title: Lieta T-73/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. februārī – Compagnie de Saint-Gobain /Komisija

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. februārī – Compagnie de Saint-Gobain/Komisija
   (Lieta T-73/09)
   2009/C 102/39
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie de Saint-Gobain, Courbevoie (Francija) (pārstāvji – P. Hubert un E. Durand, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2008) 6815 galīgā redakcija par EK Līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.125 – Transportlīdzekļu stikls); kā arī motīvus, kas ir rezolutīvās daļas pamatā, ciktāl Compagnie de Saint-Gobain bija šī lēmuma adresāte, un izdarīt visus secinājumus, kas ir acīmredzami attiecībā uz naudas soda apmēru;

               —

               pakārtoti tam, neatkarīgi no tā, vai Compagnie de Saint-Gobain ir vai nav lēmuma adresāte, samazināt Saint-Gobain grupai uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 12. novembra lēmumu C(2008) 6815 lietā COMP/39.125 – Transportlīdzekļu stikls, ar kuru Komisija konstatēja, ka noteikti uzņēmumi ir pārkāpuši EKL 81. panta 1. punktu un Nolīguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta 1. punktu, sadalot transportlīdzekļu stikla piegādes līgumus un koordinējot to cenu politiku un to apgādes stratēģiju Eiropas transportlīdzekļu stikla tirgū.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus:

               —

               Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta un personiskās atbildības principa pārkāpums, ciktāl Compagnie de Saint-Gobain ir bijusi apstrīdētā lēmuma adresāte kā sabiedrības Saint-Gobain Glass France SA mātes sabiedrība, lai gan tā personiski un tieši nav piedalījusies pārkāpumā;

               —

               pamatojuma neesamību, Regulas Nr. 1/2003 un personiskās atbildības principa pārkāpumu, jo Komisija nav pierādījusi, ka viss Saint-Gobain grupas apgrozījums var būt soda bāze;

               —

               tiesiskās paļāvības un atpakaļejoša spēka aizlieguma principu pārkāpums, jo Komisija ir piemērojusi jaunās 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai (2) ar atpakaļejošu spēku attiecinot uz faktiem, kas notika pirms šo pamatnostādņu stāšanās spēkā un bija pilnībā pabeigti pirms šī datuma;

               —

               Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta un samērīguma principa pārkāpums, jo likumīgi nevarēja tikt ņemts vērā neviens recidīva faktors.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2006, C 210, 2. lpp.).

      (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta C-228/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 7. septembra rīkojums – (Tribunale di Catania (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Snezhana Velikova Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Savienības pilsoņu tiesības pārvietoties un uzturēties Eiropas Savienības teritorijā – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nenozīmīgums pamatlietas atrisināšanai – Acīmredzama nepieņemamība

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/8

      Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 7. septembra rīkojums – (Tribunale di Catania (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Snezhana Velikova

      (Lieta C-228/15) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības pilsoņu tiesības pārvietoties un uzturēties Eiropas Savienības teritorijā - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nenozīmīgums pamatlietas atrisināšanai - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2016/C 454/16)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Catania

         Lietas dalībniece pamata krimināllietā

         Snezhana Velikova

         Rezolutīvā daļa:

      Tribunale di Catania (Katānijas tiesa, Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas iesniegts ar 2015. gada 7. janvāra lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta C-458/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 5. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)/Canon Deutschland GmbH

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 5. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)/Canon Deutschland GmbH

   (Lieta C-458/11)
   2011/C 362/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

      Atbildētāja: Canon Deutschland GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

   Eiropas Savienības Tiesai tiek uzdoti šādi jautājumi par Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) interpretāciju:

               1)

               Vai, interpretējot valsts tiesības, direktīva ir jāievēro jau attiecībā uz notikumiem, kas ir notikuši pēc direktīvas stāšanās spēkā 2001. gada 22. jūnijā, bet pirms tās piemērošanas sākuma 2002. gada 22. decembrī?

               2)

               Vai reproducēšana, izmantojot printerus, ir uzskatāma par reproducēšanu, izmantojot jebkuru fotografēšanas metodi vai citu procesu ar līdzīgu iedarbību direktīvas 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz otro jautājumu būtu apstiprinoša: Vai direktīvas prasības par taisnīgu atlīdzību izņēmumiem vai ierobežojumiem attiecībā uz reproducēšanas tiesībām atbilstoši direktīvas 5. panta 2. un 3. punktam, ievērojot pamattiesības uz vienlīdzīgu attieksmi, kas paredzētas ES Pamattiesību hartas 20. pantā, var būt izpildītas arī tad, ja nevis printeru ražotāji, importētāji un tirgotāji, bet gan citas ierīces vai vairāku citu ierīču no atbilstošai reproducēšanai piemērotas ierīču ķēdes ražotāji, importētāji un tirgotāji ir atbilstošas atlīdzības maksātāji?

               4)

               Vai tikai iespēja piemērot tehnoloģiskus pasākumus atbilstoši direktīvas 6. pantam izslēdz nosacījumu par taisnīgu atlīdzību direktīvas 5. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē?

               5)

               Vai nosacījums par taisnīgu atlīdzību (direktīvas 5. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts) un tās iespēja (skat. direktīvas preambulas 36. apsvērumu) nav piemērojami, ja tiesību īpašnieks ir tieši vai ar konkludentām darbībām piekritis savu darbu reproducēšana?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta C-157/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2007. gada 21. marta rīkojumu — Finanzamt für Körperschaften III in Berlin / Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt GmbH

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2007. gada 21. marta rīkojumu — Finanzamt für Körperschaften III in Berlin/Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt GmbH

   (Lieta C-157/07)
   (2007/C 129/08)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt für Körperschaften III in Berlin

      Atbildētājs: Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimastatt GmbH

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (1) 31. pants liedz piemērot dalībvalsts tiesību regulējumu, saskaņā ar kuru dalībvalstī reģistrēts pilnīgs nodokļu maksātājs, nosakot kopējo ienākumu apmēru, noteiktos apstākļos var atskaitīt zaudējumus no pastāvīga uzņēmuma, kas atrodas citā dalībvalstī, kuri atbilstoši Konvencijai par izvairīšanos no dubultas aplikšanas ar nodokļiem [Doppelbesteuerungsabkommen] ir atbrīvoti no uzņēmumu ienākuma nodokļa,

                           —

                           saskaņā ar kuru [regulējumu] tomēr gadījumos, ja nākamajos taksācijas periodos uzņēmējdarbības ienākumi no pastāvīga uzņēmuma, kas atrodas citā dalībvalstī, kuri atbilstoši Konvencijai par izvairīšanos no dubultas aplikšanas ar nodokļiem ir atbrīvojami no nodokļiem, veido pozitīvu summu, konkrētajā taksācijas periodā, nosakot kopējo ienākumu summu, atskaitītā summa ir atkal jāpieskaita;

                           —

                           pēdējais noteikums tomēr nav piemērojams gadījumos, ja nodokļu maksātājs var pierādīt, ka saskaņā ar attiecībā uz viņu spēkā esošajām citas dalībvalsts tiesību normām “vispārīgi ”nedrīkst prasīt, ka zaudējumi tiek atskaitīti citos gados, izņemot konkrēto gadu, kad tie radušies, kas netiek īstenots, ja citā dalībvalstī saskaņā ar tās tiesību normām vispārēji tiek piešķirtas tiesības atskaitīt zaudējumus, tomēr konkrētajā situācijā, kādā atrodas nodokļu maksātājs, tas netiek īstenots?

               2)

               Gadījumā, ja uz jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai dalībvalsti, kurā reģistrēts nodokļu maksātājs, ietekmē tas, ka citā dalībvalstī (peļņas avota valstī) spēkā esošie zaudējumu atskaitīšanas ierobežojumi ir pretrunā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 31. pantu, jo, salīdzinot ar pilnīgiem nodokļu maksātājiem, tie nostāda nelabvēlīgākā situācijā daļējos nodokļu maksātājus, kas gūst ienākumus no pastāvīgiem uzņēmumiem?

               3)

               Turpmāk gadījumā, ja uz iepriekšējo [1)] jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai dalībvalstij, kurā reģistrēts nodokļu maksātājs, nav jāveic zaudējumu no ārvalstu uzņēmuma papildu aplikšana ar nodokļiem tad, ja pretējā gadījumā tos nevarēs atskaitīt nevienā citā dalībvalstī, jo pastāvīgais uzņēmums citā dalībvalstī ir slēgts?

