title: Lieta T-514/08: Prasība, kas celta 2008. gada 26. novembrī — Laboratorios Byly /ITSB — Ginis ( BILLY'S Products )

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 26. novembrī — Laboratorios Byly/ITSB — Ginis (“BILLY'S Products”)
   (Lieta T-514/08)
   (2009/C 19/67)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratorios Byly, SA, Barselona (Spānija) (pārstāvis — L. Plaza Fernandez-Villa, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Vasileios Ginis, Atēnas (Grieķija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Vasileios Ginis

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “BILLY'S products” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4.215.273) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Iebildumu procesā pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “BYLY” (reģistrācijas pieteikums Nr. 156.216) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē, un “byly” (reģistrācijas pieteikums Nr. 2.604.015) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē, un pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija.


title: Lieta C-17/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. janvārī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL/Administration des douanes et droits indirects

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. janvārī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL/Administration des douanes et droits indirects

   (Lieta C-17/16)
   (2016/C 090/15)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL

      Atbildētājs: Administration des douanes et droits indirects

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 2005. gada 26. oktobra Regulas (EK) Nr. 1889/2005 (1) 3. panta 1. punkts un 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006 (2) 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz trešās valsts valstspiederīgo, kurš atrodas lidostas starptautiskajā tranzīta zonā, neattiecas 2005. gada 26. oktobra Regulas (EK) Nr. 1889/2005 3. panta 1. punktā noteiktais deklarēšanas pienākums vai, gluži pretēji, šim valstspiederīgajam ir jāpilda šis pienākums, jo viņš ir šķērsojis Kopienas ārējo robežu robežšķērsošanas punktos, kā ir paredzēts 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006 4. panta 1. punktā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Regula (EK) Nr. 1889/2005 par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās (OV L 309, 9. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV L 105, 1. lpp.).


title: Lieta C-7/06 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Beatriz Salvador García /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Ierēdņi — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā paredzētais nosacījums — Jēdziens darbs, kas veikts kādas citas valsts labā )

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Beatriz Salvador García/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-7/06 P) (1)

   (Apelācija - Ierēdņi - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā paredzētais nosacījums - Jēdziens “darbs, kas veikts kādas citas valsts labā’)
   (2008/C 22/08)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beatrise Salbadora Garsija [Beatriz Salvador García] (pārstāvji — R. Garsija-Galjardo Žilfurņjē [R. García-Gallardo Gil-Fournier], M. D. Domingess Peress [M. D. Domínguez Pérez] un A. Sajagess Toress [A. Sayagués Torres], abogados)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Kurals [J. Currall], pārstāvis, H. Gutjeress Žisbērs [J. Gutiérrez Gisbert], H. Rivass Andress [J. Rivas Andrés] un M. Kanals [M. Canal], abogados)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-205/02 Salvador García/Komisija, ar ko noraidīta prasība atcelt Komisijas 2002. gada 27. marta lēmumu, ar ko prasītājai atteikts piešķirt Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā paredzēto ekspatriācijas pabalstu, kā arī ar to saistītos pabalstus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Salbadora Garsija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta C-147/08: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 10. maija spriedums ( Arbeitsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jürgen Römer/Freie und Hansestadt Hamburg (Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Savienības tiesību vispārējie principi — LESD 157. pants — Direktīva 2000/78/EK — Piemērošanas joma — Darba samaksas jēdziens — Izslēgšanas — Profesionālā pensiju shēma par papildu vecuma pensiju agrākajiem pašvaldības darbiniekiem un viņus pārdzīvojušajiem ģimenes locekļiem — Šīs pensijas aprēķina metode, kas ir izdevīgāka laulātiem pensijas saņēmējiem nekā personām, kas dzīvo reģistrētās partnerattiecībās — Diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ)

text:
               2.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/2

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 10. maija spriedums (Arbeitsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jürgen Römer/Freie und Hansestadt Hamburg

   (Lieta C-147/08) (1)

   (Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Savienības tiesību vispārējie principi - LESD 157. pants - Direktīva 2000/78/EK - Piemērošanas joma - Darba samaksas jēdziens - Izslēgšanas - Profesionālā pensiju shēma par papildu vecuma pensiju agrākajiem pašvaldības darbiniekiem un viņus pārdzīvojušajiem ģimenes locekļiem - Šīs pensijas aprēķina metode, kas ir izdevīgāka laulātiem pensijas saņēmējiem nekā personām, kas dzīvo reģistrētās partnerattiecībās - Diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ)
   2011/C 194/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeitsgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jürgen Römer

      Atbildētāja: Freie und Hansestadt Hamburg

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Arbeitsgericht Hamburg (Vācija) — Vienlīdzīgas attieksmes principa, EK līguma 141. panta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), 1., 2. panta, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 3. panta 3. punkta, kā arī tās preambulas 22. apsvēruma interpretācija — Direktīvas piemērojamība — Maksājumu, ko veic saistībā ar valsts vai līdzīgām sistēmām, tostarp valsts sociālā nodrošinājuma vai sociālās aizsardzības sistēmām, izslēgšana — Tiesību aktu par ģimenes stāvokli un no tā izrietošiem atvieglojumiem izslēgšana — Profesionālā nodrošinājuma režīms pensijas piemaksu veidā agrākajiem pašvaldības darbiniekiem un strādniekiem, kā arī viņu pārdzīvojušajiem ģimenes locekļiem — Pensijas aprēķina metode, kas ir izdevīgāka laulātiem pensijas saņēmējiem nekā personām, kas ir dzīvo reģistrētā partnerībā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas papildu vecuma pensijas, kādas tiek izmaksātas agrākajiem Freie und Hansestadt Hamburg darbiniekiem un viņus pārdzīvojušajiem ģimenes locekļiem, pamatojoties uz Hamburgas federālās zemes Likumu par Freie und Hansestadt Hamburg darbinieku papildu vecuma pensijām un pārdzīvojušā laulātā pensijām (Erstes Ruhegeldgesetz der Freien und Hansestadt Hamburg) tā 1995. gada 30. maija redakcijā, un kas ir uzskatāmas par darba samaksu LESD 157. panta izpratnē, nav tādas, kas neietilpst Direktīvas 2000/78 materiālās piemērošanas jomā tās 3. panta 3. punkta vai preambulas divdesmit otrā apsvēruma dēļ;

               2)

               Direktīvas 2000/78 1., 2. pants un 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts, skatot tos kopā, nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā minētā Hamburgas federālās zemes likuma 10. panta 6. punkts, saskaņā ar kuru pensionārs, kurš atrodas partnerattiecībās, saņem mazāku papildu vecuma pensiju nekā tā, kāda tiek piešķirta pensionāram, kurš atrodas laulībā un pastāvīgi nedzīvo šķirti, ja:

                           —

                           attiecīgajā dalībvalstī laulāties var tikai dažāda dzimuma personas un tai līdzās pastāv arī partnerattiecības, kādas ir paredzētas 2001. gada 16. februāra Likumā par reģistrētām partnerattiecībām (Gesetz über die Eingetragene Lebenspartnerschaft), kādas var nodibināt viena dzimuma personas, un

                           —

                           tiek pieļauta diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ tāpēc, ka valsts tiesībās minētais partnerattiecību partneris atrodas juridiski un faktiski salīdzināmā situācijā ar to, kādā atrodas laulāta persona attiecībā uz minēto pensiju. Salīdzināmā rakstura analīze ir jāveic iesniedzējtiesai un tajā ir jākoncentrējas uz laulāto un personu, kas ir reģistrējušas partnerattiecības, atbilstošajām tiesībām un pienākumiem, kādus nosaka attiecīgie tiesību institūti un kas ir atbilstoši, ņemot vērā attiecīgā pabalsta mērķi un piešķiršanas nosacījumus;

               3)

               gadījumā, ja Hamburgas federālās zemes Likuma par Freie und Hasestadt Hamburg darbinieku papildu vecuma pensijām un pārdzīvojušā laulātā pensijām 1995. gada 30. maija redakcijā 10. panta 6. punkts ir diskriminējošs Direktīvas 2000/78 2. panta izpratnē, tāda privātpersona kā prasītājs pamata lietā var atsaukties uz tiesībām uz vienlīdzīgu attieksmi ne ātrāk kā pēc tam, kad ir beidzies minētās direktīvas transponēšanas termiņš, proti, sākot no 2003. gada 3. decembra, un nav vajadzības gaidīt, kamēr valsts likumdevējs nodrošinās šīs tiesību normas atbilstību Savienības tiesībām.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lietas T-131/11, T-132/11, T-137/11, no T-139/11 līdz T-141/11, no T-144/11 līdz T-148/11 un T-182/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūnija rīkojums — Ezzedine u.c./Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas veikti saistībā ar situāciju Kotdivuārā — Svītrošana no attiecīgo personu saraksta — Prasītāja nāve — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/22

         Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūnija rīkojums — Ezzedine u.c./Padome
   (Lietas T-131/11, T-132/11, T-137/11, no T-139/11 līdz T-141/11, no T-144/11 līdz T-148/11 un T-182/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas veikti saistībā ar situāciju Kotdivuārā - Svītrošana no attiecīgo personu saraksta - Prasītāja nāve - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 217/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ibrahim Ezzedine (Abidjan, Kotdivuāra) (lieta T-131/11); Feh Lambert Kessé (Abidjan) (lieta T-132/11); Georges Guiai Bi Poin (Abidjan) (lieta T-137/11); Loba Emmanuel Patrice Gnango (Abidjan) (lieta T-139/11); Badia Brice Guei (Abidjan) (lieta T-140/11); Blé Brunot Dogbo (Abidjan) (lieta T-141/11); Tiapé Edouard Kassarate (Abidjan) (lieta T-144/11); Gagbei Faussignaux Vagba (Abidjan) (lieta T-145/11); Claude Yoro (Abidjan) (lieta T-146/11); Gogo Joachim Robe (Abidjan) (lieta T-147/11); Philippe Mangou (Abidjan) (lieta T-148/11); un Philippe Henry Dacoury-Tabley (Abidjan) (lieta T-182/11) (pārstāvji — lietās T-132/11, T-137/11, T-139/11, T-140/11, T-141/11, T-146/11, T-147/11 un T-182/11 — G. Collard; lietā T-131/11 — sākotnēji G. Collard, vēlāk F. Dressen un J.-Y. Dupeux; un lietās T-144/11, T-145/11 un T-148/11 — G. Collard un L. Aliot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen, kā arī lietās T-131/11, T-132/11 un T-182/11 — G. Étienne, lietās no T-139/11 līdz T-141/11 — C. Fekete un lietās no T-144/11 līdz T-148/11 — E. Dumitriu-Segnana)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Kotdivuāras Republika (pārstāvji — J.-P. Mignard un J.-P. Benoit, advokāti, lietās T-132/11, T-137/11, T-140/11, T-141/11 un no T-144/11 līdz T-148/11); un Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bordes un M. Konstantinidis, kā arī lietās T-137/11, no T-139/11 līdz T-141/11 un no T-144/11 līdz T-148/11 — sākotnēji E. Cujo)

      Priekšmets

   Lietās T-132/11, T-137/11, no T-139/11 līdz T-141/11 un no T-144/11 līdz T-148/11 — prasības atcelt, pirmkārt, Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 11, 36. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 11, 1. lpp.), lietā T-131/11 — prasība atcelt Padomes 2011. gada 31. janvāra Lēmumu 2011/71/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 28, 60. lpp.), un lietā T-182/11 — prasība atcelt, pirmkārt, Lēmumu 2011/71 un, otrkārt, Padomes 2011. gada 31. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 85/2011, ar kuru īsteno Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 28, 32. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-131/11, T-132/11, T-137/11, no T-139/11 līdz T-141/11, no T-144/11 līdz T-148/11 un T-182/11 tiek apvienotas rīkojuma izdošanai;

               2)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Ibrahim Ezzedine, Feh Lambert Kessé, Georges Guiai Bi Poin, Loba Emmanuel Patrice Gnango, Badia Brice Guei, Blé Brunot Dogbo, Tiapé Edouard Kassarate, Gagbei Faussignaux Vagba, Claude Yoro, Gogo Joachim Robe, Philippe Mangou un Philippe Henry Dacoury-Tabley;

               4)

               Kotdivuāras Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 130, 30.04.2011.


title: Lieta C-400/08: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 24. marta spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — EKL 43. pants — Valsts tiesiskais regulējums saistībā ar tirdzniecības centru izveidi Katalonijā — Ierobežojumi — Pamatojumi — Samērīgums)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/2

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 24. marta spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-400/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - EKL 43. pants - Valsts tiesiskais regulējums saistībā ar tirdzniecības centru izveidi Katalonijā - Ierobežojumi - Pamatojumi - Samērīgums)
   2011/C 152/02
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Traversa un R. Vidal Puig, pārstāvji, C. Fernández Vicién un A. Pereda Miquel, abogados)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díaz Abad)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — J. Bering Liisberg un R. Holdgaard)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. panta pārkāpums — Tirdzniecības centru izveides ierobežojumi — Atļaujas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Spānijas Karaliste nav izpildījusi EKL 43. pantā paredzētos pienākumus, pieņemot un/vai atstājot spēkā šādus noteikumus:

                           —

                           2005. gada 27. decembra Likuma Nr. 18/2005 par tirdzniecības vietām (Ley 18/2005 de equipamientos comerciales) 4. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl ar to ir aizliegts izveidot lielus tirdzniecības uzņēmumus ārpus apvienotām pilsētu teritorijām ierobežotā skaitā pašvaldību;

                           —

                           2006. gada 10. oktobra Dekrēta Nr. 379/2006 par sektoriālā mazumtirdzniecības vietu teritoriālā plāna apstiprināšanu (Decreto 379/2006 por el que se aprueba el Plan territorial sectorial de equipamientos comerciales) pielikuma 7. pantu un 10. panta 2. punktu, kā arī tā I pielikumu tiktāl, ciktāl ar šiem noteikumiem jaunu hipermārketu izveide ir ierobežota ar samazinātu apgabalu skaitu un noteikts, lai šādos jaunos hipermārketos izdevumi plaša patēriņa precēm nepārsniegtu 9 % un 7 % — precēm, kas nav paredzētas plašam patēriņam;

                           —

                           1996. gada 15. janvāra Likuma Nr. 7/1996 par mazumtirdzniecības regulējumu (Ley 7/1996, de ordenación del comercio minorista) 6. panta 2. punkta pirmo daļu, 2005. gada 27. decembra Likuma Nr. 18/2005 par tirdzniecības vietām 8. pantu un 2006. gada 10. oktobra Dekrēta Nr. 378/2006 par Likuma Nr. 18/2005 izpildi (Decreto 378/2006 por el que se desarolla la Ley 18/2005) 31. panta 4. punktu un 33. panta 2. punktu tiktāl, ciktāl ar šiem noteikumiem tiek pieprasīts piemērot maksimālus ierobežojumus ekonomiskajai varai un ietekmei uz jau esošo mazumtirdzniecību, kurus pārsniedzot, nav iespējams atvērt lielus tirdzniecības uzņēmumus un/vai jaunus vidējus tirdzniecības uzņēmumus, un

                           —

                           2006. gada 10. oktobra Dekrēta Nr. 378/2006 par Likuma Nr. 18/2005 izpildi 26. pantu tiktāl, ciktāl ar to ir noteikts Comisión de Equipamientos Comerciales (Tirdzniecības vietu komiteja) sastāvs, nodrošinot jau esošu mazumtirdzniecības uzņēmumu interešu pārstāvību un neparedzot aktīvu vides aizsardzības apvienību un patērētāju tiesību aizsardzības interešu grupu pārstāvību;

               2)

               nav pamata lemta par prasību tiktāl, ciktāl tā attiecas uz 2006. gada 10. oktobra Dekrēta Nr. 378/2006 par Likuma Nr. 18/2005 izpildi 33. panta 5. un 7. punkta atbilstību EKL 43. pantam;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste un Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta C-523/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. novembrī iesniedza Rechtbank Gelderland (Nīderlande) – Aannemingsbedrijf Aertssen NV , Aertssen Terrassements SA / VSB Machineverhuur BV u.c.

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. novembrī iesniedza Rechtbank Gelderland (Nīderlande) – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV u.c.
   (Lieta C-523/14)
   (2015/C 034/14)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Gelderland

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA

      Atbildētāji: VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai [prasītāju] celtā civilprasība krimināllietā Belgische Wetboek van Strafvordering [Beļģijas Kriminālprocesa kodekss] 63. panta izpratnē, ievērojot tās celšanas veidu un aktuālo tiesvedības stadiju, ietilpst Regulas Nr. 44/2001 (1) materiālā piemērošanas jomā?
               Ja tas tā ir:

               2)

               Vai Regulas Nr. 44/2001 27. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība ārvalsts (Beļģijas) tiesā šīs tiesību normas izpratnē ir celta arī gadījumā, ja Beļģijas izmeklēšanas tiesnesim ir iesniegta civilprasība krimināllietā un tiesas iepriekšēja izmeklēšana vēl nav pabeigta?

               3)

               Ja tas tā ir, kurā brīdī lieta, kas ir ierosināta, iesniedzot civilprasību krimināllietā, Regulas Nr. 44/2001 27. panta 1. punkta un 30. panta piemērošanas vajadzībām ir uzskatāma par ierosinātu un/vai tādu, kas tiek izskatīta tiesā?

               4)

               Ja tas tā nav, vai Regulas Nr. 44/2001 27. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka civilprasības krimināllietā celšana var būt pamats tam, ka prasība Beļģijas tiesā vēlāk tiek uzskatīta par celtu šīs tiesību normas izpratnē?

               5)

               Ja tas tā ir, kurā brīdī lieta Regulas Nr. 44/2001 27. panta 1. punkta un 30. panta piemērošanas vajadzībām ir uzskatāma par ierosinātu un/vai tādu, kas tiek izskatīta tiesā?

               6)

               Ja civilprasība krimināllietā ir iesniegta, bet tās iesniegšanas brīdī prasība Regulas Nr. 44/2001 27. panta 1. punkta izpratnē vēl nav celta un iesniegtās prasības izskatīšanas gaitā tā vēlāk ar atpakaļejošu spēku var tikt uzskatīta par celtu no tās iesniegšanas brīža, – vai no Regulas Nr. 44/2001 27. panta 1. punkta izriet, ka tiesai, kurā prasība ir celta pēc tam, kas Beļģijas tiesā ir iesniegta civilprasītāja prasība, ir jāaptur tiesvedība līdz konstatējumam, vai Beļģijas tiesā ir celta prasība Regulas Nr. 44/2001 27. panta 1. punkta izpratnē?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).


title: Lieta C-260/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) 2007. gada 31. maija rīkojumu — Pedro IV Servicios, S.L. / Total España SA

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) 2007. gada 31. maija rīkojumu — Pedro IV Servicios, S.L./Total España SA

   (Lieta C-260/07)
   (2007/C 183/40)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Audiencia Provincial de Barcelona
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Pedro IV Servicios, S.L.

