title: Lieta C-179/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti)/Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration (Patvēruma pieteikumi — Direktīva 2003/9/EK — Obligātie standarti patvēruma meklētāju uzņemšanai dalībvalstīs — Regula (EK) Nr. 343/2003 — Pienākums nodrošināt minimālos uzņemšanas nosacījumus patvēruma meklētājiem visā atbildīgās dalībvalsts procedūras par uzņemšanu vai atpakaļuzņemšanu laikā — Tās dalībvalsts noteikšana, kura ir atbildīga par minimālo nosacījumu nodrošināšanas izmaksu segšanu)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/12

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti)/Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration

   (Lieta C-179/11) (1)

   (Patvēruma pieteikumi - Direktīva 2003/9/EK - Obligātie standarti patvēruma meklētāju uzņemšanai dalībvalstīs - Regula (EK) Nr. 343/2003 - Pienākums nodrošināt minimālos uzņemšanas nosacījumus patvēruma meklētājiem visā atbildīgās dalībvalsts procedūras par uzņemšanu vai atpakaļuzņemšanu laikā - Tās dalībvalsts noteikšana, kura ir atbildīga par minimālo nosacījumu nodrošināšanas izmaksu segšanu)
   2012/C 366/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti)

      Atbildētājs: Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État (Francija) — Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvas 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai (OV L 31, 18. lpp.), un Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 1. lpp.), interpretācija — Pienākuma atbildīgajai dalībvalstij nodrošināt patvēruma meklētājiem pienākošos minimālos uzņemšanas nosacījumus procedūras par uzņemšanu vai atkārotu uzņemšanu laikā apjoms — Dalībvalsts noteikšana, kurai ir jāuzņemas finansiālās saistības, radot pieejamus minimālos nosacījumus uzņemšanai minētajā laikā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai dalībvalstīs, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij, kura izskata patvēruma pieteikumu, Direktīvā 2003/9 paredzētie minimālie patvēruma meklētāju uzņemšanas nosacījumi ir jānodrošina arī patvēruma meklētājam, attiecībā uz kuru tā, piemērojot Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, noteikumus, nolemj pieprasīt uzņemt vai atpakaļuzņemt šo patvēruma meklētāju citai dalībvalstij kā dalībvalstij, kura ir atbildīga par viņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu.

               2)

               Dalībvalsts, kura izskata patvēruma pieteikumu, pienākums nodrošināt Direktīvā 2003/9 noteiktos minimālos uzņemšanas nosacījumus patvēruma meklētājam, attiecībā uz kuru tā, piemērojot Regulas Nr. 343/2003 noteikumus, citai dalībvalstij kā dalībvalstij, kura ir atbildīga par šī patvēruma pieteikuma izvērtēšanu, ir nolēmusi pieprasīt uzņemt vai atpakaļuzņemt šo pieteikuma iesniedzēju, izbeidzas tikai tad, kad dalībvalsts, kura izteikusi lūgumu, faktiski īsteno minētā pieteikuma iesniedzēja pārvietošanu, un izmaksas par šo minimālo nosacījumu nodrošināšanu ir jāuzņemas pēdējai minētai dalībvalstij, kurai ir jāpilda konkrētais pienākums.

      (1)  OV C 186, 25.06.2011.


title: Lieta F-118/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 14. decembra rīkojums — Klopfer pret Komisiju (Ierēdņi — Atklāts konkurss — Nepielaišana pie pārbaudījumiem — Nepieciešamā profesionālā pieredze — Nepilna laika darbs)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/48

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 14. decembra rīkojums — Klopfer pret Komisiju
   (Lieta F-118/05) (1)

   (Ierēdņi - Atklāts konkurss - Nepielaišana pie pārbaudījumiem - Nepieciešamā profesionālā pieredze - Nepilna laika darbs)
   (2006/C 331/107)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Matthias Klopfer, Berlīne (Vācija) (pārstāvji — W. Daniels un E. Pätzel, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Kraemer un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Iecēlējinstitūcijas lēmuma prasītāju nepielaist pie EPSO/B/11/03 konkursa rakstiskā pārbaudījuma nepietiekamas profesionālās pieredzes dēļ, jo viņa nepilna laika darbs tika ņemts vērā tikai pēc vērtēšanas, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta T-184/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. maijā — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/23

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. maijā — Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-184/09)
   2009/C 193/37
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — B. Kontolaimos, E. Leftheriotou un V. Karra)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasību un atcelt apstrīdēto lēmumu vai — pakārtoti — grozīt to tādējādi, ka tiek samazināta finanšu korekcija, nosakot to 5 % apmērā, vai — pakārtotāki — piemērot korekciju 10 % apmērā vienīgi attiecībā uz to cukura daudzumu, kuru ir ievedusi E.B.Z.;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Grieķijas Republika, ceļot prasību atcelt Komisijas 2009. gada 19. marta lēmumu, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu [izziņots ar dokumenta numuru C (2009) 1945)] (OV L 75, 15. lpp.), un kurš attiecas uz finanšu korekciju piemērošanu eksporta kompensācijām un uz tirgu kopīgo organizāciju cukura nozarē pārbaužu neesamības dēļ, izvirza šādus atcelšanas pamatus.
   Pirmais atcelšanas pamats attiecas uz grāmatojumu noskaidrošanas procedūras atcelšanu sakarā ar Regulas Nr. 1663/95 (1) 8. panta 1. punktā paredzēto būtisku procesuālo noteikumu pārkāpumu saistībā ar divpusējām sarunām par piemērojamām korekcijām attiecībā uz tāda cukura eksporta kompensācijām, kurš ir tādu produktu sastāvā, kuri nav iekļauti I pielikumā.
   Ar otro atcelšanas pamatu ir izvirzīta faktisko apstākļu kļūdaina novērtēšana, nepietiekama pamatojuma norādīšana un Komisijas rīcības brīvības robežu pārsniegšana jautājumā par ELVGF riska novērtēšanu.
   Trešais atcelšanas pamats attiecas uz samērīguma principa pārkāpumu.

      (1)  Komisijas 1995. gada 7. jūlija Regula Nr. 1663/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru (OV L 158, 6. lpp.).


title: Lieta T-222/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. aprīlī — B&S Europe /Komisija

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/24

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. aprīlī — B&S Europe/Komisija
   (Lieta T-222/13)
   2013/C 164/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Business and Strategies in Europe (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Bihain, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu un pamatotu, un līdz ar to atcelt apstrīdēto aktu;

               —

               tādējādi, piespriest Eiropas Komisijai iekļaut prasītāju to piemērotāko kandidātu sarakstā, kuri tiks uzaicināti iesniegt piedāvājumu konkursa procedūrā saistībā ar līgumu EuropeAid/132633/C/SER/multi, 7. daļa: Governance and home affaires (Pārvaldība un iekšlietas);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu, labas pārvaldības principa, it īpaši tiktāl, ciktāl ar to uzlikts pienākums ievērot saskaņotību, sacīkstes principa ievērošanas pienākuma pārkāpumu, kā arī uz prasītāja tiesiskās paļāvības principa un taisnīguma principa pārkāpumu, jo Komisija pirmo reizi savā 2013. gada 2. aprīļa vēstulē pēc 2013. gada 15. februāra lēmuma noraidīja kā neatbilstīgu projektu Nr. 25, ko prasītājs bija piedāvājis nolūkā izpildīt tehnisko spēju kritēriju, tādējādi vairākus atbilstīgos projektus pielīdzinādama atsauces projektiem, kuri neatbilst minimālajām prasībām.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz Eiropas Savienības Ārējo darbību līgumu slēgšanas procedūru praktisko vadlīniju 2.4.11.1.3. punkta otrās daļas pārkāpumu, kā arī uz līguma paziņojumam skaidrojumu A 47, jo Komisija ir kļūdaini interpretējusi atsauces projektu, kas atbilst atlases kritērijiem saistībā ar pretendenta tehniskajām spējām, jēdzienu.


title: Lieta T-778/16: Prasība, kas celta 2016. gada 9. novembrī – Īrija/Komisija

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/35

         Prasība, kas celta 2016. gada 9. novembrī – Īrija/Komisija
   (Lieta T-778/16)
   (2017/C 038/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Īrija (pārstāvji – E. Creedon, K. Duggan un A. Joyce, pārstāvji, P. Baker, QC, S. Kingston, C. Donnelly, B. Doherty un A. Goodman, barristers, P. Gallagher, D. McDonald un M. Collins, SC)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 30. augusta lēmumu C(2016) 5605 final, kas adresēts Īrijai, par valsts atbalstu SA.38373 (2014/C), ko Īrija ir sniegusi Apple;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt Īrijas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, nepareizi saprazdama Īrijas tiesības un atbilstošos faktus, esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

                           —

                           Lēmumā esot kļūdaini apgalvots, ka divos atzinumos, ko 1991. un 2007. gadā sniegusi Irish Revenue Commissioners [Īrijas Nodokļu iestāde], “ir atteikusies” no nodokļu ieņēmumiem, ko Īrija citādi būtu tiesīga iekasēt no Apple Sales International (ASI) un Apple Operations Europe (AOE) filiālēm Īrijā. Atzinumi atbilda Īrijas tiesībām. Parastie nodokļu noteikumi, kas ir piemērojami nerezidentu sabiedrību filiālēm Īrijā, ir iekļauti Taxes Consolidation Act 1997 [1997. gada Nodokļu konsolidēšanas likuma] 25. pantā. Atzinumos ir tikai tikuši piemēroti 25. panta noteikumi, kuros atbilstoši teritorialitātes principam ir paredzēts aplikt ar nodokli tikai peļņu, kas ir piedēvējama filiālei, nevis sabiedrības peļņu, kas gūta ārpus Īrijas. Lēmumā tāpat esot nepareizi raksturotas ASI un AOE filiāļu Īrijā darbība un pilnvaras. Šīs filiāles esot veikušas ikdienas funkcijas, bet visi nozīmīgie lēmumi ASI un AOE ietvaros esot tikuši pieņemti ASV, un no šiem lēmumiem izrietošā peļņa neesot bijusi piedēvējama ASI un AOE filiālēm Īrijā. Tas, ka Komisija uzskata, ka Apple intelektuālā īpašuma licences pieder to ASI un AOE filiālēm Īrijā, neesot saderīgs ar Īrijas tiesībām, un turklāt neesot saderīgs ar principiem, uz kuriem tā atsaucas kā uz piemērojamiem; tas pats attiecas arī uz tās atteikumu ņemt vērā Apple Inc darbību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas valsts atbalsta vērtējumā.