      (1)  OV L 1, 1994, 1. lpp.


title: Lieta T-669/13 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 5. novembra spriedums – Komisija/ Thomé Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Paziņojums par konkursu — Atteikums pieņemt darbā — Diploma, kas atbilst paziņojumam par konkursu, esamība pielīdzināšanas dēļ — Finansiāls un morālais kaitējums

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/20

         Vispārējās tiesas 2014. gada 5. novembra spriedums – Komisija/Thomé

   (Lieta T-669/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Paziņojums par konkursu - Atteikums pieņemt darbā - Diploma, kas atbilst paziņojumam par konkursu, esamība pielīdzināšanas dēļ - Finansiāls un morālais kaitējums)
   (2014/C 448/26)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Gattinara)

      Otra lietas dalībniece: Florence Thomé (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – S. Orlandi, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 7. oktobra spriedumu lietā F-97/12 Thomé/Komisija (Krājums-CDL, EU:F:2013:142), prasot šo spriedumu atcelt.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Apvienotās lietas no C-231/06 līdz C-233/06: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 21. jūnijā ( Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Office national des pensions ( ONP )/ Emilienne Jonkman (C-231/06), Hélène Vercheval (C-232/06) un Noëlle Permesaen (C-233/06)/ Office national des pensions (Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm — Likumā paredzētā pensiju apdrošināšanas sistēma — Direktīva 79/7/EEK — Stjuartes — Pensiju piešķiršana, kas ir vienlīdzīga ar stjuartiem [piešķirto] — Korekcijas iemaksas vispārēja vienreizēja maksājuma veidā — Procentu samaksa — Efektivitātes princips — Dalībvalsts pienākumi, kas izriet no prejudiciāla nolēmuma)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/13

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 21. jūnijā (Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Office national des pensions (ONP)/Emilienne Jonkman (C-231/06), Hélène Vercheval (C-232/06) un Noëlle Permesaen (C-233/06)/Office national des pensions

   (Apvienotās lietas no C-231/06 līdz C-233/06) (1)

   (Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm - Likumā paredzētā pensiju apdrošināšanas sistēma - Direktīva 79/7/EEK - Stjuartes - Pensiju piešķiršana, kas ir vienlīdzīga ar stjuartiem [piešķirto] - Korekcijas iemaksas vispārēja vienreizēja maksājuma veidā - Procentu samaksa - Efektivitātes princips - Dalībvalsts pienākumi, kas izriet no prejudiciāla nolēmuma)
   (2007/C 183/21)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour du travail de Bruxelles
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Office national des pensions (ONP), Noëlle Parmesaen (C-233/06)

      Atbildētāji: Emilienne Jonkman (C-231/06), Hélène Vercheval (C-232/06), Office national des pensions

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour du travail de Bruxelles — Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīvas 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 24. lpp.) interpretācija — Iespēja sievietei, kura nevarēja piedalīties labvēlīgākā pensiju sistēmā, šai sistēmai pievienoties ar atpakaļejošu spēku ar nosacījumu, ka par attiecīgo dalības laika posmu tiek veiktas iemaksas vienreizēja maksājuma veidā un samaksāti nokavējuma procenti
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos, ja dalībvalsts pieņem tiesisko regulējumu, kas paredz, ka kāda sākotnēji diskriminēta konkrēta dzimuma personu kategorija var piedalīties pensiju sistēmā, kas attiecas uz pretējā dzimuma personu kategoriju, visā to pensijas saņemšanas laikā,

                           —

                           neiestājas pret to, ka minētā dalībvalsts šādu atļauju padara atkarīgu no tā, ka tiek veiktas korekcijas iemaksas, kas veido starpību starp [sociālajām] iemaksām, kuras veikušas sākotnēji diskriminētās personas laikposmā, kurā ir notikusi diskriminēšana, un lielākām [sociālajām] iemaksām, kuras ir veikušas citas personas tajā pašā laikposmā, pieskaitot procentus, lai kompensētu naudas vērtības krišanos,

                           —

                           turpretī tā iestājas pret to, ka minētā dalībvalsts prasa, lai korekcijas iemaksām tiek pieskaitīti citi procenti, nevis tie, kas kalpo naudas vērtības krišanās kompensēšanai,

                           —

                           tā iestājas arī pret to, ka tiek prasīts, lai minētā samaksa tiek veikta vienreizēja maksājuma veidā, jo šāds nosacījums minēto koriģēšanu padara praktiski neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtinātu. Tā tas ir it īpaši gadījumā, ja maksājamā summa pārsniedz ieinteresētās personas gada pensiju;

               2)

               pēc sprieduma, kas pasludināts par lūgumu sniegt prejudiciālo nolēmumu un no kura izriet minētās likumdošanas nesaderība ar Kopienu tiesībām, attiecīgajām dalībvalsts iestādēm ir jāveic visi vispārējie vai īpašie pasākumi, lai nodrošinātu Kopienu tiesību izpildi, it īpaši uzraugot, lai pēc iespējas īsākā termiņā valsts tiesības tiktu saskaņotas ar Kopienu tiesībām un lai pilnībā darbotos privātpersonu no Kopienu tiesībām izrietošās tiesības.

               3)

               Ja ir tikusi konstatēta diskriminācija, kas ir pretrunā ar Kopienu tiesībām, un kamēr nav veikti pasākumi, kas atjauno vienlīdzīgu attieksmi, valsts tiesai ir pienākums nepiemērot nevienu diskriminējošu valsts tiesību normu, neprasot vai negaidot no likumdevēja tās iepriekšēju atcelšanu, un piemērot personām nelabvēlīgā stāvoklī tādu pašu kārtību, kāda tiek piemērota citām personām.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta T-550/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. augustā – Troszczynski/Parlaments

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/23

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. augustā – Troszczynski/Parlaments
   (Lieta T-550/17)
   (2017/C 357/31)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mylène Troszczynski (Noyon, Francija) (pārstāvis – F. Wagner, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2017. gada 14. jūnija lēmumu par pieprasījumu par Mylène Troszczynski imunitātes atcelšanu 2017/2019 (IMM);

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt Mylène Troszczynski EUR 35 000 kā kompensāciju par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt Mylène Troszczynski EUR 5 000 kā atlīdzināmo tiesāšanās izdevumu atmaksu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā (OV 2010, C 83, 266. lpp.) (turpmāk tekstā – “Protokols”) 8. panta pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Protokola 9. panta pārkāpums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes principa un labas pārvaldības principa pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību pārkāpums un apstrīdētā lēmuma prettiesiskums.


title: Lieta T-339/17: Prasība, kas celta 2017. gada 31. maijā – Shenzhen Jiayz Photo Industrial/EUIPO – Seven (“sevenoak”)

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/60

         Prasība, kas celta 2017. gada 31. maijā – Shenzhen Jiayz Photo Industrial/EUIPO – Seven (“sevenoak”)
   (Lieta T-339/17)
   (2017/C 239/72)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shenzhen Jiayz Photo Industrial Ltd (Shenzhen, Ķīna) (pārstāvis – M. de Arpe Tejero, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Seven SpA (Leinì, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “SEVENOAK” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 521 125

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 23. marta lēmums lietā R 1326/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               apmierināt Eiropas Savienības preču zīmes “SEVENOAK” reģistrācijas pieteikumu Nr. 13 521 125 attiecībā uz visām pieteikumā norādītajām precēm;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas no C-204/12 līdz C-208/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums ( Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Essent Belgium NV / Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts atbalsta shēma, kurā paredzēta tirgojamu zaļo sertifikātu piešķiršana iekārtām, kas atrodas attiecīgajā reģionā un ražo elektroenerģiju no atjaunojamiem enerģijas avotiem — Elektroenerģijas piegādātāju pienākums ik gadu iesniegt kompetentajai iestādei noteiktu sertifikātu kvotu — Atteikums ņemt vērā citu Eiropas Savienības dalībvalstu un EEZ dalībvalstu izcelsmes apliecinājumus — Administratīvais naudas sods sertifikātu neiesniegšanas gadījumā — Direktīva 2001/77/EK — 5. pants — Preču brīva aprite — EKL 28. pants — EEZ līguma 11. un 13. pants — Direktīva 2003/54/EK — 3. pants

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums (Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt

   (Apvienotās lietas no C-204/12 līdz C-208/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsta shēma, kurā paredzēta tirgojamu zaļo sertifikātu piešķiršana iekārtām, kas atrodas attiecīgajā reģionā un ražo elektroenerģiju no atjaunojamiem enerģijas avotiem - Elektroenerģijas piegādātāju pienākums ik gadu iesniegt kompetentajai iestādei noteiktu sertifikātu kvotu - Atteikums ņemt vērā citu Eiropas Savienības dalībvalstu un EEZ dalībvalstu izcelsmes apliecinājumus - Administratīvais naudas sods sertifikātu neiesniegšanas gadījumā - Direktīva 2001/77/EK - 5. pants - Preču brīva aprite - EKL 28. pants - EEZ līguma 11. un 13. pants - Direktīva 2003/54/EK - 3. pants)
   2014/C 409/03
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Essent Belgium NV

      Atbildētāja: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt

      Piedaloties: Vlaams Gewest, Vlaamse Gemeenschap (C-204/12, C-206/12 un C-208/12)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvas 2001/77/EK par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos [atjaunojamos] enerģijas avotus, 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāda valsts atbalsta shēma, kāda ir pamatlietā, kurā ir paredzēts, ka kompetentā reģionālā regulatīvā iestāde piešķir tirgojamus sertifikātus, ņemot vērā reģiona teritorijā saražoto zaļo elektroenerģiju, un uzliek elektroenerģijas piegādātājiem pienākumu ik gadu iesniegt minētajai iestādei noteiktu daudzumu šādu sertifikātu, kas kopumā atbilst to elektroenerģijas piegāžu šajā reģionā kvotas daļai, pretējā gadījumā piemērojot administratīvu naudas sodu, un šiem piegādātājiem nav atļauts izpildīt minētās saistības, izmantojot izcelsmes apliecinājumus no citām Eiropas Savienības dalībvalstīm vai trešajām valstīm, kas ir Eiropas Ekonomikas zonas dalībnieces;

