title: Lieta T-713/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 9. oktobra rīkojums – Esim Chemicals/EUIPO – Sigma-Tau Industrie Farmaceutiche Riunite (“ESIM Chemicals”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ESIM Chemicals” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ESKIM” – Relatīvs atteikuma pamats – Pienākuma samaksāt apelācijas nodevu noteiktajos termiņos neievērošana – Apelācijas padomes lēmums neatzīt apelācijas sūdzību par iesniegtu – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/55

      Vispārējās tiesas 2019. gada 9. oktobra rīkojums – Esim Chemicals/EUIPO – Sigma-Tau Industrie Farmaceutiche Riunite (“ESIM Chemicals”)
      (Lieta T-713/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ESIM Chemicals” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ESKIM” - Relatīvs atteikuma pamats - Pienākuma samaksāt apelācijas nodevu noteiktajos termiņos neievērošana - Apelācijas padomes lēmums neatzīt apelācijas sūdzību par iesniegtu - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2019/C 423/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Esim Chemicals GmbH (Linz, Austrija) (pārstāvji: I. Rungg un I. Innerhofer, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sigma-Tau Industrie Farmaceutiche Riunite SpA (Roma, Itālija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 2. oktobra lēmumu lietā R 1267/2018-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sigma-Tau Industrie Farmaceutiche Riunite un Esim Chemicals.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Esim Chemicals GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 44, 4.2.2019.


title: Lieta T-666/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (“ad pepper”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Grafiska preču zīme “ad pepper” – Preču zīmes faktiska izmantošana – Regulas (EK) Nr. 2017/1001 18. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (“ad pepper”)
      (Lieta T-666/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Grafiska preču zīme “ad pepper” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 2017/1001 18. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)
      (2019/C 423/57)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 6Minutes Media GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: P. Koch un T. Hilser, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: ad pepper media International NV (Nirnberga, Vācija) (pārstāvis: M. Lux, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 20. jūnija lēmumu lietā R 839/2017-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp 6Minutes Media un ad pepper media International.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     6Minutes Media GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta T-2/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra rīkojums – Algebris (UK) un Anchorage Capital Group/VNV (Prasība atcelt tiesību aktu – Ekonomikas un monetārā politika – Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms – Noregulējuma shēma attiecībā uz Banco Popular Español – Banco Popular Español galīgā ex-post vērtējuma neveikšana – Tieša skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/56

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra rīkojums – Algebris (UK) un Anchorage Capital Group/VNV
      (Lieta T-2/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Ekonomikas un monetārā politika - Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms - Noregulējuma shēma attiecībā uz Banco Popular Español - Banco Popular Español galīgā ex-post vērtējuma neveikšana - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2019/C 423/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Algebris (UK) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un Anchorage Capital Group LLC (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: T. Soames, advokāts, R. East, solicitor, N. Chesaites un D. Mackersie, barristers)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (pārstāvji: A. Valavanidou, I. Georgiopoulos un E. Muratori, kuriem palīdz H.-G. Kamann, F. Louis, V. Del Pozo Espinosa De Los Monteros, G. Barthet un C. Schwedler, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt “VNV lēmumu, kas ir paziņots prasītājām 2018. gada 18. decembrī, neveikt Banco Popular Español, SA galīgo ex-post vērtējumu”.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Algebris (UK) Ltd un Anchorage Capital Group LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 82, 4.3.2019.


title: Lieta T-806/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – BASF un REACH & colours/ECHA (“REACH” – Regulas (EK) Nr. 1907/2006 11. pants – Īstenošanas regulas (ES) 2016/9 3. panta 3. punkts – Datu kopīgas iesniegšanas pienākums – Kopīgs iesniegums ar pilnīga saistību atcēluma iespēju – “ECHA” administratīva prakse likt panākt vienošanos ar galveno reģistrētāju par piekļuves kopīgajam iesniegumam nosacījumiem attiecībā uz reģistrējamo vielu – Vienošanās neesamība – Pēc analoģijas piemērots domstarpību risināšanas mehānisms – Lēmums, ar kuru tiek piešķirta piekļuve kopīgajam iesniegumam – Juridiskais pamats – “ECHA” novērtējuma brīvība – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesiskā drošība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/33

      Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – BASF un REACH & colours/ECHA
      (Lieta T-806/17) (1)

      (“REACH” - Regulas (EK) Nr. 1907/2006 11. pants - Īstenošanas regulas (ES) 2016/9 3. panta 3. punkts - Datu kopīgas iesniegšanas pienākums - Kopīgs iesniegums ar pilnīga saistību atcēluma iespēju - “ECHA” administratīva prakse likt panākt vienošanos ar galveno reģistrētāju par piekļuves kopīgajam iesniegumam nosacījumiem attiecībā uz reģistrējamo vielu - Vienošanās neesamība - Pēc analoģijas piemērots domstarpību risināšanas mehānisms - Lēmums, ar kuru tiek piešķirta piekļuve kopīgajam iesniegumam - Juridiskais pamats - “ECHA” novērtējuma brīvība - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesiskā drošība)
      (2019/C 423/41)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: BASF SE (Ludvigshāfene pie Reinas, Vācija) un REACH & colours Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (REACH & colours Kft.) (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji: R. Cana, D. Abrahams, E. Mullier un H. Widemann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: M. Heikkilä, C. Jacquet un T. Basmatzi)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt ECHA2017. gada 2. oktobra Lēmumu DSH-30-3-D-0123-2017, ar kuru Sustainability Support Services (Europe) AB tika piešķirta piekļuve REACH & colours kā galvenā reģistrētāja iesniegtajam kopīgajam iesniegumam attiecībā uz vielu heksanātrija 2,2’-[vininilēnbis[(3-sulfonato-4,1-fenilēn)imino[6-(dietilamino)-1, 3, 5-triazīn-4,2-diil]imino]]bis(benzīn-1,4-disulfonāts) ar EK numuru 255-217-5 un CAS numuru 41098-56-0.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     BASF SE, REACH & colours Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (REACH & colours Kft.) un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 52, 12.2.2018.


title: Lieta C-692/17: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Paulo Nascimento Consulting – Mediação Imobiliária Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – Atbrīvojumi no nodokļa – 135. panta 1. punkta b) un d) apakšpunkts – Ar kredīta piešķiršanu un kredīta starpniecību, kā arī kredīta pārvaldi saistīti darījumi – Darījumi, kas skar parādus, izņemot parādu piedziņu – Procesuālā stāvokļa nodošana par atlīdzību trešajai personai tiesas atzīta parāda piespiedu piedziņas procedūrā)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/3

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Paulo Nascimento Consulting – Mediação Imobiliária Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Lieta C-692/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojumi no nodokļa - 135. panta 1. punkta b) un d) apakšpunkts - Ar kredīta piešķiršanu un kredīta starpniecību, kā arī kredīta pārvaldi saistīti darījumi - Darījumi, kas skar parādus, izņemot parādu piedziņu - Procesuālā stāvokļa nodošana par atlīdzību trešajai personai tiesas atzīta parāda piespiedu piedziņas procedūrā)
      (2019/C 423/03)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Paulo Nascimento Consulting – Mediação Imobiliária Lda

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbrīvojums no nodokļa, kas tajā paredzēts darījumiem saistībā ar kredīta piešķiršanu un kredīta starpniecību vai kredīta pārvaldi, neattiecas uz darījumu, kurā nodokļu maksātājs par atlīdzību trešajai personai nodod visas tiesības un visus pienākumus, kas izriet no viņa procesuālā stāvokļa procedūrā, kura vērsta uz tāda parāda piespiedu piedziņu, kas ir atzīts ar tiesas nolēmumu un kura samaksa bija garantēta ar tiesībām uz kādu apķīlātu nekustamo īpašumu, kas ticis piešķirts šim nodokļa maksātājam.

