title: Lieta T-37/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — El Morabit pret Eiropas Savienības Padomi

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/44

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — El Morabit pret Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta T-37/07)
   (2007/C 82/95)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed El Morabit, Amsterdama (Nīderlande) (pārstāvis — U. Sarikaya, advocaat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               Atcelt apstrīdēto Padomes lēmumu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd Padomes lēmumu, ar kuru tā ir nolēmusi iekļaut to personu, grupu un organizāciju sarakstā, uz ko attiecina Padomes 2001. gada 27. decembra Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (1), paredzētos ierobežojošos pasākumus.
   Prasītājs uzsver, ka tiesa ir atzinusi viņu par vainīgu dalībā kriminālā organizācijā, kurai ir teroristiski mērķi, bet prasītājs šo spriedumu ir pārsūdzējis. Kā uzskata prasītājs, ir pilnībā iespējams, ka viņa apelācijas sūdzību apmierinās. Līdz ar to Padomes lēmums ir priekšlaicīgs.

      (1)  OV L 344, 28.12.2001., 70. lpp.


title: Lieta C-375/06: Prasība, kas celta 2006. gada 14. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/16

         Prasība, kas celta 2006. gada 14. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-375/06)
   (2006/C 261/29)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un B. Schima)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pirmkārt — atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 16. decembra direktīvas 2003/105/EK (1), ar ko groza Padomes direktīvu 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kas saistīti ar bīstamām vielām, prasības, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 2. pants;

               —

               pakārtoti — atzīt, ka, nekavējoties nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās direktīvas 2003/105/EK 2. pants;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 1. jūlijā.

      (1)  OV L 345, 97. lpp.


title: Lieta C-572/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – INEOS Köln GmbH/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – INEOS Köln GmbH/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-572/16)
   (2017/C 053/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: INEOS Köln GmbH

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (1), 10.a pantā un Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmumā 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam [Eiropas Parlamenta un Padomes] Direktīvā 2003/87/EK (2), norādītais nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā tirdzniecības laikposmam no 2013. līdz 2020. gadam ir paredzēts materiālās tiesības izbeidzošs termiņš laikus neiesniegtiem pieteikumiem piešķirt bezmaksas emisijas kvotas esošām iekārtām un turklāt ir aizliegts kvotu piešķiršanas pieteikumā labot kļūdas vai papildināt (nepilnīgus) datus, kuri atklājas tikai pēc dalībvalsts noteiktā termiņa beigām?

      (1)  OV 2003, L 275, 32. lpp.

      (2)  OV 2011, L 130, 1. lpp.


title: Lieta C-449/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-195/06 Solvay Solexis /Komisija 2011. gada 1. septembrī iesniedza Solvay Solexis SpA

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/29

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-195/06 Solvay Solexis/Komisija 2011. gada 1. septembrī iesniedza Solvay Solexis SpA

   (Lieta C-449/11 P)
   2011/C 311/48
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Solvay Solexis SpA (pārstāvji — T. Salonico, G.L. Zampa un G. Barone, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu un lēmumu tiktāl, ciktāl tajos ir konstatēta Ausimont dalība pārkāpumā līdz 1997. gada maijam-septembrim, un tādējādi pārrēķināt apelācijas sūdzības iesniedzējai lēmuma 2. pantā uzlikto naudas soda apmēru;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu un lēmumu tiktāl, ciktāl attiecībā uz laiku pēc 1997. gada maija-septembra tajos nav atzīts, ka Ausimont rīcība bija mazāk smaga, jo tā aizliegtajā vienošanā nepiedalījās attiecībā uz jaudas ierobežošanu, un tiktāl, ciktāl tajos, nosakot naudas soda pamatsummu, Ausimont ir iekļauta nepareizā kategorijā, un tādējādi pārrēķināt apelācijas sūdzības iesniedzējai lēmuma 2. pantā uzlikto naudas soda apmēru;

               —

               pakārtoti, atcelt pārsūdzēto spriedumu tajās daļās, kuras minētas iepriekš minētajos prasījumos un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā vēlreiz pieņem nolēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               I.

               LESD 101. panta un Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 2. panta pārkāpums, nepietiekams un pretrunīgs pamatojums un līdz ar to pierādījumu sagrozīšana tiktāl, ciktāl nav pierādīts, ka Ausimont rīcība laikā no 1995. gada maija līdz 1997. gada maijam-septembrim var tikt atzīta par dalību “nolīgumā” vai “saskaņotās darbībās”. Turklāt nav pamatots, kāpēc tika noraidīti apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtie objektīvie pierādījumi, kuru mērķis bija pierādīt, ka šajā laikposmā Ausimont rīcība bija ļoti vērsta uz konkurenci un tā bija neatkarīga.

               II.

               Vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un tiesiskās drošības principu pārkāpums, tostarp tāpēc, ka netika ievērotas 1998. gada Pamatnostādnes par naudas sodu aprēķināšanu (2), un pamatojuma trūkums un acīmredzama pierādījumu sagrozīšana attiecībā uz vērtējumu par Ausimont rīcības smagumu un tai uzliktā naudas soda noteikšanu.

      (1)  OV L 1, 1. lpp.

      (2)  OV 1998, C 9, 3. lpp.


title: Lieta T-103/14 R II: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 18. septembra rīkojums – Frucona Košice /Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Alkohols un spirtotie dzērieni — Nodokļu parāda norakstīšana saistībā ar kolektīvās maksātnespējas procedūru — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots atgūt atbalstu — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Jauns pieteikums — Jaunu faktu neesamība — Fumus boni juris neesamība — Steidzamības neesamība

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/44

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 18. septembra rīkojums – Frucona Košice/Komisija
   (Lieta T-103/14 R II)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Alkohols un spirtotie dzērieni - Nodokļu parāda norakstīšana saistībā ar kolektīvās maksātnespējas procedūru - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots atgūt atbalstu - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Jauns pieteikums - Jaunu faktu neesamība - Fumus boni juris neesamība - Steidzamības neesamība)
   2014/C 409/63
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovākija) (pārstāvji – K. Lasok, QC, B. Hartnett un J. Holmes, barristers, kā arī O. Geiss, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Armati, P.-J. Loewenthal un K. Walkerová)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2013. gada 16. oktobra Lēmuma 2014/342/ES par valsts atbalstu SA.18211 (C 25/2005, ex NN 21/2005), ko Slovākijas Republika piešķīrusi Frucona Košice a.s. (OV 2014, L 176, 38. lpp.), ciktāl ar to Slovākijas Republikai uzdots atgūt atbalstu, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-173/09: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 5. oktobra spriedums ( Administrativen sad Sofia-grad , Bulgārija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Georgi Ivanov Elchinov/Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa (Zemākas instances tiesas pienākums ievērot augstākas instances tiesas sniegtos interpretējošos norādījumus — Procesuālā autonomija — Res judicata spēks — Judikatūras lietā Rheinmühlen I pārskatīšana — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — LESD 56. pants — Sociālais nodrošinājums — Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 22. pants — Veselības aprūpe, kurā nepieciešama ārstēšana slimnīcā — Iepriekšējas atļaujas sistēmas saderība ar Eiropas Savienības tiesībām — Pieņēmums par saikni starp objektīvu neiespējamību sniegt pakalpojumu, kas paredzēts valsts tiesību aktos, un atteikumu segt izdevumus par ārstēšanos, kas saņemta citā dalībvalstī — Efektīvas medicīniskās ārstēšanas definīcija — Tiesību normas, kas piemērojamas attiecībā uz citā dalībvalstī saņemtas ārstēšanās izdevumu atlīdzināšanu)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/6

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 5. oktobra spriedums (Administrativen sad Sofia-grad, Bulgārija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Georgi Ivanov Elchinov/Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa

   (Lieta C-173/09) (1)

   (Zemākas instances tiesas pienākums ievērot augstākas instances tiesas sniegtos interpretējošos norādījumus - Procesuālā autonomija - Res judicata spēks - Judikatūras lietā Rheinmühlen I pārskatīšana - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - LESD 56. pants - Sociālais nodrošinājums - Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 22. pants - Veselības aprūpe, kurā nepieciešama ārstēšana slimnīcā - Iepriekšējas atļaujas sistēmas saderība ar Eiropas Savienības tiesībām - Pieņēmums par saikni starp objektīvu neiespējamību sniegt pakalpojumu, kas paredzēts valsts tiesību aktos, un atteikumu segt izdevumus par ārstēšanos, kas saņemta citā dalībvalstī - Efektīvas medicīniskās ārstēšanas definīcija - Tiesību normas, kas piemērojamas attiecībā uz citā dalībvalstī saņemtas ārstēšanās izdevumu atlīdzināšanu)
   2010/C 328/09
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Georgi Ivanov Elchinov

