title: Lieta T-247/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. aprīlī  – Meica /ITSB – Salumificio Fratelli Beretta  ( “MINIMINI” )

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/22

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. aprīlī – Meica/ITSB – Salumificio Fratelli Beretta (“MINIMINI”)
   (Lieta T-247/14)
   2014/C 235/30
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (Edewecht, Vācija) (pārstāvis – S. Labesius, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Salumificio Fratelli Beretta SpA (Barzanò, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 14. februāra lēmumu lietā R 1159/2013–4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “STICK MINIMINI Fratelli Beretta 1812 GLI ORIGINALI”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29. un 43. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 0 67  031

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “Mini Wini” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29. un 38. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3 2 97  835

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un iebildumus noraidīt pilnībā

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-281/06: Prasība, kas celta 2006. gada 6. oktobrī — Spānija pret Komisiju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/62

         Prasība, kas celta 2006. gada 6. oktobrī — Spānija pret Komisiju
   (Lieta T-281/06)
   (2006/C 294/124)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 27. jūlija Lēmumu 2006/554/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, ciktāl tas ir šīs prasības priekšmets;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto Lēmumu Komisija izslēdza no Kopienu finansējuma noteiktus izdevumus, kas Spānijai radušies saistībā ar kompensācijas atbalstu banāniem.
   Tika veikta atbilstoša korekcija attiecībā uz apgalvotajiem kvalitātes kontroles un tirdzniecībā laisto banānu daudzuma noteikšanas trūkumiem.
   Savu prasījumu atbalstam prasītāja valsts apgalvo, ka Komisija:

               —

               ir pārkāpusi Regulas (EEK) Nr. 729/70 2. un 3. pantu un Regulas (EK) Nr. 1258/1999 2. pantu. Tā apgalvo, ka šajā sakarā Spānijas iestādes pareizi piemēroja Regulas (EK) Nr. 1858/93 noteikumus, kas bija spēkā tirdzniecības gados, uz kuriem atsaucas attiecīgā finanšu korekcija, tā kā tās nevarēja pieprasīt ražotājiem iesniegt rēķinus par banānu pārdošanu un atbalsta aprēķināšanas brīdī ņēma vērā administratīvo dokumentu — DUA — banānu laišanas tirdzniecībā atbalstam. No otras puses, Komisija nav atspēkojusi Spānijas iestāžu apgalvojumu attiecībā uz to, ka atbalstu saņēmušo banānu daudzums tika reāli laists tirdzniecībā, ja tiek ņemts vērā svara pārpalikums, kas ietver iepakojumu un citus būtiskus faktorus.
               Attiecībā uz kvalitātes kontroli prasītāja valsts apgalvo, ka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2257/94 7. pantu un I pielikuma II B sadaļu kvalitātes pārbaudes, kas tika veiktas Komisijas misijas laikā, atbilst tām, ko veic Kanāriju autonomā reģiona lauksaimniecības ministrijas eksperti, lai pārbaudītu, vai tās kontrole ir pienācīga, un tāpēc to pamatmērķis nebija garantēt, ka tirdzniecībā laistie banāni izpilda attiecīgās kvalitātes prasības;

               —

               ir pārkāpusi samērīguma pricipu, aprobežojoties ar to, ka tā piemēroja proporcionālu korekciju, kas pamatota tikai uz novērtējumu par ļoti zema līmeņa risku fondam, tā vietā, lai piemēroti finanšu korekciju, kas pielāgota ELVGF ciestajiem zaudējumiem.


title: Lieta C-189/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 23. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Eridania Sadam SpA/AGEA un Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 23. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Eridania Sadam SpA/AGEA un Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

   (Lieta C-189/12)
   2012/C 194/22
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Eridania Sadam SpA

      Atbildētājas: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) un Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006 (1) 3. un 4. pants un Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006 (2) 4. pants ir interpretējami tādējādi, ka jēdzienā “ražošanas iekārtas” neietilpst iekārtas, ko cukura ražošanas uzņēmumi izmanto cukura packaging darbībai tā pārdošanas nolūkā, un ka tādējādi tādu iekārtu kā tvertņu gadījumā analīze ir jāveic katrā atsevišķā gadījumā, lai pārbaudītu, vai minētās iekārtas ir saistītas ar “ražošanas procesu”, vai arī ir saistītas ar citām darbībām, kuras nav ražošana, piemēram, packaging?

               2)

               Pakārtoti, vai, ņemot vērā Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006 3. un 4. pantu un Eiropas primāro tiesību augstāka spēka tiesību normas un principus, Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006 4. pants nav spēkā, ja to interpretē tādējādi, ka pie 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētajām iekārtām ir pieskaitāmas arī tās, ko cukura ražošanas uzņēmumi izmanto cukura packaging darbībai tā pārdošanas nolūkā, jo ir acīmredzams, ka Regulas Nr. 320/2006 mērķis ir atteikties no cukura ražošanas uzņēmuma ražošanas kapacitātes, nevis izslēgt iespēju darboties tikai produkta tirdzniecības nozarē, izmantojot cukuru, kas iegūts, izmantojot ražošanas kvotas, kuras ir paredzētas citām iekārtām vai uzņēmumiem?

               3)

               Pakārtoti tam, vai tomēr Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006 3. un 4. pants un Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006 4. pants ir spēkā, ņemot vērā Eiropas primāro tiesību augstāka spēka tiesību normas un principus, ja tos interpretē tā, ka jēdzienos “ražošanas iekārtas” vai “tieši ar ražošanu saistītas [iekārtas]” ietilpst tās iekārtas, ko cukura ražošanas uzņēmumi izmanto cukura uzglabāšanai un iepakošanai tā pārdošanas nolūkā?

      (1)  OV L 58, 42. lpp.

      (2)  OV L 176, 32. lpp.


title: Lieta C-537/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 24. septembra spriedumu lietā T-20/03 Kahla / Thüringen Porzellan GmbH , ko atbalsta Tīringenes brīvvalsts un Vācijas Federatīvā Republika, pret Eiropas Kopienu Komisiju 2008. gada 3. decembrī iesniegusi Kahla / Thüringen Porzellan GmbH

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/34

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 24. septembra spriedumu lietā T-20/03 Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, ko atbalsta Tīringenes brīvvalsts un Vācijas Federatīvā Republika, pret Eiropas Kopienu Komisiju 2008. gada 3. decembrī iesniegusi Kahla/Thüringen Porzellan GmbH

   (Lieta C-537/08 P)
   (2009/C 44/56)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Kahla/Thüringen Porzellan GmbH (pārstāvji — M. Schütte, Rechtsanwalt, S. Zühlke, Rechtsanwältin un P. Werner, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Tīringenes brīvvalsts, Vācijas Federatīvā Republika, Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. septembra spriedumu lietā T-20/03 Kahla/Thüringen Porzellan GmbH/Eiropas Kopienu Komisija tiktāl, ciktāl tas attiecas uz 15. un 26. pasākumu, kā arī lēmumu par tiesāšanās izdevumiem;

               —

               atzīt par spēkā neesošiem Komisijas 2003. gada 13. maija Lēmuma 2003/643/EK par Vācijas piešķirto valsts atbalstu Kahla Porzellan GmbH un Kahla/Thüringen Porzellan GmbH
                   (1) 1. panta 2. punkta d) un g) apakšpunktu, kā arī 2. pantu tiktāl, ciktāl tie attiecas uz 15. un 26. pasākumu, katrā ziņā tiktāl, ciktāl tajos tiek noteikta 15. un 26. pasākuma atgūšana;

               —

               pakārtoti, atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl tajā ir konstatēts, ka saņemtās ABM subsīdijas pilnā apmērā ir uzskatāmas par prasītājas priekšrocībām, kas tādēļ ir atgūstamas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šīs apelācijas sūdzības priekšmets ir Pirmās instances tiesas spriedums, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas sūdzība par Komisijas 2003. gada 13. maija Lēmumu 2003/643/EK par Vācijas piešķirto valsts atbalstu Kahla Porzellan GmbH un KAHLA/Thüringen Porzellan GmbH, ciktāl šis lēmums attiecas uz KAHLA/Thüringen Porzellan GmbH piešķirto finanšu atbalstu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apelāciju pamato ar diviem galvenajiem apelācijas pamatiem un vienu pakārtotu apelācijas pamatu. Tā uzskata, ka spriedums ir taisīts, pārkāpjot Kopienu tiesības, jo tas ir balstīts uz tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības pamatprincipa juridiski kļūdainu piemērošanu. Ja Tiesa tomēr šādu apelācijas pamata argumentāciju nepieņem, zināmi pārsūdzētā sprieduma konstatējumi katrā ziņā ir pretrunā EKL 87. panta 1. punktam.

      Runājot par pirmo apelācijas pamatu, tiesiskās drošības principam pretrunā ir lēmums Pirmās instances tiesas spriedumā, ka Komisijas apstiprinātie noteikumi mazo un vidējo uzņēmu (MVU) ieguldījumu nodrošināšanas programmai jau no paša sākuma ir ietvēruši ierobežojumus grūtībās nonākušiem uzņēmumiem un Komisijas apstiprināto Arbeitsförderungsgesetz (Likuma par nodarbinātības veicināšanu, turpmāk tekstā — “AFG”) 249.h panta noteikumu piemērošanas jomā jau no paša sākuma nebija iekļauti privāti uzņēmumi.

      Runājot par otro apelācijas pamatu, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu, apgalvodama, ka, tāpēc vien, ka nav konstatēti skaidri ierobežojumi Oficiālajā Vēstnesī publicētajā vai citādi publiski pieejamajā Komisijas lēmumā par MVU ieguldījumu nodrošināšanas programmas atļaušanu jeb par to, ka AFG 249.h pantā nav valsts atbalsta pazīmju, prasītājai nevar radīt pamatotu paļāvību par pasākumu likumību un līdz ar to prasītājai varēja prasīt, lai tā par valsts atbalsta likumību pārliecins, ievērojot, papildus publiski pieejamajiem, arī citus dokumentus.

