 8. punktam.

               5.

               Piektais pamats: Pienākuma norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. panta otrā daļai neizpilde, jo Apelācijas padome neesot konstatējusi savu apgalvoto pārskatīšanas kompetenci.

               6.

               Sestais pamats: Saturiski kļūdains un prettiesisks lēmums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp.).


title: Lieta C-486/17: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 23. novembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Publiski būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumi — Direktīva 2014/24/ES — 4. pants — Publisku līgumu robežvērtību apmērs — Publiski līgumi, kam var būt zināmas pārrobežu intereses — Acīmredzami nepieņemams lūgums

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/10

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 23. novembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture

   (Lieta C-486/17) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Publiski būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumi - Direktīva 2014/24/ES - 4. pants - Publisku līgumu robežvērtību apmērs - Publiski līgumi, kam var būt zināmas pārrobežu intereses - Acīmredzami nepieņemams lūgums)
   (2018/C 032/15)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Olympus Italia Srl

      Atbildētājs: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture

      Piedaloties: Crimo Italia Srl

      Rezolutīvā daļa

   Tribunale amministrativo regionale per la Basilicata (Bazilikatas Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) ar 2017. gada 22. jūlija lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kurš Tiesā saņemts 2017. gada 10. augustā, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 374, 6.11.2017.


title: Lieta T-622/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra spriedums – sheepworld/EUIPO (“Alles wird gut”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Alles wird gut” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra spriedums – sheepworld/EUIPO (“Alles wird gut”)
   (Lieta T-622/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Alles wird gut” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2018/C 032/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: sheepworld AG (Ursensollen, Vācija) (pārstāvis – S. von Rüden, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 16, jūnija lēmumu lietā R 212/2016-4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “Alles wird gut” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               sheepworld AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta C-453/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 27. jūlijā Laure Camerin iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 1. jūnija rīkojumu lietā T-647/16 Camerin/Parlaments

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/11

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 27. jūlijāLaure Camerin iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 1. jūnija rīkojumu lietā T-647/16 Camerin/Parlaments
   (Lieta C-453/17 P)
   (2018/C 032/16)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Laure Camerin (pārstāvis: M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2017. gada 30. novembra rīkojumu noraidīja šo apelācijas sūdzību.


title: Lieta T-728/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. decembra spriedums – Tuerck/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana — Kapitāla vērtības pieaugums laikā no pieteikuma par nodošanu iesniegšanas datuma līdz faktiskajam nodošanas datumam)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. decembra spriedums – Tuerck/Komisija
   (Lieta T-728/16) (1)

   ((Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana - Kapitāla vērtības pieaugums laikā no pieteikuma par nodošanu iesniegšanas datuma līdz faktiskajam nodošanas datumam))
   (2018/C 032/39)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sabine Tuerck (Woluwe-Saint-Pierre, Beļģija) (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Gattinara un L. Radu Bouyon)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 10. decembra lēmumu par tiesību uz pensiju, ko prasītāja ieguvusi pirms stāšanās darbā Savienības dienestā, nodošanas Eiropas Savienības pensiju sistēmai apstiprināšanu.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 10. decembra lēmumu par tiesību uz pensiju, ko Sabine Tuerck ieguvusi pirms stāšanās darbā Savienības dienestā, nodošanas Eiropas Savienības pensiju sistēmai apstiprināšanu.

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 475, 19.12.2016.


title: Lieta T-121/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. decembra spriedums – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“BURLINGTON THE ORIGINAL”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “BURLINGTON THE ORIGINAL” — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “BURLINGTON” un “BURLINGTON ARCADE” — Agrākas Eiropas Savienības un valsts grafiskas preču zīmes “BURLINGTON ARCADE” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts) — Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/24

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. decembra spriedums – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“BURLINGTON THE ORIGINAL”)
   (Lieta T-121/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “BURLINGTON THE ORIGINAL” - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “BURLINGTON” un “BURLINGTON ARCADE” - Agrākas Eiropas Savienības un valsts grafiskas preču zīmes “BURLINGTON ARCADE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts))
   (2018/C 032/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tulliallan Burlington Ltd (Saint-Hélier, Jersey) (pārstāvis – A. Norris, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Fischer)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Vācija) (pārstāvis – A. Parr, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 2501/2013-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tulliallan Burlington un Burlington Fashion

      Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tulliallan Burlington Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta T-757/17: Prasība, kas celta 2017. gada 10. novembrī – Kerstens/Komisija

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 10. novembrī – Kerstens/Komisija
   (Lieta T-757/17)
   (2018/C 032/52)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Petrus Kerstens (Overijse, Beļģija) (pārstāvis: C. Mourato, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt prasītājam adresēto Komisijas 2017. gada 27. marta lēmumu, ciktāl ar to ir noteikts atsākt lietas CMS 15/017 izskatīšanu ab initio;

               —

               atcelt prasītājam adresēto 2017. gada 7. aprīļa lēmumu, ciktāl ar to ir noteikts atsākt lietas CMS 12/063 izskatīšanu ab initio;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt prasītājam īpašu morālā kaitējuma kompensāciju 40 000 euro apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir atvedināts no atceļošā 2017. gada 14. februāra sprieduma Kerstens/Komisija (T-270/16 P, nav publicēts, EU:T:2017:74) nepareizas izpildes un “ne bis in idem” principa pārkāpuma, ko iecēlējinstitūcija esot pieļāvusi, nolemjot atsākt par prasītāju ierosinātās disciplinārlietas.

               2.