      Atbildētājs: Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Sofia-grad — EKL 49. panta un Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.) redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 (OV L 28, 1. lpp.) 22. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 2. punkta otrās daļas interpretācija — Veselības apdrošināšana — Valsts kompetentās iestādes atteikums no sava budžeta segt izmaksas (veidlapa E 112), lai saņemtu efektīvāku ārstēšanu dalībvalstī, kura nav apdrošinātās personas dzīvesvietas valsts — Prezumpcija par obligātu saikni starp šo finansējumu un šāda veida ārstēšanas pastāvēšanu valsts teritorijā — Jēdziens “attiecīgajai personai attiecīgo ārstēšanu nevar nodrošināt tajā dalībvalstī, kurā tā dzīvo” — Finansējuma atļaujas saņemšanas noteikumi un radušos izmaksu atlīdzināšanai piemērojamais režīms –Zemākas instances valsts tiesas pienākums pildīt augstākas instances tiesas interpretāciju, kuru tā uzskata par pretēju Kopienu tiesībām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Savienības tiesības nepieļauj to, ka valsts tiesai, kuras izskatīšanai no jauna ir nodota lieta, pamatojoties uz augstākas instances tiesas nolēmumu, kas pieņemts apelācijas tiesvedības ietvaros, atbilstoši valsts procesuālajām tiesībām ir saistoši augstākas instances tiesas veiktie vērtējumi tiesību jautājumos, ja šī tiesa, ņemot vērā interpretāciju, ko tā lūdz sniegt Tiesai, uzskata, ka minētie vērtējumi neatbilst Savienības tiesībām;

               2)

               EKL 49. pants un 22. pants Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1992/2006, nepieļauj dalībvalsts tiesību normas interpretāciju tādējādi, ka tā visos gadījumos izslēdz iespēju atlīdzināt citā dalībvalstī sniegtās stacionārās aprūpes izdevumus bez iepriekšējas atļaujas saņemšanas;

               3)

               attiecībā uz aprūpi, ko nevar sniegt sociāli apdrošinātās personas dzīvesvietas dalībvalstī, 22. panta 2. punkta otrā daļa Regulā Nr. 1408/71, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1992/2006, ir jāinterpretē tādējādi, ka atļauju, kas pieprasīta saskaņā ar šī paša panta 1. punkta c) apakšpunkta i) daļu, nevar atteikt izsniegt, ja:

                           —

                           gadījumā, ja valsts tiesību aktos paredzēto apmaksāto pakalpojumu sarakstā nav skaidri un precīzi norādīta pielietotā ārstēšanas metode, bet definēti ārstēšanas veidi, kurus sedz kompetentā iestāde, ir konstatēts, piemērojot parastos interpretācijas principus un pamatojoties uz vērtējumu, kas veikts, balstoties uz objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem, ņemot vērā visus atbilstošos medicīniskos elementus un pieejamos zinātniskos datus, ka šī ārstēšanas metode atbilst šajā sarakstā norādītajiem ārstēšanas veidiem un

                           —

                           alternatīvu, tikpat efektīvu ārstēšanu nevar savlaicīgi nodrošināt sociāli apdrošinātās personas dzīvesvietas dalībvalstī.

                     Šis pats pants nepieļauj to, ka valsts iestādes, kurām ir jālemj par iepriekšējas atļaujas pieteikumu, prezumē, piemērojot šo normu, ka tad, ja stacionāro aprūpi nevar sniegt sociāli apdrošinātās personas dzīvesvietas dalībvalstī, tā nav iekļauta pakalpojumos, kuru izdevumu atlīdzināšana ir paredzēta šīs dalībvalsts tiesību aktos, un otrādi — ka šajos pakalpojumos norādītā stacionārā aprūpe var tikt sniegta minētajā dalībvalstī;

               4)

               gadījumā, kad ir konstatēts, ka atļaujas, kas pieprasīta saskaņā ar 22. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) daļu Regulā Nr. 1408/71, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1992/2006, atteikums nebija pamatots, bet stacionārā aprūpe ir pabeigta un ar to saistītos izdevumus ir apmaksājusi sociāli apdrošinātā persona, valsts tiesai saskaņā ar valsts procesuālo tiesību normām ir jāuzdod kompetentajai iestādei atlīdzināt minētajai sociāli apdrošinātajai personai tādu summu, kāda tiktu parastā kārtā izmaksāta, ja atļauja tiktu pienācīgi izsniegta no paša sākuma.
               Minētās summas apmērs ir ekvivalents tam, kāds paredzēts tiesību aktos, kas ir saistoši dalībvalsts, kurā tika sniegta stacionārā aprūpe, kompetentajai iestādei. Ja šī summa ir mazāka nekā tā, kas tiktu aprēķināta, piemērojot dzīvesvietas dalībvalstī — ja tajā būtu sniegta stacionārā aprūpe — spēkā esošās tiesību normas, kompetentajai iestādei ir jāizmaksā sociāli apdrošinātajai personai papildu kompensācija, kas atbilst starpībai starp šīm abām summām, reāli radušos izdevumu ietvaros.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: Lieta C-406/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Acea Energia SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato u.c.

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Acea Energia SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato u.c.
   (Lieta C-406/17)
   (2017/C 338/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Acea Energia SpA

      Atbildētājas: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai “vispārējās” Direktīvas 2005/29/EK (1) kā “drošības tīkla” patērētāju aizsardzībai mērķim, kā arī, konkrēti, tās pašas direktīvas preambulas 10. apsvērumam, 3. panta 4. punktam un 5. panta 3. punktam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma, kurā nozares Direktīvās 2009/72/EK (2) un 2009/73/EK (3) paredzēto specifisko pienākumu ievērošanas vērtējums ir novirzīts uz lietotāju aizsardzību, vispārējās Direktīvas 2005/29/EK par negodīgu komercpraksi piemērošanas jomā, attiecīgi izslēdzot par nozares direktīvas pārkāpumu sodīt kompetentās iestādes – šajā lietā AEEGSI – iejaukšanos, ikvienā gadījumā, kas var tikt uzskatīts arī par nepareizu vai negodīgu komercpraksi?

               2)

               Vai Direktīvas 2005/29/EK 3. panta 4. punktā noteiktais specialitātes princips ir jāsaprot kā princips, kas reglamentē saistību starp tiesiskajiem regulējumiem (vispārējo regulējumu un nozaru regulējumiem) vai saistību starp tiesību normām (vispārējām normām un speciālajām normām), vai arī sadarbību starp neatkarīgām iestādēm, kuru uzdevums ir regulēt un uzraudzīt attiecīgās nozares?

               3)

               Vai jēdzienu “pretruna” Direktīvas 2005/29/EK 3. panta 4. punktā var uzskatīt par izpildītu tikai gadījumā, kad pastāv radikāla nesaderība starp tiesiskā regulējuma par negodīgu komercpraksi noteikumiem un citām no Eiropas tiesībām atvasinātām tiesību normām, kas reglamentē specifiskus komercprakses aspektus, vai arī pietiek ar to, ka konkrētās tiesību normas nosaka regulējumu, kas atšķiras no negodīgas komercprakses tiesiskā regulējuma, tā, ka tiek radīta tiesību normu kolīzija saistībā ar vienu un to pašu konkrēto gadījumu?

               4)

               Vai Direktīvas 2005/29/EK 3. panta 4. punktā minētais Kopienas noteikumu jēdziens attiecas tikai uz Eiropas regulās un direktīvās ietvertajiem noteikumiem, kā arī uz tiesību normām, ar kurām tās tiek tieši transponētas, vai tomēr tas ietver arī leģislatīvus un regulējošus noteikumus, ar kuriem īsteno Eiropas tiesību principus?

               5)

               Vai specialitātes principam, kas noteikts Direktīvas 2005/29/EK preambulas 10. apsvērumā un 3. panta 4. punktā, Direktīvas 2009/72/EK 37. pantā un Direktīvas 2009/73/EK 41. pantā, ir pretrunā tāda attiecīgo valsts tiesību normu, ar kurām minētās direktīvas tiek transponētas, interpretācija, atbilstīgi kurai tiktu uzskatīts, ka ikreiz, kad regulētā nozarē, kurā pastāv nozares regulējums attiecībā uz patērētājiem un kurā regulēšanas un sodīšanas pilnvaras ir piešķirtas nozares iestādei, tiek konstatēta rīcība, kuru var uzskatīt par “agresīvu [komerc]praksi” saskaņā ar Direktīvas 2005/29/EK 8. un 9. pantu vai par “visos apstākļos par agresīvu uzskatāmu” komercpraksi saskaņā ar Direktīvas 2005/29/EK I pielikumu, vienmēr ir jāpiemēro vispārējais tiesiskais regulējums par negodīgu [komerc]praksi – pat tādā gadījumā, ja pastāv (minēto) patērētāju aizsardzībai pieņemts un uz Savienības tiesību noteikumiem balstīts nozaru tiesiskais regulējums, kas pilnīgi regulē jau minēto “agresīvo [komerc]praksi” un “visos apstākļos par agresīvu uzskatāmo [komerc]praksi” vai katrā ziņā jau minēto “nepareizo/negodīgo [komerc]praksi”?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (OV L 211, 55. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu (OV L 211, 94. lpp.).


title: Lieta C-192/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. aprīlī iesniedza Korkein oikeus (Somija) — Melvin West/Virallinen syyttäjä

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. aprīlī iesniedza Korkein oikeus (Somija) — Melvin West/Virallinen syyttäjä

   (Lieta C-192/12)
   2012/C 184/10
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītājs: Melvin West