      Visbeidzot, runājot par trešo, pakārtoti izvirzīto apelācijas pamatu, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi EKL 87. pantu, jo tā, nevērtējot prasītājas faktiski veiktos ietaupījumus, konstatēja, ka tā attiecīgā atbalsta pasākuma dēļ saņemtās subsīdijas apmērā ir guvusi valsts atbalsta tiesiskajā regulējumā paredzētu priekšrocību.

      (1)  OV L 227, 12. lpp.


title: Lieta C-440/06: Prasība, kas celta 2006. gada 24. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/9

         Prasība, kas celta 2006. gada 24. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-440/06)
   (2006/C 310/16)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un M. Konstantinidis)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika, nespējot nodrošināt 24 pilsētu aglomerācijās kanalizācijas attīrīšanas sistēmu pilsētas notekūdeņiem atbilstību 3. pantā noteiktajiem kritērijiem un/vai komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmas atbilstību 4. panta kritērijiem, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 91/271/EEK (1) 3. un 4. pants;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 91/271/EEK 3. pants noteic dalībvalstīm pienākumu izveidot komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmas aglomerācijām, kurām ir noteikti izmēri. Savukārt direktīvas 4. pants nosaka, ka dalībvalstis nodrošina, ka komunālos notekūdeņus, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas atkārtoti attīra vai attīra līdzvērtīgi saskaņā ar direktīvas 2. panta 8. punktu.
   Šī lieta attiecas uz divu noteiktu Grieķijas Republikas pienākumu, ko paredz Direktīvas 91/271/EEK 3. un 4. pants, pārkāpumu. Pirmkārt, tas attiecas uz pienākumu atbilstoši direktīvas 3. pantam izveidot kanalizācijas sistēmu pilsētas notekūdeņiem līdz 2000. gada 31. decembrim visās aglomerācijās, kurās ir vairāk kā 15 000 iedzīvotāji. Otrkārt, tas attiecas uz pienākumu līdz 2000. gada 31. decembrim atkārtoti attīrīt visus notekūdeņus, kas nonāk kanalizācijas sistēmās tajās aglomerācijās, kurās ir vairāk kā 15 000 iedzīvotāji.
   Pēc Komisijas noteiktā termiņa beigām tās argumentētajā atzinumā (2005. gada 13. septembris) Grieķijas 24 aglomerācijās nebija kanalizācijas sistēmu pilsētas notekūdeņiem un/vai attīrīšanas sistēmas pilsētas komunālajiem notekūdeņiem, kas atbilstu direktīvas prasībām.

      (1)  OV L 135, 30.5.1991., 40. lpp.


title: Lieta T-129/06: Prasība, kas celta 2006. gada 26. aprīlī — Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret un Akar pret Komisiju

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/29

         Prasība, kas celta 2006. gada 26. aprīlī — Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret un Akar pret Komisiju
   (Lieta T-129/06)
   (2006/C 212/53)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi, Cankaya/Ankāra (Turcija), un M. Akar, Cankaya/Ankara (Turcija) (pārstāvis — C. Sahin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               saglabāt tiesības celt prasību par zaudējumu atlīdzību;

               —

               apturēt procedūras īstenošanu attiecībā uz procedūras priekšmetu;

               —

               atcelt procedūru, kas uzsākta 2005. gada 23. decembrī ar numuru MK/KS/DELTUR/(2005)/SecE/D/1614 un kas ir šī procesa priekšmets;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji apstrīd Eiropas Komisijas delegācijas Turcijā 2005. gada 23. decembrī pieņemto lēmumu, kas adresēts prasītājiem saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par mācību iestāžu celtniecību Diyarbakir un Siirt provincēs.
   Prasītāji cita starpā apgalvo, ka to piedāvājums bija vislētākais un tā dokumenti pilnīgi, tāpēc līgums esot bijis jāpiešķir tiem. Turklāt tie norāda, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Eiropas Savienības tiesību normas.


title: Lieta C-394/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 14. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 14. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-394/06) (1)

   (2007/C 183/54)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 294., 2.12.2006.


title: lieta T-432/05: Prasība, kas celta  2005. gada 8. decembrī  —  EMC Development  pret Komisiju

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/34

         Prasība, kas celta 2005. gada 8. decembrī — EMC Development pret Komisiju
   (lieta T-432/05)
   (2006/C 36/72)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EMC Development AB (Lulea, Zviedrija) (pārstāvis — M. Elvinger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 28. septembra lēmumu, ar kuru tā noraida prasītāja sūdzību saskaņā ar Padomes Regulas 17/62 3. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir korporatīva organizācija, kas cita starpā ir atbildīga par alternatīva cementa produkta, kas pazīstams kā enerģētiski modificēts cements, nepārtrauktām pārbaudēm un turpmāku izpēti un attīstību. Prasītāja iesniedza Komisijai sūdzību saskaņā ar Regulu 17/62, pārmetot portlandcementa (cementa veids, kas Eiropā ir visizplatītākais) Eiropas ražotājiem virkni darbību, kas ir EKL 81. panta nopietni pārkāpumi. Sevišķi sūdzība attiecās uz standartu EN 197-1, kas tika pieņemts saistībā ar Direktīvu 89/106 (1). Saskaņā ar prasītājas teikto šāds standarts tika mērķtiecīgi izveidots, lai dotu priekšroku esošajiem galvenajiem tirgus dalībniekiem, tādējādi izslēdzot citus cementa ražotājus vai citus tirgū novatoriskus produktus vai tehnoloģijas. Kā apgalvo, tas tika panākts, Eiropas Standartizācijas komitejas apakškomitejai cieši sadarbojoties ar CEMBUREAU, Eiropas cementa ražotāju pienācīgi iecelto tirdzniecības asociāciju, kuras locekļu lielākā daļa ir nostiprinājušies portlandcementa ražotāji.
   Prasītāja apstrīd lēmumu, ar kuru ir noraidīta tās sūdzība. Tā apgalvo, ka attiecīgais standarts ir uzskatāms par horizontālu vienošanos par sadarbību, kas ir pretrunā ar EKL 81. pantu. Pakārtoti, prasītāja apgalvo, ka ar standartu ir pārkāpti EKL 28. un 29. panta mērķi, un jebkurā gadījumā dalībvalsts līmenī to nevar pamatot saskaņā ar EKL 30. pantu.

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Drektīva 89/106 par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz būvizstrādājumiem, OV L 40, 11.12.1989., 12. lpp.


title: Lieta C-269/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. maijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — Société Accor Services France/Le Chèque Déjeuner CCR, Etablissement Public de Santé de Ville-Evrard

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. maijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — Société Accor Services France/Le Chèque Déjeuner CCR, Etablissement Public de Santé de Ville-Evrard

   (Lieta C-269/10)
   ()
   2010/C 221/38
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Montreuil

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Accor Services France

      Atbildētāji: Le Chèque Déjeuner CCR, Etablissement Public de Santé de Ville-Evrard

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Publiskā iepirkuma līguma kodeksa 53. panta noteikumi ir saderīgi ar 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1), un Līguma par Eiropas Savienību noteikumiem?

      (1)  Kopienas 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta F-73/09: Prasība, kas celta 2009. gada 10. septembrī — Sukup/Komisija

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/84

         Prasība, kas celta 2009. gada 10. septembrī — Sukup/Komisija
   (lieta F-73/09)
   2009/C 267/153
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Viktor Sukup, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — Stéphane Rodriguez un Christophe Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību biroja lēmumu nepiešķirt prasītājam apgādībā esošo bērnu pabalstu un izglītības pabalstu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Iecēlējinstitūcijas 2009. gada 22. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja pieteikumus, un, ja nepieciešams, Iecēlējinstitūcijas 2009. gada 29. maija lēmumu par prasītāja sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Tiesas pēdējā publikācija  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 143, 17.6.2006 .

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/30

         (2006/C 154/68)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 143, 17.6.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 131, 3.6.2006.

      OV C 121, 20.5.2006.

      OV C 108, 6.5.2006.

      OV C 96, 22.4.2006.

      OV C 86, 8.4.2006.

      OV C 74, 25.3.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-404/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 19. novembra spriedums ( Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen , pēc lūguma, ko iesniegusi: ClientEarth / The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Gaisa kvalitāte — Direktīva 2008/50/EK — Slāpekļa dioksīda robežlielumi — Pienākums lūgt noteiktā termiņa pagarinājumu, iesniedzot gaisa kvalitātes plānu — Sankcijas

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/6

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 19. novembra spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc lūguma, ko iesniegusi: ClientEarth/The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

   (Lieta C-404/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Gaisa kvalitāte - Direktīva 2008/50/EK - Slāpekļa dioksīda robežlielumi - Pienākums lūgt noteiktā termiņa pagarinājumu, iesniedzot gaisa kvalitātes plānu - Sankcijas)
   (2015/C 026/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: The Queen, pēc lūguma, ko iesniegusi: ClientEarth

      Atbildētāji: The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīvas 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 22. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai tās XI pielikumā norādīto slāpekļa dioksīda robežlielumu sasniegšanas termiņu varētu pagarināt ilgākais par pieciem gadiem, dalībvalstij šajā normā ir noteikts pienākums iesniegt lūgumu, tiklīdz, ņemot vērā visu pieejamo informāciju, objektīvi var tikt secināts, ka neatkarīgi no tā, ka šī dalībvalsts ir veikusi visus atbilstošos pasākumus piesārņojuma mazināšanai, šie robežlielumi noteiktajā termiņā konkrētā zonā vai aglomerācijā nevarēs tikt sasniegti. Direktīvā 2008/50 nav paredzēts neviens izņēmums no tās 22. panta 1. punktā paredzētā pienākuma;

               2.

               gadījumā, ja izrādās, ka konkrētā dalībvalsts kādā zonā vai aglomerācijā nevarēs ievērot Direktīvas 2008/50 XI pielikumā noteiktos slāpekļa dioksīda robežlielumus pēc šajā pielikumā noteiktā datuma, proti, 2010. gada 1. janvāra, ja dalībvalsts nav lūgusi termiņa pagarinājumu saskaņā ar Direktīvas 2008/50 22. panta 1. punktu, tikai gaisa kvalitātes plāna izstrāde atbilstoši šīs direktīvas 23. panta 1. punkta otrajai daļai vien nav pamats uzskatīt, ka šī dalībvalsts tomēr ir izpildījusi pienākumus, kas tai ir paredzēti minētās direktīvas 13. pantā;

