title: Tiesas Spriedums (sestā palāta)  2005. gada 20. oktobrī  lietā C-505/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/19/EK — Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana — Māsas, zobārsti, veterinārārsti, vecmātes, arhitekti, farmaceiti un ārsti — Netransponēšana noteiktajā termiņā — Gibraltāra)

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 20. oktobrī
   lietā C-505/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/19/EK - Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana - Māsas, zobārsti, veterinārārsti, vecmātes, arhitekti, farmaceiti un ārsti - Netransponēšana noteiktajā termiņā - Gibraltāra)
   (2005/C 315/12)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-505/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 8. decembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — H. Støvlbæk) pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (pārstāve — S. Nwaokolo), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: sestās palātas priekšsēdētāja vietas izpildītājs J.-P. Puissochet, tiesneši S. von Bahr un A. Borg Barthet (referents), ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2005. gada 20. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot visus normatīvos vai administratīvos aktus, lai attiecībā uz Gibraltāru panāktu atbilstību Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvai 2001/19/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 89/48/EEK un Padomes Direktīvu 92/51/EEK par vispārēju sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai, kā arī Padomes Direktīvu 77/452/EEK, Padomes Direktīvu 77/453/EEK, Padomes Direktīvu 78/686/EEK, Padomes Direktīvu 78/687/EEK, Padomes Direktīvu 78/1026/EEK, Padomes Direktīvu 78/1027/EEK, Padomes Direktīvu 80/154/EEK, Padomes Direktīvu 80/155/EEK, Padomes Direktīvu 85/384/EEK, Padomes Direktīvu 85/432/EEK, Padomes Direktīvu 85/433/EEK un Padomes Direktīvu 93/16/EEK attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu, zobārstu, veterinārārstu, vecmāšu, arhitektu, farmaceitu un ārstu profesijām, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: Lieta C-624/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. novembrī iesniedza Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) – UAB “Litdana”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. novembrī iesniedza Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) – UAB “Litdana”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

   (Lieta C-624/15)
   (2016/C 048/26)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: UAB “Litdana”

      Atbildētāja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar Direktīvas 2006/112 (1) 314. panta a) punktu un 226. panta 11. punktu un šīs direktīvas 314. panta d) punktu un 226. panta 14. punktu tiek pieļauti ar šiem noteikumiem pamatoti valsts tiesību akti un/vai valsts prakse, kas neļauj nodokļu maksātājam piemērot PVN peļņas daļas režīmu tāpēc, ka pēc nodokļu administrācijas veiktas nodokļu pārbaudes kļūst skaidrs, ka PVN rēķinos par piegādātajām precēm tika sniegta nepareiza informācija/dati par PVN peļņas daļas režīma piemērošanu un/vai par atbrīvošanu no PVN, bet nodokļa maksātājs to nezināja un nevarēja zināt?

               2)

               Vai Direktīvas 2006/112 314. pants ir jāizprot un jāinterpretē tādējādi, ka, lai gan PVN rēķinā norādīts, ka preces ir atbrīvotas no PVN (Direktīvas 2006/112 226. panta 11. punkts) un/vai pārdevējs ir piemērojis peļņas daļas režīmu, lai piegādātu preces (Direktīvas 2006/112 226. panta 14. punkts), nodokļa maksātājs iegūst tiesības piemērot PVN peļņas daļas režīmu tikai tad, ja preču piegādātājs faktiski piemēro peļņas daļas režīmu un pienācīgi izpilda savas saistības PVN samaksas jomā (maksā PVN par peļņas daļu savā valstī)?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-415/16: Prasība, kas celta 2016. gada 31. jūlijā – Almashreq Investment Fund/Padome

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/20

      Prasība, kas celta 2016. gada 31. jūlijā – Almashreq Investment Fund/Padome
      (Lieta T-415/16)
      (2016/C 364/19)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Almashreq Investment Fund (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  līdz ar to atcelt 2016. gada 27. maija Lēmumu (KĀDP) 2016/850 un tam sekojošos izpildes aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-411/16 Syriatel Mobile Telecom/Padome izvirzītajiem.


title: Lieta T-125/09: Prasība, kas celta 2009. gada 26. martā — Gruener Janura/ITSB — Centum Aqua Marketing ( HUNDERTWASSER )

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/17

         Prasība, kas celta 2009. gada 26. martā — Gruener Janura/ITSB — Centum Aqua Marketing (“HUNDERTWASSER”)
   (lieta T-125/09)
   2009/C 129/30
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gruener Janura AG (pārstāvis — P. Endres, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Centum Aqua Marketing GmbH, Magdeburg (Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               preču zīmes “Hundertwasser” Nr. 4 491 891 reģistrācijas pieteikumu noraidīt attiecībā uz šādām precēm un pakalpojumiem:

                           —

                           20. klase: preces, kas nav iekļautas citās klasēs un ir izgatavotas no koka, korķozola, niedrēm, kārklu klūdziņām, raga, kaula, ziloņkaula, stīpām, zvīņām, perlamutra, jūras putām, visu šo materiāli aizstājējiem vai plastmasas;

                           —

                           30. klase: cukurs, rīsi, tapioka, sāgo, kafijas aizstājēji; milti un sagatavotas graudu pārslas, maize, cepumi un konditorejas izstrādājumi, medus, melases sīrups; raugs, cepamais pulveris; sāls; sinepes; etiķis, mērces (garšvielas); garšvielas; ledus; saldumi, cukurvate;

                           —

                           31. klase: lauksaimniecības, dārzkopības, mežkopības produkti un graudi, kas nav ietverti citās klasē citās klasēs; dzīvi dzīvnieki; sēklas, dabīgie augi un ziedi; dzīvnieku barība, iesals, produkti no bioloģiskās lauksaimniecības, ziedi, apdares, augu apdares, augu kārtojumi;

                           —

                           35. klase: reklāma, tirgus koncepcijas;

                           —

                           39. klase: transports, preču iesaiņošana un uzglabāšana; ceļojumu organizēšana, izvadāšana pa izstādēm, pilsētām un ēkām, tūrisma piedāvājumi, ekskursiju komplekti.

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Centum Aqua Marketing GmbH;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HUNDERTWASSER” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 20., 25., 30,. 31., 32., 35., 39. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 491 891);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “FRIEDENSREICH HUNDERTWASSER” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 16., 19., 24., 25., 27., 32. un 33. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 1 825 629) un vārdiska preču zīme “HUNDERTWASSER” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 14., 16., 18., 19., 21., 24., 41. un 42. klasē (Kopienas preču zīmes Nr. 1 931 393);

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un daļēji apmierināt apelācijas sūdzību, kā arī daļēji noraidīt reģistrācijas pieteikumu;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm ir sajaukšanas iespēja.


title: Lieta C-456/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. oktobrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel en O , otrs lietas dalībnieks: B

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. oktobrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel en O, otrs lietas dalībnieks: B

   (Lieta C-456/12)
   2013/C 26/33
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel en O

      Otrs lietas dalībnieks: B

      Prejudiciālie jautājumi:

   […]

               1)

               Vai Eiropas Padomes un Parlamenta 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK (1) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, attiecībā uz Savienības pilsoņa ģimenes locekļu, kuriem ir trešās valsts pilsonība, tiesību brīvi pārvietoties nosacījumiem ir jāpiemēro pēc analoģijas tāpat kā Eiropas Kopienu Tiesas spriedumos lietā C-370/90 Singh
                   (2) un lietā C-291/05 Eind
                   (3), ja Savienības pilsonis atgriežas savas pilsonības dalībvalstī pēc tam, kad ir uzturējies citā dalībvalstī gan Līguma par Eiropas Savienības darbību 21. panta 1. punkta izpratnē, gan kā pakalpojumu saņēmējs šī Līguma 56. panta izpratnē?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša: vai pastāv nosacījums, ka Savienības pilsonim bija jāuzturas citā dalībvalstī noteiktu minimālo laikposmu, lai pēc Savienības pilsoņa atgriešanās savas pilsonības dalībvalstī viņa ģimenes loceklim, trešās valsts pilsonim, būtu uzturēšanās tiesības šajā dalībvalstī?

               3)

               Ja atbilde ir apstiprinoša: vai šo nosacījumu var izpildīt arī tad, ja šī uzturēšanās bija nevis nepārtraukta, bet gan bieža uzturēšanās ar starplaikiem, kā, piemēram, uzturēšanās ik nedēļu nedēļas nogalēs vai uzturēšanās regulāru apciemojumu veidā?
               […]

               4)

               Ja starp Savienības pilsoņa atgriešanos savas pilsonības dalībvalstī un ģimenes locekļa došanos no trešās valsts uz šo dalībvalsti ir ievērojams starplaiks, vai ģimenes locekļa, trešās valsts pilsoņa, varbūtējās Savienības tiesību aktos paredzētās uzturēšanās tiesības lietas apstākļos ir zaudētas?

      (1)  OV L 158, 77. lpp.

      (2)  1992. gada 7. jūlija spriedums, Recueil, I-4265. lpp.