      Atbildētājs: Total España SA

   Prejudiciālie jautājumi
   Tā kā Komisijas Regulas (EEK) 1984/83 (1) 12. panta 2. punktā ir noteikts, ka, “neskatoties uz 1. punkta c) apakšpunktā noteikto, gadījumā, kad vienošanās attiecas uz degvielas uzpildes staciju, ko piegādātājs ir nodevis tālākpārdevējam nomā vai kā citādi faktiskā vai tiesiskā lietojumā, tālākpārdevējam var uzlikt šajā sadaļā paredzētās ekskluzīva pirkuma saistības un konkurences ierobežojumus visā degvielas uzpildes stacijas faktiskas ekspluatācijas laikā”, vai šī tiesību norma ir interpretējama tādējādi, ka tā attiecas uz gadījumu, kad piegādātājs sākotnēji ir zemesgabala un iekārtu īpašnieks, vai arī norāde uz degvielas uzpildes stacijas nomu aptver visus tos prasījumus, kas strikti juridiski aprobežojas ar piegādātāja tiesībām uz degvielas uzpildes staciju, un tādēļ viņš to var iznomāt tam pašam zemes īpašniekam, neievērojot laika ierobežojumus, kas tiesību normā noteikti par ekskluzīvajiem līgumiem?
   Ja šajā lietā ir piemērojama 1999. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 2790/99 (2), kuras 5. pantā ir noteikts, ka atbrīvojumu nepiemēro, ja ekskluzīvā pirkuma līguma ilgums pārsniedz piecus gadus, lai arī “šis termiņa ierobežojums nav piemērojams gadījumos, kad pircējs pārdod līguma preces vai pakalpojumus no telpām un zemes, kas pieder piegādātājam vai ko piegādātājs nomā no trešās personas, kas nav saistīta ar pircēju, ar noteikumu, ka pret konkurenci vērsto saistību ilgums nepārsniedz laika periodu, uz kādu pircējs aizņem telpas un zemi”, vai tas ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma attiecas uz gadījumu, kad piegādātājs sākotnēji ir zemesgabala un iekārtu īpašnieks, vai arī norāde uz degvielas uzpildes stacijas nomu aptver visus tos prasījumus, kas strikti juridiski aprobežojas ar piegādātāja tiesībām uz degvielas uzpildes staciju, un tādēļ viņš to var iznomāt tam pašam zemes īpašniekam, neievērojot laika ierobežojumus, kas tiesību normā noteikti par ekskluzīvajiem līgumiem?
   Tā kā EK līguma 81. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts iepirkuma vai pārdošanas cenu netiešas noteikšanas aizliegums un Komisijas Regulas (EEK) Nr. 1984/83 8. apsvērumā ir noteikts, ka “citi konkurenci ierobežojoši noteikumi un, it īpaši, tie, kas ierobežo tālākpārdevēja brīvību noteikt tālākpārdošanas cenas vai nosacījumus vai izvēlēties […] klientus, nevar tikt pamatoti ar šo regulu”, un tālākpārdošanas cenas noteikšana nav saskaņā ar tās 11. pantu atļauto pārējo konkurences ierobežojumu starpā, kas nozīmē jebkuru veidu, kas ierobežo tālākpārdevēja brīvību noteikt mazumtirdzniecības cenu, kā būtu vērtējams gadījums, kad piegādātājs nosaka degvielas uzpildes stacijas ekspluatētāja izplatīšanas uzcenojumu, nosakot cenu degvielai, ko tas tālākpārdevējam piegādā ar visizdevīgākajiem nosacījumiem, kas nolīgti ar citām degvielas uzpildes stacijām, kas Barselonā var uzsākt savu darbību, turklāt tā nekādā gadījumā nepārsniedz vidējo cenu, ko noteikuši citi piegādātāji ar ievērojamu ietekmi tirgū, un kurai ir jāpievieno minimālais uzcenojums, ko tas uzskata par piemērotu, šādi iegūstot IMC, kuru piegādātājs nevis īpaši nosaka, bet gan iesaka piemēro?
   Tā kā EK līguma 81. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts iepirkuma vai pārdošanas cenu netiešas noteikšanas aizliegums un 1999. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 2790/99 4. panta a) apakšpunktā kā īpaši smags konkurences ierobežojums ir ietverta tālākpārdošanas cenas noteikšana, vai tas ir jāinterpretē tādējādi, ka tas tā ir, kad piegādātājs nosaka degvielas uzpildes stacijas ekspluatētāja izplatīšanas uzcenojumu, nosakot cenu degvielai, ko tas tālākpārdevējam piegādā ar visizdevīgākajiem nosacījumiem, kas nolīgti ar citām degvielas uzpildes stacijām, kas Barselonā var uzsākt savu darbību, turklāt tā nekādā gadījumā nepārsniedz vidējo cenu, ko noteikuši citi piegādātāji ar ievērojamu ietekmi tirgū, un kurai ir jāpievieno minimālais uzcenojums, ko tas uzskata par piemērotu, šādi iegūstot IMC, kuru piegādātājs nevis īpaši nosaka, bet gan iesaka piemērot?

      (1)  Komisijas 1983. gada 22. jūnija Regula (EEK) Nr. 1984/83 par Līguma 85. panta 3. punkta piemērošana ekskluzīvo iepirkšanas līgumu kategorijām (OV L 173, 5. lpp.).

      (2)  Komisijas 1999. gada 22. decembra Regula (EEK) Nr. 2790/1999 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu noteiktu vertikālo līgumu kategorijām un saskaņotām darbībām (OV L 336, 21. lpp.).


title: Lieta C-260/09: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instance tiesas (astotā palāta) 2009. gada 30. aprīļa spriedumu lietā T-18/03 CD-Contact Data GmbH/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 13. jūlijā iesniegusi Activision Blizzard Germany GmbH (agrāk CD-Contact Data GmbH)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instance tiesas (astotā palāta) 2009. gada 30. aprīļa spriedumu lietā T-18/03 CD-Contact Data GmbH/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 13. jūlijā iesniegusi Activision Blizzard Germany GmbH (agrāk CD-Contact Data GmbH)
   (Lieta C-260/09)
   2009/C 220/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Activision Blizzard Germany GmbH (agrāk CD-Contact Data GmbH) (pārstāvji — J. K. de Pree, advocaat, E.N.M. Raedts, Advocate)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu:

               —

               atcelt apstrīdēto spriedumu, ciktāl Pirmās instances tiesa ir noraidījusi Contact Data prasību atcelt lēmumu;

               —

               atcelt lēmumu vismaz tiktāl, ciktāl tas attiecas uz CD Contact;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto spriedumu tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīta Contact Data prasība atcelt lēmumu, un nosūtīt lietu izskatīšanai Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa juridiski nepareizi sadalīja kategorijās faktus, secinot, ka starp Nintendo of Europe GmbH (turpmāk tekstā — “Nintendo”) un Contact Data pastāvēja aizliegta vienošanās EKL 81. panta 1. punkta nozīmē, sākumā neaplūkojot, vai šīs vienošanās mērķis nebija novērst paralēlo aktīvo vai pasīvo tirdzniecību.
   Izplatīšanas līgums, kurš bija pilnībā likumīgs, aizliedza veikt aktīvo paralēlo tirdzniecību, bet pieļāva pasīvo paralēlo tirdzniecību. Tomēr Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka no vairākiem Contact Data faksiem izriet, ka tā ir piedalījusies informācijas apmaiņas sistēmā ar Nintendo, lai darītu zināmu paralēlo importu, pārkāpjot EKL 81. panta 1. punktu. Šis secinājums ir jāuzskata par nepareizu faktu juridisku klasifikāciju, vai vismaz par pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, jo Pirmās instances tiesa nepierādīja, vai rīcība bija saistīta ar pasīvo vai aktīvo paralēlo importu.
   Pirmās instances tiesa ir sagrozījusi pierādījumus, uzskatot, ka apstrīdētā sprieduma 56.–68. punktā aplūkotajiem dokumentiem bija pretlikumīgs mērķis. Šajos dokumentos Contact Data sūdzējās par eksportu uz Beļģiju, pārkāpjot tā ekskluzivitāti, tā izmantoja informāciju par importa cenām, lai diskutētu un panāktu Nintendo piekrišanu labvēlīgākai cenai, kā arī atsaucās uz “nelegālo importu”. Secinājums, ka šie dokumenti attiecās uz kaut ko citu, nevis aktīvās tirdzniecības ierobežojumu ekskluzīvajā Contact Data teritorijā, vai uz veidu, kādā Contact Data radīja spiedienu saviem piegādātājiem samazināt piegādes cenas, ir pretrunā ar šo dokumentu tekstu.
   Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka aplūkotie dokumenti ir pietiekams pierādījums vienošanās pastāvēšanai EKL 81. panta 1. punkta izpratnē. Tā kā tieši dokumentāri pierādījumi par vienošanos nepastāv, Pirmās instances tiesai bija jākonstatē, ka, pastāvot konkurējošai vēlmei ierobežot paralēlo tirdzniecību, Nintendo bija jāīsteno vienpusēja politika, lai sasniegtu pret konkurenci vērsto mērķi, kas izpaudās kā netiešs vai tiešs uzaicinājums Contact Data īstenot šo mērķi kopā un vismaz sniegt klusējošu piekrišanu no Contact Data puses. Pirmās instances tiesa nav pietiekami pierādījusi šo kritēriju izpildi.
   Turklāt, Pirmās instances tiesa nepareizi secināja, ka Contact Data piekrita Nintendo vienpusējai politikai. It īpaši, Pirmās instances tiesa nepareizi atteicās izvērtēt, vai Contact Data faktiskajam preču eksportam ir nozīme, un atsaucās uz judikatūru par horizontālajām vienošanām, lai gan šāds faktiskais eksports saskaņā ar pastāvīgo judikatūru vertikālo vienošanos gadījumā var radīt šaubas par izplatītāja piekrišanu prettiesiskai politikai paralēlās tirdzniecības apturēšanai.


