title: Lieta C-370/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/9

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-370/07)
   (2007/C 223/11)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Valero Jordana un C. Zadra)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2007. gada 24. maija lēmumu, ar kuru dara zināmu nostāju, kas jāpieņem Eiropas Kopienas vārdā par konkrētiem priekšlikumiem, kuri iesniegti Konvencijas par starptautisko tirdzniecību ar apdraudētajām savvaļas dzīvnieku un augu sugām (CITES) līgumslēdzēju pušu četrpadsmitajā konferencē (COP 14), Hāgā, Nīderlandē, no 2007. gada 3. līdz 15. jūnijam;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija secina, ka tas, ka apstrīdētajā Padomes lēmumā nav precizēti konkrēti EK līguma noteikumi, uz kuriem tas balstās, ir būtisks formas prasību pārkāpums, it īpaši EKL 235. pantā minētā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.


title: lieta T-114/09: Prasība, kas celta 2009. gada 24. martā — Viasat Broadcasting UK/Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/43

         Prasība, kas celta 2009. gada 24. martā — Viasat Broadcasting UK/Eiropas Kopienu Komisiju
   (lieta T-114/09)
   2009/C 141/93
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Viasat Broadcasting UK Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Kalsmose-Hjelmborg un M. Honoré, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 4. augusta lēmumu lietā N 287/2008; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 4. augusta lēmumu lietā N 287/2007, (1) ar kuru Komisija, pamatojoties uz EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu, apstiprināja glābšanai paredzēto atbalstu, ko Dānijas valsts piešķīra TV 2 Danmark A/S (turpmāk tekstā — “TV 2”).
   Prasītāja norāda, ka atbalsts neatbilst EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktam, jo tas pārkāpj samērīguma principu, kas ir ietverts minētajā tiesību normā, saskaņā ar kuru šādam atbalstam nedrīkst būt “tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm”. Konkrētāk, prasītāja apgalvo, ka, pirmkārt, Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka TV2 bija “grūtībās nonācis uzņēmums” Kopienas pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai izpratnē (2). Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka glābšanai paredzētais atbalsts aprobežojās ar to, kas bija nepieciešams, lai saglabātu TV2 uzņēmējdarbību un ka atbalsts tika saglabāts tādā līmenī, kas nepieļautu, ka TV2 izdarītu investīcijas jaunās darbībās, vai veiktu agresīvas darbības tirgos. Treškārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, tai neņemot vērā valsts atbalstu, ko TV2 bija saņēmusi iepriekš.

      (1)  Apstrīdētā lēmuma kopsavilkums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV 2009 C 9, 2. lpp.) un lēmuma nekonfidenciālā versija bija pieejama interneta vietnē http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

      (2)  Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (OV 2004 C 244, 2. lpp.).


title: Lieta T-434/12: Prasība, kas celta 2012. gada 28. septembrī — Steiff /ITSB (Drānas karodziņš ar metāla pogu mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/39

         Prasība, kas celta 2012. gada 28. septembrī — Steiff/ITSB (Drānas karodziņš ar metāla pogu mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā)
   (Lieta T-434/12)
   2012/C 366/79
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Vācija) (pārstāvis –D. Fissl, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 19. jūlija lēmumu apelācijas lietā R 1692/2011-1;

               —

               atcelt ITSB noraidījumu Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumam Nr. 9 439 654;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: pozīcijas preču zīme, ar ko tiek pieprasīta aizsardzība garenam taisnstūra drānas karodziņam, kurš ar spīdīgu vai matētu apaļu metāla pogu ir piestiprināts mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 439 654

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Tiesas spriedums (Pirmā palāta) 2004. gada 18. novembrī lietā C-420/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Pretlikumīga atkritumu noglabāšana “Péra Galini” izgāztuvē — Direktīva 75/442/EEK par atkritumiem, kuru grozījusi Direktīva 91/156/EEK — 4. un 9. pants)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Pirmā palāta)
   2004. gada 18. novembrī
   lietā C-420/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pretlikumīga atkritumu noglabāšana “Péra Galini” izgāztuvē - Direktīva 75/442/EEK par atkritumiem, kuru grozījusi Direktīva 91/156/EEK - 4. un 9. pants)
   (2005/C 6/14)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Lietā C-420/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 21. novembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis – M. Konstantinidis) pret Grieķijas Republiku (pārstāve – E. Skandalou), Tiesa (Pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesnese R. Silva de Lapuerta (referente), tiesneši K. Lenaerts, S. von Bahr un K. Schiemann, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretāre M. Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 18. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atkritumu, kas ir noglabāti “Péra Galini” izgāztuvē, Herakliona prefektūras teritoriālajā apgabalā, reģenerāciju vai apglabāšanu, neapdraudot cilvēku veselību un ūdeni, gaisu, augsni, kā arī augus un dzīvniekus, neradot neērtības trokšņa vai smakas dēļ, un piešķirot atļauju šī objekta ekspluatācijai, kurā nav iekļautas nepieciešamās ziņas, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek 4. un 9. pants Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, kuru grozījusi Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 31, 8.2.2003.


title: Lieta C-513/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 21. novembrī ierosinājusi AGC Flat Glass Europe SA , iepriekšējs nosaukums — Glaverbel SA , par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-141/06 Glaverbel SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/31

         Apelācija, ko 2007. gada 21. novembrī ierosinājusi AGC Flat Glass Europe SA, iepriekšējs nosaukums — Glaverbel SA, par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-141/06 Glaverbel SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-513/07 P)
   (2008/C 51/53)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: AGC Flat Glass Europe SA, iepriekšējs nosaukums — Glaverbel SA (pārstāvji — S. Möbus un T. Koerl, lawyers)

      Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-141/06 attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 3183068;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka pārsūdzētais Pirmās instances tiesas spriedums balstās uz kļūdainu Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 7. panta 3. punkta interpretāciju, ko ir izraisījis kļūdains konkrētās sabiedrības daļas un vērā ņemamās teritorijas vērtējums.

               1.

               Pretēji Pirmās instances tiesas vērtējumam, konkrēto sabiedrības daļu veidojot tikai stikla industrijas speciālisti. Tādējādi attiecībā uz konkrētās sabiedrības daļas vērtējumu Pirmās instances tiesa neesot pareizi piemērojusi Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 3. punktu.

               2.

               Pretēji Pirmās instances tiesas vērtējumam, saistībā ar iegūto atšķirtspēju sniegtos pierādījumus atbildētājs esot pārbaudījis nepareizi attiecībā uz katru dalībvalsti atsevišķi, jo tas acīmredzami esot pretrunā Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 3. punktam, kas prasot atšķirtspējas izmantošanas rezultātā iegūšanu Kopienā. Tas, kas atbildētājam esot bijis jādara, ir nevis novērtēt dalībvalstu skaitu, bet gan izskatīt sniegtos pierādījumus kopumā un novērtēt, vai tie sniedz loģisku priekšstatu par turpinātu izmantošanu pietiekami lielā ģeogrāfiskā teritorijā pietiekami ilgā laikposmā pirms reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-29/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. janvārī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/17

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. janvārī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-29/14)
   2014/C 85/32
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Gheorghiu un M. Owsiany-Hornung)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, izņemot no valsts tiesību normu, ar kurām ir transponēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/23/EK par kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai (1), Komisijas 2006. gada 8. februāra Direktīva 2006/17/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/23/EK par noteiktām tehniskajām prasībām cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei un testēšanai, (2) kā arī Komisijas 2006. gada 24. oktobra Direktīva 2006/86/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/23/EK par izsekojamības prasībām, nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņošanu un noteiktām tehniskām prasībām cilvēku audu un šūnu kodēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai, (3) piemērošanas jomas cilmes šūnas, kā arī embrionālus un augļa audus, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti Direktīvas 2004/23 31. pantā, Direktīvas 2006/17 3. panta b) punktā, 4. panta 2. punktā, 7. pantā un III pielikumā, kā arī Direktīvas 2006/86, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/23/EK 11. pantā;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Polijas veiktā Direktīvas 2004/23, 2006/17 un 2006/86 transpozīcija Polijas tiesībās neesot pilnīga, jo 2005. gada 1. jūlija Likuma par šūnu, audu un orgāni ieguvi, glabāšanu un transplantāciju, ar kuru ir Polijas tiesībās transponētas šīs direktīvas, un uz tā pamata pieņemto īstenošanas pasākumu piemērošanas jomā neietilpst embrionāli un augļa audi.
   Līdz ar to Polijas tiesības neietver normas par Direktīvas 2004/23 un 2006/86 transponēšanu, ciktāl tās attiecas uz cilmes šūnām, kā arī embrionāliem un augļa audiem.
   Neesot transponētas arī Direktīvas 2006/17 normas, kas attiecas uz cilmes šūnām, proti, 3. panta b) punkts, 4. panta 2. punkts un III pielikums.
   Pirmstiesas procedūrā Polijas Republika esot apstiprinājusi, ka valsts tiesībās nav attiecīgu tiesību normu, bet norādījusi šādi: “Cilmes šūnu, kā arī embrionālo un augļa audu jomā direktīvas normas lielā mērā tiek piemērotas ikdienas klīniskajā praksē, tās ir transponētas [..] ekspertu līmenī.”
   Komisija uzskata, ka aplūkotās tiesību normas pilnā apmērā ir jātransponē ar juridiski saistošiem pasākumiem.