         (1)  OV C 94, 12.3.2018.


title: Lieta T-99/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 25. septembra rīkojums – Magnan/Komisija (Prasība sakarā ar bezdarbību, prasība par zaudējumu atlīdzību un prasība atcelt tiesību aktu – Darba ņēmēju brīva pārvietošanās – Brīvība izvēlēties profesiju – Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos – Apgalvotais šī nolīguma pārkāpums, kas pieļauts Šveices normatīvajos aktos, ar kuriem tiek regulēta ārsta profesionālā darbība – Prasība noteikt pasākumus attiecībā uz Šveici un prasība par zaudējumu atlīdzību saistībā ar radīto kaitējumu – EĀDD atbilde – Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/57

      Vispārējās tiesas 2019. gada 25. septembra rīkojums – Magnan/Komisija
      (Lieta T-99/19) (1)

      (Prasība sakarā ar bezdarbību, prasība par zaudējumu atlīdzību un prasība atcelt tiesību aktu - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Brīvība izvēlēties profesiju - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Apgalvotais šī nolīguma pārkāpums, kas pieļauts Šveices normatīvajos aktos, ar kuriem tiek regulēta ārsta profesionālā darbība - Prasība noteikt pasākumus attiecībā uz Šveici un prasība par zaudējumu atlīdzību saistībā ar radīto kaitējumu - EĀDD atbilde - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2019/C 423/72)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Nathaniel Magnan (Aix-en-Provence, Francija) (pārstāvis: J. Fayolle, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: H. Støvlbæk un J. Hottiaux, un M. Šimerdová)

         Priekšmets

      Pirmkārt, par prasību, kas ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar ko tiek lūgts atzīt, ka Komisija ir prettiesiski atturējusies noteikt pasākumus attiecībā uz Šveices Konfederāciju pēc Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos (OV 2002, L 114, 6. lpp.), kas parakstīts Luksemburgā 1999. gada 21. jūnijā, apgalvota pārkāpuma, otrkārt, prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru tā atteikusies noteikt pasākumus attiecībā uz Šveices Konfederāciju un kurš ir ietverts Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) 2018. gada 20. decembra vēstulē, un, treškārt, prasību, kas ir pamatota ar LESD 268. un 340. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kuru prasītājs esot cietis kopš 2013. gada Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos pārkāpuma dēļ, kā arī izmaksāt kavējuma naudu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Nathaniel Magnan sedz tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta T-112/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Pink Lady America/CPVO – WAAA (“Cripps Pink”) (Augu šķirnes – Spēkā neesamības atzīšanas process – Ābolu šķirne “Cripps Pink” – Regulas (EK) Nr. 2100/94 10. un 116. pants – Novitāte – Atkāpes labvēlības periods – Šķirnes izstrādes jēdziens – Komerciālais novērtējums – Regulas (EK) Nr. 874/2009 76. pants – Apelācijas padomē novēloti iesniegti pierādījumi – Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/34

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Pink Lady America/CPVO – WAAA (“Cripps Pink”)
      (Lieta T-112/18) (1)

      (Augu šķirnes - Spēkā neesamības atzīšanas process - Ābolu šķirne “Cripps Pink” - Regulas (EK) Nr. 2100/94 10. un 116. pants - Novitāte - Atkāpes labvēlības periods - Šķirnes izstrādes jēdziens - Komerciālais novērtējums - Regulas (EK) Nr. 874/2009 76. pants - Apelācijas padomē novēloti iesniegti pierādījumi - Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)
      (2019/C 423/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pink Lady America (Yakima, Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: sākotnēji R. Manno un S. Travaglio, vēlāk R. Manno, advokāti)

         Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO) (pārstāvji: M. Ekvad, F. Mattina un M. Garcia Monco-Fuente)

         Otra procesa CPVO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Western Australian Agriculture Authority (WAAA) (South Perth, Austrālija) (pārstāvji: T. Bouvet un L. Romestant, advokāti)

         Priekšmets

      Prasību, kas celta par CPVO Apelācijas padomes 2017. gada 14. septembra lēmumu lietā A 007/2016 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp WAAA un Pink Lady America.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Pink Lady America LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Lietas T-102/19 un T-132/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 7. oktobra rīkojums – Garriga Polledo u.c./Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu – Institucionālās tiesības – Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām – Grozījumi papildu brīvprātīgo pensiju shēmā – Reglamentējošs akts – Īstenošanas pasākumi – Individuāla skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/57

      Vispārējās tiesas 2019. gada 7. oktobra rīkojums – Garriga Polledo u.c./Parlaments
      (Lietas T-102/19 un T-132/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Institucionālās tiesības - Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Grozījumi papildu brīvprātīgo pensiju shēmā - Reglamentējošs akts - Īstenošanas pasākumi - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2019/C 423/73)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji lietā T-102/19: Salvador Garriga Polledo (Madride, Spānija) un 43 citi prasītāji, kuru vārdi ir minēti rīkojuma pielikumā (pārstāvji: A. Schmitt un A. Waisse, advokāti)

         Prasītājs lietā T-132/19: Richard Ashworth (Lingfield, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: A. Schmitt un A. Waisse, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz, M. Ecker un Z. Nagy)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Parlamenta Prezidija lēmumu (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumus (OV 2018, C 466, 8. lpp.).

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     Lietas T-102/19 un T-132/19 apvienot šā rīkojuma pieņemšanas vajadzībām.

                  2)

                     Prasības noraidīt kā nepieņemamas.

                  3)

                     Salvador Garriga Polledo un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir norādīti pielikumā, kā arī Richard Ashworth sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta C-703/17: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 10. oktobra spriedums (Oberlandesgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Adelheid Krah/Universität Wien (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Personu brīva pārvietošanās – LESD 45. pants – Darba ņēmēji – Regula (ES) Nr. 492/2011 – 7. panta 1. punkts – Pēcdoktorantūras docenti – Citā dalībvalstī pavadīto iepriekšējo atbilstošās nodarbinātības laikposmu ņemšanas vērā ierobežojums – Darba samaksas sistēma, kas lielākas darba samaksas saņemšanu saista ar darba stāžu, kurš iegūts pie pašreizējā darba devēja)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/4

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 10. oktobra spriedums (Oberlandesgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Adelheid Krah/Universität Wien
      (Lieta C-703/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personu brīva pārvietošanās - LESD 45. pants - Darba ņēmēji - Regula (ES) Nr. 492/2011 - 7. panta 1. punkts - Pēcdoktorantūras docenti - Citā dalībvalstī pavadīto iepriekšējo atbilstošās nodarbinātības laikposmu ņemšanas vērā ierobežojums - Darba samaksas sistēma, kas lielākas darba samaksas saņemšanu saista ar darba stāžu, kurš iegūts pie pašreizējā darba devēja)
      (2019/C 423/04)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Wien

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Adelheid Krah

         Atbildētāja: Universität Wien

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds dalībvalsts universitātes tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā, lai darba ņēmējam pēcdoktorantūras docenta amatā šajā universitātē noteiktu klasifikāciju darba samaksas pakāpē, tiek ņemti vērā kopā ne tikai vairāk kā četrus gadus ilgi iepriekšējas nodarbinātības laikposmi, ko šis darba ņēmējs pavadījis citā dalībvalstī, ja šī nodarbinātība ir līdzvērtīga vai pat identiska tai, kura minētajam darba ņēmējam ir jāveic saistībā ar šiem pēcdoktorantūras docenta pienākumiem.
      Savukārt LESD 45. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā nav šāds tiesiskais regulējums, ja iepriekšēja nodarbinātība citā dalībvalstī nav līdzvērtīga, bet tikai ir noderīga minēto pēcdoktorantūras docenta pienākumu veikšanai.

