title: Lieta C-428/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2017. gada 4. maija spriedumu lietā T-744/14 Meta Group/Komisija 2017. gada 15. jūlijā iesniedza Meta Group Srl

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2017. gada 4. maija spriedumu lietā T-744/14 Meta Group/Komisija 2017. gada 15. jūlijā iesniedza Meta Group Srl

   (Lieta C-428/17 P)
   (2017/C 293/30)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Meta Group Srl (pārstāvis – A. Formica, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt un/vai pārskatīt 2017. gada 4. maija spriedumu Meta Group/Komisija T-744/14, jo tajā ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un tas nav pamatots;

               —

               līdz ar to atzīt, ka Komisija nav izpildījusi savas finansiālās saistības, kas izriet no dotāciju līgumiem FP5-6 un CIP par kopējo summu EUR 566 377,63, kas atbilst dotācijām, kuras bija jāizmaksā, bet kuras nav tikušas izmaksātas, kā arī atzīt par prettiesisku ieskaitu, kas veikts saistībā ar prasītājas prasījumiem;

               —

               tādējādi piespriest Komisijai samaksāt prasītājai minēto summu EUR 566 377,63 apmērā, kopā ar nokavējuma procentiem un monetāro revalvāciju;

               —

               kā arī piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai nodarītos zaudējumus par kopējo summu EUR 815 000 vai par lielāku summu, ko [Tiesa] noteiktu šīs tiesvedības noslēgumā, kopā ar papildu zaudējumiem, kas izriet no iepriekš minētā ieskaita prettiesiskuma.

      Pamati un galvenie argumenti

               I.

                  Beļģijas Civilkodeksa 1134. un 1135. panta par līgumu saistošo spēku un pienākumu labticīgi izpildīt līgumus nepareiza un/vai kļūdaina piemērošana. Beļģijas Civilkodeksa 1156., 1157. un 1161. panta par līgumu interpretāciju nepareiza un/vai kļūdaina piemērošana. Savienības tiesību principu saistībā ar līguma saistošo spēku, līguma labticīgu izpildi un interpretāciju un tiesisko noteiktību nepareiza un/vai kļūdaina piemērošana.

               Noraidot trešo prasības pamatu, pārsūdzētajā spriedumā ir pārkāpti Beļģijas Code civil [Civilkodeksa] un Savienības tiesību noteikumi par līgumu saistošo spēku, jo tajā nav atzīts, ka līguma Ecolink+ papildinājuma 47. lappusē ietvertajam līguma noteikumam ir saistošs spēks starp pusēm, un nav atzīts, ka tajā iekļautā atsauce uz līgumam pievienoto metodoloģiju nav atsauce uz META piedāvāto metodoloģiju, kuru tā bija iesniegusi Komisijai 2009. gada 21. decembrī.

               II.

                  FP6 pamatnostādņu II.20. panta nepareiza un/vai kļūdaina piemērošana. LESD 179. panta par Kopienu programmām nepareiza un/vai kļūdaina piemērošana. Beļģijas Civilkodeksa 1134., 1135., 1156., 1157. un 1161. panta nepareiza un/vai kļūdaina piemērošana. Saskaņotības principa pārkāpums.

               Noraidot ceturto un piekto prasības pamatu, pārsūdzētajā spriedumā ir pārkāpts saskaņotības princips, FP6 pamatnostādnēs paredzētie kritēriji un Beļģijas Code civil noteikumi par līgumu labticīgu izpildi, jo, lai gan tajā tika atzīts, ka FP6 pamatnostādņu noteikumiem nav saistoša spēka, tajā tika noteikta to stingra un absolūta piemērošana lietas faktiskajiem apstākļiem, it īpaši saistībā ar iekšējo konsultantu izmaksām.

               III.

                  Savienības procesuālo tiesību principu pārkāpums saistībā ar tiesībām uz aizstāvību un sacīkstes principa pilnīgu ievērošanu. Reglamenta 64. panta pārkāpums. Pilnīgs pamatojuma trūkums par strīdā būtisku jautājumu.
               Noraidot pirmos divus prasības pamatus, pārsūdzētajā spriedumā ir pārkāpti Savienības tiesību principi saistībā ar sacīkstes principa pilnīgu ievērošanu un tiesībām uz aizstāvību, kā arī Reglamenta 64. pants, jo tajā nav izvērtēti tiesību argumenti, kurus prasītāja bija norādījusi savos apsvērumos par dokumentu “E.4. pielikums”, ko Komisija šajā tiesvedībā bija iesniegusi tikai tiesas sēdē, nekritiski pieņemot pretējās puses apgalvojumus un nepietiekami pamatojot savus konstatējumus.

               IV.

               Guide to Financial Issues relating to Indirect Actions of the Sixth Framework Programmes un Septītās pamatprogrammas noteikumu nepareiza un/vai kļūdaina piemērošana. Acīmredzama kļūda lietas faktus noteicoša elementa vērtējumā.

               Noraidot pirmos divus prasības pamatus, pārsūdzētajā spriedumā ir pārkāptas arī Sestās programmas finanšu pamatnostādnes un sagrozīti lietas fakti, kļūdaini un maldinoši aprēķinot stundas, kas veltītas ar projektu Bridge saistītajam līgumam, proti, pamatojoties uz tajā norādīto, ka pakalpojumu sniedzēja partneris ir strādājis katru mēneša dienu astoņas stundas pēc kārtas, kas tika veltītas tikai ar šo līgumu saistītajām darbībām.

               V.

                  Beļģijas Civilkodeksa 1134., 1135., 1156., 1157. un 1161. panta nepareiza un/vai kļūdaina piemērošana. Savienības tiesiskās paļāvības principa pārkāpums, jo tas ir piemērojams arī privāttiesību subjektam, kas ir iesaistīts līgumattiecībās ar publisko tiesību subjektu.

               Noraidot sesto prasības pamatu, pārsūdzētajā spriedumā ir pārkāpti civiltiesību noteikumi par līgumu saistošo spēku un nav ievērots līgumu labticīgas izpildes princips, jo tajā nav atzīts, ka Komisijas rīcība, kuras noslēdzošais moments bija papildinājuma parakstīšana, bija radījusi prasītājai tiesisko paļāvību, ka tās piedāvātā metodoloģija tiks pieņemta.


title: Lieta T-177/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — easy Jet pret Komisiju (Konkurence — Koncentrācija — Regula (EEK) Nr. 4064/89 — Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Trešās personas celta prasība — Pieņemamība — Gaisa transporta tirgi — Saistības)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/29

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — easy Jet pret Komisiju
   (Lieta T-177/04) (1)

   (Konkurence - Koncentrācija - Regula (EEK) Nr. 4064/89 - Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Trešās personas celta prasība - Pieņemamība - Gaisa transporta tirgi - Saistības)
   (2006/C 212/51)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: easyJet Airline Co. Ltd, Lūtona [Luton] (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji Dž. Kuks [J. Cook], Dž. Pārkers [J. Parker] un S. Dolens [S. Dolan], solicitors, pēc tam M. Verners [M. Werner] un M. Vaha [M. Waha], advokāti, L. Milss [L. Mills], solicitor, M. de Lasala Lobera [M. de Lasala Lobera] un R. Malhotra [R. Malhotra], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Olivers [P. Oliver], A. Bukē [A. Bouquet] un A. Velans [A. Whelan], pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Francijas Republika (pārstāvis — Ž. de Bergess [G. de Bergues], pārstāvis)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2004. gada 11. februāra lēmumu, ar kuru par saderīgu ar kopējo tirgu ir atzīta koncentrācija starp sabiedrību Air France un Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas ierosinātās saistības (lieta COMP/M.3280 — Air France/KLM).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 201, 07.08.2004.


title: Lieta C-507/10: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums ( Tribunale di Firenze (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret X (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2001/220/TI — Cietušo statuss kriminālprocesā — Neaizsargātu personu aizsardzība — Nepilngadīgo kā liecinieku nopratināšana — Īpašais pierādījumu iepriekšējas pārbaudes process — Prokurora atteikums lūgt pirmstiesas izmeklēšanas tiesnesim veikt nopratināšanu)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/13

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums (Tribunale di Firenze (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret X
   (Lieta C-507/10) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2001/220/TI - Cietušo statuss kriminālprocesā - Neaizsargātu personu aizsardzība - Nepilngadīgo kā liecinieku nopratināšana - Īpašais pierādījumu iepriekšējas pārbaudes process - Prokurora atteikums lūgt pirmstiesas izmeklēšanas tiesnesim veikt nopratināšanu)
   2012/C 49/20
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Firenze

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      X,

      piedaloties: Y

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Firenze — Padomes 2001. gada 15. marta Pamatlēmuma par cietušo statusu kriminālprocesā (OV L 82, 1. lpp.) 2., 3. un 8. panta interpretācija — Nepilngadīgo nopratināšana liecinieku statusā — Nepilngadīgā, kurš cietis no seksuālas vardarbības, nopratināšana — Aizsardzības līdzekļi, kuri saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu nav obligāti

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2001. gada 15. marta Pamatlēmuma 2001/220/TI par cietušo statusu kriminālprocesā 2. un 3. pants un 8. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādas valsts tiesību normas kā Kriminālprocesa kodeksa 392. panta 1.a punkts, 398. panta 5.a punkts un 394. pants, kurās, pirmkārt, nav paredzēts prokurora pienākums lūgt kompetentajai tiesai, lai tā atļauj īpaši neaizsargātam cietušajam liecināt un iesniegt pierādījumus saskaņā ar īpašā pierādījumu pārbaudes procesa noteikumiem kriminālprocesa izmeklēšanas stadijā, un, otrkārt, nav atļauts minētajam cietušajam pārsūdzēt tiesā prokurora lēmumu, ar kuru noraidīts viņa lūgums liecināt un iesniegt pierādījumus saskaņā ar minētajiem noteikumiem.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011.