               Otrais pamats ir atvedināts no iepriekš minētā atceļošā sprieduma nepareizas izpildes un labas pārvaldības principa, tostarp pienākuma izskatīt lietas objektīvi un taisnīgi, nevainīguma prezumpcijas principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpuma, jo šajos lēmumos par minēto disciplinārlietu atsākšanu neesot garantēta objektivitāte un taisnīgums attiecībā uz prasītāja lietas izskatīšanu.

               3.

               Trešais pamats ir atvedināts no iepriekš minētā atceļošā sprieduma nepareizas izpildes, tiesiskās noteiktības un labas pārvaldības principu un īpaši no saprātīga termiņa ievērošanas principa pārkāpuma, jo prasītāja ieskatā jaunai disciplinārlietai būtu jānotiek saprātīgā termiņā, taču šajā gadījumā tā tas neesot.

               4.

               Ceturtais pamats ir atvedināts no īpašas kompensācijas prasības sakarā ar iepriekš minētajiem pārkāpumiem, lai kompensētu morālo kaitējumu, ko administrācija esot nodarījusi prasītājam, jo ar apstrīdēto tiesību aktu atcelšanu pašu par sevi šis kaitējums nevar tikt atlīdzināts.


title: Lieta C-467/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 1. augustā Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 6. jūnija rīkojumu lietā T-172/17 Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio/Parlaments un Padome

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/11

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 1. augustāSocietà agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 6. jūnija rīkojumu lietā T-172/17 Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio/Parlaments un Padome
   (Lieta C-467/17 P)
   (2018/C 032/17)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss (pārstāvis: F. Longo, avvocato)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   Ar 2017. gada 29. novembra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: Lieta T-815/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 12. decembra spriedums – For Tune/EUIPO – Simplicity trade (“opus AETERNATUM”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “opus AETERNATUM” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “OPUS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 12. decembra spriedums – For Tune/EUIPO – Simplicity trade (“opus AETERNATUM”)
   (Lieta T-815/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “opus AETERNATUM” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “OPUS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2018/C 032/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: For Tune sp. z o.o. (Varšava, Polija) (pārstāvis – K. Popławska, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Simplicity trade GmbH (Oelde, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 14. septembra lēmumu lietā R 152/2016–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Simplicity trade un For Tune

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               For Tune sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 14, 16.1.17.


title: Lieta C-593/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. oktobrī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. oktobrī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

   (Lieta C-593/17)
   (2018/C 032/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hannover

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir spēkā Komisijas 2014. gada 11. jūlija Īstenošanas regula (ES) Nr. 767/2014 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (1)?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai KN apakšpozīcijas 1902 3010 interpretācijā ir jāņem vērā Eiropas Komisijas skaidrojums par Kombinētās nomenklatūras apakšpozīciju 1902 3010, kas publicēts 2015. gada 4. martā, ja tajā fritēšana ir minēta kā rūpnieciskas žāvēšanas procesa piemērs?

      (1)  OV 2014, L 209, 12. lpp.


title: Lieta T-761/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. novembrī – UR/Komisija

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. novembrī – UR/Komisija
   (Lieta T-761/17)
   (2018/C 032/53)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: UR (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt atlases komisijas 2017. gada 11. augusta lēmumu, kas tika pieņemts pēc pārskatīšanas procedūras, neiekļaut prasītāja vārdu konkursa EPSO/AD/322/16 kandidātu rezerves sarakstā;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, ko esot pieļāvusi atlases komisija, uzskatīdama, ka prasītāja diploms neatbilda pielaišanas dalībai konkursā nosacījumiem.

               2.

               Ar otro pamatu, primāri pakārtoti, tiek izvirzīta iebilde par paziņojuma par konkursu prettiesiskumu, kas ir balstīta uz Civildienesta noteikumu 27. panta pirmo daļu. Konkrēti strīdīgais pielaišanas nosacījums neesot saistīts ar izsludināto amatu vietu prasībām, kā tās ir aprakstītas paziņojumā par konkursu un līdz ar to tas ir pretrunā dienesta interesēm.

               3.

               Ar trešo pamatu, sekundāri pakārtoti, tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums, jo neesot tikuši darīti zināmi atlases komisijas noteiktie kritēriji prasītāja diploma atbilstības novērtēšanai atbilstoši strīdīgajam pielaišanas nosacījumam, kas liedzot prasītājam atbilstošā veidā nodrošināt savu aizstāvību.


title: Lieta C-624/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. novembrī iesniedza Gerechtshof Den Haag (Nīderlande) – Strafzaak/Tronex BV

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. novembrī iesniedza Gerechtshof Den Haag (Nīderlande) – Strafzaak/Tronex BV

   (Lieta C-624/17)
   (2018/C 032/19)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof Den Haag

      Pamatlietas puses

      Tronex BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a.

                           Vai mazumtirgotājs, kurš patērētāja atgrieztu priekšmetu vai priekšmetu, kas kļuvis lieks tā sortimentā, saskaņā ar mazumtirgotāja un tā piegādātāja noslēgtu vienošanos atgriež šim piegādātājam (tātad importētājam, vairumtirgotājam, izplatītājam, ražotājam vai citai personai, no kuras tas ir iegādājies šo priekšmetu), ir uzskatāms par īpašnieku, kurš atbrīvojas no priekšmeta pamatdirektīvas (1) 3. panta 1. punkta izpratnē?

                           b.

                           Vai, atbildot uz 1.a jautājumu, ir būtiski, vai šajā gadījumā runa ir par priekšmetu, kuram ir viegli novēršams trūkums vai bojājums?