title: Lieta T-461/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. jūlijā – TN/ENISA

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. jūlijā – TN/ENISA

   (Lieta T-461/17)
   (2017/C 347/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: TN (pārstāvji – L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūra (ENISA)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ENISA2016. gada 25. novembra lēmumu, ar kuru atsaukts ENISA darba piedāvājums, saskaņā ar kuru prasītājs tiktu iecelts Korporatīvo pakalpojumu un attiecību ar ieinteresētajām personām nodaļas vadītāja amatā;

               —

               atcelt ENISA2017. gada 20. aprīļa lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               atlīdzināt prasītājam nodarītos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu;

               —

               piespriest ENISA segt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav ievērojusi savas līgumsaistības attiecībā pret prasītāju.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka darba piedāvājumu nevarot atsaukt, jo līgums jau esot bijis noslēgts, un apstrīd atbildētājas argumentus par pretējo.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja personas dati esot nepareizi apstrādāti, kā arī esot pārkāpts Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 12. pants, rūpības pienākums un tiesības uz labu pārvaldību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam.

                           —

                           Prasītājs neesot ticis uzklausīts pirms apstrīdētā lēmuma atsaukt darba piedāvājumu pieņemšanas.


title: Lieta C-32/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. janvārī iesniedza Amtsgericht Dresden (Vācija) – Ute Wunderlich/Bulgarian Air Charter Limited

text:
               10.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. janvārī iesniedza Amtsgericht Dresden (Vācija) – Ute Wunderlich/Bulgarian Air Charter Limited

   (Lieta C-32/16)
   (2016/C 165/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Dresden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ute Wunderlich

      Atbildētāja: Bulgarian Air Charter Limited

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai ir notikusi lidojuma atcelšana Regulas Nr. 261/2004 (1) 2. panta l) punkta izpratnē, ja plānotais lidojums sākās paredzētajā laikā un ne vairāk kā ar 3 stundu kavēšanos lidmašīna nolaidās plānotajā galamērķī, tomēr tika veikta neparedzēta papildu nolaišanās?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46., 1. lpp.).


title: Lieta T-555/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. oktobrī — MHCS/ITSB — Compañía Vinícola del Norte de España ( “ICE IMPERIAL” )

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/18

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. oktobrī — MHCS/ITSB — Compañía Vinícola del Norte de España (“ICE IMPERIAL”)
   (Lieta T-555/13)
   2013/C 377/41
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MHCS (Epernay, Francija) (pārstāvji — P. Boutron, N. Moya Fernández un L.-É. Balleydier, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Compañía Vinícola del Norte de España, SA (La Guardia, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 14. augusta lēmumu lietā R 2588/2011-2;

               —

               apmierināt Kopienas vārdiskas preču zīmes “ICE IMPERIAL” reģistrācijas pieteikumu Nr. 8 837 379 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē, un

               —

               piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt šajā tiesvedībā, kā arī procesā ITSB radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ICE IMPERIAL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 32., 33. un 43. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 837 379

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes reģistrācija Nr. 237 875 attiecībā uz “visa veida vīniem, izņemot dzirkstošo vīnu un šeriju”, kas ietilpst 33. klasē; Spānijas grafiskas preču zīmes reģistrācija Nr. 95 020 attiecībā uz “visu kategoriju vīniem, izņemot dzirkstošo vīnu un šerija veida vīniem”, kas ietilpst 33. klasē; Spānijas vārdiskas preču zīmes “IMPERIAL” reģistrācija Nr. 1 508 304 attiecībā uz “vīniem”, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 42. panta 2. un 3. punkta un Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punkta pārkāpums


title: Lieta T-243/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Promat /ITSB — Puertas Proma ( PROMAT ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes PROMAT reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka grafiska preču zīme PROMA — Daļējs reģistrācijas atteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/21

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Promat/ITSB — Puertas Proma (“PROMAT”)
   (Lieta T-243/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “PROMAT’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka grafiska preču zīme “PROMA’ - Daļējs reģistrācijas atteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 272/39)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Promat GmbH, Ratingena (Vācija) (pārstāvji — J. Krenzel un S. Beckmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Puertas Proma, SAL, Villacañas (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 4. maija lēmumu (lieta R 1059/2005-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp Puertas Proma, SAL un Promat GmbH

   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  prasību noraidīt;

               2)

               Promat GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta C-461/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. augustā iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – E.ON Kraftwerke GmbH/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. augustā iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – E.ON Kraftwerke GmbH/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-461/15)
   (2015/C 398/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: E.ON Kraftwerke GmbH

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kāda informācija ietilpst attiecīgajā informācijā saskaņā ar Lēmuma 2011/278/ES (1) 24. panta 1. punktu? Vai ierobežojums ir izprotams kā kvantitatīvs vai kvalitatīvs, vai tajā it īpaši ietilpst arī informācija par plānotām vai notikušām iekārtas jaudas, darbības līmeņa un darbības izmaiņām, kuras tiešas sekas nav sadalīšanas lēmuma atcelšana vai pielāgošana atbilstoši Lēmuma 2011/278/ES 19.–21. pantam, un kura nerada pienākumu to paziņot Komisijai atbilstoši Lēmuma 2011/278/ES 24. panta 2. punktam?

               2)

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde: Vai Lēmuma 2011/278/ES 24. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalstīm ir aizliegts iekārtu operatoriem pieprasīt informāciju par plānotām vai notikušām iekārtas jaudas, darbības līmeņa un darbības izmaiņām, kuras tiešas sekas nav sadalīšanas lēmuma atcelšana vai pielāgošana atbilstoši Lēmuma 2011/278/ES 19.–21. pantam?

      (1)  Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmums, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 2772, OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta F-16/13: Prasība, kas celta 2013. gada 10. februārī — ZZ /Komisija

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/40

         Prasība, kas celta 2013. gada 10. februārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-16/13)
   2013/C 108/96
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — N. Lhoëst, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Savienības ierēdņu kopējās veselības apdrošināšanas shēmas lēmumu, ciktāl ar to tika apstiprināts tāda lēmuma projekts, ar kuru tika noraidīts lūgums atzīt slimību par arodslimību, no kuras mira prasītāja sieva, bijusī ierēdne

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības ierēdņu kopējās veselības apdrošināšanas shēmas 2012. gada 23. marta lēmumu, ciktāl ar to tika apstiprināts 1995. gada 23. jūnija lēmuma projekts;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas 2012. gada 29. oktobra lēmumu par sūdzības, ko 2012. gada 6. jūlijā bija iesniedzis prasītājs saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, noraidīšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-641/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-2/07 Spānija/Komisija 2013. gada 4. decembrī iesniedza Spānijas Karaliste

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-2/07 Spānija/Komisija 2013. gada 4. decembrī iesniedza Spānijas Karaliste
   (Lieta C-641/13 P)
   2014/C 31/10
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — A. Rubio González)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-2/07 Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija;

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. oktobra Lēmumu C(2006) 5102, ar ko samazina Kohēzijas fonda atbalstu virknei projektu, 2001.ES.16.C.PE.050, par sanitāriem pasākumiem Hukāras [Júcar] hirdrogrāfiskajā apvidū (Spānija), atbilstoši iepriekš minētajam tiktāl, ciktāl par nelikumību tika atzīts, ka pieredze tika izmantota kā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijs;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

         Kļūda tiesību piemērošanā, novērtējot pieredzi kā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju, kas ir pretrunā Direktīvas 93/37

       (1)

         30. pantam.
       Šī tiesību norma neaizliedz pielietot kritērijus, kas līguma
         slēgšanas tiesību
       piešķiršanas brīdī ir saistīti ar pretendenta pieredzi. Pretendenta pieredze drīzāk būtu jāņem vēra, jo šai sakarā runa ir par kritēriju, kurš — tā kā tas ir saistīts ar iepirkuma līguma priekšmetu un līguma izpildes kvalitāti —, nekalpo pretendenta piemērotības novērtēšanai, ir nošķirts no priekšnosacījuma par maksātspēju un domāts tam, lai novērtētu ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu.