title: Lieta F-56/10: Civildienesta tiesas (trešās palāta) 2011. gada 10. jūnija rīkojums — Hecq /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Medicīnisko izdevumu segšana 100 % apmērā — Netiešs lēmums par noraidīšanu — Priekšlaicīga sūdzība — Nepieņemamība)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/53

         Civildienesta tiesas (trešās palāta) 2011. gada 10. jūnija rīkojums — Hecq/Komisija
   (Lieta F-56/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Medicīnisko izdevumu segšana 100 % apmērā - Netiešs lēmums par noraidīšanu - Priekšlaicīga sūdzība - Nepieņemamība)
   2011/C 252/114
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru atteikts pilnībā atmaksāt noteiktus ārstēšanās izdevumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Hecq atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010, 43. lpp.


title: Apvienotās lietas T-604/11 un T-292/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 4. februāra spriedums — Mega Brands /ITSB — Diset ( “MAGNEXT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “MAGNEXT” un vārdiskas preču zīmes “MAGNEXT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MAGNET 4” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/8

         Vispārējās tiesas 2014. gada 4. februāra spriedums — Mega Brands/ITSB — Diset (“MAGNEXT”)
   (Apvienotās lietas T-604/11 un T-292/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “MAGNEXT” un vārdiskas preču zīmes “MAGNEXT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MAGNET 4” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 78/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Šveice) (pārstāvji — A. Nordemann, advokāts (lieta T-604/11) un T. Boddien, advokāts (lieta T-292/12))

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Diset, SA (Barselona, Spānija)

      Priekšmets

   Divas apelācijas sūdzības par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 27. septembra lēmumu lietā R 1695/2010-4 un 2012. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 1722/2011-4 attiecībā uz diviem iebildumu procesiem starp Diset, SA un Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-604/11 un T-292/12 apvienot šī sprieduma taisīšanai;

               2)

               lietā T-604/11 atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 27. septembra lēmumu lietā R 1695/2010-4;

               3)

               lietā T-604/11 apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               lietā T-292/12 apelācijas sūdzību noraidīt;

               5)

               lietā T-604/11 ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug radušos tiesāšanās izdevumus;

               6)

               lietā T-292/12 Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug sedz savus, kā arī atlīdzina ITSB radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: Lieta C-677/11: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Doux Élevage SNC , Coopérative agricole UKL-ARREE / Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire , Comité interprofessionnel de la dinde française ( CIDEF ) (LESD 107. panta 1. punkts — Valsts atbalsts — “Valsts līdzekļu” jēdziens — “Valsts vainojamības” jēdziens — Lauksaimniecības nozares starpprofesiju organizācijas — Atzītas organizācijas — Kopīgi pasākumi, ko šīs organizācijas noteikušas profesijas interesēs — Finansējums no iemaksām, ko brīvprātīgi noteikušas minētās organizācijas — Administratīvs akts, kurā ir noteikts, ka šīs iemaksas ir obligātas visiem attiecīgās lauksaimniecības nozares speciālistiem)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/21

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)
   (Lieta C-677/11) (1)

   (LESD 107. panta 1. punkts - Valsts atbalsts - “Valsts līdzekļu” jēdziens - “Valsts vainojamības” jēdziens - Lauksaimniecības nozares starpprofesiju organizācijas - Atzītas organizācijas - Kopīgi pasākumi, ko šīs organizācijas noteikušas profesijas interesēs - Finansējums no iemaksām, ko brīvprātīgi noteikušas minētās organizācijas - Administratīvs akts, kurā ir noteikts, ka šīs iemaksas ir obligātas visiem attiecīgās lauksaimniecības nozares speciālistiem)
   2013/C 225/35
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE

      Atbildētājas: Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu — Conseil d'État — LESD 107. panta interpretācija, ņemot vērā 2004. gada 15. jūlija spriedumu lietā C-345/02 Pearle BV u.c. — Valsts iestādes lēmums, ar kuru uz visiem vienas nozares profesijas pārstāvjiem tiek attiecināts nolīgums, kurā ir noteiktas iemaksas, kas veicamas valsts iestādes atzītas starpprofesiju organizācijas ietvaros un kas šo iemaksu padara par obligātu — Paziņošanas, reklāmas, ārējo sakaru, kvalitātes nodrošināšanas, izpētes un nozares interešu aizsardzības darbību īstenošana — Savienības tiesībām pretrunā esošu darbību finansēšana — “Atbalsta” jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts iestādes lēmumam, ar kuru uz visiem lauksaimniecības nozares profesijas pārstāvjiem tiek attiecināts nolīgums, kurā — kā starpprofesiju nolīgumā pamatlietā — ir noteiktas iemaksas, kas veicamas valsts iestādes atzītās starpprofesiju organizācijas ietvaros un kas tādējādi padarītas obligātas, lai varētu veikt paziņošanas, reklāmas, ārējo sakaru, kvalitātes nodrošināšanas, izpētes un nozares interešu aizsardzības darbības, nepiemīt valsts atbalsta aspekts.

      (1)  OV C 89, 24.03.2012.


title: Lieta C-357/12 P: Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 30. maija rīkojums — Harald Wohlfahrt /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Ferrero SpA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 43. panta 2. punkts — Vārdisks apzīmējums “Kindertraum” — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “Kinder” īpašnieka iebildumi)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/48

         Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 30. maija rīkojums — Harald Wohlfahrt/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Ferrero SpA

   (Lieta C-357/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 43. panta 2. punkts - Vārdisks apzīmējums “Kindertraum” - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “Kinder” īpašnieka iebildumi)
   2013/C 225/83
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Harald Wohlfahrt (pārstāvji — M. Loschelder un V. Schoene, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Walicka), Ferrero SpA (pārstāvji — F. Jacobacci un L. Ghedina, advokāti)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 16. maija spriedumu lietā T-580/10 Wohlfahrt/ITSB — Ferrero (“Kindertraum”), ar ko Vispārējā tiesa noraidīja prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 20. oktobra lēmumu lietā R 815/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ferrero SpA un Harald Wohlfahrt — Vārdiska apzīmējuma “Kindertraum” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. un 28. klasē — Sajaukšanas iespēja ar agrāku vārdisku preču zīmi “Kinder” — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 42. panta 2. punkta, kā arī 75. panta pirmā teikuma pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Harald Wohlfahrt atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta T-337/13: Prasība, kas celta 2013. gada 19. jūnijā — CSF /Komisija

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/13

         Prasība, kas celta 2013. gada 19. jūnijā — CSF/Komisija
   (Lieta T-337/13)
   2013/C 233/22
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CSF Srl (Grumolo delle Abbadesse, Itālija) (pārstāvji — R. Santoro, S. Armellini un R. Bugaro, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu 2013/173/ES, kas publicēts 2013. gada 10. aprīlī un prasītājai paziņots 2013. gada 16. aprīlī;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Komisijas 2013. gada 8. aprīļa Lēmumu 2013/173/ES par pasākumu, ko Dānija veikusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/42/EK 11. pantu, aizliedzot noteikta tipa daudzfunkcionālas zemes rakšanas un pārvietošanas mašīnas (OV L 101, 29. lpp.). Šajā lēmumā Dānijas iestāžu aizliegums ir atzīts par pamatotu.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts iepriekš minētās Direktīvas 2006/42/EK 5. pants, 6. panta 1. punkts, 7. un 11. pants un tās I pielikuma 1.1.2. un 3.4.4. punkts.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot pretrunā minētajām tiesību normām, jo tajā nav ņemts vērā, ka prasītājas mašīnām Multione S630 patiesībā ir obligāti paredzēta konstrukcija aizsardzībai pret krītošiem objektiem (FOPS) ikreiz, kad tās izmantojamas lietojumiem, kuros operatoru apdraud krītoši priekšmeti vai materiāli.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajā lēmumā par pamatotu atzīto Dānijas pasākumu ir paredzēts ierobežot tikai daudzfunkcionālās mašīnas Multione S630 laišanu apritē, lai gan Dānijā bez FOPS pienākuma tiek tirgotas daudzas citas šāda tipa daudzfunkcionālās mašīnas, kas paredzētas tiem pašiem lietojumiem, kam paredzēta Multione S630.


title: Lieta F-120/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 25. jūnija spriedums – Coutureau /Eiropols Civildienests — Eiropola personāls — Eiropola konvencija — Eiropola Civildienesta noteikumi — Lēmums 2009/371/TI — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības piemērošana Eiropola darbiniekiem — Uz noteiktu laiku noslēgta pagaidu darbinieka līguma nepagarināšana — Atteikums noslēgt pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/68

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 25. jūnija spriedums – Coutureau/Eiropols
   (Lieta F-120/12) (1)

