title: Lieta T-564/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. oktobrī — Farage /Parlaments un Buzek

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/53

      Prasība, kas celta 2011. gada 28. oktobrī — Farage/Parlaments un Buzek
      (Lieta T-564/11)
      (2012/C 25/105)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Nigel Paul Farage (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — P. Bennett, Solicitor)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Jerzy Buzek (Brisele, Beļģija)

         Prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja Jerzy Buzek2010. gada 2. marta lēmumu, ar kuru prasītājam tiek atceltas tiesības uz dienas naudu uz desmit dienām, kā arī atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2010. gada 24. marta un Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2011. gada 31. augusta lēmumu atzīt par nepieņemamu prasītāja lūgumu par parlamentāro imunitāti; un

                  —

                  pakārtoti, atzīt, ka neviens no iepriekš minētajiem lēmumiem nav spēkā vai ka nevienam no tiem nevajadzēja būt pieņemtiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1)

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts 8. pants Protokolā (Nr. 7) par Eiropas Savienības privilēģijām un imunitāti (OV 2010 C 84, 99. lpp.), jo 2010. gada 24. februārī prasītājs teica savu runu kā Eiropas Parlamenta deputāts. Attiecīgajā runā tika izvirzīti politiski jautājumi, un ir ļoti būtiski, ka Eiropas Parlamenta deputāts var brīvi izteikties.

                  2)

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta vārda brīvība, jo nav pienācīgi ņemts vērā Eiropas Parlamenta Reglamenta (OV 2011 L 116, 1. lpp.) 9. noteikuma 3. punkts.

                  3)

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz neatkarīgu un objektīvu tiesu, kas ir noteiktas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pantā, jo Parlamenta priekšsēdētāja vai kādas citas personas, kas piedalījusies 2010. gada 24. februāra plenārsēdē un kurai ir izveidojies viedoklis, jebkāda piedalīšanās lēmumu pieņemšanas procesā šajā lietā liedz šādai personai piedalīties šādā procesā.

                  4)

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi interpretēts Eiropas Parlamenta 152. noteikuma 1. punkts un 153. noteikums, jo sodi, kas ir noteikti pēdējā minētajā tiesību normā, ir jālasa kopsakarā ar tās ievadvārdiem, kas galvenokārt attiecas uz nopietniem kārtības pārkāpumiem un traucēšanu “neievērojot 9. pantā noteiktos principus”.


title: Lieta C-406/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 18. jūlijā ( Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gérald De Cuyper pret Office national de l'emploi (Brīva pārvietošanās un uzturēšanās Eiropas Savienības teritorijā — Bezdarbnieka pabalsti — Nosacījums par reālu dzīvesvietu valsts teritorijā)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/6

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 18. jūlijā (Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gérald De Cuyper pret Office national de l'emploi

   (Lieta C-406/04) (1)

   (Brīva pārvietošanās un uzturēšanās Eiropas Savienības teritorijā - Bezdarbnieka pabalsti - Nosacījums par reālu dzīvesvietu valsts teritorijā)
   (2006/C 224/10)
   Tiesvedības valoda –franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal du travail de Bruxelles
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Gérald De Cuyper

      Atbildētāja: Office national de l'emploi

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal du travail de Bruxelles — EKL 17. un 18. panta, ar kuriem tiek izveidota Eiropas Savienības pilsonība, interpretācija — Valsts noteikums, ar kuru bezdarbnieka pabalstu piešķiršana tiek pakļauta nosacījumam par reālu dzīvesvietu valsts teritorijā
   Rezolutīvā daļa:
   pārvietošanās un uzturēšanās brīvība, ko ikvienam Eiropas Savienības pilsonim atzīst EKL 18. pants, neiestājas pret dzīvesvietas klauzulu kā pamata lietā piemērotā, kas kā nosacījums tiesību uz bezdarbnieka pabalstu saglabāšanai noteikta bezdarbniekam, kas pārsniedzis 50 gadu vecumu un atbrīvots no pienākuma pamatot savu pieejamību darba tirgū.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta C-553/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 20. septembra spriedumu lietā T-169/08 DEI /Komisija 2012. gada 30. novembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 20. septembra spriedumu lietā T-169/08 DEI/Komisija 2012. gada 30. novembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-553/12 P)
   2013/C 32/14
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — Th. Christoforou un A. Antoniadis, pārstāvji; A. Oikonomou, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou (DEI), Grieķijas Republika, Energeiaki Thessalonikis AE, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & DSA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 20. septembra spriedumu lietā T-169/08;

               —

               pieņemt galīgo nolēmumu lietā, ja to atļauj tiesvedības stadija;

               —

               piespriest DEI segt pašai savus, kā arī atlīdzināt Komisijas tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Ar pirmo apelācijas pamatu Komisija norāda, ka pārsūdzētajā Vispārējās tiesas spriedumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz EKL 86. panta 1. punkta interpretāciju un piemērošanu, lasot to kopā ar EKL 82. pantu, kā tos ir interpretējusi Eiropas Savienības Tiesa. Turklāt Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi šos divus pantus šīs lietas faktiskajiem apstākļiem, kas arī esot uzskatāms par kļūdainu pierādījumu kvalifikāciju un interpretāciju, kā arī kļūdainu apstrīdētā Komisijas lēmuma pamatojuma interpretāciju. Vispārējās tiesas apsvērumi esot arī balstīti uz neprecīzu, nepilnīgu un nepietiekamu pamatojumu, ar tiem ir sagrozīti un kļūdaini interpretēti pierādījumi un sagrozīts apstrīdētā Komisijas lēmuma pamatojums, jo Komisija apstrīdētajā lēmumā ir konstatējusi, ka strīdīgie Grieķijas Republikas veiktie valsts pasākumi ir ietekmējuši tirgus struktūru un radījuši nevienlīdzīgas iespējas lignīta tirgū, kas tādējādi esot ļāvis DEI, kurš ir valsts uzņēmums, paplašināt savu dominējošo stāvokli no primārā lignīta piegādes tirgus uz sekundāro elektroenerģijas vairumtirdzniecības tirgu Grieķijā, tādējādi liedzot ienākt tirgū jauniem konkurentiem.

               —

               Komisija uzskata, ka pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta kļūda arī tādēļ, ka tajā nav itin nemaz ņemts vērā tas, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija ir konstatējusi, ka DEI priviliģētā piekļuve lignītam, kas, pateicoties strīdīgajiem valsts pasākumiem, tika saglabāta pat pēc elektroenerģijas tirgus liberalizēšanas Grieķijā un pēc elektroenerģijas vairumtirdzniecības tirgus izveidošanas 2005. gada maijā, ietekmēja tirgus struktūru, ņemot vērā nevienlīdzīgās iespējas, kas radīja situāciju, ka DEI tikai tās kvazi-monopolistisko tiesību, kas tai bija attiecībā uz lignīta ekspluatēšanu, dēļ varēja paplašināt savu dominējošo stāvokli no primārā tirgus uz sekundāro tirgu. Tādējādi DEI nācās īstenot ļaunprātīgu rīcību minētajā sekundārajā tirgū, ierobežojot vai izslēdzot jaunu konkurentu piekļuvi (skat. it īpaši Tiesas spriedumus lietās Raso, GB-Inno-BM, Connect Austria, Dusseldorp, CBEM un MOTOE). DEI dominējošā stāvokļa paplašināšana no primārā tirgus uz sekundāro tirgu un tā saglabāšana šajā tirgū, kā arī neapstrīdamā konkurences priekšrocība, kas DEI attiecībā uz elektroenerģijas ražošanu pastāvēja lignīta zemo izmaksu dēļ, ļāva tai novadīt elektrību saistītajā Grieķijas tīklā par zemākām cenām, lielākos apmēros un ilgākā laikposmā, kas tāpat ir uzskatāma par ļaunprātīgu rīcību (lai arī Tiesas judikatūrā netiek prasīts pierādīt šāda veida rīcību, ņemot vērā attiecīgās lietas konkrētos faktiskos apstākļus).