                           —

                           Komisijas apgalvojums, ka ASI un AOE tika piešķirta “priekšrocība”, ir kļūdains. Atzinumu pamatā neesot bijusi “parastā” nodokļu uzlikšana, jo ASI un AOE neesot maksājuši mazāk nodokļu, nekā tas bijis jādara atbilstoši 25. pantam. Tāpat arī Komisija esot kļūdaini apgalvojusi, ka atzinumi esot bijuši selektīvi. Komisijas atsauces sistēmā kļūdaini neesot ticis ņemts vērā rezidentu un nerezidentu sabiedrību nodalījums. Komisijas cenšoties pārrakstīt Īrijas sabiedrību nodokļu noteikumus tā, lai attiecībā uz atzinumiem Revenue Commissioners būtu jāpiemēro Komisijas versija par nesaistītu uzņēmumu darījuma principu (“NUDP”). Šis princips neesot daļa no Savienības tiesībām vai atbilstošajām Īrijas tiesībām saistībā ar filiāles peļņas piedēvēšanu, un Komisijas apgalvojums neesot saderīgs ar dalībvalsts suverenitāti tiešo nodokļu jomā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka tas, ka Komisija ir piemērojusi NUDP, neesot saderīgi un esot acīmredzami kļūdaini.

                           —

                           Pat ja NUDP no juridiska viedokļa būtu bijusi nozīme (kam Īrija nepiekrīt), Komisija neesot to vienveidīgi piemērojusi vai izvērtējusi kopējo Apple grupas situāciju.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas pakārtotā argumentācija ir kļūdaina.

                           —

                           Komisija esot kļūdaini noraidījusi eksperta atzinumu, ko iesniegusi Īrija un atbilstoši kuram, pat ja NUDP būtu piemērojams (kam Īrija nepiekrīt), nodokļu piemērošana ASI un AOE esot bijusi atbilstoša šim principam.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas alternatīvā argumentācija ir kļūdaina.

                           —

                           Komisija esot kļūdaini apgalvojusi, ka NUDP ir paredzēts Īrijas tiesībās, ka 25. pants tika piemērots nesaskanīgi un ka 25. pantā esot piešķirta nepieļaujama rīcības brīvība. 25. pantā šāda rīcības brīvība Revenue Commissioners neesot piešķirta.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi būtiskas procesuālas prasības.

                           —

                           Komisija izmeklēšanas laikā neesot pienācīgi izskaidrojusi savu valsts atbalsta teoriju, un Lēmumā esot iekļauti faktu konstatējumi, ko Īrijai nav bijusi iespēja komentēt. Komisijas neesot ievērojusi labas pārvaldības principu, jo neesot rīkojusies objektīvi un atbilstoši pienācīgas rūpības principam.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principus.

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principus, jo atsaucās uz it ka Savienības tiesību normām, kas iepriekš vispār netika identificētas. Tās esot jaunas un to tvērums un sekas esot pilnībā neskaidras. Komisija atsaucas uz ESAO 2010. gada dokumentiem, bet (pat ja tie būtu saistoši), tos nebija iespējams paredzēt 1991. vai 2007. gadā.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas kompetencē nav pieņemt lēmumu, un ka tā ir pārkāpusi LES 4. un 5. pantu, kā arī dalībvalstu nodokļu autonomijas principu.

                           —

                           Atbilstoši noteikumiem valsts atbalsta jomā Komisija atbilstoši savai kompetencei nevarot vienpusēji aizstāt pašas dalībvalsts viedokli ar savu viedokli par dalībvalsts jurisdikcijas nodokļu jomā ģeogrāfisko tvērumu un apmēru. Noteikumu valsts atbalsta jomā mērķis esot novērst valsts intervenci, ar ko piešķir selektīvu priekšrocību. Noteikumi valsts atbalsta jomā pēc savas būtības nevarot novērst atšķirības nodokļu sistēmās globālā līmenī.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir acīmredzami pārkāpusi LESD 296. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktu.

                           —

                           Komisija esot acīmredzami pārkāpusi savu pienākumu norādīt skaidru un viennozīmīgu pamatojumu savā Lēmumā, vienlaikus pamatojoties uz būtiski atšķirīgiem no faktu viedokļa scenārijiem, nonākot ar sevi pretrunās saistībā ar tās tiesību normas avotu, ko Īrija it kā esot pārkāpusi, un apgalvojot, ka Īrija ir piešķīrusi atbalstu attiecībā uz peļņu, kas ir apliekama ar nodokli citās jurisdikcijās.


title: Lieta T-474/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 24. janvāra spriedums — Fercal — Consultadoria e Serviços /ITSB — Jacson of Scandinavia ( “JACKSON SHOES” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “JACKSON SHOES” — Agrāka valsts firma “JACSON OF SCANDINAVIA AB” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Relatīvs spēkā neesamības pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 24. janvāra spriedums — Fercal — Consultadoria e Serviços/ITSB — Jacson of Scandinavia (“JACKSON SHOES”)
   (Lieta T-474/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “JACKSON SHOES” - Agrāka valsts firma “JACSON OF SCANDINAVIA AB” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Relatīvs spēkā neesamības pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2013/C 71/21
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda
       (Lisabona, Portugāle) (pārstāvis — A. Rodrigues, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Novais Gonçalves)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Jacson of Scandinavia AB (Vollsjö, Zviedrija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 18. augusta lēmumu lietā R 1253/2008-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Jacson of Scandinavia AB un Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 13.3.2010.


title: Lieta T-296/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. oktobrī — Dongguan Nanzha Leco Stationery pret Padomi

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. oktobrī — Dongguan Nanzha Leco Stationery pret Padomi
   (Lieta T-296/06)
   (2006/C 310/47)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd, Dongguan City (Ķīna) (pārstāvis — A. P. Bentley, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Regulu (EK) Nr. 1136/2006, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas ir Ķīnas piespiešanas mehānismu ražotāja lūdz atcelt Padomes Regulu (EK) Nr. 1136/2006, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes piespiešanas mehānismu importam (1), ciktāl Regula attiecas uz prasītāju.
   Prasības pamatojumam prasītāja norāda uz pamatregulas (2) 2. panta 10. punkta pārkāpumu, kurā Kopienas iestādes noteica prasītājas eksporta cenu, balstoties uz bijušās rūpnīcas Ķīnā līmeni, kas neiekļāva pārdošanu, vispārējos un administratīvos izdevumus, lai gan parastā vērtība ietvēra šādus izdevumus.
   Tālāk prasītāja norāda labas pārvaldības un rūpīgas izmeklēšanas principa pārkāpumu, jo Komisija nepārbaudīta datus par pārdošanu, vispārējiem un administratīviem izdevumiem pārdošanas sabiedrībai, ar kuras starpniecību prasītāja pārdod savu preci, lai noteiktu, vai prasītājas eksporta cenu būtu jānosaka šīs pārdošanas sabiedrības cenas līmenī, nevis prasītājas rūpnīcas Ķīnā cenas līmenī.
   Visbeidzot, prasītāja norāda uz pamatregulas 2. panta 7. punkta pārkāpumu un labas pārvaldības un objektivitātes principa pārkāpumu, jo Kopienas iestādes grozīja savu parastās vērtības noteikšanas metodi bez jebkāda redzama objektīva pamatojuma.