   (Civildienests - Eiropola personāls - Eiropola konvencija - Eiropola Civildienesta noteikumi - Lēmums 2009/371/TI - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības piemērošana Eiropola darbiniekiem - Uz noteiktu laiku noslēgta pagaidu darbinieka līguma nepagarināšana - Atteikums noslēgt pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku)
   2014/C 253/95
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Christèle Coutureau (Rijswijk, Nīderlande) (pārstāvis – J.-J. Ghosez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (pārstāvji – sākotnēji D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji, vēlāk J. Arnould, D. Neumann un D. El Khoury)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropola lēmumu nepagarināt uz nenoteiktu laiku prasītājas līgumu un prasība piespriest Eiropolam samaksāt atšķirību starp atlīdzību, kuru prasītāja būtu varējusi turpināt saņemt Eiropolā, un jebkuru citu atlīdzību, ko viņa faktiski esot saņēmusi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               C. Coutureau sedz savus un atlīdzina Eiropas Policijas biroja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 379, 8.8.2012, 36. lpp.


title: Lieta T-487/11: Prasība, kas celta 2011. gada 9. septembrī — Banco Privado Português, S.A . un Banco Privado Português konkursa masa/Komisija

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 9. septembrī — Banco Privado Português, S.A. un Banco Privado Português konkursa masa/Komisija
   (Lieta T-487/11)
   2011/C 340/57
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Banco Privado Português, S.A. — likvidācijas procesā (“BPP”) un Banco Privado Português, S.A. — likvidācijas procesā, konkursa masa (“konkursa masa”) (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji — C. Fernandez, F. Pereira Coutinho, M. Esperança Pina, T. Mafalda Santos, R. Leandro Vasconcelos un A. Kéri, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu Nr. 2011/346/ES par valsts atbalstu C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09), ko valsts garantijas veidā attiecībā uz BPP īstenojusi Portugāle (1);

               —

               ja tas nav iespējams, pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tajā ir norādīts, ka valsts atbalsts ir pielīdzināms pretlikumīgai un [ar iekšējo tirgu] nesaderīgai garantijai laikposmā no 2008. gada 5. decembra līdz 2009. gada 5. jūnijam, ieskaitot;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tajā ir piespriests atgūt (apgalvoto) atbalstu atbilstoši tā 2. un 4. pantam;

               —

               ja tas nav iespējams, pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tajā piespriests atgūt [valsts atbalstu] laikposmā no 2008. gada 5. decembra līdz 2009. gada 5. jūnijam, ieskaitot;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota pamatojuma neesamība:

                           —

                           Komisija nav pamatojusi, kādā veidā garantijas sniegšana varēja ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un, attiecīgi, izkropļot konkurenci. Nav pamatota apgalvotā atbalsta apmēra aprēķināšanas metode. Komisija nav iesniegusi pamatojumu saistībā ar apgalvotā atbalsta ilgumu un, attiecīgi, apmēra aprēķinu, vai arī sniegtais pamatojums ir neskaidrs un/vai rada neatrisināmas pretrunas.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts:

                           —

                           Komisija nav ņēmusi vērā faktu, ka BPP piešķirtā valsts garantija ir attaisnota, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu saistībā ar atbalstu, kura mērķis ir “novērst nopietnus traucējumus kādas dalībvalsts tautsaimniecībā”.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un, attiecīgi, LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums:

                           —

                           Komisija veica nepareizu faktu subsumpciju un, it īpaši, neņēma vērā, ka BPP vairs neveica darbību un garantijas priekšmets bija tikai līdzsvarot nepieciešamo finansējumu, lai izpildītu saistības, kas bija radušās pirms garantijas sniegšanas datuma. Sniegtā garantija BPP nedeva nekādas priekšrocības, neietekmēja tirdzniecību starp dalībvalstīm, neizkropļoja konkurenci, kā arī nevarēja radīt šādas sekas, tādēļ to nevar uzskatīt par nesaderīgu ar iekšējo tirgu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 108. panta 2. punkts:

                           —

                           apstrīdētajā lēmumā tiek piespriests atgūt apgalvoto atbalstu, kurš nav nesaderīgs ar iekšējo tirgu, tikai procesuālu iemeslu dēļ. Izmantotā metode atgūstamā atbalsta apmēra aprēķināšanai neatbilst Komisijas pamatnostādnēs noteiktajiem principiem.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību:

                           —

                           Komisija izvirza pārmērīgas un juridiski nepamatotas prasības, piemēram, pienākumu Portugālei paziņot garantijas pagarinājumu tādā pašā veidā, kādā oficiāli tiek paziņoti jauni atbalsti.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principi:

                           —

                           ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpti tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principi, ciktāl ar to tiek piespriests atgūt apgalvoto atbalstu.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi:

                           —

                           ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāptas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi, jo pret šo situāciju sub judice ir atšķirīga attieksme kā pret citām līdzīgām situācijām.

      (1)  OV L 159, 17.06.2011, 95. lpp.


title: Lieta C-123/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Waltraud Brachner/Pensionsversicherungsanstalt

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Waltraud Brachner/Pensionsversicherungsanstalt

   (Lieta C-123/10)
   2010/C 148/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Waltraud Brachner

      Atbildētājs: Pensionsversicherungsanstalt

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 79/7/EEK (1) 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs tiesību normas 1. punktā noteiktais diskriminācijas aizliegums attiecas arī uz ikgadējās pensiju indeksēšanas sistēmu, kas paredzēta likumiskās pensiju apdrošināšanas tiesībās?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai Direktīvas 79/7/EEK 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums par ikgadējo pensiju indeksēšanu, saskaņā ar kuru noteiktai mazāko pensiju saņēmēju grupai ir paredzēts procentuāli mazāks palielinājums nekā citiem pensiju saņēmējiem, ja šis regulējums nelabvēlīgi ietekmē 25 % pensijas saņēmējus vīriešus, bet 57 % pensijas saņēmējas sievietes un tam nav objektīva pamatojuma?

               3)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai nelabvēlīgāku attieksmi pret pensijas saņēmējām sievietēm attiecībā uz ikgadējo viņu pensiju palielinājumu var pamatot ar pensijas saņēmēju sieviešu agrāko pensionēšanās vecumu un/vai ilgāko pensijas izmaksas laikposmu un/vai ar to, ka tiktu pārmērīgi palielināti sociālajās tiesībās paredzētie minimālie ienākumi (Ausgleichzulagenrichtsatz [kompensējošo piemaksu minimums]), ja noteikumos par sociālajās tiesībās paredzēto minimālo ienākumu garantēšanu (Ausgleichzulage [kompensējošās piemaksas]) ir paredzēts pieskaitīt citus pensijas saņēmēja paša ienākumus, kā arī viņa laulātā, ar kuru viņš dzīvo kopīgā mājsaimniecībā, ienākumus, bet pārējo pensijas saņēmēju pensiju paaugstināšana notiek, nepieskaitot pensijas saņēmēja paša ienākumus vai viņa laulātā ienākumus?

      (1)  Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 24. lpp.).


title: Lieta T-383/05: Prasība, kas celta  2005. gada 20. oktobrī  — GHK Consulting Limited/Komisija

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/18

         Prasība, kas celta 2005. gada 20. oktobrī — GHK Consulting Limited/Komisija
   (Lieta T-383/05)
   (2005/C 315/33)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: GHK Consulting Limited (Londona, Apvienotā Karaliste) (Pārstāvji — J-E. Svensson un M. Dittmer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 12. oktobra lēmumu, ar ko izslēgts prasītāja vadītā konsorcija dalības pieteikums un piedāvājums un ar kuru Komisija atcēla savu lēmumu par pamatlīguma piešķiršanu konsorcijam attiecībā uz konkursu EuropeAid//119860/C/ — 7. daļa;

               —

               atcelt jebkuru Komisijas lēmumu, ko tā pieņēmui pēc 2005. gada 12. oktobra un jo īpaši jebkuru Komisijas lēmumu par līguma noslēgšanu ar citiem pretendentiem;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ar atsauces numuru EuropeAid//119860/C — 7. daļa izsludināja uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus pamatlīguma noslēgšanai par ekspertu algošanu īslaicīgam tehniskās palīdzības darbam par īpašu ieguvumu, ko saņem Eiropas Komisijas ārējās palīdzības trešās saņēmējvalstis. Prasītājs, kas rīkojas kā konsorcija vadītājs, iesniedza savu piedāvājumu.
   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija izslēdza prasītāja konsorciju ar pamatojumu, ka Danish Institute of International Studies (turpmāk tekstā — “DIIS”), prasītāja konsorcija dalībnieks, bija tās pašas apvienības loceklis kā Danish Institute of Human Rights (turpmāk tekstā — “DIHR”), kas cita konsorcija sastāvā iesniedza piedāvājumu uz to pašu līgumu. Attiecīgās iepirkumu procedūras paziņojuma 13. punkts aizliedza vienas apvienības juridiskām personām iesniegt vairāk kā vienu pieteikumu uz katru daļu.
   Savas prasības atbalstam par apstrīdētā lēmuma atcelšanu prasītājs apstrīd Komisijas atzinumu, ka DIIS, DIHR un kāds trešais institūts veido juridisku apvienību. Atbilstoši prasītāja apgalvojumam neviena no šīm iestādēm nekontrolē citas, jo minētajos institūtos ir pilnīga pašpārvalde un katram ir savi statūti, tiem nav kopējs akadēmiskais personāls, katram ir sava vadība un valde, ko ir ievēlējušas pilnīgi atšķirīgas iestādes, un tiem nav nekādu kopēju ekonomisku interešu vai mērķu. Prasītājs turklāt apgalvo, ka jebkādi neskaidri noteikumi konkursa paziņojumā ir jāinterpretē par labu piedāvājumu iesniedzējiem un ka Komisija ir atbildīga par to, ka dalības nosacījumi jau iepriekš nav noteikti pietiekami skaidri.