               3.

               līdzko dalībvalsts nav ievērojusi prasības, kuras izriet no Direktīvas 2008/50 13. panta 1. punkta otrās daļas, vienlaikus nelūdzot piešķirt termiņa pagarinājumu atbilstoši šīs direktīvas 22. pantā paredzētajiem nosacījumiem, kompetentajai valsts tiesai, kurā tiek izskatīta attiecīgā lieta, attiecībā pret valsts iestādi ir jāvērš visi nepieciešamie pasākumi, piemēram, izpildrīkojums, lai šī iestāde izstrādātu ar šo direktīvu prasīto plānu atbilstoši tajā paredzētajiem nosacījumiem.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013.


title: Lieta T-378/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 5. marta rīkojums — Portugāle/Komisija

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/44

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 5. marta rīkojums — Portugāle/Komisija
   (Lieta T-378/08) (1)

   2009/C 113/91

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 285, 8.11.2008.


title: Lieta T-440/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 22. jūnija rīkojums – European Dynamics Luxembourg u.c./EMA Prasība atcelt tiesību aktu — Publiski pakalpojumu līgumi — Darījumu apstrāde tiešsaistē — Ārējo pakalpojumu sniegšana lietojumprogrammu jomā — Daudzpusējs pamatlīgums pēc kaskādes principa EMA/2012/l0/ICT — Prasītājiem adresēts pieprasījums par pakalpojumu sniegšanu — Jaunu kritēriju iekļaušana — Prasības priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 22. jūnija rīkojums – European Dynamics Luxembourg u.c./EMA

   (Lieta T-440/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Publiski pakalpojumu līgumi - Darījumu apstrāde tiešsaistē - Ārējo pakalpojumu sniegšana lietojumprogrammu jomā - Daudzpusējs pamatlīgums pēc kaskādes principa EMA/2012/l0/ICT - Prasītājiem adresēts pieprasījums par pakalpojumu sniegšanu - Jaunu kritēriju iekļaušana - Prasības priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 305/48)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija), un European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – I. Ampazis, M. Sfyri, C.-N. Dede un D. Papadopoulou, vēlāk M. Sfyri, C.-N. Dede un D. Papadopoulou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (pārstāvji – T. Jablonski, N. Rampal Olmedo, G. Gavriilidou un P. A. Eyckmans)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 272. pantu un ar kuru tiek lūgts konstatēt, ka 2015. gada 22. maijaEMA pieprasījumā par pakalpojumu sniegšanu SC002 ir iekļauti jauni kritēriji, kas nebija minēti iepirkuma EMA/2011/l7/ICT specifikācijās, kas iekļautas Pamatlīguma EMA/2012/l0/ICT 1. pielikumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE un European Dynamics Belgium SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: lieta C-533/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Falco Privatstiftung, Thomas Rabitsch/Gisela Weller-Lindhorst (Jurisdikcija un spriedumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Īpašā jurisdikcija — 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un b) apakšpunkta otrais ievilkums — Jēdziens pakalpojumu sniegšana — Intelektuālā īpašuma tiesību nodošana)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/15

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Falco Privatstiftung, Thomas Rabitsch/Gisela Weller-Lindhorst
   (lieta C-533/07) (1)

   (Jurisdikcija un spriedumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Īpašā jurisdikcija - 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un b) apakšpunkta otrais ievilkums - Jēdziens “pakalpojumu sniegšana” - Intelektuālā īpašuma tiesību nodošana)
   2009/C 141/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītāji: Falco Privatstiftung, Thomas Rabitsch
   Atbildētāja: Gisela Weller-Lindhorst

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof (Austrija) — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 5. panta 1. punkta interpretācija — “Pakalpojumu sniegšanas” un “vietas, kur pakalpojumi būtu jāsniedz”, jēdziens — Tiesa, kas ir kompetenta izskatīt strīdu par muzikāla darba izmantošanas licences maksas samaksu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka līgums, saskaņā ar kuru intelektuālā īpašuma tiesību īpašnieks par atlīdzību nodod šīs tiesības lietošanā savam līgumpartnerim, nav līgums par pakalpojumu sniegšanu šīs tiesību normas izpratnē;

               2)

               saskaņā ar Regulas Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu nosakot tiesu, kurai ir piekritība izskatīt pieteikumu par atlīdzību, kas maksājama saskaņā ar līgumu, ar kuru intelektuālā īpašuma tiesību īpašnieks ir nodevis šīs tiesības lietošanā savam līgumpartnerim, joprojām ir jāņem vērā no Tiesas judikatūras attiecībā uz 1968. gada 27. septembra Konvencijas par jurisdikciju, spriedumu atzīšanu un izpildīšanu civillietās un komerclietās, kas grozīta ar 1989. gada 26. maija Konvenciju par Spānijas Karalistes un Portugāles Republikas pievienošanos, 5. panta 1. punktu izrietošie principi.

      (1)  OV C 37, 09.02.2008.


title: Lieta C-610/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-343/11 Nīderlande/Komisija 2013. gada 26. novembrī iesniedza Nīderlandes Karaliste

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-343/11 Nīderlande/Komisija 2013. gada 26. novembrī iesniedza Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-610/13 P)
   2014/C 31/07
   Tiesvedības valoda — nīderlandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — M. K. Bulterman un M. A. M. de Ree)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-343/11;

               —

               ja tiesvedības stadija to pieļauj, pieņemt lietā galīgo nolēmumu, atceļot Lēmumu 2011/244/ES (1);

               —

               ja tiesvedības stadija nepieļauj galīga nolēmuma pieņemšanu lietā, nodot to atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Pirmais pamats: Regulas Nr. 1433/2003 (2) 8. panta apvienojumā ar I pielikuma 8. un 9. punktu un II pielikuma 1. punktu nepareiza interpretācija, jo esot uzskatīts, ka izdevumi iepakojumu iespiešanai ir iepakojuma izmaksas un ka tie tādējādi nav subsidējami.

               —

               Otrais pamats: Regulas Nr. 1433/2003 8. panta apvienojumā ar I pielikuma 8. un 9. punktu nepareiza interpretācija, jo attiecībā uz prasībām ar darbības programmu saistītu reklāmas akciju aprakstam esot ticis piemērots nepareizs kritērijs.

               —

               Trešais pamats: Regulas Nr. 1258/1999 (3) 7. panta un Regulas Nr. 1290/2005 (4) 31. panta nepareiza piemērošana, piešķirot Komisijai pierādīšanas pienākuma atvieglojumu.

               —

               Ceturtais pamats: Regulas Nr. 1432/2003 (5) 6. panta apvienojumā ar Regulas Nr. 2200/96 (6) 11. pantu nepareiza interpretācija, konstatējot, ka ražotāju organizācija neesot drīkstējusi sev kā mērķi izvirzīt pārdošanu ar norīkota personāla palīdzību.

               —

               Piektais pamats: Regulas Nr. 1432/2003 21. panta nepareiza interpretācija, konstatējot, ka ražotāju organizācijas FresQ atzīšana esot bijusi jāatsauc.

               —

               Sestais pamats: Regulas Nr. 1258/1999 7. panta 4. punkta, Regulas Nr. 1290/2005 31. panta un samērīguma principa apvienojumā ar Regulas Nr. 1432/2003 21. pantu nepareiza interpretācija, no finansējuma izslēdzot visus ražotāju organizācijas FresQ izdevumus.

      (1)  Komisijas 2011. gada 15. aprīļa Īstenošanas lēmums, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz dažus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 102, 33. lpp.).

      (2)  Komisijas 2003. gada 11. augusta Regula (EK) Nr. 1433/2003, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2200/96 attiecībā uz darbības fondiem, darbības programmām un finansiālu palīdzību (OV L 203, 25. lpp.).

      (3)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 103. lpp.).

      (4)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).

      (5)  Komisijas 2003. gada 11. augusta Regula (EK) Nr. 1432/2003, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanas un ražotāju grupu pagaidu atzīšanas nosacījumiem (OV L 203, 18. lpp.).

      (6)  Padomes 1996. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (OV L 297, 1. lpp.).


title: lieta T-416/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Anna Kontouli iesniedza 2004. gada 18. oktobrī

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/23

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Anna Kontouli iesniedza 2004. gada 18. oktobrī
   (lieta T-416/04)
   (2005/C 31/46)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 18. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Anna Kontouli, Londona (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv V. Arkitidis, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2004. gada 16. jūlija lēmumu noraidīt prasītājas sūdzību, kas tika iesniegta atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam par piemērota korekcijas koeficienta noteikšanu viņas pensijai;

               —

               piespriest Padomei izmaksāt prasītajai starpību starp prasītājai līdz šim izmaksātās pensijas apmēru un pensijas apmēru, kāds tai būtu jāizmaksā, ja prasītājas pensijas korekcijas koeficients kopš 2003. gada 1. maija, kad tika noteiktas prasītājas pensijas tiesības, tiktu noteikts ar atsauci uz Apvienoto Karalisti, jo; šī starpība ir jāpalielina par procentiem par neizpildītajam saistībām, kas ir vienādi ar procentu likmi, ko noteikusi Eiropas Centrālā Banka savām atmaksas operācijām, palielinot par diviem procentiem;