      (3)  2007. gada 11. decembra spriedums, Krājums, I-10719. lpp.


title: Lieta F-13/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. februārī — Scozzaro pret EZA

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/56

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. februārī — Scozzaro pret EZA
   (Lieta F-13/07)
   (2007/C 82/119)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Salvatore Scozzaro, Broxbourne (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Agence européenne des Médicaments (EZA)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2006. gada 31. marta lēmumu, ar ko EZA izpilddirektors ir noraidījis prasītāja lūgums izveidot invaliditātes komisiju, kā arī sekojošo 25. oktobra apstiprinošo lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2005. gada 17. martā prasītājs, EMEA pagaidu darbinieks, cieta nelaimes gadījumā darba vietā, kā rezultātā viņš vairs nevarēja pildīt savu darbu. 2006. gada 14. februārī viņš tika informēts, ka viņa līgums pēc 2006. gada 15. oktobra vairāk netiks pagarināts.Viņa lūgums Komisijai noteikt invaliditāti tika noraidīts.
   Savu prasību prasītājs pamato cita starpā ar Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 31. panta pirmās daļas un 33. panta pirmās daļas pārkāpumu, kā tos ir interpretējusi Civildienesta tiesa 2007. gada 16. janvāra spriedumā lietā F-119/05 (Gesner/ITSB (Krājumā vēl nav publicēts)).


title: Lieta F-55/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. jūlijā — Moschonaki /Komisija

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/43

         Prasība, kas celta 2010. gada 9. jūlijā — Moschonaki/Komisija
   (Lieta F-55/10)
   ()
   2010/C 246/76
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chrysanthe Moschonaki (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — N. Lhoëst)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu atteikties ņemt vērā prasītājas kandidatūru bibliotēkas asistenta amatam un piespriest Komisijai viņai pārskaitīt naudas summu par materiālo un morālo kaitējumu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2009. gada 30. septembra lēmumu, ar kuru tā atteicās ņemt vērā prasītājas kandidatūru pēc paziņojuma par vakanci COM/2009/1379 bibliotēkas asistenta amatam DGT.D.3 publicēšanas;

               —

               tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt iecēlējinstitūcijas 2010. gada 31. marta lēmumu noraidīt prasītājas 2009. gada 28. decembrī saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu iesniegto sūdzību;

               —

               piespriest samaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību EUR 30 000 apmērā par viņai nodarīto materiālo un morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-64/17: Prasība, kas celta 2017. gada 1. februārī – Lions Gate Entertainment/EUIPO (“DIRTY DANCING”)

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/56

         Prasība, kas celta 2017. gada 1. februārī – Lions Gate Entertainment/EUIPO (“DIRTY DANCING”)
   (Lieta T-64/17)
   (2017/C 104/78)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lions Gate Entertainment Inc. (Santa Monica, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – C. Hall, Barrister, un D. Farnsworth, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DIRTY DANCING” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 930 102

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 1. decembra lēmums lietā R 331/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai radušos izdevumus procesā Apelācijas padomē un tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 7. panta 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-580/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. septembra rīkojums — Yaqub /ITSB — Turkey ( “ATATURK” ) (Kopienas preču zīme — Jauna pārstāvja iecelšana — Prasītāja bezdarbība — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/24

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. septembra rīkojums — Yaqub/ITSB — Turkey (“ATATURK”)
   (Lieta T-580/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Jauna pārstāvja iecelšana - Prasītāja bezdarbība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 336/52
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: J. Yaqub (Nottingham, Apvienotā Karaliste)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Turcijas Republika

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 17. septembra lēmumu lietā R 2613/2011-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Turcijas Republiku, no vienas puses, un J. Yaqub un G. Yaqub, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               J. Yaqub sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta T-210/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. decembra rīkojums — Viasat Broadcasting UK /Komisija

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/27

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. decembra rīkojums — Viasat Broadcasting UK/Komisija
   (Lieta T-210/12) (1)

   2013/C 32/48
   Tiesvedības valoda — angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 209, 14.07.2012.


title: Lieta C-363/09: Tiesas (sestā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 91/414/EEK — Augu aizsardzības līdzekļi — Tirdzniecības atļaujas pieteikums — Datu aizsardzība)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/15

         Tiesas (sestā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-363/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 91/414/EEK - Augu aizsardzības līdzekļi - Tirdzniecības atļaujas pieteikums - Datu aizsardzība)
   2010/C 234/21
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Parpala un F. Jimeno Fernández)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. López-Medel Bascones)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvas 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.) 13. panta pārkāpums — Pieteikumam pievienotie dati — Datu izmantošana un aizsardzība — Konfidencialitāte

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atstādama spēkā 2002. gada 20. novembra Likuma Nr. 43/2002 par fitosanitāriem jautājumiem (ley 43/2002 de sanidad vegetal) 38. pantu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū 13. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta T-95/06: Prasība, kas celta  2006. gada 21. martā  —  Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana  pret Kopienas Augu šķirņu biroju (KAŠB)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/43

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. martā — Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana pret Kopienas Augu šķirņu biroju (KAŠB)
   (Lieta T-95/06)
   (2006/C 131/81)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana, Valensija (Spānija) (pārstāvji — S. Roig Girbes, R. Ortega Bueno un M. Delgado Echevarría, avocats)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB)
   Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: SARL Nador Cott Protection, Saint-Raphaël (Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Kopienas Augu šķirņu biroja Apelāciju padomes 2005. gada 8. novembra lēmumu;

               —

               piespriest Kopienas Augu šķirņu birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas augu šķirņu aizsardzības pieteikuma iesniedzējs: Jean de Maistre un pēc attiecīgās šķirnes nodošanas — SARL Nador Cott Protection (pieteikums Nr. 1995/0726)
   Kopienas augu šķirņu aizsardzības objekts: Nadorcott

      KAŠB lēmums: Piešķirt Kopienas augu šķirņu aizsardzību (lēmums Nr. 14111)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs Apelāciju padomē: Prasītāja

      Apelāciju padomes lēmums: Atzīt apelācijas sūdzību par nepieņemamu (lieta A 001/2005)

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 1239/95 (1) pārkāpums un labas pārvaldības principa pārkāpums, nepiemērojot šīs Regulas 49. pantu; pieļauta kļūda, apelācijas sūdzības noraidījumu pamatojot ar tiesību iesniegt sūdzību neesamību.

      (1)  Padomes 1995. gada 31. maija Regula (EK) Nr. 1239/95 par noteikumiem, kas jāievēro, piemērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 2100/94 attiecībā uz lietu izskatīšanas procesiem Kopienas Augu šķirņu birojā (OV L 121, 37. lpp.)


title: Lieta C-528/06: Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 13. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/98/EK — Valsts sektora informācijas atkārtota izmantošana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/25

         Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 13. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-528/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/98/EK - Valsts sektora informācijas atkārtota izmantošana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 51/40)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — E. Montaguti)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — D. Haven)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Direktīvu 2003/98/EK par valsts sektora informācijas [atkārtotu] izmantošanu (OV L 345, 90. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Direktīvu 2003/98/EK par valsts sektora informācijas [atkārtotu] izmantošanu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/2

         Palātu, kurās ir trīs tiesneši, priekšsēdētāju ievēlēšana
   (2008/C 301/02)
   2008. gada 23. septembra sēdē Tiesas tiesneši saskaņā ar Reglamenta 10. panta 1. punkta otro daļu M. Ilešiču [M. Ilešič], Ž. K. Bonišo [J.-C. Bonichot], A. O'Kīfu [A. Ó Caoimh] un T. fon Danvicu [T. von Danwitz] ievēlēja attiecīgi par piektās, sestās, septītās un astotās palātas, kurās ir trīs tiesneši, priekšsēdētājiem uz vienu gadu no 2008. gada 7. oktobra līdz 2009. gada 6. oktobrim.


title: Lieta C-512/13: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 24. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C. G. Sopora/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — LESD 45. pants — Vienlīdzīga attieksme pret darba ņēmējiem nerezidentiem — Nodokļa priekšrocība kā atbrīvojums attiecībā uz darba devēja izmaksātām kompensācijām — Vienotas likmes veidā piešķirta priekšrocība — Darba ņēmēji, kuru izcelsmes dalībvalsts nav viņu darba vietas dalībvalsts — Nosacījums par dzīvesvietu noteiktā attālumā no darba vietas dalībvalsts robežas

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/10

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 24. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C. G. Sopora/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-512/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - LESD 45. pants - Vienlīdzīga attieksme pret darba ņēmējiem nerezidentiem - Nodokļa priekšrocība kā atbrīvojums attiecībā uz darba devēja izmaksātām kompensācijām - Vienotas likmes veidā piešķirta priekšrocība - Darba ņēmēji, kuru izcelsmes dalībvalsts nav viņu darba vietas dalībvalsts - Nosacījums par dzīvesvietu noteiktā attālumā no darba vietas dalībvalsts robežas)
   (2015/C 138/12)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: C. G. Sopora

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, saskaņā ar kuru dalībvalsts darba ņēmējiem, kuri pirms darba veikšanas tās teritorijā dzīvoja citā dalībvalstī, paredz piešķirt nodokļa priekšrocību kā vienotas likmes atbrīvojumu attiecībā uz eksteritoriālu izdevumu kompensāciju līdz 30 % no nodokļa bāzes, ar nosacījumu, ka šie darba ņēmēji ir dzīvojuši vairāk nekā 150 km attālumā no tās robežas, izņemot – un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai –, ja šie ierobežojumi ir tikuši noteikti tādējādi, ka šis atbrīvojums sistemātiski izraisa nepārprotamu faktisko eksteritoriālo izdevumu pārmērīgu kompensāciju.