title: Lieta C-328/06: Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 22. novembra spriedums ( Juzgado de lo Mercantil (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alfredo Nieto Nuño / Leonci Monlleó Franquet (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — 4. panta 2. punkta d) apakšpunkts — Dalībvalstī plaši pazīstamas preču zīmes Parīzes Konvencijas 6. bis panta nozīmē — Preču zīmes pazīstamība — Ģeogrāfiskais apjoms)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/9

         Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 22. novembra spriedums (Juzgado de lo Mercantil (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alfredo Nieto Nuño/Leonci Monlleó Franquet

   (Lieta C-328/06) (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - 4. panta 2. punkta d) apakšpunkts - Dalībvalstī “plaši pazīstamas preču zīmes’ Parīzes Konvencijas 6. bis panta nozīmē - Preču zīmes pazīstamība - Ģeogrāfiskais apjoms)
   (2008/C 22/17)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado de lo Mercanti
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Alfredo Nieto Nuño

      Atbildētājs: Leonci Monlleó Franquet

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Mercantil — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.) 4. panta interpretācija — Jēdziens “plaši pazīstama” — Iespēja būt pazīstamai un ierobežoti izmantotai tādā ierobežotā teritorijā kā autonomais novads, apgabals, “apriņķis” vai pilsēta atkarībā no preču zīmes aptvertās preces vai pakalpojuma un no preču zīmes mērķa sabiedrības
   Rezolutīvā daļa
   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 4. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka agrākai preču zīmei jābūt plaši pazīstamai visā reģistrācijas dalībvalsts teritorijā vai nozīmīgā tās daļā.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 1. februārī lietā T-57/03 Société provençale d'achat et de gestion (SPAG) SAS pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “HOOLIGAN” reģistrācijas pieteikums — Agrākas vārdiskas preču zīmes “OLLY GAN” — Faktiskie un tiesiskie apstākļi, kas nav iesniegti ITSB — Pieņemamība — Sajaukšanas iespēja)

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/26

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 1. februārī
   lietā T-57/03 Société provençale d'achat et de gestion (SPAG) SAS pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “HOOLIGAN” reģistrācijas pieteikums - Agrākas vārdiskas preču zīmes “OLLY GAN” - Faktiskie un tiesiskie apstākļi, kas nav iesniegti ITSB - Pieņemamība - Sajaukšanas iespēja)
   (2005/C 93/52)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-57/03 Société provençale d'achat et de gestion (SPAG) SAS, Marseļa (Francija), ko pārstāv K. Manhaeve, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji - U. Pfleghar un G. Schneider), citiem dalībniekiem procesā ITSB Apelāciju padomē un personām, kas iestājušās lietā, esot Frank Dann un Andreas Backer, ar dzīvesvietu Frankfurtē pie Mainas (Vācija), ko pārstāv P. Baronikians, avocat, par prasību atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2002. gada 5. decembra lēmumu lietā R 1072/2000-2 attiecībā uz iebildumu procesu par preču zīmēm “HOOLIGAN” un “OLLY GAN” Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši N. J. Forwood un S. Papasavvas, sekretārs J. Palacio González, galvenais administrators, 2005. gada 1. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 10.05.2003.


title: Lieta T-364/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 26. janvāra  spriedums —  Medici Grimm  pret Padomi (Dempings — Ķīnas Tautas Republikā ražotu ādas rokassomu imports — Grozījumi tiesiskajā regulējumā, ar ko tiek noteikta galīgā antidempinga nodeva — Atpakaļejoša spēka neesamība — Regulas atcelšana, ko veic Pirmās instances tiesa — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pietiekami noteikts pārkāpums)

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/17

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 26. janvāra spriedums — Medici Grimm pret Padomi
   (Lieta T-364/03) (1)

   (Dempings - Ķīnas Tautas Republikā ražotu ādas rokassomu imports - Grozījumi tiesiskajā regulējumā, ar ko tiek noteikta galīgā antidempinga nodeva - Atpakaļejoša spēka neesamība - Regulas atcelšana, ko veic Pirmās instances tiesa - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pietiekami noteikts pārkāpums)
   (2006/C 74/34)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Medici Grimm KG, Rodgava Hainhauzena [Rodgau Hainhausen] (Vācija), (pārstāvji — R. Maklīns [R. MacLean], solicitor, un E. Gibelss [E. Gybels], advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvis — M. Bišops [M. Bishop], kam palīdz G. Berišs [G. Berrisch])

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Kans [N. Khan] un T. Šarfs [T. Scharf])
   Priekšmets
   Prasība, kas celta atbilstoši EKL 235. pantam un EKL 288. panta otrajai daļai par prasītājai nodarītā kaitējuma novēršanu Padomes 1998. gada 3. novembra Regulas (EK) Nr. 2380/98, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1567/97, ar ko tiek noteikta galīgā antidempinga nodeva Ķīnas Tautas Republikā ražoto ādas rokassomu importam (OV L 296, 1. lpp.), ko daļēji atcēla ar Pirmās instances tiesas 2000. gada 29. jūnija spriedumu lietā T-7/99 Medici Grimm/Padome, Recueil, II-2671. lpp., atpakaļejošā spēka neesamības dēļ.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 21, 24.1.2004.


title: Lieta T-181/13: Prasība, kas celta 2013. gada 29. martā — Sharif University of Technology /Padome

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/47

         Prasība, kas celta 2013. gada 29. martā — Sharif University of Technology/Padome
   (Lieta T-181/13)
   2013/C 156/87
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sharif University of Technology (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — M. Happold, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmuma 2012/829/KĀDP (1) pielikumu, Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP (2) II pielikumu, Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulas Nr. 1264/2012 (3) pielikumu un Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 (4) IX pielikumu, ciktāl tie skar prasītāju, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Lēmums 2012/829/KĀDP un Padomes Īstenošanas regula Nr. 1264/2012 tika pieņemti, pārkāpjot prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzība tiesā. Padome neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo sniegtie pamati neesot pietiekami, lai prasītāja varētu saprast pamatojumu tam, kāpēc attiecībā uz to tika piemēroti ierobežojošie pasākumi. Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību, jo esot tai liegusi piekļuvi Padomes lietas materiāliem attiecībā uz to un šī aizlieguma rezultātā prasītāja neesot varējusi darīt zināmu savu viedokli par pierādījumiem, kas tika izvirzīti, lai pamatotu pret to vērstos pasākumus. Arī ar to, ka Padome neesot izpildījusi savu pienākumu pamatot savu lēmumu un neesot devusi prasītājai piekļuvi tās lietas materiāliem, esot tikušas pārkāptas prasītājas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzība tiesā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, pieņemot ierobežojošos pasākumus attiecībā pret prasītāju. Prasītāja noraida pret to vērstos apgalvojumus un aicina Padomi pārliecinošāk pierādīt apgalvotos faktus.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar ierobežojošajiem pasākumiem, kas noteikti pret prasītāju, tiekot pārkāptas tās tiesības uz īpašumu un tie ir nesamērīgi. Prasītājas iekļaušana [sarakstā] neesot notikusi saskaņā ar likumā paredzētajiem nosacījumiem. Turklāt Padome nemaz neesot ņēmusi vērā faktu, ka prasītāja nav komersants, bet gan augstākās izglītības iestāde, un tās iekļaušanas [sarakstā] sekas ne tikai attiecībā uz pašu prasītāju, bet arī uz tās studentiem, mācībspēku un līdzstrādniekiem.

      (1)  Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmums 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 356, 71. lpp.).

      (2)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.).

      (3)  Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regula Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 356, 55. lpp.).

      (4)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.).


title: Lieta T-452/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 6. septembra rīkojums — ClientEarth /Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Pārstāvība ar tāda advokāta palīdzību, kuram nav trešās personas statusa — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 6. septembra rīkojums — ClientEarth/Padome
   (Lieta T-452/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Pārstāvība ar tāda advokāta palīdzību, kuram nav trešās personas statusa - Acīmredzama nepieņemamība)
   2011/C 319/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Hockman, QC, un P. Kirch, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — C. Fekete un B. Driessen)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītāja prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — C. Vang un S. Juul Jørgensen), Somijas Republika (pārstāvji — H. Leppo un M. Pere) un Zviedrijas Karaliste (pārstāvji — K. Petkovska, A. Falk, S. Johannesson un C. Meyer-Seitz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija lēmumu, ar ko prasītājam atteikts piešķirt neierobežotu piekļuvi Padomes Juridiskā dienesta sagatavotajam juridiskajam atzinumam (dokuments Nr. 6865/09), kas attiecas uz Eiropas Parlamenta grozījumu projektu attiecībā uz Komisijas priekšlikumu regulai, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               ClientEarth sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste, Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta T-237/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. aprīlī — SCA Tissue France /Komisija

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. aprīlī — SCA Tissue France/Komisija
   (Lieta T-237/13)
   2013/C 171/77
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SCA Tissue France (Bois Colombes, Francija) (pārstāvji — J.-M. Leprêtre un N. Chahid-Nouraï, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, lēmumam stājoties spēkā nekavējoties, pamatojoties uz LESD 263. pantu, Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem, ciktāl ar to apvalki, izņemot rūpnieciskām vajadzībām izmantotos, ir ietverti iepakojumu paraugu sarakstā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-202/13 Group’Hygiène/Komisija izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta T-205/11: Prasība, kas celta 2011. gada 7. aprīlī — Vācija/Komisija

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 7. aprīlī — Vācija/Komisija
   (Lieta T-205/11)
   2011/C 186/52
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācija Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze un J. Möller)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 26. janvāra Lēmumu C(2011) 275, galīgā redakcija, procedūrā “Valsts atbalsts C 7/2010-KStG, sanācijas klauzula”;

               —

               pakārtoti: atcelt Komisijas 2011. gada 26. janvāra Lēmumu procedūrā “Valsts atbalsts C 7/2010-KStG, sanācijas klauzula” daļā, kurā Komisija ar Lēmuma 2. pantu ir nolēmusi, ka piešķirtais atsevišķais atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu un pilnā mērā ir jāatgūst, jo atbalsta summa pārsniedz EUR 500 000;

               —

               atbildētājai piespriest samaksāt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus:

               —

               Prasījumi pamatprasības atbalstam:

                           1)

                           prasījums: LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums — iztrūkstoša selektivitāte, jo sanācijas klauzula nav atbilstošās references sistēmas izņēmums

                     Vācijas Uzņēmumu ienākuma nodokļa (Korperschaftssteuergesetz, KStG) 8c. panta 1a. punktā paredzētā sanācijas klauzula, kuras mērķis ir ļaut uzņēmumiem, kurus sanācijas nolūkam iegādājušies citi uzņēmumi, novirzīt zaudējumus, nav selektīva. Nav runa par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo neesot paredzēts atbilstošas references sistēmas izņēmums.