                           c.

                           Vai, atbildot uz 1.a jautājumu, ir būtiski, vai šajā gadījumā runa ir par priekšmetu, kuram ir tik apjomīgs vai nopietns trūkums vai bojājums, ka tā dēļ priekšmets vairs nav izmantojams tā sākotnējam lietošanas mērķim?

               2)

                           a.

                           Vai mazumtirgotājs vai piegādātājs, kurš priekšmetu, ko atgriezis patērētājs vai kas kļuvis lieks tā sortimentā, pārdod tālāk (atlikumu partiju) uzpircējam, ir uzskatāms par īpašnieku, kurš atbrīvojas no priekšmeta pamatdirektīvas 3. panta 1. punkta izpratnē?

                           b.

                           Vai, atbildot uz 2.a jautājumu, ir būtiski, cik augsta ir cena, kas uzpircējam ir jāmaksā mazumtirgotājam vai piegādātājam?

                           c.

                           Vai, atbildot uz 2.a jautājumu, ir būtiski, vai šajā gadījumā runa ir par priekšmetu, kuram ir viegli novēršams trūkums vai bojājums?

                           d.

                           Vai, atbildot uz 2.a jautājumu, ir būtiski, vai šajā gadījumā runa ir par priekšmetu, kuram ir tik apjomīgs vai nopietns trūkums vai bojājums, ka tā dēļ priekšmets vairs nav izmantojams tā sākotnējam lietošanas mērķim?

               3)

                           a.

                           Vai uzpircējs, kurš lielu partiju ar precēm, ko tas uzpircis no mazumtirgotājiem vai piegādātājiem, ko atgriezuši patērētāji un/vai kas kļuvušas liekas, pārdod tālāk (ārvalsts) trešai personai, ir uzskatāms par īpašnieku, kurš atbrīvojas no preču partijas pamatdirektīvas 3. panta 1. punkta izpratnē?

                           b.

                           Vai, atbildot uz 3.a jautājumu, ir būtiski, cik augsta ir cena, kas trešai personai ir jāmaksā uzpircējam?

                           c.

                           Vai, atbildot uz 3.a jautājumu, ir būtiski, vai preču partijā ietilpst arī dažas preces, kurām ir viegli novēršams trūkums vai bojājums?

                           d.

                           Vai, atbildot uz 3.a jautājumu, ir būtiski, vai preču partijā ietilpst arī dažas preces, kurām ir tik apjomīgs vai nopietns trūkums vai bojājums, ka tā dēļ attiecīgais priekšmets vairs nav izmantojams tā sākotnējam lietošanas mērķim?

                           e.

                           Vai, atbildot uz 3.c vai 3.d jautājumu, ir būtiski, kāds ir bojāto preču procentuālais īpatsvars visā trešai personai tālāk pārdoto preču partijā? Ja atbilde ir apstiprinoša, kāds procentuālais īpatsvars ir slieksnis?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīva 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (OV 2008, L 312, 3. lpp.).


title: Lieta C-107/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 23. novembra rīkojums (Tribunale di Pordenone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Giorgio Fidenato Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Lauksaimniecība — Ģenētiski modificēti pārtikas produkti un dzīvnieku barība — Ārkārtas pasākumi — Valsts pasākums, ar ko ir paredzēts aizliegt audzēt ģenētiski modificētu kukurūzu MON 810 — Pasākuma pieņemšana un saglabāšana spēkā — Regula (EK) Nr. 1829/2003 — 34. pants — Regula (EK) Nr. 178/2002 — 53. un 54. pants — Piemērošanas nosacījumi — Piesardzības princips

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/4

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 23. novembra rīkojums (Tribunale di Pordenone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Giorgio Fidenato

   (Lieta C-107/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Lauksaimniecība - Ģenētiski modificēti pārtikas produkti un dzīvnieku barība - Ārkārtas pasākumi - Valsts pasākums, ar ko ir paredzēts aizliegt audzēt ģenētiski modificētu kukurūzu MON 810 - Pasākuma pieņemšana un saglabāšana spēkā - Regula (EK) Nr. 1829/2003 - 34. pants - Regula (EK) Nr. 178/2002 - 53. un 54. pants - Piemērošanas nosacījumi - Piesardzības princips)
   (2018/C 032/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Pordenone

      Lietas dalībnieks pamata kriminālprocesā

      Giorgio Fidenato

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulas (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību 34. pants, to lasot kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulas (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, 53. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Komisijai nav pienākuma veikt ārkārtas pasākumus šī pēdējā minētā panta izpratnē, ja dalībvalsts atbilstoši šīs pēdējās minētās regulas 54. panta 1. punktam to oficiāli informē par vajadzību veikt šādus pasākumus, ciktāl nav acīmredzams, ka ar Regulu Nr. 1829/2003 atļautais produkts vai tai atbilstošs produkts var radīt nopietnu risku cilvēku veselībai, dzīvnieku veselībai vai videi;

               2)

               Regulas Nr. 1829/2003 34. pants, to lasot kopā ar Regulas Nr. 178/2002 54. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, pēc tam, kad tā ir oficiāli informējusi Eiropas Komisiju par vajadzību veikt ārkārtas pasākumus, un ja tā nav veikusi nekādus pasākumus atbilstoši Regulas Nr. 178/2002 53. pantam, var veikt šādus pasākumus valsts līmenī;

               3)

               Regulas Nr. 1829/2003 34. pants, to lasot kopā ar Regulas Nr. 178/2002 7. pantā noteikto piesardzības principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm netiek piešķirtas tiesības atbilstoši Regulas Nr. 178/2002 54. pantam veikt ārkārtas pagaidu pasākumus tikai uz šī principa pamata, ja nav izpildīti Regulas Nr. 1829/2003 34. pantā paredzētie pamatnosacījumi.