      (1)  OV 2006, L 205, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996, L 56, 1. lpp.).


title: Lieta T-60/15: Prasība, kas celta 2015. gada 6. februārī – Laboratorios Ern/ITSB – Dermogen Farma (“ETERN JUVENTUS”)

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/35

      Prasība, kas celta 2015. gada 6. februārī – Laboratorios Ern/ITSB – Dermogen Farma (“ETERN JUVENTUS”)
      (Lieta T-60/15)
      (2015/C 107/46)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāve – T. González Martínez, advokāte)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Dermogen Farma, SA (Madride, Spānija)

         Informācija par procesu ITSB

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “ETERN JUVENTUS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 862 548

         Process ITSB: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 6. novembra lēmums lietā R 2414/2013–1

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 6. novembra lēmumu lietā R 2414/2013–1 attiecībā uz daļēju preču zīmes reģistrāciju šādiem pakalpojumiem: 35. klase “Zobu pulveru un pastu mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības pakalpojumi, tostarp izmantojot pasaules datortīklus; ekskluzīva tirdzniecība un komercpārstāvība saistībā ar zobu pulveriem un pastu”;

                  —

                  noraidīt Kopienas preču zīmes “ETERN JUVENTUS” reģistrācijas pieteikumu Nr. 10 862 548 attiecībā uz 35. klasi saistībā ar “Zobu pulveru un pastu mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības pakalpojumiem, tostarp izmantojot pasaules datortīklus; ekskluzīvu tirdzniecību un komercpārstāvību saistībā ar zobu pulveriem un pastu”, un

                  —

                  piespriest ITSB un, attiecīgā gadījumā, otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas T-376/05 un T-383/05: Pirmās instances tiesas  2006. gada 14. februāra  spriedums —  TEA-CEGOS  u.c./Komisija (Publiskie iepirkumi — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu Kopienu publiskā iepirkuma procedūrā — Ekspertu, kas sniedz tehnisko palīdzību trešajām valstīm, kuras saņem ārējo atbalstu, pieņemšana darbā uz īsu laikposmu — Piedāvājumu noraidīšana)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/27

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. februāra spriedums — TEA-CEGOS u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas T-376/05 un T-383/05) (1)

   (Publiskie iepirkumi - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu Kopienu publiskā iepirkuma procedūrā - Ekspertu, kas sniedz tehnisko palīdzību trešajām valstīm, kuras saņem ārējo atbalstu, pieņemšana darbā uz īsu laikposmu - Piedāvājumu noraidīšana)
   (2006/C 86/52)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: TEA-CEGOS, SA, Madride (Spānija), un Services Techniques Globaux (STG) SA, Brisele (Beļģija), lietā T-376/05 (pārstāvji — G. Vandersanden un L. Levi, avocats) un GHK Consulting Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste), lietā T-383/05 (pārstāvji — M. Dittmer un J.-E. Svensson, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Wilderspin un G. Boudot, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt, pirmkārt, Komisijas 2005. gada 12. oktobra lēmumus, ar ko noraida prasītāju iesniegtos piedāvājumus konkursa procedūrā “EuropeAid/119860/C/SV/multi-Lot 7”, un, otrkārt, jebkuru Komisijas lēmumu, ko tā šī konkursa ietvaros ir pieņēmusi pēc 2005. gada 12. oktobra lēmumiem.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               prasītājas atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūrām.

      (1)  OV C 315, 10.12.2005.


title: Lieta C-404/05: Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 17. novembrī

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/15

         Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 17. novembrī
   (Lieta C-404/05)
   (2006/C 10/30)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 17. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Enrico Traversa un Gerald Braun, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               nolemt, ka privātām kontroles iestādēm ekoloģiskās lauksaimniecības jomā, kas ir nodibinātas un saņēmušas darbības atļauju citā dalībvalstī, izvirzot prasību uzturēt biroju vai citu ilgstošai darbībai paredzētu infrastruktūru Vācijā, lai tās drīkstētu darboties šajā valstī, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 49. pants;

               2)

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Vācijas iestādes prasa, lai ikviena privāta kontroles iestāde ekoloģiskās lauksaimniecības jomā, kas ir nodibināta un saņēmusi darbības atļauju citā dalībvalstī, uzturētu biroju vai nodibinājumu Vācijā, lai tā drīkstētu darboties šajā valstī. Šī prasība ir pretrunā ar pakalpojumu sniegšanas brīvību, jo tā uzņēmumiem, kas ir nodibināti citās dalībvalstīs, padara neiespējamu pakalpojumu sniegšanu Vācijā.
   Ar pakalpojumu sniegšanas brīvību jo īpaši saprot tiesības, atrodoties vienā dalībvalstī, bez traucējumiem sniegt atsevišķus pakalpojumus citā dalībvalstī, neuzturot pēdējā pastāvīgu nodibinājumu. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, lai nodrošinātu pakalpojumu sniegšanas brīvību, ir jānovērš nevien jebkāda diskriminācija, kas balstās uz valstisko piederību, bet arī visi pakalpojuma sniedzēja, kas ir nodibināts citā dalībvalstī un likumīgi tajā sniedz līdzīgus pakalpojumus, darbības ierobežojumi, kas šādu darbību var aizliegt, ierobežot vai padarīt mazāk pievilcīgu. Tādēļ EKL 49. pants iestājas pret tādu valsts regulējuma vai administratīvās prakses piemērošanu, kas bez objektīva iemesla ierobežo pakalpojumu sniedzēja iespējas faktiski izmantot pakalpojumu sniegšanas brīvību.
   Vācijas valdības izvirzītie iemesli — iespējamā kontroles iestāžu valsts varas izmantošana un vispārējās intereses — nevar attaisnot šādu pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu. Atsauce uz valsts varas izmantošanu kā attiecīga pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojuma attaisnojumu būtu likumīga un pieņemama tikai tad, ja runa būtu par darbību, kas ietver tiešu un specifisku dalību valsts varas izmantošanā. Lai gan federālās zemes kontroles iestādēm piešķir noteiktus uzdevumus un tām būtu iespēja piespiedu kārtā piemērot Regulā paredzētās sankcijas, no Kopienu tiesību viedokļa šis fakts neattiecas uz lietu un neietekmē to, ka pakalpojumu sniegšanas brīvības ietvaros kontroles iestādes darbību, ko regulē Kopienu tiesības, Vācijā var veikt ikviena kontroles iestāde, kas darbības atļauju uz atbilstošā tiesiskā pamata ir saņēmusi citā dalībvalstī.
   Kontroles iestādes biroja neesamība Vācijā vispārējās intereses neapdraud, jo darbības atļauju izsniedzošās valsts iestādes, izsniedzot šādas atļaujas minētajām kontroles iestādēm un tās pārbaudot, veic Kopienu tiesībām atbilstošo efektīvo kontroli. Šajā lietā turklāt pastāv arī koordinēšanas un saskaņošanas Kopienu noteikumi, kuri nodrošina, ka Vācijas valdības norādītās intereses arī citās dalībvalstīs tiek nodrošinātas atbilstoši tādiem pašiem standartiem.


title: Lieta C-189/14: Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2015. gada 11. jūnija rīkojums (Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Kipra) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bogdan Chain/Atlanco LTD

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/24

         Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2015. gada 11. jūnija rīkojums (Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Kipra) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bogdan Chain/Atlanco LTD

   (Lieta C-189/14) (1)

   (2015/C 320/33)
   Tiesvedības valoda – grieķu
   Tiesas pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 202, 30.6.2014.


title: Lieta C-432/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-334/10 Leifheit AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 24. septembrī iesniedza Leifheit AG

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-334/10 Leifheit AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 24. septembrī iesniedza Leifheit AG

   (Lieta C-432/12 P)
   2012/C 355/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Leifheit AG (pārstāvji — V. Töbelmann un G. Hasselblatt, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Vermop Salmon GmbH

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1)

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-334/10;

               2)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 12. maija lēmumu lietā R 924/2009-1;

               3)

               piespriest ITSB atlīdzināt Tiesā, Vispārējā tiesā un Apelāciju padomē radušos tiesāšanās izdevumus, kā arī apelācijas sūdzības iesniedzējas izdevumus;
               ja Vermop Salmon GmbH iestājas lietā, tiek arī lūgts

               4)

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, segt pašai savus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums esot jāatceļ, jo Vispārējā tiesa, pieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā, esot pārpratusi Apelāciju padomes apelāciju procesā saskaņā ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas [EK] Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1) 63. panta 1. punktu un 64. panta 1. punktu veicamās pārbaudes apmēru.
   Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā ITSB instanču funkcionālās pēctecības principu un neesot atzinusi, ka arī skaidri norādītie iebildumi nevar atbrīvot Apelāciju padomi no tās pienākuma visaptveroši izvērtēt apstrīdēto lēmumu no faktiskā un juridiskā viedokļa.
   Visbeidzot Vispārējā tiesa pamato savu nolēmumu ar konstatējumu, ka agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas jautājums esot īpašs preliminārs jautājums, kas Apelāciju padomei neesot obligāti jāizvērtē.
   Turklāt Vispārējā tiesa neesot ievērojusi, ka šis jautājums līdz ar tiesību saglabājošas izmantošanas pierādījumu pieprasījumu kļūstot par iebildumu procesa sastāvdaļu un kā tāds ietilpstot Apelāciju padomes pārbaudes tvērumā.
   Tāpat Vispārējā tiesa, pieļaujot kļūdu uz sajaukšanas iespējas izvērtēšanu attiecināmo vispārējo principu piemērošanā, esot pārkāpusi Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas [EK] Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
   It īpaši Vispārējā tiesa, izvērtējot apzīmējumu līdzību, esot pamatojusies uz principu, kas izriet no pieredzes, ka patērētājs par svarīgākām uzskata vārdu sākumdaļas, nevis pārējos preču zīmes elementus, nepārbaudot šīs pieredzes piemērojamību izskatāmajā gadījumā.
   Turklāt Vispārējā tiesa neesot pietiekami novērtējusi apelācijas sūdzības iesniedzējas faktisko argumentāciju attiecībā uz preču līdzību. Tieši pretēji, Vispārējā tiesa ir izmantojusi Apelāciju padomes skaidrojumus, nepārbaudot to pareizību.