         (1)  OV C 13, 9.4.2018.


title: Lieta T-261/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Roxtec/EUIPO – Wallmax (Melna kvadrāta, kurā attēloti septiņi zili koncentriski riņķi, attēls) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā attēlots melns kvadrāts ar septiņiem ziliem koncentriskiem riņķiem tajā – Absolūts atteikuma pamats – Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura ir vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/35

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Roxtec/EUIPO – Wallmax (Melna kvadrāta, kurā attēloti septiņi zili koncentriski riņķi, attēls)
      (Lieta T-261/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā attēlots melns kvadrāts ar septiņiem ziliem koncentriskiem riņķiem tajā - Absolūts atteikuma pamats - Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura ir vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts)
      (2019/C 423/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Roxtec AB (Karlskrona, Zviedrija) (pārstāvji: J. Olsson un J. Adamsson, avocats)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: V. Ruzek un H. O’Neill)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Wallmax Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji: F. Ferrari un L. Goglia, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 8. janvāra lēmumu lietā R 940/2017-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Wallmax un Roxtec.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Roxtec AB sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Wallmax Srl sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Apvienotās lietas C-4/18 un C-5/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 16. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Michael Winterhoff, kas rīkojas kā DIREKTexpress Holding AG maksātnespējas administrators/Finanzamt Ulm (C-4/18) un Jochen Eisenbeis, kas rīkojas kā JUREX GmbH maksātnespējas administrators/Bundeszentralamt für Steuern (C-5/18) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 132. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Konkrētām darbībām vispārējās interesēs piemērojamie atbrīvojumi no nodokļa – Valsts pasta dienesti – Direktīva 97/67/EK – Universālā pasta pakalpojuma sniedzējs – Privāts uzņēmējs, kas sniedz tiesu vai administratīvo iestāžu izdoto dokumentu formālās paziņošanas pakalpojumus)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/4

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 16. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Michael Winterhoff, kas rīkojas kā DIREKTexpress Holding AG maksātnespējas administrators/Finanzamt Ulm (C-4/18) un Jochen Eisenbeis, kas rīkojas kā JUREX GmbH maksātnespējas administrators/Bundeszentralamt für Steuern (C-5/18)
      (Apvienotās lietas C-4/18 un C-5/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Konkrētām darbībām vispārējās interesēs piemērojamie atbrīvojumi no nodokļa - Valsts pasta dienesti - Direktīva 97/67/EK - Universālā pasta pakalpojuma sniedzējs - Privāts uzņēmējs, kas sniedz tiesu vai administratīvo iestāžu izdoto dokumentu formālās paziņošanas pakalpojumus)
      (2019/C 423/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Michael Winterhoff, kas rīkojas kā DIREKTexpress Holding AG maksātnespējas administrators (C-4/18), un Jochen Eisenbeis, kas rīkojas kā JUREX GmbH maksātnespējas administrators (C-5/18)

         Atbildētājas: Finanzamt Ulm (C-4/18), Bundeszentralamt für Steuern (C-5/18)

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/67/EK (1997. gada 15. decembris) par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/6/EK (2008. gada 20. februāris), 2. panta 13. punkts un 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka vēstuļu piegādes pakalpojumu sniedzēji, kādi aplūkoti pamatlietās, kuriem kā valsts licences turētājiem, kas tiem ļauj piedāvāt šo pakalpojumu, saskaņā ar valsts tiesību normām ir pienākums veikt tiesu vai administratīvo iestāžu izdoto dokumentu formālu paziņošanu, ir jāuzskata par “universālā pakalpojuma sniedzējiem” šo tiesību normu izpratnē, tādēļ par šiem pakalpojumiem ir jāpiemēro atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa kā par “valsts pasta dienestu” sniegtiem pakalpojumiem atbilstoši Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta a) apakšpunktam.

         (1)  OV C 123, 9.4.2018.


title: Lieta T-300/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Yanukovych/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā – Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/36

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Yanukovych/Padome
      (Lieta T-300/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2019/C 423/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Viktor Feodorovych Yanukovych (Rostova pie Donas, Krievija) (pārstāvji: T. Beazley, QC, E. Dean un J. Marjason-Stamp, barristers)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: P. Mahnič un J.-P. Hix)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 48. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 5. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl Viktor Feodorovych Yanukovych vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

                  2)

                     Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta T-525/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 13. septembra rīkojums – Intering u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums – Publiskā iepirkuma procedūra – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/58

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 13. septembra rīkojums – Intering u.c./Komisija
      (Lieta T-525/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Publiskā iepirkuma procedūra - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2019/C 423/74)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Intering Sh.p.k (Kosovas Republika), Steinmüller Engineering GmbH (Gummersbach, Vācija), Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge (Tuzla, Bosnija un Hercegovina), ZM-Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstruckcije i montažu (Šibenik, Horvātija) (pārstāvis: R. Spielhofen, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Aresu, J. Estrada de Solà un B. Bertelmann)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts atlikt izpildi Eiropas Komisijas Lēmumam, kurš paziņots ar 2019. gada 30. jūlija vēstuli (AresD[2019] Na/vk), par to, ka prasītājām nav atļauts iesniegt detalizētu piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūras EuropeAid/140043/DH/WKS/XK ietvaros, un uzdot šīs publiskā iepirkuma procedūras pagaidu apturēšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-668/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (“ADPepper”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Vārdiska preču zīme “ADPepper” – Preču zīmes faktiska izmantošana – Regulas (ES) 2017/1001 18. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 95. panta 2. punkts – Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (“ADPepper”)
      (Lieta T-668/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Vārdiska preču zīme “ADPepper” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (ES) 2017/1001 18. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 95. panta 2. punkts - Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)
      (2019/C 423/58)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 6Minutes Media GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: P. Koch un T. Hilser, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: ad pepper media International NV (Nirnberga, Vācija) (pārstāvis: M. Lux, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 20. jūnija lēmumu lietā R 840/2017-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp 6Minutes Media un ad pepper media International.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     6Minutes Media GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta T-542/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 2. oktobra rīkojums – FV/Padome (Pagaidu noregulējums – Civildienests – Ierēdņi – Atvaļinājuma piešķiršana un pensionēšanās dienesta interesēs – Civildienesta noteikumu 42.c pants – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/59

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 2. oktobra rīkojums – FV/Padome
      (Lieta T-542/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Civildienests - Ierēdņi - Atvaļinājuma piešķiršana un pensionēšanās dienesta interesēs - Civildienesta noteikumu 42.c pants - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2019/C 423/75)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: FV (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts atlikt izpildi Padomes 2019. gada 3. maija lēmumam, kurā, pamatojoties uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 42.c pantu, prasītājai no 2015. gada 31. decembra piešķirts atvaļinājums dienesta interesēs.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-301/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Yanukovych/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā – Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/37

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Yanukovych/Padome
      (Lieta T-301/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2019/C 423/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvji: T. Beazley, QC, E. Dean un J. Marjason-Stamp, barristers)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: P. Mahnič un J.-P. Hix)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 48. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 5. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl Oleksandr Viktorovych Yanukovych vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

                  2)