      (1)  OV C 165, 10.5.2016.


title: Lieta C-629/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. augustā iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – J. Portugal Ramos Vinhos SA/Adega Cooperativa de Borba CRL

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. augustā iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – J. Portugal Ramos Vinhos SA/Adega Cooperativa de Borba CRL

   (Lieta C-629/17)
   (2018/C 032/20)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal de Justiça

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: J. Portugal Ramos Vinhos SA

      Atbildētājs: Adega Cooperativa de Borba CRL

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, lietojot to saistībā ar apzīmējumu vai norāžu, kuras vēlas izmantot vīnkopības produktu apzīmēšanai, reģistrācijas atbilstības pārbaudi, Direktīvas 2008/95/EK (1) [3]. panta 1. punkta c) apakšpunktā ietvertais formulējums “norād[es], kur[as] var noderēt tirdzniecībā, lai apzīmētu citas preču [vai pakalpojumu] raksturīgas pazīmes”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir ietverta atsauce uz vārdiskiem nosaukumiem, kuri tiek izmantoti kā preču zīmes, kurās ir ietverta tāda aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde kā vīna cilmes vietas nosaukums, uz terminu “adega” [vīna pagrabs], ņemot vērā, ka šis nosaukums parasti tiek izmantots, lai apzīmētu telpas un vietas, kurās tiek īstenots šāda veida preču ražošanas process, vārdiskajā nosaukumā, kurš tiek izmantots kā preču zīme, ja šis vārds (adega) ir viens no vārdiskajiem elementiem, kas veido juridiskās personas, kura vēlas iegūt preču zīmes reģistrāciju, nosaukumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2008, L 229, 25. lpp.)


title: Lieta T-122/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. decembra spriedums – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“Burlington”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “Burlington” — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “BURLINGTON” un “BURLINGTON ARCADE” — Agrākas Eiropas Savienības un valsts grafiskas preču zīmes “BURLINGTON ARCADE” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts) — Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/24

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. decembra spriedums – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“Burlington”)
   (Lieta T-122/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “Burlington” - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “BURLINGTON” un “BURLINGTON ARCADE” - Agrākas Eiropas Savienības un valsts grafiskas preču zīmes “BURLINGTON ARCADE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts))
   (2018/C 032/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tulliallan Burlington Ltd (Saint-Hélier, Jersey) (pārstāvis – A. Norris, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Fischer)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Vācija) (pārstāvis – A. Parr, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 2409/2013-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tulliallan Burlington un Burlington Fashion

      Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tulliallan Burlington Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta C-637/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. novembrī iesniedza Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa (Portugāle) – Cogeco Communications Inc/Sport TV Portugal, e o.

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. novembrī iesniedza Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa (Portugāle) – Cogeco Communications Inc/Sport TV Portugal, e o.

   (Lieta C-637/17)
   (2018/C 032/21)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Cogeco Communications Inc

      Atbildētājas: Sport TV Portugal, SA, Controlinvest-SGPS SA, Nos-SGPS SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2014/104/ES (2014. gada 26. novembris) (1) 9. panta 1. punkts un 10. panta 2., 3. un 4. punkts un tās pārējie noteikumi vai piemērojamie Eiropas Savienības vispārējie tiesību principi var tikt interpretēti tādējādi, ka tie rada tiesības privātpersonai (šajā lietā – akciju sabiedrībai, kas ir reģistrēta atbilstoši Kanādas tiesību aktiem), kas var uz tiem atsaukties tiesā attiecībā pret citu privātpersonu (šajā lietā – akciju sabiedrību, kas ir reģistrēta atbilstoši Portugāles tiesību aktiem), tiesvedībā, lai iegūtu kompensāciju par apgalvotajiem zaudējumiem, kas ir ciesti konkurences tiesību normu pārkāpuma rezultātā, konkrētāk, ņemot vērā, ka datumā, kad tika uzsākta attiecīgā tiesvedība (2015. gada 27. februārī), vēl nebija beidzies dalībvalstīm noteiktais termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību aktos atbilstoši šīs direktīvas 21. panta 1. punktam?

               2)

               Vai direktīvas 10. panta 2., 3. un 4. punkts un tās pārējie noteikumi vai piemērojamie Eiropas Savienības vispārējie tiesību principi var tikt interpretēti tādējādi, ka ar tiem nav saderīga tāda valsts tiesību norma kā Portugāles Civilkodeksa 498. panta 1. punkts, kurā, piemērojot to faktiem, kuri notikuši pirms Direktīvas publicēšanas, pirms tās stāšanās spēkā un pirms termiņa beigām, kas noteikts tās transponēšanai, attiecībā uz prasību, kas celta pirms šī datuma:

                           a)

                           ir noteikts trīs gadu noilguma termiņš tiesībām uz zaudējumu atlīdzību, kuru pamats ir civiltiesiskā ārpuslīgumiskā atbildība;

                           b)

                           ir noteikts, ka šī trīs gadu termiņa aprēķins sākas datumā, kurā cietusī persona uzzināja par savām tiesībām, lai arī tā nezināja atbildīgā identitāti un zaudējumu precīzu apmēru, un

                           c)

                           nav nevienas normas, kas nosaka vai pieļauj šī termiņa apturēšanu vai pārtraukšanu tikai, pamatojoties uz faktu, ka konkurences uzraudzības iestāde veic pasākumus izmeklēšanas procedūras ietvaros vai procedūrā par konkurences tiesību pārkāpumu, ar kuru ir saistīta prasība par [zaudējumu] atlīdzību?