               —

               Apstrīdētajā lēmumā Komisija ir arī konstatējusi, ka DEI konkurentiem bija nepieciešami diversificēti avoti, tostarp piekļuve pietiekamam lignīta daudzumam, lai tie varētu ienākt un ilgstoši pastāvēt elektroenerģijas tirgū, kā arī efektīvi piedalīties tajā pastāvošajā konkurencē. Tam būtu jābūt zināmam gan Grieķijas Republikai, kura nepiešķīra potenciālajiem DEI konkurentiem ekspluatācijas atļaujas attiecībā uz izmantojamajām lignīta iegulām, gan arī pašai DEI, brīdī, kad tā īstenoja savas kvazi-monopolistiskās tiesības, izmantodama savu dominējošo stāvokli primārajā lignīta tirgū, lai paplašinātu un saglabātu savu dominējošo stāvokli sekundārajā elektroenerģijas vairumtirdzniecības tirgū, de facto traucējot vai liedzot potenciālajiem jaunajiem konkurentiem ienākt šajā sekundārajā tirgū.


title: Lieta T-637/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 30. aprīļa spriedums – Euris Consult /Parlaments Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Tulkošanas maltiešu valodā pakalpojumu sniegšana — Piedāvājumu nosūtīšanas kārtības normas — Pretendenta piedāvājuma noraidījums — Iesniegšanas normu par piedāvājumu satura konfidencialitātes nodrošināšanu pirms atvēršanas neievērošana — Iebilde par nepiemērojamību — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants — Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 98. panta 1. punkts — Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 143. pants

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/20

         Vispārējās tiesas 2014. gada 30. aprīļa spriedums – Euris Consult/Parlaments
   (Lieta T-637/11) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Tulkošanas maltiešu valodā pakalpojumu sniegšana - Piedāvājumu nosūtīšanas kārtības normas - Pretendenta piedāvājuma noraidījums - Iesniegšanas normu par piedāvājumu satura konfidencialitātes nodrošināšanu pirms atvēršanas neievērošana - Iebilde par nepiemērojamību - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants - Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 98. panta 1. punkts - Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 143. pants)
   2014/C 194/25
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Euris Consult Ltd (Floriana, Malta) (pārstāvis – F. Moyse, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L. Darie un F. Poilvache)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un F. Dintilhac)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Parlamenta 2011. gada 18. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums starpiestāžu publiskā iepirkuma procedūrā MT/2011/EU par rakstveida tulkošanas maltiešu valodā pakalpojumu sniegšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Euris Consult Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: Kritēriji lietu nodošanai palātām

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/4

         Kritēriji lietu nodošanai palātām
   (2008/C 272/04)
   2008. gada 30. septembrī Civildienesta tiesa atbilstoši Tiesas Statūtu pielikuma 4. panta 4. punktam un Reglamenta 12. panta 2. punktam nolēma atstāt spēkā līdz 2011. gada 30. septembrim šādus lietu nodošanas palātām noteikumus:

               —

               pirmā palāta izskatīs visas lietas, izņemot tās, kas galvenokārt attiecas uz jautājumiem par pieņemšanu darbā, novērtēšanu/paaugstināšanu amatā un darba attiecību galīgu izbeigšanu un kuras izskatīs otrā palāta;

               —

               trešajai palātai tiks nodots konkrēts lietu skaits neatkarīgi no attiecīgajām jomām un saskaņā ar plēnuma sanāksmē noteiktu automātiski piemērojamu secību;

               —

               atkāpe no iepriekš izklāstītajiem noteikumiem par sadali ir iespējama, ja lietas ir savstarpēji saistītas, kā arī lai nodrošinātu līdzsvarotu un pietiekami dažādu darba slodzi Civildienesta tiesā.


title: Lieta T-438/03: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. oktobra rīkojums — Stephens /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/54

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. oktobra rīkojums — Stephens/Komisija
   (Lieta T-438/03) (1)

   (2008/C 313/96)

      Tiesvedības valoda — franču

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 47, 21.2.2004.


title: Lieta T-176/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūlija rīkojums — Infeurope /Komisija (Prasība sakarā ar bezdarbību, atcelt tiesību aktu un par zaudējumu atlīdzību — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu par ITSB programmnodrošinājuma uzturēšanu — Administratīvā prasība Komisijā — Komisijas netieši izteikts lēmums par noraidīšanu — Jauni prasījumi — Saistība starp prasību sakarā ar bezdarbību un prasību par zaudējumu atlīdzību — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/15

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūlija rīkojums — Infeurope/Komisija
   (Lieta T-176/08) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību, atcelt tiesību aktu un par zaudējumu atlīdzību - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu par ITSB programmnodrošinājuma uzturēšanu - Administratīvā prasība Komisijā - Komisijas netieši izteikts lēmums par noraidīšanu - Jauni prasījumi - Saistība starp prasību sakarā ar bezdarbību un prasību par zaudējumu atlīdzību - Acīmredzama nepieņemamība)
   2009/C 233/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Infeurope, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis —  O. Mader, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Bambara un E. Manhaeve)

      Priekšmets

   Pirmkārt un galvenokārt, prasība atzīt Komisijas bezdarbību, jo tā nelikumīgi nav atcēlusi lēmumu par pamatlīgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu saskaņā ar Iekšējā Tirgus Saskaņošanas Biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) konkursa procedūru AO/042/05 par iekārtu, kas saistītas ar ITSB galveno darbību preču zīmju, paraugu un modeļu jomā, uzturēšanu, kā arī izbeigt konkrētos līgumus, kas noslēgti pēc šo pamatlīgumu noslēgšanas, un, pakārtoti, prasība atcelt apgalvoto, netieši izteikto Komisijas lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2007. gada 2. decembra administratīvā prasība minētajā konkursa procedūrā, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus, kas esot radušies Komisijas apgalvotās pretlikumīgās bezdarbības dēļ.

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Infeurope sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta C-349/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) — Auditeur du travail/Yangwei SPRL

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) — Auditeur du travail/Yangwei SPRL

   (Lieta C-349/11)
   2011/C 282/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Liège

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Auditeur du travail

      Apsūdzētā: Yangwei SPRL

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu pielikumā esošā UNICE, CEEP un EAK (1) noslēgtā pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tādi valsts tiesību akti, kuros noteikts:

               —

               pienākums vietā, kur var iepazīties ar darba kārtības noteikumiem, glabāt nepilnu darba laiku strādājošā darbinieka rakstiska līguma norakstu vai izrakstu no šā darba līguma, kurā norādīts darba laiks un abu līdzēju identitāte, kā arī to izdarītie paraksti (programmas likuma 157. pants),

               —

               pienākums jebkurā laikā nodrošināt iespēju noteikt darba laika sākumu (programmas likuma 158. pants),

               —

               pienākums darba devējam par mainīgo darba laiku piecas dienas iepriekš ar paziņojumu paziņot darbiniekam; turklāt darba dienas sākumā jāizstāda paziņojums, kurā norādīts katra nepilnu darba laiku strādājošā darbinieka darba laiks; šo paziņojumu turklāt jāglabā vienu gadu (programmas likuma 159. pants),

               —

               nepilnu darba laiku strādājošus darbiniekus nodarbinoša darba devēja pienākums turēt savā rīcībā dokumentu, kurā ir izdarīti ieraksti par visām atkāpēm no 157.-159. pantā minētā darba laika (programmas likuma 160. pants), šis dokuments jāaizpilda atbilstoši noteiktai programmas likumā 161. pantā paredzētai kārtībai?

      (1)  OV L 14, 9. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 5. nod., 3. sēj., 267. lpp.


title: Lieta F-5/16: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 21. jūlija rīkojums – Stanley/Komisija Civildienests – Līgumdarbinieks – Lūgums Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punkta izpratnē – Lūgums pārkvalificēt līgumu – Saprātīgs termiņš – Neesamība – Acīmredzama nepieņemamība

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/57

      Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 21. jūlija rīkojums – Stanley/Komisija
      (Lieta F-5/16) (1)

      (Civildienests - Līgumdarbinieks - Lūgums Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punkta izpratnē - Lūgums pārkvalificēt līgumu - Saprātīgs termiņš - Neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2016/C 364/75)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: John Stanley (Apija, Samoa) (pārstāvis – O. Mader, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Berscheid un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, un B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru ir atteikts pārkvalificēt prasītāja līgumu par pagaidu darbinieka līgumu, un, pakārtoti, prasība atlīdzināt nodarīto mantisko kaitējumu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

                  2)

                  John Stanley sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 145, 25.4.2016., 37. lpp.


title: Lieta T-50/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. janvārī — Think Schuhwerk /ITSB — Müller ( “VOODOO” )

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. janvārī — Think Schuhwerk/ITSB — Müller (“VOODOO”)
   (Lieta T-50/13)
   2013/C 86/43
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Austrija) (pārstāvis — M. Gail, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Andreas Müller (Ulm, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 14. novembra lēmumu lietā R 474/2012-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “VOODOO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 5 832 464

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Andreas Müller

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, skatot to kopā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, pārkāpums, kā arī Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, skatot to kopā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, pārkāpums, kā arī Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-380/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 9. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-246/08 un T-332/08 Melli Bank plc /Eiropas Savienības Padome, ko atbalsta Francijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Kopienu Komisija, 2009. gada 25. septembrī iesniegusi Melli Bank plc

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/30

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 9. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-246/08 un T-332/08 Melli Bank plc/Eiropas Savienības Padome, ko atbalsta Francijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Kopienu Komisija, 2009. gada 25. septembrī iesniegusi Melli Bank plc

   (Lieta C-380/09 P)
   2009/C 282/52
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Melli Bank plc (pārstāvji — S. Gadhia, Solicitor, T. Din, Solicitor, D. Anderson, QC, R. Blakeley, Barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Francijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt prasījumus lietās T-246/08 un T-332/08;

               —

               atcelt Padomes Lēmuma 2008/475/EK (1), ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, pielikuma B tabulas 4. punktu daļā, kurā tas attiecas uz Melli Bank plc;

               —

               ja Tiesa atzītu, ka Padomes Regulas Nr. 423/2007/EK (2) 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir obligāti piemērojams, atzīt Regulas Nr. 423/2007/EK 7. panta 2. punkta d) apakšpunktu par nepiemērojamu; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelācijas sūdzību un tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Pirmās instances tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Pirmās instances tiesa pārsūdzētajā spriedumā zināmos aspektos pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, tādējādi pārkāpjot Kopienu tiesības četros pamataspektos:

               1)

               Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot regulas 7. panta 2. punkta d) apakšpunktu kā obligāti piemērojamu;

               2)

               Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka regulas 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts atbilst Kopienu tiesību samērīguma principam;

               3)

               Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, formulējot un piemērojot pārbaudes shēmu, lai noteiktu, vai apelācijas sūdzības iesniedzēja piederēja mātes sabiedrībai un tā to kontrolēja;

               4)

               Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka Padome bija izpildījusi savu pienākumu pamatot savu lēmumu par apelācijas sūdzības iesniedzējas iekļaušanu sarakstā.

         Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzēja Tiesai lūdz:

               1)

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               2)

               apmierināt prasījumus lietās T-246/08 un T-332/08;

               3)

               atcelt Padomes Lēmuma 2008/475/EK par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, pielikuma B tabulas 4. punktu daļā, kurā tas attiecas uz Melli Bank plc;

               4)

               ja Tiesa atzītu, ka Padomes Regulas Nr. 423/2007/EK 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir obligāti piemērojams, atzīt Regulas Nr. 423/2007/EK 7. panta 2. punkta d) apakšpunktu par nepiemērojamu; un

               5)

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelācijas sūdzību un tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Pirmās instances tiesā.

      (1)  Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmums 2008/475/EK, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 163, 29. lpp.)

      (2)  Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regula (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.).


title: lieta T-92/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Movingpeople.net International B. V. iesniedza 2005. gada 25. februārī

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/26

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Movingpeople.net International B. V. iesniedza 2005. gada 25. februārī
   (lieta T-92/05)
   (2005/C 115/48)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 25. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Movingpeople.net International B. V., Helmonda [Helmond] (Nīderlande), kuru pārstāv H. S. K. M. fan Rūjens [G. S. C. M. van Roeyen] un T. Berendsens [T. Berendsen], advokāti.
   Tomas Šēfers [Thomas Schäfer], Šašāgena [Schashagen] (Vācija) arī piedalījās procesā Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tādā apjomā, lai Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 997 733 tiktu akceptēts attiecībā uz visām precēm, attiecībā uz kurām reģistrācija tika lūgta, un kas ietilpst 10., 12. un 20. klasē;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam un/vai oponējošajai pusei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Movingpeople.net International B. V.

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Grafiskā preču zīme “movingpeople.net” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10., 12. un 20. klasē (Transporta līdzekļi; pārvietošanās līdzekļi pa sauszemi, gaisu vai ūdeni, …; visas augstākminētās preces, kas ir īpaši izgatavotas invalīdiem vai citām personām, kurām ir nepieciešama palīdzība;…) — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 997 733

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Tomas Šēfers

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts vārdiska preču zīme “MOVING PEOPLE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. un 37. klasē (Transporta līdzekļi; lidaparāti, elektriskie invalīdu ratiņi un pacientu ratiņi,…)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Kopienas preču zīmes reģistrāciju atteikt attiecībā uz precēm, par kurām ir strīds

               Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas (EK) Nr. 40/948. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-276/10: Prasība, kas celta 2010. gada 2. jūnijā — Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/30

         Prasība, kas celta 2010. gada 2. jūnijā — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-276/10)
   ()
   2010/C 209/42
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un L. Jelínek)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/118/EK par gruntsūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu un pasliktināšanos (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Čehijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 12. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2009. gada 16. janvārī.

      (1)  OV L 372, 19. lpp.


title: Lieta C-34/07: Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/109/EK — Trešo valstu pilsoņi, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/14

         Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-34/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/109/EK - Trešo valstu pilsoņi, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 22/26)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Condou-Durande, pārstāvis)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību aktu nepieņemšana noteiktajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV L 16, 44. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta F-29/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Vivier /Komisija (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Klasificēšana pakāpē — Sludinājumā par konkursu paredzētās pakāpes — Darbinieku klasificēšanas normu grozījums — Pārejas noteikumi — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punkts — Piemērošana pēc analoģijas)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/58

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Vivier/Komisija
   (Lieta F-29/05) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Klasificēšana pakāpē - Sludinājumā par konkursu paredzētās pakāpes - Darbinieku klasificēšanas normu grozījums - Pārejas noteikumi - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punkts - Piemērošana pēc analoģijas)
   2010/C 328/91
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jean-François Vivier (Petten, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji S. Orlandi, A. Coolen un É. Marchal, advokāti, pēc tam S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji H. Krämer un K. Herrmann, pēc tam J. Currall)

      Priekšmets

   Komisijas lēmuma, ar kuru tā klasificē prasītāju A*6 pakāpē, pieņemot viņu darbā par pagaidu darbinieku, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, kas ir pievienots 2004. gada 21. jūlija pielikumā pagaidu darbinieka līgumam, kuru 2004. gada 10. jūnijā parakstījis J.-F. Vivier;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina J.-F. Vivier tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 193, 06.08.2005., 31. lpp. (sākotnēji lieta reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-196/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: lieta C-71/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 14. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/23

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 14. februārī
   (lieta C-71/05)
   (2005/C 82/47)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 14. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Mikko Huttunen, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 26. marta Direktīvu 2002/30/EK par noteikumiem un procedūrām attiecībā uz tādu ekspluatācijas ierobežojumu ieviešanu Kopienas lidostās, kas saistīti ar troksni, (1) un, jebkurā gadījumā, nedarot Komisijai zināmus šos aktus, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesiskajā kārtībā bija 2003. gada 28. septembris.

      (1)  OV L 85, 28.03.2002., 40. lpp.


title: Lieta C-174/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums ( Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — NCC Construction Danmark A/S/Skatteministeriet (Sestā PVN direktīva — 19. panta 2. punkts — Priekšnodokļa atskaitījums — Jaukts nodokļu maksātājs — Preces un pakalpojumi, ko vienlaikus izmanto gan ar nodokli apliekamām darbībām, gan no nodokļa atbrīvotām darbībām — Atskaitāmās daļas aprēķināšana — Jēdziens gadījuma rakstura nekustamo īpašumu darījumi — Piegādes sev pašam — Nodokļu neitralitātes princips)

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — NCC Construction Danmark A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-174/08) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 19. panta 2. punkts - Priekšnodokļa atskaitījums - Jaukts nodokļu maksātājs - Preces un pakalpojumi, ko vienlaikus izmanto gan ar nodokli apliekamām darbībām, gan no nodokļa atbrīvotām darbībām - Atskaitāmās daļas aprēķināšana - Jēdziens “gadījuma rakstura nekustamo īpašumu darījumi” - Piegādes sev pašam - Nodokļu neitralitātes princips)
   2009/C 312/08
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: NCC Construction Danmark A/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Østre Landsret — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 19. panta 2. punkta otrā teikuma interpretācija — Būvniecības uzņēmums, kas nodarbojas ar tādu nekustamo īpašumu pārdošanu, kurus tas uzcēlis pats par saviem līdzekļiem, lai tos pārdotu tālāk — Preces un pakalpojumi, kas vienlaikus tiek izmantoti darījumiem, kas dod tiesības un kas nedod tiesības atskaitīt priekšnodoklī samaksāto PVN — Atskaitāmās daļas aprēķināšana — Gadījuma rakstura nekustamo īpašumu darījumu jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 19. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad būvniecības uzņēmums pārdod par saviem līdzekļiem uzceltu nekustamo īpašumu, tas nav kvalificējams par “gadījuma rakstura darījumu” šīs normas izpratnē tāpēc, ka šī darbība ir tiešs, pastāvīgs un nepieciešams turpinājums ar nodokli apliekamai darbībai. Šajos apstākļos nav konkrēti jāizskata, kādā apmērā šī pārdošana, ja to aplūko atsevišķi, nozīmē, ka tiek izmantotas preces un pakalpojumi, par kuriem jāmaksā pievienotās vērtības nodoklis;

               2)

               nodokļu neitralitātes princips neaizliedz, ka būvniecības uzņēmums, kurš maksā pievienotās vērtības nodokli par būvniecības pakalpojumiem, kurus tas veic par saviem līdzekļiem (piegāde pašam sev), nevar pilnībā atskaitīt pievienotās vērtības nodokli saistībā ar vispārējām izmaksām, sniedzot šo pakalpojumu, ja no šādi pārdotām ēkām izrietošais apgrozījums ir atbrīvots no pievienotās vērtības nodokļa.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta T-473/13: Prasība, kas celta 2013. gada 3. septembrī — G-Star Raw /ITSB — PepsiCo ( “PEPSI RAW” )

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/57

         Prasība, kas celta 2013. gada 3. septembrī — G-Star Raw/ITSB — PepsiCo (“PEPSI RAW”)
   (Lieta T-473/13)
   2013/C 344/105
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: G-Star Raw CV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji — J. van Manen, M. van de Braak un L. Fresco, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: PepsiCo, Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 25. jūnija lēmumu lietā R 1586/2012-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus, kā arī procesā ITSB radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “PEPSI RAW”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 788 004

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “RAW” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 4 743 225

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Kopienas preču zīmes regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-771/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. novembrī  – ANKO /Komisija