                     Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta T-662/19: Prasība, kas celta 2019. gada 27. septembrī – BP International/Komisija

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/59

      Prasība, kas celta 2019. gada 27. septembrī – BP International/Komisija
      (Lieta T-662/19)
      (2019/C 423/76)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BP International Ltd (Middlesex, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Anderson, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas lēmumu (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu kopumā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  ja lēmums netiek atcelts pilnībā, izdot rīkojumu, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kas bija pieejami prasītājai laikā, kad tas bija pieteicies grupas finansēšanas atvieglojumam (GFE), vai kas prasītājai tajā laikā būtu bijuši pieejami, ja tā nebūtu lūgusi GFE, pat ja piekļuvei šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums un neatkarīgi no tā, vai tie ir automātiski vai nav;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav pierādījusi, ka grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) ir priekšrocība.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka katrā gadījumā, kad ir lūgts piemērot GFE, ir bijusi priekšrocība. Tālāk prasītāja apgalvo, ka tā ir izvēlējusies lūgt GFE atbrīvojumu, neizvērtējot to, vai tās atbildība būtu varējusi būt mazāka, ja tā būtu veikusi analīzi atbilstoši būtiska personāla funkciju testam (turpmāk tekstā – “SPF tests”) saskaņā ar AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) [UK Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 5. nodaļas 371.EB pantu.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbalstu neesot piešķīrusi valsts vai tas neesot piešķirts no valsts līdzekļiem.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka lūgums piešķirt GFE noteikti ir izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa samazinājumu.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar GFE netiek dota priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies (i) definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 9.A sadaļas normas un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu; (ii) nesaprotot, ka 2010. gada AK Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi 9.A sadaļas 9. nodaļa nav atkāpe no tās 5. nodaļas; un (iii) neatzīstot, ka, pat ja minētā 9. nodaļa būtu atkāpe no 5. nodaļas, to attaisno minētās 9.A sadaļas raksturs un vispārējā struktūra.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE neietekmējot tirdzniecību starp dalībvalstīm.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies, secinot, ka GFE ir ietekmējis multinacionālo grupu izvēli attiecībā uz to grupu finanšu funkciju īstenošanas vietu un to galveno biroju ES iekšienē.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nekropļojot vai neapdraudot izkropļot konkurenci.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka lūgums piešķirt GFE noteikti ir izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa samazinājumu.

                  6.

                  Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka apgalvotā atbalsta atgūšana esot pretērunā vispārējiem ES tiesību principiem.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka, tā kā SPF testam pietrūkstot juridiskās drošības, AK bija novērtēšanas brīvība atrisināt šo nedrošību un ka atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu īstenot pilnīgu visu atbilstošo faktoru analīzi. Izdodot rīkojumu par atbalsta atgūšanu, atbildētāja esot rīkojusies pretēji Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 16. panta 1. punktam, kurā ir aizliegts atgūt atbalstu, ja atgūšana būtu pretrunā vispārējiem ES tiesību principiem.

                  7.

                  Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka selektīvā priekšrocība izzustu un līdzekļi nebūtu jāatgūst, ja AK ar atpakaļejošu spēku attiecinātu GFE uz augšupējiem aizdevumiem un aizdevumiem trešām personām.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja neesot atzinusi, ka šādu darbību veikšana būtu novērsusi jebkuru selektīvo priekšrocību (pieņemot uz brīdi, ka tāda pastāv) un šādā gadījumā nerastos nelikumīgs valsts atbalsts, kas ir jāatgūst saskaņā ar ES tiesībām.

                  8.

                  Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kas bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdzis piemērot GFE, vai kuri būtu bijuši tajā laikā pieejami prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja piekļuvei šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka šāda ir pareiza apstrīdētā lēmuma 203. apsvēruma interpretācija, bet, tā kā tas šādi nav darīts, apstrīdētais lēmums ir kļūdains tādēļ, ka šādu zaudējumu, atvieglojumu vai atbrīvojumu neņemšana vērā novestu pie atbalsta summas pārrēķina, kas radītu traucējumus iekšējā tirgū.

                  9.

                  Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot norādījusi pamatojumu saistībā ar kvalificēto resursu atbrīvojumu un atbilstošo procentu maksājumu atbrīvojumu un neesot veikusi pilnīgu visu atbilstošo faktoru analīzi.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja neesot nošķīrusi trīs dažādus atbrīvojumus atbilstoši AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 9. nodaļai, kas darbojas neatkarīgi, un neesot sapratusi, ka kvalificēto resursu atbrīvojums un atbilstošo procentu maksājumu atbrīvojums neaizstāj SPF testu. Tomēr tas, ka iepriekšminētajā 9. nodaļā pastāv atbilstošo procentu maksājumu atbrīvojums, parādot, ka atbildētāja ir kļūdījusies, definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 9.A sadaļas normas un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-372/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – Colombani/EĀDD (Civildienests – Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – 2017. gada paaugstināšana amatā – Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā AD 14 pakāpē – Civildienesta noteikumu 43. pants un 45. panta 1. punkts – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums – Novērtējuma ziņojumu ņemšana vērā, lai paaugstinātu amatā – Vienīgi burtiski vērtējumi – Tādas metodes neesamība, kas ļauj salīdzināt novērtējuma ziņojumus, lai paaugstinātu amatā)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/38

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – Colombani/EĀDD
      (Lieta T-372/18) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2017. gada paaugstināšana amatā - Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā AD 14 pakāpē - Civildienesta noteikumu 43. pants un 45. panta 1. punkts - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Novērtējuma ziņojumu ņemšana vērā, lai paaugstinātu amatā - Vienīgi burtiski vērtējumi - Tādas metodes neesamība, kas ļauj salīdzināt novērtējuma ziņojumus, lai paaugstinātu amatā)
      (2019/C 423/46)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jean-Marc Colombani (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji: S. Marquardt un R. Spac, pārstāvji, kam palīdz M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire un S. Moya Izquierdo, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt EĀDD 2017. gada 9. novembra Lēmumu ADMIN(2017) 21 nepaaugstināt prasītāju amatā AD 14 pakāpē 2017. gada paaugstināšanas amatā ietvaros.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Ārējās darbības dienesta 2017. gada 9. novembra Lēmumu ADMIN(2017) 21 nepaaugstināt prasītāju amatā AD 14 pakāpē 2017. gada paaugstināšanas amatā ietvaros.

                  2)

                     EĀDD atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 319, 10.9.2018.


title: Lieta T-680/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. septembrī – Irish Wind Farmers' Association u.c./Komisija

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/62

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. septembrī – Irish Wind Farmers' Association u.c./Komisija
      (Lieta T-680/19)
      (2019/C 423/77)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Irish Wind Farmers' Association Clg (Kilkenny, Īrija), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Īrija), Foyle Windfarm Ltd (Dublina, Īrija), Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Īrija) (pārstāvji: M. Segura Catalán un M. Clayton, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2019. gada 9. jūlija Lēmumu C (2019) 5257 final – SA.44671 (2019/NN) – Īrija par iespējamu nelikumīgu valsts atbalstu, kas piešķirts fosilā kurināmā nozarei samazinātu īpašuma nodokļa likmju veidā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji atsaucas uz vienu pamatu, apgalvojot, ka Komisija, neņemot vērā šaubas par valsts atbalsta esamību, neesot uzsākusi formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu un Procedūras Regulas (1) 4. panta 4. punktu, tādējādi liedzot prasītājiem izmantot procesuālās tiesības.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-404/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Zhadanov/EUIPO (“PDF Expert”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PDF Expert” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 3. punkts)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/38