      (1)  Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV L 199, 54. lpp.).


title: Tiesas nolēmums ( 2014. gada 12. maijs ) lietā E-8/12 – Schenker North AB , Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi (Prasība atcelt EBTA Uzraudzības iestādes lēmumus – Piekļuve dokumentiem – Pieņemamība)

text:
               12.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/16

         TIESAS NOLĒMUMS
   (2014. gada 12. maijs)
   lietā E-8/12

      Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Prasība atcelt EBTA Uzraudzības iestādes lēmumus – Piekļuve dokumentiem – Pieņemamība)
   (2015/C 49/09)
   Lietā E-8/12 Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi attiecībā uz PRASĪBU atcelt trīs EBTA Uzraudzības iestādes lēmumus, kas paziņoti 2012. gada 18. maijā, 2012. gada 23. maijā un 2012. gada 2. jūlijā, ar kuriem liedz piekļuvi konkrētiem dokumentiem EBTA Uzraudzības iestādes lietā Nr. 34250 (Norway Post/Privpak – konkurences noteikumu pārkāpuma lieta) un EUI lietā Nr. 68736 (DB Schenker – pieteikums par publisku piekļuvi attiecībā uz augstākminēto konkurences noteikumu pārkāpuma lietu) un ar kuriem tiek liegta piekļuve informācijai par procedūrām pieprasījumu izskatīšanai attiecībā uz publisku piekļuvi un lietas materiālu pārvaldi saskaņā ar Noteikumiem par piekļuvi dokumentiem (“RAD 2008”), kas ieviesti ar EUI 2008. gada 27. jūnija Lēmumu Nr. 407/08/COL (nav publicēts), Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs un tiesnesis referents Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2014. gada 12. maijā pasludināja nolēmumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo Tiesa:

               1)

               konstatē, ka nav nepieciešams spriest par prasību attiecībā uz EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 9. maija vēstuli, kas paziņota 2012. gada 18. maijā (lieta Nr. 633455), ciktāl prasība attiecas uz piekļuvi satura izklāstam EBTA Uzraudzības iestādes lietā Nr. 34250;

               2)

               prasību attiecībā uz EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 9. maija vēstuli, kas paziņota 2012. gada 18. maijā (lieta Nr. 633455), noraida kā nepieņemamu, ciktāl tā attiecas uz pieeju “vēstulei, kas datēta vai saņemta 2010. gada 13. jūlijā no Norway Post” un “EBTA Uzraudzības iestādes, tostarp tās priekšsēdētēja, un Norway Post un/vai Norvēģijas valdības sākotnējiem protokoliem”;

               3)

               noraida prasību attiecībā uz EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 22. maija vēstuli, kas paziņota 2012. gada 23. maijā, kā nepieņemamu;

               4)

               konstatē, ka nav nepieciešams spriest par prasību attiecībā uz EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 2. jūlija vēstuli, kas paziņota 2012. gada 2. jūlijā (lieta Nr. 639495), ciktāl tā attiecas uz EBTA Uzraudzības iestādes lietas materiālu pārvaldes procedūrām vai EBTA Uzraudzības iestādes procedūrām pieprasījumu izskatīšanai attiecībā uz publisku piekļuvi;

               5)

               prasību attiecībā uz EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 2. jūlija vēstuli, kas paziņota 2012. gada 2. jūlijā (lieta Nr. 639495), noraida kā nepieņemamu, ciktāl tā attiecas uz EBTA Uzraudzības iestādes Kolēģijas lēmumiem par pašreizējām direktoru pilnvarām;

               6)

               piespriež prasītājiem segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-748/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 14. oktobra rīkojums – Montenegro/ITSB (Pudeles forma)

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/77

         Vispārējās tiesas 2015. gada 14. oktobra rīkojums – Montenegro/ITSB (Pudeles forma)
   (Lieta T-748/14) (1)

   (2015/C 398/91)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: Lieta T-808/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. decembrī  – Spānija/Komisija

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. decembrī – Spānija/Komisija
   (Lieta T-808/14)
   (2015/C 034/54)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González, Abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Eiropas Komisijas 2014. gada 1. oktobra Lēmumu par valsts atbalstu SA 27408 (C 24/2010) EX NN 37/2010, EX CP 19/2009), ko Kastīlijas-Lamančas iestādes sniegušas ciparformāta televīzijas zemes apraides izvēršanai attālinātos un ne tik urbanizētos Kastīlijas-Lamančas apvidos
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo neesot ne saimnieciskās priekšrocības kādiem saimniecisko darbību veicošiem uzņēmumiem, ne pasākuma selektivitātes, ne konkurences kropļojuma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti LESD 106. panta 2. punkts un 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts, jo neesot pierādīts, ka būtu bijis pārkāpts tehnoloģiskās neitralitātes princips.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka šīs izmeklēšanas gaitā notikušo pārkāpumu dēļ neesot ievērota valsts atbalsta jomā ievērojamā procesuālā kārtība.

               4.

               Ar pakārtoti izvirzīto ceturto pamatu Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, 14. panta kontekstā tiek apgalvots, ka esot pārkāpti tiesiskās noteiktības, vienlīdzības, samērīguma un subsidiaritātes principi.


title: Lieta C-274/05: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 4. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/6

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 4. jūlijā
   (Lieta C-274/05)
   (2005/C 229/13)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 4. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Georgios Zavos [Georgios Zavvos] un Hans Stēvlbeks [Hans Støvlbæak], Komisijas juridiskā dienesta darbinieki, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika,

                           —

                           neatzīstot citas dalībvalsts kompetentas iestādes izsniegtos izglītības diplomus, kas balstās uz līgumiem par uz diploma saņēmēja kvalifikācijas savstarpēju atzīšanu,

                           —

                           paredzot kompensējošu pasākumu pieņemšanu lielākā skaitā gadījumos, nekā to atļauj direktīva,

                           —

                           uzliekot par pienākumu Symvoulio Anagnoriseos Epangelmatikis Isotimias Titlon Tritovathmias Ekpaidefsis [Padome izglītību apliecinošu dokumentu profesionālās līdzvērtības atzīšanai] pārbaudīt, “vai izglītības iestāde, kurā prasītājs ir ieguvis profesionālo izglītību, pieskaitāma augstākās izglītības iestādēm” un vai “prasītāja profesionālā pieredze atbilst tai, kas nepieciešama gadījumā, ja izglītības ilgums ir vismaz par vienu gadu īsāks nekā tas, kas tiek pieprasīts Grieķijā darbam tādā pašā profesijā”,

                           —

                           neņemot vērā citā dalībvalstī iegūtas profesionālas kvalifikācijas atzīšanu attiecībā uz darbu publiskajā sektorā un reģistrēšanu Techniko Epimelytyrio Elladas [Grieķijas Tehniskajā Kolēģijā] un

                           —

                           pieprasot iesniegt attaisnojošus dokumentus, ko ir norādījusi Grieķijas konsulārā iestāde un tulkojusi Ārlietu ministrija vai advokāts, lai tos reģistrētu Techniko Epimelytyrio Elladas,

                     nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1., 3., 4., 7., 8. un 10. pants Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvā 89/48/EEK (1) par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija pārmet Grieķijas Republikai, ka tā nepareizi transponējusi Direktīvu 89/48/EEK savā tiesību sistēmā.

      (1)  OV L 19, 24.01.1989.


title: Lieta C-123/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 21. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/38

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 21. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-123/06) (1)

   (2006/C 294/77)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 96, 22.04.2006.


title: Lieta T-742/15 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. jūlija spriedums – DD/FRA Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Disciplinārsods — Rājiens — Līguma izbeigšana — Tiesības tikt uzklausītam — Morālais kaitējums

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/36

         Vispārējās tiesas 2017. gada 19. jūlija spriedums – DD/FRA

   (Lieta T-742/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Disciplinārsods - Rājiens - Līguma izbeigšana - Tiesības tikt uzklausītam - Morālais kaitējums)
   (2017/C 283/53)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: DD (pārstāvji – sākotnēji L. Levi un M. Vandenbussche, vēlāk L. Levi, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) (pārstāvji – M. O’Flaherty, pārstāvis, kuram palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 8. oktobra spriedumu DD/FRA (F-106/13 un F-25/14, EU:F:2015:118), lūdzot daļēji atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               DD sedz savus tiesāšanās izdevumus pats;

               3)

               Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta T-302/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Maison de l'Europe Avignon Méditerranée iesniedza 2004. gada 26. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/40

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Maison de l'Europe Avignon Méditerranée iesniedza 2004. gada 26. jūlijā
   (Lieta T-302/04)
   (2004/C 262/76)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla apvienība Maison de l'Europe Avignon Méditerranée, Avignon (Francija), kuru pārstāv François Martineau, avocat.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               piespriest Komisijai samaksāt kopējo summu 394.066,76 eiro apmērā sakarā ar tās finansiālo saistību neizpildi pret Maison de l'Europe Avignon Méditerranée;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus atlīdzināmos izdevumus, kuru kopējā summa ir noteikta 10 000 eiro apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar prasītājas teikto, Komisija kopš 1996. gada ir jau neoficiāli atzinusi to, ka prasītāja ir izveidojusi Info Point Europe. Pēc prasītāja domām, formalizējot situāciju 2000. gadā prasītāja noslēdza līgumu ar Komisiju par Info Point Europe izveidi, tādējādi, pēc prasītājas domām, formalizējot situāciju. 2004. gadā Komisija denonsēja līgumu.
   Ar šo prasību prasītāja vēlas panākt līgumsaistību izpildi no Komisijas puses, lai atgūtu maksājumus par no savas puses sniegtajiem pakalpojumiem Komisijas Eiropas informācijas starpniecības misijas ietvaros sniegtajiem pakalpojumiem kopš 1996. gada.
   Saskaņā ar prasītājas teikto Komisija nav izpildījusi savas līgumsaistības un ir parādā vairākus nokavējuma procentu maksājumus, maksājumus par Avignon festivāla laikā sniegtajiem pakalpojumiem un centra uzturēšanas izdevumiem, kas ietver Eiropas dokumentāciju kopš 1996. gada.