      Atbildētāja: Virallinen syyttäjä (Prokuratūra)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, piemērojot pamatlēmuma [2002/584/TI] 28. panta 2. punktu, par izpildes dalībvalsti ir jāuzskata dalībvalsts, no kuras persona sākotnēji uz Eiropas apcietinājuma ordera pamata tika izdota otrai dalībvalstij, vai [arī] šī otra dalībvalsts, no kuras persona tika izdota uz trešo dalībvalsti, kurai nu tiek lūgta tālāka izdošana uz ceturto dalībvalsti? Vai arī, iespējams, ir vajadzīga abu dalībvalstu piekrišana?


title: Lieta T-701/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedumu lietā F-91/15 AV/Komisija 2016. gada 30. septembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/37

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedumu lietā F-91/15 AV/Komisija 2016. gada 30. septembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta T-701/16 P)
   (2017/C 014/45)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser, T. S. Bohr un C. Ehrbar)

      Otrs lietas dalībnieks: AV (Cadrezzate, Itālija)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai izskatīšanai pirmajā instancē;

               —

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvotas divas Civildienesta tiesas (CDT) pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā. Pirmkārt, CDT esot atcēlusi apstrīdēto lēmumu, proti, Komisijas 2014. gada 16. septembra lēmumu otram lietas dalībniekam piemērot medicīniskās atrunas klauzulu, kas paredzēta Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 32. pantā, un atteikt tam invaliditātes pabalstu, taču lēmuma atcelšana saprātīga termiņa principa neievērošanas dēļ esot pieļaujama vienīgi izņēmuma gadījumā. Otrkārt, CDT esot kļūdaini uzskatījusi, ka pārmērīgā kavēšanās lēmuma pieņemšanā esot varējusi ietekmēt paša lēmuma saturu. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja attiecībā uz šo otro aspektu atzīmē arī pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā, kas radusies tādējādi, ka, CDT atceļot apstrīdēto lēmumu, atzīstot, ka par pārmērīgi ilgo atzītais administratīvo procedūru īstenošanas laiks esot ietekmējis paša lēmuma saturu, pārsūdzētajā spriedumā esot pārkāpts res judicata princips.


title: Lieta C-603/11: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 21. novembra rīkojums ( Juridiction de Proximité de Chartres (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hervé Fontaine/Mutuelle Générale de l'Éducation Nationale (Konkurence — LESD 101. un LESD 102. pants — Veselības papildu apdrošināšana — Savstarpējās apdrošināšanas sistēmas apdrošinātāju vienošanās ar to izraudzītiem praktizējošiem ārstiem — Atšķirīga attieksme — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/5

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 21. novembra rīkojums (Juridiction de Proximité de Chartres (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hervé Fontaine/Mutuelle Générale de l'Éducation Nationale

   (Lieta C-603/11) (1)

   (Konkurence - LESD 101. un LESD 102. pants - Veselības papildu apdrošināšana - Savstarpējās apdrošināšanas sistēmas apdrošinātāju vienošanās ar to izraudzītiem praktizējošiem ārstiem - Atšķirīga attieksme - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 108/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Juridiction de Proximité de Chartres

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hervé Fontaine

      Atbildētāja: Mutuelle Générale de l'Éducation Nationale

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juridiction de Proximité de Chartres — LESD 101. un 102. panta interpretācija — Konkurence — Valsts tiesību akti, kuri aizliedz savstarpējās apdrošināšanas sistēmas apdrošinātājiem sniegt atšķirīgus pakalpojumus atkarībā no noslēgto vienošanos un pakalpojumu sniegšanas nosacījumiem — Savstarpējās apdrošināšanas sistēmas apdrošinātāju vienošanos ar to izraudzītiem praktizējošiem ārstiem aizliegums — Atšķirīgas attieksmes aizliegums attiecībā uz citiem savstarpējās apdrošināšanas sistēmas apdrošinātājiem, kuru darbību regulē Apdrošināšanas kodekss vai Sociālā nodrošinājuma kodekss — Ierobežojumi

      Rezolutīvā daļa:

   atzīt Juridiction de Proximité de Chartres 2011. gada 17. novembra lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par nepieņemamu.

      (1)  OV C 39, 11.2.2012


title: Lieta C-263/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. jūnijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/27

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. jūnijā
   (Lieta C-263/05)
   (2005/C 217/54)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 23. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Komisijas Juridiskā dienesta darbinieki M. Konstantinidis [M. Kontantinidis] un L. Čimaļja [L. Cimaglia], pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, pieņemot un uzturot spēkā noteikumus (14. pantu 2002. gada 8. jūlijadecreto legge [dekrētā-likumā] Nr. 138, kas ratificēts ar 2002. gada 8. augusta Likumu Nr. 178), kas izslēdz no 1997. gada decreto legislativo Nr. 22, ar ko Itālijā transponē Padomes 1991. gada 18. marta Direktīvu 91/156/EEK (1), kas groza “Direktīvu 75/442/EEK (2) par atkritumiem”, piemērošanas jomas noteiktas vielas vai priekšmetus, kas ir paredzēti apglabāšanas vai utilizācijas darbībām, kas nav skaidri pārņemtas decreto legislativo Nr. 22/97 B un C pielikumos, kā arī lietas, vielas vai materiālus, kas ir ražošanas atkritumi, no kā to īpašnieks atbrīvojas vai viņam ir pienākums atbrīvoties, ja tos var atkārtoti izmantot ražošanā vai patēriņā un tas arī tiek darīts, ar nosacījumu, ka nav veikta nekāda to iepriekšēja apstrāde un ka tie nav videi kaitīgi, vai arī, ja ir veikta to iepriekšēja apstrāde, tomēr šī apstrāde neveido tādu utilizācijas darbību, kas minēta decreto legislativo Nr. 22/97 C pielikumā, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem, kas grozīta ar Direktīvu 91/156/EEK, 1. panta a) apakšpunkts;

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Atsaucei uz “apglabāšanas vai utilizācijas pasākumiem” un “apglabāšanas un utilizācijas darbībām”, kas minētas attiecīgi Likuma Nr. 178/2002 14. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā, abos gadījumos seko precizējums, proti, “atbilstoši decreto legislativo Nr. 22/97 B un C pielikumam”.
   Šāds precizējums, kas turklāt nav minēts šī paša panta c) apakšpunktā, šķiet nodala, no vienas puses, apglabāšanas vai utilizācijas darbības vispārējā nozīmē un, no otras puses, tādas darbības, kas ir īpaši paredzētas decreto legislativo Nr. 22/97 B un C pielikumā.
   Ņemot vērā šo dalījumu, no decreto legislativo Nr. 22/97 6. panta 1. punkta a) apakšpunkta kontekstā ar Likuma Nr. 178/200214. panta a) un b) apakšpunktu skaidri izriet, ka šis pēdējais minētais noteikums iezīmē atkritumu jēdziena kontūras un ka šajā jēdzienā varētu nebūt ietvertas visas A pielikumā minētās materiālu, vielu vai lietu kategorijas, attiecībā uz ko to īpašnieks uzsāk jebkādu apglabāšanas vai utilizācijas darbību vai vēlas uzsākt šādu darbību, un bet gan tikai tās, attiecībā uz ko ir veiktas vai ir plānots veikt apglabāšanas vai utilizācijas darbības, kas skaidri ir uzskaitītas decreto legislativo Nr. 22/97 B un C pielikumā.
   Itālijas likumdevēja noteiktajā sistēmā, kurā jēdziens atkritumi ir stipri atkarīgs no iepriekš minētajiem nosacījumiem, visus A pielikumā ietvertos materiālus, vielas vai lietas, attiecībā uz ko to īpašnieks uzsāk decreto legislativo Nr. 22/97 B pielikumā neparedzēto jebkādu apglabāšanas darbību vai vēlas uzsākt šādu darbību, vai C pielikumā neparedzēto utilizācijas darbību, tātad nevarētu kvalificēt kā atkritumus un līdz nebūtu iespējams tos pakļaut atkritumu apsaimniekošanas regulējumam.
   Komisija uzskata, ka šādi prettiesiski tiek ierobežots atkritumu jēdziens un tātad Itālijas atkritumu apsaimniekošanas regulējuma piemērošanas joma. Proti, Itālijas likumdevēja sniegtā interpretācija ierobežo direktīvas noteikumu piemērojamību ar Itālijas tiesību normā noteiktām hipotēzēm un izslēdz no to piemērošanas jomas citas iepriekš neparedzamas hipotēzes, kas varētu tikt pakļautas šai normai un attiecībā uz ko būtu nepieciešana plaša jēdziena atkritumi interpretācija, kāda tā ir apstiprināta sprieduma lietā Palin Granit 36. punktā. Šāda Itālijas likumdevēja nostāja ir pretrunā ar Direktīvas noteikumiem, no kuriem nedrīkst atkāpties ar valsts tiesību normu palīdzību.

      (1)  OV L 78, 26.03.1991., 32. lpp.

      (2)  OV L 194, 25.07.1975., 39. lpp .


title: Lieta C-405/14: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 11. jūnija rīkojums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PST CLC a.s./Generální ředitelství cel Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tarifu klasifikācija — Regulas (EK) Nr. 384/2004 pielikumā ietvertās tabulas 2. punkta spēkā esamība laikposmā no 2004. gada 22. marta līdz 2009. gada 22. decembrim — Šīs tiesību normas piemērojamība 2008. gadā iesniegtajām muitas deklarācijām — Preču, kuras paredzētas datoriem ar dzesēšanas radiatoru un ventilatoru, klasifikācija

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/10

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 11. jūnija rīkojums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PST CLC a.s./Generální ředitelství cel

   (Lieta C-405/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tarifu klasifikācija - Regulas (EK) Nr. 384/2004 pielikumā ietvertās tabulas 2. punkta spēkā esamība laikposmā no 2004. gada 22. marta līdz 2009. gada 22. decembrim - Šīs tiesību normas piemērojamība 2008. gadā iesniegtajām muitas deklarācijām - Preču, kuras paredzētas datoriem ar dzesēšanas radiatoru un ventilatoru, klasifikācija)
   (2015/C 320/14)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: PST CLC a.s.