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Zhadanov/EUIPO (“PDF Expert”)
      (Lieta T-404/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PDF Expert” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 3. punkts)
      (2019/C 423/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Igor Zhadanov (Odesa, Ukraina) (pārstāvis: P. Olson, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Bonne un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 18. aprīļa lēmumu lietā R 1813/2017-2 attiecībā uz pieteikumu par apzīmējuma “PDF Expert” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Igor Zhadanov atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta T-689/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. oktobrī – ZU/EĀDD

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/62

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. oktobrī – ZU/EĀDD
      (Lieta T-689/19)
      (2019/C 423/78)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZU (pārstāvis: C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt iecēlējinstitūcijas 2018. gada 30. novembra lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja 2018. gada 27. jūlija (i) lūgums atlīdzināt komandējuma izdevumus un (ii) lūgums sniegt palīdzību;

                  —

                  piespriest atbildētājam izmaksāt summu 70 000 EUR apmērā, lai atlīdzinātu morālo kaitējumu, ar procentiem atbilstoši likumā noteiktajai likmei līdz naudas summas pilnīgai samaksai;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu savu prasību, prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu attiecībā uz lūguma atlīdzināt komandējuma izdevumus noraidīšanu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, labas pārvaldības principa pārkāpums, samērīguma principa neievērošana, Civildienesta noteikumu 71. panta un no tā izrietošo tiesību normu, kā minēto noteikumu VII pielikumā minētās, un Komandējuma rokasgrāmatas (2008) pārkāpums, un prasības uzrādīt iekāpšanas kartes, kas ir nosacījums prasītāja komandējuma izdevumu atlīdzināšanai, neatbilstība.

                  2.

                  Ar otro pamatu attiecībā uz lūguma sniegt palīdzību noraidīšanu tiek apgalvota kļūda vērtējumā, Civildienesta noteikumu 12.a un 24. panta, ES Pamattiesību hartas 1. Panta, 31. panta 2. punkta, 41. un 48. panta pārkāpums, un pilnvaru nepareiza izmantošana.


title: Lieta C-31/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Elektrorazpredelenie Yug” EAD/Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2009/72/EK – Elektroenerģijas iekšējais tirgus – 2. panta 3. – 6. punkts – Jēdzieni “elektroenerģijas pārvades sistēma” un “elektroenerģijas sadales sistēma” – Nošķiršanas kritēriji – Sprieguma līmenis – Īpašumtiesības uz iekārtām – 17. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Neatkarīgs pārvades sistēmas operators – 24. un 26. pants – Sadales sistēmas operators – 32. panta 1. punkts – Trešo personu brīva piekļuve – Piekļuve vidēja sprieguma elektroenerģijai – Pārvades un sadales sistēmu starpsavienojuma punkti – Dalībvalstu rīcības brīvība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/5

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Elektrorazpredelenie Yug” EAD/Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)
      (Lieta C-31/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2009/72/EK - Elektroenerģijas iekšējais tirgus - 2. panta 3. - 6. punkts - Jēdzieni “elektroenerģijas pārvades sistēma” un “elektroenerģijas sadales sistēma” - Nošķiršanas kritēriji - Sprieguma līmenis - Īpašumtiesības uz iekārtām - 17. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Neatkarīgs pārvades sistēmas operators - 24. un 26. pants - Sadales sistēmas operators - 32. panta 1. punkts - Trešo personu brīva piekļuve - Piekļuve vidēja sprieguma elektroenerģijai - Pārvades un sadales sistēmu starpsavienojuma punkti - Dalībvalstu rīcības brīvība)
      (2019/C 423/06)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “Elektrorazpredelenie Yug” EAD

         Atbildētāja: Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

         piedaloties: “BMF Port Burgas” EAD

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/72/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu 2. panta 3. un 5. punkts ir jāinterpretē tā, ka:

                              —

                              tiem pretrunā nav tāds tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka elektrības sprieguma pārveide, lai ļautu pāreju no augstsprieguma uz vidēju spriegumu, ir elektrības pārvades sistēmas darbība,

                              —

                              tiem savukārt ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā elektrības pārvades sistēmas un sadales sistēmas jēdzieni ir definēti, ne tikai balstoties uz kritēriju par sprieguma līmeni, bet arī uz kritēriju par īpašumtiesībām uz aktīviem, kuri izmantoti attiecīgi pārvades un sadales darbību veikšanai.
                              Šī interpretācija tomēr neskar, pirmkārt, minētās direktīvas 17. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanu, saskaņā ar kuru neatkarīgam pārvades sistēmas operatoram ir jābūt šīs sistēmas īpašniekam, un, otrkārt, dalībvalstu tiesības noteikt sadales sistēmas operatoram pienākumu būt par šīs sistēmas īpašnieku, ja – un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai – šis nosacījums negatīvi neietekmē ar šo pašu direktīvu sasniedzamo mērķu īstenošanu, tostarp šādu sistēmu atbrīvojot no pienākuma nodrošināt atbilstību normām, kuras uz to attiecas saskaņā ar šo direktīvu.

                  2)

                  Direktīva 2009/72, it īpaši tās 2. panta 3.–6. punkts un 32. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka lietotājs, kuram ir pieslēgums elektrotīklam vidēja sprieguma iekārtas līmenī, nav noteikti jāuzskata par elektrības sadales sistēmas operatora – kas ir elektrības sadalei noteiktā teritorijā paredzētas ekskluzīvas licences turētājs – klientu, neatkarīgi no tā, kādas ir līgumiskās attiecības starp šo lietotāju un elektrības pārvades sistēmas operatoru, jo šāds lietotājs var tikt uzskatīts par elektrības pārvades sistēmas klientu, kad tam ir pieslēgums vidēja sprieguma iekārtai, kura – un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai – ir tādas elektrības apakšstacijas daļa, kuras elektriskā sprieguma pārveide, lai ļautu pāreju no augstsprieguma uz vidēju spriegumu, ir šī tīkla darbība.

         (1)  OV C 123, 9.4.2018.


title: Lieta T-721/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – Rübig/Parlaments

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/63

      Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – Rübig/Parlaments
      (Lieta T-721/19)
      (2019/C 423/79)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Paul Rübig (Wels, Austrija) (pārstāvji: A. Schmitt un A. Waisse, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      nospriest, ka

                  —

                  šī prasība ir pieņemama;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, procesa organizatorisko pasākumu vai pierādījumu savākšanas pasākumu ietvaros šajā lietā uzdot Eiropas Parlamentam iesniegt Eiropas Parlamenta Juridiskā dienesta atzinumus, kas sniegti 2018. gada 16. jūlijā, kā arī 2018. gada 3. decembrī – neatkarīgi no precīza datuma, bet katrā ziņā pirms tika pieņemts Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums, ar ko groza Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumus (2018/C 466/02, 2108. gada 28. decembra Oficiālais Vēstnesis, C 466/8);

                  —

                  apstrīdēto individuālo lēmumu, ko Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta “Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību” nodaļa paziņoja prasītājam un kas attiecas uz prasītāja tiesībām uz (brīvprātīgo) papildu pensiju 2019. gada septembrī, atcelt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, ciktāl ar šo lēmumu ir ieviesta īpašā nodeva 5 % apmērā no (brīvprātīgās) papildu pensijas nominālvērtības, kas ir jāizmaksā prasītājam saskaņā ar iepriekš minēto Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu;

                  —

                  iepriekš minēto Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu atzīt par nepiemērojamu atbilstoši LESD 277. pantam, ciktāl ar to ir izdarīti grozījumi Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 76. pantā un it īpaši ciktāl ar to ir ievesta īpašā nodeva 5 % apmērā no (brīvprātīgo) papildu pensijas nominālvērtības, kas piemērojama no 2019. gada 1. janvāra;

                  —

                  Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Prezidijam nav kompetences ratione materiae.