title: Lieta C-656/11: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija — Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos — Padomes lēmums — Juridiskā pamata izvēle — LESD 48. pants — LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkts

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/2

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-656/11) (1)

   (Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Padomes lēmums - Juridiskā pamata izvēle - LESD 48. pants - LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 112/02
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – sākotnēji C. Murrell, vēlāk M. Holt, pārstāvji, kam palīdz A. Dashwood, QC)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Īrija (pārstāvji – E. Creedon un L. Williams, kā arī J. Stanley, pārstāvji, kam palīdz N. J. Travers, BL)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji G. Marhic un M. Veiga, vēlāk A. De Elera)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues un N. Rouam) un Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji V. Kreuschitz, vēlāk S. Pardo Quintillán un J. Enegre)

      Priekšmets

   Prasība atcelt tiesību aktu – Padomes 2011. gada 16. decembra lēmums par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, attiecībā uz to, lai aizstātu minētā nolīguma II pielikumu par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju (OV L 341, 1. lpp.) – Juridiskā pamata izvēle – LESD 48. pants (tādu pasākumu pieņemšana sociālā nodrošinājuma jomā, kas vajadzīgi, lai īstenotu darba ņēmēju pārvietošanās brīvību) vai LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkts (to trešo valstu pilsoņu tiesību noteikšana, kuri likumīgi uzturas dalībvalstī) – Šīs izvēles praktiskā ietekme uz Apvienotās Karalistes tiesībām un pienākumiem saskaņā ar Protokolu Nr. 21 par šīs valsts un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Īrija, Francijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 49, 18.2.2012.


title: Lieta T-231/15: Prasība, kas celta 2015. gada 5. maijā – Haswani/Padome

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/40

         Prasība, kas celta 2015. gada 5. maijā – Haswani/Padome
   (Lieta T-231/15)
   (2015/C 213/65)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: George Haswani (Yabroud, Sīrija) (pārstāvis – G. Karouni, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 6. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/375, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 6. marta Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2015/383, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               rezultātā likt svītrot George Haswani vārdu no iepriekš minēto tiesību aktu pielikumiem;

               —

               piespriest Padomei samaksāt EUR 7 00  000 kā atlīdzinājumu par visu nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest Padomei segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī prasītājam radušos tiesāšanās izdevumus, kurus viņš pamatos tiesvedības gaitā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību, tiesības uz iepriekšēju uzklausīšanu un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo apstrīdēto tiesību aktu pamatojums esot nepietiekams un neprecīzs.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un nav sniegti pierādījumi, jo pret prasītāju vērstajiem ierobežojošajiem pasākumiem neesot reāla un nopietna pamata.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vispārējais samērīguma princips.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek prasīts atlīdzināt prasītājam nodarīto kaitējumu.


title: Lieta T-100/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. novembra spriedums — Rajani /ITSB — Artoz-Papier ( ATOZ ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes ATOZ reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme ARTOZ — Pienākuma sniegt faktiskas izmantošanas pierādījumu neesamība — Piecu gadu termiņa sākums — Agrākās preču zīmes reģistrācijas datums — Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 40/94 73. un 79. pants un ECTK 6. pants)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/25

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. novembra spriedums — Rajani/ITSB — Artoz-Papier (“ATOZ”)
   (Lieta T-100/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ATOZ’ reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “ARTOZ’ - Pienākuma sniegt faktiskas izmantošanas pierādījumu neesamība - Piecu gadu termiņa sākums - Agrākās preču zīmes reģistrācijas datums - Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 40/94 73. un 79. pants un ECTK 6. pants)
   (2009/C 19/45)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Deepak Rajani, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — A. Dustmann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — G. Schneider un A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Artoz-Papier AG, Lenzburg (Šveice)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 1126/2004-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Artoz-Papier AG un Deepak Rajani

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deepak Rajani atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta C-446/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. jūlijā iesniedza Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) – Woonhaven Antwerpen/Khalid Berkani, Asmae Hajji

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. jūlijā iesniedza Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) – Woonhaven Antwerpen/Khalid Berkani, Asmae Hajji

   (Lieta C-446/17)
   (2017/C 318/16)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Vredegerecht te Antwerpen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Woonhaven Antwerpen

      Atbildētāji: Khalid Berkani, Asmae Hajji

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Flāmu valdības atzīta sociālo mājokļu sabiedrība, kura patērētājam izīrē dzīvokli par īres maksu, kura ir atkarīga no tirgus vērtības, ko šī sabiedrība pati ir noteikusi, no vienas puses, un no īrnieka ienākumiem un ģimenes struktūras, no otras puses, ir uzskatāma par uzņēmumu Savienības tiesību izpratnē?

               2)

               Vai attiecības starp atzītu sociālo mājokļu sabiedrību un patērētāju saistībā ar to, ka viņš īrē no tās sociālo dzīvokli, un it īpaši īres parauglīguma 11. pants, kurš ir daļa no šīm attiecībām, ir līgums Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) izpratnē?

               3)

               Vai līgumam vai tiesiskajām attiecībām, kurās atzīta sociālo mājokļu sabiedrība izīrē patērētājam sociālo dzīvokli, ir piemērojama Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, un vai šāda mājokļu sabiedrība, kura izīrē patērētājam sociālo dzīvokli par īres maksu, kas ir atkarīga no tirgus vērtības, ko šī sabiedrība pati ir noteikusi, no vienas puses, un no īrnieka ienākumiem un ģimenes struktūras, no otras puses, saistībā ar šo izīrēšanu ir uzskatāma par pārdevēju vai piegādātāju direktīvas izpratnē?

      (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-209/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. aprīlī — MB System /Komisija

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. aprīlī — MB System/Komisija
   (Lieta T-209/11)
   2011/C 186/53
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Vācija) (pārstāvis –G. Brüggen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 14. decembra Lēmumu C(2010) 8289, galīgā redakcija, par Vācijas valsts atbalstu Nr. C 38/2005 (ex NN 52/2004) par labu Biria grupai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādu pamatu.
   Kļūdains faktu vērtējums

               —

               Kļūdains faktu vērtējums, klasificējot uzņēmumu par grūtībās nonākušu uzņēmumu;

               —

               1999. gada pamatnostādņu par atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai nepiemērošana, klasificējot uzņēmumu par grūtībās nonākušu uzņēmumu un pārbaudot “saistošās nodomu vēstules” vērtīgumu;

               —

               nepietiekams pamatojums attiecībā uz atkāpi no 1999. gada pamatnostādnēm par atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai, klasificējot uzņēmumu par grūtībās nonākušu uzņēmumu un pārbaudot “saistošās nodomu vēstules” vērtīgumu;

               —

               kļūdains faktu vērtējums, nosakot atmaksājamās atbalsta summas, pamatojoties uz to, ka, nosakot atmaksājamās atbalsta summas, nav novērtēta “saistošā nodomu vēstule”.


title: Lieta C-162/06: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 15. novembrī ( Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — International Mail Spain SL / Administración del Estado , Correos (Direktīva 97/67/EK — Kopīgi noteikumi pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai — Pasta pakalpojumu liberalizācija — Iespēja pārrobežu pasta pakalpojumus rezervēt universālo pasta pakalpojumu sniedzējam tiktāl, ciktāl tas vajadzīgs, lai nodrošinātu universālo pakalpojumu uzturēšanu )

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/4

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 15. novembrī (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — International Mail Spain SL/Administración del Estado, Correos

   (Lieta C-162/06) (1)

   (Direktīva 97/67/EK - Kopīgi noteikumi pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai - Pasta pakalpojumu liberalizācija - Iespēja pārrobežu pasta pakalpojumus rezervēt universālo pasta pakalpojumu sniedzējam tiktāl, “ciktāl tas vajadzīgs, lai nodrošinātu universālo pakalpojumu uzturēšanu’)
   (2008/C 8/06)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Supremo
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: International Mail Spain SL

      Atbildētāji: Administración del Estado, Correos

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Supremo — Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, redakcijā pirms grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīvu 2002/39/EK (OV L 15, 14. lpp.), 7. panta 2. punkta interpretācija — Pasta pakalpojumi, kas rezervēti universālo pakalpojumu sniedzējiem — Pārrobežu pasts — Novērtējuma kritēriji — Vienīgi universālo pakalpojumu sniedzēja finansiālā līdzsvara izjaukšanas ņemšana vērā
   Rezolutīvā daļa:
   Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai 7. panta 2. punkts ir interpretējams tādā veidā, ka tas ļauj dalībvalstīm pārrobežu pasta pakalpojumus rezervēt universālo pasta pakalpojumu sniedzējam tikai tad, ja tās pierāda

               —

               ka, neveicot šādu rezervēšanu, šos universālos pakalpojumus nevarētu sniegt vai

               —

               ka šī rezervēšana ir vajadzīga, lai šos pakalpojumus varētu sniegt ekonomiski pieņemamos apstākļos.