                           2)

                           prasījums: LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums — acīmredzama kļūda, novērtējot pasākuma vispārīgo raksturu

                     Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā saistībā ar jautājumu par to, vai saistībā ar KStG 8c. panta 1a. punktu runa ir par vispārīgu pasākumu, jo tā esot pielietojusi nepiemērotu pārbaudes metodi un neesot vērtējusi, vai sanācijas klauzula kopējā ekonomiskā vērtējuma ietvaros ir balstīta uz horizontāliem datiem; tādējādi šī klauzula vertikāli esot labvēlīga ikvienam uzņēmumam Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā un tādējādi ir kvalificējama kā vispārīgs pasākums.

                           3)

                           prasījums: LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums — iztrūkstoša selektivitāte, jo Komisija nav ņēmusi vērā, ka apskatāmais regulējums ir pamatots ar Vācijas iekšējās nodokļu sistēmas struktūru un specifiku

                  KStG 8c. panta 1a. punktā paredzētā sanācijas klauzula neesot selektīva un tādēļ arī neesot valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo to var pamatot ar Vācijas iekšējās nodokļu sistēmas specifiku un mērķi.

               —

               Pamats pakārtotā prasījuma atbalstam:

                           —

                           LESD 107. panta 3. punkta kopā ar Kopienu pārejas pamata regulējumu valsts atbalstam, kas paredzēts, lai atvieglotu pieeju finanšu līdzekļiem šī brīža finanšu un ekonomiskās krīzes laikā, pārkāpums

                           —

                           Komisija esot kļūdaini piemērojusi saistītos LESD 107. panta 1. punkta un paziņojuma par “Pārejas pamata regulējumu valsts atbalstam, kas paredzēts, lai atviegloju pieeju finanšu līdzekļiem šī brīža finanšu un ekonomiskās krīzes laikā”, noteikumus, jo tā Lēmuma 2. pantā minēto summu EUR 500 000 apmērā ir uzskatījusi par likumīgā atbalsta robežu, kuru pārsniedzot, atbalsts ir jāatmaksā pilnā apmērā, un nevis par piešķirtā atbalsta summu, kura jāatmaksā tikai tādā apmērā, kādā tā pārsniedz atbalsta maksimālo apmēru.


title: Lieta T-18/10 R II: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. oktobra rīkojums — Inuit Tapiriit Kanatami u.c./Parlaments un Padome (Pagaidu noregulējums — Regula (EK) Nr. 1007/2009 — Tirdzniecība ar izstrādājumiem no roņiem — Importa un pārdošanas aizliegums — Izņēmums inuītu kopienu interesēs — Cits pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Jauni fakti — Steidzamības neesamība)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/42

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. oktobra rīkojums — Inuit Tapiriit Kanatami u.c./Parlaments un Padome
   (Lieta T-18/10 R II)
   (Pagaidu noregulējums - Regula (EK) Nr. 1007/2009 - Tirdzniecība ar izstrādājumiem no roņiem - Importa un pārdošanas aizliegums - Izņēmums inuītu kopienu interesēs - Cits pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Jauni fakti - Steidzamības neesamība)
   2010/C 346/85
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Inuit Tapiriit Kanatami (Otava, Kanāda), Nativak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Kanāda), Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Kanāda), Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq), Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq), Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq), David Kuptana (Ulukhaktok, Kanāda), Karliin Aariak (Iqaluit, Kanāda), Canadian Seal Marketing Group (Kvebeka, Kanāda), Ta Ma Su Seal Products (Cap-aux-Meules, Kanāda), Fur Institute of Canada (Otava), NuTan Furs, Inc. (Catalina, Kanāda), GC Rieber Skinn AS (Bergene, Norvēģija), Inuit Circumpolar Conference Greenland (ICC) (Nuuk, Grenlande, Dānija), Johannes Egede (Nuuk), Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk) (pārstāvji — J. Bouckaert un H. Viaene, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji — I. Anagnostopoulou un L. Visaggio) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Moore un K. Michoel)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. White, P. Oliver un K. Mifsud-Bonnici) un Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels, Y. de Vries, J. Langer un M. Noort)

      Priekšmets

   Pieteikums par Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulas (EK) Nr. 1007/2009 par tirdzniecību ar izstrādājumiem no roņiem (OV L 286, 36. lpp.) piemērošanas apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 19. augusta rīkojumu lietā T-18/10 R II Inuit Tapiriit Kanatami u.c./Parlaments un Padome (Krājumā nav publicēts) atcelt;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-532/06: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2008. gada 24. janvārī ( Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emm. G. Lianakis AE , Sima Anonymi Techniki Etaireia Meleton kai Epivlepseon , Nikolaos Vlachopoulos / Dimos Alexandroupolis , Planitiki AE , Aikaterini Georgoula , Dimitrios Vasios , N. Loukatos kai Synergates AE Meleton , Eratosthenis Meletitiki AE , A. Pantazis — Pan. Kyriopoulou kai syn/tes os Filon OE , Nikolaos Sideris (Direktīva 92/50/EEK — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Pētījuma veikšana par apdzīvotas vietas kadastrālās vērtības noteikšanu, attīstības plāna izstrādi un ieviešanu — Kritēriji, kas var tikt izmantoti kā kvalitātes kritēriji, atlasot piedāvājumus vai piešķiršanas kritēriji — Saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums — Līguma dokumentos vai konkursa paziņojumā noteikto piešķiršanas kritēriju ievērošana — Līguma dokumentos vai konkursa paziņojumā minēto līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju sadalījuma koeficientu un papildu kritēriju vēlāka noteikšana — Vienlīdzīgas attieksmes princips pret tirgus dalībniekiem un pienākums nodrošināt pārskatāmību)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/11

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2008. gada 24. janvārī (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emm. G. Lianakis AE, Sima Anonymi Techniki Etaireia Meleton kai Epivlepseon, Nikolaos Vlachopoulos/Dimos Alexandroupolis, Planitiki AE, Aikaterini Georgoula, Dimitrios Vasios, N. Loukatos kai Synergates AE Meleton, Eratosthenis Meletitiki AE, A. Pantazis — Pan. Kyriopoulou kai syn/tes os “Filon” OE, Nikolaos Sideris

   (Lieta C-532/06) (1)

   (Direktīva 92/50/EEK - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Pētījuma veikšana par apdzīvotas vietas kadastrālās vērtības noteikšanu, attīstības plāna izstrādi un ieviešanu - Kritēriji, kas var tikt izmantoti kā “kvalitātes kritēriji, atlasot piedāvājumus’ vai “piešķiršanas kritēriji’ - Saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums - Līguma dokumentos vai konkursa paziņojumā noteikto piešķiršanas kritēriju ievērošana - Līguma dokumentos vai konkursa paziņojumā minēto līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju sadalījuma koeficientu un papildu kritēriju vēlāka noteikšana - Vienlīdzīgas attieksmes princips pret tirgus dalībniekiem un pienākums nodrošināt pārskatāmību)
   (2008/C 64/15)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Symvoulio tis Epikrateias
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Emm. G. Lianakis AE, Sima Anonymi Techniki Etaireia Meleton kai Epivlepseon, Nikolaos Vlachopoulos

      Atbildētāji: Dimos Alexandroupolis, Planitiki AE, Aikaterini Georgoula, Dimitrios Vasios, N. Loukatos kai Synergates AE Meleton, Eratosthenis Meletitiki AE, A. Pantazis — Pan. Kyriopoulou kai syn/tes os “Filon” OE, Nikolaos Sideris

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu [pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.) 36. panta interpretācija — Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji — Katra kritērija īpatsvara noteikšana a posteriori, līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras laikā
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu [pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanai, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīvu 97/52/EK, 36. panta 2. punkts, ievērojot vienlīdzīgas attieksmes principu pret tirgus dalībniekiem un no tā izrietošā pienākuma nodrošināt pārskatāmību, neatļauj līgumslēdzējai iestādei publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras ietvaros vēlāk noteikt kritēriju sadalījuma koeficientus un papildu kritērijus līguma piešķiršanas kritērijiem, kas ir minēti līguma dokumentos vai konkursa paziņojumā.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 23. septembrī lietā C-150/03 P Chantal Hectors pret Eiropas Parlamentu (Apelācija — Ierēdņi — Pagaidu darbinieki Eiropas Parlamenta politiskajās grupās — Pieņemšana darbā — Kandidatūras noraidīšana — Pamatojums — Prasība sniegt īpašu pamatojumu)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 23. septembrī
   lietā C-150/03 P Chantal Hectors pret Eiropas Parlamentu (1)