      (1)  OV L 102, 48. lpp.

      (2)  OV L 38, 40. lpp.

      (3)  OV L 294, 32. lpp.


title: Lieta C-582/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 15. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 169.–171. pants — Trīspadsmitā Direktīva 86/560/EEK — 2. pants — Atmaksāšana — Nodokļu maksātājs, kas nav reģistrēts Eiropas Savienībā — Apdrošināšanas darījumi — Finanšu darījumi)

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/4

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 15. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-582/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 169.–171. pants - Trīspadsmitā Direktīva 86/560/EEK - 2. pants - Atmaksāšana - Nodokļu maksātājs, kas nav reģistrēts Eiropas Savienībā - Apdrošināšanas darījumi - Finanšu darījumi)
   2010/C 246/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un M. Afonso)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — I. Rao un S. Hathaway, parstāvji, K. Lasok, QC)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 169., 170. un 171. panta, un Padomes 1986. gada 17. novembra Trīspadsmitās direktīvas 86/560/EEK par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas kārtība nodokļiem pakļautajām personām, kas nav reģistrētas Kopienas teritorijā (OV L 326, 40. lpp.), 2. panta 1. punkta pārkāpums — Valsts tiesību akti, kas neļauj atgūt priekšnodokli attiecībā uz noteiktiem apdrošināšanas un finanšu darījumiem, kurus ir veicis nodokļu maksātājs, kurš nav reģistrēts Eiropas Kopienā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta C-662/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG/BIOS Naturprodukte GmbH

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG/BIOS Naturprodukte GmbH

   (Lieta C-662/15)
   (2016/C 118/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: BIOS Naturprodukte GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/42/EEK (1) par medicīnas ierīcēm 1. panta 2. punkta f) apakšpunkts, 11. pants, I pielikuma 13. punkts un VII pielikuma 3. punkta pēdējais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai realizētu I klases medicīnas ierīces, kuru ražotājs ir pakļauts atbilstības novērtējuma procedūrai un kurām ir likumīgi piešķirts CE marķējums, ir nepieciešams veikt papildu atbilstības novērtējuma procedūru, ja ir aizlīmēta uz medicīnas ierīces ārējā iepakojuma norādītā informācija par farmācijas identifikācijas kodu (PZN), uzlīmē ir norādīti importētāja dati un tam piešķirtais farmācijas identifikācijas kods, un pārējā informācija ir redzama?

      (1)  OV L 169, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas T-218/03 un T-240/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedums — Boyle u.c. pret Komisiju (Zveja — Daudzgadu vadības programmas — Lūgumi par mērķu palielināšanu, lai uzlabotu drošību — Lēmums 97/413/EK — Komisijas atteikums — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Komisijas kompetence)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/19

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedums — Boyle u.c. pret Komisiju
   (Apvienotās lietas T-218/03 un T-240/03) (1)

   (Zveja - Daudzgadu vadības programmas - Lūgumi par mērķu palielināšanu, lai uzlabotu drošību - Lēmums 97/413/EK - Komisijas atteikums - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Komisijas kompetence)
   (2006/C 190/32)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Cathal Boyle, Killybegs (Īrija) un pārējie 22 prasītāji, kuru vārdi ir minēti pielikumā (pārstāvji — P. Galahers [P. Gallagher], SC, E. Kolinss [A. Collins], SC, un D. Berijs [D. Barry], solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Brauns [G. Braun] un B. Dohertijs [B. Doherty], pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagans [D. O'Hagan] un K. O'Tūls [C. O'Toole], kuriem palīdz D. Konlans Smits [D. Conlan Smyth], barrister]
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumu 2003/245/EK par Komisijas saņemtajiem lūgumiem palielināt daudzgadu vadības programmas IV mērķus, lai palielinātu drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļus uz zvejas kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par divpadsmit metriem (OV L 90, 48. lpp.), ciktāl ar to tiek noraidīti lūgumi palielināt ražošanas jaudu prasītāju kuģiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  Thomas Faherty (T-224/03), Ocean Trawlers Ltd (T-226/03), Larry Murphy (T-236/03) un O'Neill Fishing Co. Ltd (T-239/03) celtās prasības noraidīt;

               2)

               Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumu 2003/245/EK par Komisijas saņemtajiem lūgumiem palielināt daudzgadu vadības programmas IV mērķus, lai palielinātu drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļus uz zvejas kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par divpadsmit metriem, atcelt, jo tas attiecas uz citu prasītāju kuģiem;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina prasītāju, kas minēti 2. punktā, tiesāšanās izdevumus;

               4)

               prasītāji, kas minēti 1. punktā, sedz savus tiesāšanās izdevumus paši;

               5)

               Īrija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 239, 04.10.2003.


title: Lieta T-505/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Inverni un citi/Komisija un VNV

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Inverni un citi/Komisija un VNV
   (Lieta T-505/17)
   (2017/C 347/48)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Inverni, SL (Madride, Spānija), Inverindesa, SL (Madride) un Isaac Ignacio Fernández Fernández (Oviedo, Spānija) (pārstāvji – B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín un B. Fernández García, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija izpildsesijā pieņemto lēmumu (SRB/EES/2017/08) attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español SA;

               —

               Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español S.A. noregulējuma shēmu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-205/07: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums ( Hof van Beroep te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Lodewijk Gysbrechts , Santurel Inter BVBA (EKL 28.-30. pants — Direktīva 97/7/EK — Patērētāju aizsardzība saistībā ar distances līgumiem — Atteikuma termiņš — Aizliegums pieprasīt patērētājam veikt iemaksu vai pilnu samaksu pirms atteikuma termiņa beigām)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/11

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums (Hof van Beroep te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Lodewijk Gysbrechts, Santurel Inter BVBA

   (Lieta C-205/07) (1)

   (EKL 28.-30. pants - Direktīva 97/7/EK - Patērētāju aizsardzība saistībā ar distances līgumiem - Atteikuma termiņš - Aizliegums pieprasīt patērētājam veikt iemaksu vai pilnu samaksu pirms atteikuma termiņa beigām)
   (2009/C 44/17)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hof van Beroep te Gent
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Lodewijk Gysbrechts, Santurel Inter BVBA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Beroep te Gent — EKL 28. un 30. panta interpretācija — Valsts tiesiskā regulējuma, ar kuru aizliegts no patērētāja pieprasīt samaksu pirms atteikuma termiņa izbeigšanās, ietekme uz Kopienas iekšējo tiedzniecību — Saderīgums ar Kopienu tiesībām
   Rezolutīvā daļa:
   Ar EKL 29. pantu nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru pārrobežu tālpārdošanas darījumos pārdevējam pirms atteikuma termiņa beigām ir aizliegts patērētājam pieprasīt iemaksu vai pilnu samaksu, bet ir pretrunā tas, ka saskaņā ar šo tiesisko regulējumu pirms minētā termiņa beigām tiek aizliegts pieprasīt patērētāja maksājumu kartes numuru.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta C-18/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 8. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/36

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 8. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
   (Lieta C-18/06) (1)

   (2006/C 294/67)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 60, 11.03.2006.


title: Apvienotās lietas T-75/07 un T-363/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. septembra rīkojums — Hamdi /Padome

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/49

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. septembra rīkojums — Hamdi/Padome
   (Apvienotās lietas T-75/07 un T-363/07) (1)

   (2008/C 272/95)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt apvienotās lietas no reģistra.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.


title: Lieta C-146/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. martā — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/18

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. martā — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-146/10)
   2010/C 148/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Marghelis un M. Adam)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/21/EK (1) par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un par grozījumiem Direktīvā 2004/35/EK prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Austrijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas transponēšanas termiņš beidzās 2008. gada 1. maijā.

