title: Lieta T-479/20: Prasība, kas celta 2020. gada 28. jūlijā – Eurobolt u.c./Komisija

text:
               14.9.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/22

      Prasība, kas celta 2020. gada 28. jūlijā – Eurobolt u.c./Komisija
      (Lieta T-479/20)
      (2020/C 304/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Eurobolt BV (‘s-Heerenberg, Nīderlande), Fabory Nederland BV (Tilburg, Nīderlande), ASF Fischer BV (Lelystad, Nīderlande), Stafa Group BV (Maarheeze, Nīderlande) (pārstāvji: S. De Knop, B. Natens un A. Willems, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu;

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/611 (2020. gada 30. aprīlis), ar kuru galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Regulu (EK) Nr. 91/2009 noteikts dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, atkārtoti nosaka dažu dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas un deklarējot vai nedeklarējot kā Malaizijas izcelsmes ražojumus (1), un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, ar atpakaļejošu spēku “labojot” būtiska procedūras noteikuma pārkāpumu, ar Regulu (ES) 2020/611 tiekot pārkāpts Līguma par Eiropas Savienības darbību 266. un 264. pants un efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar Regulu (ES) 2020/611, jo tai neesot spēkā esoša tiesiskā pamata, tiekot pārkāpts Regulas (EK) No 1225/2009 (2) 13. panta 1. punkts, Līguma par Eiropas Savienību (turpmāk tekstā – “LES”) 5. panta 1. punkts un 5. panta 2. punkts un labas pārvaldības princips.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, aizliedzot atmaksu un pieprasot samaksāt atmaksātus antidempinga maksājumus, ar Regulu (ES) 2020/611 tiekot pārkāpts LES 5. panta 1. punkts un 5. panta 2. punkts.

         (1)  OV 2020, L 141, 1. lpp.

         (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51. lpp.).


title: Lieta T-480/20: Prasība, kas celta 2020. gada 28. jūlijā – Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics un Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Komisija

text:
               14.9.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/23

      Prasība, kas celta 2020. gada 28. jūlijā – Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics un Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Komisija
      (Lieta T-480/20)
      (2020/C 304/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE (Ain Sukhna, Ēģipte), Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (Ain Sukhna) (pārstāvji: B. Servais un V. Crochet, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/776 (2020. gada 12. jūnijs), ar kuru nosaka galīgos kompensācijas maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Ēģiptes izcelsmes austu un/vai sašūtu stikla šķiedras audumu importam un groza Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/492, ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Ēģiptes izcelsmes austu un/vai sašūtu stikla šķiedras audumu importam (1), ciktāl tā attiecas uz prasītājām;

                  —

                  piespriest Komisijai un ikvienai personai, kurai tiktu atļauts iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam, atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas izmantotā prasītāju subsīdiju starpības aprēķināšanas metodika ir pretrunā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1037 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 1. panta 1. punktam, 5. panta 1. punktam, 6. pantam, 12. panta 1. punkta c) apakšpunktam un 24. panta 1. punktam (2).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums kompensēt Ķīnas valsts iestāžu veikto finansiālo ieguldījumu ir pretrunā Regulas (ES) 2016/1037 2. panta a) un b) punktam, 3. panta 1. punkta a) apakšpunktam un 4. panta 2. un 3. punktam.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas lēmumu attiecībā uz zemes piešķiršanu Jushi nav ievērotas prasītāju tiesības uz aizstāvību un ir pārkāpts Regulas (ES) 2016/1037 30. pants, kā arī tās 3. panta 2. punkts, 5. pants un 6. panta d) punkts.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums kompensēt ievedmuitas nodokļa atlaižu shēmas piemērošanu Jushi vajadzībām importētajiem materiāliem ir pretrunā Regulas (ES) 2016/1037 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktam, 3. panta 2. punktam un 5. pantam.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums kompensēt zaudējumiem no ārvalstu valūtu kursu svārstībām piemērojamo nodokļu režīmu ir pretrunā Regulas (ES) 2016/1037 3. panta 2. punktam un 4. panta 2. punkta c) apakšpunktam.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas izmantotā cenu samazinājuma starpības aprēķināšanas metodika attiecībā uz prasītājām ir pretrunā Regulas (ES) 2016/1037 1. panta 1. punktam, 2. panta d) punktam un 8. panta 1., 2. un 5. punktam.

         (1)  OV 2020 L 189, 1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1037 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (kodifikācija) (OV 2016 L 176, 55. lpp.).


title: Lieta T-481/20: Prasība, kas celta 2020. gada 31. jūlijā – Magnetec/EUIPO (“CoolTUBE”)

text:
               14.9.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/24

      Prasība, kas celta 2020. gada 31. jūlijā – Magnetec/EUIPO (“CoolTUBE”)
      (Lieta T-481/20)
      (2020/C 304/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Magnetec-Gesellschaft für Magnettechnologie mbH (Langenselbold, Vācija) (pārstāvji: M. Kloth, R. Briske un D. Habel, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CoolTUBE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 022 606

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 15. maija lēmums lietā R 1755/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp EUIPO apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-484/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. augustā – SATSE/Komisija

text:
               14.9.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/25

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. augustā – SATSE/Komisija
      (Lieta T-484/20)
      (2020/C 304/29)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sindicato de Enfermería (SATSE) (Madride, Spānija) (pārstāve –M. Sesmero González, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

                  —

                  Prasītāja lūdz Vispārējai tiesai atcelt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2020. gada 4. jūnijā publicēto Komisijas Direktīvu (ES) 2020/739 (2020. gada 3. jūnijs), ar ko attiecībā uz SARS-CoV-2 iekļaušanu to bioloģisko aģentu sarakstā, par kuriem ir zināms, ka tie var inficēt cilvēkus, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/54/EK III pielikumu un groza Komisijas Direktīvu (ES) 2019/1833 (OV 2020, L 175, 11. lpp.).

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Direktīvas 2000/54/EK 2. un 18. pants, kā arī tās III pielikums.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka neesot pieejami efektīvi ārstniecības vai profilakses pasākumi bioloģiskā aģenta SARS-CoV-2 apkarošanai; ka tas esot par ļoti lipīgu atzīts mutējošs vīruss, kura izplatīšanās sabiedrībā ir ļoti iespējama; un ka koronavīruss SARS-CoV-2 izraisa smagas patoloģijas un smagus simptomus, kuru dēļ tas spējot izraisīt smagu cilvēka saslimšanu, nopietni apdraudot darba ņēmējus.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, kas esot pārkāptas būtiskas formas prasības, jo nav norādīts pamatojums bioloģiskā aģenta SARS-COV-2 klasificēšanai 3. riska grupā.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija – pat atzīstot, ka nav pieejama vakcīna vai efektīva ārstēšana, un neievērodama Direktīvas 2000/54/EK 2. pantā noteikto – klasificēja SARS-CoV-2 nevis 4. riska grupā, bet gan 3. riska grupā.


title: Lieta T-485/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. augustā – Junqueras i Vies/Parlaments

text:
               14.9.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/25

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. augustā – Junqueras i Vies/Parlaments
      (Lieta T-485/20)
      (2020/C 304/30)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spānija) (pārstāvis –A. Van den Eynde Adroer, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējai tiesai gan atcelt Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta Deputātu finanšu un sociālo tiesību direktorāta lēmumu, kas paziņots ar Didier KLETHI2020. gada 7. maija vēstuli un kurā ir noteikts, ka Eiropas Parlamenta deputātam Oriol Junqueras i Vias alga var tikt izmaksāta tikai par laiku no 2019. gada 25. septembra līdz 2020. gada 2. janvārim atbilstoši Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma 10. pantam, gan piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Savienības Tiesas virspalātas 2019. gada 19. decembra spriedums prejudiciālā nolēmuma lietā C-502/19, Junqueras Vies, kurā ir atzīts, ka O. Junqueras ir Eiropas Parlamenta deputāts kopš 2019. gada 13. jūnija; tāpēc saskaņā ar minēto spriedumu neiestājās 1976. gada Aktā par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu vispārējās tiešās vēlēšanās 7.2. pantā paredzētais neatbilstības iemesls.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka iepriekš minētā 1976. gada Vēlēšanu akta 7.2. pants šajā konkrētajā gadījumā esot jāinterpretē neformālistiski, jo ņemot vērā [Eiropas] Parlamenta bezdarbību attiecībā uz O. Junqueras [parlamentārās] imunitātes aizsardzību, viņam bija praktiski un fiziski, un pret viņa gribu liegta iespēja atteikties no Congreso de los Diputados [Spānijas Parlamenta apakšpalāta jeb Deputātu kongress] deputāta amata un piekļūt sava amata pienākumu veikšanai pilnā apmērā kā Eiropas Parlamenta loceklim.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka iepriekš minētā 1976. gada Vēlēšanu akta 7.2. pants šajā konkrētajā gadījumā esot jāinterpretē pēc būtības, nevis formāli, jo neatbilstības iemesla pēc būtības nebija tāpēc, ka O. Junqueras visu laiku bija atstādināts no Congreso de Diputados deputāta amata pienākumu izpildes, apturot uz laiku visas viņa ar to saistītās tiesības un atalgojumus, un turklāt pret viņa gribu paturot viņu šajā amatā, fiziski un praktiski, un pret viņa gribu neļaujot viņam atteikties no minētā amata, lai varētu pilnībā uzņemties savu Eiropas Parlamenta deputāta amata pienākumu izpildi.


title: Lieta C-614/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 18. novembrī iesniedza Tallinna Halduskohus (Igaunija) – AS Lux Express Estonia/Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/40

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 18. novembrī iesniedza Tallinna Halduskohus (Igaunija) – AS Lux Express Estonia/Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

      (Lieta C-614/20)
      (2021/C 35/52)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Iesniedzējtiesa

         Tallinna Halduskohus

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: AS Lux Express Estonia

         Atbildētāja: Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai gadījums, kad visiem privāto tiesību uzņēmumiem, kas valsts teritorijā nodrošina regulāros pasažieru komercpārvadājumus, izmantojot autoceļus, ūdensceļus un dzelzceļu, tiek noteikts vienāds pienākums bez atlīdzības pārvadāt konkrētas kategorijas pasažierus (pirmsskolas vecuma bērni, personas ar invaliditāti līdz 16 gadu vecumam, personas ar smagu invaliditāti no 16 gadu vecuma, personas ar ievērojamu redzes invaliditāti, kā arī pavadoņi personām ar smagu vai ievērojamu redzes invaliditāti, kā arī neredzīgu personu suns-pavadonis vai servisa suns personai ar invaliditāti), ir jāuzskata par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību noteikšanu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (1) (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70, 2. panta e) punkta un 3. panta 2. punkta izpratnē?

                  2)

                  Ja runa ir par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām Regulas Nr. 1370/2007 izpratnē: vai dalībvalstij saskaņā ar Regulas Nr. 1370/2007 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punktu ir tiesības saskaņā ar valsts tiesību aktiem izslēgt kompensācijas samaksu pārvadātājam par šādu saistību izpildi?
                  Ja dalībvalstij ir tiesības izslēgt kompensācijas samaksu pārvadātājam, ar kādiem nosacījumiem tā to var darīt?

                  3)

                  Vai saskaņā ar Regulas Nr. 1370/2007 3. panta 3. punktu ir atļauts no šīs regulas piemērošanas jomas izslēgt vispārējos noteikumus, ar kuriem nosaka maksimāli pieļaujamos tarifus pasažieru kategorijām, kas nav minētas šajā tiesību normā?
                  Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. pantā paredzētais paziņošanas Eiropas Komisijai pienākums ir piemērojams arī tad, ja vispārējos noteikumos, ar kuriem nosaka maksimāli pieļaujamos tarifus, pārvadātājam nav paredzēta nekāda kompensācija?

                  4)

                  Gadījumā, ja šajā lietā nav piemērojama Regula Nr. 1370/2007: vai kompensācijas piešķiršana var tikt pamatota ar citu Eiropas Savienības tiesību aktu (piemēram, Eiropas Savienības Pamattiesību harta)?

                  5)

                  Kādiem nosacījumiem ir jāatbilst pārvadātājam attiecīgā gadījumā piešķiramajai kompensācijai, lai būtu izpildīti valsts atbalsta noteikumi?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV 2007, L 315, 1. lpp).


title: Lieta T-714/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. decembra spriedums – Adraces/Komisija (Šķīrējklauzula – Partnerības pamatnolīgums – Europe Direct vietējais informācijas centrs – Līguma izbeigšana, nenorādot iemeslu – Tiesiskā drošība – Labas ticības princips – Samērīgums – Līdzēja tiesību un leģitīmo interešu ievērošana – Tiesības uz labu pārvaldību)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/42

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. decembra spriedums – Adraces/Komisija
      (Lieta T-714/18) (1)

      (Šķīrējklauzula - Partnerības pamatnolīgums - Europe Direct vietējais informācijas centrs - Līguma izbeigšana, nenorādot iemeslu - Tiesiskā drošība - Labas ticības princips - Samērīgums - Līdzēja tiesību un leģitīmo interešu ievērošana - Tiesības uz labu pārvaldību)
      (2021/C 35/53)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Adraces – Associação para o Desenvolvimento da Raia Centro-Sul (Vila Velha de Ródão, Portugāle) (pārstāvji: G. Gentil Anastácio, D. Pirra Xarepe, J. Whyte un M. Barros Silva, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà un M. Ilkova)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un kurā tiek lūgts, pirmkārt, konstatēt, ka Komisijas veiktā partnerattiecību pamatnolīguma COMM/LIS/ED/2018-2020_1 “izbeigšana” nav spēkā un, otrkārt, noteikt Komisijai pienākumu atgriezt prasītāju tajā tiesiskajā stāvoklī, kurā tā bija pirms minētās “izbeigšanas”.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Adraces – Associação para o Desenvolvimento da Raia Centro-Sul atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 54, 11.2.2019.


title: Lieta T-620/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. decembra spriedums – Ace of spades/EUIPO – Krupp un Borrmann (“JC JEAN CALL Champagne ROSÉ”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes “JC JEAN CALL Champagne ROSÉ” reģistrācijas pieteikums – Agrākas Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes – Relatīvi atteikuma pamati – Apzīmējumu līdzība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Kaitējuma reputācijai neesamība – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts))

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/44

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. decembra spriedums – Ace of spades/EUIPO – Krupp un Borrmann (“JC JEAN CALL Champagne ROSÉ”)
      (Lieta T-620/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes “JC JEAN CALL Champagne ROSÉ” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes - Relatīvi atteikuma pamati - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Kaitējuma reputācijai neesamība - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts))
      (2021/C 35/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ace of spades Holdings LLC (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: A. Gómez López, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Folliard-Monguiral)

         Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Gerhard Ernst Krupp (Minhene, Vācija), Elmar Borrmann (Reith, Austrija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 1/2019-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ace of spades Holdings un G. E. Krupp un E. Borrmann.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2019. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 1/2019–5 daļā, kurā minētā padome noraidīja ar Regulas 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu pamatotu Ace of spades Holdings LLC apelācijas sūdzību un iebildumu.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-190/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. decembra spriedums – Almea/EUIPO – Sanacorp Pharmahandel (“Almea”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Almea” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MEA” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/49

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. decembra spriedums – Almea/EUIPO – Sanacorp Pharmahandel (“Almea”)
      (Lieta T-190/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Almea” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MEA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 35/64)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Almea Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: R. Furneaux un E. Humphreys, solicitors)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Mrozowski, J. Crespo Carrillo un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sanacorp Pharmahandel GmbH (Planegg, Vācija) (pārstāvji: I.-M. Helbig, S. Rengshausen un S. Cobet-Nüse, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 246/2019-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sanacorp Pharmahandel un Almea.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Almea Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Tiesas Spriedums (2020. gada 10. decembris) apvienotajās lietās E-11/19 un E-12/19 Adpublisher AG pret J un K (Regula (ES) 2016/679 — Datu aizsardzība — Tiesības iesniegt sūdzību uzraudzības iestādē — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pret uzraudzības iestādi — Anonimitāte — Izdevumi, kas radušies apelācijas tiesvedībā) 2021/C 113/04

text:
               31.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/9

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2020. gada 10. decembris)
      apvienotajās lietās E-11/19 un E-12/19

         Adpublisher AG pret J un K

            (Regula (ES) 2016/679 — Datu aizsardzība — Tiesības iesniegt sūdzību uzraudzības iestādē — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pret uzraudzības iestādi — Anonimitāte — Izdevumi, kas radušies apelācijas tiesvedībā)

      (2021/C 113/04)
      Apvienotajās lietās E-11/19 un E-12/19, Adpublisher AG pret J un K — LŪGUMS Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu, kuru iesniegusi Lihtenšteinas administratīvo lietu apelācijas padome (Beschwerdekommission für Verwaltungsangelegenheiten) attiecībā uz to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 27. aprīļa Regulu (ES) 2016/679 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula), Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson (tiesnesis-referents), tiesneši Per Christiansen un Bernd Hammermann, 2020. gada 10. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

                  1.

                  Nedz šī regula, nedz kāda cita EEZ tiesību norma neliedz izpaust sūdzības iesniedzēja personas datus tiesvedības laikā, kuras pamatā ir saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 27. aprīļa Regulas (ES) 2016/679 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 77. pantu iesniegta sūdzība, vai tiesvedībā, kuras pamatā ir minētās regulas 78. panta 1. punkts. Jautājums par sūdzības iesniedzēja personas datu neizpaušanu ir jāizskata, ņemot vērā personas datu apstrādes principus saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 5. un 6. pantu. Informācijas neizpaušana nebūtu jāatļauj, ja tā kavētu Regulā (ES) 2016/679 paredzēto pienākumu izpildi vai tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā īstenošanu, kā noteikts 58. panta 4. punktā un saskaņā ar pamattiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

                  2.

                  No Regulas (ES) 2016/679 77. panta 1. punkta un 57. panta 3. punkta izriet, ka tad, ja datu subjekts kļūst par pusi 78. panta 1. punktā paredzētajā tiesvedībā pēc tam, kad datu pārzinis ir pārsūdzējis uzraudzības iestādes lēmumu, un ja valsts tiesību aktos datu subjektam šis statuss ir noteikts automātiski, datu subjektam nevar uzlikt atbildību par jebkādām izmaksām, kas radušās saistībā ar minēto tiesvedību.


title: Lieta C-64/20: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (Ard-Chúirt (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UH/An tAire Talmhaíochta, Bia agus Mara, Éire, An tArd-Aighne (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 288. pants – Direktīva 2001/82/EK – Kopienas kodekss, kas attiecas uz veterinārajām zālēm – 58., 59. un 61. pants – Informācija, kas ir jānorāda uz veterināro zāļu ārējā un tiešā iepakojuma un lietošanas pamācībās – Pienākums sagatavot informāciju visās tirdzniecības dalībvalsts oficiālajās valodās – Valsts tiesību akti, kuros paredzēta informācijas sagatavošana tikai vienā vai otrā dalībvalsts oficiālajā valodā – Valsts tiesa, kas izskata prasību konstatēt, ka dalībvalsts nav pareizi transponējusi Direktīvu 2001/82/EK un ka kompetentajām iestādēm ir jāgroza valsts tiesību akti)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/2

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (Ard-Chúirt (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UH/An tAire Talmhaíochta, Bia agus Mara, Éire, An tArd-Aighne

      (Lieta C-64/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 288. pants - Direktīva 2001/82/EK - Kopienas kodekss, kas attiecas uz veterinārajām zālēm - 58., 59. un 61. pants - Informācija, kas ir jānorāda uz veterināro zāļu ārējā un tiešā iepakojuma un lietošanas pamācībās - Pienākums sagatavot informāciju visās tirdzniecības dalībvalsts oficiālajās valodās - Valsts tiesību akti, kuros paredzēta informācijas sagatavošana tikai vienā vai otrā dalībvalsts oficiālajā valodā - Valsts tiesa, kas izskata prasību konstatēt, ka dalībvalsts nav pareizi transponējusi Direktīvu 2001/82/EK un ka kompetentajām iestādēm ir jāgroza valsts tiesību akti)
      (2021/C 180/02)
      Tiesvedības valoda – īru

         Iesniedzējtiesa

         Ard-Chúirt

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: UH

         Atbildētāji: An tAire Talmhaíochta, Bia agus Mara, Éire, An tArd-Aighne

         Rezolutīvā daļa

      LESD 288. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka valsts tiesa – kura šim nolūkam valsts tiesībās paredzētas procedūras ietvaros konstatē, ka minētās tiesas dalībvalsts nav izpildījusi savu pienākumu pareizi transponēt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/82/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/28/EK (2004. gada 31. marts), – atsakās pieņemt tiesas nolēmumu, kurā tiek atzīts, ka šī dalībvalsts nav pareizi transponējusi šo direktīvu un tai ir pienākums to novērst, [šādu valsts tiesas lēmumu] pamatojot ar to, ka valsts tiesību akti šīs tiesas izpratnē atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) 2019/6 (2018. gada 11. decembris) par veterinārajām zālēm un ar ko atceļ Direktīvu 2001/82/EK, ar kuru šī direktīva tiek atcelta un kura tiks piemērota no 2022. gada 28. janvāra.

         (1)  OV C 162, 11.5.2020.


title: Lieta C-344/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 9. marta spriedums (Vrhovno sodišče (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – D. J./Radiotelevizija Slovenija (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Darba laika organizēšana – Direktīva 2003/88/EK – 2. pants – Jēdziens “darba laiks” – Dežūras laikposms izsaukuma gatavības režīmā – Ar tālu no apdzīvotām teritorijām izvietotu televīzijas raidītāju tehnisko apkopi saistīts īpašs darbs – Direktīva 89/391/EEK – 5. un 6. pants – Psihosociālie riski – Novēršanas pienākums)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/3

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 9. marta spriedums (Vrhovno sodišče (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – D. J./Radiotelevizija Slovenija

      (Lieta C-344/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Darba laika organizēšana - Direktīva 2003/88/EK - 2. pants - Jēdziens “darba laiks” - Dežūras laikposms izsaukuma gatavības režīmā - Ar tālu no apdzīvotām teritorijām izvietotu televīzijas raidītāju tehnisko apkopi saistīts īpašs darbs - Direktīva 89/391/EEK - 5. un 6. pants - Psihosociālie riski - Novēršanas pienākums)
      (2021/C 182/03)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

         Vrhovno sodišče

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: D. J.

         Atbildētāja: Radiotelevizija Slovenija

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dežūras laikposms izsaukuma gatavības režīmā, kura laikā darba ņēmējam ir vienīgi jābūt telefoniski sasniedzamam un vajadzības gadījumā jāvar sasniegt savu darba vietu vienas stundas laikā, pastāvot iespējai uzturēties dienesta dzīvojamajās telpās šajā darba vietā, kuras viņa rīcībā ir nodevis darba devējs, bet nepastāvot pienākumam uzturēties darba vietā, kopumā ir “darba laiks” šīs tiesību normas izpratnē tikai tad, ja no visu lietas apstākļu – it īpaši šāda reaģēšanas laika un attiecīgā gadījumā izsaukumu vidējā biežuma šajā laikposmā – visaptveroša novērtējuma izriet, ka šim darba ņēmējam noteiktie ierobežojumi minētajā laikposmā ir tādi, kas objektīvi un ļoti būtiski ietekmē viņa iespēju tajā pašā laikposmā brīvi rīkoties ar laiku, kurā viņa profesionālie pakalpojumi netiek pieprasīti, un veltīt šo laiku pašam savām interesēm. Tam, ka attiecīgās vietas tiešā apkārtne nav pārāk labvēlīga brīvā laika pavadīšanai, šādā novērtējumā nav nozīmes.

         (1)  OV C 263, 5.8.2019.


title: Lieta C-365/19: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Verwaltungsgericht Schwerin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FD/Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā lauksaimniecības politika – Tiešie maksājumi – Regula (ES) Nr. 1307/2013 – 24. pants – Jauns lauksaimnieks, kuram pirmo reizi ir piešķirtas maksājumtiesības – 30. panta 6. punkts – Deleģētā regula (ES) Nr. 639/2014 – 28. panta 2. punkts – Maksājumtiesību papildu piešķīrums no valsts rezerves)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/4

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Verwaltungsgericht Schwerin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FD/Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg
      (Lieta C-365/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika - Tiešie maksājumi - Regula (ES) Nr. 1307/2013 - 24. pants - Jauns lauksaimnieks, kuram pirmo reizi ir piešķirtas maksājumtiesības - 30. panta 6. punkts - Deleģētā regula (ES) Nr. 639/2014 - 28. panta 2. punkts - Maksājumtiesību papildu piešķīrums no valsts rezerves)
      (2021/C 182/04)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Schwerin

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: FD

         Atbildētājs: Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1307/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009, 30. panta 6. punkts, lasot to kopsakarā ar 28. panta 2. punktu Komisijas Deleģētajā regulā Nr. 639/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1307/2013, ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar kuru groza minētās regulas X pielikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka jaunam lauksaimniekam, kurš ir minēts Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 11. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 50. panta 2. punktu, un kurš saskaņā ar minētās regulas 24. pantu jau ir saņēmis maksājumtiesību pirmo piešķīrumu par sava pieprasījuma brīdī paziņotajiem atbalsttiesīgajiem hektāriem, ir tiesības no valsts rezerves pēc tam saņemt papildu maksājumtiesību piešķīrumu, kas ir līdzvērtīgs papildu atbalsttiesīgajiem hektāriem, kuri tagad tam ir un attiecībā uz kuriem tam nav nekādu maksājumtiesību. Šīs tiesības ir pakārtotas tam, ka valsts vai reģionālajās rezervēs ir pietiekami daudz līdzekļu. Ja tas tā nav, piešķiršana ir jāveic, nodrošinot vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem, kuriem pienākas tiesības atbilstoši Regulas Nr. 1307/2013 30. panta 6. punktam, un novēršot jebkādus tirgus un konkurences izkropļojumus.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.


title: Lieta C-388/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 18. marta spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MK/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiešie nodokļi – Kapitāla pieauguma no nekustamā īpašuma aplikšana ar nodokli – Kapitāla brīva aprite – Nodokļa bāze – Diskriminācija – Iespēja uzlikt nodokli saskaņā ar tādiem pašiem noteikumiem kā rezidentiem – Atbilstība Savienības tiesību aktiem)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/4

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 18. marta spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MK/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Lieta C-388/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiešie nodokļi - Kapitāla pieauguma no nekustamā īpašuma aplikšana ar nodokli - Kapitāla brīva aprite - Nodokļa bāze - Diskriminācija - Iespēja uzlikt nodokli saskaņā ar tādiem pašiem noteikumiem kā rezidentiem - Atbilstība Savienības tiesību aktiem)
      (2021/C 182/05)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: MK

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezolutīvā daļa

      LESD 63. pants, skatīts kopā ar LESD 65. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru, lai kapitāla pieaugumam, kas gūts no šajā dalībvalstī esoša nekustamā īpašuma atsavināšanas, kuru veic nodokļa maksātājs, kas ir citas dalībvalsts rezidents, netiktu uzlikts lielāks nodokļu slogs nekā tas, kas tiek piemērots šim pašam darījuma veidam ar kapitāla pieaugumu, kuru ir guvis pirmās dalībvalsts rezidents, piemērojamais nodokļu režīms ir padarīts atkarīgs no minētā nodokļu maksātāja izvēles.

         (1)  OV C 270, 12.8.2019.


title: Lieta C-392/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 9. marta spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VG Bild-Kunst/Stiftung Preußischer Kulturbesitz (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais īpašums – Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā – Direktīva 2001/29/EK – 3. panta 1. punkts – Jēdziens “izziņošana sabiedrībai” – Ar autortiesībām aizsargāta darba iekļaušana trešās personas tīmekļvietnē, izmantojot kadrēšanu (framing) – Darbs, kas ar autortiesību īpašnieka atļauju ir brīvi pieejams licenciāta tīmekļvietnē – Izmantošanas līguma noteikums, kurā licenciātam ir prasīts ieviest efektīvus tehnoloģiskos pasākumus pret kadrēšanu – Tiesiskums – Pamattiesības – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. pants un 17. panta 2. punkts)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/5

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 9. marta spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VG Bild-Kunst/Stiftung Preußischer Kulturbesitz
      (Lieta C-392/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais īpašums - Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā - Direktīva 2001/29/EK - 3. panta 1. punkts - Jēdziens “izziņošana sabiedrībai” - Ar autortiesībām aizsargāta darba iekļaušana trešās personas tīmekļvietnē, izmantojot kadrēšanu (framing) - Darbs, kas ar autortiesību īpašnieka atļauju ir brīvi pieejams licenciāta tīmekļvietnē - Izmantošanas līguma noteikums, kurā licenciātam ir prasīts ieviest efektīvus tehnoloģiskos pasākumus pret kadrēšanu - Tiesiskums - Pamattiesības - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. pants un 17. panta 2. punkts)
      (2021/C 182/06)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: VG Bild-Kunst

         Atbildētājs: Stiftung Preußischer Kulturbesitz

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/29/EK (2001. gada 22. maijs) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izziņošana sabiedrībai šīs tiesību normas izpratnē ir tad, kad, izmantojot kadrēšanas tehniku, ar autortiesībām aizsargāti darbi, kas ar autortiesību īpašnieka atļauju ir publiskoti un brīvi pieejami citā tīmekļvietnē, tiek iegulti trešās personas tīmekļvietnē, ja šī iegulšana notiek, apejot aizsardzības pasākumus pret kadrēšanu, kurus ir veicis vai uzdevis veikt šis īpašnieks.

         (1)  OV C 270, 12.8.2019.


title: Lieta C-400/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 11. marta spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija (Valsts pienākumu neizpilde – Lauksaimniecības produktu tirgu kopīga organizācija – Regula (ES) Nr. 1308/2013 – LESD 34. pants – Lauksaimniecības pārtikas produktu pārdošanas cena – Minimālās peļņas normas, kas piemērojamas šo preču mazumtirdzniecībai)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/6

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 11. marta spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija
      (Lieta C-400/19) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Lauksaimniecības produktu tirgu kopīga organizācija - Regula (ES) Nr. 1308/2013 - LESD 34. pants - Lauksaimniecības pārtikas produktu pārdošanas cena - Minimālās peļņas normas, kas piemērojamas šo preču mazumtirdzniecībai)
      (2021/C 182/07)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Sipos, X. Lewis un E. Manhaeve)

         Atbildētāja: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un G. Koós, kā arī Zs. Wagner, vēlāk – M. Z. Fehér un G. Koós)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Pieņemot mezőgazdasági és élelmiszeripari termékek vonatkozásában a beszállítókkal szemben alkalmazott tisztességtelen forgalmazói magatartás tilalmáról szóló 2009. évi XCV. törvény (2009. gada Likums Nr. XCV, ar ko tiek aizliegts saistībā ar lauksaimniecības un pārtikas produktiem īstenot pret piegādātājiem negodīgu tirdzniecības praksi) 3. panta 2. punkta u) apakšpunktu un tādējādi ierobežojot lauksaimniecības un pārtikas produktu tirdzniecības cenu noteikšanas kārtību, Ungārija nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007, paredzētos pienākumus.

                  2)

                  Ungārija sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 255, 29.7.2019.


title: Lieta C-440/19 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 18. marta spriedums – Pometon SpA/Eiropas komisija (Apelācija – Aizliegtas vienošanās – Eiropas tērauda slīpgraudu tirgus – Dalība divpusējos un daudzpusējos kontaktos ar mērķi koordinēt cenas visā Eiropas Ekonomikas zonā – “Hibrīda” procedūra, kuras rezultātā secīgi ticis pieņemts lēmums par izlīgumu un lēmums, ar ko tiek noslēgta parastā procedūra – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 41. pants – Eiropas Komisijas objektivitātes pienākums – 48. pants – Nevainīguma prezumpcija – Pienākums norādīt pamatojumu – Vienots un turpināts pārkāpums – Pārkāpuma ilgums – Vienlīdzīga attieksme – Neierobežota kompetence)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/6

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 18. marta spriedums – Pometon SpA/Eiropas komisija
      (Lieta C-440/19 P) (1)

      (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Eiropas tērauda slīpgraudu tirgus - Dalība divpusējos un daudzpusējos kontaktos ar mērķi koordinēt cenas visā Eiropas Ekonomikas zonā - “Hibrīda” procedūra, kuras rezultātā secīgi ticis pieņemts lēmums par izlīgumu un lēmums, ar ko tiek noslēgta parastā procedūra - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 41. pants - Eiropas Komisijas objektivitātes pienākums - 48. pants - Nevainīguma prezumpcija - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienots un turpināts pārkāpums - Pārkāpuma ilgums - Vienlīdzīga attieksme - Neierobežota kompetence)
      (2021/C 182/08)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Pometon SpA (pārstāvji: E. Fabrizi, V. Veneziano un A. Molinaro, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas komisija (pārstāvji: P. Rossi un T. Vecchi, vēlāk – P. Rossi un C. Sjödin)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 28. marta sprieduma Pometon/Komisija (T-433/16, EU:T:2019:201) rezolutīvās daļas 2) un 4) punktu.

                  2)

                  Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

                  3)

                  Naudas soda, kas Pometon SpA ir uzlikts ar Komisijas Lēmuma C(2016) 3121 final (2016. gada 25. maijs) par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta AT.39792 – Tērauda slīpgraudi) 2. pantu, apmērs tiek noteikts 2 633 895 EUR.

                  4)

                  Pometon SpA un Eiropas Komisija paši sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību un tiesvedību pirmajā instancē.

         (1)  OV C 255, 29.7.2019.


title: Lieta C-459/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs/Wellcome Trust Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļu tiesību aktu saskaņošana – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 43. un 44. pants – Pakalpojumu sniegšanas vieta nodokļa maksātājam, kas rīkojas kā tāds – Ieguldījumu pārvaldīšanas pakalpojumu, ko labdarības organizācija saņem uzņēmējdarbības, kas nav saimnieciskā darbība, veikšanai no piegādātājiem, kuri ir reģistrēti ārpus Savienības, sniegšanas vieta)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/7

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs/Wellcome Trust Ltd

      (Lieta C-459/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu tiesību aktu saskaņošana - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 43. un 44. pants - Pakalpojumu sniegšanas vieta nodokļa maksātājam, kas rīkojas kā tāds - Ieguldījumu pārvaldīšanas pakalpojumu, ko labdarības organizācija saņem uzņēmējdarbības, kas nav saimnieciskā darbība, veikšanai no piegādātājiem, kuri ir reģistrēti ārpus Savienības, sniegšanas vieta)
      (2021/C 182/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

         Atbildētāja: Wellcome Trust Ltd

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 2008/8/EK (2008. gada 12. februāris), 44. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja nodokļa maksātājs, kurš veic uzņēmējdarbību, kas nav saimnieciska darbība, iegādājas pakalpojumus, šīs darbības, kas nav saimnieciska darbība, vajadzībām, šie pakalpojumi ir jāuzskata par sniegtiem šim nodokļa maksātājam, “kas rīkojas kā tāds” šī panta izpratnē.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta C-488/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (High Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera, kas izsniegts attiecībā uz JR, izpilde (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – Piemērošanas joma – 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Jēdziens “izpildāms spriedums” – Noziedzīgs nodarījums, par kuru trešās valsts tiesa ir pasludinājusi notiesājošu spriedumu – Norvēģijas Karaliste – Spriedums, ko izsniegšanas valsts ir atzinusi un izpildījusi saskaņā ar divpusēju nolīgumu – 4. panta 7. punkta b) apakšpunkts – Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildīšanas pamati – Noziedzīga nodarījuma eksteritoriālais raksturs)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/8

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (High Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera, kas izsniegts attiecībā uz JR, izpilde
      (Lieta C-488/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - Piemērošanas joma - 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Jēdziens “izpildāms spriedums” - Noziedzīgs nodarījums, par kuru trešās valsts tiesa ir pasludinājusi notiesājošu spriedumu - Norvēģijas Karaliste - Spriedums, ko izsniegšanas valsts ir atzinusi un izpildījusi saskaņā ar divpusēju nolīgumu - 4. panta 7. punkta b) apakšpunkts - Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildīšanas pamati - Noziedzīga nodarījuma eksteritoriālais raksturs)
      (2021/C 182/10)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court

         Pamatlietas puse

      JR

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 1. panta 1. punkts un 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas apcietināšanas orderis var tikt izsniegts, pamatojoties uz izsniegšanas dalībvalsts tiesas nolēmumu, kurā ir noteikta trešās valsts tiesas piespriestā soda izpilde šajā dalībvalstī, ja, piemērojot starp šīm valstīm noslēgto divpusējo nolīgumu, attiecīgais spriedums ir atzīts ar izsniegšanas dalībvalsts tiesas nolēmumu. Tomēr uz Eiropas apcietināšanas ordera izdošanu attiecas nosacījums, ka, pirmkārt, pieprasītajai personai ir piespriests brīvības atņemšanas sods vismaz uz četriem mēnešiem un, otrkārt, tiesvedībā, kuras rezultātā trešā valstī ticis pieņemts spriedums, ko vēlāk atzinusi izsniegšanas dalībvalsts, ir ievērotas pamattiesības un it īpaši pienākumi, kas izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. panta.

                  2)

                  Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 4. panta 7. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja pastāv Eiropas apcietināšanas orderis, kas ir izdots, pamatojoties uz izsniegšanas dalībvalsts tiesas nolēmumu, kurš ļauj izpildīt šajā dalībvalstī trešās valsts tiesas piespriestu sodu gadījumā, kad attiecīgais noziedzīgais nodarījums ir izdarīts šīs pēdējās minētās valsts teritorijā, jautājums par to, vai šis noziedzīgais nodarījums ir izdarīts “ārpus izsniegšanas dalībvalsts teritorijas”, ir jārisina, ņemot vērā šīs trešās valsts – šajā gadījumā Norvēģijas Karalistes, kas ir ļāvusi veikt kriminālvajāšanu par šo noziedzīgo nodarījumu –, nevis izsniegšanas dalībvalsts kriminālo jurisdikciju.

         (1)  OV C 337, 7.10.2019.


title: Lieta C-562/19 P: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 16. marta spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika, Ungārija (Apelācija – LESD 107. panta 1. punkts – Valsts atbalsts – Polijas nodoklis mazumtirdzniecības nozarē – LESD 108. panta 2. punkts – Lēmums par formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu – Atsauces sistēmas noteikšanā vērā ņemamie faktori – Likmju progresivitāte – Selektīvas priekšrocības esamība – Pierādīšanas pienākums)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/9

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 16. marta spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika, Ungārija
      (Lieta C-562/19 P) (1)

      (Apelācija - LESD 107. panta 1. punkts - Valsts atbalsts - Polijas nodoklis mazumtirdzniecības nozarē - LESD 108. panta 2. punkts - Lēmums par formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu - Atsauces sistēmas noteikšanā vērā ņemamie faktori - Likmju progresivitāte - Selektīvas priekšrocības esamība - Pierādīšanas pienākums)
      (2021/C 182/11)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann, P.-J. Loewenthal un V. Bottka)

         Pārējās lietas dalībnieces: Polija Republika (pārstāvji: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz un M. Szydło), Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un G. Koós)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Ungārija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-572/19 P: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums – European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe)/Eiropas Komisija (Apelācija – Valsts atbalsts – Septītā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem – Ieteikums 2003/361/EK – Komisijas Validācijas komitejas lēmums par kvalificēšanu par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) – Lēmums 2012/838/ES, Euratom – Pielikums – 1.2.6. un 1.2.7. iedaļa – Pārskatīšanas pieprasījums – Regula (EK) Nr. 58/2003 – 22. pants – Pārsūdzības administratīvā kārtā neesamība – Saistība starp pārskatīšanas pieprasījumu un administratīvu pārsūdzību – MVU statusa atteikums, neraugoties uz oficiālu Ieteikuma 2003/361 kritēriju izpildi – Tiesiskā noteiktība – Tiesiskā paļāvība – Grūtības, ar kādām parasti saskaras MVU – Neesamība)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/9

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums – European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe)/Eiropas Komisija
      (Lieta C-572/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - Septītā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem - Ieteikums 2003/361/EK - Komisijas Validācijas komitejas lēmums par kvalificēšanu par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) - Lēmums 2012/838/ES, Euratom - Pielikums - 1.2.6. un 1.2.7. iedaļa - Pārskatīšanas pieprasījums - Regula (EK) Nr. 58/2003 - 22. pants - Pārsūdzības administratīvā kārtā neesamība - Saistība starp pārskatīšanas pieprasījumu un administratīvu pārsūdzību - MVU statusa atteikums, neraugoties uz oficiālu Ieteikuma 2003/361 kritēriju izpildi - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība - Grūtības, ar kādām parasti saskaras MVU - Neesamība)
      (2021/C 182/12)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe) (pārstāvji: M. Wellinger un K. T’Syen, avocats)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija(pārstāvji: R. Lyal un A. Kyratsou)

         Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Vláčil, O. Serdula, un J. Očková)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Čehijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 312, 16.9.2019.


title: Lieta C-578/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 18. marta spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Kuoni Travel Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 90/314/EEK – 5. panta 2. punkta trešais ievilkums – Kompleksi ceļojumi, kompleksas brīvdienas un kompleksas ekskursijas – Starp ceļojumu organizētāju un patērētāju noslēgts līgums par kompleksu ceļojumu – Ceļojumu organizatora atbildība par to, lai citi pakalpojumu sniedzēji pienācīgi izpildītu no līguma izrietošās saistības – Zaudējumi, kas radušies pakalpojumu sniedzēja darbinieka rīcības rezultātā – Atbrīvojums no atbildības – Notikums, ko ceļojumu organizators vai pakalpojumu sniedzējs nevarēja paredzēt vai novērst – Jēdziens “pakalpojumu sniegšana”)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/10

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 18. marta spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Kuoni Travel Ltd

      (Lieta C-578/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 90/314/EEK - 5. panta 2. punkta trešais ievilkums - Kompleksi ceļojumi, kompleksas brīvdienas un kompleksas ekskursijas - Starp ceļojumu organizētāju un patērētāju noslēgts līgums par kompleksu ceļojumu - Ceļojumu organizatora atbildība par to, lai citi pakalpojumu sniedzēji pienācīgi izpildītu no līguma izrietošās saistības - Zaudējumi, kas radušies pakalpojumu sniedzēja darbinieka rīcības rezultātā - Atbrīvojums no atbildības - Notikums, ko ceļojumu organizators vai pakalpojumu sniedzējs nevarēja paredzēt vai novērst - Jēdziens “pakalpojumu sniegšana”)
      (2021/C 182/13)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Supreme Court of the United Kingdom

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: X

         Atbildētāja: Kuoni Travel Ltd

         piedaloties: ABTA Ltd

         Rezolutīvā daļa

      Direktīvas 90/314/EEK (1990. gada 13. jūnijs) par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām 5. panta 2. punkta trešais ievilkums, ciktāl tajā ir paredzēts pamats atbrīvojumam no kompleksa ceļojuma organizatora atbildības par to pienākumu pienācīgu izpildi, kas izriet no līguma par šādu ceļojumu, kurš ir noslēgts starp šo organizētāju un patērētāju un kuru regulē šī direktīva, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja pakalpojumu sniedzējs nepilda vai neizpilda pienācīgi šos pienākumus, kas izriet no šo līgumu izpildošā pakalpojumu sniedzēja darbinieka darbībām:

                  —

                  šis darbinieks nevar tikt uzskatīts par pakalpojumu sniedzēju šīs tiesību normas piemērošanas nolūkā un

                  —

                  organizētāju nevar atbrīvot no atbildības, kas izriet no šādas neizpildes vai nepienācīgas izpildes, piemērojot minēto tiesību normu.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-580/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 9. marta spriedums (Verwaltungsgericht Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – RJ/Stadt Offenbach am Main (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Darba laika organizēšana – Direktīva 2003/88/EK – 2. pants – Jēdziens “darba laiks” – Dežūras laikposms izsaukuma gatavības režīmā – Profesionāli ugunsdzēsēji – Direktīva 89/391/EEK – 5. un 6. pants – Psihosociālie riski – Novēršanas pienākums)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/11

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 9. marta spriedums (Verwaltungsgericht Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – RJ/Stadt Offenbach am Main

      (Lieta C-580/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Darba laika organizēšana - Direktīva 2003/88/EK - 2. pants - Jēdziens “darba laiks” - Dežūras laikposms izsaukuma gatavības režīmā - Profesionāli ugunsdzēsēji - Direktīva 89/391/EEK - 5. un 6. pants - Psihosociālie riski - Novēršanas pienākums)
      (2021/C 182/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Darmstadt

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: RJ

         Atbildētāja: Stadt Offenbach am Main

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dežūras laikposms izsaukuma gatavības režīmā, kurā darba ņēmējam ir jāvar sasniegt savas darbavietas pilsētas robežas 20 minūšu laikā savā speciālajā darba apģērbā un dienesta transportlīdzeklī, ko viņa rīcībā ir nodevis darba devējs, izmantojot ar šo transportlīdzekli saistītās tiesības neievērot ceļu satiksmes noteikumus un priekšrokas tiesības, kopumā ir “darba laiks” šīs tiesību normas izpratnē tikai tad, ja no visu lietas apstākļu – it īpaši šāda reaģēšanas laika un attiecīgā gadījumā tā, cik vidēji bieži šajā laikposmā ir jādodas izsaukumā, – visaptveroša novērtējuma izriet, ka šim darba ņēmējam noteiktie ierobežojumi minētajā laikposmā ir tādi, kas objektīvi un ļoti būtiski ietekmē viņa iespēju šajā pašā laikposmā brīvi rīkoties ar laiku, kurā viņa profesionālie pakalpojumi netiek pieprasīti, un veltīt šo laiku pašam savām interesēm.

         (1)  OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta C-585/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (Tribunalul Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Academia de Studii Economice din Bucureşti/Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Darba laika organizēšana – Direktīva 2003/88/EK – 2. pants – Jēdziens “darba laiks” – 3. pants – Minimālais ikdienas atpūtas laiks – Vairākus darba līgumus ar vienu un to pašu darba devēju noslēguši darba ņēmēji – Attiecināšana uz konkrētu darba ņēmēju)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/11

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (Tribunalul Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Academia de Studii Economice din Bucureşti/Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale

      (Lieta C-585/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Darba laika organizēšana - Direktīva 2003/88/EK - 2. pants - Jēdziens “darba laiks” - 3. pants - Minimālais ikdienas atpūtas laiks - Vairākus darba līgumus ar vienu un to pašu darba devēju noslēguši darba ņēmēji - Attiecināšana uz konkrētu darba ņēmēju)
      (2021/C 182/15)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Academia de Studii Economice din Bucureşti

         Atbildētāja: Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 2. panta 1. punkts un 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja darba ņēmējs ar vienu un to pašu darba devēju ir noslēdzis vairākus darba līgumus, 3. pantā paredzētais minimālais ikdienas atpūtas laiks attiecas uz visiem šiem darba līgumiem kopā, nevis uz katru no minētajiem līgumiem atsevišķi.

         (1)  OV C 406, 2.12.2019.


title: Lieta C-596/19 P: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 16. marta spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija, Polijas Republika (Apelācija – LESD 107. panta 1. punkts – Valsts atbalsts – Ungārijas ar reklāmu saistītā apgrozījuma nodoklis – Atsauces sistēmas noteikšanā vērā ņemamie faktori – Likmju progresivitāte – Pārejas noteikums pārnesto zaudējumu daļējai atskaitīšanai – Selektīvas priekšrocības esamība – Pierādīšanas pienākums)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/12

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 16. marta spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija, Polijas Republika
      (Lieta C-596/19 P) (1)

      (Apelācija - LESD 107. panta 1. punkts - Valsts atbalsts - Ungārijas ar reklāmu saistītā apgrozījuma nodoklis - Atsauces sistēmas noteikšanā vērā ņemamie faktori - Likmju progresivitāte - Pārejas noteikums pārnesto zaudējumu daļējai atskaitīšanai - Selektīvas priekšrocības esamība - Pierādīšanas pienākums)
      (2021/C 182/16)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka, P.-J. Loewenthal un K. Herrmann)

         Otra lietas dalībniece: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un G. Koós), Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir radušies Polijas Republikai.

         (1)  OV C 348, 14.10.2019.


title: Lieta C-652/19: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KO/Consulmarketing SpA, maksātnespējas procesā (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 1999/70/EK – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – 4. klauzula – Nediskriminācijas princips – Objektīvi iemesli, kas attaisno atšķirīgu attieksmi pret darba ņēmējiem, ar kuriem ir noslēgts līgums uz noteiktu laiku – Direktīva 98/59/EK – Kolektīva atlaišana – Valsts tiesiskais regulējums par aizsardzību, kas piešķirama darba ņēmējam, kurš cietis no prettiesiskas kolektīvas atlaišanas – Mazāk labvēlīga aizsardzības režīma piemērošana līgumiem uz noteiktu laiku, kas noslēgti pirms minēta tiesiskā regulējuma stāšanās spēkā un kas pēc šī datuma pārveidoti par līgumiem uz nenoteiktu laiku)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/13

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KO/Consulmarketing SpA, maksātnespējas procesā
      (Lieta C-652/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Nediskriminācijas princips - Objektīvi iemesli, kas attaisno atšķirīgu attieksmi pret darba ņēmējiem, ar kuriem ir noslēgts līgums uz noteiktu laiku - Direktīva 98/59/EK - Kolektīva atlaišana - Valsts tiesiskais regulējums par aizsardzību, kas piešķirama darba ņēmējam, kurš cietis no prettiesiskas kolektīvas atlaišanas - Mazāk labvēlīga aizsardzības režīma piemērošana līgumiem uz noteiktu laiku, kas noslēgti pirms minēta tiesiskā regulējuma stāšanās spēkā un kas pēc šī datuma pārveidoti par līgumiem uz nenoteiktu laiku)
      (2021/C 182/17)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Milano

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: KO

         Atbildētāja: Consulmarketing SpA, maksātnespējas procesā

         piedaloties: Filcams CGIL, Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts vienā un tajā pašā kolektīvās atlaišanas procedūrā paralēli piemērot divus dažādus uz nenoteiktu laiku nodarbinātu darba ņēmēju aizsardzības režīmus kolektīvās atlaišanas gadījumā, neievērojot kritērijus, kas paredzēti, lai noteiktu darba ņēmējus, uz kuriem attiecas šī procedūra, neietilpst Direktīvas 98/59/EK (1998. gada 20. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu piemērošanas jomā un tāpēc to nevar izvērtēt, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, it īpaši tās 20. un 30. pantā, garantētās pamattiesības.

                  2)

                  4. klauzula 1999. gada 18. martā noslēgtajā Pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Padomes Direktīvas 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru uz nenoteiktu laiku nodarbinātiem darba ņēmējiem paredzētu jauno aizsardzības režīmu prettiesiskas kolektīvās atlaišanas gadījumā attiecina arī uz darba ņēmējiem, kuru darba līgums uz noteiktu laiku, kas noslēgts pirms šī tiesiskā regulējuma spēkā stāšanās datuma, pēc šī datuma tiek pārveidots par darba līgumu uz nenoteiktu laiku.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta C-708/19: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Galīgais antidempinga maksājums – Ķīnas izcelsmes alumīnija folija – Nedaudz pārveidota alumīnija folija – Īstenošanas regula (ES) 2017/271 – Pieņemamība – Prasītājas pamatlietā neiesniegta prasība atcelt tiesību aktu – Locus standi attiecībā uz prasību atcelt tiesību aktu)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/13

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg

      (Lieta C-708/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Galīgais antidempinga maksājums - Ķīnas izcelsmes alumīnija folija - Nedaudz pārveidota alumīnija folija - Īstenošanas regula (ES) 2017/271 - Pieņemamība - Prasītājas pamatlietā neiesniegta prasība atcelt tiesību aktu - Locus standi attiecībā uz prasību atcelt tiesību aktu)
      (2021/C 182/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Von Aschenbach & Voss GmbH

         Atbildētāja: Hauptzollamt Duisburg

         Rezolutīvā daļa

      Finanzgericht Düsseldorf (Diseldorfas Finanšu tiesa, Vācija) ar 2019. gada 21. augusta lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir nepieņemams.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-739/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VK/An Bord Pleanála (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvība sniegt advokāta pakalpojumus – Direktīva 77/249/EEK – 5. pants – Pienākums pakalpojumus sniedzošam advokātam, kas pārstāv klientu dalībvalstī notiekošā tiesvedībā, strādāt sadarbībā ar advokātu, kurš praktizē attiecīgajā tiesu iestādē – Ierobežojumi)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/14

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VK/An Bord Pleanála

      (Lieta C-739/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvība sniegt advokāta pakalpojumus - Direktīva 77/249/EEK - 5. pants - Pienākums pakalpojumus sniedzošam advokātam, kas pārstāv klientu dalībvalstī notiekošā tiesvedībā, strādāt sadarbībā ar advokātu, kurš praktizē attiecīgajā tiesu iestādē - Ierobežojumi)
      (2021/C 182/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Supreme Court

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VK

         Atbildētāja: An Bord Pleanála

         piedaloties: The General Council of the Bar of Ireland, The Law Society of Ireland and the Attorney General

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 77/249/EEK (1977. gada 22. marts) par pasākumiem, kas palīdz advokātiem sekmīgi īstenot brīvību sniegt pakalpojumus, 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                  —

                  tas, ņemot vērā mērķi – pareizu tiesvedību –, pats par sevi neliedz uzlikt advokātam, kas savam klientam sniedz pārstāvības pakalpojumus, pienākumu strādāt sadarbībā ar advokātu, kurš praktizē attiecīgajā tiesu iestādē un kurš vajadzības gadījumā būtu atbildīgs šīs iestādes priekšā, tādas sistēmas ietvaros, kurā advokātiem ir tādi profesionālās ētikas un procesuālie pienākumi kā, piemēram, pienākums iesniegt attiecīgajai tiesai juridisko, likumdošanas vai judikatūras informāciju tiesvedības pareizas norises vajadzībām, no kura attiecīgā persona ir atbrīvota, ja viņa nolemj pati nodrošināt savu aizstāvību;

                  —

                  attiecībā uz mērķi – pareizu tiesvedību – nav nesamērīgs pakalpojumus sniedzoša advokāta pienākums strādāt sadarbībā ar advokātu, kas praktizē attiecīgajā tiesu iestādē, tādas sistēmas ietvaros, kurā pēdējiem minētajiem ir iespējams definēt savu attiecīgo lomu, turklāt advokātam, kas praktizē attiecīgajā tiesu iestādē, uzdevums parasti ir tikai palīdzēt pakalpojumus sniedzošajam advokātam, lai viņš varētu nodrošināt klienta pienācīgu pārstāvību un pareizi izpildīt savus pienākumus attiecībā pret šo tiesu;

                  —

                  vispārīgs pienākums strādāt sadarbībā ar advokātu, kurš praktizē attiecīgajā tiesu iestādē, neņemot vērā pakalpojumus sniedzošā advokāta pieredzi, pārsniegtu to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu mērķi – pareizu tiesvedību.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-802/19: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 11. marta spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Firma Z/Finanzamt Y (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 90. panta 1. punkts – Nodokļa bāzes samazināšana – 1996. gada 24. oktobra spriedumā Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) noteiktie principi – Zāļu piegādes – Atlaižu piešķiršana – Prejudiciālā jautājuma hipotētiskums – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/15

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 11. marta spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Firma Z/Finanzamt Y

      (Lieta C-802/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 90. panta 1. punkts - Nodokļa bāzes samazināšana - 1996. gada 24. oktobra spriedumā Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) noteiktie principi - Zāļu piegādes - Atlaižu piešķiršana - Prejudiciālā jautājuma hipotētiskums - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)
      (2021/C 182/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Firma Z

         Atbildētāja: Finanzamt Y

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 90. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstī reģistrēta aptieka nevar samazināt nodokļa bāzi, ja šī aptieka kā piegādes Kopienas iekšienē, kas šajā dalībvalstī ir atbrīvotas no pievienotās vērtības nodokļa, veic farmaceitisko produktu piegādes citā dalībvalstī reģistrētai obligātās veselības apdrošināšanas slimokasei un ja tā piešķir atlaidi personām, uz kurām attiecas šī apdrošināšana.

         (1)  OV C 45, 10.2.2020.


title: Lieta C-812/19: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 11. marta spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Danske Bank A/S/Skatteverket (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļu uzlikšana – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 9. pants – Nodokļa maksātājs – Jēdziens – 11. pants – PVN maksātāju grupa – Sabiedrības galvenais uzņēmums un filiāle, kuri atrodas divās dažādās dalībvalstīs – Galvenais uzņēmums, kas ietilpst tādā PVN maksātāju grupā, kurā neietilpst filiāle – Galvenais uzņēmums, kas sniedz pakalpojumus filiālei, iekasējot no tās šo pakalpojumu izmaksas)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/15

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 11. marta spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Danske Bank A/S/Skatteverket

      (Lieta C-812/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu uzlikšana - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 9. pants - Nodokļa maksātājs - Jēdziens - 11. pants - PVN maksātāju grupa - Sabiedrības galvenais uzņēmums un filiāle, kuri atrodas divās dažādās dalībvalstīs - Galvenais uzņēmums, kas ietilpst tādā PVN maksātāju grupā, kurā neietilpst filiāle - Galvenais uzņēmums, kas sniedz pakalpojumus filiālei, iekasējot no tās šo pakalpojumu izmaksas)
      (2021/C 182/21)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Högsta förvaltningsdomstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial

         Atbildētāja: Skatteverket

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 9. panta 1. punkts un 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar pievienotās vērtības nodokļa (PVN) uzlikšanu sabiedrības, kas atrodas dalībvalstī un ietilpst PVN maksātāju grupā, kura izveidota, pamatojoties uz šo 11. pantu, galvenais uzņēmums un šīs citā dalībvalstī reģistrētās sabiedrības filiāle ir jāuzskata par atsevišķiem nodokļa maksātājiem, ja šis galvenais uzņēmums sniedz minētajai filiālei pakalpojumus, kuru izmaksas tas no tās iekasē.

         (1)  OV C 19, 20.1.2020.


title: Lieta C-941/19: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Krajský soud v Ostravě (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējais muitas tarifs – Tarifu klasifikācija – Kombinētā nomenklatūra – Tarifu pozīcijas 3004 un 3808 – Interpretācija – Regula (EK) Nr. 455/2007 – Šķīdums spot-on izmantošanai kaķiem pret blusu un ērču invāziju – Terapeitiskā vai profilaktiskā iedarbība)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/17

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Krajský soud v Ostravě (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel

      (Lieta C-941/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu pozīcijas 3004 un 3808 - Interpretācija - Regula (EK) Nr. 455/2007 - Šķīdums spot-on izmantošanai kaķiem pret blusu un ērču invāziju - Terapeitiskā vai profilaktiskā iedarbība)
      (2021/C 182/24)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Krajský soud v Ostravě

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Samohýl group a.s.

         Atbildētāja: Generální ředitelství cel

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētā nomenklatūra, kas ietilpst Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā tajā šā pielikuma redakcijā, kura izriet no Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1101/2014 (2014. gada 16. oktobris), ir jāinterpretē tādējādi, ka produkts, kuru veido kaķiem paredzēts šķīdums, kas ārīgi lokāli aplicējams uz ādas (spot-on), izmantojot pipetes (0,5 ml), un kas satur aktīvo vielu ar nosaukumu fipronils (50 mg vienā pipetē), kā arī tādas palīgvielas kā butilhidroksianizols E 320, butilhidroksitoluols E 321, benzilspirts un dietilēnglikola monoetilēteris, ietilpst šīs nomenklatūras tarifu pozīcijā 3808 kā “insekticīds”; tas neskar vērtējumu, kas iesniedzējtiesai jāveic, ņemot vērā visus tai pieejamos faktiskos elementus.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta C-48/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 18. marta spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “P”/Dyrektor Izby Skarbowej w B. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļu uzlikšana – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 203. pants – Nepamatoti iekasēti nodokļi – Rēķina izsniedzēja labticība – Nodokļu ieņēmumu zaudēšanas risks – Dalībvalstu pienākumi paredzēt iespēju koriģēt nodokli, par kuru kļūdaini izsniegts rēķins – Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/19

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 18. marta spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “P”/Dyrektor Izby Skarbowej w B.

      (Lieta C-48/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu uzlikšana - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 203. pants - Nepamatoti iekasēti nodokļi - Rēķina izsniedzēja labticība - Nodokļu ieņēmumu zaudēšanas risks - Dalībvalstu pienākumi paredzēt iespēju koriģēt nodokli, par kuru kļūdaini izsniegts rēķins - Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi)
      (2021/C 182/26)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: UAB “P”

         Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w B.

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 203. pants un pievienotās vērtības nodokļa (PVN) samērīguma un neitralitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, ar ko labticīgam nodokļu maksātājam nav ļauts koriģēt rēķinus, kuros pēc nodokļu kontroles procedūras uzsākšanas ir nepamatoti norādīts PVN, lai gan šo rēķinu saņēmējam būtu bijušas tiesības uz šī nodokļa atmaksu, ja darījumi, par kuriem ir izsniegti minētie rēķini, būtu bijuši pienācīgi deklarēti.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta C-112/20: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 11. marta spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M. A./État belge (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2008/115/EK – 5. pants – Atgriešanas lēmums – Nepilngadīga bērna, kas ir Eiropas savienības pilsonis, tēvs – Bērna interešu prioritātes ņemšana vērā atgriešanas lēmuma pieņemšanas laikā)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/20

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 11. marta spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M. A./État belge

      (Lieta C-112/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2008/115/EK - 5. pants - Atgriešanas lēmums - Nepilngadīga bērna, kas ir Eiropas savienības pilsonis, tēvs - Bērna interešu prioritātes ņemšana vērā atgriešanas lēmuma pieņemšanas laikā)
      (2021/C 182/28)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: M. A.

         Atbildētāja: État belge

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 5. pants, to lasot kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 24. pantu, ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka dalībvalstīm ir pienākums pienācīgi ņemt vērā bērna interešu prioritāti, pirms pieņemt atgriešanas lēmumu, kam pievienots iebraukšanas aizliegums, pat ja šī lēmuma adresāts ir nevis nepilngadīgā persona, bet tās tēvs.

         (1)  OV C 161, 11.5.2020.


title: Lieta C-648/20 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Westminster Magistrates’ Court (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera izpilde, kurš izdots attiecībā uz PI (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Eiropas apcietināšanas orderis, ko kriminālvajāšanai izdevusi dalībvalsts prokuratūra, pamatojoties uz šīs pašas iestādes izdotu lēmumu par brīvības atņemšanu – Pārbaudes tiesā neesamība pirms pieprasītās personas nodošanas – Sekas – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/21

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Westminster Magistrates’ Court (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera izpilde, kurš izdots attiecībā uz PI

      (Lieta C-648/20 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Eiropas apcietināšanas orderis, ko kriminālvajāšanai izdevusi dalībvalsts prokuratūra, pamatojoties uz šīs pašas iestādes izdotu lēmumu par brīvības atņemšanu - Pārbaudes tiesā neesamība pirms pieprasītās personas nodošanas - Sekas - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)
      (2021/C 182/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Westminster Magistrates’ Court

         Pamatlietas puse

      PI

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 8. panta 1. punkta c) apakšpunkts, lasot to Hartas 47. panta un Tiesas judikatūras gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka prasības, kuras ir raksturīgas efektīvai tiesību aizsardzībai tiesā, kas ir jānodrošina personai, attiecībā uz kuru ir izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis kriminālvajāšanas veikšanai, nav izpildītas, ja gan Eiropas apcietināšanas orderi, gan tiesas lēmumu, uz kuru tas ir balstīts, ir izdevusi prokuratūra, kas var tikt uzskatīta par “izsniegšanas tiesu iestādi” šī pamatlēmuma 6. panta 1. punkta izpratnē, bet, pirms izpildes dalībvalsts ir nodevusi pieprasīto personu, šie lēmumi nav pakļauti tiesas kontrolei izsniegšanas dalībvalstī.

         (1)  OV C 62, 22.2.2021.


title: Lieta C-755/19: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 11. februāra rīkojums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Patvēruma politika – Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai – Direktīva 2013/32/ES – 46. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 47. pants – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Prasība par lēmumu, ar kuru secīgs starptautiskās aizsardzības pieteikums ir noraidīts kā nepieņemams – Prasības celšanas termiņš – Aizturēšana)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/22

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 11. februāra rīkojums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      (Lieta C-755/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Patvēruma politika - Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai - Direktīva 2013/32/ES - 46. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Prasība par lēmumu, ar kuru secīgs starptautiskās aizsardzības pieteikums ir noraidīts kā nepieņemams - Prasības celšanas termiņš - Aizturēšana)
      (2021/C 182/31)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: T.H.C.

         Atbildētājs: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 46. pants, skatot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru prasības par lēmumu par secīga starptautiskās aizsardzības pieteikuma nepieņemamību celšanas termiņš ir piecas dienas, ietverot svētku dienas un brīvdienas, ja attiecīgais pieteikuma iesniedzējs ir aizturēts, ar nosacījumu, pirmkārt, ka ir ievērots līdzvērtības princips, un, otrkārt, ka aizturētajiem pieteikuma iesniedzējiem šajā termiņā tiek nodrošināta efektīva piekļuve procesuālajām garantijām, kas starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējiem ir atzītas Savienības tiesībās.
      Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums atbilst šādām prasībām.

         (1)  OV C 423, 16.12.2019.


title: Lieta C-378/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 25. februāra rīkojums (Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stadtapotheke E/Bezirkshauptmannschaft Linz-Land (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 47. pants – Tiesības uz objektīvu tiesu – Lūgums piešķirt koncesiju jaunai aptiekai – Pienākums prasīt farmaceitu arodapvienības ekspertīzi – Brīvība izvēlēties profesiju un tiesības strādāt – Darījumdarbības brīvība – Tiesības uz īpašumu – Nosacījumi jaunas aptiekas atvēršanai – Samērīgums – Savienības tiesību īstenošanas neesamība – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants – Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/24

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 25. februāra rīkojums (Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stadtapotheke E/Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

      (Lieta C-378/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz objektīvu tiesu - Lūgums piešķirt koncesiju jaunai aptiekai - Pienākums prasīt farmaceitu arodapvienības ekspertīzi - Brīvība izvēlēties profesiju un tiesības strādāt - Darījumdarbības brīvība - Tiesības uz īpašumu - Nosacījumi jaunas aptiekas atvēršanai - Samērīgums - Savienības tiesību īstenošanas neesamība - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
      (2021/C 182/33)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Pamatlietas tiesvedības priekšmets

         Prasītāja: Stadtapotheke E

         Atbildētājs Bezirkshauptmannschaft Linz-Land,

         piedaloties: AW

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Augšaustrijas federālās zemes Administratīvā tiesa, Austrija) 2020. gada 10. augusta lēmumā uzdotajiem jautājumiem.

         (1)  OV C 443, 21.12.2020.


title: Lieta C-639/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 26. novembrī CEDC International sp. z o.o. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-796/16, CEDC International/EUIPO – Underberg

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/24

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 26. novembrīCEDC International sp. z o.o. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-796/16, CEDC International/EUIPO – Underberg

      (Lieta C-639/20 P)
      (2021/C 182/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: CEDC International sp. z o.o. (pārstāvis: M. Fijałkowski, radca prawny)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Underberg AG

      Tiesas (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) ar 2021. gada 23. marta rīkojumu nosprieda, ka apelācijas sūdzība nav pieļaujama un ka CEDC International sp. z o.o. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.


title: Lieta C-697/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. decembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – W.G./Dyrektorowi Izby Skarbowej w L.

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. decembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – W.G./Dyrektorowi Izby Skarbowej w L.

      (Lieta C-697/20)
      (2021/C 182/35)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: W.G.

         Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w L.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) noteikumiem pretrunā ir tāda valsts prakse, kura izveidota, pamatojoties uz 2004. gada 11. martaustawa o podatku od towarów i usług [Likuma par preču un pakalpojumu nodokli] (Dz. U., 2011. gads, Nr. 177, 1054. pozīcija, ar grozījumiem) 15. panta 4. un 5. punktu, un liedz iespēju par atsevišķiem PVN maksātājiem atzīt laulātos, kuri veic lauksaimniecības darbību lauksaimniecības uzņēmumā, izmantojot mantu, kura ietilpst laulāto kopīpašumā?

                  2)

                  Vai, lai atbildētu uz pirmo jautājumu, nozīme ir tam, ka saskaņā ar valsts praksi viena laulātā izvēle, ka viņa saimnieciskā darbība tiek aplikta ar nodokli, piemērojot parasto PVN režīmu, nozīmē, ka otrs laulātais zaudē vienotas likmes lauksaimnieka statusu?

                  3)

                  Vai, lai atbildētu uz pirmo jautājumu, ir nozīme tam, ka ir iespējams skaidri nošķirt īpašumu, ko saimnieciskās darbības vajadzībām katrs no laulātajiem izmanto patstāvīgi un neatkarīgi?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-698/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020.gada 21. decembrī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Gmina Wieliszew/Syndykowi masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020.gada 21. decembrī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Gmina Wieliszew/Syndykowi masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej

      (Lieta C-698/20)
      (2021/C 182/36)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Najwyższy

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Gmina Wieliszew

         Atbildētājs: Syndyk masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes Regula (EK) Nr. 1083/2006 (2006. gada 11. jūlijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (1), it īpaši tās 2. panta 5) punkts, 3. pants, 4. pants, 57. panta 1. punkts, 70. un 80. pants, un šobrīd spēkā esošā Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (2), it īpaši tās 2. panta 15) punkts, 37. panta 1. punkts, 66. pants, 67. panta 1. punkts, 74. panta 1. punkts un 89. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kas liedz personai, kura ir saņēmusi līdzekļus no Eiropas Savienības budžeta, efektīvi vērsties tiesā ar lūgumu izslēgt šos līdzekļus no maksātnespējīgā parādnieka mantas, ja tie tika ieskaitīti tādā bankas kontā, kas ir atvērts bankā, kura pēc tam tika atzīta par maksātnespējīgu, vai arī tāds valsts tiesiskais regulējums, kas neizslēdz šos līdzekļus no maksātnespējīgās bankas mantas?

         (1)  OV 2006, L 210, 25. lpp.

         (2)  OV 2013, L 347, 320. lpp.


title: Lieta C-715/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 18. decembrī iesniedza Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie (Polija) – KL/X sp. z o.o.

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 18. decembrī iesniedza Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie (Polija) – KL/X sp. z o.o.

      (Lieta C-715/20)
      (2021/C 182/37)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: KL

         Atbildētāja: X sp. z o.o.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku 1. pants un iepriekš minētā pamatnolīguma (1) 1. un 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts tiesību normas, ar kurām noteikts darba devēja pienākums rakstiski norādīt pamatojumu lēmumam par darba līguma uzteikšanu tikai attiecībā uz darba līgumiem uz nenoteiktu laiku, un tādēļ tiesai ir piešķirta kompetence pārbaudīt darba līgumu uz nenoteiktu laiku uzteikuma iemeslu pamatotību, vienlaicīgi neparedzot tādu darba devēja pienākumu (proti, norādīt uzteikuma iemeslus) attiecībā uz darba līgumiem uz noteiktu laiku (un tādēļ tiesas kompetencē ir pārbaudīt tikai uzteikuma atbilstību tiesību normām par līgumu uzteikšanu)?

                  2)

                  Vai lietā, kurā abas procesa puses ir privātpersonas, šīs puses var atsaukties uz minētā pamatnolīguma 4. klauzulu un Savienības vispārējo tiesību principu par diskriminācijas aizliegumu (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants), un līdz ar to, vai minētajām tiesību normām ir horizontālā tiešā iedarbība?

         (1)  OV 1999, L 175, 43. lpp.