               3)

               Vai direktīvas 9. panta 1. punkts un tās pārējie noteikumi vai piemērojamie Eiropas Savienības vispārējie tiesību principi ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem nav saderīga tāda valsts tiesību norma kā Portugāles Civilprocesa likuma 623. pants, kurā, piemērojot to faktiem, kuri notikuši pirms direktīvas stāšanās spēkā un pirms termiņa beigām, kas noteikts tās transponēšanai, attiecībā uz prasību, kas celta pirms šī datuma:

                           a)

                           ir noteikts, ka galīgais lēmums administratīvā pārkāpuma procedūrā nerada sekas nevienā civilprocesā, kurā strīds ir par tiesiskajām attiecībām, kas ir atkarīgas no pārkāpuma veikšanas? Vai kurā (atkarībā no interpretācijas)

                           b)

                           ir noteikts, ka šim galīgajam lēmumam administratīvā pārkāpuma procedūrā attiecībā uz trešajām personām jebkurā civilprocesā, kurā strīds ir par tiesiskajām attiecībām, kas ir atkarīgas no pārkāpuma veikšanas, attiecībā uz tādu faktu pastāvēšanu, kas apvieno sankcijas un procentu likmes elementus, ir tikai atspēkojamas prezumpcijas statuss?

               4)

               Vai direktīvas 9. panta 1. punkts un 10. panta 2., 3. un 4. punkts, Līguma par Eiropas Savienības darbību 288. panta trešā daļa vai jebkura cita primāro vai sekundāro tiesību aktu norma, judikatūras precedenti vai piemērojamie Eiropas Savienības vispārējie tiesību principi var tikt interpretēti tādējādi, ka ar tiem nav saderīga tādu valsts tiesību normu piemērošana kā Portugāles Civilkodeksa 498. panta 1. punkts un Portugāles Civilprocesa likuma 623. pants, kuros, piemērojot tos faktiem, kuri notikuši pirms Direktīvas publicēšanas, pirms tās stāšanās spēkā un pirms termiņa beigām, kas noteikts tās transponēšanai, attiecībā uz prasību, kas celta pirms šī datuma, nav ņemts vērā direktīvas formulējums un mērķis un kuri nav vērsti uz direktīvā paredzētā rezultāta sasniegšanu?

               5)

               Pakārtoti, un tikai gadījumā, ja Tiesa atbildētu apstiprinoši uz jebkuru no iepriekšējiem jautājumiem, vai direktīvas 22. pants un tās pārējie noteikumi vai piemērojamie Eiropas Savienības vispārējie tiesību principi var tikt interpretēti tādējādi, ka ar tiem nav saderīgs tas, ka valsts tiesa šajā lietā piemēro Portugāles Civilkodeksa 498. panta 1. punktu vai Portugāles Civilprocesa likuma 623. pantu tā spēkā esošajā redakcijā, bet tos interpretē un piemēro tādējādi, lai tie būtu saderīgi ar direktīvas 10. panta noteikumiem?

               6)

               Ja atbilde uz piekto jautājumu ir apstiprinoša, vai privātpersona var atsaukties uz direktīvas 22. pantu valsts tiesā prasībā pret citu privātpersonu par tādu zaudējumu atlīdzību, kas ir ciesti konkurences tiesību pārkāpuma rezultātā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/104/ES (2014. gada 26. novembris) par atsevišķiem noteikumiem, kuri valstu tiesībās reglamentē zaudējumu atlīdzināšanas prasības par dalībvalstu un Eiropas Savienības konkurences tiesību pārkāpumiem (OV 2014, L 349, 1. lpp.).


title: Lieta T-562/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. novembra rīkojums – Federcaccia Toscana u.c./Komisija (Vide — Savvaļas putnu aizsardzība — Sugas, kuras drīkst medīt — Valsts tiesību aktos attiecībā uz medībām ievērojamie nosacījumi — Direktīvas 2009/147/EK 7. panta 4. punkta piemērošanas kritēriju saskaņošana — Medību aizlieguma periods Toskānā)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. novembra rīkojums – Federcaccia Toscana u.c./Komisija
   (Lieta T-562/15) (1)

   ((Vide - Savvaļas putnu aizsardzība - Sugas, kuras drīkst medīt - Valsts tiesību aktos attiecībā uz medībām ievērojamie nosacījumi - Direktīvas 2009/147/EK 7. panta 4. punkta piemērošanas kritēriju saskaņošana - Medību aizlieguma periods Toskānā))
   (2018/C 032/42)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Federcaccia Toscana (Florence, Itālija) un 5 citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti rīkojuma pielikumā (pārstāvis: A. Bruni, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Gattinara un C. Hermes)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar kuru tiek lūgts konstatēt, ka Komisija ir prettiesiski atturējusies atjaunot noteiktus datus attiecībā uz Itāliju dokumentā par galvenajiem jēdzieniem, kuru sagatavojusi ORNIS komiteja, kas paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību (OV 2010, L 20, 7. lpp.), prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 6. oktobra vēstuli, kurā norādīts, ka dažu putnu sugu medību sezonas pagarināšana Itālijā nav saderīga ar Eiropas Savienības tiesisko regulējumu, un prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājiem esot radušies, jo Komisija nav atjaunojusi datus attiecībā uz Itāliju.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Federcaccia Toscana un pārējie prasītāji, kuru vārdi minēti pielikumā, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Lieta C-662/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. novembrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije – E.G./Slovēnijas Republika

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. novembrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije – E.G./Slovēnijas Republika
   (Lieta C-662/17)
   (2018/C 032/22)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: E.G.