      Atbildētāja: Generální ředitelství cel

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2004. gada 1. marta Regulas (EK) Nr. 384/2004 par dažu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā pielikumā ietvertās tabulas 2. punkts nebija likumīgs šīs regulas spēkā esamības laikā, proti, no 2004. gada 22. marta līdz 2009. gada 22. decembrim;

               2)

               Ciktāl pamatlietā apspriestās preces sastāv no dzesēšanas radiatora, kā arī ventilatora un ir vienīgi paredzētas iekļaušanai datorā, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, to tarifu klasifikācija ir jāveic, pamatojoties uz Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1214/2007, paredzētajiem vispārīgajiem kombinētās nomenklatūras interpretācijas noteikumiem.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta T-529/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 4. maija spriedums — In ‘t Veld /Padome (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Padomes Juridiskā dienesta atzinums par Komisijas priekšlikumu atļaut sarunu sākšanu starptautiska līguma noslēgšanai — Daļējs piekļuves atteikums — Izņēmums sabiedrības interešu aizsardzībai starptautisko attiecību jomā — Izņēmums juridisko atzinumu aizsardzībai — Attiecīgās intereses konkrēts un paredzams apdraudējums — Sabiedrības prioritāras intereses)

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/9

         Vispārējās tiesas 2012. gada 4. maija spriedums — In ‘t Veld/Padome
   (Lieta T-529/09) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Padomes Juridiskā dienesta atzinums par Komisijas priekšlikumu atļaut sarunu sākšanu starptautiska līguma noslēgšanai - Daļējs piekļuves atteikums - Izņēmums sabiedrības interešu aizsardzībai starptautisko attiecību jomā - Izņēmums juridisko atzinumu aizsardzībai - Attiecīgās intereses konkrēts un paredzams apdraudējums - Sabiedrības prioritāras intereses)
   2012/C 184/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sophie in ‘t Veld (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — O. Brouwer un J. Blockx, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji M. Bauer, C. Fekete un O. Petersen, vēlāk M. Bauer un C. Fekete)
   Persona, kas iestājusies atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. O.'Reilly un P. Costa de Oliveira)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2009. gada 29. oktobra lēmumu, ar kuru liedz pilnu piekļuvi 2009. gada 9. jūlija dokumentam Nr. 11897/09, kurā ir Padomes Juridiskā dienesta atzinums ar nosaukumu “Komisijas ieteikums Padomei atļaut sarunu sākšanu starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm, lai noslēgtu starptautisku līgumu, lai Savienoto Valstu Valsts Kasei nodotu finanšu ziņojumu datus terorisma un terorisma finansēšanas novēršanai, kā arī cīņai pret šo fenomenu — Juridiskais pamats”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2009. gada 29. oktobra lēmumu, ciktāl ar to atsaka piekļuvi nepubliskotajām dokumenta Nr. 11897/09 daļām, kas nav daļas, kuras skar iecerētā līguma vai sarunu direktīvu īpašo saturu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta F-28/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. martā  – ZZ / SEAE

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/44

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. martā – ZZ/SEAE

   (Lieta F-28/14)
   2014/C 184/73
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      ZZ (pārstāvji – J.-N. Louis un D. de Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Savienības Augstā pārstāvja lēmumus izbeigt prasītāja pagaidu darbinieka līgumu, atteikt viņu uzklausīt saistībā ar psiholoģiskās vardarbības faktiem, noraidīt viņa lūgumu iecelt ārēju izmeklētāju un reģistrēt viņa sūdzību kā lūgumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Augstā pārstāvja, Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieka (RH/VP) 2013. gada 20. decembra lēmumu izbeigt prasītāja pagaidu darbinieka līgumu Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta e) punkta izpratnē ar 2014. gada 31. martu;

               —

               atcelt RH/VP lēmumu atteikt viņu uzklausīt saistībā ar psiholoģiskās vardarbības faktiem, lai gan prasītājs savā 9. decembra sūdzības par EĀDD Chief Operating Officer pavadvēstulē skaidri to lūdza;

               —

               atcelt RH/VP lēmumu noraidīt viņa lūgumu iecelt ārēju augsta līmeņa izmeklētāju, kas pierādītu savu ievērojamo pieredzi par Eiropas Savienības iestādēs valdošiem darba apstākļiem un nepārmetamu objektivitāti, lai noskaidrotu faktus, no tiem izdarītu secinājumus un sniegtu ieteikumus RH/VP par veicamajiem pasākumiem minētās sūdzības sakarā;

               —

               atcelt RH/VP lēmumu reģistrēt viņa sūdzību kā lūgumu un nodot to izskatīšanai DG HR.D.2 “Juridiskie jautājumi, komunikācijas un attiecības starp dalībniekiem”, kurā nevienam no darbiniekiem nav tāda pati pakāpe un pilnvaras, kādas ir ierēdnim, par kuru šī sūdzība ir iesniegta;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-117/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. martā iesniedza Juzgado de lo Social n ° 23 de Madrid (Spānija) – Grima Janet Nisttauz Poclava / Jose María Ariza Toledano (Taberna del Marqués)

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. martā iesniedza Juzgado de lo Social no 23 de Madrid (Spānija) – Grima Janet Nisttauz Poclava/Jose María Ariza Toledano (Taberna del Marqués)

   (Lieta C-117/14)
   2014/C 151/17
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 23 de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Grima Janet Nisttauz Poclava

      Atbildētājs: Jose María Ariza Toledano (Taberna del Marqués)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru darba līgumā uz nenoteiktu laiku, lai atbalstītu uzņēmējus, ir paredzēts viena gada pārbaudes laiks, kurā darba ņēmējs var tikt atlaists jebkurā brīdī, ir pretrunā Savienības tiesībām un atbilst [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas] (1) 30. pantā nodrošinātajām pamattiesībām?

               2)

               Vai darba līgumā uz nenoteiktu laiku, lai atbalstītu uzņēmējus, paredzētais viena gada pārbaudes laiks pārkāpj [1999. gada 28. jūnija] Direktīvā 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (2) regulētā pamatnolīguma 1. un 3. klauzulas mērķus un regulējumu?

      (1)  OV 2000 C 364, 1. lpp.

      (2)  OV L 175, 43. lpp.


title: Lieta T-145/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Elisabetta Righini iesniedza 2004. gada 16. aprīlī

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/10

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Elisabetta Righini iesniedza 2004. gada 16. aprīlī
   (Lieta T-145/04)
   (2004/C 179/20)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 16. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Elisabetta Righini, kura norādīja dzīvesvietu Briselē (Beļģija) un kuru pārstāv Eric Boigelot, avocat.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumus, kas tika paziņoti prasītājai attiecīgi 2003. gada 27. maijā un 2003. gada 30. jūnijā un ar kuriem prasītāja, uzsākot dienestu, tika ieskaitīta A 7 pakāpes 3. līmenī, neatkarīgi no tā, vai viņa tiks pieņemta darbā kā pagaidu darbiniece vai ierēdne – praktikante;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt tiesvedības izdevumus saskaņā ar Pirmās instances tiesas reglamenta 87. panta 2. punktu.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Prasītāja nepiekrīt lēmumam viņu ieskaitīt A 7 pakāpes 3. līmenī, ar kuru kopš 2003. gada 21. maija viņa tika iecelta par ierēdni – praktikanti.
   Savas prasības atbalstam viņa norāda uz:

               —

               Noteikumu 31. panta 2. punkta pārkāpumu;

               —

               Komisijas 1983. gada 1. septembra lēmuma, kurš grozīts 1996. gada 7. februārī, pārkāpumu, precizējot kritērijus, ko piemēro, nosakot pakāpes un līmeņus, pieņemot darbā pagaidu darbiniekus un ierēdņus;

               —

               noteiktu vispārīgo tiesību principu tādu kā vienlīdzīgas attieksmes principa, tiesiskās paļāvības principa un pienācīgas gādības principa pārkāpumu. Šie principi uzliek iecēlējinstitūcijai [AIPN] par pienākumu pieņemt lēmumu, balstoties tikai uz pamatotiem argumentiem, kas izslēdz acīmredzamu kļūdu novērtējumā.