      (1)  OV C 367, 14.12.2013.


title: Lieta T-638/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 29. marta spriedums – Alcohol Countermeasure Systems (International)/EUIPO – Lion Laboratories (“ALCOLOCK”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ALCOLOCK” — Apvienotās Karalistes vārdiska preču zīme “ALCOLOCK — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/33

         Vispārējās tiesas 2017. gada 29. marta spriedums – Alcohol Countermeasure Systems (International)/EUIPO – Lion Laboratories (“ALCOLOCK”)
   (Lieta T-638/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ALCOLOCK” - Apvienotās Karalistes vārdiska preču zīme “ALCOLOCK - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana)
   (2017/C 151/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (Toronto, Kanāda) (pārstāvji – E. Baud un P. Marchiset, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Hanne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lion Laboratories Ltd (Barry, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 11. augusta lēmumu lietā R 1323/2014-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Lion Laboratories un Alcohol Countermeasure Systems (International)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: Lieta T-364/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. maijā – Penny – Markt /ITSB – Boquoi Handels  ( “B! O” )

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/32

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. maijā – Penny–Markt/ITSB – Boquoi Handels (“B! O”)
   (Lieta T-364/14)
   2014/C 261/56
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Penny–Markt GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvji – M. Kinkeldey, S. Brandstätter un A. Wagner, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Boquoi Handels OHG (Straelen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 21. marta lēmumu lietā R 1201/2013-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “B! O”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30., 31. un 32. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 1 0 0 38  008

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Boquoi Handels OHG

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: valsts un Kopienas preču zīme “bo” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5., 16., 21., 29., 31., 32., 33. un 35. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Anulēšanas nodaļas lēmumu atcelt un Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-405/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 10. maija spriedumu lietā T-47/15 Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija 2016. gada 19. jūlijā iesniedza Vācijas Federatīvā Republika

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 10. maija spriedumu lietā T-47/15 Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija 2016. gada 19. jūlijā iesniedza Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-405/16 P)
   (2016/C 326/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze, un R. Kanitz, pārstāvji, kam palīdz T. Lübbig, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 10. maija spriedumu lietā T-47/15,

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja ir izvirzījusi trīs pamatus.
   1. Pamats
   Pārsūdzētajā Vispārējās tiesas spriedumā, interpretējot jēdzienu “valsts līdzekļi” un valsts “kontrole” pār privātu uzņēmumu finanšu līdzekļiem, neesot ievērotas valsts atbalsta jēdziena robežas atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam. Pārsūdzētajā spriedumā esot nepareizi izdarīts pieņēmums, ka Vācijas Federatīvās Republikas “iestādes” uz Vācijas Atjaunojamo energoresursu likuma pamata īsteno “kontroli” un tādējādi – administratīvas pilnvaras pār Vācijas atjaunojamo energoresursu veicināšanas sistēmā iesaistīto pārvades sistēmu operatoru un energoapgādes uzņēmumu naudas līdzekļiem. Vispārējai tiesai esot bijis jāatzīst, ka Atjaunojamo energoresursu likumā ir noteiktas tikai civiltiesiskas līgumiskas attiecības starp atsevišķiem Vācijas enerģijas tirgus uzņēmumiem, taču ar to nav noteikta valsts kontrole pār šo uzņēmumu naudas līdzekļiem.
   2. Pamats
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa nepareizi esot izdarījusi pieņēmumu, ka Vācijas Atjaunojamo energoresursu likums energoietilpīgiem uzņēmumiem kā galalietotājiem sniedz priekšrocību, kam ir nozīme valsts atbalsta tiesību izpratnē. Tādējādi Vispārējā tiesa neesot ievērojusi judikatūru par strukturālu trūkumu kompensēšanu un par valsts atbalsta tiesībās pastāvošo selektivitātes kritēriju.
   3. Pamats
   Visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka spriedums nav pietiekami pamatots gan attiecībā uz pārvades sistēmu operatoru, gan energoapgādes uzņēmumu stāvokli.


title: Lieta T-394/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. decembrī — Itālija pret Komisiju

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. decembrī — Itālija pret Komisiju
   (Lieta T-394/06)
   (2007/C 42/55)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — G. Aiello, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 3. oktobra Lēmumu K (2006) 4324, par kuru tika paziņots tajā pašā dienā, tiktāl, ciktāl tas Kopienas finansējumā neiekļauj un atskaita no Itālijas Republikas budžeta finanšu pasākumus, kurus saistībā ar izdevumiem, ko sedz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļa, piemēro uzņēmēju izdarīto pārkāpumu lietās.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā Itālijas Republika iebilst pret finanšu pasākumu neiekļaušanu Kopienu finansējumā un tādējādi sekojoši veikto atskaitījumu no Itālijas budžeta, kas radās saistībā ar 157 pārkāpumu gadījumiem, kuru atgūstamā kopsumma sastāda EUR 310 849 495,98 un attiecībā uz kuriem prasītāja neveica visu vajadzīgo, lai uzsāktu to atgūšanas procedūru.
   Prasītāja, kas apstrīd jebkādas neuzmanības pastāvēšanu no savas puses, pamatojot savus apgalvojumus, norāda:

               —

               pārkāpts un/vai nepiemērots Padomes 1991. gada 4. marta Regulas (EEK) Nr. 595/91 par pārkāpumiem un par tādu summu atgūšanu, kas nepareizi izmaksātas saistībā ar kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu un informācijas sistēmas organizēšanu šajā jomā, kā arī par Regulas (EEK) Nr. 283/72 (1) atcelšanu 5. panta 2. punkts.

               —

               pārkāpts un/vai nepiemērots Padomes 1970. gada 21. aprīļa Regulas (EEK) Nr. 729/70 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (2) 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts un Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (3).

      (1)  OV L 67, 14.3.1999., 11. lpp.

      (2)  OV L 94, 28.4.1970., 13. lpp.

      (3)  OV L 160, 26.6.1999., 103. lpp.


title: Lieta C-215/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 22. maija rīkojumu — E. Friz GmbH / Carsten von der Heyden

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 22. maija rīkojumu — E. Friz GmbH/Carsten von der Heyden

   (Lieta C-215/08)
   (2008/C 209/33)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: E. Friz GmbH

      Atbildētājs: Carsten von der Heyden

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/577/EEK (1) par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām, 1. panta 1. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka šī direktīva attiecas uz patērētāja pievienošanos personālsabiedrībai, līgumsabiedrībai, apvienībai vai kooperatīvai sabiedrībai, ja pievienošanās mērķis ir nevis kļūt par sabiedrības, apvienības vai kooperatīvas sabiedrības dalībnieku, bet gan — kā bieži notiek tieši saistībā ar pievienošanos slēgtam nekustamo īpašumu fondam — dalība sabiedrībā, kas ir tikai cits kapitāla ieguldījuma veids vai pakalpojumu, kuri parasti ir abpusējo līgumu priekšmets, saņemšanas veids?

               2)

               Vai Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/577/EEK par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām, 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas šīs direktīvas 7. panta izpratnē nepieļauj tādas valsts tiesībās (judikatūrā) paredzētas tiesiskās sekas, saskaņā ar kurām gadījumā, ja šādā “sliekšņa darījumā” iesaistītais patērētājs paziņo par pievienošanos sabiedrībai un vēlāk atsauc šo paziņojumu par pievienošanas sabiedrībai, patērētājam, kurš ir izmantojis atteikuma tiesības, atteikuma spēkā stāšanās brīdī var pastāvēt prasījums pret sabiedrību, apvienību vai kooperatīvo sabiedrību saistībā ar galīgo norēķina summu, t.i., summu, kas atbilst patērētāja daļai sabiedrībā, apvienībā vai kooperatīvajā sabiedrībā izstāšanās brīdī, ar no tā izrietošajām (iespējamajām) sekām, ka sabiedrības, apvienības vai kooperatīvās sabiedrības ekonomiskās attīstības rezultātā patērētājs saņem vai nu mazāku summu nekā tā kapitālieguldījuma vērtība, vai pat ir pakļauts maksājumiem, kas pārsniedz zaudēto kapitālieguldījumu, kurš tika iemaksāts sakarā ar negatīvo galīgā norēķina summu?

      (1)  OV L 372, 31. lpp.


title: Lieta T-776/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. novembrī – Isocell/EUIPO – iCell (“iCell.”)

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/45

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. novembrī – Isocell/EUIPO – iCell (“iCell.”)
   (Lieta T-776/16)
   (2017/C 014/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Vācija) (pārstāvis – C. Thiele, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: iCell AB (Älvdalen, Zviedrija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “iCell.” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 877 676

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 15. septembra lēmums lietā R 2496/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai pilnībā tiktu apmierināti iebildumi un tiktu noraidīts Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 12877676;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-103/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 29. novembra spriedums – T&L Sugars un Sidul Açúcares/Komisija Ārpuslīgumiskā atbildība — Lauksaimniecība — Cukurs — Ārkārtas pasākumi — Savienības tirgus apgāde — 2011./2012. tirdzniecības gads — Tiesību norma, kuras mērķis ir piešķirt tiesības privātpersonām — Pietiekami būtisks pārkāpums — Regula (EK) Nr. 1234/2007 — Nediskriminācijas princips — Samērīgums — Tiesiskā noteiktība — Tiesiskā paļāvība — Rūpības pienākums un labas pārvaldības princips

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/20

         Vispārējās tiesas 2016. gada 29. novembra spriedums – T&L Sugars un Sidul Açúcares/Komisija
   (Lieta T-103/12) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Lauksaimniecība - Cukurs - Ārkārtas pasākumi - Savienības tirgus apgāde - 2011./2012. tirdzniecības gads - Tiesību norma, kuras mērķis ir piešķirt tiesības privātpersonām - Pietiekami būtisks pārkāpums - Regula (EK) Nr. 1234/2007 - Nediskriminācijas princips - Samērīgums - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība - Rūpības pienākums un labas pārvaldības princips)
   (2017/C 022/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: T & L Sugars Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugāle) (pārstāvji – sākotnēji D. Waelbroeck, advokāts, un D. Slater, solicitor, vēlāk D. Waelbroeck)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītāju atbalstam: DAI – Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA (Coruche, Portugāle) (pārstāvis – M. Mendes Pereira, advokāts), RAR – Refinarias de Açúcar Reunidas, SA (Porto) (pārstāvis – M. Mendes Pereira, advokāts), Lemarco SA (Bukareste, Rumānija), Lemarco Cristal Srl (Urziceni) un Zaharul Liesti SA (Lieşti) (pārstāvji – L.-I. Van de Waart un D. Gruia Dufaut, advokāti) un SFIR Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (Cesena, Itālija) un SFIR Raffineria di Brindisi SpA (Cesena) (pārstāvji – P. Buccarelli un M. Todino, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji P. Rossi un N. Donnelly, vēlāk P. Rossi un P. Ondrůšek)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – E. Sitbon un A. Westerhof Löfflerová) un Eiropas Cukura ražotāju komiteja (CEFS) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – C. Pitschas, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, kuras mērķis ir panākt, ka tiek atcelta Komisijas 2011. gada 30. novembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1239/2011, ar ko izsludina uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus pastāvīgajā konkursā 2011./2012. tirdzniecības gadam cukura ar KN kodu 1701 importam, piemērojot pazeminātu muitas nodokļa likmi (OV 2011, L 318, 4. lpp.), Komisijas 2011. gada 30. novembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1240/2011, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz ārpuskvotas cukura un izoglikozes laišanu Savienības tirgū ar samazinātu pārpalikuma maksājumu 2011./2012. tirdzniecības gadā (OV 2011, L 318, 9. lpp.), Komisijas 2011. gada 8. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1281/2011 par minimālā muitas nodokļa noteikšanu pirmajai konkursa kārtai saskaņā ar konkursa procedūru, kas uzsākta ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1239/2011 (OV 2011, L 327, 60. lpp.), Komisijas 2011. gada 14. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1308/2011, ar ko nosaka piešķīruma koeficientu, noraida turpmākus pieteikumus un slēdz periodu pieteikumu iesniegšanai par pieejamajiem ārpuskvotas cukura daudzumiem, kas par samazinātu papildu maksājuma likmi jāpārdod Savienības tirgū 2011./2012. tirdzniecības gadā (OV 2011, L 332, 8. lpp.), Komisijas 2011. gada 15. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1316/2011 par minimālā muitas nodokļa noteikšanu otrajai konkursa kārtai saskaņā ar konkursa procedūru, kas uzsākta ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1239/2011 (OV 2011, L 334, 16. lpp.), Komisijas 2011. gada 22. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1384/2011 par minimālā muitas nodokļa noteikšanu trešajai konkursa kārtai saskaņā ar konkursa procedūru, kas uzsākta ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1239/2011 (OV 2011, L 343, 33. lpp.), Komisijas 2012. gada 12. janvāra Īstenošanas regula (ES) Nr. 27/2012 par minimālā muitas nodokļa noteikšanu cukuram ceturtajai konkursa kārtai saskaņā ar konkursa procedūru, ka uzsākta ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1239/2011 (OV 2012, L 9, 12. lpp.), un Komisijas 2012. gada 23. janvāra Īstenošanas regula (ES) Nr. 57/2012, ar ko pārtrauc konkursa procedūru, kura izsludināta ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1239/2011 (OV 2012, L 19, 12. lpp.), un, otrkārt, prasība, pamatojoties uz LESD 268. pantu, kuras mērķis ir panākt, ka tiek atlīdzināts kaitējums, kas prasītājām, iespējams, esot nodarīts ar to, ka ir pieņemti šie tiesību akti, un to, ka Komisija ir atteikusies veikt pasākumus, kuri vajadzīgi, lai atjaunotu niedru jēlcukura piegādes.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               T & L Sugars Ltd un Sidul Açúcares, Unipessoal Lda sedz pašas savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome, DAI – Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA, RAR – Refinarias de Açùcar Reunidas, SA, Lemarco SA, Lemarco Cristal Srl, Zaharul Liesti SA, SFIR – Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA un SFIR Raffineria di Brindisi SpA, kā arī Eiropas Cukura ražotāju komiteja (CEFS) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.


title: Lieta C-566/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. novembra iesniedza Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Dávid Vámos/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. novembra iesniedza Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Dávid Vámos/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

   (Lieta C-566/16)
   (2017/C 104/35)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Dávid Vámos

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Prejudiciālais jautājums

   Vai pretrunā Savienības tiesībām ir tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru nodokļu iestāde, veicot nodokļu pārbaudi a posteriori, var izslēgt nodokļa maksātāja iespēju izvēlēties personīgo atbrīvojumu, pamatojoties uz to, ka nodokļa maksātājam šī iespēja ir tikai paziņošanas par savas ar nodokli apliekamās darbības uzsākšanu brīdī?


title: Lieta C-275/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Beļģija) 2009. gada 21. jūlija rīkojumu — Brussels Hoofdstedelijk Gewest u.c./Vlaamse Gewest. Persona, kas iesaistījusies lietā: Brussels International Airport Company NV, šobrīd The Brussels Airport Company NV

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Beļģija) 2009. gada 21. jūlija rīkojumu — Brussels Hoofdstedelijk Gewest u.c./Vlaamse Gewest. Persona, kas iesaistījusies lietā: Brussels International Airport Company NV, šobrīd The Brussels Airport Company NV
   (lieta C-275/09)
   2009/C 267/51
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Brussels Hoofdstedelijk Gewest u.c.

      Atbildētājs:
      Vlaamse Gewest

      Persona, kas iesaistījusies lietā:
      Brussels International Airport Company NV, tagad The Brussels Airport Company NV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja lidostas, kur pamata skrejceļa garums ir 2 100 m vai vairāk, infrastruktūras izveidei, no vienas puses, un šādas lidostas apsaimniekošanai, no otras puses, tiek prasītas dažādas atļaujas un šī pēdējā minētā atļauja — vides atļauja — tiek izsniegta tikai uz noteiktu laikposmu, tad vai jēdziens “būve” Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK (1) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, pielikuma 7. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka ietekmes uz vidi novērtējums ir jāveic ne tikai attiecībā uz infrastruktūras izveidi, bet arī lidostas apsaimniekošanu?

               2)

               Vai pienākums veikt minēto ietekmes uz vidi novērtējumu attiecas arī uz vides atļaujas termiņa pagarināšanu lidostai, t.i., gadījumā, ja termiņa pagarināšana vienlaicīgi nav saistīta ar izmaiņām apsaimniekošanā vai tās paplašināšanu, tāpat kā gadījumā, kad šādas izmaiņas vai paplašināšana tiek plānota?

               3)

               Vai pienākums veikt ietekmes uz vidi novērtējumu, ja vides atļaujas termiņš lidostai tiek pagarināts, ir jāvērtē citādi, ja ietekmes uz vidi novērtējums ir jau veikts pirms tam, piemēram, saistībā ar apsaimniekošanas atļaujas izsniegšanu, vai ja brīdī, kad Kopienu vai valsts likumdevējs ieviesa ietekmes uz vidi novērtēšanas pienākumu, lidosta jau tika apsaimniekota?

      (1)  OV L 175, 40. lpp.


title: Lieta C-495/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Obersten Patent- und Markensenats (Austrija) 2007. gada 14. novembra rīkojumu — Silberquelle GmbH / Maselli-Strickmode GmbH

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Obersten Patent- und Markensenats (Austrija) 2007. gada 14. novembra rīkojumu — Silberquelle GmbH/Maselli-Strickmode GmbH

   (Lieta C-495/07)
   (2008/C 22/51)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Obersten Patent- und Markensenats
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Silberquelle GmbH

      Atbildētāja: Maselli-Strickmode GmbH

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas (89/104/EEK), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (1), 10. panta 1. punkts un 12. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīme tiek faktiski lietota, ja to lieto uz precēm (šajā gadījumā: bezalkoholiskajiem dzērieniem), ko preču zīmes īpašnieks pēc pirkuma līguma noslēgšanas bez maksas pievieno citām viņa pārdotajām precēm (šajā gadījumā: tekstilprecēm)?

      (1)  OV L 40, 1. lpp.


title: Lieta T-285/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 2. oktobra spriedums — Cartoon Network /ITSB — Boomerang TV ( “BOOMERANG” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BOOMERANG” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Boomerang TV” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/55

         Vispārējās tiesas 2013. gada 2. oktobra spriedums — Cartoon Network/ITSB — Boomerang TV (“BOOMERANG”)
   (Lieta T-285/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BOOMERANG” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Boomerang TV” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 344/97
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Cartoon Network, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — I. Starr, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — I. Harrington)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Boomerang TV, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis — A. Canela Giménez, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 2. aprīļa lēmumu lietā R 699/2011-2 saistībā ar iebildumu procesu starp Boomerang TV, SA un The Cartoon Network, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               The Cartoon Network, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta C-572/11: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 4. jūlija rīkojums ( Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Menidzherski biznes reshenia OOD / Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Direktīva 2006/112/EK — PVN — Atskaitīšanas tiesības — Atteikums — Ar nodokli apliekama darījuma faktiska neveikšana — Neesamība — Pierādījums — Nodokļu neitralitātes un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/2

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 4. jūlija rīkojums (Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Menidzherski biznes reshenia OOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-572/11) (1)

   (Direktīva 2006/112/EK - PVN - Atskaitīšanas tiesības - Atteikums - Ar nodokli apliekama darījuma faktiska neveikšana - Neesamība - Pierādījums - Nodokļu neitralitātes un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)
   2013/C 304/02
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Pamatlietas dalībnieki

      Prasītāja: Menidzherski biznes reshenia OOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Veliko Tarnovo — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 203. panta kopsakarībā ar 168. panta a) punktu interpretācija — Priekšnodokļa atskaitīšana — Atteikums atskaitīt PVN pakalpojumu saņēmējam tādēļ, ka nav pierādījumu par rēķinos norādītajām faktiskajām piegādēm — To pašu rēķinu pārbaude saistībā ar piegādātāja nodokļu revīziju, neradot pamatu maksājamā PVN korekcijai — Nodokļu neitralitātes princips

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punkts un 203. pants, kā arī nodokļu neitralitātes un tiesiskās paļāvības principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā, ka rēķina saņēmējam var tikt atteikts atskaitīt šajā rēķinā norādīto pievienotās vērtības nodokli, ja šajā rēķinā norādītie darījumi faktiski nav veikti un ja nodokļu ieņēmumu apdraudējums ir novērsts tikai tāpēc, ka minētā rēķina izrakstītājs ir samaksājis šajā rēķinā norādīto pievienotās vērtības nodokli. Iesniedzējtiesas kompetencē ir atbilstīgi valsts tiesību normām par pierādījumu sniegšanu veikt visu lietas, kuru tā izskata, elementu un faktisko apstākļu vispārēju novērtēšanu, lai noteiktu, vai tā tas ir gadījumā, kurā notiek pamatlietā aplūkotie darījumi ar rēķiniem.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-536/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. oktobrī iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) — OAO “Gazprom” /Lietuvas Republika

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. oktobrī iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) — OAO “Gazprom”/Lietuvas Republika
   (Lieta C-536/13)
   2013/C 377/14
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: OAO “Gazprom”

      Ieinteresētā persona: Lietuvas Republika, kuru pārstāv Lietuvas Republikas Enerģētikas ministrija

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Gadījumā, ja šķīrējtiesa izdod antisuit injunction un tādējādi nosaka aizliegumu vienam no lietas dalībniekiem iesniegt noteiktus prasījumus dalībvalsts tiesā, kurai saskaņā ar regulas Brisele I (1) normām par jurisdikciju ir jurisdikcija izskatīt civillietu pēc būtības, vai valsts tiesa ir tiesīga atteikt atzīt šādu šķīrējtiesas nolēmumu tādēļ, ka ar to tiek ierobežotas tiesas tiesības pieņemt lēmumu par tās jurisdikciju, lai izskatītu lietu saskaņā ar regulas Brisele I normām par jurisdikciju?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai tā ir attiecināma arī uz gadījumu, kurā ar šķīrējtiesas izdotu antisuit injunction lietas dalībniekam tiek uzdots ierobežot savus prasījumus lietā, kura tiek izskatīta citā dalībvalstī un ja citas dalībvalsts tiesai ir jurisdikcija izskatīt šo lietu atbilstoši regulas Brisele I normām?

               3)

               Vai valsts tiesa, kas vēlas nodrošināt Savienības tiesību pārākumu un pilnīgu regulas Brisele I efektivitāti, var atteikt atzīt šķīrējtiesas nolēmumu, ja šādā nolēmumā ir ierobežotas valsts tiesas tiesības lemt par savu jurisdikciju un pilnvarām lietā, kura ietilpst regulas Brisele I piemērošanas jomā?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-24/12 un C-27/12: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X BV  (C-24/12), TBG Limited  (C-27/12) /Staatssecretaris van Financiën Kapitāla brīva aprite — Ierobežojumi — Dividenžu maksāšana no dalībvalsts uz tās aizjūras teritoriju — Savienības tiesību piemērošanas joma — Īpašais ES–AZT režīms

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/3

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X BV (C-24/12), TBG Limited (C-27/12)/Staatssecretaris van Financiën

   (Apvienotās lietas C-24/12 un C-27/12) (1)

   (Kapitāla brīva aprite - Ierobežojumi - Dividenžu maksāšana no dalībvalsts uz tās aizjūras teritoriju - Savienības tiesību piemērošanas joma - Īpašais ES–AZT režīms)
   2014/C 253/03
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: X BV (C-24/12), TBG Limited (C-27/12)

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Hoge Raad der Nederlanden – LESD 63. un 64. panta interpretācija – Teritoriālā piemērojamība – Kapitāla aprite no dalībvalsts uz tās aizjūras teritorijām – Aizjūras teritorija, kas ir vai nav jāuzskata par trešo valsti

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā dalībvalsts nodokļu pasākums, kas, efektīvi un samērīgi īstenojot cīņas pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas mērķi, traucē kapitāla brīvo apriti starp šo dalībvalsti un tai piederošu aizjūras zemi vai teritoriju.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta T-119/08: Prasība, kas celta 2008. gada 7. martā — Kipras Republika/Komisija

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 7. martā — Kipras Republika/Komisija
   (Lieta T-119/08)
   (2008/C 142/53)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvji — P. Kliridis)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par publisko iepirkumu EuropeAid/125672/C/SER/CY, lai piešķirtu tiesības slēgt publiskā iepirkuma līgumu ar nosaukumu “Technical assistance on animal husbandry”, kurš aptuveni 2007. gada 27. decembrī interneta vietnē http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ tika publicēts tikai angļu valodā, un atcelt šī paziņojuma 5. un 28.2 punktu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi vai tādi paši kā Lietās T-91/08, T-92/08 un T-93/08 Kipras Republika/Komisija izvirzītie.


title: lieta T-499/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 23. decembrī iesniedza Hammarplast AB

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/36

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 23. decembrī iesniedza Hammarplast AB

   (lieta T-499/04)
   (2005/C 57/61)
   valoda, kādā sastādīts prasības pieteikums - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 23. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Hammarplast, Tingsryd (Zviedrija), ko pārstāv R. Almaraz Palmero, advokāts.
   Otra puse izskatīšanā Apelāciju padomē bija Steninge Slott AB, kas nodibināta Märsta (Zviedrija).
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1.

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) otrās Apelāciju padomes 2004. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 394/2003-2;

               2.

               piespriest Birojam noraidīt pieteikumu par vārdu salikuma STENINGE SLOTT kā Kopienas preču zīmes reģistrēšanu attiecībā uz 21. kategorijas produktiem, par ko/kuriem reģistrācijas pieteikums tika pieņemts;

               3.

               piespriest Birojam un personai, kas iestājusies lietā – Steninge Slott AB atlīdzināt gan Pirmās instances tiesas, gan otrās Apelāciju padomes procesa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

                Steninge Slott AB

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “STENINGE SLOTT” 21. kategorijas precēm (stikla dizaina produkti u. c.)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītājs

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts preču zīme “STENINGE KERAMIK” minētās kategorijas precēm

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Noraidīt reģistrācijas pieteikumu

               Apelāciju padomes lēmums:

               Pieņemt apelāciju

               Izvirzītie pamati:

               Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.)


title: Lieta T-254/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. maijā – Aldi Einkauf/ITSB – Dyado Liben (“Casale Fresco”)

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/37

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. maijā – Aldi Einkauf/ITSB – Dyado Liben (“Casale Fresco”)
   (Lieta T-254/15)
   (2015/C 245/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi Einkauf GmbH & Co. oHG (Essen, Vācija) (pārstāvji – N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen, N. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Dyado Liben OOD (Sofia, Bulgārija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “Casale Fresco” – reģistrācijas pieteikums Nr. 010 886 604