               2)

               EKL 28. un 30. pants, kā arī 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 11. un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāda valsts atbalsta shēma, kāda ir aprakstīta rezolutīvās daļas 1) punktā, tiktāl, ciktāl:

                           —

                           ir ieviesti mehānismi, kas nodrošina īstena sertifikātu tirgus īstenošanu, kurā piedāvājums un pieprasījums savstarpēji atbilst un tiecas uz līdzsvaru, un tādējādi ieinteresētie piegādātāji patiešām var sertifikātus iegādāties ar taisnīgiem nosacījumiem;

                           —

                           administratīvā naudas soda, kas ir jāmaksā piegādātājiem, kuri nav izpildījuši šo pienākumu, aprēķina veids ir noteikts, nepārsniedzot to, kas ir nepieciešams, lai mudinātu ražotājus faktiski palielināt zaļās elektroenerģijas ražošanu un piegādātājus, kam ir minētais pienākums, faktiski iegādāties prasītos sertifikātus, izvairoties it īpaši no minēto piegādātāju sodīšanas veidā, kas būtu pārmērīgs;

               3)

               nediskriminācijas noteikumi, kas ietverti attiecīgi LESD 18. pantā, 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 4. pantā un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu 3. panta 1. punktā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāda valsts atbalsta shēma, kāda ir aprakstīta rezolutīvās daļas 1) punktā.

      (1)  OV C 227, 28.7.2012.


title: Lieta C-463/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2006. gada 20. novembra rīkojumu — FBTO Schadeverzekeringen N.V. pret Jack Odenbreit

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/46

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2006. gada 20. novembra rīkojumu — FBTO Schadeverzekeringen N.V. pret Jack Odenbreit

   (Lieta C-463/06)
   (2006/C 326/93)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Atbildētāja un prasītāja apelācijas tiesvedībā: FBTO Schadeverzekeringen N.V.

      Prasītājs un atbildētājs apelācijas tiesvedībā: Jack Odenbreit
   Prejudiciālais jautājums
   Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 44/2001”) 11. panta 2. punktā minētā norāde uz Regulas Nr. 44/2001 9. panta 1. punkta b) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka cietusī puse dalībvalstī savas dzīvesvietas tiesā var celt prasību tieši pret apdrošinātāju, ja šāda tieša prasība ir atļauta un apdrošinātāja juridiskā adrese ir kādas dalībvalsts teritorijā?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta T-85/09: Prasība, kas celta 2009. gada 26. februārī – Kadi/Komisija

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/37

         Prasība, kas celta 2009. gada 26. februārī – Kadi/Komisija
   (Lieta T-85/09)
   2009/C 90/56
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Yassin Abdullah Kadi (pārstāvji – D. Anderson, QC, M. Lester, Barrister, G. Martin, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Regulu Nr. 1190/2008 tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā prasītājs lūdz daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 28. novembra Regulu Nr. 1190/2008, ar kuru 101. reizi groza Padomes Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban
       (1), tiktāl, ciktāl prasītājs ir iekļauts to fizisko un juridisko personu, grupu un organizāciju sarakstā, kuru līdzekļi un saimnieciskie resursi saskaņā ar šo tiesību normu ir iesaldēti. Kopienu tiesa atcēla Regulu Nr. 881/2002 ar spriedumu apvienotajās lietās C-402/05 un C-415/05 Kadi un al Barakaat/Padome un Komisija (2).
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs uzskata, ka apstrīdētajai regulai nav piemērota juridiskā pamata, jo tā, iespējams, groza Regulu Nr. 881/2002 bez Apvienoto Nāciju Organizācijas lēmuma, kas, kā prasītājs uzskata, ir nosacījums šīs regulas grozīšanai.
   Otrkārt, prasītājs uzskata, ka ar apstrīdēto regulu tiek pārkāptas viņa tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz efektīvu tiesas sēdi un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kā arī netiek atlīdzināti šo tiesību pārkāpumi, kurus ir konstatējusi Tiesa apvienotajās lietās C-402/05 un C-415/05. Prasītājs arī norāda, ka apstrīdētajā regulā nav paredzēta procedūra pierādījumu, pamatojoties uz kuriem tika pieņemts lēmums iesaldēt viņa līdzekļus, paziņošanai prasītājam, kā arī iespēja viņam reāli sniegt komentārus par šiem pierādījumiem.
   Treškārt, prasītājs uzskata, ka Komisija nav sniegusi pārliecinošus iemeslus, lai tiktu atstāta spēkā prasītāja līdzekļu iesaldēšana, tādējādi pārkāpjot tās EKL 253. pantā noteiktos pienākumus.
   Ceturtkārt, prasītājs uzskata, ka Komisija nav izvērtējusi visus būtiskos faktus un apstākļus, pieņemot lēmumu, vai īstenot apstrīdēto regulu, un tādējādi ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
   Piektkārt, prasītājs uzskata, ka ar apstrīdēto regulu tiek nepamatoti un nesamērīgi ierobežotas viņa tiesības uz īpašumu un šis ierobežojums nav pamatots ar pārliecinošiem pierādījumiem.

      (1)  OV L 322, 25. lpp.

      (2)  Krājumā vēl nav publicēts.


title: Lieta C-235/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 28. maijā ierosināja L'Oreal SA par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 16. marta spriedumu lietā T-112/03 L'Oreal SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), otram procesa Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomē dalībniekam esot Revlon Suisse SA

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/7

         Apelācija, ko 2005. gada 28. maijā ierosināja L'Oreal SA par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 16. marta spriedumu lietā T-112/03 L'Oreal SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), otram procesa Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomē dalībniekam esot Revlon Suisse SA

   (Lieta C-235/05 P)
   (2005/C 205/13)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 28. maijā izskatīšanai ir iesniegta L'Oreal SA, Parīze (Francija), ko pārstāv Ksavjē Bufē Delmā d'Otāns [Xavier Buffet Delmas d'Autane], apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 16. martā spriedumu lietā T-112/03 (1)
      L'Oreal SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), otram procesa Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomē dalībniekam esot Revlon Suisse SA.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               a)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2005. gada 16. marta spriedumu lietā T-112/03 pilnībā un atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 15. janvāra lēmumu par apelāciju Nr. R 0396/2001-4 attiecībā uz iebildumu procesu Nr. B 215048 (Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1011576);

               b)

               piespriest ITSB atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa pārkāpa Regulas Nr. 40/94 (2) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un neizdarīja juridiskus secinājumus no savām konstatācijām, atsakoties ņemt vērā agrākās preču zīmes (tādas kā “FLEX”) zemo atšķirtspēju, vērtējot līdzības pakāpi starp šo preču zīmi un kombinētu preču zīmi (tādu kā “FLEXI AIR”), kurā šī preču zīme ir reproducēta.
   Tiek apgalvots, ka šie apzīmējumi ir līdzīgi, vai nav līdzīgi nevis in abstracto, bet in concreto (t.i. no tā, kā šos apzīmējumus uztver konkrētā sabiedrības daļa). Tādējādi, ja šie apzīmējumu būtu bijuši pareizi salīdzināti in concreto, loģiskais secinājums būtu piešķirt mazāku nozīmi apzīmējumiem bez atšķirtspējas vai agrākām preču zīmēm ar zemu atšķirtspēju.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja arī apgalvo, ka Pirmās instances tiesa pārkāpa Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 36. un 53. pantu, jo apstrīdētajā spriedumā ir sniegts nepilnīgs pamatojums. Ir apgalvots, ka Pirmās instances tiesa pārkāpa pienākumu sniegt pamatojumu, 82. punktā vienkārši nospriežot, ka “agrākās preču zīmes zemā atšķirtspēja netiek apstrīdēta”, neizdarot nekādus secinājumus par sajaukšanas iespēju.

      (1)  OV C, 28.05.2005., 25. lpp.