   (Apelācija - Ierēdņi - Pagaidu darbinieki Eiropas Parlamenta politiskajās grupās - Pieņemšana darbā - Kandidatūras noraidīšana - Pamatojums - Prasība sniegt īpašu pamatojumu)
   (2004/C 284/07)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-150/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2003. gada 31. martā iesniedza Chantal Hectors, Mont-sur-Rolle (Šveice), (avocats - G. Vandersanden un L. Levi), otra puse tiesvedībā - Eiropas Parlaments (pārstāvji - H. von Hertzen un J. F. de Wachter), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann, J.-P. Puissochet (referents) un J. N. Cunha Rodrigues un tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretāre M. Mugica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 23. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2003. gada 23. janvāra spriedumu lietā T-181/01 Hectors pret Parlamentu;

               2)

               atcelt arī iestādes, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, lēmumus, ar kuriem B. kgs tika iecelts nīderlandiešu valodas administratora amatā Eiropas Parlamenta Eiropas Tautas partijas (kristīgie demokrāti) un Eiropas demokrātu grupā un tika noraidīta Hectors kdzes kandidatūra uz šo amatu, kā arī lēmumu, ar kuru tika noraidīta viņas sūdzība;

               3)

               noraidīt apelācijas sūdzību pārējā daļā;

               4)

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt izdevumus apelācijas tiesvedībā, kā arī papildus saviem izdevumiem – pusi no Hector kdzes izdevumiem Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā.

      (1)  OV C 112, 10.5.2003.


title: Lieta T-25/14: Prasība, kas celta 2014. gada 9. janvārī — Spānija/Komisija

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/20

         Prasība, kas celta 2014. gada 9. janvārī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-25/14)
   2014/C 61/36
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — M. García-Valdecasas Dorrego, Abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 29. oktobra Lēmumu par 2014. gada tarifikācijas zonu vienības likmju atbilstību Īstenošanas regulas (ES) Nr. 391/2013 17. pantam, ciktāl tajā Spānijai noteikts tarifs EUR 71,69 apmērā (attiecībā uz valsts kontinentālo daļu) un EUR 58,36 apmērā (attiecībā uz Kanāriju salām), un

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Eiropas Komisijas 2013. gada 29. oktobra Lēmumu par 2014. gada tarifikācijas zonu vienības likmju atbilstību Īstenošanas regulas (ES) Nr. 391/2013 17. pantam, ciktāl tajā Spānijai noteikts tarifs EUR 71,69 apmērā (attiecībā uz valsts kontinentālo daļu) un EUR 58,36 apmērā (attiecībā uz Kanāriju salām).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1)

               Esot pārkāpti Komisijas 2010. gada 16. decembra Regulas (ES) Nr. 1191/2010 2. panta pirmās daļas noteikumi saistībā ar 2006. gada 6. decembra Regulas (EK) Nr. 1794/2006, ar ko nosaka kopēju tarifikācijas sistēmu aeronavigācijas pakalpojumiem, 11.a pantu, jo šajos pantos ir noteikts, ka pakalpojumu sniedzējiem pirmajā 2012.–2014. gada pārskata periodā nav jāsedz nobīde, kas nepārsniedz +/-2 % no prognozētās satiksmes to dalībvalstu gadījumā, kurās ar valsts tiesību aktiem, kuri ir spēkā pirms 2010. gada 8. jūlija, ir noteikts vienības likmes samazinājums, pārsniedzot Savienības mēroga mērķus.

               2)

               Neesot ievērots normatīvo aktu hierarhijas princips, jo ar lēmumu nevar nedz grozīt Savienības regulu, nedz nolemt, ka satiksmes riska dalīšanu “vajadzētu piemērot jau” no 0 % atšķirības, nevis 2 % atšķirības, ja to īstenojošajā regulā tas nav skaidri paredzēts.

               3)

               Neesot ievērota noteiktā procesuālā kārtība, jo, ex novo paredzot risku sadales kritēriju tarifikācijas sistēmā, Komisija neesot ievērojusi procesuālo kārtību, kas paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 10. marta Regulas (EK) Nr. 549/2004, ar ko nosaka pamatu Eiropas vienotās gaisa telpas izveidošanai, 5. panta 3. punktā, un uz kuru ir izdarīta atsauce Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 10. marta Regulas (EK) Nr. 550/2004 par aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanu vienotajā Eiropas gaisa telpā 15. panta 4. punktā. Prasītāja uzskata, ka šajos pantos esot noteikts, ka tarifikācijas sistēmas izveidei vajadzīgie pasākumi Komisijai jāveic, apspriežoties ar Vienotās gaisa telpas komiteju, un ka tam piemērojama arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulas (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu, 5. pantā noteiktā procedūra.
               Pakārtoti, prasītāja arīdzan norāda, ka neesot izpildīts pienākums norādīt aktu pamatojumu, kā arī esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 550/2004 16. pants, jo jautājumā par to, vai Spānijas nostāja ir vai nav atbilstoša tarifikācijas principiem un sistēmai, Komisija nav vispirms apspriedusies ar Vienotās gaisa telpas komiteju.


title: Lieta C-72/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. septembrī ( Finanzgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hausgemeinschaft Jörg un Stefanie Wollny pret Finanzamt Landshut (Sestā PVN direktīva — 11. panta A daļas 1. punkta c) apakšpunkts — Nekustamā īpašuma, kas ir nodots uzņēmumam, izmantošana nodokļa maksātāja personīgām vajadzībām — Šīs izmantošanas pielīdzināšana pakalpojumu sniegšanai par atlīdzību — Nodokļa bāzes noteikšana — Pilnu šo pakalpojumu sniegšanas izmaksu nodokļa maksātājam jēdziens)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/12

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. septembrī (Finanzgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hausgemeinschaft Jörg un Stefanie Wollny pret Finanzamt Landshut

   (Lieta C-72/05) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 11. panta A daļas 1. punkta c) apakšpunkts - Nekustamā īpašuma, kas ir nodots uzņēmumam, izmantošana nodokļa maksātāja personīgām vajadzībām - Šīs izmantošanas pielīdzināšana pakalpojumu sniegšanai par atlīdzību - Nodokļa bāzes noteikšana - Pilnu šo pakalpojumu sniegšanas izmaksu nodokļa maksātājam jēdziens)
   (2006/C 281/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht München
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hausgemeinschaft Jörg und Stefanie Wollny

      Atbildētājs: Finanzamt Landshut

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht München — 11. panta A daļas 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Aprēķina bāze attiecībā uz pakalpojumiem sakarā ar to, ka nodokļa maksātājs ēkas, kas kopumā atrodas tā uzņēmuma rīcībā, daļu izmanto privātajām vajadzībām — “Pilnu izmaksu” nodokļa maksātājam jēdziens
   Rezolutīvā daļa:
   11. panta A daļas 1. punkta c) apakšpunkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neiestājas pret to, lai nekustamā īpašuma, ko nodokļa maksātājs ir pilnībā iekļāvis sava uzņēmuma aktīvos, daļas izmantošanai personīgām vajadzībām piemērojamā pievienotās vērtības nodokļa bāze tiek noteikta nekustamā īpašumā iegādes vai celtniecības izmaksu daļas apmērā, kura ir noteikta atkarībā no pievienotās vērtības nodokļa atskaitījumu koriģēšanas perioda ilguma, kurš ir noteikts atbilstoši minētas direktīvas 20. pantam.
   Ja zemes, uz kuras ir uzcelts nekustamais īpašums, iegādes izmaksas tikušas apliktas ar pievienotās vērtības nodokli un nodokļa maksātājs ir saņēmis tā atskaitījumus, šīs izmaksas ir iekļaujamas minētā nodokļa bāze.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Lieta C-42/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 21. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/36

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 21. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-42/06) (1)

   (2006/C 294/69)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta T-675/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – K Chimica/ECHA REACH — Maksājums par vielas reģistrāciju — Mikrouzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem piešķirts samazinājums — Kļūda paziņojumā par uzņēmuma lielumu — Ieteikums 2003/361/EK — Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums — Uzņēmuma lieluma noteikšana — ECHA pilnvaras

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/23

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – K Chimica/ECHA

   (Lieta T-675/13) (1)