               —

               piespriest Padomei izmaksāt prasītājai atlīdzību EUR 100,000 apmērā par būtisku ārpuslīgumisko un morālo kaitējumu, ko prasītāja cietusi visā administratīvā procesa laikā un daudzas reizes mutiski un rakstiski sazinoties ar Padomes dienestiem;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir bijusī Padomes ierēdne, kas kopš 2003. gada 1. maija saņem invaliditātes pensiju. Pēc aiziešanas pensijā prasītāja paziņoja Padomei, ka viņa ir reģistrējusi pastāvīgu dzīvesvietu Apvienotajā Karalistē, un uz šīs informācijas pamata Padome sākotnēji piemēroja prasītājas pensijai tās valsts korekcijas koeficientu. Tomēr, ņemot vērā to, ka prasītāja bija iesniegusi pretrunīgu informāciju par savu dzīvesvietu, Padome pārtrauca Apvienotās Karalistes korekcijas koeficienta piemērošanu, sākumā piemērojot Beļģijas un vēlāk Grieķijas koeficientu, kas ir prasītājas dzimšanas vieta. Prasītāja iesniedza sūdzību, kas tika noraidīta ar apstrīdēto 2004. gada 16. jūlija lēmumu.
   Savas sūdzības pamatojumā prasītāja atsaucas uz to, ka viņa kopš 2003. gada 1. maija pastāvīgi un likumīgi dzīvo Apvienotajā Karalistē. Viņa uzskata, ka, izlemjot citādāk, Padome ir pārkāpusi Civildienesta noteikumu 82. panta 1. punktu un ir izdarījusi būtisku kļūdu novērtējumā. Viņa arī apgalvo, ka Padome nav pietiekami pamatojusi savu lēmumu un ir pārkāpusi vispārīgo tiesiskās paļāvības principu, neattaisnojot prasītājas likumīgās cerības. Tālāk viņa apgalvo, ka Padome pārkāpa labas pārvaldības principu un savu pienākumu rūpēties par prasītāju. Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka viņa tika būtiski aizvainota ar atbildētāja attieksmi pret viņu kopumā un ar to, ka viņas meitai bija jāatsakās no doktorantūras studijām Grieķijā, lai pārceltos uz Apvienoto Karalisti un strādātu tur, lai nodrošinātu prasītājai finansiālu atbalstu. Prasītāja lūdz Pirmās instances tiesu par to piespriest viņai atlīdzību par morālo kaitējumu.


title: Lieta C-199/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-199/07)
   (2007/C 117/34)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakià un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, faktiski ieviešot automātiskas izslēgšanas papildu kritēriju, kas nav skaidri paredzēts Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (1), 31. panta 2. punktā, par ļaunu ārvalstu pētījumu birojiem, un nenošķirot apstrīdētajā konkursā kvalitātes izvēles kritērijus no piešķiršanas kritērijiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Kopienu tiesību akti publisko iepirkumu līgumu nozarē un, it īpaši, 4. panta 2. punkts, 31. panta 1. un 2. punkts, 34. panta 1. punkta a) apakšpunkts Direktīvā 93/38/EEK, kā tos ir interpretējusi Eiropas Kopienu Tiesa, kā arī abpusējas kvalifikāciju atzīšanas principu, ko reglamentē Kopienu tiesības publiskā iepirkuma nozarē, un EKL 12. un 49. pants;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ir saņēmusi sūdzību par pārkāpumiem sabiedrības ERGA OSE AE konkursa ietvaros 2003. gadā, kas bija par “pētījumu attiecībā uz instalācijas un elektromehānikas darbu 1. posmu Staciju kompleksā Thrias līdzenumā”.
   Ņemot vērā Tiesas judikatūru, Komisija uzskata, ka pētījumu biroju piedalīšanās konkursā kritēriji, kas paredz tos klasificēt atbilstoši Grieķijas sistēmai klasēs, proti, “uzaicinātās ”klases, ievieš faktisku izslēgšanas pamatu, kas pārsniedz tos izslēgšanas pamatus, kuri ir skaidri minēti Direktīvas 93/38/EEK 31. panta 2. punktā, un atsevišķos gadījumos diskriminē ārvalstu pētījumu birojus, pārkāpjot Direktīvas 93/38/EEK 4. panta 2. punktu.
   Komisija arī uzskata, ka iepriekš minētais nosacījums paziņojumā par konkursu pārkāpj abpusējas kvalifikāciju vai citu oficiālo pierādījuma dokumentu atzīšanas principu, kā arī EKL 12. un 49. pantu.
   Turklāt Komisija uzskata, ka apstrīdētajā paziņojumā par konkursu nav nošķirti izvēles un piešķiršanas posmi un tajā ir sajaukts izvēles kritērijs ar piešķiršanas kritēriju, pārkāpjot Direktīvas 93/38/EEK 31. un 34. pantu.
   Visbeidzot, Komisija uzskata, ka Grieķijas iestāžu veiktā iepriekš pastāvošā likuma atcelšana neizbeidza norādīto pārkāpumu, jo šajā gadījumā ir runa par to, ka Grieķijas iestādes šajā nozarē nepareizi piemēro Kopienu tiesību noteikumus, un nevis par to, ka šie noteikumi nebūtu pilnībā jātransponē Grieķijas tiesībās.
   Līdz ar to Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 4. panta 2. punkts, 31. panta 1. un 2. punkts un 34. panta 1. punkta a) apakšpunkts Direktīvā 93/38/EEK, kā arī diplomu abpusējas atzīšanas principu un EKL 12. un 49. pantu.

      (1)  OV L 199, 9.8.1993., 84. lpp.


title: Lieta F-45/07: Civildienesta tiesas (Plēnums) 2010. gada 1. jūlija spriedums — Mandt /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Apgādnieka zaudējuma pensija — Civildienesta noteikumu 79. pants — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 18. pants — Pārdzīvojušais laulātais — Divu personu atzīšana par pārdzīvojušo laulāto — Samazināšana par 50 % — Tiesiskā paļāvība — Savstarpējas atbilstības prasība)

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/31

         Civildienesta tiesas (Plēnums) 2010. gada 1. jūlija spriedums — Mandt/Parlaments
   (Lieta F-45/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Apgādnieka zaudējuma pensija - Civildienesta noteikumu 79. pants - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 18. pants - Pārdzīvojušais laulātais - Divu personu atzīšana par pārdzīvojušo laulāto - Samazināšana par 50 % - Tiesiskā paļāvība - Savstarpējas atbilstības prasība)
   2010/C 274/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Wolfgang Mandt (Kreuztal, Vācija) (pārstāve — B. Kolb, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji K. Zejdová, J. F. de Wachter un U. Rösslein, pēc tam J. F. de Wachter, K. Zejdová un S. Seyr)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: Kurt-Wolfgang Braun Neumann, kurš nomira 2009. gada 9. oktobrī un kura vienīgā mantiniece ir Shirley Meyer (Bedburg-Hau, Vācija) (pārstāvis — P. Ames, avocat)

      Priekšmets

   Eiropas Parlamenta 2007. gada 8. februāra lēmuma, ar ko noraida prasītāja sūdzību samazināt apgādnieka zaudējuma pensiju par 50 %, atcelšana — Pilnīgas samaksas pieprasījums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par prasījumiem piespriest Parlamentam izmaksāt Mandt visu apgādnieka zaudējuma pensijas summu tiktāl, ciktāl šie prasījumi attiecas uz laika posmu pēc 2009. gada 31. oktobra;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks, ieskaitot personu, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 183, 04.08.2007., 43. lpp.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 30. jūnijā lietā C-165/03 (Landgericht Stuttgart lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Mathias Längst, piedaloties SABU Schuh & Marketing GmbH u.c. (Direktīva 69/335/EEK — Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai — Notāra izdevumi — Valsts dienesta notārs — Atlīdzības daļa, kas pārskaitīta valstij)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 30. jūnijā
   lietā C-165/03 (Landgericht Stuttgart lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Mathias Längst, piedaloties SABU Schuh & Marketing GmbH u.c. (1)

   (Direktīva 69/335/EEK - Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai - Notāra izdevumi - Valsts dienesta notārs - Atlīdzības daļa, kas pārskaitīta valstij)
   (2005/C 205/02)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-165/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Landgericht Stuttgart (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 7. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 10. aprīlī, tiesvedībā
         Mathias Längst

      , piedaloties
         SABU Schuh & Marketing GmbH
      ,
         Präsident des Landgerichts Stuttgart
      ,
         Bezirksrevisor des Landgerichts Stuttgart,
       Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen] (referents) un J. Makarčiks [J. Makarczyk], ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretāre M. F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 30. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīva 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK, ir interpretējama tādējādi, ka nodevas, ko valsts dienesta notārs iekasē par notariāla akta sastādīšanu, kas apliecina darījumu, uz kuru attiecas minētā direktīva, ir nodoklis tās nozīmē, jo saskaņā ar piemērojamo valsts tiesisko regulējumu, no vienas puses, ne tikai valsts dienesta notāriem ir atļauts darboties kā notāriem un viņi paši ir šādu nodevu saņēmēji, bet arī, no otras puses, valsts dienesta notāriem ir pienākums pārskaitīt daļu no šīm nodevām valsts iestādei, kas šos ienākumus izmanto tai veicamo uzdevumu finansēšanai.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Lieta C-353/08: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 9. novembra rīkojums ( Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — A. Menarini — Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA Srl, Laboratori Guidotti SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Direktīva 89/105/EEK — To pasākumu pārskatāmība, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas — 4. panta 1. punkts — Cenu iesaldēšana — Cenu samazināšana)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/13

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 9. novembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — A. Menarini — Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA Srl, Laboratori Guidotti SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

   (Lieta C-353/08) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Direktīva 89/105/EEK - To pasākumu pārskatāmība, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas - 4. panta 1. punkts - Cenu iesaldēšana - Cenu samazināšana)
   2010/C 51/21
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: A. Menarini — Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA Srl, Laboratori Guidotti SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA

      Atbildētājas: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Piedaloties: Bracco SpA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.), 4. panta 1. un 2. punkta interpretācija — Zāļu cenu iesaldēšana — Procedūras, kas jāievēro gadījumā, kad tiek veikta cenu samazināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības, dalībvalsts kompetentās iestādes var veikt vispārpiemērojamus pasākumus visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenu samazināšanai, pat ja pirms šo pasākumu veikšanas nav notikusi šo cenu iesaldēšana.

               2)

               Direktīvas 89/105 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības, ir iespējams veikt pasākumus visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenu samazināšanai vairākas reizes gadā, kā arī to atkārtoti veikt vairākus gadus pēc kārtas.