      Atbildētāja apelācijas instancē: Slovēnijas Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pieteikuma iesniedzēja interese (tiesības) saskaņā ar Procedūru II direktīvas (1) 46. panta [2. punkta] otro daļu ir jāinterpretē tādējādi, ka alternatīvās aizsardzības statuss nesniedz tādas pašas tiesības un priekšrocības kā bēgļa statuss, ja saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu ārzemniekiem, kuriem ir piešķirta starptautiskā aizsardzība, ir tādas pašas tiesības un priekšrocības, bet atšķiras veids, kādā tiek noteikts starptautiskās aizsardzības ilgums vai izbeigšanās, jo statuss bēglim tiek piešķirts uz nenoteiktu laiku, bet izbeidzas, kad pārstāj pastāvēt apstākļi, uz kuru pamata šis statuss tika piešķirts, savukārt alternatīvā aizsardzība tiek piešķirta uz noteiktu laiku un tiek pagarināta, ja tam ir iemesls?

               2)

               Vai pieteikuma iesniedzēja interese saskaņā ar Procedūru II direktīvas 46. panta [2. punkta] otro daļu ir jāinterpretē tādējādi, ka alternatīvās aizsardzības statuss nesniedz tādas pašas tiesības un priekšrocības, kādas ir bēgļa statusam, ja saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu ārzemniekiem, kuriem ir piešķirta starptautiskā aizsardzība, ir tādas pašas tiesības un priekšrocības, taču atšķiras papildtiesības, kas pamatojas uz minētajām tiesībām un priekšrocībām?

               3)

               Vai, ņemot vērā pieteikuma iesniedzēja individuālo situāciju, ir nepieciešams vērtēt, vai, ievērojot noteiktos apstākļus, kas viņu skar, bēgļa statusa piešķiršana sniegtu viņam vairāk tiesību nekā tiesības, ko sniedz alternatīvās aizsardzības piešķiršana, vai arī, lai pastāvētu Procedūru II direktīvas 46. panta [2. punkta] otrajā daļā noteiktā interese (tiesības), pietiek ar tiesisko reglamentējumu, kas nosaka diferenciāciju starp papildtiesībām, kuru pamatā ir abu starptautiskās aizsardzības veidu tiesības un priekšrocības?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV L 180, 29.6.2013., 60. lpp.).


title: Lieta T-123/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. decembra spriedums – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“BURLINGTON”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “BURLINGTON” — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “BURLINGTON” un “BURLINGTON ARCADE” — Agrākas Eiropas Savienības un valsts grafiskas preču zīmes “BURLINGTON ARCADE” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts) — Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. decembra spriedums – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“BURLINGTON”)
   (Lieta T-123/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “BURLINGTON” - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “BURLINGTON” un “BURLINGTON ARCADE” - Agrākas Eiropas Savienības un valsts grafiskas preču zīmes “BURLINGTON ARCADE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts))
   (2018/C 032/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tulliallan Burlington Ltd (Saint-Hélier, Jersey) (pārstāvis – A. Norris, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Fischer)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Vācija) (pārstāvis – A. Parr, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 1635/2013-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tulliallan Burlington un Burlington Fashion

      Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tulliallan Burlington Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016


title: Lieta C-476/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 16. novembra rīkojums (Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo/Air Serbia A.D. Beograd, Dane Kondić (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Iestādes, kas iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, “tiesas” statuss — Neatkarība — Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu acīmredzama nepieņemamība)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/5

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 16. novembra rīkojums (Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo/Air Serbia A.D. Beograd, Dane Kondić

   (Lieta C-476/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Iestādes, kas iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, “tiesas” statuss - Neatkarība - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu acīmredzama nepieņemamība))
   (2018/C 032/06)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo

      Atbildētājas: Air Serbia A.D. Beograd un Dane Kondić

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Jūras lietu, transporta un infrastruktūras ministrija – Civilās aviācijas, telekomunikāciju un pasta direkcija, Horvātija) iesniegusi ar 2016. gada 26. augusta lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 419, 14.11.2016.


title: Lieta T-125/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 11. decembra spriedums – Léon Van Parys/Komisija (Muitas savienība — Ekvadoras izcelsmes banānu imports — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu — Lēmums, kas pieņemts pēc Vispārējās tiesas veiktās iepriekšējā lēmuma atcelšanas — Saprātīgs termiņš)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 11. decembra spriedums – Léon Van Parys/Komisija
   (Lieta T-125/16) (1)

   ((Muitas savienība - Ekvadoras izcelsmes banānu imports - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu - Lēmums, kas pieņemts pēc Vispārējās tiesas veiktās iepriekšējā lēmuma atcelšanas - Saprātīgs termiņš))
   (2018/C 032/34)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Firma Léon Van Parys NV (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji: P. Vlaemminck, B. Van Vooren, R. Verbeke un J. Auwerx, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Caeiros, B.-R. Killmann un E. Manhaeve)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Komisijas 2016. gada 20. janvāra Lēmumu C(2016) 95 final, kurā ir konstatēts, ka ir pamatota ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa un ka nodokļa atlaišana ir pamatota vienam parādniekam, bet ir daļēji pamatota attiecībā pret citu parādnieku vienā konkrētā gadījumā un citā daļā nav pamatota attiecībā pret šo konkrēto parādnieku, kā arī grozīts Komisijas 2010. gada 6. maija Lēmums C(2010) 2858, galīgā redakcija, un, otrkārt, prasība atzīt, ka ar Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1993, L 253, 1. lpp.), 909. pantu ir radītas tajā paredzētās sekas attiecībā uz prasītāju pēc Vispārējās tiesas 2013. gada 19. marta sprieduma lietā Firma Van Parys/Komisija (T-324/10, EU:T:2013:136).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2016. gada 20. janvāra Lēmuma C(2016) 95 final 1. panta 4. punktu, kurā ir konstatēts, ka ir pamatota ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa un ka nodokļa atlaišana ir pamatota vienam parādniekam, bet ir daļēji pamatota attiecībā pret citu parādnieku vienā konkrētā gadījumā un citā daļā nav pamatota attiecībā pret šo konkrēto parādnieku, kā arī grozīts Komisijas 2010. gada 6. maija Lēmums C(2010) 2858, galīgā redakcija;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Firma Léon Van Parys NV tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta C-663/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. novembrī Eiropas Centrālā banka iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 12. septembra rīkojumu lietā T-247/16 Fursin u.c./Eiropas Centrālā banka

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/16

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. novembrī Eiropas Centrālā banka iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 12. septembra rīkojumu lietā T-247/16 Fursin u.c./Eiropas Centrālā banka
   (Lieta C-663/17 P)
   (2018/C 032/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: E. Koupepidou un C. Hernández Saseta, pārstāvji, B. Schneider, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, SIA C & R Invest, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               i)

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu, ciktāl tajā ir atzīts, ka akcionāriem prasītājiem Vispārējā tiesā bija interese un locus standi attiecībā uz prasību atcelt apstrīdēto lēmumu (pārsūdzētā rīkojuma rezolutīvās daļas 2) punkts);

               ii)

               pieņemt galīgo nolēmumu pēc būtības un noraidīt akcionāru prasītāju celto prasību kā nepieņemamu, un

               iii)

               piespriest prasītājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai tās iesniedzēja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka akcionāriem prasītājiem (t.i. Trasta Komercbankas akcionāriem, nevis pašai Trasta Komercbanka) nebija no Trasta Komercbankas tiesiskajām interesēm nošķirtas atsevišķas intereses celt prasību atcelt tiesību aktu.
               Pirmais pamats ir balstīts uz šādiem argumentiem:

                           —

                           [Apelācijas sūdzības iesniedzēja] norāda, ka Vispārējā tiesa ir nepareizi interpretējusi judikatūru, pieprasīdama, lai akcionāri pierādītu, ka tiem ir atsevišķa interese celt prasību par lēmumu, kas bija adresēts to daļējā kontrolē esošajam uzņēmumam. Konkrēti Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā 2017. gada 12. septembra rīkojumā atzīdama, ka tās judikatūra neesot attiecināma uz lietu T-247/16.

                           —

                           Akcionāri prasītāji neesot pierādījuši, ka tiem ir no Trasta Komercbankas nošķirta atsevišķa interese: to tiesisko stāvokli apstrīdētais lēmums (pretēji likvidācijas uzsākšanai, kas ir atsevišķs akts) neesot skāris. Nevarot tikt apgalvots, ka akcionāriem prasītājiem ir tāda tiesiska interese, lai Trasta Komercbankai būtu bankas darbības licence, kas atšķiras no pašas Trasta Komercbankas tiesiskās intereses, lai tai būtu bankas darbības licence.

                           —

                           Konkrēti interese pieprasīt zaudējumu atlīdzību vai akcionāru saimnieciskā interese saņemt dividendes nevarot tikt uzskatīta par atsevišķu tiesisku interesi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka akcionāriem prasītājiem nav locus standi, ņemot vērā, ka apstrīdētais lēmums tos neskar individuāli.
               Otrais pamats ir balstīts uz šādiem argumentiem:

                           —

                           Apstrīdētais lēmums akcionārus prasītājus neskarot individuāli, jo tas neskarot tos noteiktu tiem raksturīgu īpašību dēļ.

                           —

                           Ar apstrīdēto lēmumu akcionāriem prasītājiem neesot radīts atšķirīgs tiesiskais stāvoklis kā citiem akcionāriem vai pašai Trasta Komercbankai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka akcionāriem prasītājiem nav locus standi, ņemot vērā, ka apstrīdētais lēmums tos neskar tieši.
               Trešais pamats ir balstīts uz šādiem argumentiem:

                           —

                           Apstrīdētais lēmums akcionārus prasītājus neskarot tieši, jo neesot būtiski ietekmētas to tiesības judikatūras izpratnē.

                           —

                           Apstrīdētā lēmuma radīts saimniecisks zaudējums vien neļaujot izdarīt secinājumu, ka ir skarts to tiesiskais stāvoklis (pretēji Trasta Komercbankas tiesiskajam stāvoklim), neatkarīgi no šo saimniecisko seku intensitātes.


title: Lieta T-702/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. novembra rīkojums – BikeWorld/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Pārstāvība ar advokāta, kuram nav trešās personas statusa, palīdzību — Nepieņemamība)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. novembra rīkojums – BikeWorld/Komisija
   (Lieta T-702/15) (1)

   ((Prasība atcelt tiesību aktu - Pārstāvība ar advokāta, kuram nav trešās personas statusa, palīdzību - Nepieņemamība))
   (2018/C 032/43)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BikeWorld GmbH (Sankt Ingbert, Vācija) (pārstāvis: J. Jovy, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, B. Stromsky un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 1. oktobra Lēmumu (ES) 2016/151 par valsts atbalstu SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN), ko Vācija īstenojusi Nürburgring kompleksam (OV 2016, L 34, 1. lpp.).

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

               2)

               BikeWorld GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 68, 22.2.2016.


title: Lieta T-250/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. decembra spriedums – Spadafora/Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pirmajā instancē celtās prasības noraidīšana acīmredzamas nepieņemamības un acīmredzamas nepamatotības dēļ — Prasība atcelt tiesību aktu — OLAF nodaļas “Juridiskās konsultācijas” vadītāja amats — Atlases procedūra — Priekšatlases komisija — Neiekļaušana ierobežotajā to kandidātu sarakstā, kuri tiek piedāvāti galīgajai intervijai ar iecēlējinstitūciju — Objektivitāte — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Iespējas zaudēšana — Strīds, kas ir izskatāmā stāvoklī)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. decembra spriedums – Spadafora/Komisija
   (Lieta T-250/16 P) (1)

   ((Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pirmajā instancē celtās prasības noraidīšana acīmredzamas nepieņemamības un acīmredzamas nepamatotības dēļ - Prasība atcelt tiesību aktu - OLAF nodaļas “Juridiskās konsultācijas” vadītāja amats - Atlases procedūra - Priekšatlases komisija - Neiekļaušana ierobežotajā to kandidātu sarakstā, kuri tiek piedāvāti galīgajai intervijai ar iecēlējinstitūciju - Objektivitāte - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Iespējas zaudēšana - Strīds, kas ir izskatāmā stāvoklī))
   (2018/C 032/35)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Sergio Spadafora (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: G. Belotti, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji G. Gattinara un C. Berardis-Kayser, pēc tam G. Gattinara un L. Radu Bouyon)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojumu Spadafora/Komisija (F-44/15, EU:F:2016:69), kurā tiek lūgts šo rīkojumu atcelt.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojumu Spadafora/Komisija (F-44/15), izņemot daļā, kurā kā acīmredzami nepieņemams ir noraidīts lūgums konstatēt, ka atbilstoši 2014. gada 30. jūnija lēmuma, ar kuru Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ģenerāldirektors D. k-dzi iecēla OLAF direkcijas “Palīdzība izmeklēšanā” nodaļas “Juridiskās konsultācijas” vadītājas amatā, atcelšanai un K. Georgieva, Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieces, 2015. gada 5. janvāra lēmumam Ares (2015) 43686, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzība R/994/14, atlases procedūra bija prettiesiska, sākot no brīža, kad tika izdarīts pārkāpums.

               2)

               Apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt.

               3)

               Atcelt 2014. gada 30. jūnija lēmumu, ar kuru OLAF ģenerāldirektors D. k-dzi iecēla OLAF direkcijas “Palīdzība izmeklēšanā” nodaļas “Juridiskās konsultācijas” vadītājas amatā.

               4)

               Atcelt K. Georgieva, Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieces, 2015. gada 5. janvāra lēmumu Ares (2015) 43686, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzība R/994/14.

               5)

               Noraidīt prasību pirmajā instancē daļā, kurā S.Spadafora lūdza atlīdzināt mantisko kaitējumu, kas izriet no iespējas zaudēšanas tikt atlasītam, lai ieņemtu OLAF direkcijas “Palīdzība izmeklēšanā” nodaļas “Juridiskās konsultācijas” vadītāja amatu.

               6)

               Piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību un saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta C-491/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 16. novembra rīkojums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/Maxiflor – Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, Lda (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants — Regula (EK) Nr. 1260/1999 — Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — 3. panta 1. punkts — Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība — Jēdziens “vairākgadu programma” — Piemērojamība)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/5

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 16. novembra rīkojums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/Maxiflor – Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, Lda

   (Lieta C-491/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants - Regula (EK) Nr. 1260/1999 - Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - 3. panta 1. punkts - Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība - Jēdziens “vairākgadu programma” - Piemērojamība))
   (2018/C 032/07)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP

      Atbildētāja: Maxiflor – Promoção e Comercialização de Plantas, Importação e Exportação, Lda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Supremo Tribunal Administrativo (Augstākā administratīvā tiesa, Portugāle) uzdotais pirmais un trešais jautājums ir acīmredzami nepieņemami.

               2)

               3. panta 1. punkta otrās daļas otrais teikums Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību ir jāinterpretē tādējādi, ka uz darbības programmu Padomes Regulas (EK) Nr. 1260/1999 (1999. gada 21. jūnijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, 9. panta f) apakšpunkta izpratnē, tāda kā darbības programma “Lauksaimniecība un lauku attīstība”, kas ir apstiprināta ar Komisijas lēmumu C (2000) 2878 (2000. gada 30. oktobris), neattiecas jēdziens “vairākgadu programma” pirmās minētās normas izpratnē, izņemot to, ka šai programmai vajadzētu būt jau konkrētu darbību īstenošanas fāzē, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 441, 28.11.2016.


title: Lieta T-332/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra spriedums – Colgate-Palmoliv/EUIPO (“360°”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “360°” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts)

text:
               29.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra spriedums – Colgate-Palmoliv/EUIPO (“360o”)
   (Lieta T-332/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “360o” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts))
   (2018/C 032/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Colgate-Palmolive Co. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Zintler un A. Stolz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Rajh)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 2288/2015-4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “360o” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Colgate-Palmolive Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.