      (1)  OV L 102, 15. lpp.


title: Lieta C-451/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 16. septembra spriedumu lietā T-162/07 Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia /Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 18. novembrī iesniedza Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/31

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 16. septembra spriedumu lietā T-162/07 Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 18. novembrī iesniedza Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia

   (Lieta C-451/09 P)
   2010/C 24/57
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia (pārstāvji –N. Skandamis un M. Perakis, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas septītās palātas 2009. gada 16. septembrī lietā T-162/07 pirmajā instancē taisīto spriedumu tādēļ, ka tā pamatojums ir nepietiekams un pārprotams, apelācijas sūdzībā minētos juridiskos jēdzienus Pirmās instances tiesa ir izpratusi kļūdaini un pirmajā instancē sniegtos pierādījumus vērtējusi nepareizi;

               —

               atzīt, ka Tiesa var taisīt galīgo spriedumu lietā, jo to ļauj tiesvedības stadija (Tiesas Statūtu 61. panta pirmā daļa);

               —

               vai pakārtoti:

               —

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai sprieduma taisīšanai apelācijas sūdzības iesniedzējas 2007. gada 8. maijā pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Komisiju celtajā prasībā par iepriekšminēto iestāžu pretlikumīgu darbību un bezdarbību rezultātā nodarītā kaitējuma atlīdzību, kā norādīts prasībā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu 2009. gada 18. novembrī iesniegto apelācijas sūdzību sabiedrība “Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia” apstrīd Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedumu lietā T-162/07, apgalvodama, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Kopienu tiesības, savu spriedumu nepietiekami pamatojot, kļūdaini interpretējot juridiskos jēdzienus un kļūdaini vērtējot sniegtos pierādījumus.
   Konkrēti:

               1)

               Pirmās instances tiesa ir atzinusi par vajadzīgiem un samērīgiem Regulas Nr. 2454/93 noteikumus, saskaņā ar kuriem starptautiskajos ūdeņos nozvejotu un trešās valsts teritoriju šķērsojušu zvejas produktu Kopienas izcelsmi var apliecināt tikai ar T2M dokumentu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa nav atbildējusi uz tās apgalvojumu un argumentu kopumu, it īpaši jautājumā par Kopienu likumdevēja iespēju paredzēt alternatīvus pierādīšanas līdzekļus, jo sevišķi ņemot vērā pasākuma nepiemērotību darījumu nodrošināšanai. Turklāt Pirmās instances tiesa nav pietiekami pamatojusi savu secinājumu jautājumā par Kopienu regulējuma vajadzību un samērīgumu, kļūdaini uzskatīdama, ka muitas dokuments T2M pēc savas dabas radot tiesības uz brīvu apriti.

               2)

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa nav pareizi novērtējusi tai sniegtos pierādījumus un tādēļ apgalvojusi, ka Tunisijas muitas iestāžu sabiedrībai “Pigasos” izsniegto dokumentu saturs neesot atbildis T2M dokumenta 13. pozīcijā noteiktajam. Taču no iesniegto dokumentu kopuma izriet, ka Tunisijas muitas iestādes ir veikušas zvejas produktu nepārtrauktu uzraudzību, kuras apliecināšanai ir paredzēts arī Kopienu T2M dokuments. Ar Tunisijas iestāžu izsniegtajiem dokumentiem tiek apliecināts, ka zvejas produkti Tunisijas teritorijā atradās “tranzītā” (transit), proti, režīmā, kurā saskaņā ar valsts tiesībām muitas iestādēm jāveic produkcijas nepārtraukta uzraudzība, apliecināt kuru tiek prasīts arī T2M dokumenta 13. pozīcijā.

               3)

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa, uzskatīdama, ka sabiedrība “Pigasos” savā Tunisijā veiktajā uzņēmējdarbībā turklāt neesot rīkojusies ar “vajadzīgo rūpību”, ir juridiski kļūdaini interpretējusi šo jēdzienu, uzņēmēja uzmanības un rūpības pienākuma apmēru paplašinādama līdz trešās valsts izpildvaras iestāžu rīcības vispārīgai apšaubīšanai tāpēc vien, ka tām nav saistošas Kopienu tiesības.

         Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto, apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu lietā T-162/07 un Eiropas Kopienu Tiesai taisīt spriedumu tajā vai, pakārtoti, to nodot atpakaļ sprieduma taisīšanai Pirmās instances tiesā.


title: Lieta C-437/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de grande instance de Périgueux (Francija) 2009. gada 9. novembra rīkojumu — AG2R Prévoyance/Beaudout Père et Fils SARL

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de grande instance de Périgueux (Francija) 2009. gada 9. novembra rīkojumu — AG2R Prévoyance/Beaudout Père et Fils SARL

   (Lieta C-437/09)
   2010/C 24/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Périgueux

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: AG2R Prévoyance

      Atbildētāja: Beaudout Père et Fils SARL

      Prejudiciālais jautājums

   Vai code de la sécurité sociale L 912-1. pantā paredzētais noteikums, kas nosaka obligātu dalību veselības aprūpes papildu shēmā, un pielikums, kura ievērošanu valsts iestādes pēc attiecīgās nozares darba devējus un darba ņēmējus pārstāvošo organizāciju lūguma ir noteikušas par obligātu, un kurš paredz dalību vienā sabiedrībā, kas ir iecelta veselības aprūpes papildu shēmas pārvaldīšanai, neparedzot nekādu iespēju šīs nozares uzņēmumiem atteikties no dalības, ir saderīgi ar EKL 81. un 82. pantu, vai arī tie piešķir ieceltajai sabiedrībai dominējošu stāvokli, kura rezultātā notiek ļaunprātīga izmantošana?


title: Lieta T-367/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 27. novembra rīkojums — Dow AgroSciences u.c./Komisija

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/36

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 27. novembra rīkojums — Dow AgroSciences u.c./Komisija
   (Lieta T-367/07) (1)

   (2009/C 19/71)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-255/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 5. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Dažu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Atkritumu reģenerācija — Brešas atkritumu sadedzināšanas trešās līnijas projekta īstenošana — Atļaujas pieteikuma publiskošana — Direktīva 75/442/EEK, Direktīva 85/337/EEK un Direktīva 2000/76/EK)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/5

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 5. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-255/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Dažu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Atkritumu reģenerācija - Brešas atkritumu sadedzināšanas “trešās līnijas’ projekta īstenošana - Atļaujas pieteikuma publiskošana - Direktīva 75/442/EEK, Direktīva 85/337/EEK un Direktīva 2000/76/EK)
   (2007/C 199/07)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis, pārstāvis, F. Louis un A. Capobianco, avocats)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia, pārstāvis, M. Fiorilli, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — T. Harris, pārstāvis, un J. Maurici, barrister)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — 2. panta 1. punkta un 4. panta 1. punkta pārkāpums Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku [publisko] un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), kas grozīta ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK (OV L 73, 5. lpp.) — 12. panta 1. punkta pārkāpums Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvā 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu (OV L 332, 91. lpp.) — Atļauja, kas tika piešķirta bez novērtējuma veikšanas un bez iepriekšēja lūguma atļaujas saņemšanai publicēšanas — Atkritumu dedzināšanas “trešās līnijas” realizēšana, ko veica ASM di Brescia SpA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  ASM Brescia SpA sabiedrībai piederošas “trešās sadedzināšanas līnijas” īstenošanas projektam pirms būvniecības atļaujas izsniegšanas nepiemērojot Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, 5.-10. pantā paredzēto ietekmes uz vidi novērtējuma procedūru, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 2. panta 1. punkts un 4. panta 1. punkts;

               2)

               nenodrošinot, lai paziņojums par “trešās sadedzināšanas līnijas” darbības uzsākšanu būtu sabiedrībai pieejams vienā vai vairākās publiskās vietās un laikā, kas ir pietiekams apsvērumu iesniegšanai, pirms kompetentā iestāde pieņem lēmumu, un nenodrošinot, lai lēmumi par šo paziņojumu un atļaujas kopija būtu pieejami sabiedrībai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvas 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu 12. panta 1. punkts;

               3)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 205, 20.8.2005.


title: Lieta C-100/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 15. decembra spriedumu lietā T-199/04 RENV Gul Ahmed Textile Mills Ltd/Eiropas Savienības Padome 2017. gada 24. februārī iesniedza Gul Ahmed Textile Mills Ltd

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 15. decembra spriedumu lietā T-199/04 RENV Gul Ahmed Textile Mills Ltd/Eiropas Savienības Padome 2017. gada 24. februārī iesniedza Gul Ahmed Textile Mills Ltd

   (Lieta C-100/17 P)
   (2017/C 168/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (pārstāvji – L. Ruessmann, avocat, J. Beck, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               lemt pēc būtības un atcelt Regulu 397/2004 (1) vai nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā pēc būtības lemtu par prasību atcelt tiesību aktu; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādus argumentus:

               —

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, lemjot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai vairs nav intereses saistībā ar otro un trešo pamatu. Lemjot, vai apelācijas sūdzības iesniedzējai ir turpmāka interese lietā, Tiesai ir jāņem vērā visi tās rīcībā esošie pierādījumi un informācija un jāaplūko kopējais konteksts. Kļūdas, kuras Padome ir pieļāvusi dempinga starpības aprēķinos, ir metodoloģiskas un var atkārtoties nākotnē.