      (2)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 14.01.1994., 1. lpp.).


title: Lieta T-400/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Enercon /ITSB — BP ( “ENERCON” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ENERCON” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “ENERGOL” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Daļējs reģistrācijas atteikums)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/27

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Enercon/ITSB — BP (“ENERCON”)
   (Lieta T-400/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ENERCON” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “ENERGOL” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Daļējs reģistrācijas atteikums)
   2010/C 301/45
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enercon GmbH (Auriha [Aurich], Vācija) (pārstāvis — R. Böhm, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: BP plc (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 957/2006-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp BP plc un Enercon GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Enercon GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta T-480/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – Coca – Cola /ITSB – Mitico  ( “Master” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Master” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “Coca-Cola” un agrāka valsts grafiska preču zīme “C”  — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts — Apzīmējumu līdzība — Pierādījumi attiecībā uz reģistrācijai pieteiktās preču zīmes komerciālo izmantošanu

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/45

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – Coca–Cola/ITSB – Mitico (“Master”)
   (Lieta T-480/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Master” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “Coca-Cola” un agrāka valsts grafiska preču zīme “C” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts - Apzīmējumu līdzība - Pierādījumi attiecībā uz reģistrācijai pieteiktās preču zīmes komerciālo izmantošanu)
   (2015/C 046/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Coca–Cola Company (Atlanta, Džordžija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Malynicz, barrister, D. Stone, L. Ritchie, solicitors, un S. Baran, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – A.-I. Malami, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 29. augusta lēmumu lietā R 2156/2011–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Coca-Cola Company un Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 29. augusta lēmumu lietā R 2156/2011–2;

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina The Coca-Cola Company tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta C-466/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 22. oktobra rīkojums – Repsol YPF SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Apelācija – Kopienas preču zīme – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Grafisks apzīmējums, kurā attēlots burts “R”)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/11

      Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 22. oktobra rīkojums – Repsol YPF SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
      (Lieta C-466/13 P) (1)

      (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Grafisks apzīmējums, kurā attēlots burts “R”)
      (2015/C 016/15)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Repsol YPF SA (pārstāvji – J.-B. Devaureix un L. Montoya Terán, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Repsol YPF SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 313, 26.10.2013.


title: Lieta T-218/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. septembra spriedums — Itālija/Komisija (Valodu lietojums — Paziņojumi par atklātajiem konkursiem asistentu pieņemšanai darbā — Pārbaudījumu valoda — Otrās valodas izvēle no trim oficiālajām valodām)

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. septembra spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-218/09) (1)

   (Valodu lietojums - Paziņojumi par atklātajiem konkursiem asistentu pieņemšanai darbā - Pārbaudījumu valoda - Otrās valodas izvēle no trim oficiālajām valodām)
   2013/C 313/35
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — G. Palmieri, pārstāvis, kam palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji J. Currall un J. Baquero Cruz, vēlāk J. Curall un G. Gattinara)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Latvijas Republika (pārstāve — K. Drēviņa)

      Priekšmets

   Prasība atcelt paziņojumus par atklātajiem konkursiem EPSO/AST/91/09, lai izveidotu rezerves sarakstu asistentu (AST 3) ofsetiespieduma jomā pieņemšanai darbā, un EPSO/AST/92/09, lai izveidotu rezerves sarakstu asistentu (AST 3) pirmsdrukas sagatavošanas jomā pieņemšanai darbā, kas 2009. gada 18. martā publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV C 63 A, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt paziņojumus par atklātajiem konkursiem EPSO/AST/91/09, lai izveidotu rezerves sarakstu asistentu (AST 3) ofsetiespieduma jomā pieņemšanai darbā, un EPSO/AST/92/09, lai izveidotu rezerves sarakstu asistentu (AST 3) pirmsdrukas sagatavošanas jomā pieņemšanai darbā, kas 2009. gada 18. martā publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī;

               2)

               Itālijas Republika, Latvijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 180, 1.8.2009.


title: Lieta T-725/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 1. februāra spriedums – Aalberts Industries/Eiropas Savienība Ārpuslīgumiskā atbildība — Pamattiesību hartas 47. pants — Sprieduma saprātīgs termiņš — Attiecīgās lietas apstākļi — Lietas būtība — Strīda sarežģītība — Lietas dalībnieku rīcība un procesuālo jautājumu rašanās — Nepamatota bezdarbības posma neesamība

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 1. februāra spriedums – Aalberts Industries/Eiropas Savienība
   (Lieta T-725/14) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Pamattiesību hartas 47. pants - Sprieduma saprātīgs termiņš - Attiecīgās lietas apstākļi - Lietas būtība - Strīda sarežģītība - Lietas dalībnieku rīcība un procesuālo jautājumu rašanās - Nepamatota bezdarbības posma neesamība)
   (2017/C 078/27)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aalberts Industries NV (Utrecht, Nīderlande) (pārstāvji – R. Wesseling un M. Tuurenhout, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienība, kuru pārstāv Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvji – sākotnēji A. Placco, vēlāk J. Inghelram un E. Beysen)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Noë, P. van Nuffel un V. Bottka)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 268. pantu, par zaudējumu atlīdzību saistībā ar kaitējumu, kas prasītājai, iespējams, radies tiesvedības ilguma dēļ Vispārējā tiesā lietā, kurā tika taisīts 2011. gada 24. marta spriedums Aalberts Industries u.c./Komisija (T-385/06, EU:T:2011:114).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Savienība, kuru pārstāv Eiropas Savienības Tiesa, sedz savus un atlīdzina Aalberts Industries NV tiesāšanās izdevumus saistībā ar Eiropas Savienības Tiesas izvirzīto iebildi par nepieņemamību, attiecībā uz kuru tika pieņemts 2015. gada 13. februāra rīkojums Aalberts Industries/Eiropas Savienība (T-725/14, nav publicēts, EU:T:2015:107);

               3)

               Aalberts Industries sedz savus, kā arī atlīdzina Savienības, kuru pārstāv Eiropas Savienības Tiesa, tiesāšanās izdevumus saistībā ar prasību, par kuru ir pasludināts šis spriedums;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 6. decembrī lietā T-55/02 Peter Finch pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Sūdzība — Klusējot izteikts noraidījums — Tiešs noraidījums daļā par strīdīgās prasības termiņu — Novēlots paziņojums par atteikumu — Pieņemamība — Pensijas — Tiesību uz pensiju valsts mērogā pārnešana — Izdienas gadu aprēķināšana, ņemot vērā Kopienu režīmu — Apstrāde, kas veikta kā atsauce — Acīmredzami juridiski nepamatots prasības pieteikums)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/33

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 6. decembrī
   lietā T-55/02 Peter Finch pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Sūdzība - Klusējot izteikts noraidījums - Tiešs noraidījums daļā par strīdīgās prasības termiņu - Novēlots paziņojums par atteikumu - Pieņemamība - Pensijas - Tiesību uz pensiju valsts mērogā pārnešana - Izdienas gadu aprēķināšana, ņemot vērā Kopienu režīmu - Apstrāde, kas veikta kā atsauce - Acīmredzami juridiski nepamatots prasības pieteikums)
   (2005/C 143/63)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-55/02 Pēters Finks [Peter Finch], Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Luksemburgā (Luksemburga), ko pārstāv Žans-Noels Luī [J.-N. Louis], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv F. Klotuša-Duvjesāra [F. Clotuche-Duvieusart] un H. Cerepa-Lakombe [H. Tserepa-Lacombe], pārstāvji, par pieteikumu atcelt Komisijas lēmumu par izdienas gadu saistībā ar pensiju piešķiršanu, ņemot vērā Kopienu režīmu pēc visu tiesību uz pensiju valsts mērogā pārnešanas, kas prasītājam bijušas pirms darba uzsākšanas Komisijā, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši M.E. Martinša Ribeiru [M.E. Martins Ribeiro] un K. Jirimēe [K. Jürimäe], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2004. gada 6. decembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasības pieteikums ir noraidāms kā acīmredzami juridiski nepamatots;

               2)

               katra no pusēm pati atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 97, 20.04.2002.


title: Lieta T-228/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 15. februāra spriedumu lietā F-68/09 Barbin /Parlaments 2011. gada 26. aprīlī iesniedza Florence Barbin

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 15. februāra spriedumu lietā F-68/09 Barbin/Parlaments 2011. gada 26. aprīlī iesniedza Florence Barbin

   (Lieta T-228/11 P)
   2011/C 211/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Florence Barbin (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt un pasludināt

                           —

                           par atceltu Civildienesta tiesas 2011. gada 15. februāra spriedumu lietā F-68/09 Barbin/Parlaments, ar kuru ir noraidīta prasītājas prasība;

               —

               taisot jaunu spriedumu,

               —

               atzīt un pasludināt

                           —

                           par atceltu 2008. gada 10. novembra lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD 12 pakāpē 2006. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

                           —

                           piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību tās iesniedzēja lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2011. gada 15. februāra spriedumu lietā F-68/09 Barbin/Parlaments, ar kuru Civildienesta tiesa noraidīja viņas prasību atcelt Eiropas Parlamenta 2008. gada 10. novembra lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD 12 pakāpē 2006. gada paaugstināšanas amatā ietvaros.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus par:

               —

               kļūdu tiesību piemērošanā tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa ir kļūdaini uzskatījusi, ka Parlaments nav pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nolemjot, pirmkārt, ka Parlamentam nav pienākuma ievērot ar novērtēšanu un paaugstināšanu amatā saistītos iekšējos noteikumus un, otrkārt, ka Parlaments varot likumīgi paaugstināt amatā ierēdņus, kuriem ir mazāk nopelnu punktu nekā prasītājai, balstoties uz pamatiem, ar kuriem tiek pārkāpta sistēma amatā paaugstināmo ierēdņu attiecīgo nopelnu salīdzināšanai, kas ir ieviesta ar Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra un biroja lēmumiem;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, kā arī Parlamenta pienākuma iesniegt pierādījumus tam, ka prasītāja nav cietusi no jebkāda veida diskriminācijas tādēļ, ka ir izmantojusi savas tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu, pārkāpumu.


title: Lieta C-510/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. septembrī iesniedza Kúria (Ungārija) — E.ON Földgáz Trade Zrt./Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. septembrī iesniedza Kúria (Ungārija) — E.ON Földgáz Trade Zrt./Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

   (Lieta C-510/13)
   2014/C 15/02
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: E.ON Földgáz Trade Zrt.