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. novembrī – ANKO/Komisija
   (Lieta T-771/14)
   (2015/C 065/50)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ANKO Antiprosopeion, Emporeiou kai Viomichanias (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka summa EUR 2 96  149,77 apmērā, kuru Komisija samaksāja prasītājai saistībā ar projektu “DOC@HAND”, ir attiecināmās izmaksas un tādējādi prasītājai nav pienākuma atmaksāt šo summu kā tādu, kura ir samaksāta nepamatoti;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Komisijas atbildību LESD 272. panta izpratnē saskaņā ar līgumu Nr. 508015 projekta “DOC@HAND” izpildei. It īpaši prasītāja uzskata, ka, lai arī tā bija izpildījusi savus līgumā paredzētos pienākumus, Komisija pretēji šī līguma noteikumiem, labas ticības principam, aizlieguma ļaunprātīgi izmantot tiesības principam un samērīguma principam pieprasīja atmaksāt ANKO samaksātās summas kā neattiecināmās izmaksas.
   Tādējādi prasītāja uzskata, pirmkārt, ka Komisija balstās uz pilnībā nepamatotiem un katrā ziņā nepierādītiem argumentiem, lai noraidītu gandrīz visas izmaksas, kuras radušās ANKO, kā neattiecināmās izmaksas un pieprasītu atmaksāt ANKO samaksāto summu par projektu “DOC@HAND”. Otrkārt, Komisija, noraidot 99,59 % no maksājamās ieguldījuma summas tādēļ, ka tā, kā apgalvo Komisija, nav uzskatāma par attiecināmām izmaksām, kuras prasītājai radās projekta prasību dēļ, ir pārkāpusi aizlieguma ļaunprātīgi izmantot tiesības principu un samērīguma principu.


title: Lieta T-237/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko izdevniecība Odile Jacob SAS iesniedza 2005. gada 17. jūnijā

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/32

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko izdevniecība Odile Jacob SAS iesniedza 2005. gada 17. jūnijā
   (Lieta T-237/05)
   (2005/C 205/59)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 17. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla izdevniecība Odile Jacob SAS, Parīzē, kuru pārstāv Vilko van Verts [Wilko van Weert] un Olivjē Frežē [Olivier Fréget], avocats.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt apstrīdēto lēmumu, kurā atteikts prasītājai izsniegt pieprasītos dokumentus, jo:

                           —

                           Komisija nav konkrēti un individuāli izvērtējusi visus dokumentus, kuriem prasītāja lūdza piekļuvi;

                           —

                           Komisija nepareizi piemēroja Regulas 1049/2001 4. panta 2. punktā paredzētos izņēmumus;

                           —

                           jebkurā gadījumā, Komisija nav ievērojusi prasītājas tiesības uz daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem;

                           —

                           nenodrošinot līdzsvaru starp Regulas 1049/2001 4. panta 2. punktā paredzēto izņēmumu piemērošanu un sevišķām interesēm, pamatojoties uz kurām var iepazīties ar dokumentiem, Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir iesniegusi Pirmās instances tiesā divas prasības atcelt tiesību aktu: pirmā (lieta T-279/04 (1)) ir vērsta pret Komisijas 2004. gada 7. janvāra lēmumu, ar ko koncentrācija, kuras rezultātā uzņēmums Lagardère, izpildot savas uzņemtās saistības, iegūst ekskluzīvu kontroli pār uzņēmuma Vivendi Universal Publishing aktīviem (lieta COMP.M/2978 — Lagardère/Natexis/VUP) atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu, un otra (lieta T-452/04 (2)) ir vērsta pret Komisijas 2004. gada 30. jūlija lēmumu par Wendel Investissement — kā saskaņā ar 2004. gada 7. janvāra lēmumu cedēto aktīvu ieguvēja — nolīgumu.
   2005. gada 27. janvārī prasītāja, pamatojoties uz EKL 255. pantu un Regulu Nr. 1049/2001, lūdza Komisijai piekļuvi atsevišķiem dokumentiem, kas attiecas uz šo pašu lietu. Komisija izsniedza tikai vienu no prasītajiem dokumentiem, attiecībā uz pārējiem piemērojot izņēmumus no dokumentu publiskas pieejamības principa. 2005. gada 18. februārī prasītāja iesniedza atkārtotu lūgumu, bet arī to Komisija 2005. gada 7. aprīlī noraidīja.
   Pamatojot savu prasību attiecībā uz pēdējo minēto lēmumu, prasītāja uzreiz norāda, ka Apstrīdētais lēmums nav spēkā, jo tas balstās uz pieprasīto dokumentu kategorijas izvērtējumu, nevis katra dokumenta konkrētu un individuālu izvērtējumu.
   Prasītāja arī norāda uz acīmredzamām kļūdām Komisijas vērtējumā, piemērojot ikvienu no Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktā paredzētajiem izņēmumiem, pamatojoties uz kuriem Komisija ir noraidījusi lūgumu, par kuru ir strīds. Konkrēti, jautājums ir par Komisijas izmeklēšanas mērķu aizsardzību, komerciālo interešu aizsardzību, lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību un juridisko konsultāciju aizsardzību. Pēc prasītājas uzskatiem, Komisija nav pareizi piemērojusi nevienu no šiem izņēmumiem.
   Tāpat prasītāja apgalvo, ka Komisija nav ievērojusi tās tiesības uz vismaz daļēju piekļuvi attiecīgajiem dokumentiem.
   Visbeidzot, prasītāja norāda, ka ir pārkāpts samērīguma princips, jo Komisija nav nodrošinājusi līdzsvaru starp Regulas 1049/2001 4. panta 2. punktā paredzēto izņēmumu piemērošanu un sevišķām sabiedrības interesēm, pamatojoties uz kurām var iepazīties ar pieprasītajiem dokumentiem.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004., 33. lpp.

      (2)  OV C 45, 19.02.2005., 24. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 13. jūlijā lietā T-115/03 Samar SpA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (Preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu izskatīšanas process — Vārdiskas Kopienas preču zīmes GAS STATION pieteikums — Agrāk reģistrēta valsts grafiskā preču zīme BLUE JEANS GAS — Reģistrācijas atteikums)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/21

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 13. jūlijā
   lietā T-115/03 Samar SpA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (Preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu izskatīšanas process - Vārdiskas Kopienas preču zīmes GAS STATION pieteikums - Agrāk reģistrēta valsts grafiskā preču zīme BLUE JEANS GAS - Reģistrācijas atteikums)
   (2004/C 239/44)
   Tiesvedības valoda: itāļu
   Lietā T-115/03 Samar SpA, kas ir nodibināta Mottalciata (Itālija), kuru pārstāv A. Ruo, advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (Preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv O. Montalto un M. L. Capostagno, cita puse procesā ITSB Apelācijas padomē un, respektīvi, puse, kas iestājās procesā Pirmās instances tiesā, Grotto SpA, kas ir nodibināta Vicence (Itālija), kuru pārstāv M. Bosshard un S. Verea, advokāti, par apelācijas sūdzību par ITSB trešās Apelācijas padomes 2003. gada 30. janvāra lēmumu (lieta R 340/2002-3) par valsts grafiskās preču zīmes BLUE JEANS GAS īpašnieka iebildumu pret vārdiskās Kopienas preču zīmes GAS STATION reģistrāciju, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A. W. H. Meij un N. J. Forwood, sekretārs J. Palacio González (galvenais administrators), 2004. gada 13. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt apelācijas sūdzību;

               2)

               piespriest prasītājai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 135, 7.6.2003.


title: Lieta C-428/07: Tiesas (virs palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mark Horvath/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs (Kopējā lauksaimniecības politika — Tiešā atbalsta shēmas — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — 5. pants un IV pielikums — Obligātās prasības labiem lauksaimniecības un vides apstākļiem — Ar servitūtiem apgrūtinātu ceļu uzturēšana — Īstenošana dalībvalstī — Kompetences nodošana dalībvalsts reģionālajām pārvaldes iestādēm — Kopienu tiesībās aizliegta diskriminācija)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/4

         Tiesas (virs palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mark Horvath/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Lieta C-428/07) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Tiešā atbalsta shēmas - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - 5. pants un IV pielikums - Obligātās prasības labiem lauksaimniecības un vides apstākļiem - Ar servitūtiem apgrūtinātu ceļu uzturēšana - Īstenošana dalībvalstī - Kompetences nodošana dalībvalsts reģionālajām pārvaldes iestādēm - Kopienu tiesībās aizliegta diskriminācija)
   2009/C 220/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Mark Horvath

      Atbildētājs: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.), 5. panta un IV pielikuma interpretācija — Regulas 5. pantā un IV pielikumā noteiktie labi lauksaimniecības un vides apstākļi — Iespēja iekļaut prasības saistībā ar redzama publiskā ceļa servitūtu uzturēšanu — Valsts iekšējā kārtība, kas paredz, ka reģionālajām iestādēm ir likumdošanas pilnvaras attiecībā uz dažādām daļām, kas veido šo valsti, kā rezultātā šajās dažādajās daļās ir atšķirīgas tiesību normas jautājumā par labiem lauksaimniecības un vides apstākļiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               dalībvalsts LLVA obligātajās prasībās, kas paredzētas Padomes 2003. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, 5. pantā un IV pielikumā, var iekļaut prasības par redzamu ceļu, kuri apgrūtināti ar publisko ceļu servitūtu, kā ainavas īpašību uzturēšanu vai attiecīgā gadījumā, lai izvairītos no biotopu pasliktināšanās;

               2)

               ja dalībvalsts iekšējā konstitucionālā iekārta noteic, ka dažādām reģionālajām pārvaldes iestādēm ir likumdošanas tiesības, tad tikai tas, ka minētās pārvaldes iestādes ir pieņēmušas atšķirīgas normas labu lauksaimniecības un vides apstākļu jomā Regulas Nr. 1782/2003 5. panta un IV pielikuma izpratnē, nav diskriminācija, kas aizliegta Kopienu tiesībās.