               —

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā – pienācīgi neizvērtējot (un dažos gadījumos vispār neizvērtējot) apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus – nolēma, ka ES nozares ražošanas pārvirzīšana uz ES gultasveļas tirgus augstvērtīgo preču segmentu un pieaugošie gultasveļas ES importa apjomi no Turcijā esošiem ražotājiem, kuri ir saistīti ar ES ražošanas nozari, nav izbeiguši cēloņsakarību starp apgalvoto dempingu un apgalvotajiem būtiskajiem zaudējumiem ES ražošanas nozarei. Turklāt Vispārējās tiesas secinājumi balstās uz Regulā 397/2004 izklāstīto faktu sagrozīšanu un faktu kļūdainu juridisko kvalifikāciju.

      (1)  Padomes 2004. gada 2. marta Regula (EK) Nr. 397/2004, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu attiecībā uz Pakistānas izcelsmes kokvilnas gultas veļas importu (OV 2004, L 66, 1. lpp.).


title: Lieta F-122/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. oktobrī — Marcuccio /Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/65

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. oktobrī — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-122/07)
   (2008/C 64/108)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2006. gada 30. novembra Memorandu, prot. RELAX.K.4 D(2006) 522434;

               —

               atcelt 2006. gada 15. februāra Memorandu, prot. D(2007) 502458;

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru tiek izbeigta 2001. gada 6. septembra notikuma izmeklēšana, kad prasītājs Eiropas Komisijas delegācijas Angolā drošības dienestam lūdza palīdzību, lai nomainītu riepu viņa mašīnai;

               —

               atcelt jebkuru lēmumu, noraidīt 2006. gada 1. septembra pieteikumu, kuru atbildētājai prasītājs bija pārsūtījis iecēlējinstitūcijai;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt 2007. gada 16. jūnija Memorandu, prot. ADMIN.B.2/MB/nb D(07) 16072;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt jebkuru lēmumu noraidīt 2007. gada 26. marta sūdzību, kuru prasītājs bija pārsūtījis iecēlējinstitūcijai;

               —

               piespriest atbildētājai veikt izmeklēšanu, lai noskaidrotu 2003. gada 5. maija notikumus, kad EK [Eiropas Komisijas] delegācijas Angolā pārvaldes pagaidu vadītājs ar prasītāja mašīnu brauca no viņa dzīvesvietas autostāvvietas uz vietu, kura atradās apmēram četru kilometru attālumā; 2001. gada 6. septembra notikumus; un to, vai pastāv jebkāda saikne starp šiem notikumiem, un bez kavēšanās paziņot prasītājam par izmeklēšanas rezultātiem, novietot vairākās labi redzamās vietās paziņojumus, kuros izklāsta veidā būtu ietverti izmeklēšanas rezultāti, un nodrošināt pieeju šiem rezultātiem; pakārtoti piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam atlīdzību par neatgriezenisko zaudējumu, kas viņam tika radīts ar lēmumu noraidīt 2006. gada 1. septembra prasību, EUR 100 000 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu; un par zaudējumu, kas radīsies pēc dienas, kad viņa prasība tiks iesniegta summu EUR 20 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, par katru dienu, sākot no dienas, kad tiks iesniegta šī prasība, līdz dienai, kad tiks pabeigta izmeklēšana un par to paziņos prasītājam, kā arī atbilstīgi tiks publicēti rezultāti;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam summu EUR 20 000 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, kā atlīdzību par nu jau neatgriezenisko zaudējumu, kas radās, atsakot viņam nosūtīt 2006. gada 30. novembra memoranda tulkojumu itāļu valodā; un par zaudējumu, kas tam radīsies pēc dienas, kad šī prasība tiks iesniegta, summu EUR 2 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, par katru dienu pēc dienas, kad tiks iesniegta šī prasība, līdz dienai, kad tiks pieņemti visi atteikumu atceļošie pasākumi;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam kā atlīdzību par zaudējumu — gan par to, kas jau ir radies, gan par to, kas var rasties tuvākajā nākotnē –, kurš radās ar lēmumu izbeigt izmeklēšanu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz zaudējumu, kurš tagad ir neatgriezenisks, summu EUR 20 000 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, un kas ir jāsamaksā nekavējoties pēc tam, kad ir pieņemts nolēmums šajā lietā, un attiecībā uz zaudējumu, kas radīsies pēc dienas, kad tiks iesniegta šī prasība, summu EUR 25 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, par katru dienu pēc dienas, kad tiks iesniegta šī prasība, līdz dienai, kad atbildētāja būs veikusi visus pasākumus, ar kuriem tiek veikta pieprasītā lēmuma par izmeklēšanas izbeigšanu atcelšana;

               —

               apstiprināt, ka tas, ka prasītājam nebija nosūtīts jebkāds paziņojums par lēmumu izbeigt izmeklēšanu, vismaz līdz dienai, kurā viņš saņēma 2006. gada 30. novembra memorandu, ir prettiesiski;

               —

               atzīt, ka nepaziņošana prasītājam par to, ka izmeklēšana tika izbeigta, ir prettiesiska;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam summu EUR 50 000 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, kā atlīdzību par zaudējumu, kas radies, nepaziņojot viņam par to, ka izmeklēšana tika izbeigta;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda šādus trīs pamatus: 1) pilnībā nav norādīts pamatojums, inter alia, tas nav loģisks, tas ir neatbilstošs, nepamatots, nesaprotams, labas ticības trūkums vai arī nav veikta atbilstīga izmeklēšana; 2) ir pieļauts būtisks, acīmredzams un nepārprotams tiesību pārkāpums; 3) pārkāpts pienākums rūpēties par ierēdņu interešu ievērošanu un labas pārvaldības pienākums.


title: Lieta T-710/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – Drex Technologies/Padome

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/36

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – Drex Technologies/Padome
   (Lieta T-710/15) (1)

   (2016/C 410/63)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta T-424/17: Prasība, kas celta 2017. gada 10. jūlijā – Fruit of the Loom/EUIPO – Takko (“FRUIT”)

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/14

         Prasība, kas celta 2017. gada 10. jūlijā – Fruit of the Loom/EUIPO – Takko (“FRUIT”)
   (Lieta T-424/17)
   (2017/C 318/19)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Kentucky, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Malynicz, QC, un V. Marsland, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Takko Holding GmbH (Telgte, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FRUIT” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 077 508

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 25. aprīļa lēmums lietā R 2119/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 65. panta 6. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-156/06: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 23. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/87/EK — Kredītiestādes, apdrošināšanas uzņēmumi un ieguldījumu sabiedrības finanšu konglomerātos — Papildu uzraudzība — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/21

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 23. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti
   (Lieta C-156/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/87/EK - Kredītiestādes, apdrošināšanas uzņēmumi un ieguldījumu sabiedrības finanšu konglomerātos - Papildu uzraudzība - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 331/36)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Maidani un K. Simonsson)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvis — A. Falk)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteiktajā termiņā nav nodrošināta Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīvas 2002/87/EK par papildu uzraudzību kredītiestādēm, apdrošināšanas uzņēmumiem un ieguldījumu sabiedrībām finanšu konglomerātos un par grozījumiem Padomes Direktīvās 73/239/EEK, 79/267/EEK, 92/49/EEK, 92/96/EEK, 93/6/EEK un 93/22/EEK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 98/78/EK un 2000/12/EK (OV L 35, 1. lpp.) transponēšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīvu 2002/87/EK par papildu uzraudzību kredītiestādēm, apdrošināšanas uzņēmumiem un ieguldījumu sabiedrībām finanšu konglomerātos un par grozījumiem Padomes Direktīvās 73/239/EEK, 79/267/EEK, 92/49/EEK, 92/96/EEK, 93/6/EEK un 93/22/EEK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 98/78/EK un 2000/12/EK, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Zviedrijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 131, 3.6.2006.


title: Lieta T-387/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 3. marta spriedums — Portugāle/Komisija (ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Vispārējā subsīdija vietējā ieguldījuma Portugālē atbalstīšanai — Prasība atcelt tiesību aktu — Faktiski radušies izdevumi — Šķīrējklauzula)

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/12

         Vispārējās tiesas 2011. gada 3. marta spriedums — Portugāle/Komisija
   (Lieta T-387/07) (1)

   (ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Vispārējā subsīdija vietējā ieguldījuma Portugālē atbalstīšanai - Prasība atcelt tiesību aktu - Faktiski radušies izdevumi - Šķīrējklauzula)
   2011/C 113/22
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes, S. Rodrigues un A. Gattini)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un L. Flynn)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 31. jūlija Lēmumu C(2007) 3772 par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) atbalsta samazināšanu, kas saistīts ar vispārējo subsīdiju vietējā ieguldījuma Portugālē atbalstīšanai saskaņā ar Komisijas 1995. gada 28. jūlija Lēmumu C(95) 1769

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Portugāles Republika sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 08.12.2007.


title: Lieta T-559/17: Prasība, kas celta 2017. gada 9. augustā – Abdulkarim/Padome

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 9. augustā – Abdulkarim/Padome
   (Lieta T-559/17)
   (2017/C 347/57)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mouhamad Wael Abdulkarim (Dubaija, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji – J.-P. Buyle un L. Cloquet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2017. gada 29. maija Lēmumu (KĀDP) 2017/917, ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas skar prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2017. gada 29. maija Īstenošanas regulu (ES) 2017/907, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tā skar prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visas tiesāšanās izmaksas, tajā skaitā tās, kas radušās prasītājam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā, uzskatīdama, ka prasītājs ir atbalstījis Sīrijas režīmu. Attiecībā uz apstrīdētajos aktos norādīto tiek izvirzīti šādi argumenti:

                           —

                              M. W. Abdulkarim nevarot tikt kvalificēts kā “ietekmīgs uzņēmējs”;

                           —

                           viņš nedz esot jebkā saistīts ar režīmu, nedz to jebkā ietekmējot, nedzradot reālu risku, ka tiktu apieti sakarā ar situāciju Sīrijā noteiktie ierobežojošie pasākumi;

                           —

                           viņa agrākā iesaistīšanās Alkarim For Trade and Industry L.L.C. vai citās sabiedrībās, kas Tuvajos Austrumos darbojas naftas, rūpniecisko eļļu, smēreļļu un smērvielu nozarē, dēļ arī nevarot viņu kvalificēt par “ietekmīgu uzņēmēju”;

                           —

                           viņš Sīrijā nedzīvojot un tādēļ nekādu darbību tajā neveicot .