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 11. marta lēmums lietā R 1138/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apstrīdēto lēmumu atcelt;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas T-273/06 un T-297/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. jūlija spriedums — ISD Polska u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Polijas Republikas tērauda ražotājam piešķirtā pārstrukturēšanas atbalsta shēma — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums to atgūt — 8. protokols par Polijas tērauda rūpniecības pārstrukturēšanu — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesības celt prasību — Termiņš prasības celšanai — Pieņemamība — Tiesiskā paļāvība — Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punkts — Nesaderīgā atbalsta atmaksai piemērojamā procentu likme — Ciešas sadarbības ar dalībvalsti pienākums — Salikta procentu likme — Regulas (EK) Nr. 794/2004 9. panta 4. punkts un 11. panta 2. punkts)

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/17

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. jūlija spriedums — ISD Polska u.c./Komisija
   (apvienotās lietas T-273/06 un T-297/06) (1)

   (Valsts atbalsts - Polijas Republikas tērauda ražotājam piešķirtā pārstrukturēšanas atbalsta shēma - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums to atgūt - 8. protokols par Polijas tērauda rūpniecības pārstrukturēšanu - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesības celt prasību - Termiņš prasības celšanai - Pieņemamība - Tiesiskā paļāvība - Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punkts - Nesaderīgā atbalsta atmaksai piemērojamā procentu likme - Ciešas sadarbības ar dalībvalsti pienākums - Salikta procentu likme - Regulas (EK) Nr. 794/2004 9. panta 4. punkts un 11. panta 2. punkts)
   2009/C 193/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas lietā T-273/06: ISD Polska sp. z o.o., Varšava (Polija) un Industrial Union of Donbass Corp., Doņecka (Ukraina) (pārstāvji — sākotnēji K. Rapins [C. Rapin] un E. Van den Haute [E. Van den Haute], pēc tam — K. Rapins, E. Van den Haute un K. Petermans [C. Pétermann], advokāti)

      Prasītāja lietā T-297/06: ISD Polska sp. z o.o. (agrāk — Majątek Hutniczy sp. z o.o.), Varšava (pārstāvji — sākotnēji K. Rapins un E. Van den Haute, pēc tam — K. Rapins, E. Van den Haute un K. Petermans, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Žiolito [C. Giolito] un A. Stobjecka-Kuika [A. Stobiecka-Kuik])

      Priekšmets

   Lūgums daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 5. jūlija Lēmumu 2006/937/EK par valsts atbalstu Nr. C 20/04 (ex NN 25/04) par labu tērauda ražotājam Huta Częstochowa S.A (OV 2006, L 366, 1. lpp.), ciktāl tajā noteikta atbalsta daļa ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un Polijas Republikai uzlikts pienākums to atgūt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               ISD Polska sp. z o.o. un Industrial Union of Donbass Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta T-289/03: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. februāra spriedums — BUPA u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Risku izlīdzināšanas sistēma, ko Īrija ieviesusi privātās veselības apdrošināšanas tirgū — Atbalsta shēma — Pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — EKL 86. panta 2. punkts — Komisijas lēmums necelt iebildumus — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Nepieciešamības un samērīguma princips)

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/25

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. februāra spriedums — BUPA u.c./Komisija
   (Lieta T-289/03) (1)

   (Valsts atbalsts - Risku izlīdzināšanas sistēma, ko Īrija ieviesusi privātās veselības apdrošināšanas tirgū - Atbalsta shēma - Pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - EKL 86. panta 2. punkts - Komisijas lēmums necelt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Nepieciešamības un samērīguma princips)
   (2008/C 79/48)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: British United Provident Association Ltd (BUPA), Londona (Apvienotā Karaliste); BUPA Insurance Ltd, Londona; un BUPA Ireland Ltd, Dublina (Īrija) (pārstāvji — N. Grīns [N. Green], QC, K. Beikona [K. Bacon], Dž. Bērks [J. Burke], barristers, un B. Eimorijs [B. Amory], advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji N. Kāns [N. Khan] un J. Flets [J. Flett], pēc tam — N. Kāns [N. Khan] un T. Šarfs [T. Scharf])

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Nīderlandes Karaliste (pārstāvis — N. Bels [N. Bel]); Īrija (pārstāvji — D. O'Hagans [D. O'Hagan], pārstāvis, kam palīdz G. Hogans [G. Hogan], SC, un E. Regans [E. Regan], barrister); un Voluntary Health Insurance Board, Dublina, (pārstāvji — D. Kolinss [D. Collins], G. Ficdžeralds [G. FitzGerald], D. Klārks [D. Clarke], solicitors, un P. Galahers [P. Gallagher], SC)
   Priekšmets
   Prasība atcelt tiesību aktu, ko iesniegusi BUPA Ireland Ltd, privātās veselības apdrošināšanas pakalpojumu sniedzēja Īrijā, par Komisijas 2003. gada 13. maija Lēmumu K (2003) 1322, galīgā redakcija, necelt iebildumus saskaņā ar 4. panta 2. un 3. punktu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88.] panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.), kas attiecas uz risku izlīdzināšanas sistēmas (RES) izveidi Īrijas privātās veselības apdrošināšanas tirgū (valsts atbalsts N 46/2003-Īrija).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  British United Provident Association Ltd (BUPA), BUPA Insurance Ltd un BUPA Ireland Ltd sedz pašas savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Komisijas un Voluntary Health Insurance Board tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Īrija un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 264, 1.11.2003.


title: lieta T-34/06: Prasība, kas celta  2006. gada 24. janvārī  —  Universal  pret Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/51

         Prasība, kas celta 2006. gada 24. janvārī — Universal pret Komisiju
   (lieta T-34/06)
   (2006/C 60/94)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Universal Corp. (Richmond, ASV) (pārstāvji — A. Riesenkampff, T. Reher, M. Holzhäuser, C. Swaak, M. Mollica, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 20. oktobra lēmumu C(2005) 4012 final attiecībā uz procesu atbilstoši EKL 81. panta 1. punktam (lieta COMP/C.38/281/B.2 — Raw Tobacco Italy), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija konstatēja, ka vairākas sabiedrības, tostarp prasītāja un viena no tās netiešajām meitas sabiedrībām, ir pārkāpušas EKL 81. panta 1. punktu, izmantojot nolīgumus un/vai saskaņotas darbības Itālijas jēltabakas sektorā. Uz šī pamata Komisija prasītājai piesprieda naudas sodu, kas maksājams solidāri un atsevišķi ar tās meitas sabiedrību.
   Pamatojot savu prasību, prasītāja apgalvo, ka, pirmkārt, apstrīdētajā lēmumā, Komisija — to nepaskaidrojot un nenorādot objektīvu pamatojumu — pieņēmusi nostāju, kas ir tieši pretēja pašas Komisijas nostājai Spānijas jēltabakas lietā, kas attiecās uz tādām pašām mātes un meitas sabiedrību attiecībām, tādu pašu laika periodu, to pašu patēriņa preci, tādām pašām iepirkuma cenām, un arī šajā gadījumā prasītāja nebija iesaistīta vai tai nebija informācijas. Tāpēc prasītāja uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, nav ievērojusi vienādas attieksmes principu un ir pārkāpusi prasītājas tiesisko paļāvību, piespriežot tai naudas sodu par tās meitas sabiedrības izdarītu pārkāpumu.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija nav atbilstoši tiesību normās ietvertajiem kritērijiem pierādījusi, ka prasītājai ir izšķiroša ietekme uz tās meitas sabiedrības komerciālo uzvedību. Šajā kontekstā tā norāda, ka Komisija kļūdaini uzskatījusi, ka prasības sniegt ziņojumus un noteiktos gadījumos saņemt piekrišanu apstiprina, ka prasītājai bijusi izšķiroša komerciāla ietekme tās meitas sabiedrībā, kaut gan tai šāda ietekme nav bijusi, ņemot vērā prasītājas decentralizēto struktūru un organizāciju.


title: Lieta C-215/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 21. oktobra spriedums (Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vasilka Ivanova Gogova/Ilia Dimitrov Iliev Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — Piemērošanas joma — 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Vecāku atbildības iegūšana, īstenošana, deleģēšana, ierobežošana vai izbeigšana — 2. pants — “Vecāku atbildības” jēdziens — Vecāku strīds par viņu bērna ceļošanu un pases izsniegšanu viņam — Jurisdikcijas noteikšana — 12. pants — Nosacījumi — Piekrišana tiesu, kuras izskata lietu, jurisdikcijai — Atbildētāja nepiedalīšanās tiesas procesā — Tiesu, kurās izskata lietu, pēc savas ierosmes ieceltais atbildētāja pārstāvis nav apstrīdējis jurisdikciju

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/11

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 21. oktobra spriedums (Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vasilka Ivanova Gogova/Ilia Dimitrov Iliev