                              —

                              pirmkārt, Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums (turpmāk tekstā – “Prezidija lēmums”) esot pieņemts, pārkāpjot Eiropas Parlamenta Deputātu nolikumu, kas pieņemts ar Eiropas Parlamenta Lēmumu 2005/684/EK, Euratom (2005. gada 28. septembris) (OV 2005, L 262, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Nolikums”). Prezidija lēmums esot pretrunā Nolikuma 27. pantam, kurā prasīts, lai “iegūtās tiesības” un “nākotnē paredzamās tiesības” tiktu saglabātas.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot noteikts nodoklis, ieviešot īpašu nodevu 5 % apmērā no pensijas nominālvērtības, lai gan nodokļa noteikšana neietilpst Prezidija pilnvarās saskaņā ar LESD 223. panta 2. punktu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu pārkāpums.

                              —

                              pirmkārt, Prezidijam tiek pārmests, ka tas savu lēmumu esot pieņēmis, neievērojot LESD 223. pantā paredzētos noteikumus.

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums neesot pietiekami pamatots un tādējādi ar to neesot izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas iegūtās un nākotnē paredzamās tiesības un tiesiskās paļāvības princips.

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāptas iegūtās tiesības un nākotnē paredzamās tiesības, kas izriet gan no vispārējiem tiesību principiem, gan no Nolikuma, kurā expressis verbis tiek prasīts, lai tās tiktu saglabātas “pilnā apjomā” (27. pants).

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes, kā arī nediskriminācijas principi.

                              —

                              pirmkārt, prasītāja tiesību aizskārumi esot nesamērīgi attiecībā pret Prezidija lēmuma sasniedzamajiem mērķiem.

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums esot jāatzīst par nepiemērojamu vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpuma dēļ.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips un ka nav paredzēti pārejas pasākumi.

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu ir pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tam prettiesiski esot piešķirts atpakaļejošs spēks.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu esot pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tajā nav paredzēti pārejas pasākumi.


title: Lieta T-686/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – LegalCareers/EUIPO (“LEGALCAREERS”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “LEGALCAREERS” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – LegalCareers/EUIPO (“LEGALCAREERS”)
      (Lieta T-686/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “LEGALCAREERS” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 423/59)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: LegalCareers GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvis: M. Nielen, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: G. Schneider un A. Söder)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 17. septembra lēmumu lietā R 234/2018-4 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “LEGALCAREERS” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     LegalCareers GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta T-722/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – Grossetete/Parlaments

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/65

      Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – Grossetete/Parlaments
      (Lieta T-722/19)
      (2019/C 423/80)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Françoise Grossetete (Saint-Étienne, Francija) (pārstāvji: A. Schmitt un A. Waisse, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      nospriest, ka

                  —

                  šī prasība ir pieņemama;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, procesa organizatorisko pasākumu vai pierādījumu savākšanas pasākumu ietvaros šajā lietā uzdot Eiropas Parlamentam iesniegt Eiropas Parlamenta Juridiskā dienesta atzinumus, kas sniegti 2018. gada 16. jūlijā, kā arī 2018. gada 3. decembrī – neatkarīgi no precīza datuma, bet katrā ziņā pirms tika pieņemts Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums, ar ko groza Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumus (2018/C 466/02, 2108. gada 28. decembra Oficiālais Vēstnesis, C 466/8);

                  —

                  apstrīdēto individuālo lēmumu, ko Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta “Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību” nodaļa paziņoja prasītājai un kas attiecas uz prasītājas tiesībām uz (brīvprātīgo) papildu pensiju 2019. gada septembrī, atcelt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, ciktāl ar šo lēmumu ir ieviesta īpašā nodeva 5 % apmērā no (brīvprātīgās) papildu pensijas nominālvērtības, kas ir jāizmaksā prasītājai saskaņā ar iepriekš minēto Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu;

                  —

                  iepriekš minēto Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu atzīt par nepiemērojamu atbilstoši LESD 277. pantam, ciktāl ar to ir izdarīti grozījumi Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 76. pantā un it īpaši ciktāl ar to ir ievesta īpašā nodeva 5 % apmērā no (brīvprātīgo) papildu pensijas nominālvērtības, kas piemērojama no 2019. gada 1. janvāra;

                  —

                  Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Prezidijam nav kompetences ratione materiae.

                              —

                              pirmkārt, Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums (turpmāk tekstā – “Prezidija lēmums”) esot pieņemts, pārkāpjot Eiropas Parlamenta Deputātu nolikumu, kas pieņemts ar Eiropas Parlamenta Lēmumu 2005/684/EK, Euratom (2005. gada 28. septembris) (OV 2005, L 262, 1. lpp., turpmāk tekstā – “Nolikums”). Prezidija lēmums esot pretrunā Nolikuma 27. pantam, kurā prasīts, lai “iegūtās tiesības” un “nākotnē paredzamās tiesības” tiktu saglabātas.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot noteikts nodoklis, ieviešot īpašu nodevu 5 % apmērā no pensijas nominālvērtības, lai gan nodokļa noteikšana neietilpst Prezidija pilnvarās saskaņā ar LESD 223. panta 2. punktu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu pārkāpums.

                              —

                              pirmkārt, Prezidijam tiek pārmests, ka tas savu lēmumu ir pieņēmis, neievērojot LESD 223. pantā paredzētos noteikumus.

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums neesot pietiekami pamatots un tādējādi ar to neesot izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas iegūtās un nākotnē paredzamās tiesības un tiesiskās paļāvības princips.

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāptas iegūtās tiesības un nākotnē paredzamās tiesības, kas izriet gan no vispārējiem tiesību principiem, gan no Nolikuma, kurā expressis verbis tiek prasīts, lai tās tiktu saglabātas “pilnā apjomā” (27. pants).

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes, kā arī nediskriminācijas principi.

                              —

                              pirmkārt, prasītājas tiesību aizskārumi esot nesamērīgi attiecībā pret Prezidija lēmuma sasniedzamajiem mērķiem.

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums esot jāatzīst par nepiemērojamu vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpuma dēļ.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips un ka nav paredzēti pārejas pasākumi.

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu ir pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tam prettiesiski esot piešķirts atpakaļejošs spēks.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu esot pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tajā nav paredzēti pārejas pasākumi.


title: Lieta C-128/18: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 15. oktobra spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība saistībā ar Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kurš izdots attiecībā uz Dumitru-Tudor Dorobantu (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums 2002/584/TI – Eiropas apcietināšanas orderis – Izpildīšanas atteikuma pamati – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants – Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās aizliegums – Apcietinājuma apstākļi izsniegšanas dalībvalstī – Vērtējums, ko veic izpildes tiesu iestāde – Kritēriji)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/6

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 15. oktobra spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība saistībā ar Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kurš izdots attiecībā uz Dumitru-Tudor Dorobantu
      (Lieta C-128/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis - Izpildīšanas atteikuma pamati - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pants - Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās aizliegums - Apcietinājuma apstākļi izsniegšanas dalībvalstī - Vērtējums, ko veic izpildes tiesu iestāde - Kritēriji)
      (2019/C 423/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Pamatlietas puse

      Dumitru-Tudor Dorobantu

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 1. panta 3. punkts, lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja izpildes tiesu iestādei ir objektīva, ticama, precīza un pienācīgi aktualizēta informācija par apcietinājuma apstākļu sistēmisku un vispārēju nepilnību esamību izsniegšanas dalībvalsts brīvības atņemšanas iestādēs, lai novērtētu, vai pastāv nopietni un pamatoti iemesli uzskatīt, ka pēc personas, attiecībā uz kuru ir izdots Eiropas apcietināšanas orderis, nodošanas šai dalībvalstij tai pastāv faktisks risks tikt pakļautai necilvēcīgai vai pazemojošai attieksmei 4. panta izpratnē, tai ir jāņem vērā visi atbilstošie materiālie aspekti saistībā ar brīvības atņemšanas iestādi, kurā konkrēti ir paredzēts šo personu turēt apcietinājumā, kā, piemēram, katrai apcietinājumā esošajai personai pieejamā personiskā telpa šīs iestādes kamerā, sanitārie apstākļi, kā arī apcietinātās personas pārvietošanās brīvība minētajā brīvības atņemšanas iestādē. Šis vērtējums neattiecas tikai uz acīmredzamu nepilnību pārbaudi. Lai veiktu šādu vērtējumu, izpildes tiesu iestādei ir jālūdz izsniegšanas tiesu iestādei informācija, ko tā uzskata par nepieciešamu, un, ja nav konkrētu elementu, kas ļautu uzskatīt, ka apcietinājuma apstākļi neatbilst pamattiesību hartas 4. pantam, principā tai ir jāpaļaujas uz šīs iestādes sniegtajiem solījumiem.
      It īpaši attiecībā uz vienai apcietinājumā esošajai personai pieejamo personisko telpu izpildes tiesu iestādei, tā kā šobrīd šajā ziņā Savienības tiesībās nav minimālo normatīvu, ir jāņem vērā no Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas, kas parakstīta 1950. gada 4. novembrī Romā, 3. panta, kā to ir interpretējusi Eiropas Cilvēktiesību tiesa, izrietošās minimālās prasības. Lai gan pieejamās telpas aprēķinā nav ietverama telpa, kura ir sanitārā infrastruktūra, tajā ir jāņem vērā telpa, kurā ir mēbeles. Tomēr apcietinātajām personām ir jāsaglabā iespēja normāli pārvietoties kamerā.
      Izpildes tiesu iestāde nevar izslēgt, ka pastāv faktisks necilvēcīgas vai pazemojošas attieksmes risks, pamatojoties tikai uz to, ka attiecīgās personas rīcībā izsniegšanas dalībvalstī ir tiesību aizsardzības līdzeklis, kas tai ļauj apstrīdēt tās apcietinājuma apstākļus, vai ka šajā dalībvalstī pastāv likumdošanas vai strukturālie pasākumi, kuru mērķis ir pastiprināt apcietinājuma apstākļu pārbaudi.
      Minētās iestādes konstatējums, ka pastāv nopietni un pamatoti iemesli uzskatīt, ka pēc tās nodošanas izsniegšanas dalībvalstij attiecīgajai personai pastāv šāds risks to apcietinājuma apstākļu dēļ, kādi ir brīvības atņemšanas iestādē, kurā ir konkrēti paredzēts to turēt apcietinājumā, – lemjot par šādu nodošanu – nevar tikt atsvērts ar apsvērumiem saistībā ar tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās efektivitāti, kā arī savstarpējās uzticēšanās un atzīšanas principiem.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta T-428/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – McDreams Hotel/EUIPO – McDonald’s International Property (“mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis !” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “McDONALD’S” – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts – Preču zīmju saime – Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/39

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – McDreams Hotel/EUIPO – McDonald’s International Property (“mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!”)
      (Lieta T-428/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis !” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “McDONALD’S” - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts - Preču zīmju saime - Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas)
      (2019/C 423/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: McDreams Hotel GmbH (Feldkirchen, Vācija) (pārstāvji: S. Schenk un S. Kleinmanns, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: V. Ruzek un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delavera, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: C. Eckhartt un K. Thanbichler-Brandl, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 18. aprīļa lēmumu lietā R 972/2017-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp McDonald’s International Property un McDreams Hotel.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     McDreams Hotel GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 319, 10.9.2018.


title: Lieta C-171/18: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 7. oktobra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Safeway Ltd/Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – EK līguma 119. pants (redakcijā ar grozījumiem – EKL 141. pants) – Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji – Vienlīdzīga darba samaksa – Privātā uzņēmuma vecuma pensiju sistēma – Parastā pensionēšanās vecuma nošķiršana atkarībā no dzimuma – Pasākumu, ar ko atjauno vienlīdzīgu attieksmi, noteikšanas datums – Šā vecuma vienādošana ar atpakaļejošu spēku, pieskaņojot to personu, kuras iepriekš bijušas nelabvēlīgākā stāvoklī, vecumam)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/7

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 7. oktobra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Safeway Ltd/Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd
      (Lieta C-171/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - EK līguma 119. pants (redakcijā ar grozījumiem - EKL 141. pants) - Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji - Vienlīdzīga darba samaksa - Privātā uzņēmuma vecuma pensiju sistēma - Parastā pensionēšanās vecuma nošķiršana atkarībā no dzimuma - Pasākumu, ar ko atjauno vienlīdzīgu attieksmi, noteikšanas datums - Šā vecuma vienādošana ar atpakaļejošu spēku, pieskaņojot to personu, kuras iepriekš bijušas nelabvēlīgākā stāvoklī, vecumam)
      (2019/C 423/08)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Safeway Ltd

         Atbildētāji: Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

         Rezolutīvā daļa

      EK līguma 119. pants (redakcijā ar grozījumiem – EKL 141. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka bez objektīva attaisnojuma tam ir pretrunā, ka, lai izbeigtu šai tiesību normai pretēju diskrimināciju, kas izriet no tā, ka tiek noteikts atšķirīgs parastais pensionēšanās vecums atkarībā no dzimuma, šīs pensiju shēmas ietvaros par laikposmu no šā pasākuma paziņošanas līdz tā noteikšanai ar atpakaļejošu spēku šīs shēmas dalībnieku PPV tiek vienādots, pieskaņojot to tās personu kategorijas, kas iepriekš bijušas nelabvēlīgākā stāvoklī, PPV, pat ja šāds pasākums ir atļauts valsts tiesībās un šīs pensiju shēmas dibināšanas aktā.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta T-453/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – Biasotto/EUIPO – Oofos (“OOF”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “OOF” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “OOFOS” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – Biasotto/EUIPO – Oofos (“OOF”)
      (Lieta T-453/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “OOF” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “OOFOS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 423/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Alessandro Biasotto (Trévise, Itālija) (pārstāvji: F. Le Divelec Lemmi, R. Castiglioni un E. Cammareri, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Markakis un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Oofos, Inc. (Reno, Nevada, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: J. Klink, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 10. maija lēmumu lietā R 1270/2017-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Oofos un A. Biasotto.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Alessandro Biasotto atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta C-189/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 16. oktobra spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Glencore Agriculture Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 167. un 168. pants – Tiesības uz PVN atskaitīšanu – Atteikums – Krāpšana – Pierādījumu iegūšana – Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips – Tiesības tikt uzklausītam – Piekļuve lietas materiāliem – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – Efektīva pārbaude tiesā – Pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips – Sacīkstes princips – Valsts tiesiskais regulējums vai prakse, saskaņā ar kuru, pārbaudot nodokļu maksātāja tiesības uz PVN atskaitīšanu, nodokļu iestādei ir saistoši konstatējumi par faktiem un juridiskās kvalifikācijas, ko tā pati ir izdarījusi saistītos administratīvos procesos, kuros šis nodokļu maksātājs nepiedalījās)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/8

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 16. oktobra spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Glencore Agriculture Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Lieta C-189/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 167. un 168. pants - Tiesības uz PVN atskaitīšanu - Atteikums - Krāpšana - Pierādījumu iegūšana - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips - Tiesības tikt uzklausītam - Piekļuve lietas materiāliem - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Efektīva pārbaude tiesā - Pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips - Sacīkstes princips - Valsts tiesiskais regulējums vai prakse, saskaņā ar kuru, pārbaudot nodokļu maksātāja tiesības uz PVN atskaitīšanu, nodokļu iestādei ir saistoši konstatējumi par faktiem un juridiskās kvalifikācijas, ko tā pati ir izdarījusi saistītos administratīvos procesos, kuros šis nodokļu maksātājs nepiedalījās)
      (2019/C 423/09)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Glencore Agriculture Hungary Kft.

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips un Hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem principā nav pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums vai prakse, saskaņā ar kuru, pārbaudot nodokļu maksātāja īstenotas tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu, nodokļu iestādei ir saistoši konstatētie fakti un juridiskā kvalifikācija, ko tā jau ir izdarījusi saistītos administratīvajos procesos pret šī nodokļa maksātāja piegādātājiem un uz ko ir balstīti lēmumi, kuri kļuvuši galīgi un ar kuriem ir konstatēta krāpšana pievienotās vērtības nodokļa jomā, ko ir izdarījuši šie piegādātāji, ar nosacījumu, pirmkārt, ka tā neatbrīvo nodokļu iestādi no pienākuma informēt nodokļu maksātāju par pierādījumiem, tostarp tiem, kas izriet no šiem saistītajiem administratīvajiem procesiem, pamatojoties uz kuriem tā ir iecerējusi pieņemt lēmumu, un ka tādējādi šim nodokļu maksātājam procedūrā, kas uz to attiecas, netiek atņemtas tiesības lietderīgi apstrīdēt šos konstatētos faktus un šīs juridiskās kvalifikācijas, otrkārt, ka minētais nodokļu maksātājs šajā procedūrā var piekļūt visiem elementiem, kas ir savākti šo saistīto administratīvo procesu vai jebkuras citas procedūras laikā un ar ko šī iestāde ir iecerējusi pamatot savu lēmumu, vai kas var būt noderīgi viņa tiesību uz aizstāvību īstenošanai, izņemot, ja vispārējo interešu mērķi attaisno šīs piekļuves ierobežošanu, un, treškārt, ka tiesa, kurā ir celta prasība par šo lēmumu, var pārbaudīt šo pierādījumu iegūšanas un izmantošanas likumību, kā arī attiecībā uz minētajiem piegādātājiem pieņemtajos administratīvajos lēmumos izdarītos konstatējumus, kas ir izšķiroši prasības iznākumam.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.


title: Lieta T-723/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – Díaz de Mera García Consuegra/Parlaments

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/66

      Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – Díaz de Mera García Consuegra/Parlaments
      (Lieta T-723/19)
      (2019/C 423/81)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Agustin Díaz de Mera García Consuegra (Ávila, Spānija) (pārstāvji: A. Schmitt un A. Waisse, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      nospriest, ka

                  —

                  šī prasība ir pieņemama;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, šī procesa organizatorisko vai pierādījumu savākšanas pasākumu ietvaros uzdot Eiropas Parlamentam iesniegt Eiropas Parlamenta Juridiskā dienesta atzinumus, kas sniegti 2018. gada 16. jūlijā, kā arī 2018. gada 3. decembrī – neatkarīgi no precīza datuma, bet katrā ziņā pirms tika pieņemts Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums, ar ko groza Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumus (2018/C 466/02, 2018. gada 28. decembraOficiālais Vēstnesis, C 466/8);

                  —

                  apstrīdēto individuālo lēmumu, ko Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta “Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību” nodaļa paziņoja prasītājam un kas attiecas uz prasītāja tiesībām uz (brīvprātīgo) papildu pensiju 2019. gada septembrī, atcelt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, ciktāl ar šo lēmumu ir ieviesta īpašā nodeva 5 % apmērā no (brīvprātīgās) papildu pensijas nominālvērtības, kas ir jāizmaksā prasītājam saskaņā ar iepriekš minēto Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu;

                  —

                  iepriekš minēto Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu atzīt par nepiemērojamu atbilstoši LESD 277. pantam, ciktāl ar to ir izdarīti grozījumi Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 76. pantā un it īpaši ciktāl ar to ir ievesta īpašā nodeva 5 % apmērā no (brīvprātīgo) papildu pensijas nominālvērtības, kas piemērojama no 2019. gada 1. janvāra;

                  —

                  Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Prezidijam nav kompetences ratione materiae.

                              —

                              pirmkārt, Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums (turpmāk tekstā – “Prezidija lēmums”) esot pieņemts, pārkāpjot Eiropas Parlamenta deputātu nolikumu, kas pieņemts ar Eiropas Parlamenta Lēmumu 2005/684/EK, Euratom (2005. gada 28. septembris) (OV 2005, L 262, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Nolikums”). Prezidija lēmums esot pretrunā Nolikuma 27. pantam, kurā prasīts, lai “iegūtās tiesības” un “nākotnē paredzamās tiesības” tiktu saglabātas.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot noteikts nodoklis, ieviešot īpašu nodevu 5 % apmērā no pensijas nominālvērtības, lai gan nodokļa noteikšana neietilpst Prezidija pilnvarās saskaņā ar LESD 223. panta 2. punktu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu pārkāpums.

                              —

                              pirmkārt, Prezidijam tiek pārmests, ka tas savu lēmumu esot pieņēmis, neievērojot LESD 223. pantā paredzētos noteikumus.

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums esot nepietiekami pamatots, un tādējādi ar to neesot izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas iegūtās un nākotnē paredzamās tiesības un tiesiskās paļāvības princips.

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāptas iegūtās tiesības un nākotnē paredzamās tiesības, kas izriet gan no vispārējiem tiesību principiem, gan no Nolikuma, kurā expressis verbis tiek prasīts, lai tās tiktu saglabātas “pilnā apjomā” (27. pants).

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes, kā arī nediskriminācijas principi.

                              —

                              pirmkārt, prasītāja tiesību aizskārums esot nesamērīgs attiecībā pret Prezidija lēmuma sasniedzamajiem mērķiem.

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums esot jāatzīst par nepiemērojamu vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpuma dēļ.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips un ka nav paredzēti pārejas pasākumi.

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu ir pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tam prettiesiski esot piešķirts atpakaļejošs spēks.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu esot pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tajā nav paredzēti pārejas pasākumi.


title: Lieta T-491/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – Vafo Praha/EUIPO – Rutzinger–Kurpas (“Meatlove”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Meatlove” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “carnilove” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – Vafo Praha/EUIPO – Rutzinger–Kurpas (“Meatlove”)
      (Lieta T-491/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Meatlove” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “carnilove” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 423/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vafo Praha s.r.o. (Chrášt’any, Čehijas Republika) (pārstāvis: M. Vojáček, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Bonne un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Susanne Rutzinger–Kurpas (Spiegelau, Vācija) (pārstāvis: F. Lichtnecker, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 264/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Vafo Praha un Rutzinger–Kurpas k-dzi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 264/2018-4.

                  2)

                     EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Vafo Praha s.r.o. tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Susanne Rutzinger–Kurpas sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.