         Prasītāja uzsver, ka gan viņas īpašās iemaņas, gan minētās darbavietas profils, kas prasa īpaši kvalificētu kandidātu, attaisnotu viņas iecelšanu A6 pakāpē.


title: Lieta T-338/09: Prasība, kas celta 2009. gada 27. augustā — Müller-Boré & Partner/ITSB — Popp u.c. ( MBP )

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/73

         Prasība, kas celta 2009. gada 27. augustā — Müller-Boré & Partner/ITSB — Popp u.c. (“MBP”)
   (lieta T-338/09)
   2009/C 267/132
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Müller-Boré & Partner, Minhene (Vācija) (pārstāvji — C. Osterrieth un T. Schmitz, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Citi procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki:
      E. Popp, Minhene (Vācija), W. E. Sajda, Minhene, J. Bohnenberger, Minhene, V. Kruspig, Minhene

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atbildētāja — ITSB — Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1176/2007-4 atcelt un grozīt tādējādi, lai apelācijas sūdzība un iebildumi tiktu pilnībā noraidīti;

               —

               piespriest atbildētājam — ITSB — atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskā preču zīme “MBP” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 1 407 857)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieki:
      E. Popp, W. E. Sajda, J. Bohnenberger un V. Kruspig

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskā preču zīme “ip_law@mbp.” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 667 105), kā arī īpašais tirdzniecības nosaukums “mbp.de” atbilstoši Vācijas Likumam par preču zīmēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp konfliktējošajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-639/11: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 20. marta spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika Valsts pienākumu neizpilde  — Mehānisko transportlīdzekļu reģistrācija  — LESD 34. un 36. pants  — Direktīva 70/311/EEK  — Direktīva 2007/46/EK  — Satiksme dalībvalstī pa ceļa labo pusi  — Pienākums reģistrācijas nolūkā pārvietot uz kreiso pusi tādu vieglo automobiļu stūres iekārtu, kuros tā atrodas labajā pusē

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/3

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 20. marta spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-639/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Mehānisko transportlīdzekļu reģistrācija - LESD 34. un 36. pants - Direktīva 70/311/EEK - Direktīva 2007/46/EK - Satiksme dalībvalstī pa ceļa labo pusi - Pienākums reģistrācijas nolūkā pārvietot uz kreiso pusi tādu vieglo automobiļu stūres iekārtu, kuros tā atrodas labajā pusē)
   2014/C 142/03
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Wilms, G. Zavvos un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji – B. Majczyna un M. Szpunar)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvji – D. Kriaučiūnas un R. Krasuckaitė)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde – LESD 34. panta, Padomes 1970. gada 8. jūnija Direktīvas 70/311/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju stūres iekārtu (OV L 133, 10. lpp.) 2.a panta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvas 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (OV L 263, 1. lpp.), 4. panta 3. punkta pārkāpums – Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar ko aizliedz transportlīdzekļu ar stūres iekārtu labajā pusē reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pakārtojot jaunu vai citā dalībvalstī reģistrētu vieglo automobiļu, kuru stūres iekārta atrodas labajā pusē, reģistrāciju savā teritorijā prasībai par to, ka stūre ir jāpārceļ uz kreiso pusi, Polijas Republika nav izpildījusi Padomes 1970. gada 8. jūnija Direktīvas 70/311/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju stūres iekārtu 2.a pantā, Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvas 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (“pamatdirektīva”), 4. panta 3. punktā, kā arī LESD 34. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Polijas republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lietuvas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 73, 10.3.2012.


title: Lieta T-526/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. jūlijā  – Matratzen Concord /ITSB – Barranco Rodriguez  ( “Matratzen Concord” )

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/52

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. jūlijā – Matratzen Concord/ITSB – Barranco Rodriguez (“Matratzen Concord”)
   (Lieta T-526/14)
   2014/C 303/61
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Matratzen Concord GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvis – I. Selting, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki: Mariano Barranco Rodriguez un Pablo Barranco Schnitzler (Sant Just Desvern, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 9. aprīļa lēmumu lietā R 1523/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesvedības gaitā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Matratzen Concord” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10., 20., 24. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 3 59  404

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieki: Mariano Barranco Rodriguez un Pablo Barranco Schnitzler

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “MATRATZEN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 20. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta, kā arī Regulas Nr. 207/2009 41. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 42. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta C-204/04: Tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 22. marta  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/12

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 22. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-204/04) (1)

   (2006/C 154/26)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 201, 07.08.2004.


title: Lietas C-362/03 izslēgšana no reģistra

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/13

         Lietas C-362/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 284/27)
   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 22. jūlijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-362/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku.

      (1)  OV C 264, 1.11.2003.


title: Lieta C-383/08: Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 16. novembra rīkojums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/30

         Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 16. novembra rīkojums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-383/08) (1)

   ()
   2011/C 30/48
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta T-7/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 3. aprīļa rīkojums – ADEAS /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu, ievērojot noteiktus nosacījumus — Apvienība — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/30

         Vispārējās tiesas 2014. gada 3. aprīļa rīkojums – ADEAS/Komisija
   (Lieta T-7/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu, ievērojot noteiktus nosacījumus - Apvienība - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 184/52
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Association pour la défense de l’épargne et de l’actionnariat des salariés de France Télécom-Orange (ADEAS) (Parīze, Francija) (pārstāvji – A.-L. Lefort des Ylouses un A.-S. Gay, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, D. Grespan un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 20. decembra Lēmumu 2012/540/ES par valsts atbalstu C 25/08 (ex NN 23/08) – France Télécom piesaistīto valsts ierēdņu pensiju finansēšanas veida reformai, kuru īstenojusi Francijas Republika par labu France Télécom (OV 2012, L 279, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               nav jālemj par Francijas Republikas pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

                  L’association pour la défense de l’épargne et de l’actionnariat des salariés de France Télécom-Orange (ADEAS) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Apvienotās lietas T-426/10 un T-575/10 un lieta T-440/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra rīkojums – Moreda-Riviere Trefilerías/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Priekšspriegojuma tērauda tirgus Eiropā – Cenu noteikšana, tirgus sadale un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums – Lēmums par grozījumu izdarīšanu sākotnējā lēmumā, neietekmējot prasītājai uzlikto naudas sodu apmēru – Intereses celt prasību neesamība – Daļēja acīmredzama nepieņemamība)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/30

      Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra rīkojums – Moreda-Riviere Trefilerías/Komisija
      (Apvienotās lietas T-426/10 un T-575/10 un lieta T-440/12) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Priekšspriegojuma tērauda tirgus Eiropā - Cenu noteikšana, tirgus sadale un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Lēmums par grozījumu izdarīšanu sākotnējā lēmumā, neietekmējot prasītājai uzlikto naudas sodu apmēru - Intereses celt prasību neesamība - Daļēja acīmredzama nepieņemamība)
      (2015/C 073/40)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Hihona, Spānija) (pārstāvji – lietās T-426/10 un T-575/10 F. González Díaz un A. Tresandi Blanco un lietā T-440/12 sākotnēji F. González Díaz un P. Herrero Prieto, vēlāk F. González Díaz un A. Tresandi Blanco, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre un V. Bottka, kā arī lietā T-440/12 C. Urraca Caviedes, pārstāvji, kuriem lietās T-426/10 un T-440/12 palīdz L. Ortiz Blanco, advokāts)

         Priekšmets

      Prasības atcelt un grozīt gan Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38344 – priekšspriegojuma tērauds) redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, un Komisijas 2011. gada 4. aprīļa Lēmumu C(2011) 2269, galīgā redakcija, gan Komisijas konkurences ģenerāldirektora 2012. gada 25. jūlija vēstuli COMP/G2/DVE/nvz/79465

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  lietā T-426/10 kā acīmredzami nepieņemamus noraidīt prasījumus daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, par grozījumu izdarīšanu Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumā C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38344 – priekšspriegojuma tērauds);

                  2)

                  lietā T-575/10 prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

                  3)

                  lēmuma par pārējiem prasības pamatiem un prasījumiem pieņemšanu atlikt;

                  4)

                  Moreda-Riviere Trefilerías, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar prasības pamatiem un prasījumiem, kas attiecībā uz Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, par grozījumu izdarīšanu Komisijas 200. gada 30. jūnija Lēmumā C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38344 – priekšspriegojuma tērauds) izklāstīti lietā T-426/10, kā arī tiesāšanās izdevumus lietā T-575/10.

         (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta T-41/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — IPK International — World Tourism Marketing Consultants pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/47

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — IPK International — World Tourism Marketing Consultants pret Komisiju
   (Lieta T-41/07)
   (2007/C 82/99)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH, Minhene (Vācija) (pārstāvis — C. Pitschas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2006. gada 4. decembra Lēmumu (K(2006)6452) par naudas līdzekļu atgūšanu EUR 318 000 apmērā ar nokavējuma procentiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2006. gada 4. decembra Lēmumu K (2006) 6452 par naudas līdzekļu atgūšanu, ko prasītāja ir saņēmusi avansā par ECODATA projektu pirms lēmuma par iepirkuma piešķiršanu atsaukšanas. Šis lēmums ir pieņemts, piemērojot EKL 256. pantu.
   Lēmuma par atbalsta piešķiršanu datu bankas izveidei par ekotūrismu Eiropā ir atcelts ar Komisijas 2005. gada 13. maija lēmumu, un prasītāja to apstrīdēja Pirmās instances tiesā (skat. lietu T-297/05).
   Prasības pamatojumā prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks. Tas izriet no lēmuma par atcelšanu prettiesiskuma un automātiski padara šo lēmumu par prettiesisku. Turklāt tas ir vienpusējs tiesību akts, lai gan ar šo lēmumu izteiktā tiesiskā prasība ir līgumiska rakstura un tādēļ to var apstrīdēt tikai, ceļot civiltiesisku prasību dalībvalsts kompetentajās tiesās.