      (1)  OV C 297, 08.12.2007.


title: Lieta C-129/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 11. martā iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Valsts Padome) (Grieķija) — Amaltheia I Naftiki Etaireia/Ypourgos Emporikis Naftilías

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 11. martā iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Valsts Padome) (Grieķija) — Amaltheia I Naftiki Etaireia/Ypourgos Emporikis Naftilías

   (Lieta C-129/10)
   2010/C 134/39
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias (Valsts Padome)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Amaltheia I Naftiki Etaireia

      Atbildētājs: Ypourgos Emporikis Naftilías (Tirdzniecības flotes ministrs)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar Padomes 1992. gada 7. decembra Regulas (EEK) Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža) (OV L 364, 7. lpp.), 1. un 2. pantu, interpretējot tos saskaņā ar pakalpojumu sniegšanas brīvības principu, ir atļauts pieņemt valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru kuģu īpašnieki var sniegt jūras kabotāžas pakalpojumus tikai pēc tādas administratīvās atļaujas saņemšanas, kas tiek izsniegta atbilstoši atļauju izsniegšanas sistēmai, kas ir izveidota, lai tostarp varētu kontrolēt, vai, ņemot vērā stāvokli konkrētajā ostā, kuģa īpašnieka pieteiktos reisus iespējams veikt, saglabājot kuģa drošību un kārtību ostā, kā arī lai pārbaudītu kuģa, saistībā ar kuru tiek lūgts izsniegt atļauju, spēju netraucēti piestāt konkrētajā ostā laikā, ko kuģa īpašnieks norādījis par vēlamu konkrētā reisa veikšanai, bet ja iepriekš ar tiesību normu nav noteikti kritēriji, uz kuru pamata valsts iestāde vērtē šos jautājumus, it īpaši, ja ir vairāki kuģu īpašnieki, kuri vēlas vienā laikā piestāt vienā un tajā pašā ostā?


title: Lieta F-9/13: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 9. novembra rīkojums – Marcuccio/Komisija Civildienests — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Acīmredzami nepieņemama prasība

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/54

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 9. novembra rīkojums – Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-9/13) (1)

   (Civildienests - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Acīmredzami nepieņemama prasība)
   2014/C 421/76
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis – G. Cipressa, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu kompensēt starpību, kas radusies starp tiesāšanās izdevumiem, ko Vispārējā tiesa prasītājam piesprieda lietā T-176/04, un summu, kas prasītājam jāmaksā rīkojuma lietā T-241/03 rezultātā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013., 20. lpp.


title: Lieta C-376/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2007. gada 3. augusta rīkojumu — Staatssecretaris van Financiën / Kamino International Logistics BV

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2007. gada 3. augusta rīkojumu — Staatssecretaris van Financiën/Kamino International Logistics BV

   (Lieta C-376/07)
   (2007/C 269/46)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Kamino International Logistics BV

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai kombinētās nomenklatūras KN 84. nodaļas 5.B piezīme tās Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulas (EK) Nr. 1789/2003 (1) I pielikuma redakcijā ir interpretējama tādējādi, ka krāsainā monitora, kas spēj reproducēt gan signālus no automātiskās datu apstrādes iekārtas, kā tas norādīts KN pozīcijā 8471, gan arī no citiem avotiem, ierindošana KN pozīcijā 8471 ir izslēgta?

               2)

               Ja pirmajā prejudiciālajā jautājumā aprakstītā krāsainā monitora ierindošana KN pozīcijā 8471 KN nav izslēgta: pamatojoties uz kādiem apstākļiem, ir nosakāms, vai monitors ir noslēgtas sistēmas daļa, ko var izmantot tikai vai galvenokārt automātiskā datu apstrādes sistēmā?

               3)

               Vai Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 754/2004 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (2) piemērošanas jomā ietilpst arī šajā lietā apskatāmais monitors un, ja tā, vai šī regula ir spēkā, ņemot vērā atbildes uz abiem iepriekš minētajiem jautājumiem?

      (1)  Regula par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā, OV L 281, 1. lpp.

      (2)  OV L 118, 32. lpp.


title: lieta T-114/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Joereg Peter Block un citi iesniedza 2005. gada 28 februārī

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/33

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Joereg Peter Block un citi iesniedza 2005. gada 28 februārī
   (lieta T-114/05)
   (2005/C 115/59)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 28 februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Jorgs Pēters Bloks [Joerg Peter Block], ar dzīvesvietu Sterebekā [Sterrebeek] (Beļģija) un 12 citi, kuru pārstāv Stefans Rodrigess [Stéphane Rodrigues] un Alise Džaume [Alice Jaume], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumus, ar ko noraidītas prasītāju, kuri visi kopā pieņemti 2004. gada 1. maijā sūdzības attiecībā uz prasītāju kategorijas maiņu, attiecīgi uz A*8 vai B*8;

               —

               atcelt prasītāju algu tabulas sakarā ar iecēlējinstitūcijas lēmuma piemērošanu attiecībā uz kategorijas maiņu prasītājiem, attiecīgi, uz A*8 un B*8 kategoriju, sākot ar 2004. gada 1. maiju;

               —

               norādīt iecēlējinstitūcijai uz apstrīdēto lēmumu atcelšanas sekām, un jo īpaši, prasītāju kategorijas rekvalifikāciju uz, attiecīgi, A*9 vai B*9 kategoriju ar atpakaļejošu spēku, sākot ar 2004. gada 1. maiju;

               —

               pakārtoti, uzdot Komisijai atzīt, ka prasītāji ir paaugstināmi amatā uz, attiecīgi, kategoriju A*10 vai kategoriju B*10, viņus nākamreiz paaugstinot amatā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājiem radušies tāpēc, ka, sākot ar 2004. gada 1. maiju, tie nav atradušies, attiecīgi, kategorijā A*9 vai B*9;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Visi prasītāji ir Komisijas ierēdņi, kas iecelti amatā kategorijās A7 un B2 pirms 2004. gada 1. maijā spēkā stājās Civildienesta noteikumu reforma. Viņi apstrīd Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. punkta piemērošanu, piešķirot tiem, attiecīgi, A*8 un B*8 kategorijas.
   Pamatojot savu prasījumu, prasītāji ir norādījuši, ka šīs minētās normas piemērošana attiecībā uz prasītājiem ir prettiesiska, pārkāpj Civildienesta noteikumu 6. pantu, agrākās un jaunās karjeras struktūras līdzvērtības principu un vienlīdzīgas attieksmes principu, tāpat kā prasītāju tiesisko paļāvību un iegūtās tiesības. Tāpat prasītāji atsaucas uz pilnvaru nepareizu izmantošanu.


title: Lieta C-402/07 un C-432/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 19. novembra spriedums ( Bundesgerichtshof , Handelsgericht Wien (Austrija, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Christopher Sturgeon , Gabriel Sturgeon , Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck , Cornelia Lepuschitz (C-432/07)/ Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07) (Gaisa transports — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 2. panta l) punkts, 5., 6. un 7. pants — Lidojuma kavēšanās un atcelšanas jēdziens — Tiesības uz kompensāciju kavēšanās gadījumā — Ārkārtēju apstākļu jēdziens)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 19. novembra spriedums (Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien (Austrija, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07)/Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07)
   (Lieta C-402/07 un C-432/07) (1)

   (Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 2. panta l) punkts, 5., 6. un 7. pants - Lidojuma “kavēšanās” un “atcelšanas” jēdziens - Tiesības uz kompensāciju kavēšanās gadījumā - “Ārkārtēju apstākļu” jēdziens)
   2010/C 24/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07)

      Atbildētāji: Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 2. panta I apakšpunkta, 5. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Lidojums, kas veikts krietni vēlāk pat sākotnēji paredzēto laiku — Atšķirība starp jēdzieniem “kavēšanās” un “atcelšana”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 2. panta l) punkts, 5. un 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka kavēts lidojums, neatkarīgi no kavējuma ilguma un pat ja tas ir ļoti ilgs, nav uzskatāms par atceltu, ja tas tiek veikts saskaņā ar gaisa pārvadātāja iepriekš noteiktu plānojumu;

               2)

               Regulas Nr. 261/2004 5., 6. un 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka kavēto lidojumu pasažieri var tikt pielīdzināti atcelto lidojumu pasažieriem, piemērojot tiesības uz kompensāciju, un tie var pieprasīt šīs regulas 7. pantā paredzētās tiesības uz kompensāciju, kad tie kavēta lidojuma dēļ cieš trīs vai vairāk stundu laika zudumu, proti, tie sasniedz galamērķi pēc trīs vai vairāk stundām pēc gaisa pārvadātāja sākotnēji paredzētā laika. Tomēr šāds kavējums nedod pasažieriem tiesības uz kompensāciju, ja gaisa pārvadātājs var pierādīt, ka lidojuma ilgo kavējumu ir izraisījuši ārkārtēji apstākļi, no kuriem nevarētu izvairīties pat tad, ja tiktu veikti visi iespējamie pasākumi, proti, apstākļi, pār kuriem gaisa pārvadātājam nav faktiskas kontroles;

               3)

               Regulas Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lidmašīnai radusies tehniska problēma, kas izraisa lidojuma atcelšanu vai kavējumu, neietilpst “ārkārtēju apstākļu” jēdzienā šīs normas nozīmē, izņemot gadījumu, ja šīs problēmas cēlonis ir notikumi, kas to rakstura vai izcelsmes dēļ nav raksturīgi attiecīgā gaisa pārvadātāja normālai darbībai un pār kuriem viņam nav faktiskas kontroles.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: lieta C-503/04: Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 7. decembrī

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/15

         Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 7. decembrī
   (lieta C-503/04)
   (2005/C 45/29)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 7. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Bernhard Schima, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 228. panta 1. punkts, neveicot pasākumus, lai izpildītu Eiropas Kopienas tiesas 2003. gada 10. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās C-20/01 un C-28/01 Komisija/Vācija (1) par līguma noslēgšanu ar Bockhorn pašvaldību par atkritumu ūdeņu aizvākšanu un līgumu ar Braunschweig pilsētu – par atkritumu apglabāšanu;

               2)

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai pārskaitīt Komisijai soda naudu uz kontu “Eiropas Kopienas īpašuma resursi”:
               EUR 31680,00 apmērā par katru nokavēto dienu, kad netiek veikti pasākumi, kas nepieciešami atbilstoši minētajam spriedumam, kas attiecas uz līguma noslēgšanu ar Bockhorn pašvaldību par atkritumu ūdens aizvākšanu, un
               EUR 126720,00 apmērā par katru nokavēto dienu, kad netiek veikti pasākumi, kas nepieciešami atbilstoši minētajam spriedumam, kas attiecas uz līguma noslēgšanu ar Braunschweig pilsētu par atkritumu apglabāšanu,
               sākot ar šā sprieduma pasludināšanas dienu līdz pat dienai, kad pasākumi ir veikti;

               3)

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2003. gada 10. aprīļa spriedumā Tiesa atzina un nolēma:

               —

               sakarā ar to, ka Bockhorn pašvaldība (Vācija) nepaziņoja par konkursu līguma par atkritumu ūdeņu aizvākšanu noslēgšanai un nepublicēja piešķiršanas procedūras rezultātus Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikumā, Vācijas Federatīvā Republika valsts pakalpojumu līguma piešķiršanas ietvaros nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai 8. pants, 15. panta 2. punkts un 16. panta 1. punkts.

               —

               sakarā ar to, ka Braunschweig pilsēta (Vācija) parakstīja līgumu par atkritumu apglabāšanu ar sarunu procedūru, iepriekš nepublicējot paziņojumu par līgumu, kaut arī Direktīvas 92/50 11. panta 3. punkta nosacījumi valsts pakalpojumu līguma piešķiršanai, iepriekš nepublicējot paziņojumu par līgumu, netika izpildīti, Vācijas Federatīvā Republika valsts pakalpojumu līguma piešķiršanas ietvaros nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek minētās Direktīvas 8. pants un 11. panta 3. punkta b) apakšpunkts.

         Komisija uzskata, ka pienākumu izpilde, ko Vācijas Federatīvajai Republikai uzliek minētais spriedums un EKL 228. pants, netieši paredz, ka līgumi, kas noslēgti, pārkāpjot tiesības uz līguma noslēgšanu, ir pārtraucami.
   Tā ietvaros pasākumi, par kuriem paziņojusi Vācijas Federatīvā Republika, nav pietiekami, lai izbeigtu EKL pārkāpumu, kuru konstatēja Tiesa.
   Gadījumā, ja Vācijas Federatīvajai Republikai pirms šā sprieduma pasludināšanas nav veikusi nepieciešamos pasākumus, lai izbeigtu pienākumu neizpildi, Komisija lūdz noteikt naudas sodu par katru nokavējuma dienu, kas tiek aprēķināts atbilstoši iepriekš ievērotajiem principiem.

      (1)  vēl nav publicēts


title: Lieta T-496/15 P: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. maija spriedums – CX/Komisija Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Pazemināšana pakāpē — Tiesības uz aizstāvību — Civildienesta noteikumu 4. un 6. pants — Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. pants — Samērīguma princips — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/20

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. maija spriedums – CX/Komisija
   (Lieta T-496/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Pazemināšana pakāpē - Tiesības uz aizstāvību - Civildienesta noteikumu 4. un 6. pants - Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. pants - Samērīguma princips - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2016/C 232/26)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: CX (Enghien, Beļģija) (pārstāvis – É. Boigelot, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Ehrbar un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 18. jūnija spriedumu lietā CX/Komisija (F-27/13, EU:F:2015:60), kurā ir lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               CX atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Lieta T-26/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra rīkojums — Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Kohēzijas fonds — Regula (EK) Nr. 1164/94 — Finanšu atbalsta samazinājums — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/41

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra rīkojums — Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor)/Komisija
   (Lieta T-26/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kohēzijas fonds - Regula (EK) Nr. 1164/94 - Finanšu atbalsta samazinājums - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 285/76)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor), Baguim do Monte (Portugāle) (pārstāvji — P. Moura Pinheiro, M. Gorjão Henriques un F. Quintela, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un A. Weimar)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 17. oktobra Lēmumu C (2006) 5008 par Kohēzijas fonda finansējuma samazinājumu noteiktiem projektiem par Porto reģiona pilsētu cieto sadzīves atkritumu sadedzināšanas rūpnīcu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 17.4.2007.


title: Lieta C-519/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Monomeles Protodikeio Athinon (Grieķija) 2008. gada 27. novembra rīkojumu — Archontia Koukou / Elliniko Dimosio

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Monomeles Protodikeio Athinon (Grieķija) 2008. gada 27. novembra rīkojumu — Archontia Koukou/Elliniko Dimosio

   (Lieta C-519/08)
   (2009/C 44/50)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa

      Monomeles Protodikeio Athinon [Atēnu pirmās instances tiesa] (Grieķija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Archontia Koukou

      Atbildētāja: Elliniko Dimosio (Grieķijas Valsts)
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai 5. klauzula Pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas pievienots Direktīvai 1999/70/EK, ir interpretējama tādējādi, ka objektīvs iemesls secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecību slēgšanai var būt apstāklis, ka šie līgumi ir slēgti saskaņā ar tiesību normu, kurā paredzēta uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecību slēgšana, neatkarīgi no tā, ka faktiski ar tiem apmierina stabilas un ilgstošas darba devēja vajadzības;

               2)

               ja papildu kritēriju noteikšana ļaunprātīgas izmantošanas konstatēšanai ar pasākumiem, kuri veikti, lai ievērotu Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulu (piemēram, kopējais ilgums vai atjaunojumu skaits, ar kādiem ir atļauta nodarbinātība arī tad, ja nav objektīva iemesla, kas attaisnotu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecību slēgšanu vai atjaunošanu), izraisa to, ka nepieļaujami tiek pazemināts darba ņēmēju vispārējais aizsardzības līmenis Pamatnolīguma 8. klauzulas 3. punkta izpratnē, salīdzinājumā ar aizsardzību, kāda bijusi pirms Direktīvas 1999/70/EK, ņemot vērā, ka juridiskajā sistēmā, kas pastāvēja pirms Direktīvas 1999/70/EK, vienīgais kritērijs ļaunprātīgas izmantošanas konstatēšanai bija nodarbinātība ar uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecībām bez objektīva iemesla;

               3)

               vai paredzēt vispārīgu un ilustratīvu atkāpju sarakstu, kādas ir Prezidenta dekrēta Nr. 164/2004 pastāvīgajos noteikumos paredzētās atkāpes attiecībā uz maksimālajām robežām, kuras principā paredzētas secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecību slēgšanai, ir efektīvs pasākums, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, ko izraisa uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecību izmantošana Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas izpratnē;

               4)

               vai par efektīviem ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai un tajā noteiktajai aizsardzībai Pamatnolīguma 5. klauzulas izpratnē var uzskatīt tādus pasākumus, kādi ir apstrīdēti pamata lietā, kas veikti ar Prezidenta dekrēta Nr. 164/2004 7. pantu, ja:

                           a)

                           tajos kā līdzeklis ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai darba ņēmēju, kuriem ir noslēgts līgums uz noteiktu laiku, aizsardzībai ir paredzēts darba devēja pienākums maksāt atalgojumu un “atlaišanas pabalstu” gadījumos, kad nodarbinātība notiek saskaņā ar secīgiem uz noteiktu laiku noslēgtiem darba līgumiem, ņemot vērā to, ka i) pienākums maksāt atalgojumu un “atlaišanas pabalstu” valsts tiesībās ir paredzēts katru darba attiecību gadījumā, un tā mērķis nav, konkrēti, novērst ļaunprātīgu izmantošanu Pamatnolīguma izpratnē, un ii) īpaši pienākuma rezultātā maksāt “atlaišanas pabalstu” brīdī, kad tiek lauzti uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi vai darba attiecības, tiek piemērota Pamatnolīguma 4. klauzula par nediskrimināciju attiecībā uz darba ņēmējiem, kuriem ir noslēgts līgums uz nenoteiktu laiku, salīdzinājumā ar atbilstīgajiem darba ņēmējiem, kuriem ir noslēgts līgums uz nenoteiktu laiku, un

                           b)

                           tajos kā līdzeklis ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai ir paredzēta sodu piemērošana darba devēja kompetentajām institūcijām tiktāl, ciktāl ir konstatēts, ka tādi paši vai līdzīgi sodi, kādi publiskajā sektorā bija paredzēti arī agrāk, ir kļuvuši neefektīvi tādas ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, kas rodas, izmantojot secīgus uz noteiktu laiku slēgtus darba līgumus vai darba attiecības;