   (Lieta C-215/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - Piemērošanas joma - 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vecāku atbildības iegūšana, īstenošana, deleģēšana, ierobežošana vai izbeigšana - 2. pants - “Vecāku atbildības” jēdziens - Vecāku strīds par viņu bērna ceļošanu un pases izsniegšanu viņam - Jurisdikcijas noteikšana - 12. pants - Nosacījumi - Piekrišana tiesu, kuras izskata lietu, jurisdikcijai - Atbildētāja nepiedalīšanās tiesas procesā - Tiesu, kurās izskata lietu, pēc savas ierosmes ieceltais atbildētāja pārstāvis nav apstrīdējis jurisdikciju)
   (2015/C 414/14)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vasilka Ivanova Gogova

      Atbildētājs: Ilia Dimitrov Iliev

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasība, ar kuru viens no vecākiem lūdz tiesu aizstāt otra vecāka piekrišanas neesamību viņu bērna izceļošanai ārpus viņa pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts un pases izsniegšanai uz šī bērna vārda, ietilpst Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu materiālās piemērošanas jomā, pat ja par šo prasību pieņemtais lēmums būs jāņem vērā šī bērna pilsonības dalībvalsts iestādēm šīs pases izsniegšanas administratīvajā procedūrā;

               2)

               Regulas Nr. 2201/2003 12. panta 3. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesu, kurās ir celta prasība par vecāku atbildību, jurisdikcija nevar tikt uzskatīta par tādu, ko “skaidri vai citādi nepārprotami pieņēmušas visas puses”, šīs normas izpratnē, tikai tādēļ, ka atbildētāja pārstāvis ad litem, ko iecēlušas šīs tiesas, ņemot vērā nespēju paziņot atbildētājam par prasības pieteikumu, uz kura pamata ierosināta lieta, nav norādījis uz šo tiesu jurisdikcijas neesamību.

      (1)  OV C 236, 20.7.2015.


title: Lieta T-47/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 25. augusta rīkojums – Sigma Orionis/REA Pagaidu noregulējums — Šķīrējklauzula — Pētniecības un inovācijas pamatprogramma “Apvārsnis 2020” — Lēmums apturēt maksājumus un izbeigt subsīdiju līgumus pēc finanšu revīzijas — Summas, kas REA būtu jāmaksā, izpildot subsīdiju līgumus — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība — Interešu izsvēršana

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/14

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 25. augusta rīkojums – Sigma Orionis/REA

   (Lieta T-47/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Šķīrējklauzula - Pētniecības un inovācijas pamatprogramma “Apvārsnis 2020” - Lēmums apturēt maksājumus un izbeigt subsīdiju līgumus pēc finanšu revīzijas - Summas, kas REA būtu jāmaksā, izpildot subsīdiju līgumus - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana)
   (2017/C 338/13)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Pētniecības izpildaģentūra (REA) (pārstāvji – S. Payan-Lagrou un V. Canetti, kam palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu, nekavējoties REA pieprasīt samaksāt summu saskaņā ar subsīdiju līgumu “FET-Event”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-481/11: Prasība, kas celta 2011. gada 6. septembrī — Spānija/Komisija

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 6. septembrī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-481/11)
   2011/C 319/53
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — A. Rubio González)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 7. jūnija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari, I pielikuma 2. daļas VI daļas D punkta piekto ievilkumu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots normatīvo aktu hierarhijas principa pārkāpums:

                           —

                           prasītāja šajā ziņā norāda, ka apstrīdētā regula ir pretrunā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulas (ES) [Nr. 1234/2007], ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (1), 113. panta 2. punkta a) apakšpunkta noteikumiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana:

                           —

                           šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisijas galvenais mērķis, pieņemot apstrīdēto tiesību aktu, bija panākt no norādītā atšķirīgu rezultātu, jo tā atkāpās no Apvienoto Nāciju Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) pieņemtā piemērojamā standarta.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums:

                           —

                           šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētajam tiesību aktam ir neskaidrs pamatojums, ar kuru tiek pamatots lēmums, kurš ir pretrunā galīgajam lēmumam.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums:

                           —

                           šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto tiesību aktu citrusaugļu tirdzniecībai nepamatoti tiek paredzēti stingrāki nosacījumi nekā citiem augļiem un dārzeņiem.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums:

                           —

                           šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto tiesību aktu tiek paredzēti stingrāki marķēšanas nosacījumi, pamatojoties uz neprecīziem pamatiem, kas nevar attaisnot galīgo lēmumu.

      (1)  OV L 299, 1. lpp., 16.11.2007. [Regula] pēdējo reizi grozīta ar Komisijas 2010. gada 15. jūnija Regulu (ES) Nr. 513/2010 (OV L 150, 40. lpp., 16.6.2010) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 15. decembra Regulu (ES) Nr. 1234/2010 (OV L 346, 11. lpp., 30.12.2010).


title: Lieta C-551/10 P: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 6. novembra spriedums — Éditions Odile Jacob SAS /Eiropas Komisija, Lagardère SCA (Apelācija — Uzņēmumu koncentrācijas darbības grāmatu izdevniecības tirgū — Regula (EEK) Nr. 4064/89 — Turējuma līgums — Neefektīvs pamatojums)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/8

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 6. novembra spriedums — Éditions Odile Jacob SAS/Eiropas Komisija, Lagardère SCA

   (Lieta C-551/10 P) (1)

   (Apelācija - Uzņēmumu koncentrācijas darbības grāmatu izdevniecības tirgū - Regula (EEK) Nr. 4064/89 - Turējuma līgums - Neefektīvs pamatojums)
   2013/C 9/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Éditions Odile Jacob SAS (pārstāvji — O. Fréget, M. Struys, M. Potel un L. Eskenazi, avocats)

      Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, O. Beynet un S. Noë), Lagardère SCA (pārstāvji — A. Winckler, F. De Bure un J.-B. Pinçon, avocats)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedumu lietā T-279/04 Éditions Jacob/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja Odile Jacob prasību atcelt Komisijas 2004. gada 7. janvāra Lēmumu 2004/422/EK, ar kuru koncentrācijas darījums ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma darbību (Lieta COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības un vienlīdzības principu pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Éditions Odile Jacob SAS atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 46, 12.02.2011.


title: Lieta T-527/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. septembrī — Itālija/Komisija

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/66

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. septembrī — Itālija/Komisija
   (Lieta T-527/13)
   2013/C 344/121
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — S. Fiorentino, P. Grasso, avvocati dello Stato, un G. Palmieri)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 17. jūlija Lēmumu C(2013) 4046, galīgā redakcija, par kuru paziņots 2013. gada 18. jūlijā, par valsts atbalstu SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)], ko piešķīrusi Itālija (Piena nodevas maksājuma atlikšana Itālijā);

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt iepriekš minēto lēmumu (2. panta b), c) un d) punkts), ciktāl tajā atgūšanas pienākums ir attiecināts arī uz atbalstu, kas izriet no Padomes Lēmuma 2003/530/EK;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Itālijas valdība ir apstrīdējusi Eiropas Komisijas 2013. gada 17. jūlija Lēmumu C(2013) 4046, galīgā redakcija, par kuru paziņots 2013. gada 18. jūlijā, par valsts atbalstu SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)], ko piešķīrusi Itālija (Piena nodevas maksājuma atlikšana Itālijā).
   Ar šo lēmumu Eiropas Komisija:

               —

               atzina, ka piena nodevas maksājuma daļas, kuras maksāšanas termiņš bija iestājies 2010. gada 31. decembrī, atlikšana, par kuru Itālija bija pieņēmusi lēmumu tieši 2010. gada decembrī, tostarp ņemot vērā tās piemērošanas kārtību, ir ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts;

               —

               atzina, ka Padomes Lēmumā 2003/530/EK paredzēto nosacījumu pārkāpums, ko bija radījusi iepriekš minētā maksājuma atlikšana, ir ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts;

               —

               uzdeva Itālijai nodrošināt, lai personas, kas saņēma maksājuma atlikšanu, atmaksātu iepriekš minēto nesaderīgo atbalstu kopā ar procentiem.

         Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz Komisijas 2007. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1535/2007 par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam lauksaimniecības produktu ražošanas nozarē (OV L 337, 35. lpp.) 3. panta 7. punkta pārkāpumu.

                           —

                           šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētajā lēmumā šis noteikums ir piemērots, pamatojoties uz kļūdainu pieņēmumu, ka pastāvošais atbalsts, kas bija atļauts ar Padomes 2003. gada 16. jūlija Lēmumu 2003/530/EK, ir maksimālā summa, ko bija iespējams piešķirt piena produktu ražotājiem, kā rezultātā jebkāds iespējamais papildu atbalsts, kaut arī tas ietilptu de minimis režīmā (un kaut arī tā apmērs būtu absolūti nenozīmīgs), tā kumulācijas dēļ ipso iure būtu radījis tādu atbalsta intensitāti, kas ir augstāka par atļauto.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz iepriekš minētās Regulas (EK) Nr. 1535/2007 3. panta 2. punkta, Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.), 1. panta c) punkta un Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV L 140, 1. lpp.), 4. panta 1. punkta pārkāpumu, kā arī nepietiekamu pamatojumu.