title: Lieta F-78/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) priekšsēdētāja 2010. gada 22. jūnija rīkojums — Luigi Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Tiesāšanās izdevumu atlīdzināšana — Iespēja celt paralēlu prasību — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/58

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) priekšsēdētāja 2010. gada 22. jūnija rīkojums — Luigi Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-78/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Tiesāšanās izdevumu atlīdzināšana - Iespēja celt paralēlu prasību - Acīmredzama nepieņemamība)
   2010/C 234/106
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītāja lūgums atlīdzināt tam lietā T–18/04 radušos tiesāšanās izdevumus, kuru atlīdzināšana atbildētājai tika piespriesta Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. jūnija spriedumā. Otrkārt, prasība atlīdzināt nodarīto kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Marcuccio prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks atlīdzina savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009., 43. lpp.


title: Lieta T-235/11: Prasība, kas celta 2011. gada 29. aprīlī — Spānija/Komisija

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 29. aprīlī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-235/11)
   2011/C 186/56
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 18. februāra Lēmumu C(2011) 1023, galīgā redakcija, tiktāl, ciktāl ar to ir samazināts Kohēzijas fonda finansējums šādu projektu posmiem:

                           —

                           “Sliežu ceļa piegāde un montāža ātrgaitas līnijai Madride–Saragosa–Barselona–Francijas robeža. Madrides–Ljeidas posms” (CCI Nr. 1999.ES.16.CPT.001);

                           —

                           “Ātrgaitas dzelzceļa līnija Madride–Barselona. Ljeidas–Martorejas posms (Platforma, 1. posms)” (CCI Nr. 2000.ES.16.C.PT.001);

                           —

                           “Ātrgaitas līnija Madride–Saragosa–Barselona–Francijas robeža. Pievade Saragosai” (CCI Nr. 2000.ES.16.C.PT.003);

                           —

                           «Ātrgaitas līnija Madride–Saragosa–Barselona–Francijas robeža. Ljeida–Martoreja. Apakšposms X–A (Olerdola — Avinjoneta del Penedesa)» (CCI Nr. 2001.ES.16.C.PT.007), un

                           —

                           “Jauna ātrgaitas dzelzceļa pievade Levantei. Lapinetas–Alvasetes apakšposms (Platforma)” (CCI Nr. 2004.ES.16.C.PT.014).

               —

               pakārtoti, attiecībā uz korekcijām, kas tika piemērotas šī lēmuma pantos skaidri noteiktiem grozījumiem, daļēji atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl ar to labotā summa tika samazināta līdz EUR 27 047 647,00;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Padomes 1994. gada 16. maija Regulas Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi (OV L 130, 1. lpp.) II pielikuma H panta 2. punkta pārkāpums, jo Komisija nav ievērojusi trīs mēnešu termiņu lēmuma pieņemšanai, sākot no [Spānijas Karalistes] uzklausīšanas dienas.

               2)

               Ar otro pamatu attiecībā uz piegādes iepirkumu līgumiem tiek apgalvots Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/38, ar ko koordinē līgumu piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 199, 84. lpp.), 20. panta 2. punkta e) apakšpunkta pārkāpums tā nepareizas piemērošanas dēļ, un attiecībā uz būvdarbu un pakalpojumu iepirkumu līgumiem, kuri ir koriģēti, tiek apgalvots šī paša tiesību akta 20. panta 2. panta f) apakšpunkta pārkāpums tā nepareizas piemērošanas dēļ, jo paziņojums par papildu pakalpojumu sniegšanu ir konceptuāli nošķirta darbība no Spānijas tiesību aktos attiecībā uz publisko iepirkumu paredzētā [publiskā iepirkuma] līguma, kurš atrodas izpildes stadijā, grozīšanas, un tādējādi šis grozījums neietilpst minētās direktīvas piemērošanas jomā.

               3)

               Ar trešo pamatu, pakārtoti iepriekšējam pamatam un tikai attiecībā uz būvdarbu un pakalpojumu iepirkumu līgumiem, kuri ir koriģēti, tiek apgalvots Direktīvas 93/38 20. panta 2. punkta f) apakšpunkta pārkāpums tiktāl, ciktāl visi nosacījumi, kas Spānijas iestādēm pēc neizsludinātas sarunu procedūras ļāva piešķirt papildu veicamos būvdarbus piecos projektu posmos, uz kuriem attiecas korekcija, bija izpildīti.


title: Lieta F-96/11: Civildienesta tiesas 2012. gada 2. februāra rīkojums — Makaronidis /Komisija

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/28

         Civildienesta tiesas 2012. gada 2. februāra rīkojums — Makaronidis/Komisija
   (Lieta F-96/11) (1)

   2012/C 126/55
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  Nav paziņojuma OV.


title: Lieta C-362/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2008. gada 5. jūnija spriedumu lietā T-141/05 Internationaler Hilfsfonds e.V. /Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 7. augustā iesniedzis Internationaler Hilfsfonds e.V.

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2008. gada 5. jūnija spriedumu lietā T-141/05 Internationaler Hilfsfonds e.V./Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 7. augustā iesniedzis Internationaler Hilfsfonds e.V.

   (Lieta C-362/08 P)
   (2008/C 272/20)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Internationaler Hilfsfonds eV (pārstāvis — H. Kaltenecker, advokāts)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2008. gada 5. jūnija spriedumu;

               —

               galīgi izlemt lietu un atcelt apstrīdēto Komisijas 2005. gada 14. februāra aktu (Tiesas Statūtu 54. pants);

               —

               pakārtoti, nosūtīt lietu Pirmās instances tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, izskaitot apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmās instances tiesa apelācijas sūdzības iesniedzēja prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar ko apelācijas sūdzības iesniedzējam tika atteikta piekļuve noteiktiem dokumentiem attiecībā uz līgumu LIEN 97-2011 par Kazahstānā organizētas medicīniskās palīdzības programmas līdzfinansēšanu, esot noraidījusi kā nepieņemamu ar šādu pamatojumu: prasība attiecoties uz pasākumu, ar ko tika vienīgi apstiprināts spēkā stājies iepriekš pieņemts lēmums, un gadījumā, ja apstrīdētais akts nebūtu uzskatāms tikai par apstiprinošu pasākumu, to tāpat nevarot uzskatīt par lēmumu, pret kuru var vērsties ar prasību Regulas Nr. 1049/2001 izpratnē.
   Gan tiesību ziņā, gan arī no apstākļu novērtēšanas viedokļa spriedumam esot būtiski trūkumi.
   Pirmkārt, attiecībā uz apstrīdētā akta kvalifikāciju Pirmās instances tiesa neesot ievērojusi, ka Komisijas paziņojums, ko tā kā atbildi uz atkārtotu pieteikumu Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 2. punkta izpratnē apelācijas sūdzības iesniedzējam bija nosūtījusi agrāk, būtu bijis jāuzskata par spēkā neesošu, jo to neesot sastādījis Komisijas Ģenerālsekretārs un tajā neesot bijis iekļauts nedz pamatojums, nedz arī tiesību izklāsts. Tādējādi, tā kā šī atbilde esot spēkā neesoša, šī vēstule nevarot būt prasības atcelt aktu priekšmets. Tādēļ par galīgu lēmumu esot uzskatāms tikai apstrīdētais akts, tas ir, Komisijas atbilde uz jaunu apelācijas sūdzības iesniedzēja pieteikumu, pirms kura pieņemšanas, pretēji Pirmās instances tiesas izpratnei, Komisija faktiski esot veikusi jaunu un pilnīgu situācijas izskatīšanu. Tātad, apstrīdētais akts nevarot būt “vienīgi apstiprinošs pasākums”, jo no juridiskā viedokļa neesošas lietas apstiprināšana esot absurda. Diemžēl Pirmās instances tiesas bezdarbības dēļ agrākā Komisijas paziņojuma tiesiskā spēkā esamība neesot tikusi pārbaudīta, kas esot novedis pie apstrīdētā Komisijas pasākuma nepareizas kvalifikācijas.
   Otrkārt, Pirmās instances tiesas pieņēmums, ka apstrīdētais akts esot atbilde uz pirmo pieteikumu Regulas Nr. 1049/2001 izpratnē un tādēļ to nevarot uzskatīt par lēmumu, ko var apstrīdēt ar prasību, esot balstīts uz nepareizu Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 2. punkta interpretāciju. Pirmās instances tiesa neesot ievērojusi, ka ar šo normu atkārtota pieteikuma iesniegšana gan esot iespējama, bet ne obligāti nepieciešama. Ņemot vērā šo faktu un ievērojot visa procesa laikā izrādīto Komisijas noraidošo attieksmi, apelācijas sūdzības iesniedzējam vairs neesot bijis pienākuma iesniegt turpmākus pieteikumus. Procesa gaitā apelācijas sūdzības iesniedzējs esot izteicis lūgumu savu norādi par šīs normas raksturu iekļaut tiesas sēdes protokolā, jo attiecība uz šo punktu tas esot bijis nepilnīgs. Noraidot pieteikumu par kļūdu labojumu protokolā, Pirmās instances tiesa esot pieļāvusi arī procesuālo tiesību pārkāpumu.


title: Lieta C-110/11: Tiesas 2011. gada 17. maijā rīkojums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Minister van Financiën/G. in 't Veld

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/23

         Tiesas 2011. gada 17. maijā rīkojums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Minister van Financiën/G. in 't Veld

   (Lieta C-110/11) (1)

   2011/C 232/40
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 160, 28.05.2011.


title: lieta T-477/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Aktieselskabet af 21. November 2001 iesniedza 2004. gada 14. decembrī

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/21

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Aktieselskabet af 21. November 2001 iesniedza 2004. gada 14. decembrī
   (lieta T-477/04)
   (2005/C 69/38)
   valoda, kurā tika iesniegts prasības pieteikums - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 14. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Aktieselskabet af 21. November 2001, Brande (Dānija), kuru pārstāv C. Barrett Christiansen, lawyer.

      TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corporation), Tokija (Japāna) ir arī puse procesā Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 7. oktobra lēmumu R 364/2003-1.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “TDK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē (apģērbi, apavi, galvassegas) – pieteikums Nr. 1214675

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               TDK Kabushiki Kaisha

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Kopienas un valsts vārdiskās un grafiskās preču zīmes “TDK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē (ierakstu aparāti utt.)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Atteikt reģistrāciju

               Apelāciju padomes lēmums:

               Noraidīt apelāciju

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts nav piemērojams šajā lietā.


title: Lieta F-5/11: Civildienesta tiesas 2011. gada 19. septembra rīkojums — Mariën /Komisija

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/40

         Civildienesta tiesas 2011. gada 19. septembra rīkojums — Mariën/Komisija
   (Lieta F-5/11) (1)

   2012/C 138/101
   Tiesvedības valoda — angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 139, 07.05.2011, 30. lpp.


title: Lieta C-515/13: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ingeniørforeningen i Danmark, kas rīkojas Poul Landin vārdā/Tekniq, kas rīkojas ENCO A/S – VVS vārdā Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts — 6. panta 1. punkts — Atšķirīga attieksme vecuma dēļ — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka atlaišanas pabalsts netiek izmaksāts darba ņēmējiem, kuriem atlaišanas datumā ir tiesības uz vecuma pensiju atbilstoši vispārējai kārtībai

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/11

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ingeniørforeningen i Danmark, kas rīkojas Poul Landin vārdā/Tekniq, kas rīkojas ENCO A/S – VVS vārdā
   (Lieta C-515/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts - 6. panta 1. punkts - Atšķirīga attieksme vecuma dēļ - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka atlaišanas pabalsts netiek izmaksāts darba ņēmējiem, kuriem atlaišanas datumā ir tiesības uz vecuma pensiju atbilstoši vispārējai kārtībai)
   (2015/C 138/13)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ingeniørforeningen i Danmark, kas rīkojas Poul Landin vārdā

      Atbildētājs: Tekniq, kas rīkojas ENCO A/S – VVS vārdā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā paredzēts, ka darba devējs, atlaižot darbinieku, kurš attiecīgajā uzņēmumā nepārtraukti nostrādājis 12, 15 vai 18 gadus, šim darbiniekam atlaišanas dienā izmaksā pabalstu attiecīgi vienas, divu vai trīs mēnešu darba algu apmērā, tomēr šo pabalstu nemaksā, ja no atlaišanas dienas darbiniekam ir iespēja saņemt valsts pensiju atbilstoši vispārējai kārtībai, ja, pirmkārt, šis tiesiskais regulējums ir objektīvi un saprātīgi pamatots ar likumīgu mērķi nodarbinātības un darba tirgus politikas jomā un, otrkārt, tas ir atbilstīgs un vajadzīgs līdzeklis šā mērķa sasniegšanai. Iesniedzējtiesai ir jānovērtē, vai tas tā ir.

      (1)  OV C 359, 7.12.2013.


title: Lieta C-16/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 14. oktobra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gudrun Schwemmer/Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse (Sociālais nodrošinājums — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Nr. 574/72 — Ģimenes pabalsti — Noteikumi par pārklāšanās novēršanu — Regulas Nr. 1408/71 76. panta 2. punkts — Regulas Nr. 574/72 10. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Bērni, kuri dzīvo dalībvalstī ar savu māti, kura atbilst nosacījumiem ģimenes pabalstu saņemšanai, un kuru tēvs, kurš strādā Šveicē un kurš a priori atbilst nosacījumiem šāda paša veida ģimenes pabalstu saņemšanai atbilstoši Šveices tiesību aktiem, šos pabalstus atturas pieprasīt)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/8

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 14. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gudrun Schwemmer/Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse

   (Lieta C-16/09) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Nr. 574/72 - Ģimenes pabalsti - Noteikumi par pārklāšanās novēršanu - Regulas Nr. 1408/71 76. panta 2. punkts - Regulas Nr. 574/72 10. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Bērni, kuri dzīvo dalībvalstī ar savu māti, kura atbilst nosacījumiem ģimenes pabalstu saņemšanai, un kuru tēvs, kurš strādā Šveicē un kurš a priori atbilst nosacījumiem šāda paša veida ģimenes pabalstu saņemšanai atbilstoši Šveices tiesību aktiem, šos pabalstus atturas pieprasīt)
   2010/C 346/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gudrun Schwemmer

      Atbildētāja: Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — 76. panta 2. punkta interpretācija Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp), kā arī 10. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija Padomes 1972. gada 21. marta Regulā (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 74, 1. lpp.) — Valsts noteikšana, kurai ir jāpiešķir ģimenes pabalsti — Nesaskaitīšanas noteikumi — Bērni, kuri dzīvo vienā dalībvalstī ar savu māti, kas atbilst nosacījumiem, lai tur saņemtu ģimenes pabalstus, un kuru tēvs, kas dzīvo Šveicē un atbilst nosacījumiem, lai saņemtu tāda paša veida ģimenes pabalstus saskaņā ar Šveices tiesību aktiem, tīši nepiesakās šādu pabalstu piešķiršanai, lai kaitētu šķirtajai sievai — Bērnu pabalsts

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, 76. pants, kā arī Padomes 1972. gada 21. marta Regulas (EEK) Nr. 574/72, ar ko nosaka Regulas Nr. 1408/71 īstenošanas noteikumus, 10. pants to redakcijās, kas grozītas un atjauninātas ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 un kas grozītas ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 647/2005, interpretējami tādējādi, ka dalībvalsts, kurā viens no vecākiem dzīvo ar bērniem, tiesību aktos paredzētās tiesības uz pabalstu, kurām nav piemērojams nosacījums par apdrošināšanu, nodarbinātību vai pašnodarbinātību, nevar daļēji apturēt tādā situācijā, kāda ir izskatāmajā lietā, kad bijušais laulātais, kurš ir otrs no bērnu vecākiem, principā ir tiesīgs saņemt ģimenes pabalstus dalībvalstī, kurā viņš ir nodarbināts kādā profesijā, vai nu atbilstoši šis dalībvalsts tiesību aktiem, vai arī saskaņā ar Regulas Nr. 1408/71 73. pantu, bet minētos pabalstus faktiski nesaņem, jo nav iesniedzis pieteikumu par to piešķiršanu.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta C-376/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 17. oktobra rīkojums ( Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Direktīva 2002/20/EK — 12. pants — Attiecīgās nozares uzņēmumiem uzlikti administratīvi maksājumi — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru elektronisko komunikāciju tīklu uzņēmumiem tiek uzlikts maksājums, kas paredzēts, lai segtu ar valsts regulatīvo iestāžu darbību saistītas izmaksas)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/2

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 17. oktobra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

   (Lieta C-376/12) (1)

   (Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/20/EK - 12. pants - Attiecīgās nozares uzņēmumiem uzlikti administratīvi maksājumi - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru elektronisko komunikāciju tīklu uzņēmumiem tiek uzlikts maksājums, kas paredzēts, lai segtu ar valsts regulatīvo iestāžu darbību saistītas izmaksas)
   2013/C 377/03
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sky Italia Srl

      Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

      Piedaloties: Television Broadcasting System SpA un Wind Telecomunicazioni SpA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.) 12. panta interpretācija — Uzņēmumiem uzlikti administratīvi maksājumi — Tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka visas regulatīvo valsts iestāžu izmaksas, ko nefinansē valsts, tiek sadalītas starp attiecīgās nozares uzņēmumiem atkarībā no to gūtajiem ienākumiem no attiecīgo preču vai pakalpojumu pārdošanas

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) 12. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kāds ir aplūkots pamatlietā un saskaņā ar kuru uzņēmumiem, kas nodrošina elektronisko komunikāciju pakalpojumu vai tīklu, ir jāmaksā maksājums, no kura paredzēts segt visas izmaksas, kas ir radušās valsts regulatīvo iestādei un ko nav finansējusi valsts, kura apmērs tiek noteikts atkarībā no ienākumiem, ko gūst šie uzņēmumi, ar nosacījumu, ka šis maksājums ir paredzēts tikai, lai segtu izmaksas, kas ir saistītas ar šīs tiesību normas 1. punkta a) apakšpunktā minētajām darbībām, ka kopējie ieņēmumi no minētā maksājuma iekasēšanas nepārsniedz kopējās ar šīm darbībām saistītās izmaksas un ka šis pats maksājums tiek sadalīts starp uzņēmumiem objektīvi, pārskatāmi un proporcionāli, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 311, 13.10.2012.


title: Lieta T-386/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Pegler /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — Preventīva iedarbība)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/23

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Pegler/Komisija
   (Lieta T-386/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - Preventīva iedarbība)
   2011/C 145/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pegler Ltd (Doncaster, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — R. Thompson, QC, un A. Collinson, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji –A. Nijenhuis un V. Bottka, kuriem palīdz S. Kinsella un K. Daly, solicitors)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F-1/38.121 — Fitingi [Savienotājelementi]), kā arī, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai ar minēto lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmuma C(2006) 4180 par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta Nr. COMP/F-38.121 — Fitingi [Savienotājelementi]) 1. pantu daļā, kurā konstatēts, ka Pegler Ltd ir piedalījusies pārkāpumā laikposmā no 1988. gada 31. decembra līdz 1993. gada 29. oktobrim;

               2)

               naudas sods, kas Pegler solidāri uzlikts Lēmuma C(2006) 4180 2. panta h) apakšpunktā, tiek noteikts EUR 3,4 miljonu apmērā;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 20, 27.01.2007.


title: Lieta C-455/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-426/10 līdz T-429/16 un no T-438/12 līdz T-441/12 Moreda-Riviere Trefilerías u.c./Komisija 2016. gada 12. augustā iesniedza Moreda-Riviere Trefilerías, S.A.