      (1)  OV C 143, 17.6.2006.


title: Lieta T-315/10: Prasība, kas celta 2010. gada 23. jūlijā — Groupe Partouche /Komisija

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/25

         Prasība, kas celta 2010. gada 23. jūlijā — Groupe Partouche/Komisija
   (Lieta T-315/10)
   ()
   2010/C 274/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājsa: Groupe Partouche SA (Parīze, Francija) (pārstāvis — J.-J. Sebag, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu par neiebilšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 21. maija Lēmumu C(2010) 3333, ar kuru par saderīgu ar iekšējo tirgu un Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu ir atzīts koncentrācijas projekts, ar kuru Française des Jeux un Groupe Lucien Barrière iegūst kopīgu kontroli pār uzņēmumu Newco, kas ir atbildīgs par pokera spēlei veltītas tīmekļa vietnes Francijā izveidi un uzturēšanu.
   Savas prasības pamatošanai prasītāja apgalvo, ka Komisijai vajadzēja uzdot veikt koncentrācijas pārbaudi Francijas Republikai, ņemot vērā tās ievērojamo ietekmi uz konkurences situāciju Francijā attiecīgajā tirgū.


title: Lieta C-88/07: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 5. marta spriedums – Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (EKL 28. un 30. pants — Preču brīva aprite — Direktīva 2001/83/EK — Ārstniecības augu izcelsmes produkti — Produkti, kas klasificēti kā zāles — Citās dalībvalstīs kā uztura bagātinātāji vai diētiskie produkti likumīgi ražoti vai tirgoti produkti — Jēdziens zāles — Atļauja laist tirgū — Šķērslis — Pamatojums — Veselības aizsardzība — Patērētāju tiesību aizsardzība — Samērīgums — Lēmums Nr. 3052/95/EK — Savstarpējas informācijas apmaiņas procedūra par valsts pasākumiem, atkāpjoties no preču brīvas aprites principa Kopienā)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 5. marta spriedums – Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-88/07) (1)

   (EKL 28. un 30. pants - Preču brīva aprite - Direktīva 2001/83/EK - Ārstniecības augu izcelsmes produkti - Produkti, kas klasificēti kā zāles - Citās dalībvalstīs kā uztura bagātinātāji vai diētiskie produkti likumīgi ražoti vai tirgoti produkti - Jēdziens “zāles” - Atļauja laist tirgū - Šķērslis - Pamatojums - Veselības aizsardzība - Patērētāju tiesību aizsardzība - Samērīgums - Lēmums Nr. 3052/95/EK - Savstarpējas informācijas apmaiņas procedūra par valsts pasākumiem, atkāpjoties no preču brīvas aprites principa Kopienā)
   2009/C 102/04
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves – S. Pardo Quintillán un A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – J. Rodríguez Cárcamo)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde – EKL 28. un 30. panta pārkāpums – Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 13. decembra Lēmuma Nr. 3052/95/EK, ar ko nosaka informācijas apmaiņas procedūru par valsts pasākumiem, atkāpjoties no preču brīvas aprites principa Kopienā (OV L 321, 1. lpp.), 1. un 4. panta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Spānijas Karaliste,

                           —

                           izņemot no tirgus citā dalībvalstī likumīgi ražotus un/vai tirgotus uz ārstniecības augu bāzes izstrādātus produktus, pamatojoties uz administratīvo praksi izņemt no tirgus produktus, kas satur ārstniecības augus, kuri nav iekļauti ne ministrijas 1973. gada 3. oktobra Rīkojuma par īpaša ārstniecības augu izcelsmes zāļu preparātu reģistra izveidošanu (Orden Ministerial por la que se establece el registro especial para preparados a base de especies vegetales medicinales), redakcijā ar grozījumiem, pielikumā, ne Veselības un patērētāju aizsardzības ministrijas 2004. gada 28. janvāra Rīkojuma SCO/190/2004, ar kuru nosaka augu sarakstu, kuru tirdzniecība sabiedrībai to toksiskuma dēļ ir ierobežota vai aizliegta (Orden SCO/190/2004 por la que se establece la lista de plantas cuya venta al público queda prohibida o restringida por razón de su toxicidad), pielikumā, un kas nav preparāti, kas sastāv vienīgi no viena vai vairākiem ārstniecības augiem vai to veselām daļām, gabaliem vai pulveriem, tāpēc ka šis produkts tiek uzskatīts par zālēm, kas tiek tirgotas bez obligātās atļaujas laist tirgū, un

                           —

                           nepaziņojot par šo pasākumu Eiropas Kopienu Komisijai,

                     nav izpildījusi EKL 28. un 30. pantā, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 13. decembra Lēmuma Nr. 3052/95/EK, ar ko nosaka informācijas apmaiņas procedūru par valsts pasākumiem, atkāpjoties no preču brīvas aprites principa Kopienā, 1. un 4. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta T-19/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 1. februāra spriedums – Gómez Echevarría/EUIPO – M and M Direct (“wax by Yuli’s”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “wax by Yuli’s” — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MADWAX” un agrāka valsts grafiska preču zīme “wax” — Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Apjoms, kādā apelācijas padome veic pārbaudi — Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts — Tiesības uz aizstāvību — Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Tiesību ļaunprātīga izmantošana — Pārstāvības procesā EUIPO izdevumi — Regulas Nr. 207/2009 85. panta 1. punkts

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 1. februāra spriedums – Gómez Echevarría/EUIPO – M and M Direct (“wax by Yuli’s”)
   (Lieta T-19/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “wax by Yuli’s” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MADWAX” un agrāka valsts grafiska preču zīme “wax” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Apjoms, kādā apelācijas padome veic pārbaudi - Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts - Tiesības uz aizstāvību - Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Tiesību ļaunprātīga izmantošana - Pārstāvības procesā EUIPO izdevumi - Regulas Nr. 207/2009 85. panta 1. punkts)
   (2017/C 078/28)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yuleidy Caridad Gómez Echevarría (Benalmádena, Spānija) (pārstāvis – E. López Chicheri y Selma, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: M and M Direct Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 6. novembra lēmumu lietā R 951/2014-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp M and M Direct un Gómez Echevarría k-dzi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Yuleidy Caridad Gómez Echevarría atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta C-362/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. jūnijā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) — Maurizio Fiamingo / Rete Ferroviaria Italiana SpA

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. jūnijā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) — Maurizio Fiamingo/Rete Ferroviaria Italiana SpA

   (Lieta C-362/13)
   2013/C 260/52
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Maurizio Fiamingo

      Atbildētāja: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai darbam kuģniecībā ir piemērojamas Direktīvā 1999/70/EK (1) ietvertā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku klauzulas un, it īpaši, vai 2. klauzulas 1. punkts ir attiecināms arī uz noteikta laika darba ņēmējiem, kuri pieņemti darbā uz prāmjiem, kas veic reisus katru dienu?

               2)

               Vai Direktīvā 1999/70/EK ietvertais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku un it īpaši 3. klauzulas 1. punkts aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (Codice di navigazione 332. pants), kurā paredzēta norāde par līguma “ilgumu”, nevis “termiņu”, un vai minētajai direktīvai atbilst tas, ka līguma ilgums ir paredzēts, norādot skaidru galīgo termiņu ilguma ziņā (“maksimāli 78 dienas”), bet neskaidru termiņu beigu datuma ziņā?

               3)

               Vai Direktīvā 1999/70/EK ietvertais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku un it īpaši 3. klauzulas 1. punkts aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (Codice di navigazione 325., 326. un 332. pants), kurā identificēti līguma uz noteiktu laiku objektīvie iemesli, paredzot vienīgi reisu vai reisus, kuri jāveic, kā rezultātā līguma priekšmets (dienests) būtībā sakrīt ar iemeslu (pamatojumu, kāpēc tas noslēgts uz noteiktu laiku)?

               4)

               Vai Direktīvā ietvertais pamatnolīgums nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu (šajā lietā — Codice di navigazione normas), kurā tad, ja tiek izmantoti secīgi līgumi (kas var tikt izmantoti ļaunprātīgi 5. klauzulas izpratnē), tos nav iespējams pārveidot par darba tiesiskajām attiecībām uz nenoteiktu laiku (pasākums, kas Codice di navigazione 326. pantā paredzēts tikai gadījumos, kad nodarbinātā persona ir dienestā nepārtraukti ilgāk nekā vienu gadu, un gadījumos, kad no līguma izbeigšanās līdz nākamā secīgā līguma noslēgšanai paiet laika posms, kas nav ilgāks par sešdesmit dienām)?