                           —

                           šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētajā lēmumā šis iepriekš minētais 3. panta 2. punkts — kurš attiecas uz atbalstu, katrs no kuriem kā tāds ietilpst de minimis režīmā, kumulēšanu — ir piemērots gadījumā, kad de minimis režīmā ietvertais atbalsts papildina pastāvošu atbalstu. Turklāt lēmumā ir pieļauta kļūda, atzīstot apstrīdēto pasākumu par pasākumu, ar kuru ticis grozīts pastāvošs atbalsts atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 1. panta c) punktam. Būtībā ikgadējā maksājuma daļas maksājuma termiņa atlikšana par pusgadu ir patstāvīgs pasākums un jebkurā gadījumā būtiski nemaina pastāvošo atbalstu. Turklāt tas nerada palielinājumu, kas nav lielāks par 20 % no sākotnējā pastāvošā atbalsta shēmas budžeta, un neietekmē šīs shēmas saderīguma novērtējumu. Katrā ziņā Komisija nav sniegusi pietiekamu pamatojumu attiecībā uz šiem punktiem.


title: Lieta C-329/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itālija) — ENI SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas e Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itālija) — ENI SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas e Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico

   (Lieta C-329/10)
   ()
   2010/C 346/40
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ENI SpA

      Atbildētājas: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas e Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar Līguma 23., 43., 49. un 56. pantu, kā arī Direktīvas 2003/54 (1) 11. panta 2. un 6. punktu un 24. pantu tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums — kas nav paziņots Eiropas Komisijai —, kurā attiecībā uz noteiktiem elektroenerģijas ražotājiem, kuriem konkrētajos apstākļos ir būtiska loma, lai tiktu nodrošinātas dispečervadības pakalpojumu vajadzības, ir pastāvīgi noteikts pienākums iesniegt elektroenerģijas biržā piedāvājumus saskaņā ar procedūrām, kuras tīkla pārvaldītājs nosaka, balstoties uz piemērojamo regulējumu, un saskaņā ar kurām ražotājs nevar brīvi noteikt par šiem piedāvājumiem saņemamās atlīdzības apmēru, jo tas tiek noteikts, pamatojoties uz kritērijiem, kuri nav tikuši iepriekš noteikti saskaņā ar “pārredzamām, nediskriminējošām un tirgus principiem atbilstīgām procedūrām”?

      (1)  OV L 176, 37. lpp.


title: Lieta F-4/08: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums – Hambura /Parlaments (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Iecelšana amatā — Atlases procedūra — Nepielaišana — Paziņojums par pieņemšanu darbā PE/95/S — Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ietvertas kandidatūras anketas neizmantošana — Pieņemamība — Iepriekšējs administratīvais process)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/39

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums – Hambura/Parlaments
   (Lieta F-4/08) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Iecelšana amatā - Atlases procedūra - Nepielaišana - Paziņojums par pieņemšanu darbā PE/95/S - Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ietvertas kandidatūras anketas neizmantošana - Pieņemamība - Iepriekšējs administratīvais process)
   2009/C 102/57
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Johannes Hambura, Soultzbach (Francija) (pārstāvis – S. Hambura, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – S. Seyr un K. Zejdová)

      Priekšmets

   Personāla ģenerāldirektorāta 2007. gada 5. decembra lēmuma neizvelēties prasītāju atcelšana, konkursa PE/95/S joma – ārsti, atcelšana un šī konkursa rīkošana no jauna, atļaujot izmantot elektroniski nosūtītu pieteikšanās anketu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Hambura atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008., 50. lpp.


title: Lieta T-338/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. jūnijā — Energa Power Trading /Komisija

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/37

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. jūnijā — Energa Power Trading/Komisija
   (Lieta T-338/13)
   2013/C 252/62
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Energa Power Trading Promitheias kai Emporias Energeias AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt un nospriest, ka Komisija nav izpildījusi tās Līgumā noteiktos pienākumus, jo, neskatoties uz to, ka tai oficiāli tika lūgts to darīt, tā tomēr nav formulējusi savu nostāju par 2010. gada 9. decembra sūdzību saistībā ar valsts atbalstu, ko Grieķijas iestādes prettiesiski piešķīrušas DEI, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, ar kuru tā apgalvo, ka Komisija neesot veikusi nepieciešamās darbības saistībā ar apgalvoto prettiesisko valsts atbalstu, kas piešķirts par labu DEI.
   28 vai vairāk mēnešu laikposmā (un jebkurā gadījumā vismaz 26 mēnešu laikposmā) nepieņemot lēmumu — ne pozitīvu, ne negatīvu — par prasītājas sūdzību, ar kuru apgalvots, ka DEI prettiesiski piešķirts valsts atbalsts, un, neskatoties uz to, ka tika nosūtīts oficiāls paziņojums, Komisija neesot noslēgusi sākotnējo izskatīšanu saprātīgā termiņā. Tiktāl, ciktāl iepriekš minētā termiņa nokavējumu nevar attaisnot atsauce uz jebkādiem izņēmuma apstākļiem, Komisija nav rīkojusies atbilstoši tās īpašajai kompetencei, tādējādi pārkāpjot saistošās Līguma (proti, LESD 106., 107. un 265. pants) un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, normas.


title: Lieta T-203/13 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 27. novembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana — Prasības celšanai paredzētajā termiņā pa faksu iesniegts prasības pieteikums, kas ir parakstīts, izmantojot zīmogu, kurā ir attēlots advokāta paraksts — Oriģināla iesniegšana pēc termiņa beigām — Novēlota prasība — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/33

         Vispārējās tiesas 2013. gada 27. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-203/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana - Prasības celšanai paredzētajā termiņā pa faksu iesniegts prasības pieteikums, kas ir parakstīts, izmantojot zīmogu, kurā ir attēlots advokāta paraksts - Oriģināla iesniegšana pēc termiņa beigām - Novēlota prasība - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2014/C 45/55
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 28. janvāra rīkojumu lietā F-92/12 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar ko lūdz šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta T-393/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. decembrī — Makhteshim Agan Holding pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/36

         Prasība, kas celta 2006. gada 18. decembrī — Makhteshim Agan Holding pret Komisiju
   (Lieta T-393/06)
   (2007/C 20/56)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Makhteshim Agan Holding BV, Amsterdama (Nīderlande), Makhteshim Agan Italia Srl, Bergamo (Itālija), un Magan Italia Srl, Bergamo (Itālija) (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 12. oktobra Lēmumu D/531125;

               —

               likt atbildētājai izpildīt savus pienākumus, kas tai ir paredzēti Kopienu tiesībās, kā arī atkārtoti izskatīt un izmantot visus pieejamos datus, tostarp datus par cilvēkiem, lai nodrošinātu azinfosmetila iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot prasības pieteikumu, prasītāji vēlas, lai tiktu atcelts Komisijas lēmums D/531125, kas ir norādīts 2006. gada 12. oktobra vēstulē, kura nosūtīta aģentūrai ziņotājā dalībvalstī, kas ir atbildīga par aktīvās vielas azinfosmetila atkārtotu izskatīšanu atbilstoši Direktīvai 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (turpmāk tekstā — “Direktīva 91/414/EEK”) (1), kurā atbildētāja norāda, ka nepieņems lēmumu par attiecīgās aktīvās vielas apstiprināšanu un iekļaušanu minētās direktīvas I pielikumā, un apgalvo, ka, Kopienai neapstiprinot minēto vielu līdz Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 2. punktā minētajai dienai, vairs nebūs juridiska pamata vielas saglabāšanai tirgū.
   Prasītāji norāda, ka apstrīdētais lēmums rada azinfosmetila de facto un de jure aizliegumu tiktāl, ciktāl tajā nepārprotami ir norādīts, ka netiks pieņemts cits lēmums par vielas iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un tā mērķis ir atbildētājas bezdarbības dēļ līdz apstiprināšanai noteiktā termiņa beigām panākt azinfosmetila tirdzniecības aizliegumu.
   Prasītāji norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir apdraudētas to tiesības uz taisnīgu attiecīgās vielas pārbaudi, ņemot vērā to iesniegtos tehnoloģiskajai attīstībai atbilstošus zinātniskos pētījumus. Turklāt, liedzot prasītājām tiesības atkārtoti reģistrēt un turpināt pārdot savus produktus dalībvalstīs, atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, kā arī to pamattiesības veikt uzņēmējdarbību, tādējādi ietekmējot to īpašumtiesības.
   Prasītāji apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas būtiskas procesuālas kļūdas. Konkrētāk, atbildētājas atturēšanās izteikt priekšlikumu par azinfosmetila iekļaušanu Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, kā arī tirdzniecības aizliegums, ko tā cenšas panākt ar savu bezdarbību, ir atzīstama par Padomes Lēmuma 1999/468/EK (2) 5. panta 2. punkta un Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 2. punkta pārkāpumu.
   Ja Pirmās instances tiesa uzskatītu, ka apstrīdētais lēmums nav apstrīdams akts saskaņā ar EKL 230. panta 4. punktu, prasītāji norāda, ka to prasība arī tad būtu jāatzīst par pieņemamu saskaņā ar EKL 232. pantu tiktāl, ciktāl atbildētājas bezdarbība ir prettiesiska bezdarbība.

      (1)  OV 1991, L 230, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1999. gada 28. jūnija lēmums, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (OV L 184, 23. lpp.).