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-426/10 līdz T-429/16 un no T-438/12 līdz T-441/12 Moreda-Riviere Trefilerías u.c./Komisija 2016. gada 12. augustā iesniedza Moreda-Riviere Trefilerías, S.A.

   (Lieta C-455/16 P)
   (2016/C 392/17)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (pārstāvji – F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija spriedumu lietās no T-438/12 līdz T-441/12 un it īpaši lietā T-440/12 Moreda-Riviere Trefilerías, S.A./Eiropas Komisija;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan šajā tiesvedībā, gan Vispārējā tiesā notikušajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, par nepieņemamu atzīstot pamatu, kas saistīts ar apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.

               2.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ar nepareizu juridisku mērauklu vērtējot otro pieteikumu par maksātspējas neesamību un līdz ar to – jautājumu par prasības pieņemamību.

               3.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, izvērtējot vai klaji sagrozot pierādījumus, neesot izpildījusi pienākumu veikt neierobežotu pārbaudi tiesā un esot pārkāpusi tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kā arī neesot sniegusi pamatojumu.


title: Lieta T-123/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2017. gada 10. aprīļa rīkojums – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER Pagaidu noregulējums — Enerģētika — ACER lēmums, ar kuru ir noraidīts pieteikums par iestāšanos lietā A-001 – 2017 (konsolidētā redakcija) — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/29

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2017. gada 10. aprīļa rīkojums – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER

   (Lieta T-123/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Enerģētika - ACER lēmums, ar kuru ir noraidīts pieteikums par iestāšanos lietā A-001 – 2017 (konsolidētā redakcija) - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 195/41)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Vīne, Austrija) (pārstāvis – B. Rajal, advokāts)

      Atbildētāja: Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER) (pārstāvji – P. Martinet un E. Tremmel)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt ACER2017. gada 17. februāra lēmuma, ar kuru ir ticis noraidīts prasītājas pieteikums par iestāšanos lietā A-001–2017 (konsolidētā redakcija), piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-109/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. martā iesniedza Bundesfinanzhofs (Vācija) – Finanzamt Hamburg – Mitte / Marenave Schiffahrts AG

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. martā iesniedza Bundesfinanzhofs (Vācija) – Finanzamt Hamburg–Mitte/Marenave Schiffahrts AG

   (Lieta C-109/14)
   2014/C 159/17
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finanzamt Hamburg–Mitte

      Atbildētāja: Marenave Schiffahrts AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Atbilstoši kādai aprēķina metodei ir jāaprēķina holdinga sabiedrības (samērīgs) priekšnodokļa atskaitījums, kura pamatā ir ienākošie pakalpojumi, kuri ir saistīti ar kapitāla piesaistīšanu, lai iegūtu dalību meitassabiedrībās, ja holdings vēlāk (kā tas ir paredzēts no paša sākuma) par labu šīm sabiedrībām sniedz dažādus ar nodokli apliekamus pakalpojumus?

               2)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem (1), 4. panta 4. punkta otrajā daļā paredzētais noteikums par vairāku personu uzskatīšanu par vienu nodokļa maksātāju nepieļauj valsts regulējumu, saskaņā ar kuru (pirmkārt) tikai juridiska persona, bet ne personālsabiedrība, var tikt iekļauta cita nodokļa maksātāja (tā saucamās grupas vadošās sabiedrības) uzņēmumā, un kurā ir (otrkārt) paredzēts, ka šī juridiskā persona finansiāli, saimnieciski un organizatoriski (hierarhijas attiecību izpratnē) ir iekļauta “grupas vadošās sabiedrības uzņēmumā”?

               3)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša: vai nodokļa maksātājs var tieši atsaukties uz Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 4. panta 4. punkta otro daļu?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-152/03: Tiesas (virspalāta) spriedums  2006. gada 21. februārī  ( Bundesfinanzhof  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Hans-Jürgen Ritter-Coulais ,  Monique Ritter-Coulais  pret  Finanzamt Germersheim  (Nodokļu tiesību akti — Ienākuma nodokļi — EEK līguma 48. pants (vēlāk - EK līguma 48. pants, jaunajā redakcijā pēc grozījumiem - EKL 39. pants) — Valsts tiesiskais regulējums, kas ierobežo īres ienākumu no nekustamā īpašuma, kas atrodas citā dalībvalstī, zuduma vērā ņemšanu)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/2

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 21. februārī (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hans-Jürgen Ritter-Coulais, Monique Ritter-Coulais pret Finanzamt Germersheim

   (Lieta C-152/03) (1)

   (Nodokļu tiesību akti - Ienākuma nodokļi - EEK līguma 48. pants (vēlāk - EK līguma 48. pants, jaunajā redakcijā pēc grozījumiem - EKL 39. pants) - Valsts tiesiskais regulējums, kas ierobežo īres ienākumu no nekustamā īpašuma, kas atrodas citā dalībvalstī, zuduma vērā ņemšanu)
   (2006/C 131/03)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Hans-Jürgen Ritter-Coulais, Monique Ritter-Coulais

      Atbildētājs: Finanzamt Germersheim

   Priekšmets:
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — EKL 43. un 56. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums attiecībā uz fizisko personu ienākuma nodokli, kurš zudumu no nekustamā īpašuma īres atvilkšanu vai progresivitātes klauzulas piemērošanu šiem zudumiem ierobežo ar zudumiem, kas saistīti ar nekustamo īpašumu, kas atrodas valsts teritorijā
   Rezolutīvā daļa:
   EEK līguma 48. pants (vēlāk — EK līguma 48. pants, jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 39. pants) jāinterpretē tādējādi, ka tas iestājas pret tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tas ir pamata prāvā, kurš fiziskām personām, kas kādā dalībvalstī gūst ienākumus no algota darba un tajā ir neierobežoti apliekamas ar nodokli, neļauj pieprasīt, lai nodokļa likmes, kas šajā valstī piemērojama šiem ienākumiem, noteikšanai tiktu ņemts vērā īres ienākumu zudums, kas saistīts ar dzīvojamo māju, ko tās šim nolūkam izmanto pašas un kas atrodas citā dalībvalstī, kaut gan ar šādu māju saistītie pozitīvie ienākumi no īres tiktu ņemti vērā.

      (1)  OV C 158, 05.07.2003.


title: Hæstiréttur Íslands 2007. gada 8. maija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā HOB vín ehf pret Faxaflóahafnir sf (Lieta E-6/07)

text:
               13.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/19

      Hæstiréttur Íslands2007. gada 8. maija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā HOB vín ehf pret Faxaflóahafnir sf

   (Lieta E-6/07)
   (2007/C 301/11)

      Hæstiréttur Íslands (Islandes Augstākā Tiesa) ar 2007. gada 8. maija vēstuli, ko Tiesas kanceleja saņēma 2007. gada 21. maijā, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā HOB vín ehf pret Faxaflóahafnir sf par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai EEZ līguma 10., 11. vai 14. panta noteikumi attiecas uz nodevu iekasēšanu, ko veic vairākām pašvaldībām piederošs uzņēmums, saistībā ar alkoholisko dzērienu ievešanu no citām EEZ valstīm caur ostu, kas pieder šim uzņēmumam? Jautājuma pamatā ir hipotēze, ka saskaņā ar tiesību aktiem ostas darbība nav uzskatāma par publisku darbību, nodevu iekasēšana ir atļauta tiesību aktos un nodevas ir paredzētas, lai segtu sniegto pakalpojumu izmaksas, kā arī daļu no ostas kopīgas pārvaldīšanas izmaksām.

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir, ka piemērojams jebkurš no iepriekš minētajiem EEZ līguma noteikumiem, vai attiecīgais noteikums liedz iekasēt pirmajā jautājumā minētās nodevas? Jautājuma pamatā ir hipotēze, ka alkoholisko dzērienu ievešanai tiek piemērotas lielākas nodevas nekā nealkoholisko dzērienu ievešanai un ka Islande pārsvarā ieved alkoholiskos dzērienus, cita starpā, no citām EEZ valstīm.