               3)

               Direktīvas 89/105 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā, tas ka pasākumi visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenu kontrolei tiek veikti, pamatojoties uz paredzētajiem izdevumiem, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības un ka aprēķini ir pamatoti ar objektīviem un pārbaudāmiem apstākļiem.

               4)

               Direktīvas 89/105 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm, ievērojot šajā direktīvā noteikto pārskatāmības mērķi, kā arī minētajā tiesību normā norādītās prasības, ir jānosaka kritēriji, uz kuru pamata jāpārbauda šajā tiesību normā paredzētie makroekonomiskie apstākļi, un šie kritēriji var būt gan vienīgi izdevumi par zālēm, visi veselības aprūpes izdevumi vai arī cita veida izdevumi.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta T-537/08: Prasība, kas celta 2008. gada 9. decembrī — Cixi Jiangnan Chemical Fiber  u.c./Padome

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 9. decembrī — Cixi Jiangnan Chemical Fiber u.c./Padome
   (Lieta T-537/08)
   (2009/C 55/54)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd, Cixi Santai Chemical Fiber Co. Ltd, Cixi Sansheng Chemical Fiber Co. Ltd, Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd, Ningbo Dafa Chemical Fiber Co. Ltd, Xiake Color Spinning Co. Ltd, Zhejiang Waysun Chemical Fiber Co. Ltd, Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co. Ltd (Ķīna) (pārstāvji — J.-F. Bellis, advokāts, G. Vallera, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2008. gada 10. septembra Regulu (EK) Nr. 893/2008, ar ko saglabā antidempinga maksājumus par Baltkrievijas, Ķīnas Tautas Republikas, Saūda Arābijas un Korejas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru importu pēc daļēja starpposma pārskata saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 (1) 11. panta 3. punktu, ar atpakaļejošu spēku no 2006. gada 29. decembra, t.i., no datuma, kad Taivānas un Malaizijas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru importam uzlika pagaidu antidempinga maksājumus, kurus Komisija nolēma neiekasēt ar 2007. gada 19. jūnija Lēmumu Nr. 2007/430/EK (2);

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pieteikumu prasītāji, Ķīnā atrodošās sabiedrības, vēlas panākt, lai tiktu atcelta Padomes Regula Nr. 893/2008, ar kuru tiek uzturēti spēkā antidempinga maksājumi saistībā ar, citu starpā, poliestera štāpeļšķiedru (turpmāk tekstā — “PŠŠ”), kuras ražoja prasītāji un kuru izcelsmes valsts bija Ķīna. Prasītāji apgalvo, ka tāda pati attieksme, kāda Komisijas Lēmumā 2007/430/EK bija piemērota attiecībā pret Taivānas un Malaizijas izcelsmes PŠŠ, būtu jāpiemēro Ķīnas izcelsmes PŠŠ. Tādēļ antidempinga maksājums būtu jāatceļ no tā paša datuma, t.i., no 2006. gada 29. decembra attiecībā pret Ķīnas izcelsmes PŠŠ.
   Prasītāju izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir identiski tiem, kas izvirzīti lietā T-536/08 Huvis/Padome.

      (1)  OV L 247, 1. lpp.

      (2)  2007/430/EK: Komisijas 2007. gada 19. jūnija Lēmums, ar ko izbeidz antidempinga procedūru attiecībā uz Malaizijas un Taivānas izcelsmes poliestera sintētisko štāpeļšķiedru (PSŠ) ievedumiem un anulē garantijas, kas iegūtas ar uzliktajiem pagaidu maksājumiem (OV L 160, 30. lpp.).


title: Lieta C-156/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Tamoil Italia / Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Tamoil Italia/Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare

   (Lieta C-156/14)
   2014/C 194/18
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Tamoil Italia SpA

      Atbildētāja: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare

      Prejudiciālais jautājums

   Vai vides jomā pastāvošie Eiropas Savienības principi, kas ir paredzēti Līguma par Eiropas Savienības darbību 191. panta 2. punktā un 2004. gada 21. aprīļa Direktīvā 2004/35/EK (1) (1. pants un 8. panta 3. punkts; preambulas 13. un 24. apsvērums) – it īpaši “piesārņotājs maksā” princips, piesardzības princips un preventīvās darbības princips, kā arī princips, ka videi nodarīts kaitējums jālabo, pirmām kārtām novēršot tā cēloni – pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā 2006. gada 3. aprīļa Leģislatīvā dekrēta Nr. 1 52  244., 245. un 253. pantā paredzētais, saskaņā ar kuru gadījumā, ja ir pierādīts, ka teritorija ir tikusi piesārņota un ja nav iespējams identificēt piesārņotāju vai panākt, ka tas veic kaitējuma atlīdzināšanas pasākumus, administratīvajai iestādei nav atļauts uzdot īpašniekam, kurš nav atbildīgs par piesārņojumu, veikt ārkārtas drošības un sanācijas pasākumus, un šim īpašniekam ir noteikta tikai finansiāla atbildība, kas ir ierobežota ar teritorijas vērtību pēc sanācijas pasākumu veikšanas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (OV L 143, 56. lpp.).


title: Lieta T-271/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 21. aprīļa rīkojumu lietā F-78/07 Boudova u.c./Komisija 2008. gada 8. jūlijā iesnieguši Stanislava Boudova un citi

text:
               11.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 21. aprīļa rīkojumu lietā F-78/07 Boudova u.c./Komisija 2008. gada 8. jūlijā iesnieguši Stanislava Boudova un citi
   (Lieta T-271/08 P)
   (2008/C 260/24)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Stanislava Boudova, Hovalde (Luksemburga), Adovica, Luksemburga (Luksemburga), Kuba, Konca (Vācija), Puciriuss, Luksemburga (Luksemburga), Strzelecka, Arlona (Beļģija), Szyprowska, Berburga (Luksemburga), Tibai, Luksemburga (Luksemburga), Vaituleviciene, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — Marc-Albert Lucas, avocat)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2008. gada 21. aprīļa rīkojumu lietā F-78/07;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēju pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēji lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2008. gada 21. aprīļa rīkojumu, kas pieņemts lietā F-78/07 Boudova u.c./Komisija un ar kuru Civildienesta tiesa kā acīmredzami nepieņemamu ir noraidījusi prasību, kurā prasītāji bija lūguši atcelt lēmumu, ar kuru tika noraidīts viņu lūgums pārskatīt viņu klasifikāciju pakāpē, kas tika noteikta ar lēmumiem par pieņemšanu darbā.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēji, pirmkārt, apgalvo, ka Civildienesta tiesa pārsūdzētā rīkojuma 38. punktā neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo viņi esot pieņemti darbā, lai uz laiku ieņemtu pastāvīgus amatus, kas ir ietverti amatu sarakstā, un nevis lai aizstātu ierēdņus vai pagaidu darbiniekus, kas uz laiku nevar veikt savus pienākumus, tādēļ viņi patiesībā ir tikuši pieņemti darbā — vai viņus vajadzēja pieņemt darbā — kā pagaidu darbiniekus, vai arī viņi vismaz atrodas līdzīgā situācijā kā pagaidu darbinieki.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēji attiecībā uz pārsūdzētā rīkojuma 39.–41. punktu apgalvo, ka, tā kā nav izslēgts, ka Eiropas Parlamenta 2006. gada 13. februāra lēmumā ietvertā apņemšanās saviem darbiniekiem, kas kā pagaidu darbinieki pieņemti darbā pirms 2004. gada 1. maija, no jauna noteikt pakāpi pēc tam, kad tie ir izturējuši pirms 2004. gada 1. maija publicētu iekšēju vai vispārēju konkursu un pēc tam iecelti par ierēdņiem tajā pašā kategorijā, bet zemākā pakāpē nekā viņi būtu iecelti pirms 2004. gada 1. maija, — izrietot no Civildienesta noteikumos paredzēta pienākuma, Civildienesta tiesa ir pārkāpusi pārsūdzētā rīkojuma 37. punktā minēto judikatūru.
   Turpinājumā apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka no Civildienesta noteikumiem izrietoša pienākuma esamība vai neesamība neesot jautājums par faktiem, kas bija jāpierāda apelācijas sūdzības iesniedzējiem, bet gan tiesību jautājums, ko Civildienesta tiesai vajadzēja izskatīt, un ka ierēdņu, kuru faktiskais un tiesiskais stāvoklis ir vienāds vai līdzīgs, klasifikācijas atšķirības, kas izriet no vēlākas nostājas, ko pieņēmusi cita iestāde, nevis apelācijas sūdzības iesniedzēju iestāde, esot jauns un būtisks fakts, kas attaisno šo apelācijas sūdzības iesniedzēju klasifikācijas pakāpē pārskatīšanu.
   Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Civildienesta tiesa esot pārkāpusi attaisnojamas kļūdas jēdzienu, jo piezīme par Informations administratives Nr. 59-2005, ko Komisija publicējusi 2005. gada 20. jūlijā, pēc būtības esot tāda, kas apelācijas sūdzības iesniedzējus maldina par iespēju Civildienesta noteikumos paredzētā termiņā iesniegt sūdzību par klasifikācijas lēmumu.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Civildienesta tiesas argumentācijā esot pārkāpti Reglamenta noteikumi par prasības nepieņemamību.


title: Lieta F-28/15: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) priekšsēdētāja 2016. gada 1. augusta rīkojums – Simon/Komisija Civildienests – Ierēdņi – Pensijas – Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts – Citos režīmos iegūtu pensijas tiesību nodošana Savienības pensiju shēmā – Lēmums par izdienas gadu noteikšanu, piemērojot jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta vispārējos īstenošanas noteikumus – Reglamenta 81. pants – Acīmredzami nepamatota prasība

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/54

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) priekšsēdētāja 2016. gada 1. augusta rīkojums – Simon/Komisija
      (Lieta F-28/15) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Citos režīmos iegūtu pensijas tiesību nodošana Savienības pensiju shēmā - Lēmums par izdienas gadu noteikšanu, piemērojot jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta vispārējos īstenošanas noteikumus - Reglamenta 81. pants - Acīmredzami nepamatota prasība)
      (2016/C 364/70)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Anne-Claire Simon (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība atcelt galīgo lēmumu par prasītājas pensijas tiesību nodošanu Savienības pensiju shēmā, attiecībā uz kuru tiek piemēroti jaunie 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārējie īstenošanas noteikumi.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