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Tiesas Spriedums (piektā palāta) 2005. gada 8. septembrī lietā C-500/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 98/34/EK — Tehniskie standarti un noteikumi — Valsts regulējums, ko piemēro ekskursiju kuģiem)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 8. septembrī
   lietā C-500/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 98/34/EK - Tehniskie standarti un noteikumi - Valsts regulējums, ko piemēro ekskursiju kuģiem)
   (2005/C 271/10)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietā C-500/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 26. novembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Kaeiross [A. Caeiros]) pret Portugāles Republiku (pārstāvji — L. H. Fernandešs [L. I. Fernandes] un Ž. Loiša [J. Lois]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen] un P. Kūris [P. Kūris], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 8. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               pieņemot 1998. gada 19. septembra ministrijas lēmumu Nr. 783/98, nepaziņojot par tā projektu Eiropas Kopienu Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 8. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvā 98/34/EK (ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā un noteikumus attiecībā uz informācijas sabiedrības pakalpojumiem;

               2)

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 21, 24.01.2004.


title: Lieta T-189/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. oktobra spriedums — Poloplast /ITSB — Polypipe ( “P” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “P” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “P” un “P POLYPIPE” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. oktobra spriedums — Poloplast/ITSB — Polypipe (“P”)
   (Lieta T-189/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “P” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “P” un “P POLYPIPE” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 355/27
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Poloplast GmbH & Co. KG (Leonding, Austrija) (pārstāvis — G. Bruckmüller, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Pethke)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Polypipe Ltd (Edlinton, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji K. E. Gilbert un M. H. Blair, solicitors, pēc tam K. E. Gilbert, M. H. Blair un S. S. Malynicz, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 25. februāra lēmumu lietā R 80/2008-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Polypipe Ltd un Poloplast GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Poloplast GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, ko Polypipe Ltd ir veikusi saistībā ar procesu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta C-597/13 P: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums – Total SA/Eiropas Komisija Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Parafīna vaska tirgus — Ogļu putekļu vaska tirgus — Meitasuzņēmuma, kas pilnībā pieder mātesuzņēmumam, izdarīts pārkāpums — Prezumpcija par mātesuzņēmuma īstenotu izšķirošu ietekmi uz meitasuzņēmumu — Mātesuzņēmuma atbildība, kas izriet tikai un vienīgi no tā meitasuzņēmuma pārkāpjošās rīcības — Spriedums, ar kuru samazināts meitasuzņēmumam uzliktā naudas soda apmērs — Ietekme uz mātesuzņēmuma tiesisko stāvokli

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/5

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums – Total SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-597/13 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Parafīna vaska tirgus - Ogļu putekļu vaska tirgus - Meitasuzņēmuma, kas pilnībā pieder mātesuzņēmumam, izdarīts pārkāpums - Prezumpcija par mātesuzņēmuma īstenotu izšķirošu ietekmi uz meitasuzņēmumu - Mātesuzņēmuma atbildība, kas izriet tikai un vienīgi no tā meitasuzņēmuma pārkāpjošās rīcības - Spriedums, ar kuru samazināts meitasuzņēmumam uzliktā naudas soda apmērs - Ietekme uz mātesuzņēmuma tiesisko stāvokli)
   (2015/C 371/06)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Total SA (pārstāvji – É. Morgan de Rivery un É. Lagathu, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – É. Gippini Fournier un P. Van Nuffel,)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu Total/Komisija (T-548/08, EU:T:2013:434), ciktāl tā nav pielīdzinājusi Total SA uzliktā naudas soda apmēru spriedumā Total Raffinage Marketing/Komisija (T-566/08, EU:T:2013:423) Total Raffinage Marketing SA uzliktā naudas soda apmēram;

               2)

               apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmuma C(2008) 5476, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL 81.] pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.181 – Sveču vasks) 2. pantā Total SA solidāri ar Total Raffinage Marketing SA uzliktā naudas soda apmēru noteikt EUR 12 5 4 59  842 apmērā;

               4)

               Total SA atlīdzina trīs ceturtdaļas no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem un pati saviem tiesāšanās izdevumiem saistībā ar šo apelācijas tiesvedību un tiesvedību pirmajā instancē;

               5)

               Eiropas Komisija atlīdzina vienu ceturtdaļu no saviem un Total SA tiesāšanās izdevumiem saistībā ar šo apelācijas tiesvedību un tiesvedību pirmajā instancē.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta F-31/07: Prasība, kas celta 2007. gada 2. aprīlī — Putterie-de-Beukelaer /Komisija

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/38

         Prasība, kas celta 2007. gada 2. aprīlī — Putterie-de-Beukelaer/Komisija
   (Lieta F-31/07)
   (2007/C 117/62)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Françoise Putterie-de-Beukelaer, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt prasītājas karjeras attīstības ziņojumu (turpmāk tekstā — “KAZ”) par 2005. gada 1. janvāra — 2005. gada 31. decembra periodu, tostarp pārsūdzības procesu un citus ar to saistītos lēmumus, it īpaši 6. 5. sadaļu “Potenciāls”, ciktāl tajā netiek atzīts prasītājas potenciāls veikt funkcijas, kas ietilpst B* kategorijā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamatojot savu prasību, prasītāja atsaucas, pirmkārt, uz faktu, ka administrācija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ciktāl tā Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā — “Noteikumi”) XIII pielikuma 10. panta 3. punktā paredzētās atestācijas procedūras nolūkā neatzina viņas potenciālu veikt funkcijas, kas ietilpst B* kategorijā. It īpaši, pretēji tam, kas tika norādīts prasītājas KAZ, viņas kā personas, kas atbildīga par informātikas apmācību (turpmāk tekstā — “PAIA”), pienākumi ietilpstot B* kategorijā.
   Otrkārt, prasītāja atsaucas uz Noteikumu 26. panta pārkāpumu, tiesību uz aizstāvību ievērošanas principa pārkāpumu, pārskatāmības un sacīkstes principa, kā arī personāla labas pārvaldības principa pārkāpumu. It īpaši tā norāda, ka atsevišķi dokumenti, kuri esot izmantoti tās novērtējumam, neesot viņai darīti zināmi savlaicīgi.
   Treškārt, prasītāja norāda uz Noteikumu 25. panta 2. punkta un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.
   Ceturtkārt, prasītāja norāda uz vienlīdzīgas attieksmes pret personālu un nediskriminācijas principa pārkāpumu, ciktāl pienākumi, ko veic PAIA, atestācijas procedūras nolūkā esot vērtēti atšķirīgi saskaņā ar ģenerāldirekciju un augstākstāvošo ierēdņu viedokli.


title: Lieta C-84/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Nīderlandes Hoge Raad  2006. gada 27. janvāra  rīkojumu lietā Staat der Nederlanden (Ministerie van Volksgezondheid, Welzijn en Sport) pret 1. Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, 2. Nederlandse Vereniging van Antroposofische artsen, 3. Weleda Nederland N.V. un 4. Wala Nederland N.V.

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Nīderlandes Hoge Raad 2006. gada 27. janvāra rīkojumu lietā Staat der Nederlanden (Ministerie van Volksgezondheid, Welzijn en Sport) pret 1. Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, 2. Nederlandse Vereniging van Antroposofische artsen, 3. Weleda Nederland N.V. un 4. Wala Nederland N.V.
   (Lieta C-84/06)
   (2006/C 108/04)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad
   Lietas dalībnieki pamata procesā
   Prasītājs: Staat der Nederlanden (Ministerie van Volksgezondheid, Welzijn en Sport)
   Atbildētāji: 1. Antroposana, Patiëntenvereniging voor Antroposofische Gezondheidszorg, 2. Nederlandse Vereniging van Antroposofische artsen, 3. Weleda Nederland N.V. un 4. Wala Nederland N.V.
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvu 2001/83/EK (1) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm dalībvalstīm izvirza prasību pakārtot antropozofiskos medikamentus, kas tai pat laikā nav homeopātiskie medikamenti, Direktīvas III sadaļas 1. nodaļā minētajiem tirdzniecības atļaujas nosacījumiem?

               2)

               Noraidošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā: vai Nīderlandes tiesību norma, ar ko antropozofiskos medikamentus pakārto iepriekšminētajiem tirdzniecības atļaujas nosacījumiem, ir EKL 28. pantā minētā aizlieguma izņēmums, kas balstīts uz EKL 30. pantu?

      (1)  OV L 311, 67. lpp.


title: Lieta T-340/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 5. jūnija rīkojumu lietā F-123/06 Timmer /Revīzijas palāta 2008. gada 14. augustā iesniegusi Marianne Timmer

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/43

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 5. jūnija rīkojumu lietā F-123/06 Timmer/Revīzijas palāta 2008. gada 14. augustā iesniegusi Marianne Timmer

   (Lieta T-340/08 P)
   (2008/C 285/80)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Marianne Timmer, Saint-Sauves-d'Auvergne (Francija) (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Revīzijas palāta
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2008. gada 5. jūnija rīkojumu lietā F-123/06 Marianne Timmer /Revīzijas palāta;

               —

               apmierināt prasību par nodarītā kaitējuma atlīdzināšanu;

               —

               apmierināt prasību piespriest Revīziju palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelācijas sūdzību tās iesniedzēja lūdz atcelt Civildienesta tiesas (turpmāk tekstā — “CDT”) 2008.gada 8. jūnija rīkojumu lietā F-123/06 Timmer/Revīziju palāta, ar kuru CDT kā nepieņemamu noraidīja prasību, pirmkārt, atcelt novērtējuma ziņojumus par laika posmu no 1984. līdz 1997. gadam, kā arī ar tiem saistītos un/vai tiem sekojošos lēmumus, ieskaitot lēmumu, ar kuru attiecīgo vērtētāju ieceļ Revīziju palātas tulkošanas dienesta Nīderlandes nodaļas vadītāja amatā, un, otrkārt, atlīdzināt ciestos zaudējumus.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda sešus pamatus, kas ir balstīti uz:

               —

               faktu, kas ir secināmi no CDT tiesai iesniegtajiem dokumentiem, sagrozīšanu un nepareizu pierādīšanas pienākuma noteikšanu;

               —

               2005. gada 29. jūlija prasības, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja bija iesniegusi iecēlējinstitūcijai un kas attiecās uz Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 14. panta ievērošanu, redakcijā līdz Regulas Nr. 723/2004 (1) spēkā stāšanās brīdim, ar kuru tajā tika izdarīti grozījumi, sagrozīšanu, jo šī prasība neattiecās uz prasītājas novērtējuma ziņojumu pārskatīšanu, kā tas ir norādīts apstrīdētā rīkojuma 37. punktā;

               —

               kļūdainu pirmstiesas 2006. gada 26. februāra sūdzības, kuras priekšmets bija atcelt novērtējuma ziņojumus un lēmumus par apelācijas sūdzības iesniedzējas karjeru, nevis “ņemt vērā vairākus jaunus faktus” (apstrīdētā rīkojuma 41. punkts), juridisko kvalifikāciju;

               —

               pamatojuma trūkumu lēmumā noraidīt sūdzību;

               —

               pakārtoti, nepietiekamu pamatojumu šajā noraidošajā lēmumā, jo CDT bija jāpārbauda pamatojuma trūkums;

               —

               judikatūras nepareizu piemērošanu attiecībā uz nelikumīgu pienākumu izpildi no apelācijas sūdzības iesniedzēja priekšnieka puses, apelācijas sūdzības iesniedzējai neapgalvojot, ka viņas novērtējuma ziņojumi bija kļūdaini nelikumīgas viņas priekšnieka amatā iecelšanas dēļ, bet tādēļ, ka amats, kuru varēja ieņemt apelācijas sūdzības iesniedzēja, tika ieņemts nelikumīgi un viņas priekšnieku personīgās interesēs (apstrīdētā rīkojuma 42. punkts).

      (1)  Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV L 124, 1. lpp.).


title: Lieta T-11/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. janvārī – RK/Padome

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/13

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. janvārī – RK/Padome
   (Lieta T-11/17)
   (2017/C 095/22)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: RK (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

         un līdz ar to:

               —

               atcelt Padomes lēmumu bez datuma, kas ir pieņemts pamatojoties uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 42.c pantu;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2016. gada 27. septembra lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2016. gada 29. aprīļa sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja ciestos materiālos zaudējumus;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par iebildi par prettiesiskumu, kas ir izvirzīta par Civildienesta noteikumu 42.c pantu, saistībā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. panta, Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV 2000, L 303, 16. lpp.), kā arī Civildienesta noteikumu 1.d panta pārkāpumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu 42.c panta pārkāpums atbilstoši tam, kā šis pants ir ieviests ar Padomes paziņojumu personālam Nr. 71/15, kā arī faktiskas un juridiskas neprecizitātes un pretlikumības, kas esot pieļautas apstrīdētajos lēmumos.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots tiesību tikt uzklausītam, kā arī tiesību uz aizstāvību pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota pienākuma ņemt vēra ierēdņu intereses neizpilde, kā arī labas pārvaldības principa pārkāpums.


title: Lieta T-218/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Bustec Ireland Limited Partnership iesniedza 2005. gada 7. jūnijā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/44

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Bustec Ireland Limited Partnership iesniedza 2005. gada 7. jūnijā
   (Lieta T-218/05)
   (2005/C 182/82)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 7. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Bustec Ireland Limited Partnership, kuru pārstāv Enrike Armiho Čavari [Enrique Armijo Chavarri] un Antonio Kastans Peress-Gomess [Antonio Castán Pérez-Gómez], abogados.

      Mustek S.I. arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2005. gada 22. marta lēmumu lietā R 1125/2004-2;

               2)

               piespriest ITSB atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Grafiskā preču zīme “BUSTEC” — reģistrācijas pieteikums Nr. 1644939 attiecībā uz 9., 35. un 42. klasē ietilpstošajām precēm

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Mustek S.L.

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Spānijas vārdiskā preču zīme “Mustek” (Nr. 1550684) attiecībā uz 9. klasē ietilpstošajām precēm

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus apmierināt

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Atzīt apelāciju par nepieņemamu, jo apelācijas iesniedzēja nav iesniegusi apelāciju četru mēnešu laikā, kā to nosaka Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 59. pants

               Izvirzītie pamati:

               Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums un kļūdaina Regulas Nr. 40/94 59. panta interpretācija


title: Lieta C-402/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 7. aprīļa spriedums ( Tribunalul Sibiu (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ioan Tatu/Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului (Iekšējie nodokļi — LESD 110. pants — Piesārņojuma nodoklis, ko atskaita, pirmo reizi reģistrējot automašīnas — Nodokļu neitralitāte starp importētām lietotām automašīnām un līdzīgām valsts tirgū jau esošām automašīnām)

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 7. aprīļa spriedums (Tribunalul Sibiu (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ioan Tatu/Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului

   (Lieta C-402/09) (1)

   (Iekšējie nodokļi - LESD 110. pants - Piesārņojuma nodoklis, ko atskaita, pirmo reizi reģistrējot automašīnas - Nodokļu neitralitāte starp importētām lietotām automašīnām un līdzīgām valsts tirgū jau esošām automašīnām)
   2011/C 160/05
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Sibiu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ioan Tatu

      Atbildētāji: Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunalul Sibiu — Iepriekš citās dalībvalstīs reģistrētu lietotu transportlīdzekļu reģistrācija — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru šo transportlīdzekļu pirmajai reģistrācijai tiek piemērots dabas resursu nodoklis, lai gan lietotie transportlīdzekļi, kas jau atrodas apritē valsts tirgū, veicot jaunu reģistrāciju, no šī nodokļa ir atbrīvoti — Valsts tiesiskā regulējuma saderība ar EKL 90. pantu — Šķērslis preču brīvai apritei

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā situācija, kurā dalībvalsts ievieš piesārņojuma nodokli, kas ir piemērojams automašīnām brīdī, kad tās pirmo reizi tiek reģistrētas šajā dalībvalstī, ja šis fiskālais pasākums tiek veidots tā, ka tas padara neizdevīgu citā dalībvalstī nopirktu lietotu transportlīdzekļu laišanu apgrozībā minētajā dalībvalstī, nepadarot neizdevīgu tāda paša vecuma un nolietojuma lietotu transportlīdzekļu iegādi valsts tirgū.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta T-222/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/63

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-222/06) (1)

   (2008/C 301/115)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 249, 14.10.2006.


title: Lieta T-2/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra rīkojums — De Lucia /ITSB — Galbani (De Lucia La natura pratica del gusto)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/35

         Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra rīkojums — De Lucia/ITSB — Galbani (De Lucia La natura pratica del gusto)

   (Lieta T-2/10) (1)

   2011/C 55/64
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 51, 27.2.2010.


title: Lieta C-343/08: Prasība, kas celta 2008. gada 23. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/10

         Prasība, kas celta 2008. gada 23. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-343/08)
   (2008/C 272/16)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Šimerdová un N. Yerrell)

      Atbildētāja: Čehijas Republika
   Prasītājas prasījumi
   Komisija lūdz Tiesu:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot valsts tiesību aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu visas Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvas 2003/41/EK par papildpensijas [arodpensijas] kapitāla uzkrāšanas institūciju darbību un uzraudzību (1) prasības, un it īpaši netransponējot tās 8. pantu, 9. pantu vispār, 13. pantu, 15. — 18. pantu un 20. panta 2. — 4. punktu, Čehijas Republika nav izpildījusi minētajā direktīvā, it īpaši tās 22. panta 1. punktā, paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 23. septembrī.

      (1)  OV L 235, 10. lpp.


title: Lieta T-312/16: Prasība, kas celta 2016. gada 20. jūnijā – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (“CHATKA”)

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/42

         Prasība, kas celta 2016. gada 20. jūnijā – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (“CHATKA”)
   (Lieta T-312/16)
   (2016/C 305/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Walfood SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – E. Cornu, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “CHATKA” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību Nr. 876 349

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 21. marta lēmums lietā R 2870/2014-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-368/05: Tiesas 2006. gada 8. decembra rīkojums — Polyelectrolyte Producers Group pret Eiropas Kopienu Komisiju, Eiropas Savienības Padomi (Apelācija — Padomes lēmums, ar kuru tiek pieņemta Kopienas nostāja — EEZ Apvienotās komitejas lēmums, ar kuru Norvēģijas Karalistei tiek atļauts piemērot attiecībā uz akrilamīdu specifiskus koncentrācijas ierobežojumus, kas ir stingrāki nekā Kopienā atļautie)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/9

         Tiesas 2006. gada 8. decembra rīkojums — Polyelectrolyte Producers Group pret Eiropas Kopienu Komisiju, Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-368/05) (1)

   (Apelācija - Padomes lēmums, ar kuru tiek pieņemta Kopienas nostāja - EEZ Apvienotās komitejas lēmums, ar kuru Norvēģijas Karalistei tiek atļauts piemērot attiecībā uz akrilamīdu specifiskus koncentrācijas ierobežojumus, kas ir stingrāki nekā Kopienā atļautie)
   (2007/C 82/16)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polyelectrolyte Producers Group (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, avocats)

      Citi lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — G. Curmi, J.-P. Hix un F. Florindo Gijón), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Forman un M. Wilderspin)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 22. jūlija spriedumu lietā Polyelectrolyte Producers Group/Padome un Komisija (T-376/04), ar kuru par nepieņemamu tika atzīta prasība, pirmkārt, atcelt EEZ Apvienotās komitejas 2004. gada 26. aprīļa Lēmumu Nr. 59/2004, ar ko tika grozīts II pielikums (OV L 277, 30. lpp.) tiktāl, ciktāl Norvēģijai tika ļauts pārsniegt akrilamīda specifiskos koncentrācijas ierobežojumus, kas ir stingrāki nekā Kopienā atļautie, kā arī konstatēt kopīgās deklarācijas prettiesiskumu saistībā ar EEZ nolīguma par grozīšanas noteikumiem bīstamo vielu jomā, kas tika pieņemta EEZ Apvienotās komitejas sanāksmē 1999. gada 26. martā (OV C 185, 6. lpp.), un, otrkārt, prasība atlīdzināt iespējamo kaitējumu, kas radies prasītājai saistībā ar apstrīdētā lēmuma pieņemšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Polyelectrolyte Producers Group atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006.


title: Lieta T-200/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. jūnijā — Agencja Wydawnicza Technopol /ITSB ( 222 )

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/35

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. jūnijā — Agencja Wydawnicza Technopol/ITSB (“222”)
   (Lieta T-200/07)
   (2007/C 183/68)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agencja Wydawnicza“Technopol”Sp. z o. o., (pārstāve — D. Rzążewska, radca prawny)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 22. marta lēmumu lietā R 1276/2006-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “222”, kas attiecas uz 16. klasē ietilpstošajām precēm

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: kļūdaina Regulas Nr. 40/94 (1) par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta piemērošana, jo apzīmējums “222” attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā minētajām precēm nav nedz aprakstošs, nedz arī tas ir nepietiekami atšķirtspējīgs.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-291/17: Prasība, kas celta 2017. gada 16. maijā – Transdev u.c./Komisija

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. maijā – Transdev u.c./Komisija
   (Lieta T-291/17)
   (2017/C 231/50)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Transdev (Isīlemulino, Francija), Transdev Ile de France (Isīlemulino), Transports rapides automobiles (TRA) (Villepinte, Francija) (pārstāvis – F. Salat-Baroux, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               galvenokārt, daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 2. februāra lēmumu par Francijas īstenoto atbalsta shēmu SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) Ildefransas reģiona autobusa pārvadājumu uzņēmumiem, ciktāl tā 1. pantā noteikts, ka attiecīgā reģionālā atbalsta shēma esot īstenota “prettiesiski”, lai gan tā esot jau pastāvošā atbalsta shēma;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 2. februāra lēmumu par Francijas īstenoto atbalsta shēmu SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) Ildefransas reģiona autobusa pārvadājumu uzņēmumiem, ciktāl tā 1. pantā noteikts, ka attiecīgā reģionālā atbalsta shēma esot bijusi prettiesiski īstenota laikposmā pirms 1998. gada 25. novembra;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu, kurš ir izvirzīts galvenokārt, tiek apgalvots, ka attiecīgā reģionālā atbalsta shēma neesot bijusi īstenota prettiesiski, jo uz to neattiecas iepriekšējas paziņošanas pienākums. Proti, reģionālā atbalsta shēma esot jau pastāvošā atbalsta shēma LESD 108. panta 1. punkta un Padomes 2015. gada 13. jūlija Regulas (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015., L 248, 9. lpp.) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2015/1589”), 1. panta b) punkta un VI nodaļas noteikumu izpratnē. Atbilstoši pastāvošajām atbalsta shēmām piemērojamajiem noteikumiem to īstenošana neesot prettiesiska, un nepieciešamības gadījumā Komisija varētu tikai noteikt nepieciešamos pasākumus, kas veicinātu izmaiņas attiecīgajās shēmās vai to likvidēšanu nākotnē.

               2.

               Ar otro pamatu, kurš ir izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka attiecīgā reģionālā atbalsta shēma neveidojot pastāvošo valsts atbalstu. Prasītājas uzskata, ka apstrīdētais Komisijas lēmums esot prettiesisks, ciktāl tā ir uzskatījusi, ka desmit gadu noilguma termiņš ir ticis pārtraukts 2004. gadā, kad Syndicat autonome des transporteurs de voyageurs (turpmāk tekstā – “SATV”) cēla prasību valsts tiesā. Proti, Regulas Nr. 2015/1589 17. pantā ir noteikts, ka desmit gadu noilguma termiņš tiek pārtraukts tikai ar pasākumiem, ko veic Komisija vai dalībvalsts pēc Komisijas lūguma. Prasītājas apgalvo, ka SATV prasības pieteikuma iesniegšana valsts tiesā neesot tāds pasākums, kas pārtrauktu noilguma termiņu minētā noteikuma izpratnē.


title: Lieta T-304/13 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – van der Aat  u.c./Komisija Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadējā korekcija — Korekcijas koeficients ierēdņiem un darbiniekiem, kas norīkoti darbā uz Varēzi — Civildienesta noteikumu 64.–65.a pants — Civildienesta noteikumu IX pielikums — Regula (ES) Nr. 1239/2010 — Pienākums norādīt pamatojumu — Piekļuve dokumentiem — Regula (ES) Nr. 1049/2001 — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/48

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – van der Aat u.c./Komisija
   (Lieta T-304/13 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadējā korekcija - Korekcijas koeficients ierēdņiem un darbiniekiem, kas norīkoti darbā uz Varēzi - Civildienesta noteikumu 64.–65.a pants - Civildienesta noteikumu IX pielikums - Regula (ES) Nr. 1239/2010 - Pienākums norādīt pamatojumu - Piekļuve dokumentiem - Regula (ES) Nr. 1049/2001 - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2015/C 046/59)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Chris van der Aat (Besozzo, Itālija) un citi Eiropas Komisijas ierēdņi un darbinieki, kuru vārdi ir norādīti sprieduma pielikumā (pārstāvji – S. Orlandi, D. de Abreu Caldas un J.-N. Louis, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un D. Martin, vēlāk J. Curall un A.-C. Simon) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un J. Herrmann)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 21. marta spriedumu van der Aat u.c./Komisija (F-111/11, Krājums-CDL, EU:F:2013:42), kurā lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Chris van der Aat un citi Eiropas Komisijas ierēdņi un darbinieki, kuru vārdi ir norādīti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā tiesu instancē;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus šajā tiesu instancē pati.

      (1)  OV C 245, 24.8.2013.


title: Lieta C-272/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 6. maija spriedumu lietā T-127/04 KME Germany AG, iepriekšējais nosaukums — KM Europa Metal AG, KME France SAS, iepriekšējais nosaukums — Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, iepriekšējais nosaukums — Europa Metalli SpA/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 16. jūlijā iesniegusi KME Germany AG, iepriekšējais nosaukums — KM Europa Metal AG, KME France SAS, iepriekšējais nosaukums — Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, iepriekšējais nosaukums — Europa Metalli SpA

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/29

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 6. maija spriedumu lietā T-127/04 KME Germany AG, iepriekšējais nosaukums — KM Europa Metal AG, KME France SAS, iepriekšējais nosaukums — Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, iepriekšējais nosaukums — Europa Metalli SpA/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 16. jūlijā iesniegusi KME Germany AG, iepriekšējais nosaukums — KM Europa Metal AG, KME France SAS, iepriekšējais nosaukums — Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, iepriekšējais nosaukums — Europa Metalli SpA
   (Lieta C-272/09 P)
   2009/C 220/55
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: KME Germany AG, iepriekšējais nosaukums — KM Europa Metal AG, KME France SAS, iepriekšējais nosaukums — Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, iepriekšējais nosaukums — Europa Metalli SpA (pārstāvji — M. Siragusa, G. Rizza, M. Piergiovanni, avvocati, A. Winckler, avocat, T. Graf, Rechtsanwalt)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu;

               —

               tiktāl, ciktāl, pamatojoties uz Tiesas rīcībā esošajiem faktiem, tas ir iespējams, daļēji atcelt lēmumu un samazināt KME uzliktā naudas soda summu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt šajā tiesvedībā un tiesvedība Pirmās instances tiesā radušos tiesāšanās izdevumus;

         vai, pakārtoti, ja tiesvedības stadija to nepieļauj,

               —

               atcelt spriedumu (arī attiecība uz Pirmās instances tiesas KME izteikto rīkojumu samaksāt tiesāšanās izdevumus) un nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas Pirmās instances tiesai izsaka kritiku par to, ka tā esot nospriedusi, ka Komisija ir tiesiski pietiekami pierādījusi, ka vienošanās par Level Wound Coils [velmējumi ruļļos] ir ietekmējusi attiecīgo tirgu un ka, tādējādi, KME uzliktā naudas soda sākumsummā šis faktors bija jāņem vērā. Šādi argumentējot un nolemjot noraidīt pirmo KME prasības pamatu, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Kopienu tiesības un norādījusi neloģisku un neadekvātu pamatojumu. Turklāt, atbalstot Komisijas secinājumu, ka KME sniegtie ekonomiskie pieradījumi neesot pierādījuši, ka pārkāpumam kopumā nav bijušas nekādas ietekmes uz tirgu, Pirmās instances tiesa esot acīmredzami sagrozījusi tai norādītos faktus un pierādījumus.
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas Pirmās instances tiesu kritizē par to, ka tā esot apstiprinājusi atsauci, ko Komisija, lai noteiktu ar pārkāpumu skartā tirgus apmēru nolūkā konstatēt KME piemērotā naudas soda smaguma elementu, ir izdarījusi uz tirgus vērtību, kas kļūdaini iekļāva ieņēmumus no pārdevumiem, kuri tika gūti attiecība uz “karteļa” tirgu atsevišķā augšupējā tirgū, neraugoties uz to, ka karteļa dalībnieki šajā augšupējā tirgū nebija vertikāli integrēti. Šādi argumentējot un nolemjot noraidīt otro KME prasības pamatu, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Kopienu tiesības un norādījusi neadekvātu pamatojumu.
   Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas Pirmās instances tiesai izsaka kritiku par to, ka tā ir noraidījusi trešo prasības pamatu, atbilstoši kuram Komisija, piemērojot maksimālo procentuālo palielinājumu KME piemērotā naudas soda sākumsummai ilguma dēļ, esot nepareizi piemērojusi 1998. gada Pamatnostādnes naudas soda noteikšanai un pārkāpusi samērīguma un vienlīdzīgās attieksmes principu. Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka, atstiprinot attiecīgo lēmuma daļu, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Kopienu tiesības un norādījusi nesaprotamu, neloģisku un neadekvātu pamatojumu.
   Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka, noraidot prasītāju ceturtā pamata ceturto daļu un apstiprinot attiecīgo lēmuma daļu, kurā Komisija, pārkāpjot 1998. gada Pamatnostādnes naudas soda noteikšanai un taisnīguma un vienlīdzīgās attieksmes principu, atteicās piešķirt KME naudas soda samazinājumu par tās sadarbību ārpus 1996. gada Paziņojuma par naudas sodu neuzlikšanu jomas, esot pārkāpusi Kopienu tiesības.
   Ar piekto un pēdējo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka, KME argumentus nepārbaudot izsmeļoši un detalizēti un izrādot neobjektīvu atbalstu Komisijas rīcības brīvībai, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Kopienu tiesības un apelācijas sūdzības iesniedzēju pamattiesības uz efektīvu pārsūdzības tiesā iespēju.


title: Lieta T-41/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 27. februāra spriedums – LS Fashion/ITSB – Gestión de Activos Isorana (“L’Wren Scott”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “L’Wren Scott” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “LOREN SCOTT” — Relatīvs atteikuma pamats — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/19

         Vispārējās tiesas 2015. gada 27. februāra spriedums – LS Fashion/ITSB – Gestión de Activos Isorana (“L’Wren Scott”)
   (Lieta T-41/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “L’Wren Scott” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “LOREN SCOTT” - Relatīvs atteikuma pamats - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 127/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LS Fashion, LLC (Wilmington, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – R. Black un S. Davies, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Gestión de Activos Isorana, SL (La Orotava, Spānija) (pārstāvji – F. Brandolini Kujman, J.-B. Devaureix un L. Montoya Terán, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 24. novembra lēmumu lietā R 1548/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Gestión de Activos Isorana, SL un LS Fashion, LLC

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               LS Fashion, LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta T-456/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. jūlijā – Lupu/EUIPO – Dzhihangir (“Djili soy original DS”)

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. jūlijā – Lupu/EUIPO – Dzhihangir (“Djili soy original DS”)
   (Lieta T-456/17)
   (2017/C 309/46)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Victor Lupu (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis – P. Acsinte, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Ibryam Dzhihangir (Silistra, Bulgārija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Djili soy original DS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 8 810 558

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 3. maija lēmums lietā R 516/2011-5

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               apmierināt iebildumu pret Eiropas Savienības preču zīmes 008404551 “Djili DS” reģistrāciju un/vai atcelt Eiropas Savienības preču zīmes 008404551 “Djili DS” reģistrāciju;

               —

               pakārtoti, atcelt Apelācijas piektās padomes 2017. gada 3. maija lēmumu saistībā ar apelācijas sūdzību R 516/2011-5 un uzdot atsākt procesu Apelācijas padomē un papildus tam uzdot Apelācijas padomei apturēt procesu līdz tai tiek iesniegts rakstveida, pamatots un parakstīts galīgais lēmums par apelācijas sūdzību, ar kuru tiek lūgta atcelšana, lieta Nr. 2794/1/2016;

               —

               piespriest EUIPO un DZHIHANGIR Ibryam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 1. protokola 1. panta pārkāpums;

               —

               Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, 20. noteikuma 7. punkta a) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

                  Mutatis mutandis Regulas Nr. 207/2009 53. panta 2. punkta c) un d) apakšpukta pārkāpums saistībā ar prasītāja autortiesībām uz iepakojuma attēlu “Djili”, kas uzrakstīts ar sarkaniem burtiem uz zila iepakojuma ar papagaiļa tēlu, un saistībā ar prasītāja tiesībām izmantot komercnosaukumu saistībā ar precēm Eiropas Savienības tiesas sprieduma lietā C-17/06 “Celine” nozīmē;

               —

               Citas atbilstošas tiesību normas pārkāpums.


title: Lieta T-67/07: Prasība, kas celta 2007. gada 2. martā — Ford Motor /ITSB ( FUN )

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/52

         Prasība, kas celta 2007. gada 2. martā — Ford Motor/ITSB (“FUN”)
   (Lieta T-67/07)
   (2007/C 95/105)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ford Motor Company, Dearborn (Mičigana, ASV) (pārstāvis — R. Ingerl, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 20. decembra lēmumu lietā R 1135/2006-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FUN ”attiecībā uz 12. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 509 808)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo absolūts atteikuma pamatojums, ko veido īpašības aprakstoša norāde, tika kļūdaini piemērots vispārējā vārdu krājuma vārdiem, kas nav tieši aprakstoši;

               —

               Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo atšķirtspējas neesamība tika apstiprināta, pamatojoties vienīgi uz kļūdainu Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanu, kā arī

               —

               Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai piešķirtajai preču zīmei ir atšķirtspēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-484/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 8. septembrī iesniedza Giudice di pace di Taranto (Itālija) – kriminālprocess pret Antonio Semeraro

text:
               21.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 428/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 8. septembrī iesniedza Giudice di pace di Taranto (Itālija) – kriminālprocess pret Antonio Semeraro

   (Lieta C-484/16)
   (2016/C 428/12)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di pace di Taranto

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Antonio Semeraro

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/29/ES, (ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimālos standartus un aizstāj Padomes Pamatlēmumu 2001/220/TI) (1), kas Itālijā transponēta ar 2015. gada 15. decembra Leģislatīvo dekrētu Nr. 212 (2016. gada 5. janvāra OV, Vispārējā sērija, Nr. 3), un it īpaši minētās Direktīvas 2012/29/ES preambulas 9., 66. un 67. apsvērums, kā arī tās 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts, ņemot vērā LESD 83. pantu un Itālijas Konstitūcijas 2. un 3. pantu, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49., 51., 53. un 54. pantu, nepieļauj Kriminālkodeksa 594. pantā paredzētā noziedzīgā nodarījuma atcelšanu, kā tas ir noteikts 2016. gada 15. janvāra Leģislatīvā dekrēta Nr. 7 [1]. un nākamajos pantos?

      (1)  OV L 315, 57. lpp.


title: Lieta C-453/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 16. augustā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Halil Ibrahim Özçelik

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 16. augustā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Halil Ibrahim Özçelik

   (Lieta C-453/16)
   (2016/C 383/10)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Openbaar Ministerie

      Atbildētājs: Halil Ibrahim Özçelik

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jēdziens “tiesas nolēmums” Pamatlēmuma 2002/584/TI (1) 8. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē ir Savienības tiesībās autonomi un vienveidīgi interpretējams jēdziens?

               2)

               Ja tā, ko nozīmē šis jēdziens?

               3)

               Vai prokuratūras darbinieka veikts pirms tam policijas izdota valsts apcietināšanas ordera apstiprinājums, kāds ir šajā lietā, ir šāds “tiesas nolēmums”?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta T-250/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma uz konkursu procedūra — Pakalpojumu sniegšana saistībā ar elektronisku publikāciju, it sevišķi Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikuma, apkopošanu, izveidošanu un izplatīšanu — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Vienlīdzīga attieksme — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā neesamība)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/35

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-250/05) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma uz konkursu procedūra - Pakalpojumu sniegšana saistībā ar elektronisku publikāciju, it sevišķi Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikuma, apkopošanu, izveidošanu un izplatīšanu - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā neesamība)
   (2007/C 199/66)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Wilderspin un M. Šimerdová, pārstāvji)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju biroja 2005. gada 15. aprīļa lēmumu nepieņemt prasītājas piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, kas izsludināta 2004. gada 19. novembrī (OV 2004, S 226), par pakalpojumu sniegšanu saistībā ar elektronisku publikāciju, it sevišķi Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikuma, apkopošanu, izveidošanu un izplatīšanu un piešķirt līgumu apstiprinātajam pretendentam
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 3.9.2005.


title: Lieta T-475/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 4. aprīļa rīkojums – L’Oréal/EUIPO – LR Health & Beauty Systems (“LR”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Preču zīmes atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/22

         Vispārējās tiesas 2016. gada 4. aprīļa rīkojums – L’Oréal/EUIPO – LR Health & Beauty Systems (“LR”)
   (Lieta T-475/15) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Preču zīmes atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 200/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L’Oréal SA (Parīze, Francija) (pārstāvis – R. Dissmann, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – A. Kusturovic)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: LR Health & Beauty Systems GmbH (Ahlen, Vācija) (pārstāvji – N. Weber un L. Thiel, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 21. maija lēmumu lietā R 1143/2014-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp LR Health & Beauty Systems GmbH un L’Oréal SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               L’Oréal SA sedz savus izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) un LR Health & Beauty Systems GmbH radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2005. gada 15. februārī lietā C-13/03 P Eiropas Kopienu Komisija pret Tetra Laval BV (Apelācija — Konkurence — Regula (EEK) Nr. 4064/89 — Spriedums, ar ko par pretlikumīgu atzīst lēmumu par uzņēmumu sadalīšanu agrāka pretlikumīga lēmuma dēļ, ar kuru atzīst koncentrāciju par nesaderīgu ar kopējo tirgu)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 15. februārī
   lietā C-13/03 P Eiropas Kopienu Komisija pret Tetra Laval BV
       (1)

   (Apelācija - Konkurence - Regula (EEK) Nr. 4064/89 - Spriedums, ar ko par pretlikumīgu atzīst lēmumu par uzņēmumu sadalīšanu agrāka pretlikumīga lēmuma dēļ, ar kuru atzīst koncentrāciju par nesaderīgu ar kopējo tirgu)
   (2005/C 106/07)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-13/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 49. pantam, ko 2003. gada 8. janvārī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Petite, A. Whelan un P. Hellström), otrai pusei tiesvedībā esot Tetra Laval BV, Amsterdama (Nīderlande) (pārstāvji — A. Vandencasteele, D. Waelbroeck un M. Johnsson, A. Weitbrecht un S. Völcker, avocats), Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs, pirmās palātas priekšsēdētājs P. Jann, palātu priekšsēdētāji C. W. A. Timmermans un A. Rosas (referents), tiesneši C. Gulmann, J. P. Puissochet un R. Schintgen, tiesnese N. Colneric, tiesneši S. von Bahr un J. N. Cunha Rodrigues, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore, 2005. gada 15. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nelemt par apelācijas sūdzību;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 70, 22.03.2003.


title: Lieta C-324/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 30. aprīļa spriedumu lietā T-135/13 Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA un Sitre Srl/Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) 2015. gada 30. jūnijā iesniedza Hitachi Chemical Europe GmbH un Polynt SpA

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 30. aprīļa spriedumu lietā T-135/13 Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA un Sitre Srl/Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) 2015. gada 30. jūnijā iesniedza Hitachi Chemical Europe GmbH un Polynt SpA

   (Lieta C-324/15 P)
   (2015/C 311/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Hitachi Chemical Europe GmbH un Polynt SpA (pārstāvis – C. Mereu, avocat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), Sitre Srl, REACh ChemAdvice GmbH, New Japan Chemical, Nīderlandes Karaliste, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-135/13;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu vai nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai lēmuma pieņemšanai par apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību atcelt tiesību aktu un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka, noraidot to prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Kopienas tiesības. Konkrēti apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi vairākas kļūdas pamatojumā un apelācijas sūdzības iesniedzēju situācijai piemērojamā tiesiskā regulējuma interpretācijā. Tā rezultātā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi šādas kļūdas tiesību piemērošanā:

               —

               Vispārējā tiesa esot paudusi pretrunīgus un kļūdainus izteikumus par nepieciešamību ņemt vērā riska novērtējumu saskaņā ar REACH regulas (1) 57. panta f) punktu, kā rezultātā tas esot nepareizi interpretēts;

               —

               Vispārējā tiesa esot paudusi pretrunīgus izteikumus un atkāpusies no pastāvīgās judikatūras par norāžu dokumentu statusu un nozīmi, interpretējot frāzi “tādas pašas bažas” minētās regulas 57. panta f) punktā;

               —

               Vispārējās tiesas kļūdainās atsaukšanās uz REACH regulas 60. panta 2. punktu rezultātā pamatojums esot nepietiekams;

               —

               Vispārējā tiesa, noraidot argumentus par iedarbību uz darba ņēmējiem un patērētājiem, esot piemērojusi nepareizo juridisko tekstu un tādējādi kļūdaini piemērojusi 57. panta f) punktu.

         Šo iemeslu dēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējās tiesas spriedums lietā T-135/13 un apstrīdētais lēmums būtu jāatceļ.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK; OV L 396, 1. lpp.


title: Lieta T-627/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. decembrī — ATMvision /Komisija

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. decembrī — ATMvision/Komisija
   (Lieta T-627/11)
   2012/C 49/48
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ATMvision AG (Salem, Vācija) (pārstāvji — A. Cordewener, F. Kutt un C. Jehke, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā atcelt atbildētājas 2011. gada 26. janvāra Lēmumu procedūrā par valsts atbalstu C 7/2010 (iepriekš CP 250/2009 un NN 5/2010) “KStG, Sanierungsklausel”, (lietas nr. C(2011) 275);

               —

               pakārtoti, iepriekš minēto lēmumu vismaz atcelt tiktāl, ciktāl tajā par labu uzņēmumiem, kas atrodas tādā pozīcijā kā prasītāja, netiek paredzēts uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu balstīts izņēmums no 4. un 5. pantā minētā atgūšanas pienākuma, proti, netiek paredzēts šādiem uzņēmumiem labvēlīgs pārejas tiesiskais regulējums;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā apgalvo:

               —

               atbildētāja apstrīdētajā lēmumā nepamatoti esot nonākusi pie secinājuma, ka Vācijas likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli (KStG) 8c. panta 1a. punktā minētais “Sanierungsklausel” (noteikums par sanāciju) ir nelikumīgs valsts atbalsts saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu. Šai sakarā prasītāja tostarp norāda, ka atbildētāja kļūdaini esot pieņēmusi, ka KStG 8c. panta 1a. punktam esot selektīva rakstura iezīmes un tas nav pamatots izņēmums no KStG 8c. panta 1. punktā nostiprinātā principa, saskaņā ar kuru komerciālas korporācijas nodokļu zaudējumi šīs korporācijas kapitāldaļu īpašnieku maiņas gadījumā, pastāvot zināmiem nosacījumiem, zūd. Prasītājas skatījumā KStG 8c. panta 1. punktu atbildētāja nepamatoti uztverot kā atbalsta vērtējumā nozīmīgu iekšēju atsauces sistēmu.

               —

               Attiecīgā atsauces sistēma Vācijas tiesībās principā radot pagaidu zaudējumu pārrēķināšanas iespēju, kas izrietot no tā sauktā objektīvā neto principa. Prasītājas skatījumā šī atsauces sistēma tiekot apstiprināta ar KStG 8c. panta 1a. punkta noteikumu par sanāciju. Turklāt KStG 8c. panta 1. punkts nevarot attiecīgā atsauces sistēma būt arī tādēļ, ka šī tiesību norma atbilstoši Vācijas Konstitūcijas prasībām ir antikonstitucionāla.

               —

                  KStG 8c. panta 1a. punkts turklāt esot vispārīgs pasākums, kas iespējami ir labvēlīgs visiem zaudējumus cietušiem tirgus dalībniekiem un ar kuru labvēlīgi netiekot ietekmēta nekāda noteikta tirgus dalībnieku grupa. Prasītājas skatījumā noteikumam par sanāciju nav selektīva rakstura iezīmes.

               —

                  KStG 8c. panta 1a. punkta noteikums par sanāciju esot pamatots ar Vācijas nodokļu sistēmas būtību un iekšējo uzbūvi, jo šī tiesību norma ierobežojot KStG 8c. panta 1. punkta zaudējumu atskaitīšanas ierobežojumu iedarbību. Šai sakarā prasītāja apgalvo, ka KStG 8c. pants tā sākotnējā redakcijā esot pārāk plaši izvērsts ļaunprātības apkarošanas tiesiskais regulējums un ka vēlāka (retroaktīva) šīs tiesību normas papildināšana ar KStG 8c. panta 1a. punktu tikai mazinot KStG 8c. panta 1. punkta pārmērīgo regulējuma saturu un tiktāl atjauno vispārīgo pagaidu zaudējumu atskaitīšanu kā attiecīgo atsauces sistēmu.

               —

               Visbeidzot, prasītāja norāda, ka uz to attiecoties tiesiskās paļāvības aizsardzība, jo atbildētājas nelabvēlīgais lēmums neesot bijis paredzams un atbildētāja neesot arī apšaubījusi līdzīgi strukturētu iepriekš spēkā esošu tiesību normu KStG 8. panta 4. punktā vecajā redakcijā, kā arī līdzīgus tiesiskos regulējumus citās dalībvalstīs.


title: Lieta T-387/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 14. decembra rīkojums — Portugāle/Komisija (Pagaidu noregulējums — Finanšu atbalsta samazināšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/44

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 14. decembra rīkojums — Portugāle/Komisija
   (Lieta T-387/07 R)
   (Pagaidu noregulējums - Finanšu atbalsta samazināšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2008/C 51/82)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandes, S. Rodrigues un A. Gattini)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un L. Flynn)
   Priekšmets
   Pieteikums apturēt, pirmkārt, Komisijas 2007. gada 31. jūlija Lēmuma K (2007) 3772 par Eiropas Reģionālās attīstības fonda finanšu atbalsta samazināšanu, kas piešķirts vispārējai subsīdijai “SGAIA” (vispārēja subsīdija vietējai attīstībai) ar Komisijas 1995. gada 28. jūlija Lēmumu K (95) 1769, un, otrkārt, iespējamā 2007. gada 17. septembra parādzīmē iekļautā maksājuma rīkojuma piemērošanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmums par tiesāšanās izdevumiem tiek atlikts.