      (1)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.).


title: Lieta T-80/08: Prasība, kas celta 2008. gada 19. februārī — CureVac /ITSB — Qiagen ( RNAiFect )

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 19. februārī — CureVac/ITSB — Qiagen (“RNAiFect”)
   (Lieta T-80/08)
   (2008/C 107/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CureVac GmbH, Tübingen (Vācija) (pārstāvis — F. von Stosch, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Qiagen GmbH, Hilden (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 11. decembra lēmumu apelācijas lietā R 1219/2006-1 attiecībā uz iebildumiem Nr. B 771495;

               —

               noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 3 304 813;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Qiagen GmbH;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “RNAiFect” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 5. un 9. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 304 813);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “RNActive” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. un 5. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 2 953 768), turklāt iebildumi vērsti pret reģistrāciju attiecībā uz noteiktām precēm, kas ietilpst 1. un 5. klasē;

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo preču identiskuma un preču zīmju līdzības dēļ starp pretstatītajām preču zīmēm esot sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-389/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. jūlijā — Guccio Gucci /ITSB Chang Qing Qing ( “GUDDY” )

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/34

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. jūlijā — Guccio Gucci/ITSB Chang Qing Qing (“GUDDY”)
   (Lieta T-389/11)
   2011/C 282/67
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Guccio Gucci SpA (Firenze, Itālija) (pārstāvis — F. Jacobacci, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Chang Qing Qing (Firenze, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 143/2010-1 daļā, ar kuru ir noraidīti iebildumi par pārējām precēm, kas ietilpst 9. un 14. klasē, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GUDDY” attiecībā uz dažādām precēm, kas ietilpst 9., 14., 18. un 25. klasē — Kopienas preču zīmju reģistrācijas pieteikums Nr. 6799531

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskas preču zīmes “GUCCI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14., 18. un 25. klasē, Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 121988

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un daļēji noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot (i) rūpīgi izskatījusi iesniegtos dokumentus, lai izdarītu atbilstošu secinājumu par preču zīmes “GUCCI” lielāku atšķirtspēju un par preču zīmju fonētisko salīdzinājumu un līdz ar to esot pieļāvusi kļūdu, (ii) Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācijā un piemērošanā.


title: Lieta C-89/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. februārī iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) – A2A SpA / Agenzia delle Entrate

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. februārī iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) – A2A SpA/Agenzia delle Entrate

   (Lieta C-89/14)
   2014/C 142/28
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Corte Suprema di Cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāja A2A SpA

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 14. pants un Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Regulu (EK) Nr. 659/1999 (2), 9., 11. un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādus valsts tiesību aktus, kuros saistībā ar valsts atbalsta atgūšanas pasākumu, kura pamatā ir 2002. gada 7. jūnijā paziņots Komisijas lēmums, ir paredzēts, ka procenti ir nosakāmi, pamatojoties uz Regulas Nr. 794/2004 V nodaļā ietvertajiem noteikumiem (un it īpaši tās 9. un 11. pantu), tādējādi piemērojot uz saliktu procentu metodi balstītu procentu likmi?

      (1)  OV L 83, 1. lpp.

      (2)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV L 140, 1. lpp.).


title: lieta C-423/05: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 29. novembrī

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/14

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 29. novembrī
   (lieta C-423/05)
   (2006/C 48/27)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 29. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv A. Caeiros un M. Konstantinidis, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, neveicot visus vajadzīgos pasākumus,

                           —

                           lai nodrošinātu atkritumu reģenerāciju vai apglabāšanu, neapdraudot cilvēka veselību un vidi, un lai aizliegtu atkritumu izmešanu, izgāšanu un nekontrolētu apglabāšanu;

                           —

                           lai nodrošinātu, ka atkritumu īpašnieki nodrošina, ka atkritumus pārņem privāts vai valsts atkritumu savācējs vai uzņēmums, kurš veic apglabāšanas vai reģenerācijas darbības, vai paši veic reģenerāciju vai apglabā atkritumus saskaņā ar Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvu 75/442/EEK par atkritumiem (1);

                           —

                           lai nodrošinātu, ka jebkuram uzņēmumam, kas nodarbojas ar apglabāšanas darbībām, būtu kompetentās iestādes izsniegta atļauja;

                           —

                           lai nodrošinātu, ka saistībā ar poligoniem, kuriem bija izdota atļauja vai kuri jau darbojās Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 99/31/EK par atkritumu poligoniem (2) transponēšanas laikā, proti, 2001. gada 16. jūlijā, poligona apsaimniekotājs līdz 2002. gada 16. jūlijam sagatavo un iesniedz kompetentajai iestādei apstiprināšanai poligona projekta un darbības uzlabošanas plānu, tajā iekļaujot ar atļaujas nosacījumiem saistītās ziņas, un visus novēršanas pasākumus, ko apsaimniekotājs uzskata par vajadzīgiem, un lai nodrošinātu, ka pēc poligona projekta un darbības uzlabošanas plāna iesniegšanas kompetentā iestāde pieņem galīgo lēmumu par poligona darbības turpināšanu vai pārtraukšanu, cik ātri vien iespējams slēdzot poligonus, kuriem nedod atļauju darbības turpināšanai, vai apstiprinot izpildāmos darbus un nosakot pārejas periodu plāna izpildei, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 4., 8. un 9. pantu iepriekš minētajā Direktīvā 75/442/EEK, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 91/156/EEK (3), un ar Direktīvas 99/31/EK 14. panta a), b) un c) punktu;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka, pieļaujot, ka ļoti liels skaits nelikumīgu un nekontrolētu poligonu darbojas Francijā, un neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atkritumu apglabāšanu, neapdraudot cilvēka veselību un vidi, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti 4., 8. un 9. pantā Padomes Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, kas grozīta ar Direktīvu 91/156/EEK. Francijas iestādes neapstrīd šo pienākumu neizpildi, taču apstrīd Komisijas norādīto nelikumīgo poligonu skaitu un apgalvo, ka šo poligonu ietekme uz vidi nav nozīmīga, jo poligoni, kam nav atļaujas, pieņem tikai zaļos atkritumus, būvgružus un lielgabarīta atkritumus.
   Informācija, ko sniegušas Francijas iestādes, nav pietiekama, lai novērtētu atļauju sistēmas atbilstību Direktīvas 75/442/EEK 9. panta prasībām: poligoniem, kuru platība ir mazāka par 100 m2 un kuru augstums ir mazāks par 2 metriem, kā arī šādu atkritumu reģenerācijas darbībām atļauja nav nepieciešama. Francijas iestāžu sniegtā interpretācija, saskaņā ar kuru tikai pašvaldību apsaimniekotie poligoni, kam nav atļaujas, ir nelikumīgi, nav pareiza, jo arī privātpersona var apsaimniekot poligonu bez atļaujas.
   Ņemot vērā informāciju, kas tai tika sniegta, Komisija varēja izdarīt tikai secinājumu, ka pretrunā Direktīvas 99/31/EK 14. pantā paredzētajam uzņēmumi, kas nodrošina apglabāšanas darbības un kam nav jāsaņem nekāda atļauja šim mērķim, līdz 2002. gada 16. jūlijam nedz sagatavojuši, nedz iesnieguši kompetentajai iestādei apstiprināšanai katra attiecīgā nelikumīgā vai nekontrolētā poligona projekta un darbības uzlabošanas plānu. Poligons, ko nevar pielāgot minētās direktīvas prasībām, ir nekavējoties jāslēdz. Tādu nelikumīgu poligonu darbība, kam nav projekta un darbības uzlabošanas plāna un kam nav atļaujas, ir Direktīvas 99/31/EK 14. panta pārkāpums.

      (1)  OV L 194, 25.7.1975., 39. lpp.

      (2)  OV L 182, 16.7.1999., 1. lpp.

      (3)  OV L 78, 26.3.1991., 32. lpp.


title: Lieta C-3/06 P: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 8. februārī — Groupe Danone pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Naudas sodi — Pamatnostādnes naudas soda apmēra noteikšanai — Paziņojums par sadarbību)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/6

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 8. februārī — Groupe Danone pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-3/06 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Naudas sodi - Pamatnostādnes naudas soda apmēra noteikšanai - Paziņojums par sadarbību)
   (2007/C 82/11)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Groupe Danone (pārstāvji — A. Vinklers [A. Winckler] un S. Sorinass Himeno [S. Sorinas Jimeno], avocats)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bukē [A. Bouquet] un V. Vilss [W. Wils])
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2005. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-38/02 Groupe Danone/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa daļēji ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2001. gada 5. decembra Lēmumu 2003/569/EK par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (OV L 200, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Groupe Danone atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 25.2.2006.


title: Lieta C-136/09: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 18. marta rīkojums ( Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon/Divani Akropolis Anonimi Xenodocheiaki kai Touristiki Etaireia (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkts — Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā — Direktīva 2001/29/EK — 3. pants — Jēdziens “izziņošana sabiedrībai” — Darbi, kas izziņoti, izmantojot viesnīcas istabās uzstādītus televizorus)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/14

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 18. marta rīkojums (Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon/Divani Akropolis Anonimi Xenodocheiaki kai Touristiki Etaireia

   (Lieta C-136/09) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkts - Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā - Direktīva 2001/29/EK - 3. pants - Jēdziens “izziņošana sabiedrībai” - Darbi, kas izziņoti, izmantojot viesnīcas istabās uzstādītus televizorus)
   2010/C 179/23
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Areios Pagos

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon

      Atbildētājs: Divani Akropolis Anonimi Xenodocheiaki kai Touristiki Etaireia

      Piedaloties: Xenodocheiako Epimelitirio tis Ellados

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Areios Pagos — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas Nr. 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) 3. panta 1. punkta interpretācija — Jēdziens “izziņošana sabiedrībai” — Autordarbu izplatīšana, izmantojot televizorus, kas novietoti viesnīcas numuros un savienoti ar viesnīcā uzstādītu centrālo antenu, bez jebkādas citas viesnīcas iejaukšanās, lai viesnīcas klientiem tiktu pārraidīts signāls

      Rezolutīvā daļa:

   Viesnīcnieks, kas savas viesnīcas numuros novieto ar viesnīcā esošo centrālo antenu savienotus televizorus, veic izziņošanu sabiedrībai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 3. panta 1. punkta izpratnē.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.