      Atbildētāja: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/55/EK (1) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (turpmāk tekstā — “2003. gada direktīva”) 25. pants, ar kuru tiek noteiktas personas, kuras var iesniegt pārsūdzību, ir jāpiemēro tāda administratīvā lēmuma gadījumā, kurš ir pieņemts šīs direktīvas iespaidā, vai [tomēr] notiekošajā tiesvedībā ir jāņem vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/73/EK (2) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu (turpmāk tekstā — “2009. gada direktīva”) — kura ir stājusies spēkā tiesvedības laikā — 41. pantā esošās normas, ņemot vērā šīs direktīvas 54. panta 1. punkta otro daļu, saskaņā ar kuru šīs normas ir piemērojamas no 2011. gada 3. marta ?

               2)

               Gadījumā, ja ir piemērojama 2009. gada direktīva, vai, pārsūdzot lēmumu, ar kuru apstiprina tīkla kodeksu vai nosaka tā saturu, par “skarto pusi” šīs direktīvas 41. panta 17. punkta izpratnē var tikt uzskatīts tirgotājs, kurš ir saņēmis atļauju un kuram ir saimnieciskas intereses kā šajā gadījumā, vai tomēr skartā puse var būt tikai sistēmas operators, kurš var uzsākt kodeksa apstiprināšanas procedūru ?

               3)

               Gadījumā, ja ir piemērojama 2003. gada direktīva, vai tīkla kodeksa, attiecīgi, apstiprināšana vai grozīšana, par ko ir šī lieta, ciktāl tā attiecas uz jaudas sadalījuma pārbaudi, ietilpst šīs direktīvas 25. panta 5. vai 6. punktā paredzētajās situācijās ?

               4)

               Gadījumā, ja runa ir par situāciju, kas ir norādīta 2003. gada direktīvas 25. panta 6. punktā, vai, pārsūdzot lēmumu, ar kuru apstiprināts tīkla kodekss vai noteikts tā saturs, par “skarto pusi” var uzskatīt tirgotāju, kurš ir saņēmis atļauju un kuram ir saimnieciskas intereses kā šajā gadījumā, vai tomēr skartā puse var būt tikai sistēmas operators, kurš var uzsākt kodeksa apstiprināšanas procedūru ?

               5)

               Kā ir jāinterpretē 2003. gada direktīvas 25. panta 11. punkts, kurā paredzēts, ka sūdzības, kas minētas 5. un 6. punktā, neskar apelācijas tiesību izmantošanu saskaņā ar Kopienas un valstu tiesību aktiem, ja no atbildēm uz iepriekš minētajiem jautājumiem izriet, ka valsts tiesībās apelācijas tiesībām tiek piemēroti stingrāki nosacījumi nekā tie, kas izriet no šīs direktīvas vai Kopienu judikatūras ?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīva 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (OV L 176, 57. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu (OV L 211, 94. lpp.).


title: Lieta F-60/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 2. marta spriedums – Ruiz Molina/ITSB Civildienests — Pagaidu darbinieks — ITSB personāls — Uz noteiktu laiku noslēgts līgums, kurā ir ietverta klauzula par līguma izbeigšanu — Klauzula, saskaņā ar kuru līgums tiek izbeigts gadījumā, ja darbinieks netiek iekļauts konkursa rezerves sarakstā — Klauzulas par līguma izbeigšanu spēkā stāšanās — Atklātie konkursi ITSB/AD/01/13 un ITSB/AST/02/13

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/47

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 2. marta spriedums – Ruiz Molina/ITSB
   (Lieta F-60/15) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - ITSB personāls - Uz noteiktu laiku noslēgts līgums, kurā ir ietverta klauzula par līguma izbeigšanu - Klauzula, saskaņā ar kuru līgums tiek izbeigts gadījumā, ja darbinieks netiek iekļauts konkursa rezerves sarakstā - Klauzulas par līguma izbeigšanu spēkā stāšanās - Atklātie konkursi ITSB/AD/01/13 un ITSB/AST/02/13)
   (2016/C 136/67)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Luis Ruiz Molina (San Juan de Alicante, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji N. Lhoëst, avocat, vēlāk – N. Lhoëst un S. Michiels, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji B. Wägenbaur, avocat, vēlāk – A. Lukošiūtė, pārstāve, B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB priekšsēdētāja 2014. gada 4. jūnija lēmumu, ar kuru ir izbeigts prasītāja pagaidu darbinieka līgums, kā arī prasība par atjaunošanu darbā ITSB, ja tas ir iespējams, un, ja nav iespējams, prasība par taisnīgas finansiālas kompensācijas saņemšanu par viņa līguma prettiesisko izbeigšanu un, visbeidzot, prasība par zaudējumu atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               J. L. Ruiz Molina sedz savus, kā arī atlīdzina pusi Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) tiesāšanās izdevumu;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 213, 29.6.2015, 48. lpp.


title: Lieta T-386/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Dornbracht /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Iebilde par prettiesiskumu — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums — Atpakaļejoša spēka aizliegums)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/28

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Dornbracht/Komisija
   (Lieta T-386/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Iebilde par prettiesiskumu - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums - Atpakaļejoša spēka aizliegums)
   2013/C 325/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (Iserlohn, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji H. Janssen, T. Kapp un M. Franz, pēc tam H. Janssen un T. Kapp, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un A. Antoniadis, kuriem palīdz de A. Böhlke, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Simm un F. Florindo Gijón)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) un, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai ar šo lēmumu uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Lieta C-654/15: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Länsförsäkringar AB/Matek A/S Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts — 15. panta 1. punkts — 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Īpašniekam piešķirto ekskluzīvo tiesību apjoms — Reģistrācijai sekojošais piecu gadu periods

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/18

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Länsförsäkringar AB/Matek A/S

   (Lieta C-654/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts - 15. panta 1. punkts - 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Īpašniekam piešķirto ekskluzīvo tiesību apjoms - Reģistrācijai sekojošais piecu gadu periods)
   (2017/C 053/22)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Högsta domstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Länsförsäkringar AB

      Atbildētāja: Matek A/S

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par [Eiropas Savienības] preču zīmi 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts, to lasot kopā ar šīs regulas 15. panta 1. punktu un 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka piecu gadu laikā pēc Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas tās īpašnieks, ja pastāv sajaukšanas iespēja, var aizliegt trešajām personām darījumos izmantot viņa preču zīmei identisku vai līdzīgu apzīmējumu visām precēm un pakalpojumiem, kas ir identiski vai līdzīgi tiem, attiecībā uz kuriem šī preču zīme ir reģistrēta, un viņam nav jāpierāda šīs preču zīmes faktiska izmantošana šīm precēm vai šiem pakalpojumiem.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Lieta C-62/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 7. februārī iesniedza Administrativen sad — Varna (Bulgārija) — Galin Kostov/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — grad Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 7. februārī iesniedza Administrativen sad — Varna (Bulgārija) — Galin Kostov/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — grad Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite

   (Lieta C-62/12)
   2012/C 118/21
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad — Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Galin Kostov

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — grad Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite

      Prejudiciālais jautājums

   Vai fiziska persona, kas saistībā ar savu privāta tiesu izpildītāja darbību ir reģistrēta kā pievienotās vērtības nodokļa maksātājs, attiecībā uz pakalpojumu, ko tā ir sniegusi neregulāri un ārpus savas privāta tiesu izpildītāja darbības, ir jāuzskata par nodokļa maksātāju Direktīvas 2006/112 (1) 9. panta 1. punkta izpratnē un vai tai Direktīvas 2006/112 193. panta izpratnē var uzlikt pienākumu maksāt pievienotās vērtības nodokli?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 5. aprīlī lietā T-336/02 Susan Christensen pret Eiropas Kopienu Komisiju (Civildienests — Pagaidu darbinieku atlases procedūra — Atlases komitejas sastāvs un procedūras norise)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/32

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 5. aprīlī
   lietā T-336/02 Susan Christensen pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieku atlases procedūra - Atlases komitejas sastāvs un procedūras norise)
   (2005/C 143/60)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-336/02 Suzanna Kristensena [Susan Christensen], ar dzīvesvietu Isprā (Itālija), ko pārstāv advokāti Ž. Vandersandens [G. Vandersanden] un L. Levi [L. Levi], pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — E. Cerepa–Lakombe [E. Tserepa-Lacombe] un F. Klotuči-Duvjesārs [F. Clotuche-Duvieusart], kas norādīja dzīvesvietu Luksemburgā) par prasību atcelt atlases komitejas COM/R/A/01/2000 lēmumu, ar kuru izveidots rezerves saraksts A pakāpes pagaidu darbinieku atlasei, kurā prasītāja nav iekļauta, kā arī atlīdzināt zaudējumus, Pirmās instances tiesa šādā sastāvā: tiesnesis A. V. Meijs [A. W. Meij] (vienpersoniski), sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 5. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 7, 11.01.2003.


title: Lieta C-441/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 5. augustā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) — Pez Hejduk / EnergieAgentur.NRW GmbH

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 5. augustā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) — Pez Hejduk/EnergieAgentur.NRW GmbH

   (Lieta C-441/13)
   2013/C 313/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Handelsgericht Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pez Hejduk

      Atbildētāja: EnergieAgentur.NRW GmbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesību strīds par blakustiesību pārkāpumu autortiesību jomā, kurš esot izdarīts, radot iespēju tīmekļa vietnē piekļūt fotoattēliem, lai gan tīmekļa vietne tiek uzturēta citas dalībvalsts, nevis tās, kurā ir tiesību īpašnieka dzīvesvieta, augstākā līmeņa domēnā, ir tikai

               —

               dalībvalsts, kurā atrodas šķietamā pārkāpēja uzņēmums, kā arī

               —

               dalībvalsts(-u), uz kuru(-ām) attiecas tīmekļa vietas saturs,

         jurisdikcijā?