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots vispārējā samērīguma principa pārkāpums, jo ar apstrīdētajiem aktiem noteiktajiem pasākumiem esot tādas sekas, ka tie jau kā tādi esot jāuzskata par nesamērīgiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots īpašumtiesību un tiesību veikt profesionālu darbību nesamērīgs pārkāpums, jo apstrīdēto pasākumu dēļ prasītājam esot liegts netraucēti izmantot savu mantu un savu saimniecisko brīvību.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana, jo apstrīdētie akti esot pieņemti citu, nevis iecerēto mērķu sasniegšanai, proti, lai izstumtu prasītāju no tirgus, lai dotu priekšroku citiem šā tirgus dalībniekiem, tādēļ esot tikušas nepareizi izmantotas pilnvaras.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu, kas paredzēts LESD 296. panta otrajā daļā, neizpilde, jo apstrīdēto aktu pamatojums patiesībā esot gluži formāls un atbildētāja to īsti neesot pārdomājusi.


title: Lieta T-113/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. martā — Spānija/Komisija

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/74

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. martā — Spānija/Komisija
   (Lieta T-113/10)
   2010/C 113/108
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. Rodríguez Cárcamo)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 23. decembra Lēmumu Nr. C(2009) 10678, galīgā redakcija, ar kuru samazināts Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) saskaņā ar 1998. gada 5. februāra Lēmumu Nr. C(98) 121, ERAF Nr. 97.11.09.007 Mērķa Nr. 2 (1997 — 1999) operatīvajai programmai “Basku zeme” Spānijā sākotnēji piešķirtais atbalsts, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs lietas pamatā ir 1998. gada 5. februāra Lēmums Nr. C(98) 121, ar kuru Komisija piešķīra atbalstu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) un Eiropas Sociālā fonda (ESF) līdzekļiem operatīvai programmai Basku zemes reģionā, kura ietilpa Kopienas atbalsta programmā strukturālajiem ieguldījumiem Spānijas Mērķa Nr. 2 reģionos periodā no 1997. gada līdz 1999. gadam, no ERAF līdzekļiem sedzamajai summai nepārsniedzot EUR 291 862 367.
   Šajā lietā apstrīdētajā lēmumā ir konstatēts, ka minētās operatīvās programmas īstenošanā 24 no 37 auditētajiem projektiem tika izdarīti pārkāpumi, un tas attiecas uz 4 844 712 820 pesetām un nozīmē, ka ir jāpiemēro finanšu korekcija EUR 27 794 540,77 apmērā.
   Prasības pamatojumā prasītāja izvirza šādus pamatus.

               —

               Padomes 1988. gada 19. decembra Regulas (EEK) Nr. 4253/88 (1) 24. panta pārkāpums, apstrīdētajā lēmumā izmantojot ekstrapolācijas metodi, ņemot vērā, ka minētajā pantā nav paredzēta iespēja konkrētās darbībās konstatētās nelikumības ekstrapolēt uz visām no ERAF līdzekļiem finansēto operatīvo programmu darbībām. Apstrīdētajā lēmumā Komisijas piemērotajai korekcijai nav juridiska pamata, jo Komisijas 1997. gada 15. oktobra norādījumi par neto finanšu korekcijām Padomes Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. panta piemērošanai nevar radīt juridiskas sekas attiecībā uz dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas 2000. gada 6. aprīļa spriedumu lietā C-443/97 Spānijas Karaliste/Komisija (2) un tāpēc, ka minētais 24. pants attiecas tikai uz tāda atbalsta samazināšanu, kura pārbaudē ir konstatēta nelikumība, taču, piemērojot korekcijas uz ekstrapolācijas pamata, šis princips tiek pārkāpts.

               —

               Pakārtoti — Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. panta kopā ar pašreizējo LES 4. panta trešo daļu (lojālas sadarbības princips) pārkāpums, piemērojot korekciju uz ekstrapolācijas pamata, kaut gan saistībā ar līgumiem, kuros izdarīti grozījumi, nebija konstatēti trūkumi pārvaldes, kontroles vai audita sistēmā, ņemot vērā, ka pārvaldes institūcijas piemēroja Spānijas tiesību aktus, ko Eiropas Savienības Tiesa nav atzinusi par neatbilstošiem Eiropas Savienības tiesībām. Spānijas Karaliste uzskata, ka tas, ka pārvaldes iestādes ievēro valsts tiesības, nevar būt pamatā ekstrapolācijai pārvaldes sistēmas neefektivitātes dēļ, kaut gan Komisija var konstatēt konkrētus Eiropas Savienības tiesību aizskārumus vai pārkāpumus, ja likumus, ko šīs iestādes piemēro, Tiesa nav atzinusi par neatbilstošiem Eiropas Savienības tiesībām vai Komisija nav vērsusies pret dalībvalsti saskaņā ar LESD 258. pantu.

               —

               Pakārtoti — Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. panta pārkāpums, jo finanšu korekcijas piemērošanai uz ekstrapolācijas pamata netika izmantots reprezentējošs paraugs. Komisija paraugā ekstrapolācijas piemērošanai ietvēra ļoti maz projektu (37 no 3 348), neņemot vērā visas operatīvās programmas jomas un iekļaujot Spānijas iestāžu iepriekš atsauktās izmaksas, ņemot par pamatu deklarētās izmaksas, nevis piešķirto atbalstu, un izmantojot informātikas programmu, kuras uzticamības pakāpe bija mazāka par 85 %. Tāpēc Spānijas Karaliste uzskata, ka paraugs neatbilst reprezentativitātes nosacījumiem, kas ir vajadzīgi, lai to varētu izmantot par pamatu ekstrapolācijai.

               —

               Spānijas Karaliste, visbeidzot, uzskata, ka pārkāpumu noilguma termiņu ir jāsāk skaitīt no pārkāpumu fakta paziņošanas Spānijas iestādēm (kas notika 2005. gada augustā par pārsvarā 1998. un 1999. gadā izdarītajiem pārkāpumiem), piemērojot Regulas Nr. 2988/95 (3) 3. pantā paredzēto četru gadu termiņu.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar kuru apstiprināti Regulas (EEK) Nr. 2052/88 piemērošanas noteikumi attiecībā, pirmkārt, uz struktūrfondu un, otrkārt, uz Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finanšu instrumentu intervences koordināciju (OV L 374, 31.12.1988., 1. lpp.).

      (2)  Lieta C-443/97 (Recueil, I-2415. lpp.).

      (3)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 23.12.1995., 1. lpp.).


title: Lieta T-378/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. jūlijā — Langguth Erben /ITSB ( “MEDINET” )

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/55

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. jūlijā — Langguth Erben/ITSB (“MEDINET”)
   (Lieta T-378/11)
   2011/C 269/121
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Vācija) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 10. maija lēmumu apelācijas lietā R 1598/2010-4 attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 8 786 482;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “MEDINET” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 8 786 485

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijai pieteiktās preču zīmes noraidījums, pamatojoties uz agrāku valsts un starptautiskas preču zīmju agrāko raksturu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 34., 75. un 77. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome i) esot prettiesiski atteikusi agrākā rakstura reģistrāciju; ii) neesot izskatījusi prasītājas argumentāciju par Apelāciju padomju lēmumiem attiecībā uz prioritātes un agrākā rakstura tiesībām, un iii) neesot organizējusi mutvārdu procesu


title: Lieta C-310/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. jūnijā iesniedza Curtea de Apel Bacău (Rumānija) — Ministerul Justiției și Libertăților Cetățenești/Ștefan Agafiței un citi

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. jūnijā iesniedza Curtea de Apel Bacău (Rumānija) — Ministerul Justiției și Libertăților Cetățenești/Ștefan Agafiței un citi
   (Lieta C-310/10)
   ()
   2010/C 234/44
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Bacău

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ministerul Justiției și Libertăților Cetățenești

      Atbildētāji: Ștefan Agafiței, Apetroaei Raluca, Bărbieru Marcel, Budeanu Sorin, Chiagă Luminița, Crăciun Mihaela, Curpăn Sorin-Vasile, Dabija Mihaela, Damian Mia-Cristina, Danalache Sorina, Dogaru Oana-Alina, Dorneanu Geanina, Galavan Adina-Cătălina, Grancea Gabriel, Radu (Hobjilă) Mădălina, Iacobuț Nicolae Cătălin, Lăcătușu Roxana, Lupașcu Sergiu, Maftei Smaranda, Mărmureanu Silvia, Oborocianu Maria, Panfil Simona, Pânzaru Oana-Georgeta, Păduraru Laurențiu, Pîrjol-Năstase Elena, Pocovnicu Ioana, Pușcașu Alina, Ștefănescu Cezar, Ștefănescu Roxana, Țimiraș Ciprian, Vintilă Cristina

      Citi procesa dalībnieki: Tribunal Bacău, Curte de Apel Bacău, Ministerul Economiei si Finanțelor Publice, Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Padomes Direktīvas 2000/43/EK, ar ko ievieš vienlīdzīgas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (1), 15. pantu un Padomes Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (2), 17. pantu — direktīvas, kuras valsts tiesībās tika transponētas ar OG [Ordonanța Guvernului (Valdības likumdošanas dekrēts)] Nr. 137/2000, tā pārpublicētajā un grozītajā redakcijā — tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums vai Curte Constituțională (Konstitucionālā tiesa) spriedums, ar kuru valsts tiesām ir liegts diskriminētajiem prasītājiem, kuriem ir radies materiāls zaudējums un/vai morāls kaitējums, piešķirt tādu kompensāciju, kas tiek uzskatīta par atbilstošu gadījumos, kuros kompensācija par diskriminācijas dēļ radītajiem zaudējumiem ir saistīta ar tiesību aktos paredzētajām tiesībām uz darba samaksu un tiek piešķirta personām, kuras ietilpst tādā sociāli-profesionālajā kategorijā, kura atšķiras no tās kategorijas, kurai ir piederīgi prasītāji? Šajā sakarā skat. Curte Constituțională2008. gada 4. decembra spriedumu Nr. 1325 un 2010. gada 25. februāra spriedumu Nr. 146.

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai valsts tiesai ir jāgaida līdz tiek atceltas valsts tiesību normas vai grozītas un/vai Curte Constituțională judikatūra, kas iespējami ir pretrunā Savienības tiesībām, vai arī valsts tiesai tās izskatīšanā esošajā lietā ir pienākums tieši un nekavējoties piemērot Savienības tiesības atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas interpretācijai un nepiemērot tādas valsts tiesību normas vai Curte Constituțională spriedumu, kas ir pretrunā Savienības tiesībām?

      (1)  Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīva 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (OV)L 180, 22. lpp.).

      (2)  OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-273/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – ZS “Ezernieki”/Lauku atbalsta dienests

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – ZS “Ezernieki”/Lauku atbalsta dienests
   (Lieta C-273/15)
   (2015/C 262/14)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ZS “Ezernieki”

      Atbildētājs: Lauku atbalsta dienests

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 817/2004 (1) 71.panta 2.punktā paredzēto tiesisko seku attiecināšana uz agrovides atbalstu, kas piešķirts par tādu sākotnēji pieteikto platības daļu, attiecībā uz kuru piecus gadus ir izpildīti priekšnosacījumi atbalsta saņemšanai, atbilst Regulas Nr. 1257/99 (2) un Regulas Nr. 817/2004 mērķim un samērīguma principam?

               2)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17.pants kopsakarā ar hartas 52.pantu ir interpretējams tādējādi, ka tam atbilst Regulas Nr. 817/2004 71.panta 2.punktā paredzēto tiesisko seku attiecināšana uz agrovides atbalstu, kas piešķirts par tādu platības daļu, attiecībā uz kuru piecus gadus ir izpildīti priekšnosacījumi atbalsta saņemšanai?

               3)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 52.pants ir interpretējams tādējādi, ka tas ļauj atkāpties no tādu tiesisko seku piemērošanas, kas regulā un atbilstoši regulai pieņemtajās dalībvalsts tiesību normās paredzētas kā obligātas, ja konkrētajā gadījumā pastāv kādi īpaši apstākļi, kuru kontekstā attiecīgais ierobežojums atzīstams par nesamērīgu?

               4)

               Vai, ievērojot Regulas Nr. 1257/99 un Regulas Nr. 817/2004 mērķi un šajās regulās dalībvalstīm pieļautās rīcības brīvības robežas, ir pieļaujams, ka tiesa, kas izskata lietu pēc būtības, nepiemēro pilnā apjomā Ministru kabineta 2010.gada 23.marta noteikumu Nr. 295 “Noteikumi par valsts un Eiropas Savienības lauku attīstības atbalsta piešķiršanu, administrēšanu un uzraudzību vides un lauku ainavas uzlabošanai” 84.punktu par atbalsta atmaksāšanu, ja tā piemērošana konkrētajos apstākļos nonāktu pretrunā ar samērīguma principu, kā to izprot dalībvalsts tiesiskajā sistēmā?

      (1)  Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 817/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai (OV L 153, 30. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 3. nod., 46. sēj., 87. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1257/99 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu (OV L 160, 80. lpp; Īpašais izdevums latviešu valodā, 3. nod., 25. sēj,. 391 lpp.).


title: Lieta T-77/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. februārī – EE /ITSB (Emblēma ar pelēku fonu)

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. februārī – EE/ITSB (Emblēma ar pelēku fonu)
   (Lieta T-77/14)
   2014/C 135/58
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EE Ltd (Hatfield, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – P. Brownlow, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījums:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 24. oktobra lēmumu lietā R 704/2013–1.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, uz kuras attēlota emblēma ar pelēku fonu, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9., 16., 25., 35.–39., 41., 42. un 45. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 388 386

      Pārbaudītāja lēmums: atzīt reģistrācijai pieteikto preču zīmi par neatbilstošu reģistrācijas nosacījumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-20/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. janvārī iesniedza Tribunal administratif (Luksemburga) — Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin/État du Grand-duché de Luxembourg

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. janvārī iesniedza Tribunal administratif (Luksemburga) — Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin/État du Grand-duché de Luxembourg

   (Lieta C-20/12)
   2012/C 98/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin

      Atbildētāja: État du Grand-duché de Luxembourg

      Prejudiciālais jautājums

   Ņemot vērā Kopienu vienlīdzīgas attieksmes principu, kas ietverts Regulas Nr. 1612/68 (1) 7. pantā, vai izglītības politikas un budžeta politikas apsvērumi, kurus izvirzījusi Luksemburgas valsts, t.i. censties palielināt augtāko izglītību ieguvušo personu skaitu, kas saskaņā ar starptautiskiem standartiem šobrīd nav pietiekams, ņemot vērā Luksemburgas iedzīvotāju skaitu, apsvērumi, kuri būtu īpaši apdraudēti, ja Luksemburgai būtu jāpiešķir finansiālais atbalsts augstākās izglītības iegūšanai jebkuram studentam, neparedzot nekādu saikni ar Lielhercogistes sabiedrību, lai viņš varētu saņemt augstāko izglītību jebkurā pasaules valstī, kas Luksemburgas budžetam radītu nesamērīgu slogu, saskaņā ar iepriekš minēto Kopienas tiesas praksi ir tādi apsvērumi, kas var attaisnot atšķirīgas attieksmes pastāvēšanu, kura rodas no tā, ka, lai saņemtu atbalstu augstākās izglītības iegūšanai, tiek paredzēts dzīvesvietas pienākums, kurš attiecas gan uz Luksemburgas pilsoņiem, gan citu dalībvalstu pilsoņiem?

      (1)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.).


title: Lieta C-431/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 5. jūnija rīkojums ( Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vietnam Airlines Co .  Ltd / Brigitta Voss , Klaus – Jürgen Voss

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/46

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 5. jūnija rīkojums (Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vietnam Airlines Co. Ltd/Brigitta Voss, Klaus–Jürgen Voss

   (Lieta C-431/13) (1)

   2014/C 315/76
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas (ceturtā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta C-55/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 1. februārī iesniedza Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) – Evo Bus GmbH/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Argeș

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 1. februārī iesniedza Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) – Evo Bus GmbH/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Argeș

   (Lieta C-55/16)
   (2016/C 145/24)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Evo Bus GmbH

      Atbildētāja: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Argeș

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Astotās direktīvas (79/1072/[EEK]) (1) noteikumi, kā arī nodokļu neitralitātes princips liedz/ir lieguši tādu dalībvalsts tiesību normu, kas regulē/ir regulējusi, ņemot vērā nodokļa uzlikšanas noteiktības principu, nosacījumus tiesību uz pievienotās vērtības nodokļa atmaksu īstenošanai, kā, konkrētajā gadījumā, pierādījumu, ka piegādātāji ir samaksājuši nodokli?

      (1)  Padomes 1979. gada 6. decembra Astotā direktīva par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem – kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī (OV L 331, 11. lpp., īpašais izdevums latviešu valodā: Nodaļa 09 Sējums 001, 79 – 87. lpp.)


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 6. oktobrī lietā T-294/02 Miguel Vincente- Nuñez pret Eiropas Kopienu Komisiju (Pirmās instances tiesas sprieduma izpilde — Lēmums par paaugstināšanu amatā — Darba stāžs pakāpē — Spēkā stāšanās diena)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/17

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 6. oktobrī
   lietā T-294/02 Miguel Vincente- Nuñez pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Pirmās instances tiesas sprieduma izpilde - Lēmums par paaugstināšanu amatā - Darba stāžs pakāpē - Spēkā stāšanās diena)
   (2004/C 314/43)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-294/02 Miguel Vincente- Nuñez, Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīves vietu Kraainem (Beļģija), ko pārstāv M.-A. Lucas, advokāte, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāves: C. Berardis- Kayser un L. Lozano Palacios, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas lēmumu par prasītāja paaugstināšanu amatā A5/3 pakāpē 1998. gada novērtējuma ietvaros, izpildot Pirmās instances tiesas 2000. gada 9. marta spriedumu lietā T- 10/99 tajā daļā, kas paredz tā stāšanos spēkā no 2000. gada 1. aprīļa, un, no otras puses, prasību par zaudējumu atlīdzību, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Azizi, tiesneši M. Jaeger un F. Dehausse, sekretārs H. Jung, 2004. gada 6. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Atcelt Komisijas 2002. gada 11. jūnija lēmumu, jo tas neparedz M. Vincente- Nuñez radīt tādu situāciju, kura no viņu darba stāža pakāpes viedokļa ir pielīdzināma tai, kurā viņš būtu, ja tiktu paaugstināts amatā A5 pakāpē 1998. gada 1. aprīlī.

               2)

               Pārējā daļā prasību noraidīt.

               3)

               Piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta T-193/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. aprīlī — Scuola Elementare Maria Montessori /Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/46

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. aprīlī — Scuola Elementare Maria Montessori/Komisija
   (Lieta T-193/10)
   2010/C 179/80
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (Roma, Itālija) (pārstāvis — A. Nucara, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kas iekļauts 2010. gada 15. februāra vēstulē, ar kuru atbildētāja ir noraidījusi prasītājas iesniegtās sūdzības;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir iesniegta par lēmumu, kas iekļauts 2010. gada 15. februāra vēstulē, ar kuru ir noraidīta prasītājas iesniegtā sūdzība.
   Šī sūdzība attiecas ne tikai uz atbrīvojumu no pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa, kā tas ir lietā T-192/10 Pietro Ferracci/Komisija, bet arī uz daļēju atbrīvojumu (50 % apmērā) no Itālijas nodokļu tiesiskajā regulējumā paredzētā uzņēmumu ienākuma nodokļa samaksas.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas norādīti lietā T-192/10.


title: Lieta T-89/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. februārī  – Niagara Bottling /ITSB ( “NIAGARA” )

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/44

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. februārī – Niagara Bottling/ITSB (“NIAGARA”)
   (Lieta T-89/15)
   (2015/C 118/56)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Niagara Bottling LLC (Ontario, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – M. Edenborough, QC)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “NIAGARA” starptautiska reģistrācija Nr. 1 153 535, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju piektās padomes 2014. gada 12. decembra lēmums lietā R 784/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-679/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. novembrī – Novartis/ITSB (Pusmēness zaļā un baltā krāsā attēls)

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/20

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. novembrī – Novartis/ITSB (Pusmēness zaļā un baltā krāsā attēls)
   (Lieta T-679/15)
   (2016/C 090/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis – M. Zintler, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme (Pusmēness zaļā un baltā krāsā attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 189 139

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 23. septembra lēmums lietā R 78/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt, ka Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts neliedz reģistrēt attiecīgo apzīmējumu (Kopienas preču zīme Nr. 13 189 139) attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām reģistrācijas pieteikumā aprakstītajām precēm.

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-360/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. septembrī — Spānija/Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/46

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. septembrī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-360/08)
   (2008/C 272/90)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. Rodríguez Cárcamo)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:
   Spānijas Karaliste lūdz Pirmās instances tiesu:

               —

               nepiemērot Vadlīnijas publiskā iepirkuma noteikumu neizpildes gadījumā Struktūrfondu un Kohēzijas fonda līdzfinansētajām izmaksām piemērojamo finanšu labojumu noteikšanai 2007. gada 29. novembra galīgajā redakcijā, COCOF 07/0037/03-ES;

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 25. jūnija Lēmumu C (2008) 3247 par Kohēzijas fonda atbalsta samazināšanu projektu kopumam Nr. 2001.ES.16.C.P.E.036 (“saneamiento de la Cuenca Hidrográfica del Norte–Galicia-2001” [Ziemeļgalīsijas hidrogrāfiskā baseina asenizācija — 2001]); un

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī lieta attiecas uz projektu kopumu esošu sūkņu staciju uzlabošanai un jaunu izbūvei, esošā kanalizācijas un asenizācijas tīkla paplašināšanai, aprīkošanai un uzlabošanai dažādās Galīsijas vietās. Komisijas sākotnēji piešķirtais Kopienu finansējums atbilda 80 % no atbalstāmajām valsts izmaksām.
   Vēstulē, kuru Komisija 2007. gada jūlijā nosūtīja prasītājai, tika ierosināts izdarīt labojumus pirms tam notikušas revīzijas gaitā konstatēto pārkāpumu dēļ. Minētās vēstules secinājumu daļā norādīti divi apstrīdētā lēmuma pamatā esošie pārkāpumi un tiem atbilstoši finanšu labojumu ierosinājumi, proti, steidzamības procedūras nepamatota izmantošana saistībā ar vienu iepirkumu un pieredzes nepamatota izmantošana par kritēriju dažādu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanā. Ierosināto finanšu labojumu apmērs bija attiecīgi EUR 697 901 un EUR 354 591.
   Izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-359/08 Spānija/Komisija.


title: Lieta C-348/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 17. augustā ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-10/02, Girardot pret Komisiju

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/5

         Apelācija, ko 2006. gada 17. augustā ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-10/02, Girardot pret Komisiju
   (Lieta C-348/06 P)
   (2006/C 249/11)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Martin, F. Clotuche-Duvieusart)

      Cits lietas dalībnieks: Marie-Claude Girardot

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-10/02,

               —

               piespriest Komisijai samaksāt Girardot kundzei EUR 23917,40;

               —

               nospriest, ka katrs lietas dalībnieks šajā instancē un Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apelācijas pamatojumam izvirza vienu pamatu, kas balstīts uz EKL 236. panta un Komisijas atbildības iestāšanās nosacījumu pārkāpumu. Šī lietas dalībniece būtībā uzskata, ka Pirmās instances tiesa “iespējas” ieņemt amatu zaudēšanas jēdzienu ir sagrozījusi par jēdzienu, kas ir līdzvērtīgs jēdzienam “garantijas” ieņemt šādu amatu zaudēšana — neievērojot arī diskrecionāro varu, kāda Komisijai tradicionāli piemīt darbā pieņemšanas jomā — un, tādējādi izmantojot kļūdainu summas aprēķinu, kas Komisijai jāsamaksā, lai kompensētu iespējas tikt pieņemtam darbā zaudēšanu, ka izriet no šīs institūcijas prettiesiska lēmuma. Tikai reālus un noteiktus zaudējumus var atlīdzināt. Tādējādi šajā lietā ieinteresētās personas vienīgie reālie un noteiktie zaudējumi ir tie, kas izriet no Komisijas ieinteresētās personas kandidatūras neizvērtēšanas nevis, kas izriet no hipotētiskas atalgojuma zaudēšanas.
   Turklāt Komisija norāda, ka Pirmās instances tiesas vērā ņemtais atalgojuma zaudēšanas kritērijs, lai aprēķinātu atlīdzināmo summu, ir nejaušs, jo, ja ieinteresētā personā attiecīgajā periodā būtu veikusi labāk atalgotu darbu, kā tas, kuru tā būtu varējusi iegūt Komisijā, ārpus Kopienu institūcijām, tai nebūtu nekāda atalgojuma zaudējuma, kuru kompensēt. Pirmās instances izmantotā metode tātad varot izraisīt arī diskrimināciju starp viena un tā paša amata kandidātiem atkarībā no tā, vai tie ieņem vai neieņem labāk atalgotu amatu nekā to, kurā tiem ir iespēja tikt pieņemtiem.


title: Lieta T-461/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. augustā — Natura Selection /ITSB — Menard ( natura )

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. augustā — Natura Selection/ITSB — Menard (“natura”)
   (Lieta T-461/11)
   2011/C 340/52
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Natura Selection, SL (Barselona, Spānija) (pārstāve — E. Sugrañes Coca, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Ernest Menard SA (Bourseul, Francija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pieņemt šo prasību izskatīšanai;

               —

               izdot rīkojumu ITSB pievienot lietas materiāliem atpazīstamības pierādījumus, uz kuriem prasītāja atsaukusies apelācijas procesa R 2454/2010-2 ietvaros un kas minēti prasības pieteikuma 39. punktā;

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 8. jūnija lēmumu lietā R 2454/2010-2 un Iebildumu nodaļas 2010. gada 21. oktobra lēmumu lietā B 1072513;

               —

               apmierināt pilnā apjomā grafiskas preču zīmes “natura” reģistrācijas pieteikumu Nr. 4 713 368, kas apstrīdēts ar iebildumiem Nr. B 1072513 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 20. klasē;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “natura” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 14., 20., 25. un 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Ernest Menard SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “natura” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 19. un 20. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-280/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. jūnijā iesniedza Harju Maakohus (Igaunija) – Irina Nikolajeva/OÜ Multi Protect

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. jūnijā iesniedza Harju Maakohus (Igaunija) – Irina Nikolajeva/OÜ Multi Protect

   (Lieta C-280/15)
   (2015/C 262/15)
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Harju Maakohus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Irina Nikolajeva

      Atbildētāja: OÜ Multi Protect

      Prejudiciālie jautājumi

   Par Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (kodificēta versija) (1) interpretāciju tiek uzdoti šādi prejudiciāli jautājumi:

               1)

               Vai Kopienas preču zīmju tiesa var pieņemt 102. panta 1. punktā paredzēto rīkojumu arī tad, ja prasītājs savos prasījumos to nelūdz un lietas dalībnieki neapgalvo, ka atbildētājs pēc kādas konkrētas dienas pagātnē būtu pārkāpis vai draudējis pārkāpt Kopienas preču zīmi, vai arī tas, ka attiecīgs prasījums nav izvirzīts un šis apstāklis nav norādīts, ir “īpašs iemesls” šī punkta pirmā teikuma izpratnē?

               2)

               Vai 9. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Kopienas preču zīmes īpašnieks no trešās personas par preču zīmei identiska apzīmējuma izmantošanu laikposmā no preču zīmes reģistrācijas pieteikuma publikācijas līdz preču zīmes reģistrācijas publikācijai var prasīt tikai atbilstošu kompensāciju, pamatojoties uz 9. panta 3. punkta otro teikumu, taču ne pārkāpuma rezultātā iegūtā labuma parastās vērtības un zaudējumu atlīdzināšanu, un par laikposmu līdz preču zīmes pieteikuma iesniegšanas publikācijai viņam nav pat tiesību uz atbilstošu kompensāciju?

               3)

               Kāda veida izdevumi un citas kompensācijas ietilpst atbilstošajā kompensācijā saskaņā ar 9. panta 3. punkta otro teikumu, un vai – un kādos apstākļos – tajā tostarp ietilpst preču zīmes īpašnieka nemateriālā kaitējuma atlīdzināšana?

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta F-93/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. novembra spriedums — N /Eiropas Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Novērtējuma ziņojums — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Pamatojums — Acīmredzama kļūda novērtējumā — Sasniedzamo mērķu noteikšana)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/76

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. novembra spriedums — N/Eiropas Parlaments
   (Lieta F-93/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Novērtējuma ziņojums - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Pamatojums - Acīmredzama kļūda novērtējumā - Sasniedzamo mērķu noteikšana)
   2010/C 24/140
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: N, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — K. Zejdová, R. Ignătescu un S. Seyr)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu laika posmam no 2007. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 30. aprīlim

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               N atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009., 75. lpp.


title: Lieta T-149/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. maijā — ThyssenKrupp Elevator /Komisija

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/33

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. maijā — ThyssenKrupp Elevator/Komisija
   (Lieta T-149/07)
   (2007/C 155/60)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ThyssenKrupp Elevator AG, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvji — T. Klose un J. Ziebarth, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, atbilstoši samazināt prasītājai ar apstrīdēto lēmumu solidāri uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2007. gada 21. februāra Lēmumu K(2007) 512, galīgā redakcija, lietā COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators. Apstrīdētājā lēmumā prasītājai un citiem uzņēmumiem tika noteikti naudas sodi par dalību aizliegtā vienošanās par liftu un eskalatoru ierīkošanu un uzturēšanu Beļģijā, Vācijā un Luksemburgā. Komisija uzskata, ka attiecīgie uzņēmumi ir pārkāpuši EKL 81. pantu.
   Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza šādus pamatus:

               —

               Komisijas kompetences neesamība, jo apgalvotajiem vietējiem pārkāpumiem nebija starpvalstu nozīmes;

               —

                  ne bis in idem principa pārkāpums, jo Komisija nav ņēmusi vērā Beļģijas un Luksemburgas valsts konkurences iestāžu amnestijas lēmumus par labu prasītājai, kas pieņemti pirms procedūras ierosināšanas;

               —

               nosacījumu trūkums, lai iestātos prasītājas solidāra atbildība ar meitas sabiedrībām, jo prasītāja pati nav piedalījusies pārkāpumā, tās meitas sabiedrības ir juridiski un ekonomiski neatkarīgas savā darbībā, kā arī trūkst objektīva pamatojuma atbildības attiecināšanai uz prasītāju;

               —

               pamatsummu nesamērīgums naudas sodu aprēķinos salīdzinājumā ar faktiski skartajiem tirgus apmēriem;

               —

               prevencijas reizinātāja nesamērīgums, jo tas ievērojami atšķiras no attieksmes pret citiem pielīdzināma apmēra uzņēmumiem pielīdzināmās lietās, kas izlemtas tajā pašā laikā;

               —

               pamatojuma trūkums attiecībā uz naudas soda palielinājumu naudas soda aprēķinā recidīva dēļ, pieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz agrāku sodu iekļaušanu;

               —

               Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta pārkāpums, jo attiecībā uz naudas soda ierobežojumu 10 % apmērā no apgrozījuma vajadzēja ņemt vērā tikai attiecīgo meitas sabiedrību apgrozījumu;

               —

               Paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu (2) tiesiski kļūdaina piemērošana, jo nav pietiekami ņemta vērā prasītājas sadarbības pievienotā vērtība.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp.).


title: Lieta F-17/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 30. novembra rīkojums — Meister /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Civildienests — Ierēdņi — Prasība atcelt tiesību aktu — Agrāk iegūtu paaugstināšanas amatā punktu pārnešana — Nelabvēlīga akta neesamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Neaprēķināti zaudējumi — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/79

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 30. novembra rīkojums — Meister/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta F-17/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība atcelt tiesību aktu - Agrāk iegūtu paaugstināšanas amatā punktu pārnešana - Nelabvēlīga akta neesamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Neaprēķināti zaudējumi - Acīmredzama nepieņemamība)
   2010/C 24/149
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Herbert Meister, Muchamiel (Spānija) (pārstāvis — H.-J. Zimmermann, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — I. de Medrano Caballero, pārstāvis, kam palīdz D. Waelbroeck, avocat)

      Priekšmets

   Lēmuma, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība par nepareizu 2008. gada novērtējuma ziņojumu un ar kuru prasīta materiālu zaudējumu, kas esot radušies, atlīdzība, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               M. Meister prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               M. Meister sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009., 46. lpp.


title: Lieta F-29/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Lebedef un Jones /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Civildienesta noteikumu 64. pants — Civildienesta noteikumu XI pielikuma 3. panta 5. punkta pirmā daļa un 9. pants — Korekcijas koeficients — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/60

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Lebedef un Jones/Komisija
   (Lieta F-29/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Civildienesta noteikumu 64. pants - Civildienesta noteikumu XI pielikuma 3. panta 5. punkta pirmā daļa un 9. pants - Korekcijas koeficients - Vienlīdzīga attieksme)
   2010/C 328/97
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Georgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) un Trevor Jones (Ernzen, Luksemburga) (pārstāvji — F. Frabetti un J.-Y. Vergnaud, avocats)

      Atbildētāja: Komisija (pārstāvji — J. Curall un D. Martin)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — K. Zieleśkiewicz un M. Bauer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru atteikts pielīdzināt atalgojuma pirktspējas līmeni Luksemburgā tādam atalgojuma pirktspējas līmenim, kāds ir Briselē, un pakārtoti — prasība atcelt prasītāju paziņojumus par algu, kas izsniegti pēc 2008. gada 15. jūnija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               G. Lebedef un T. Jones sedz visus tiesāšanās izdevumus, izņemot Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome — persona, kas iestājusies lietā, — sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 129, 06.06.2009., 21. lpp.