   (REACH - Maksājums par vielas reģistrāciju - Mikrouzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem piešķirts samazinājums - Kļūda paziņojumā par uzņēmuma lielumu - Ieteikums 2003/361/EK - Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums - Uzņēmuma lieluma noteikšana - ECHA pilnvaras)
   (2016/C 392/26)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: K Chimica Srl (Mirano, Itālija) (pārstāvji – R. Buizza un M. Rota, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji – sākotnēji M. Heikkilä, A. Iber, E. Bigi, E. Maurage un J. P. Trnka, vēlāk M. Heikkilä, E. Bigi, E. Maurage un J. P. Trnka, pārstāvji, kam palīdz C. Garcia Molyneux, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt ECHA2013. gada 15. oktobra Lēmumu SME(2013) 3665, ar kuru ir konstatēts, ka prasītāja nav sniegusi nepieciešamos pierādījumus, lai saņemtu mazajiem uzņēmumiem paredzēto maksājuma samazinājumu, un tai ir piemērots administratīvais maksājums; otrkārt, prasību atzīt prasītājai mazā uzņēmuma statusu un piemērot tai atbilstošo maksājumu un, treškārt, prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu, par ECHA izdoto rēķinu atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) 2013. gada 15. oktobra Lēmumu SME(2013) 3665;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ECHA sedz savus, kā arī atlīdzina K Chimica Srl tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Apvienotās lietas C-92/09 un C-93/09: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 9. novembra spriedums ( Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Volker und Markus Schecke GbR (C-92/09), Hartmut Eifert (C-93/09)/ Land Hessen (Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi — Informācijas publicēšana par lauksaimniecības atbalsta saņēmējiem — Šādu publicēšanu un tās kārtību regulējošo Eiropas Savienības tiesību normu spēkā esamība — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 7. un 8. pants — Direktīva 95/46/EK — 18. un 20. panta interpretācija)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/6

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 9. novembra spriedums (Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Volker und Markus Schecke GbR (C-92/09), Hartmut Eifert (C-93/09)/Land Hessen

   (Apvienotās lietas C-92/09 un C-93/09) (1)

   (Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi - Informācijas publicēšana par lauksaimniecības atbalsta saņēmējiem - Šādu publicēšanu un tās kārtību regulējošo Eiropas Savienības tiesību normu spēkā esamība - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 7. un 8. pants - Direktīva 95/46/EK - 18. un 20. panta interpretācija)
   2011/C 13/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Volker und Markus Schecke GbR (C-92/09), Hartmut Eifert (C-93/09)

      Atbildētāja: Land Hessen

      Piedaloties: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Wiesbaden — Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.) 42. panta pirmās daļas 8.b punkta un 44.a panta, Komisijas 2008. gada 18. maija Regulas (EK) Nr. 259/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz informācijas publicēšanu par Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) līdzekļu saņēmējiem, (OV L 76, 28. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK, (OV L 105, 54. lpp.) spēkā esamība — Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu datu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.) 7. panta, 18. panta 2. punkta otrā ievilkuma un 20. panta interpretācija — Eiropas Lauksaimniecības fonda līdzekļu saņēmēju personas datu apstrāde, publicējot šos datus interneta vietnē, kas aprīkota ar meklēšanas rīku — Kopienu tiesību normu, kas paredz šādu publicēšanu un nosaka tās nosacījumus, spēkā esamība, ievērojot tiesības uz personas datu aizsardzību — Nosacījumi, pie kuriem šāda publikācija var tikt izdarīta

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, kas grozīta ar Padomes 2007. gada 26. novembra Regulu (EK) Nr. 1437/2007, 42. panta 8.b punkts un 44.a pants, kā arī Komisijas 2008. gada 18. marta Regula (EK) Nr. 259/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz informācijas publicēšanu par Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) līdzekļu saņēmējiem, nav spēkā, ciktāl attiecībā uz fiziskām personām ELGF un ELFLA atbalsta saņēmējām šajos noteikumos ir noteikts publicēt personas datus par jebkuru saņēmēju, nenošķirot atbilstoši tādiem pienācīgiem kritērijiem kā laikposmi, kuros viņi ir saņēmuši šādu atbalstu, tā biežums vai arī tā veids un būtiskums;

               2)

               šīs rezolutīvās daļas 1. punktā minēto Savienības tiesību noteikumu spēkā neesamība neļauj apstrīdēt iedarbību, kas valsts iestāžu veiktajai ELGF un ELFLA atbalsta saņēmēju sarakstu publicēšanai, pamatojoties uz šiem noteikumiem, ir bijusi laikposmā pirms šī sprieduma pasludināšanas datuma;

               3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 18. panta 2. punkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nenosaka pienākumu personas datu aizsardzības amatpersonai veikt šajā noteikumā paredzēto reģistru pirms personas datu apstrādes, kura izriet no Regulas Nr. 1290/2005, kas grozīta ar Regulu Nr. 1437/2007, 42. panta 8.b punkta un 44.a panta, kā arī no Regulas Nr. 259/2008;

               4)

               Direktīvas 95/46 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm nav noteikts pienākums noteikt šajā noteikumā paredzēto iepriekšējo pārbaudi informācijas publikācijām, kura izriet no Regulas Nr. 1290/2005, kas grozīta ar Regulu Nr. 1437/2007, 42. panta 8.b punkta un 44.a panta, kā arī no Regulas Nr. 259/2008.

      (1)  OV C 129, 06.06.2009.

      OV C 119, 16.05.2009.


title: Lieta T-43/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 11. maija rīkojums — Shetland Islands Council /Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/57

         Vispārējās tiesas 2010. gada 11. maija rīkojums — Shetland Islands Council/Komisija
   (Lieta T-43/08) (1)

   2010/C 179/97

      Tiesvedības valoda — angļu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta T-200/11: Prasība, kas celta 2011. gada 1. aprīlī — El-Materi /Padome

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 1. aprīlī — El-Materi/Padome
   (Lieta T-200/11)
   2011/C 160/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fahd Mohamed Sakher Ben Mohamed El-Materi (Doha, Katara) (pārstāvji — M. Lester, Barrister, un G. Martin, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 4. februāra Īstenošanas Lēmumu 2011/79/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV L 31, 40. lpp.), un Padomes 2011. gada 4. februāra Regulu (ES) Nr. 101/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV, L 31, 1. lpp.), daļā, kurā tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1)

               Saistībā ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka kritērijs prasītāja iekļaušanai Padomes īstenošanas Lēmuma 2011/79/KĀDP pielikumā nav izpildīts, jo:

                           —

                           vienīgais pieļaujamais pamats, lai prasītāju iekļautu minētajā pielikumā, būtu tas, ka viņš atbilst Padomes Lēmumā 2011/72/KĀDP (1) 1. pantā noteiktajam kritērijam, proti, ja viņš būtu “atbildīgs par Tunisijas valsts līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos”, vai ja viņš būtu saistīts ar šādu personu, jo tā preambulas otrajā apsvērumā ir paskaidrots, ka šādas personas “tādējādi liedz Tunisijas tautai gūt labumu no ekonomikas un sabiedrības ilgtspējīgas attīstības, kā arī grauj demokrātijas attīstību valstī”.

               2)

               Saistībā ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padomes ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, jo:

                           —

                           ierobežojošie pasākumi neparedz procedūras, lai darītu zināmus prasītājam pieradījumus, uz kuru pamata tika pieņemts lēmums iesaldēt viņa finanšu līdzekļus, vai arī kārtību, kādā tas varētu skaidri izteikt savu viedokli par šo pierādījumu;

                           —

                           apstrīdētajā pasākumā norādītais pamatojums ietver vispārīgus, nepierādītus, neskaidrus apgalvojumus par juridisku izmeklēšanu;

                           —

                           Padome nav sniegusi pietiekamu informāciju, lai prasītājs atbildē varētu efektīvi darīt zināmu savu viedokli, kas Tiesai neļauj novērtēt to, vai Padomes lēmums un vērtējums bija labi pamatoti un balstīti uz pārliecinošiem pierādījumiem.

               3)

               Saistībā ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome prasītājam nav norādījusi pietiekamu pamatojumu, kādēļ tā uzvārds ir iekļauts apstrīdētajos pasākumos, tādējādi pārkāpjot savu pienākumu norādīt skaidru pamatojumu par aktuāliem un konkrētiem iemesliem, kuri attaisno tās lēmumu, ieskaitot konkrētus individuālus iemeslus, kuri ļāva tai uzskatīt ka prasītājs ir atbildīgs par Tunisijas valsts līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos.

               4)

               Saistībā ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir neattaisnoti un nesamērīgi pārkāpusi prasītāja tiesības uz īpašumu un tiesības veikt uzņēmējdarbību, jo:

                           —

                           finanšu līdzekļu iesaldēšanas pasākumiem ir nozīmīga un ilgtermiņa ietekme uz viņa pamattiesībām;

                           —

                           to piemērošana prasītājam nav pamatota, un

                           —

                           Padome nav pierādījusi, ka pilnīga finanšu līdzekļu iesaldēšana ir vismazāk kaitējošais veids šī mērķa sasniegšanai, nedz arī to, ka būtiskais kaitējums prasītājam ir attaisnots un samērīgs.

               5)

               Saistībā ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nolemjot piemērot šos ierobežojošos pasākumus prasītājam, jo Padome acīmredzami nav veikusi vērtējumu attiecībā uz prasītāju, vai, ja šāds vērtējums tika veikts, Padome ir kļūdījusies, secinot, ka prasītāja uzvārda iekļaušana šajos ierobežojošajos pasākumos ir attaisnota.