      (1)  OV 2001, L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-565/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. novembrī iesniedza Eirinodikeio Lerou (Grieķija) – Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. novembrī iesniedza Eirinodikeio Lerou (Grieķija) – Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina

   (Lieta C-565/16)
   (2017/C 022/19)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Eirinodikeio Lerou (Grieķija)

      Pamatlietas puses

      Pieteicēji: Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gadījumā, kad Itālijā pastāvīgi dzīvojoša nepilngadīgā vecāki vēršas Grieķijas tiesā ar pieteikumu, lai saņemtu atļauju atteikties no mantojuma, izvērtējot, vai vienošanās par piekritību ir spēkā saskaņā ar Regulas Nr. 2201/2003 (1) 12. panta 3. punkta b) apakšpunktu, ir uzskatāms, ka: a) vienošanos par piekritību vecāki ir nepārprotami pieņēmuši jau ar to vien, ka iesnieguši pieteikumu atļaujas saņemšanai Grieķijas tiesā, b) prokurors ir viens no lietas dalībniekiem, kuram vienošanos par piekritību ir jābūt pieņēmušam pieteikuma iesniegšanas brīdī, jo atbilstīgi Grieķijas tiesību normām viņš likumiski ir šādas lietas dalībnieks, c) vienošanās par piekritību ir nepilngadīgā interesēs, ņemot vērā, ka gan paša nepilngadīgā, gan pieteikumu iesniegušo viņa vecāku pastāvīgā dzīvesvieta ir Itālijā, savukārt mantojuma atstājēja pēdējais domicils un mantojums ir Grieķijā?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību [un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu] (OV 2003, L 338, 1. lpp.).


title: Lieta F-131/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. novembrī – ZZ/Komisija

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/61

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. novembrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-131/14)
   (2015/C 007/80)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – A. Salerno, advokāts)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu nepaaugstināt prasītāja, kas ir līgumdarbinieks, algu pēc darba stundu skaita palielināšanās līdz 40 stundām nedēļā, kas notikusi, 2014. gada 1. janvārī stājoties spēkā jaunajiem Civildienesta noteikumiem

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt viņa algas paziņojumu par 2014. gada janvāri, ciktāl tajā ir īstenota un saglabāta diskriminācija algas ziņā starp prasītāju un viņa kolēģi, kurš, strādājot tajā pašā nozarē kā prasītājs un veicot mazāk nozīmīgus pienākumus nekā prasītājs, saņem labāku bruto algu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-430/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 1. februāra spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Secretary of State for Work and Pensions/Tolley Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — Iztikas pabalsta invalīdiem (disability living allowance) “aprūpes” daļa — Pret vecuma risku apdrošināta persona, kura galīgi izbeigusi profesionālo darbību — Jēdzieni “slimības pabalsts” un “invaliditātes pabalsts” — Eksportējamība

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/17

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 1. februāra spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Secretary of State for Work and Pensions/Tolley

   (Lieta C-430/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - Iztikas pabalsta invalīdiem (disability living allowance) “aprūpes” daļa - Pret vecuma risku apdrošināta persona, kura galīgi izbeigusi profesionālo darbību - Jēdzieni “slimības pabalsts” un “invaliditātes pabalsts” - Eksportējamība)
   (2017/C 104/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Secretary of State for Work and Pensions

      Atbildētāja: Tolley

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tāds pabalsts kā iztikas pabalsta invalīdiem (disability living allowance) “aprūpes” daļa ir slimības pabalsts Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1999. gada 8. februāra Regulu (EK) Nr. 307/1999, izpratnē;

               2)

               Regulas Nr. 1408/71, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97 un grozīta ar Regulu Nr. 307/1999, 13. panta 2. punkta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka persona ir ieguvusi tiesības uz vecuma pensiju saskaņā ar noteiktā laikposmā veiktām iemaksām kādas dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmā, neliedz, ka šīs dalībvalsts tiesību akti vēlāk var kļūt nepiemērojami šai personai. Iesniedzējtiesai, ievērojot tās izskatīšanā nodotā strīda apstākļus un piemērojamās valsts tiesību normas, ir jānoskaidro, kurā brīdī šie tiesību akti pārstāj būt piemērojami šai personai;

               3)

               Regulas Nr. 1408/71, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97 un grozīta ar Regulu Nr. 307/1999, 22. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas kompetentās valsts tiesību aktos liedz pamatlietā aplūkotā pabalsta saņemšanu pakļaut nosacījumam par dzīvesvietu un atrašanos šīs dalībvalsts teritorijā;
               Regulas Nr. 1408/71, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97 un grozīta ar Regulu Nr. 307/1999, 22. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 22. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kas ir tādā situācijā kā pamatlietā, tiesības saņemt šajā pirmajā noteikumā paredzētos pabalstus saglabā pēc tam, kad tā savu dzīvesvietu ir pārcēlusi uz citu dalībvalsti, kas nav kompetentā valsts, ar nosacījumu, ka šī persona šajā nolūkā ir saņēmusi atļauju.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta C-574/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. decembrī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna S.A. / Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. decembrī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna S.A./Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

   (Lieta C-574/14)
   (2015/C 089/03)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna S. A.

      Atbildētājs: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. pants, skatīts kopā ar Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktu, kā arī Eiropas Komisijas 2007. gada 25. septembra lēmuma (1) 4. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja Eiropas Komisija atzīst valsts atbalstu par saderīgu ar kopējo tirgu, valsts tiesa nav tiesīga pārbaudīt, vai valsts tiesību normas, kas tiek uzskatītas par atļautu valsts atbalstu, atbilst pieņēmumiem Komisijas Paziņojumā attiecībā uz metodiku ar balasta izmaksām saistīta valsts atbalsta analizēšanai (turpmāk tekstā – “Metodika attiecībā uz balasta izmaksām”)?

               2)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. pants, skatīts kopā ar Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktu, kā arī ar Eiropas Komisijas 2007. gada 25. septembra lēmuma 4. panta 1. un 2. punktu, kas interpretēti, Metodikas attiecībā uz balasta izmaksām 3.3. un 4.2. punkta gaismā, ir jāsaprot tādējādi, ka, īstenojot valsts atbalsta programmu, ko Eiropas Komisija ir atzinusi par saderīgu ar kopējo tirgu, ikgadējā balasta izmaksu korekcija grupai piederošiem ražotājiem notiek, pieņemot, ka ražotāja piederība grupai tiek noteikta atbilstoši stāvoklim, kas norādīts Eiropas Komisijas pārbaudītā tiesību akta pielikumos, vai ka katru gadu, kad tiek veikta balasta izmaksu korekcija, ir jāpārbauda, vai persona, kas saņem atbalstu atbilstoši ar balasta izmaksām saistītajai valsts atbalsta programmai, šajā laikposmā faktiski ietilpst grupā, kurai pieder arī citi ražotāji, uz kuriem attiecas atbalsta programma?