               5)

               vai pasākumi pat tad, ja tie ir efektīvi, kādi ir veikti ar 11. pantu Prezidenta dekrētā, kas stājās spēkā 2004. gada 19. jūlijā, tātad ar novēlošanos attiecībā pret Direktīvā 1999/70/EK noteikto termiņu, un kuriem ir noteikta atpakaļejoša iedarbība tikai uz trijiem mēnešiem, kā rezultātā tie attiecas tikai uz secīgiem uz noteiktu laiku noslēgtiem darba līgumiem vai darba attiecībām, kas joprojām ir spēkā pēc 2004. gada 19. aprīļa, proti, uz noteiktu laiku noslēgtiem darba līgumiem vai darba attiecībām, ja secīgu šādu līgumu slēgšana turpinās arī pēc Direktīvā 1999/70/EK noteiktā termiņa beigām un pirms 2004. gada 19. aprīļa, atbilst Direktīvas 1999/70/EK pareizai transpozīcijai Grieķijas tiesību sistēmā;

               6)

               vai gadījumā, ja uzskata, ka pasākumi, kas ir veikti ar Prezidenta dekrētu Nr. 164/2004 un kuru mērķis ir pielāgoties Pamatnolīguma 5. klauzulai, nav efektīvi, tiesai saistībā ar Kopienu tiesībām atbilstīgas interpretācijas pienākumu atbilstoši Direktīvai 1999/70/EK ir jāpiemēro Grieķijas tiesības, kas bija spēkā pirms šī Prezidenta dekrēta, pamatojoties uz kuru ir iespējams īstenot prasītājas aizsardzību pret ļaunprātīgu izmantošanu, tādā veidā, lai nodrošinātu to, ka tiek novērstas Kopienu tiesību pārkāpuma sekas (arī Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts);

               7)

               gadījumā, ja uzskata, ka pasākumi, kas ir veikti ar Prezidenta dekrētu Nr. 164/2004, nav efektīvi un ka ir piemērojama pirms tam spēkā esošā sistēma (Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts), vai saistībā ar Kopienu tiesībām atbilstīgas interpretācijas pienākumu ar Kopienu tiesībām ir saderīgs tas, ka tiesa interpretē valsts tiesību sistēmas hierarhijā augstāk esošas normas (Konstitūcijas 103. panta 8. punktu) tādējādi, ka ar tām pilnībā ir aizliegta līgumu uz noteiktu laiku pārveidošana par līgumiem uz nenoteiktu laiku, pat tad, ja izrādās, ka šādi darba līgumi patiesībā ir noslēgti, ļaunprātīgi atsaucoties uz tiesību normām, kuras ir vērstas uz to, lai apmierinātu ārkārtas un parasti pagaidu vajadzības, ja savukārt šie līgumi ir noslēgti, lai apmierinātu pastāvīgas un ilgstošas publiskā sektora darba devēja vajadzības (skat. Areios Pagos Apvienotās palātas spriedumu Nr. 19/2007 un spriedumu Nr. 20/2007); viena no iespējamām interpretācijām ir tāda, ka attiecīgais aizliegums ir jāattiecina tikai uz tiem uz noteiktu laiku noslēgtajiem darba līgumiem, kuri patiešām ir slēgti, lai apmierinātu pagaidu, neparedzētas, steidzamas vai ārkārtas vajadzības, un nevis uz gadījumiem, kuros tie savukārt ir noslēgti, lai apmierinātu stabilas un ilgstošas vajadzības;

               8)

               vai ar Kopienu tiesībām ir saderīgs tas, ka pēc Prezidenta dekrēta Nr. 164/2004 spēkā stāšanās uz strīdiem par darbu uz noteiktu laiku un par Pamatnolīguma 5. klauzulu ir attiecināta ekskluzīvā administratīvo tiesu jurisdikcija, ja šādā veidā prasītājam darba ņēmējam, kuram ir noslēgts līgums uz noteiktu laiku, iespēja saņemt tiesas aizsardzību ir apgrūtināta, ņemot vērā, ka pirms Prezidenta dekrēta Nr. 164/2004 pieņemšanas visi strīdi par darbu uz noteiktu laiku ietilpa civillietu tiesu jurisdikcijā darba strīdu procedūras ietvaros, kas bija labvēlīgāka saistībā ar formālo [prasību] ievērošanu, vienkāršāka, lētāka prasītājam un parasti ātrāka?


title: Lieta T-225/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 27. februāra spriedums – Lidl Stiftung /ITSB – Lídl Music  ( “LIDL express” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “LIDL express” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “LIDL MUSIC”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts un 42. panta 2. un 3. punkts

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/34

         Vispārējās tiesas 2014. gada 27. februāra spriedums – Lidl Stiftung/ITSB – Lídl Music (“LIDL express”)
   (Lieta T-225/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “LIDL express” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “LIDL MUSIC” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts un 42. panta 2. un 3. punkts)
   2014/C 102/53
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji M. Schaeffer, M. Wolter un A. Marx, vēlāk M. Wolter, A. Marx un M. Kefferpütz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lídl Music spol. s r.o. (Brno, Čehijas Republika)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 21. marta lēmumu lietā R 2379/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Lídl Music spol. s r.o. un Lidl Stiftung & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Lidl Stiftung & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 227, 28.7.2012.


title: Lieta T-327/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 8. maija spriedums – Simca Europe /ITSB – PSA Peugeot Citroën ( “Simca” ) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “Simca”  — Ļaunticība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/22

         Vispārējās tiesas 2014. gada 8. maija spriedums – Simca Europe/ITSB – PSA Peugeot Citroën (“Simca”)
   (Lieta T-327/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “Simca” - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 194/28
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Simca Europe Ltd (Birmingema, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis –N. Haberkamm, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: GIE PSA Peugeot Citroën (Parīze, Francija) (pārstāvis – P. Kotsch, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 12. aprīļa lēmumu lietā R 645/2011–1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp GIE PSA Peugeot Citroën un Simca Europe Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Simca Europe Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta F-95/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. septembrī — ZZ /EIB

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/46

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. septembrī — ZZ/EIB
   (Lieta F-95/11)
   2011/C 347/88
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — N. Thieltgen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EIB netiešo lēmumu grozīt izpildes nosacījumus, kā arī prasītāja pienākumu aprakstu, un atlīdzināt zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt EIB netiešo lēmumu grozīt izpildes nosacījumus, kā arī prasītāja pienākumu aprakstu;

               —

               piespriest EIB pārcelt prasītāju tā pakāpei un amata pienākumiem atbilstošā amatā;

               —

               konstatēt EIB pieļautos dienesta pārkāpumus;

               —

               konstatēt EIB atbildību attiecībā pret prasītāju saistībā ar lēmuma pretlikumību un EIB pieļauto dienesta pārkāpumu;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt fizisko, morālo un mantisko kaitējumu, kas prasītājam radies sakarā ar lēmuma pretlikumību un EIB pieļautajiem dienesta pārkāpumiem, kā arī samaksāt kavējuma procentus;

                           —

                           saistībā ar lēmuma pretlikumību:

                                       —

                                       par morālo kaitējumu: EUR 20 000;

                                       —

                                       par mantisko kaitējumu, kas radies atalgojuma zaudēšanas rezultātā: EUR 113 100;

                           —

                           saistībā ar EIB pieļautajiem dienesta pārkāpumiem:

                                       —

                                       par EIB pieļauto rūpības un aizsardzības pienākumu pārkāpumu: EUR 119 100;

                                       —

                                       par Personāla reglamenta 42. panta pārkāpumu: EUR 10 000;

                           —

                           piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-244/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. maijā – Yanukovych/Padome

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/49

         Prasība, kas celta 2016. gada 13. maijā – Yanukovych/Padome
   (Lieta T-244/16)
   (2016/C 243/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Viktor Fedorovych Yanukovych (Kijeva, Ukraina) (pārstāvis – T. Beazley, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 76. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/311, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 1. lpp.), jo ar to netiek atsaukta Regula Nr. 208/2014, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Savienības Padomei (turpmāk tekstā – “Padome”) nebija atbilstoša juridiskā pamata apstrīdētajiem pasākumiem. Pirmkārt, apstrīdētie pasākumi neatbilda nosacījumiem, kas ļautu Padomei atsaukties uz LES 29. pantu, tostarp: (i) Padomes skaidri izvirzītie mērķi (nostiprināt tiesiskumu un cilvēktiesību ievērošanu Ukrainā) ir vienīgi nekonkrēti apgalvojumi, kas nevar tikt pamatoti uzskatīti par derīgu pamatu šiem pasākumiem; (ii) pamatam, uz ko Padome vēlas atsaukties, nav jebkādas pietiekamas saiknes ar atbilstošu tiesas kontroles līmeni, kāds tiek prasīts šādos apstākļos; un (iii) ierobežojošo pasākumu noteikšana attiecībā uz prasītāju patiesībā atbalsta un leģitimizē Ukrainas jaunā režīma darbību, kas pats par sevi apdraud tiesisko noteiktību un tiesiskumu, ir pretrunā cilvēktiesībām un piemērots sistemātiskiem cilvēktiesību pārkāpumiem. Otrkārt, neesot bijuši izpildīti nosacījumi, kas ļauj atsaukties uz LESD 215. pantu, jo neesot bijis pieņemts derīgs lēmums saskaņā ar LES V sadaļas 2. nodaļu. Treškārt, neesot bijusi pietiekama saikne, lai attiecībā pret prasītāju varētu atsaukties uz LESD 215. pantu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot nepareizi izmantojusi pilnvaras. Patiesais iemesls, kāpēc Padome īstenoja apstrīdētos pasākumus, būtībā esot bijuši centieni iegūt pastāvošā Ukrainas režīma labvēlību (lai Ukraina veidotu ciešākas saiknes ar Eiropas Savienību), un nevis šo pasākumu mērķi/pamatojums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nenorādīja pamatojumu. Apstrīdētajos pasākumos norādītais “pamatojums” prasītāja iekļaušanai esot balstīts uz stereotipiem, neesot atbilstošs un pietiekami individualizēts (papildus tam, ka tas esot kļūdains).

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājs neatbilstot kritērijiem, kādi norādīti personas iekļaušanai sarakstā attiecīgajā laikā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, iekļaujot prasītāju apstrīdētajos pasākumos. Ar prasītāja atkārtotu iekļaušanu, neskatoties uz acīmredzamo plaisu starp “pamatojumu” un atbilstošajiem iekļaušanas kritērijiem, Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka neesot tikušas ievērotas prasītāja tiesības uz aizstāvību un/vai ka viņam esot tikusi liegta efektīva tiesību aizsardzība tiesā. Cita starpā Padome neesot atbilstoši apspriedusies ar prasītāju pirms viņa atkārtotas iekļaušanas, un prasītājam neesot tikusi dota taisnīga vai objektīva iespēja labot kļūdas vai iesniegt informāciju, kas attiecas uz viņa personīgo situāciju.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas prasītāja tiesības uz īpašumu, kas ir paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā, ciktāl cita starpā ierobežojošie pasākumi esot šo tiesību nepamatots un nesamērīgs ierobežojums, jo inter alia: (i) nekas neliek domāt, ka prasītāja it kā nelikumīgi izšķērdētie naudas līdzekļi esot tikuši pārskaitīti ārpus Ukrainas, un (ii) nav ne nepieciešams, ne atbilstoši iesaldēt visus prasītāja aktīvus, ņemot vērā, ka Ukrainas iestādes tagad esot aprēķinājušas zaudējumus, par kuru atgūšanu it kā esot ierosinātas krimināllietas pret prasītāju.


title: Lieta C-496/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. novembrī iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) — Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA/Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. novembrī iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) — Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA/Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.

   (Lieta C-496/12)
   2013/C 86/10
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Prešove

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA

      Atbildētāja: Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādu Eiropas Savienības direktīvu kā Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK (1) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām, Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīvas 85/374/EEK (2) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem, kā arī citu direktīvu par patērētāju aizsardzību noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka uz tādu pašu aizsardzību, kāda ir garantēta patērētājiem, var arī atsaukties juridiska persona ar nosacījumu, ka līgumos, uz ko attiecas šī direktīva, tā darbojas nolūkos, kas nav saistīti ar tirdzniecību, tās uzņēmējdarbību vai profesiju?

               2)

               Vai tādu Eiropas Savienības direktīvu kā Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām, Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīvas 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāda valsts tiesību norma kā pamatlietā, kurā, ja tiek konstatēts trūkums, kurš ietekmē piegādāto produktu, tādas tiesības prasīt atmaksu, kā, piemēram, tiesības celt prasību atlīdzināt nepamatoti samaksātās summas, var iesniegt tikai par laikposmu no brīža, kad pēdējo reizi pirms lūguma iesniegšanas ir nolasīti ūdens skaitītāja, kuram ir trūkumi, rādītāji?

      (1)  OV L 171, 12. lpp.

      (2)  OV L 210, 29. lpp.


title: Lieta F-139/07: Prasība, kas celta 2007. gada 10. decembrī — Van Arum /Parlaments

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/49

         Prasība, kas celta 2007. gada 10. decembrī — Van Arum/Parlaments
   (Lieta F-139/07)
   (2008/C 92/99)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rinse van Arum, Winksele (Beļģija) (pārstāvis — W. van den Muijsenbergh, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Tiesvedības priekšmets un apraksts
   Prasītājs lūdz, pirmkārt, grozīt novērtējuma ziņojumu un, pakārtoti, atcelt to. Pakārtoti minētajam pakārtotajam prasījumam viņš lūdz uzdot darīt viņam zināmus visus pierādījumus, kas ir viņa novērtējuma ziņojumā esošo konkrēto apstrīdēto piezīmju pamatā un pieņemt lēmumu attiecībā uz apstrīdētajiem faktiem un piezīmēm. Otrkārt, prasītājs lūdz piespriest iecēlējinstitūcijai samaksāt simbolisku zaudējumu atlīdzību EUR 1 apmērā.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               grozīt novērtējuma ziņojumu;

               —

               pakārtoti — pilnībā atcelt ziņojumu;

               —

               pakārtoti minētajam pakārtotajam prasījumam — uzdot darīt prasītajam zināmus visus pierādījumus, kas ir viņa novērtējuma ziņojumā esošo konkrēto apstrīdēto piezīmju pamatā un pieņemt lēmumu attiecībā uz konkrētajiem faktiem un apstrīdētajām piezīmēm;

               —

               piespriest iecēlējinstitūcijai samaksāt simbolisku zaudējumu atlīdzību EUR 1 apmērā;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


               7.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 66/30

         EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 30. novembra prasība pret Islandi
   (Lieta E-13/12)
   2013/C 66/10
   EBTA Uzraudzības iestāde, kuru pārstāv Xavier Lewis un Maria Moustakali, Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium, 2012. gada 30. novembrī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot iestādei par pasākumiem, kuri jāīsteno saskaņā ar Aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu I pielikuma I nodaļas 7.1. daļas 10. punktā (Padomes 1990. gada 26. marta Direktīva 90/167/EEK, ar ko izklāsta nosacījumus, kuri Kopienā reglamentē ārstnieciskās dzīvnieku barības pagatavošanu, laišanu tirgū un lietošanu), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar šo Aktu un EEZ līguma 7, pantu; kā arī

               2)

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka saskaņā ar Padomes 1990. gada 26. marta Direktīvas 90/167/EEK (turpmāk – Direktīva) 15. pantu un EEZ līguma 7. pantu Islandei jāveic pasākumi, kas vajadzīgi Direktīvas īstenošanai, un jāpaziņo par šādiem pasākumiem EBTA Uzraudzības iestādei.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka tā nav saņēmusi šādu informāciju no Islandes valdības, kā arī tās rīcībā nav nekādas citas informācijas, kas ļautu tai secināt, ka Direktīvas īstenošanai nepieciešamie pasākumi ir veikti.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav izpildījusi savas Direktīvas 15. pantā un EEZ līguma 7. pantā paredzētās saistības, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi Direktīvas īstenošanai.


title: Lieta C-233/05: Tiesas (sestā palāta) 2006. gada 1. jūnija rīkojums ( Gerechtshof te 's–Hertogenbosch , Nīderlande, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — V. O. F. Dressuurstal Jespers pret Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst (Sestā PVN direktīva — Uzņēmuma līgums — Jēdziens izgatavots īpašums — Dresēts un trenēts zirgs — Nodokļa iekasējamība)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/16

         Tiesas (sestā palāta) 2006. gada 1. jūnija rīkojums (Gerechtshof te 's–Hertogenbosch, Nīderlande, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — V. O. F. Dressuurstal Jespers pret Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst

   (Lieta C-233/05) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Uzņēmuma līgums - Jēdziens “izgatavots īpašums” - Dresēts un trenēts zirgs - Nodokļa iekasējamība)
   (2006/C 224/28)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Gerechtshof te 's–Hertogenbosch
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: V. O. F. Dressuurstal Jespers

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Direktīvas 77/388/EEK: Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 5. panta 7. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Jauns zirgs, kas tiek dresēts un trenēts ar noteiktu mērķi — Zirgs, kas dresūras un īpaša treniņa rezultātā izveidots par jājamzirgu, kas ir spējīgs piedalīties paaugstinātas pakāpes sacensībās — Abos gadījumos: jaunas preces saražošana? — Objektīvu un izmērāmu zirga izmaiņu nozīme un mērķa īstenošana vai neīstenošana — Nodokļa samaksa atbilstīgi periodiskai deklarāciju sistēmai
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               5. panta 5. punkta a) apakšpunktu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1994. gada 22. decembra Direktīvu 94/76/EK ieviešot pārejas pasākumus, kas saistībā ar Eiropas Savienības paplašināšanu 1995. gada 1. janvārī jāpiemēro attiecībā uz pievienotās vērtības nodokli, jāinterpretē tādējādi, ka tas nav uzņēmuma līgums, ja zirgs tiek trenēts, lai to varētu izmantot kā jājamzirgu jeb dresētu zirgu un piedalītos sacensībās, un ka šāds zirgs šādos apstākļos nevar tikt uzskatīts par izgatavotu īpašumu;

               2)

               pievienotās vērtības nodokļa iekasējamība no periodiski saņemtajām summām kā atlīdzības par pakalpojumu sniegšanu, ko veido zirgu trenēšana un dresūra, tiek noteikta Sestās direktīvas 10. panta 2. punktā paredzētajos apstākļos.

      (1)  OV C 205, 20. 08. 2005.