      (1)  Padomes 2011. gada 31. janvāra Lēmums 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV, L 28, 62. lpp.).


title: Lieta C-378/03: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 5. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Kopienu pašu resursi — Parādnieka atliktie maksājumi — Piedziņa)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/3

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 5. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-378/03) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kopienu pašu resursi - Parādnieka atliktie maksājumi - Piedziņa)
   (2006/C 294/04)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Žiolito [C. Giolito] un G. Vilmss [G. Wilms])

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — A. Goldmans [A. Goldman], E. Dominkovica [E. Dominkovits], M. Vimmers [M. Wimmer] un B. van de Valle de Gelke [B. van de Walle de Ghelcke], advokāts)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.) 6., 10. un 11. pants — Novēlota pašu resursu samaksa, kad no parādnieka tika saņemti atliktie maksājumi — Ievedmuitas nodokļi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               sakarā ar novēlotu pašu resursu samaksu, kad no parādnieka tika saņemti atliktie maksājumi, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 10. un 11. pants Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu un ar ko kopš 2000. gada 31. maija atcēla un aizstāja Padomes 1989. gada 29. maija Regulu (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu un kuras priekšmets ir identisks;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 264, 01.11.2003.


title: Lieta C-41/10: Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana — Direktīva 73/239/EEK un Direktīva 92/49/EEK — Savstarpējās apdrošināšanas sabiedrības, kuras darbojas veselības papildapdrošināšanas tirgū — Nepareiza vai nepilnīga transponēšana)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/21

         Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-41/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana - Direktīva 73/239/EEK un Direktīva 92/49/EEK - Savstarpējās apdrošināšanas sabiedrības, kuras darbojas veselības papildapdrošināšanas tirgū - Nepareiza vai nepilnīga transponēšana)
   2010/C 346/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Rozet un N. Yerrell)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — M. Jacobs un L. Van den Broeck)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1973. gada 24. jūlija Direktīvas 73/239/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana (OV L 228, 3. lpp.), 6., 8., 15., 16. un 17. panta, kā arī Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva) (OV L 228, 1. lpp.), 20., 21. un 22. panta nepareiza un nepilnīga transponēšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepareizi un nepilnīgi transponējot Padomes 1973. gada 24. jūlija Pirmās direktīvas 73/239/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. marta Direktīvu 2002/13/EK, un Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva), Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti tostarp Direktīvas 73/239 redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2002/13, 6., 8., 15., 16. un 17. pantā, kā arī Direktīvas 92/49 20.–22. pantā;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta T-70/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. februārī — Axis AB /ITSB — Etra Investigación y Desarollo ( ETRAX )

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/31

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. februārī — Axis AB/ITSB — Etra Investigación y Desarollo (“ETRAX”)
   (Lieta T-70/08)
   (2008/C 107/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Axis AB, Lunda (Zviedrija) (pārstāvis — J. Norderyd, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Etra Investigación y Desarollo SA, Valencija (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2007. gada 27. novembra lēmumu lietā R 334/2007-2;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “ETRAX” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē — Reģistrācijas pieteikums Nr. 3 890 291

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Etra Investigación y Desarollo SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “ETRA” un burtus “I” un “D”, kurus savieno “+” zīme, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un atcelt apstrīdēto lēmumu

      Izvirzītie pamati: Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 (1) (turpmāk tekstā — “Īstenošanas regula”) 49. noteikuma un Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 (turpmāk tekstā — “Regula par Kopienas preču zīmi”) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.
   Prasītāja apgalvo, ka Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka apelācijas sūdzība iesniegta saskaņā ar Īstenošanas regulas 49. noteikuma 1. punktu, kur noteikts — ja apelācija neatbilst Regulas par Kopienas preču zīmi 57., 58. un 59. pantam un Īstenošanas regulas 48. noteikuma 1) punkta c) apakšpunktam, Apelācijas padome noraida to kā nepieņemamu. Turpinot, prasītāja apgalvo, ka, tā kā iebildumu iesniedzēja valodas trūkumu nenovērsa līdz termiņam, kas bija noteikts apelācijas sūdzības iesniegšanai, proti, līdz 2007. gada 12. februārim, Apelāciju padome esot pārkāpusi Īstenošanas regulas 49. noteikuma 1. un 2. punktu.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: Lieta T-126/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. martā – El Corte Inglés/ITSB – Grup Supeco Maxor (“Supeco”)

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/34

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. martā – El Corte Inglés/ITSB – Grup Supeco Maxor (“Supeco”)
   (Lieta T-126/15)
   (2015/C 155/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – J. L. Rivas Zurdo, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Grup Supeco Maxor, SL (Madride, Spānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Supeco” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 884 741

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju piektās padomes 2014. gada 4. decembra lēmums lietā R 1112/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju piektās padomes 2014. gada 4. decembra lēmumu lietā R 1112/2014–5 daļā, kurā, daļēji apmierinot preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējas apelācijas sūdzību, atcelts Iebildumu nodaļas lēmums, ar kuru daļēji noraidīti iebildumi B 2 0 54  040 un daļēji noraidīts Kopienas (grafiskas) preču zīmes “Supeco” reģistrācijas pieteikums Nr. 10 884 741, un

               —

               piespriest lietas dalībniekam vai lietas dalībniekiem, kuri iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-269/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Hof van Cassatie (Beļģija) – Rijksdienst voor Pensioenen/Willem Hoogstad; piedaloties: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Hof van Cassatie (Beļģija) – Rijksdienst voor Pensioenen/Willem Hoogstad; piedaloties: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

   (Lieta C-269/15)
   (2015/C 294/32)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Rijksdienst voor Pensioenen

      Atbildētājs: Willem Hoogstad

      Piedaloties: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (1), 13. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tādu iemaksu, kā, piemēram, 1994. gada 14. jūlija saskaņotā Likuma par veselības obligāto apdrošināšanu un atlīdzībām [Wet betreffende de verplichte verzekering voor geneeskundige verzorging en uitkeringen, gecoördineerd] 191. panta 1. punkta 7. apakšpunktā paredzētais ieturējums un atbilstoši 1994. gada 30. marta Likuma par sociālajiem nosacījumiem [Wet houdende sociale bepalingen] 68. pantam maksājamās solidaritātes iemaksas, iekasēšana no Beļģijas papildu pensiju apdrošināšanas shēmām, kuras nav tiesību akti šīs regulas 1. panta j) punkta pirmās daļas nozīmē, ciktāl minētie pensijas maksājumi ir jāizmaksā Beļģijā nedzīvojošai personai, kurai atbilstoši regulas 13. panta 2. punkta f) apakšpunktam ir piemērojama tās dalībvalsts sociālā nodrošinājuma shēma, kurā tā dzīvo?

      (1)  OV L 149, 2. lpp.


title: Lieta C-384/11: Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 12. jūlija rīkojums ( Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tate & Lyle Investments Ltd/Belgische Staat (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — LESD 63. pants — Nodokļu tiesību akti — Dividenžu izmaksāšana — Nodokļa ieturējums ienākuma gūšanas vietā — Nodokļa uzlikšanas virknē novēršana vai samazināšana — Atšķirīga attieksme pret dividenžu saņēmējām rezidentēm sabiedrībām un dividenžu saņēmējām nerezidentēm sabiedrībām)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/19

         Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 12. jūlija rīkojums (Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tate & Lyle Investments Ltd/Belgische Staat

   (Lieta C-384/11) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - LESD 63. pants - Nodokļu tiesību akti - Dividenžu izmaksāšana - Nodokļa ieturējums ienākuma gūšanas vietā - Nodokļa uzlikšanas virknē novēršana vai samazināšana - Atšķirīga attieksme pret dividenžu saņēmējām rezidentēm sabiedrībām un dividenžu saņēmējām nerezidentēm sabiedrībām)
   2012/C 366/32
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Tate & Lyle Investments Ltd

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Piedaloties: Syral Belgium NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — LESD 63. panta interpretācija — Kapitāla brīvas aprites ierobežojumi — Nodokļu tiesību akti — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Dividenžu aplikšana ar nodokli — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz ienākuma gūšanas vietā aplikt ar 10 % nodokli dividendes, kuras izmaksā rezidentes sabiedrības, kā arī pielīdzinātos ieņēmumus — Šīs ieturējuma summas atskaitīšana no sabiedrību ienākuma nodokļa, kas ir iespējama tikai rezidentēm sabiedrībām

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tādi dalībvalsts tiesību akti, kādi tiek aplūkoti pamata lietā, saskaņā ar kuriem ar nodokli ienākuma gūšanas vietā ir apliekamas dividendes, ko rezidente sabiedrība ir izmaksājusi saņēmējām rezidentēm un nerezidentēm sabiedrībām, kuru dalība šīs izmaksātājas rezidentes sabiedrības kapitālā ir mazāka par 10 % no kapitāla, taču šīs dalības iegādes vērtība ir vismaz EUR 1,2 miljoni, un kuros ir vienīgi saņēmējām rezidentēm sabiedrībām paredzēts mehānisms, kas ļauj samazināt nodokļa uzlikšanu virknē. Ja dalībvalsts atsaucas uz konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kura ir noslēgta ar citu dalībvalsti, tad valsts tiesas pienākums ir noteikt, vai lietā, kuru tā izskata, ir jāņem vērā šī konvencija, un attiecīgā gadījumā pārbaudīt, vai tā ļauj neitralizēt brīvas kapitāla aprites ierobežojuma sekas.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: Sekretāra iecelšana

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/4

         Sekretāra iecelšana
   2010/C 317/08
   Eiropas Savienības Tiesas sekretārs Rožē Grass [Roger Grass] 2010. gada 11. jūnija vēstulē iesniedza lūgumu beigt viņa amata pilnvaru laiku no 2010. gada 7. oktobra.
   Tiesa 2010. gada 14. septembra kopsapulcē, pamatojoties uz Reglamenta 12. pantu, sekretāra amatā uz laiku no 2010. gada 7. oktobra līdz 2016. gada 6. oktobrim iecēla Alfredo Kalotu Eskobāru [Alfredo Calot Escobar].
   A. Kalots Eskobārs 2010. gada 6. oktobra svinīgajā tiesas sēdē deva Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 10. pantā paredzēto zvērestu.