      (1)  Komisijas 2007. gada 25. septembra Lēmums 2009/287/EK ar valsts atbalstu, ko Polija piešķir saistībā ar elektroenerģijas pirkuma līgumiem, un valsts atbalstu, ko Polija plāno piešķirt saistībā ar kompensāciju par elektroenerģijas pirkuma līgumu saistību brīvprātīgu pārtraukšanu (izziņots ar dokumenta numuru C(2007) 4319) (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-545/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 29. novembra spriedums – Pi-Design/EUIPO – Société des produits Nestlé (“PRESSO”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija — Pieteikums par aizsardzības teritoriālu paplašināšanu — Vārdiska preču zīme “PRESSO” — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “PRESSO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/26

         Vispārējās tiesas 2016. gada 29. novembra spriedums – Pi-Design/EUIPO – Société des produits Nestlé (“PRESSO”)
   (Lieta T-545/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija - Pieteikums par aizsardzības teritoriālu paplašināšanu - Vārdiska preču zīme “PRESSO” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “PRESSO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 022/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pi-Design AG (Triengen, Šveice) (pārstāvis – M. Apelt, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Fischer)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 2. jūlija lēmumu lietā R 428/2014–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Société des produits Nestlé un Pi-Design

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pi-Design AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/28

         Tiesneša, kas aizstāj Civildienesta tiesas priekšsēdētāju, norīkošana pagaidu noregulējuma tiesneša statusā
   (2007/C 235/50)
   2007. gada 19. septembrī Civildienesta tiesa atbilstoši Lēmuma 2004/752 3. panta 4. punktam un Pirmās instances tiesas Reglamenta 106. pantam nolēma, ka laika posmā no 2007. gada 1. oktobra līdz 2008. gada 30. septembrim Civildienesta tiesas priekšsēdētāju viņa prombūtnē vai tad, ja viņš nevar piedalīties, aizstās otrās palātas priekšsēdētājs tiesnesis van Rapenbušs [Van Raepenbusch] pagaidu noregulējuma tiesneša statusā.


title: Lieta F-13/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 20. aprīļa rīkojums — L /Eiropas Zāļu aģentūra ( EMEA ) (Ierēdņi — Invaliditāte — Invaliditātes komisija — Atteikums sasaukt komisiju — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/42

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 20. aprīļa rīkojums — L/Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA)
   (Lieta F-13/07) (1)

   (Ierēdņi - Invaliditāte - Invaliditātes komisija - Atteikums sasaukt komisiju - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2007/C 96/89)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA)
   Priekšmets

      EMEA2006. gada 31. marta lēmuma, ar ko ir noraidīts prasītāja lūgums izveidot invaliditātes komisiju, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007., 56. lpp.


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 22. jūlijs ) lietā E-9/12 – Islande pret EBTA Uzraudzības iestādi (Prasība par EBTA Uzraudzības iestādes lēmuma atcelšanu – valsts atbalsts – zemes pārdošana, ko veic publiskās iestādes – tirgus investora princips – valsts atbalsta pamatnostādnes – plaši publiskota izsoles procedūra, ko pielīdzina izsolei – acīmredzama kļūda vērtējumā – labas pārvaldības princips – pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               24.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/5

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2013. gada 22. jūlijs)
   lietā E-9/12
   Islande pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Prasība par EBTA Uzraudzības iestādes lēmuma atcelšanu – valsts atbalsts – zemes pārdošana, ko veic publiskās iestādes – tirgus investora princips – valsts atbalsta pamatnostādnes – plaši publiskota izsoles procedūra, ko pielīdzina izsolei – acīmredzama kļūda vērtējumā – labas pārvaldības princips – pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 309/05
   Lietā E-9/12 Islande pret EBTA Uzraudzības iestādi – PIETEIKUMS daļēji atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 4. jūlija Lēmumu Nr. 261/12/COL par pasākumiem pašvaldības nodokļu jomā, nekustamā īpašuma pārdošanu un elektroenerģijas pārdošanu Verne Holdings ehf., Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, prezidents Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Páll Hreinsson, 2013. gada 22. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo tiesa:

               1)

               noraida pieteikumu;

               2)

               piespriež pieteikumu iesniedzējam segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-176/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Guy Riskin, Geneviève Timmermans/État belge Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kapitāla brīva aprite — LESD 63. un 65. pants — LES 4. pants — Tiešie nodokļi — Dividenžu aplikšana ar nodokli — Divpusēja konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu — Trešā valsts — Piemērošanas joma

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/16

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Guy Riskin, Geneviève Timmermans/État belge

   (Lieta C-176/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kapitāla brīva aprite - LESD 63. un 65. pants - LES 4. pants - Tiešie nodokļi - Dividenžu aplikšana ar nodokli - Divpusēja konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Trešā valsts - Piemērošanas joma)
   (2016/C 335/21)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Liège

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Guy Riskin, Geneviève Timmermans

      Atbildētāja: État belge

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 63. un 65. pants, lasot tos kopā ar LES 4. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz dalībvalstij tādā situācijā kā pamatlietā neattiecināt labvēlīgo režīmu, kurš ir paredzēts akcionāram rezidentam un izriet no divpusējas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas ir noslēgta starp šo dalībvalsti un trešo valsti, un atbilstoši kuram trešās valsts ienākumu gūšanas vietā ieturētais nodoklis bez jebkādiem nosacījumiem tiek ieskaitīts minētajā akcionāra rezidences dalībvalstī maksājamajā nodoklī, uz akcionāru rezidentu, kas saņem dividendes, kuru izcelsme ir dalībvalstī, ar kuru šī pati rezidences dalībvalsts ir noslēgusi divpusēju konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu un kurā iespēja veikt šādu ieskaitīšanu ir atkarīga no valsts tiesībās paredzētu papildu nosacījumu ievērošanas.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015.


title: Lieta T-483/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. novembrī — Giordano Enterprises /ITSB — José Dias Magalhães & Filhos ( GIORDANO )

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/30

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. novembrī — Giordano Enterprises/ITSB — José Dias Magalhães & Filhos (“GIORDANO”)
   (Lieta T-483/08)
   (2009/C 19/58)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Giordano Enterprises Ltd, Jalan Merdeka (Malaizija) (pārstāvis — M. Nentwig, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: José Dias Magalhães & Filhos Lda, Arrifana (Portugāle)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 1864/2007-2, ciktāl ar to noraidīta prasītājas iesniegtā apelācijas sūdzība;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GIORDANO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Portugāles preču zīmes reģistrācija Nr. 322534 vārdiskai preču zīmei “GIORDANO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu, ciktāl ar to ir apmierināts iebildums attiecībā uz noteiktām precēm, kas ietilpst 18. klasē, un pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja; Padomes Regulas Nr. 40/94 42. panta, kā arī Komisijas Regulas Nr. 2868/95 (1) 15. noteikuma pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini pieņēmusi lēmumu saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta a) apakšpunktu, kamēr otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece savu iebildumu balstīja tikai uz Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995 L 303, 1. lpp.).


title: Lieta T-494/11: Prasība, kas celta 2011. gada 16. septembrī — Missir Mamachi di Lusingano u.c./Komisija

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 16. septembrī — Missir Mamachi di Lusingano u.c./Komisija
   (Lieta T-494/11)
   2011/C 331/53
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Beļģija), Anne Jeanne Cécile Magdalena Maria Sintobin (Brisele, Beļģija), Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Šanhaja, Ķīna), Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano (Brisele, Beļģija), Alessandro Missir Mamachi di Lusignano (mantinieki) (Rabāta, Maroka) (pārstāvji — F. Di Gianni, R. Antonimi un G. Coppo, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt morālo kaitējumu, kas viņiem esot nodarīts Alessandro Missir Mamachi di Lusignano un viņa sievas Ariane Lagasse de Locht slepkavības rezultātā;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt pa šo laiku maksājamos kompensācijas procentus un nokavējuma procentus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pirmo prasības pamatu tiek lūgts Komisijai piespriest atlīdzināt morālo kaitējumu, kas prasītājiem esot netaisnīgi nodarīts bijušā Komisijas ierēdņa Alessandro Missir Mamachi di Lusignano un viņa sievas Ariane Lagasse de Locht slepkavības rezultātā. Prasītāji šajā ziņā piesauc Savienības ārpuslīgumisko atbildību, jo Komisija aiz nolaidības neesot pārliecinājusies, vai noslepkavotā ierēdņa un viņa ģimenes rīcībā nodotajā dzīvoklī bija veikti pienācīgi un iedarbīgi drošības pasākumi, kas būtu atbilstoši, lai garantētu viņu drošību. Prasījumu pamatošanai prasītāji atsaucas uz Civildienesta tiesas 2011. gada 12. maija spriedumā lietā F-50/09 izdarītajiem secinājumiem.
   Pakārtotā kārtā prasītāji, pamatodamies uz šīs lietas gluži ārkārtīgajiem apstākļiem, piesauc Komisijas atbildību par kaitējumu, kas nodarīts ar tiesisku rīcību.


title: Lieta C-577/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 30. septembra spriedumu lietā T-51/12 Scooters India Ltd /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 11. decembrī iesniedza Brandconcern BV

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 30. septembra spriedumu lietā T-51/12 Scooters India Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 11. decembrī iesniedza Brandconcern BV

   (Lieta C-577/14 P)
   (2015/C 089/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Brandconcern BV (pārstāvji – A. von Mühlendahl, H. Hartwig, Rechtsanwälte, G. Casucci, N. Ferretti, avvocati)

      Pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Scooters India Ltd

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas 2014. gada 30. septembra spriedumu un noraidīt Scooters India Limited apelācijas sūdzību par apstrīdēto ITSB Apelāciju padomes 2011. gada 1. decembra lēmumu lietā R 2312/2010–1;

               —

               pakārtoti, atcelt pārsūdzēto spriedumu daļā, ar kuru atcelts apstrīdētais lēmums, ciktāl ar to noraidīta Scooters India Limited apelācijas sūdzība attiecībā uz “transportlīdzekļiem; pārvietošanās līdzekļiem pa sauszemi, gaisu vai ūdeni”;

               —

               piespriest atbildētājam un Scooters India Limited atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas apelācijas sūdzības pamatā izvirza divus pamatus, apgalvojot [pirmkārt] Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1) 50. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpumu un, otrkārt, Vispārējās tiesas Reglamenta pārkāpumu, nenoraidot Scooters India Limited prasību atcelt tiesību aktu, ciktāl prasības pieteikums tika uzskatīts par nepamatotu.