                  2)

                  katra lietas dalībniece sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 146, 4.5.2015., 49. lpp.


title: Lieta T-59/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 23. novembra spriedums — Geemarc Telecom /ITSB — Audioline ( “AMPLIDECT” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “AMPLIDECT” — Absolūts atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Atšķirtspējas iegūšana izmantošanas rezultātā — Pierādījumi)

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/12

         Vispārējās tiesas 2011. gada 23. novembra spriedums — Geemarc Telecom/ITSB — Audioline (“AMPLIDECT”)
   (Lieta T-59/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “AMPLIDECT” - Absolūts atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Atšķirtspējas iegūšana izmantošanas rezultātā - Pierādījumi)
   2012/C 13/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Geemarc Telecom International Ltd (Wanchai, Honkonga) (pārstāvis — G. Farrington, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Audioline GmbH (Neuss, Vācija) (pārstāvji — U. Blumenröder, P. Lübbe un B. Allekotte, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 20. novembra lēmumu lietā R 913/2009-2 par spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Audioline GmbH un Geemarc Telecom International Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Geemarc Telecom International Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta T-84/09: Prasība, kas celta 2009. gada 19. februārī – Itālija/Komisija

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/36

         Prasība, kas celta 2009. gada 19. februārī – Itālija/Komisija
   (Lieta T-84/09)
   2009/C 90/55
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis – L. Ventrella, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 9. decembrī paziņoto Lēmumu 8/12/2008 Nr. C(2008) 7820, ar kuru no Kopienas finansējuma izslēgti atsevišķi dalībvalstu izdevumi, kas tiek finansēti no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļas līdzekļiem, tiktāl, ciktāl tajā ir veiktas atsevišķas Itālijai neizdevīgas korekcijas.

      Pamati un galvenie argumenti

   Itālijas valdība Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ir apstrīdējusi Komisijas 2008. gada 8. decembra Lēmumu C(2008) 7820, ar kuru no Kopienas finansējuma izslēgti atsevišķi dalībvalstu izdevumi, kas tiek finansēti no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļas līdzekļiem.
   It īpaši Komisija no ELVGF Garantiju nodaļas finansējuma ir izslēgusi vairākas izdevumu, kas Itālijai bija radušies 2003.-2007. tirdzniecības gada ietvaros, kategorijas.
   Prasība it īpaši attiecas uz trim apstrīdētā lēmuma punktiem:

               1)

               uz lēmuma daļu, kurā veiktas atsevišķas iepriekš noteiktas un precīzas finanšu korekcijas attiecībā uz lauksaimniecības produktu veicināšanas un informēšanas par šiem produktiem akcijām iekšējā tirgū (CE 94/2002) un trešās valstīs (CE 2879/2000) 2004.-2007. finanšu gadam kopsummā par EUR 4 687 229,79;

               2)

               lēmuma daļu, kurā veiktas iepriekš noteiktas finanšu korekcijas attiecībā uz olīveļļas un olīvu ražošanai paredzēto atbalstu 2003.-2006. finanšu gadam kopsummā par EUR 105 536 076,42;

               3)

               lēmuma daļu, kurā veiktas finanšu korekcijas attiecībā uz novēlotiem maksājumiem un finanšu griestu pārsniegšanu 2005. finanšu gadā, kas šajā gadījumā ir EUR 12 020 178, un 2006. finanšu gadā – EUR 44 567 569,37.

         Attiecībā uz pirmo punktu prasības pieteikumā tiek apgalvots, ka Komisijas nostāja ietver būtisku procesuālo prasību pārkāpumu (EKL 253. pants), jo nav ievērots sacīkstes princips, nav veikta izmeklēšana un nav norādīts pamatojums, kā arī ir pārkāpts samērīguma princips un ir pieļauta faktu sagrozīšana.
   Tā kā nav tikusi apgalvota pilnīga kontroles neesamība un neefektivitāte, tas, ka Komisija šajā lietā ir piemērojusi iepriekš noteiktu korekciju 10 % apmērā, ir absolūti nesamērīgi un nepamatoti, kā rezultātā – no šī aspekta – nelikumīgs ir arī apstrīdētais lēmums.
   Attiecībā uz otro punktu Komisija 2001.-2002. un 2002.-2003. tirdzniecības gadam ir piemērojusi iepriekš noteiktas finanšu korekcijas (10 % un 5 % apmērā), kas kopā veido EUR 105 536 076,42.
   Prasības pieteikumā šajā sakarā tiek apgalvots, ka lēmumā ir pieļauts būtisku procesuālo prasību pārkāpums (EKL 253. pants), jo nav norādīts pamatojums, ir pārkāpts samērīguma princips un Regulas Nr. 2366/98 26. un 28. pants (Regulas Nr. 1780/03 sākotnējā un grozītā redakcija). It īpaši Itālijas valdība uzskata, ka Komisija nav ņēmusi vērā – pretēji tās pienākumam to darīt un nav pietiekami pamatojusi, kāpēc tas nav ticis darīts – Itālijas iestāžu pienācīgi sniegto paskaidrojošo informāciju, it īpaši attiecībā uz sodu sistēmas vispārīgo organizāciju Itālijā un ģeogrāfiskās informācijas sistēmas olīvu audzēšanai izveidi. Katrā ziņā Komisijas piemērotā soda iepriekš noteiktais apmērs ir nepamatots un acīmredzami nesamērīgs, ņemot vērā to, ka, kā uzskata Itālijas valdība, pat ja tiktu pierādīts, ka Kopienu noteikumi acīmredzami nav tikuši izpildīti, šis risks tomēr nepārsniegtu EUR 22 504 075,39.
   Attiecībā uz trešo punktu Komisija, sniegdama tam neatbilstošu, nepietiekamu un apodiktisku pamatojumu, ir secinājusi, ka tā nevar piekrist Itālijas valdības procedūras laikā un strīdu atrisināšanas institūcijā iesniegtajiem pierādījumiem, jo 4 % rezervei, ko ir iespējams paredzēt atbilstoši Komisijas Regulas (EK) Nr. 296/96 4. panta 2. punktam (Komisijas Regulas (EK) Nr. 883/2006 9. pants), vajadzēja būt pietiekamai prasību celšanai, pretrunīgu gadījumu atrisināšanai un papildu pārbaužu veikšanai. Itālijas valdība šajā sakarā norāda, ka 4 % robeža nav uztverama kā absolūta robežvērtība: patiesībā, ņemot vērā tās mērķi – Kopienu budžeta aizsardzību pret krāpniecības gadījumiem, tā var tikt pārsniegta ikreiz, kad – kā šajā gadījumā – pastāv saprātīgi iemesli apšaubīt tāda krāpniecības riska iespējamību, kas būtu augstāks par 4 % līmeni. Tā šķiet vienīgā šī noteikuma interpretācija, kas ir saderīga ar šī noteikuma pastāvēšanas mērķi.


title: Lieta F-125/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 1. februārī — Tsarnavas pret Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Dažādu dienestu ierēdņu salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pieņemamība — Saprātīgs termiņš — Advokāta honorārs — Pirmstiesas procedūra — Morālais kaitējums)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/41

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 1. februārī — Tsarnavas pret Komisiju
   (Lieta F-125/05) (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Dažādu dienestu ierēdņu salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieņemamība - Saprātīgs termiņš - Advokāta honorārs - Pirmstiesas procedūra - Morālais kaitējums)
   (2007/C 56/76)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vassilios Tsarnavas, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Lhoëst, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un D. Martin, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasītājs lūdz, pirmkārt, atcelt Komisijas 2005. gada 1. aprīļa un 7. oktobra lēmumus, ar kuriem atteiktas viņa prasības saņemt atlīdzību par materiālo un morālo kaitējumu, ko viņš esot cietis 1998. un 1999. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, un, otrkārt, piespriest atbildētājai samaksāt atlīdzību, kas novērtēta ex aequo un bono EUR 72 000 apmērā par nodarīto materiālo un morālo kaitējumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai samaksāt Tsarnavas EUR 3 000 kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina vienu trešo daļu no Tsarnavas tiesāšanās izdevumiem;

               4)

                  Tsarnavas sedz pats divas trešdaļas no saviem izdevumiem.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006, 54. lpp.


title: Lieta F-53/13: Prasība, kas celta 2013. gada 27. maijā — ZZ /EĀDD

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 27. maijā — ZZ/EĀDD
   (Lieta F-53/13)
   2013/C 215/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis un Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD12 pakāpē 2012. gada paaugstināšanas amatā ietvaros

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD12 pakāpē 2012. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-376/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. jūlija spriedums – Grieķija/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Rozīnes — Vīns — Grieķijas izdevumi — Precīza finanšu korekcija — Aprēķina metode — Grāmatojumu noskaidrošanas procedūras raksturs — Saikne ar Savienības finansētajiem izdevumiem

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/37

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. jūlija spriedums – Grieķija/Komisija
   (Lieta T-376/12) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Rozīnes - Vīns - Grieķijas izdevumi - Precīza finanšu korekcija - Aprēķina metode - Grāmatojumu noskaidrošanas procedūras raksturs - Saikne ar Savienības finansētajiem izdevumiem)
   2014/C 292/44
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – I. Chalkias, E. Leftheriotou un S. Papaïoannou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Triantafyllou un H. Tserepa-Lacombe)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 22. jūnija Īstenošanas lēmumu 2012/336/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 165, 83. lpp.), ciktāl tas attiecas uz Grieķijas Republiku saistībā ar rozīņu nozari 2007., 2008. un 2009. finanšu gadā un saistībā ar vīna nozari

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2012. gada 22. jūnija Īstenošanas lēmumu 2012/336/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), atcelt, ciktāl Grieķijas Republikai tajā ir piemērota konkrēta finanšu korekcija vīna nozarē;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 331, 27.10.2012.


title: Lieta C-429/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2007. gada 17. septembra rīkojumu — Inspecteur van de Belastingdienst / P / kantoor P /X BV

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2007. gada 17. septembra rīkojumu — Inspecteur van de Belastingdienst/P/kantoor P/X BV
   (Lieta C-429/07)
   (2007/C 297/37)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs): Inspecteur van de Belastingdienst/P/kantoor P

      Atbildētāja: X BV

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Komisijai saskaņā ar Regulas 1/2003 (1) 15. panta 3. punktu ir pilnvaras pašai pēc savas iniciatīvas iesniegt rakstiskus apsvērumus tiesvedībā par to, vai naudas sods, kuru Komisija par pretlikumīgu darbību atbilstoši Eiropas konkurences tiesībām ir uzlikusi X KG un kas (daļēji) ir nodots ieinteresētajai personai, ir atskaitāms no (ar nodokļiem apliekamās) peļņas, ko ieinteresētā persona ir guvusi 2002. gadā?

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-344/08: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Sąd Rejonowy w Kościanie (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Tomasz Rubach (Savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzība — Regulas (EK) Nr. 338/97 B pielikumā ierakstītās sugas — Šo sugu īpatņu likumīgas iegūšanas pierādījums — Pierādīšanas pienākums — Nevainīguma prezumpcija — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/14

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Sąd Rejonowy w Kościanie (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Tomasz Rubach
   (Lieta C-344/08) (1)

   (Savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzība - Regulas (EK) Nr. 338/97 B pielikumā ierakstītās sugas - Šo sugu īpatņu likumīgas iegūšanas pierādījums - Pierādīšanas pienākums - Nevainīguma prezumpcija - Tiesības uz aizstāvību)
   2009/C 220/22
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy w Kościanie

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Tomasz Rubach

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sąd Rejonowy w Kościanie — Padomes 1996. gada 9. decembra Regulas (EK) Nr. 338/97 par savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzību, reglamentējot to tirdzniecību (OV L 61, 1. lpp.), 8. panta 5. punkta interpretācija — B pielikumā minēto sugu eksemplāru likumīgas iegūšanas “pierādījuma” jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1996. gada 9. decembra Regulas (EK) Nr. 338/97 par savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzību, reglamentējot to tirdzniecību, 8. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kriminālprocesā, kas ir ierosināts pret personu, kura ir apsūdzēta par šī noteikuma pārkāpumu, visi pierādīšanas līdzekļi, ko attiecīgās dalībvalsts procesuālās tiesības pieļauj līdzīgos procesos, principā ir pieņemami, lai spriestu par šīs regulas B pielikumā ierakstīto dzīvnieku sugu īpatņu iegūšanas likumību. Ņemot arī vērā nevainīguma prezumpcijas principu, šāda persona var izmantot visus šos līdzekļus, lai pierādītu, ka šos īpatņus ir likumīgi ieguvusi atbilstoši minētajā noteikumā paredzētajiem nosacījumiem.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta C-106/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 24. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/36

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 24. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (lieta C-106/08) (1)

   2009/C 180/63

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 128, 24.05.2008.


title: Lieta C-194/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. aprīlī iesniedza Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Itālija) – Véronique Baudinet u.c./Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Torino

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. aprīlī iesniedza Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Itālija) – Véronique Baudinet u.c./Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Torino

   (Lieta C-194/15)
   (2015/C 245/07)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Provinciale di Torino

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Véronique Baudinet u.c.

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Torino

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. un 65. pants nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru, ja šīs valsts rezidents, kas ir citā dalībvalstī dibinātās sabiedrības akcionārs, saņem abās valstīs ar nodokli apliekamas dividendes, tad dubulta nodokļa uzlikšana netiek kompensēta ar atļauju dzīves vietas valstī ieskaitīt nodokļa kredītu, kas ir vienāds vai mazāks par samaksāto nodokli sabiedrības, kas izmaksā dividendes, valstī?


title: Lieta T-42/06 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 12. maija  rīkojums —  Gollnisch  pret Parlamentu (Pagaidu noregulējums — Parlamenta pieņemtais akts — Parlamenta deputāta imunitātes aizstāvēšana — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Pieņemamība)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/27

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 12. maija rīkojums — Gollnisch pret Parlamentu
   (Lieta T-42/06 R)
   (Pagaidu noregulējums - Parlamenta pieņemtais akts - Parlamenta deputāta imunitātes aizstāvēšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Pieņemamība)
   (2006/C 165/53)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bruno Gollnisch, Limonesta (Francija) (pārstāvis — W. de Saint Just, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — H. Krück, C. Karamarcos un A. Padowska)
   Priekšmets
   Pieteikums par Eiropas Parlamenta 2005. gada 13. decembra lēmuma neaizstāvēt Gollnisch kunga imunitāti un privilēģijas izpildes apturēšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmums par tiesāšanās izdevumiem atlikts.


title: Lieta T-568/11: Prasība, kas celta 2011. gada 26. oktobrī — Kokomarina /ITSB

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 26. oktobrī — Kokomarina/ITSB
   (Lieta T-568/11)
   2012/C 13/39
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kokomarina (Concarneau, Francija) (pārstāvis — C. Charrière-Bournazel, advokāts

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Euro Shoe Unie NV (Beringen, Beļģija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt sabiedrības “Kokomarina” prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 21. jūlija lēmumu lietā R 1814/2010-1;

               —

               noraidīt sabiedrības “Euro Shoe Unie NV” iebildumus pret sabiedrības “Kokomarina” Kopienas preču zīmes “I D M G interdit de me gronder” reģistrācijas pieteikumu.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “interdit de me gronder I D M G”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece:“Euro Shoe Unie NV”

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Beniluksa vārdiska preču zīme “D M G” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: pretnostatītās preču zīmes izmantošanas neesamība un sajaukšanas iespējas neesamība


title: Lieta T-623/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija spriedums – Unión de Almacenistas de Hierros de España/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, kas attiecas uz diviem valsts procesiem konkurences jomā — Dokumenti, kurus valsts konkurences iestāde nodevusi Komisijai Savienības tiesību normās paredzētās sadarbības ietvaros — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar pārbaudes, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību — Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību — Attiecīgās iestādes pienākuma veikt pieteikumā par piekļuvi norādīto dokumentu satura konkrētu un individuālu pārbaudi neesamība, ja attiecīgā izmeklēšana ir pilnībā pabeigta — Procesa organizatorisko pasākumu, ar kuriem pieprasīta strīdīgo dokumentu iesniegšana, nepieciešamības neesamība — Pieteikuma iesniedzēja īpašās situācijas neņemšana vērā

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija spriedums – Unión de Almacenistas de Hierros de España/Komisija
   (Lieta T-623/13) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kas attiecas uz diviem valsts procesiem konkurences jomā - Dokumenti, kurus valsts konkurences iestāde nodevusi Komisijai Savienības tiesību normās paredzētās sadarbības ietvaros - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar pārbaudes, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību - Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību - Attiecīgās iestādes pienākuma veikt pieteikumā par piekļuvi norādīto dokumentu satura konkrētu un individuālu pārbaudi neesamība, ja attiecīgā izmeklēšana ir pilnībā pabeigta - Procesa organizatorisko pasākumu, ar kuriem pieprasīta strīdīgo dokumentu iesniegšana, nepieciešamības neesamība - Pieteikuma iesniedzēja īpašās situācijas neņemšana vērā)
   (2015/C 213/55)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madride, Spānija) (pārstāvji – A. Creus Carreras un A. Valiente Martin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un F. Clotuche-Duvieusart)

      Personas, kas piedalās lietā atbildētājas atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze, K. Petersen un A. Lippstreu)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 18. septembra lēmumu, ar kuru prasītājai atteikta piekļuve atsevišķiem dokumentiem, kas attiecas uz saraksti starp Komisiju un Comisión Nacional de la Competencia (CNC, Spānijas Konkurences komisija) saistībā ar diviem pēdējās minētās iestādes uzsāktiem valsts procesiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Unión de Almacenistas de Hierros de España sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Apvienotās lietas C-445/07 P un C-455/07 P: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Ente per le Ville Vesuviane (C-445/07 P), Ente per le Ville Vesuviane/Eiropas Kopienu Komisija (C-455/07 P) (Apelācija — Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) — Infrastruktūras attīstīšana tūrisma veicināšanai Kampānijas reģionā (Itālija) — Kopienas finanšu atbalsta slēgšana — Prasības atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Reģionālā vai vietējā iestāde — Akti, kas šo iestādi skar tieši un individuāli)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Ente per le Ville Vesuviane (C-445/07 P), Ente per le Ville Vesuviane/Eiropas Kopienu Komisija (C-455/07 P)
   (apvienotās lietas C-445/07 P un C-455/07 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) - Infrastruktūras attīstīšana tūrisma veicināšanai Kampānijas reģionā (Itālija) - Kopienas finanšu atbalsta slēgšana - Prasības atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Reģionālā vai vietējā iestāde - Akti, kas šo iestādi skar tieši un individuāli)
   2009/C 267/18
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flinns [L. Flynn], pārstāvis, kam palīdz A. dal Fero [A. Dal Ferro], avvocato) (C-445/07 P), Ente per le Ville Vesuviane (pārstāvis — E. Soprano [E. Soprano], avvocato) (C-455/07 P)

      Pretējā puse procesā:
      Ente per le Ville Vesuviane (pārstāvis — E. Soprano, avvocato) (C-455/07 P), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flinns, pārstāvis, kam palīdz A. Dal Fero, avvocato) (C-445/07 P)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 18. jūlija spriedumu lietā T-189/02 Ente per le Ville vesuviane/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja lūgumu atcelt Komisijas 2002. gada 13. marta Lēmumu D(2002) 810111, ar kuru izbeidz Eiropas reģionālās attīstības fonda (ERAF) finanšu atbalstu saistībā ar investīcijām Kampānijas [Campanie] (Itālija) infrastruktūrā attiecībā uz integrētu sistēmu trīs Vezuva apkārtnē izvietoto villu attīstībai tūrisma mērķiem (FEDER Nr. 86/05/04/054)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 18. jūlija spriedumu lietā T-189/02 Ente per le Ville Vesuviane/Komisija daļā, kurā tajā par pieņemamu atzīta Ente per le Ville Vesuviane celtā prasība, lūdzot atcelt Komisijas 2002. gada 13. marta Lēmumu D (2002) 810111, ar kuru izbeidz Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finanšu atbalstu saistībā ar investīcijām Kampānijas (Itālija) infrastruktūrā attiecībā uz integrētu sistēmu trīs Vezuva apkārtnē izvietoto villu attīstībai tūrisma mērķiem;

               2)

               Ente per le Ville Vesuviane prasību par šī lēmuma atcelšanu noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               izbeigt tiesvedību lietā par Ente per le Ville Vesuviane iesniegto apelācijas sūdzību;

               4)

               Ente per le Ville Vesuviane atlīdzina šajā instancē, kā arī tiesvedībā pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 08.12.2007.


title: Lieta T-56/16: Prasība, kas celta 2016. gada 10. februārī – Oil Pension Fund Investment Company/Padome

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/35

         Prasība, kas celta 2016. gada 10. februārī – Oil Pension Fund Investment Company/Padome
   (Lieta T-56/16)
   (2016/C 111/42)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oil Pension Fund Investment Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – K. Kleinschmidt, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ar tūlītēju iedarbību Padomes 2015. gada 30. novembra Lēmumu (KĀDP) 2015/2216, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, un 2015. gada 30. novembra Īstenošanas regulu (ES) 2015/2204, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju;

               —

               veikt procesa organizatorisko pasākumu saskaņā ar Tiesas Reglamenta 89. pantu, uzdodot atbildētājai iesniegt visus dokumentus, kuri saistīti ar apstrīdēto lēmumu, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               atļaut piekļūt materiāliem lietā Oil Pension Fund Investment Company/Padome (T-121/13, ECLI:EU:T:2015:645);

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 266. panta pārkāpums
               Prasītāja uzskata, ka saskaņā ar LESD 266. pantu Padomei nav atļauts pieņemt aktus, kuriem ir tāds pats saturs kā 2012. gada 21. decembra aktiem, kuri ir tikuši atcelti ar Tiesas spriedumu lietā Oil Pension Fund Investment Company/Padome (T-121/13, ECLI:EU:T:2015:645).

               2.

               Otrais pamats: prasītājas tiesību uz aizstāvību, tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums
               Šajā ziņā prasītāja norāda, ka tā nav tikusi pienācīgi uzklausīta un tai nav tikusi atļauta piekļuve lietas materiāliem. Apstrīdētajos aktos norādītais pamatojums prasītājai nav saprotams. Līdz ar to ir tikušas pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību un tās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību. Tāpat ir ticis pārkāpts tiesību tikt uzklausītam princips. Prasītāja arī norāda, ka Padome nav pareizi izvērtējusi uz prasītāju attiecināmos apstākļus. Prasītāja uzskata, ka tai ir tikušas atņemtas tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu tiesību aktos noteiktā tiesā, jo tā atbilstošu zināšanu trūkuma dēļ nevarēja konkrēti izteikt savu viedokli par Padomes attiecīgajiem apgalvojumiem un apgalvotajiem pierādījumiem vai tiesvedībā iesniegt pretējus pierādījumus.

               3.

               Trešais pamats: acīmredzamas kļūdas vērtējumā, rīcības brīvības neesamība vai tās kļūdaina izmantošana un samērīguma principa pārkāpums
               Prasītāja uzskata, ka Padome, pieņemot apstrīdētos aktus, ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Padome pienācīgi un/vai pareizi nav izmeklējusi apstrīdēto aktu pamatā esošos faktus. Šajā ziņā tostarp tiek apgalvots, ka attiecībā uz prasītāju apstrīdētajos aktos norādītais pamatojums ierobežojošo pasākumu noteikšanai nav piemērojams. Ar apstrīdētajiem aktiem arī ir pārkāpts samērīguma princips.

               4.

               Ceturtais pamats: Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantēto tiesību pārkāpums
               Prasītāja šajā ziņā norāda, ka ar apstrīdētajiem aktiem ir tikušas pārkāptas tās pamattiesības, kuras garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (turpmāk tekstā – “Harta”). Tā saistībā ar to norāda, ka ir tikusi pārkāpta Eiropas Savienībā veiktas darījumdarbības brīvība (Hartas 16. pants) un tiesības lietot likumīgi iegūtus īpašumus Eiropas Savienībā, it īpaši tiesības ar tiem brīvi rīkoties (Hartas 17. pants). Turklāt prasītāja norāda uz vienlīdzīgas attieksmes principa (Hartas 20. pants) un nediskriminācijas principa (Hartas 21. pants) pārkāpumu.


title: Lieta T-508/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. decembrī — Cañas /Komisija

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. decembrī — Cañas/Komisija
   (Lieta T-508/09)
   2010/C 80/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guillermo Cañas (Buenosairesa, Argentīna) (pārstāvis — F. Laboulfie, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 12. oktobra lēmumu lietā COMP/39471, M. Guillermo Cañas c/WADA, ATP un CIAS

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs, profesionāls Argentīnas tenisa spēlētājs, lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 12. oktobra lēmumu, ar kuru Komisija, pietiekamu Kopienas interešu neesamības dēļ, ir noraidījusi prasītāja sūdzību pret Pasaules Antidopinga aģentūru (WADA), ATP Tour Inc. (ATP) un Starptautiskās Sporta arbitrāžas padomi (CIAS) par iespējamo EK līguma 81. panta un/vai 82. panta pārkāpumu saistībā ar piedalīšanos aizliegtās vienošanās vai saskaņotās darbībās un dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu no šo ar sportu saistīto institūciju puses.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs apgalvo, ka WADA, ATP un CIAS izstrādātie, piemērotie un apstiprinātie Pasaules Antidopinga kodeksa noteikumi ir diskriminējoši, jo atkarībā no ķermeņa šķidrumā atrastās vielas klasifikācijas, tie pieļauj atšķirīgu sankciju piemērošanu diviem sportistiem, kuru dopinga analīzes ir pozitīvas netīšas dopinga lietošanas dēļ un, kuri ir izdarījuši vienu un to pašu pārkāpumu. Būtībā prasītājs norāda, ka saskaņā ar šiem antidopinga noteikumiem minimālais sods par netīšu dopinga lietošanu, izmantojot vielu, kas klasificēta kā aizliegta, ir diskvalifikācijas periods uz vienu gadu, bet par tādas vielas netīšu lietošanu, kas klasificēta kā īpaša (tagad konkretizētas), minimālā sankcija ir brīdinājums.
   Atbilstoši prasītāja viedoklim, minētie antidopinga noteikumi ir pārmērīgi, jo saskaņā ar tajos paredzēto sankciju režīmu netiek ņemta vērā netīši uzņemtās vielas ietekme, kas šajā gadījumā ir kaitīga. Antidopinga noteikumi, kā arī to piemērošana saistībā ar pārkāpuma (salīdzinošo) smagumu ir nesamērīga.
   WADA, ATP un CIAS, kas ir trīs uzņēmumi Kopienu izpratnē, noslēdza aizliegtu vienošanos vai piedalījās saskaņotās darbībās, pretlikumīgi ierobežojot konkurenci starp profesionāliem tenisa spēlētājiem un ietekmējot tirdzniecību starp dalībvalstīm. Attiecīgie antidopinga noteikumi ir piemērojami visiem sportistiem jebkurā sporta disciplīnā, katrā ziņā attiecībā uz tām, kas ir Olimpiskās, un ne tikai prasītājam, kādēļ institūciju aizliegums ir uzskatāms par būtiskām Kopienu interesēm.
   Turklāt WADA, ATP un CIAS kopā un/vai katra atsevišķi ir ļaunprātīgi izmantojušas savu dominējošo stāvokli, pirmkārt, faktiski un potenciāli diskriminējot konkurējošos profesionālos sportistus un, otrkārt, dēļ fakta, ka antidopinga noteikumi pieļauj ATP atteikties no līguma slēgšanas ar tenisa spēlētāju, kura dopinga analīžu rezultāts ir pozitīvs dēļ netīšas aizliegtās vielas lietošanas, vismaz un vienu gadu.


title: Lieta C-39/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundespatentgericht (Vācija) 2008. gada 4. februāra rīkojumu — Lieta par preču zīmju tiesībām ar šādiem lietas dalībniekiem: Bild.T-Online.de AG & Co. KG un Präsident des Deutschen Patent- U. Markenamts

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundespatentgericht (Vācija) 2008. gada 4. februāra rīkojumu — Lieta par preču zīmju tiesībām ar šādiem lietas dalībniekiem: Bild.T-Online.de AG & Co. KG un Präsident des Deutschen Patent- U. Markenamts

   (Lieta C-39/08)
   (2008/C 107/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundespatentgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Bild.T-Online.de AG & Co. KG un Präsident des Deutschen Patent- u. Markenamts

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/104/EEK 3. pants nolūkā nodrošināt vienlīdzīgas konkurences iespējas (1) pieprasa vienādu attieksmi pret identiskiem vai salīdzināmiem reģistrācijas pieteikumiem?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai tiesai ir jāpārbauda konkrētas norādes par konkurenci izkropļojošu nevienlīdzīgu attieksmi un turklāt jāņem vērā agrākie iestādes lēmumi, ko tā pieņēmusi līdzīga satura lietās?

               3)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai interpretējot un piemērojot 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/104/EEK 3. pantu tiesai ir jāņem vērā konkurenci izkropļojošas nevienlīdzīgas attieksmes aizliegums, ja tā ir konstatējusi šādu nevienlīdzīgu attieksmi?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo līdz trešo jautājumu ir noliedzoša, vai šādā gadījumā valsts tiesību aktos ir jāparedz iespēja, ka, lai novērstu konkurences izkropļošanu, valsts iestādei pēc savas iniciatīvas ir jāierosina agrāk nepamatoti reģistrētu preču zīmju spēkā neesamības procedūra?

      (1)  OV L 40, 1. lpp.