      Scooters India Limited ir Kopienas preču zīmes “LAMBRETTA”, kas tostarp reģistrēta attiecībā uz “transportlīdzekļiem; pārvietošanās līdzekļiem pa sauszemi, gaisu vai ūdeni” un ietilpst starptautiskās klasifikācijas [Nicas Nolīguma par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām] 12. klasē, īpašniece. Apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniedza prasību par preču zīmes atcelšanu tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē, pamatojoties uz Regulas Nr. 207/2009 50. panta 1. punkta a) apakšpunktu, balstoties uz to, ka preču zīme neesot faktiskas izmantošanas priekšmets. Šo prasību ITSB Anulēšanas nodaļa apmierināja. Scooters India Limited apelācijas sūdzību ITSB Apelāciju pirmā padome noraidīja kā nepamatotu. Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa atcēla ITSB Apelāciju pirmās padomes lēmumu. Vispārējā tiesa uzskatīja, ka ITSB, pamatojoties uz tiesiskās noteiktības principu, bija jāņem vērā 12. klasē ietilpstošās preces, kuru faktiska izmantošana tikusi apgalvota, pat ja šīs preces neietilpa to preču definīcijā, attiecībā uz kurām tā tika reģistrēta.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, prasot ITSB ņemt vērā preču zīmes “LAMBRETTA” izmantošanu, kas apgalvota attiecībā uz konkrētām precēm, kā piemēram, rezerves daļas, pat ja šīs preces neietilpst preču, attiecībā uz kurām tika reģistrēta preču zīme “LAMBRETTA” un kuras ietilpst 12. klasē, definīcijā. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka saskaņā ar pareizu Regulas Nr. 207/2009 50. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretāciju bija jāņem vērā vienīgi tāda [preču zīmju] izmantošana, kas ietilpst reģistrācijas norāžu definīcijā. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesai bija jāpiemēro Tiesas spriedums lietā C-307/10 Chartered Institute of Patent Attorneys (“IP TRANSLATOR”).
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja tādējādi uzskata, ka pārsūdzētais spriedums esot jāatceļ un prasība atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju padomes lēmumu esot jānoraida.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja turpinājumā kā otro pamatu norāda, ka pat pieņemot, ka ITSB bija jāņem vērā preces, kuras ietilpst 12. klasē un attiecībā uz kurām tika apgalvota faktiska izmantošana, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi procesuālu pārkāpumu, neierobežoti atceļot apstrīdēto lēmumu. Pēc tam, kad tā pārsūdzētajā spriedumā atzina, ka preču zīmes “LAMBRETTA” īpašniece nav pierādījusi preču zīmes faktisku izmantošanu saistībā ar visām precēm, attiecībā uz kurām tā reģistrēta (bet nenosakot ITSB pienākumu tomēr ņemt vērā citu tajā pašā klasē ietilpstošo preču izmantošanu), Vispārējai tiesai bija jāapstiprina apstrīdētais lēmums, ciktāl ITSB Apelāciju padome nebija konstatējusi nevienu faktisku izmantošanu saistībā ar precēm, attiecībā uz kurām tā reģistrēta.

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 27. janvārī lietā C-188/03 (Arbeitsgericht Berlin lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Irmtraud Junk pret Wolfgang Kühnel (Direktīva 98/59/EK — Kolektīvā atlaišana — Konsultācijas ar darba ņēmēju pārstāvjiem — Paziņojums kompetentajai valsts iestādei — Jēdziens “atlaišana” — Atlaišanas brīdis)

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 27. janvārī
   lietā C-188/03 (Arbeitsgericht Berlin lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Irmtraud Junk pret Wolfgang Kühnel
       (1)

   (Direktīva 98/59/EK - Kolektīvā atlaišana - Konsultācijas ar darba ņēmēju pārstāvjiem - Paziņojums kompetentajai valsts iestādei - Jēdziens “atlaišana” - Atlaišanas brīdis)
   (2005/C 82/06)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-188/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Arbeitsgericht Berlin (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 30. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 7. maijā, tiesvedībā Irmtraud Junk pret Wolfgang Kühnel, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesnese R. Silva de Lapuerta, tiesneši C. Gulmann (referents), P. Kūris un G. Arestis, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretāre M.-F. Contet, galvenā administratore, 2005. gada 27. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               2. līdz 4. pants Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvā 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu ir jāinterpretē tādējādi, ka par atlaišanu uzskatāmais notikums ir darba devēja gribas izrādīšana izbeigt darba līgumu;

               2)

               darba devējam ir tiesības sākt kolektīvo atlaišanu pēc tam, kad ir beigusies konsultēšanās procedūra, kas ir paredzēta Direktīvas 98/59 2. pantā, un ir paziņots par plānoto kolektīvo atlaišanu, kas paredzēta šīs direktīvas 3. un 4.pantā.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Lieta T-33/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. janvārī — Türkiye Garanti Bankasi /ITSB — Card & Finance Consulting ( “bonus&more” )

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. janvārī — Türkiye Garanti Bankasi/ITSB — Card & Finance Consulting (“bonus&more”)
   (Lieta T-33/13)
   2013/C 86/37
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Türkiye Garanti Bankasi AS (Stambula, Turcija) (pārstāvis — J. Güell Serra, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Card & Finance Consulting GmbH (Nirnberga, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “bonus&more” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36., 38., 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 037 251

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiska grafiskas preču zīmes “bonusnet” reģistrācija attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 36., 38. un 42. klasē — starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 931 921

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-241/11: Prasība, kas celta 2011. gada 19. maijā — Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 19. maijā — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-241/11)
   2011/C 232/27
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — Z. Malůšková, N. Yerrell un K. Ph. Wojcik)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvas 2003/41/EK par papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju darbību un uzraudzību (1) 8., 9., 13., 15.-18. panta un 20. panta 2.-4. punkta prasības un tādējādi, neizpildot šīs direktīvas 22. panta 1. punktā paredzētos pienākumus, Čehijas Republika nav izpildījusi spriedumā lietā C-343/08 Komisija/Čehijas Republika noteiktos pienākumus un tādējādi nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 260. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai samaksāt Komisijas kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”:

                           —

                           sodanaudu EUR 5 644,80 apmērā par katru nokavējuma dienu, neveicot spriedumā lietā C-343/08 Komisija/Čehijas Republika paredzētos pasākumus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas 2010. gada 14. janvārī

                                       —

                                       līdz sprieduma pasludināšanas dienai šajā lietā vai

                                       —

                                       līdz dienai, kurā Čehijas Republika veiks spriedumā lietā C-343/08 Komisija/Čehijas Republika paredzētos pasākumus, ja tas notiks agrāk par sprieduma pasludināšanas dienu šajā lietā, un

                           —

                           kavējuma naudu EUR 22 364,16 par katru nokavējuma dienu, neveicot spriedumā lietā C-343/08 Komisija/Čehijas Republika paredzētos pasākumus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz dienai, kurā Čehijas Republika veiks spriedumā lietā C-343/08 Komisija/Čehijas Republika paredzētos pasākumus, un

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2010. gada 14. janvārī Tiesa pasludināja spriedumu lietā C-343/08 Komisija/Čehijas Republika (2), kurā tā lēma, ka, “noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvas 2003/41/EK par papildpensijas [arodpensijas] kapitāla uzkrāšanas institūciju darbību un uzraudzību 8., 9., 13., 15.–18. panta un 20. panta 2.–4. punkta prasības, Čehijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 22. panta 1. punktā paredzētos pienākumus”.
   Čehijas Republika līdz šim nav informējusi Komisiju, ka tā ir pieņēmusi nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, lai izpildītu Direktīvas 2003/41/EK 8., 9., 13., 15.-18. panta un 20. panta 2.-4. punkta prasības, un līdz ar to lai izpildītu šīs direktīvas 22. panta 1. punktā paredzētos pienākumus. Tādēļ Komisija uzskata, ka Čehijas Republika nav veikusi spriedumā lietā C-343/08 paredzētos pasākumus. Atbilstoši LESD 260. panta 2. punktam, ja Komisija uzskata, ka attiecīgā dalībvalsts nav veikusi vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Tiesas spriedumu, tā var vērsties Tiesā, vienlaicīgi norādot sodanaudu vai kavējuma naudu, kas jāmaksā attiecīgajai dalībvalstij un ko Komisija konkrētajos apstākļos uzskata par piemērotu. Pamatojoties uz metodi, kas noteikta Komisijas paziņojumā par EK līguma 228. panta piemērošanu (SEC/2005/1658), Komisija lūdz, lai Tiesa atbilstoši prasījumos norādītajam uzliek sodanaudu un kavējuma naudu.

      (1)  OV L 235, 10. lpp.

      (2)  Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts.