title: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 9. februāra spriedums.#Márton Urbán pret Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága.#Hajdú-Bihar Megyei Bíróság lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu.#Autotransports – Tahogrāfa lietošanas noteikumu pārkāpumi – Dalībvalstu pienākums noteikt samērīgus sodus – Fiksēts naudas sods – Soda samērīgums.#Lieta C‑210/10.

text:
         TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)
      2012. gada 9. februārī (
            *1
         )
      “Autotransports — Tahogrāfa lietošanas noteikumu pārkāpumi — Dalībvalstu pienākums noteikt samērīgus sodus — Fiksēts naudas sods — Soda samērīgums”
      Lieta C-210/10
      par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Ungārija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2009. gada 19. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2010. gada 3. maijā, tiesvedībā

            Márton Urbán

      pret

            Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága.

      TIESA (pirmā palāta)
      šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ticano [A. Tizzano], tiesneši M. Safjans [M. Safjan], M. Ilešičs [M. Ilešič], E. Levits un M. Bergere [M. Berger] (referente),
      ģenerāladvokāts J. Mazaks [J. Mazák],
      sekretārs A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
      ņemot vērā rakstveida procesu,
      ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:

               —

               Ungārijas valdības vārdā – Z. Fehér, K. Szíjjártó un G. Koós, pārstāvji,

               —

               Dānijas valdības vārdā – V. Pasternak Jørgensen, pārstāve,

               —

               Austrijas valdības vārdā – E. Riedl, pārstāvis,

               —

               Eiropas Komisijas vārdā – N. Yerrell un K. Talabér-Ritz, pārstāves,

         ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
      pasludina šo spriedumu.

         Spriedums

               1

               Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 (OV L 102, 1. lpp.), 19. panta 1. un 4. punkta interpretāciju.

               2

               Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā M. Urbāna [M. Urbán] prasībā pret Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága (Ziemeļalfeldas reģiona Galveno muitas un finanšu uzraudzības pārvaldi) par naudas soda piemērošanu saistībā ar reģistrācijas kontrolierīces datu reģistrācijas diagrammas izmantošanas noteikumu pārkāpumu pamatlietā esošā prasītāja vadītajā kravas automašīnā.

         Atbilstošās tiesību normas

         Savienības tiesības

               3

               Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā (OV L 370, 8. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 7. nod., 1. sēj., 227. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 561/2006 (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 3821/85”), 13.–16. pantā ir paredzēti darba devēju un transportlīdzekļu vadītāju pienākumi attiecībā uz reģistrācijas kontrolierīču un datu reģistrācijas diagrammu izmantošanu.

               4

               Saskaņā ar Regulas Nr. 3821/85 15. panta 5. punktu:
               “Apkalpes locekļi [transportlīdzekļa vadītājs] savās datu reģistrācijas diagrammās ieraksta šādu informāciju:

                        a)

                        sākot jaunu diagrammu – uzvārdu un vārdu;

                        b)

                        diagrammas izmantošanas sākuma datumu un vietu, izmantošanas beigu datumu un vietu;

                        c)

                        izmantojamā transportlīdzekļa reģistrācijas numuru – [līdz] pirmajam uz diagrammas reģistrētajam braucienam izmantojamā transportlīdzekļa numuru, kā arī diagrammas izmantošanas laikā nomainītā transportlīdzekļa numuru;

                        d)

                        odometra rādījumus:

                                 —

                                 pirmā diagrammā reģistrētā brauciena sākumā,

                                 —

                                 pēdējā diagrammā reģistrētā brauciena beigās,

                                 —

                                 nomainot transportlīdzekli darba dienas laikā (nolasījums no transportlīdzekļa, uz kuru norīkots darbā, un no transportlīdzekļa, uz kuru pāriet;

                        e)

                        transportlīdzekļu nomaiņas laiku.”

               5

               Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkta c) apakšpunktā ir noteikts:
               “Pilnvarots inspektors var pārbaudīt atbilstību Regulai (EK) Nr. 561/2006, analizējot reģistrācijas diagrammas, displejā redzamos vai izdrukātos datus, ko ir reģistrējusi reģistrācijas iekārta [kontrolierīce] vai vadītāja karte, vai analizējot jebkurus citus papilddokumentus, kas pamato noteikumu neievērošanu, piemēram, tos, kas noteikti 16. panta 2. un 3. punktā.”

               6

               Regulas Nr. 561/2006 19. panta 1. un 4. punktā ir noteikts:
               “1.   Dalībvalstis paredz noteikumus par sodiem, ko piemēro par šīs regulas un Regulas (EEK) Nr. 3821/85 pārkāpumiem, un nodrošina, ka tie tiek īstenoti. Šiem sodiem ir jābūt efektīviem, samērīgiem, preventīviem un nediskriminējošiem. [..]
               [..]
               4.   Dalībvalstis nodrošina, ka samērīgu sodu sistēma, kas var ietvert naudassodus, par šīs regulas un Regulas (EEK) Nr. 3821/85 pārkāpumiem ir spēkā attiecībā uz uzņēmumiem vai iesaistītajiem nosūtītājiem, ekspeditoriem, ceļojumu rīkotājiem, galvenajiem uzņēmējiem, apakšuzņēmējiem un transportlīdzekļu vadītāju aģentūrām.”

               7

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK atcelšanu (OV L 102, 35. lpp.) 9. panta 1. un 3. punktā ir paredzēts:
               “1.   Dalībvalstis ievieš riska novērtējuma sistēmu uzņēmumiem, kura pamatojas uz uzņēmumu izdarīto Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 pārkāpumu nosacītu skaitu un smaguma pakāpi. [..]
               [..]
               3.   Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 pārkāpumu sākotnējais saraksts ir noteikts III pielikumā.
               Nolūkā sniegt pamatnostādnes attiecībā uz Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 pārkāpumu izvērtējumu Komisija attiecīgos gadījumos var saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru pielāgot III pielikumu, lai paredzētu pamatnostādnes attiecībā uz pārkāpumu vispārējo kopumu, sadalot pārkāpumus kategorijās pēc to smaguma.
               [..]”

         Valsts tiesības

               8

               1988. gada Likuma Nr. I par ceļu satiksmi (a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény, turpmāk tekstā – “Satiksmes likums”) 20. panta 1. un 4. punktā pārkāpuma izdarīšanas brīdī spēkā esošajā redakcijā (Magyar Közlöny 2006/1) ir noteikts:
               “1.   Naudas sodu piemēro personām, kuras pārkāpj šādus šā likuma vai citu tiesību aktu noteikumus:
               [..]

                        c)

                        noteikumus par vadīšanas laikposmiem, pārtraukumiem un atpūtas laiku, kas paredzēti [Regulā Nr. 561/2006], šajā likumā, kā arī ar 2001. gada Likumu Nr. IX ratificētajā Eiropas valstu līgumā attiecībā uz transportlīdzekļu apkalpju darbu starptautiskajos autopārvadājumos (AETR);

                        d)

                        noteikumus par reģistrācijas kontrolierīču un tahogrāfa apļveida diagrammu lietošanu, kas paredzēti [Regulā Nr. 3821/85] un šajā likumā;

                  [..]
               4.   Personām, kuras pārkāpj 1. punkta noteikumus, piemēro naudas sodu apmērā no HUF 50000 līdz HUF 800000. Par konkrētu tiesību normu pārkāpumiem piemērojamo naudas sodu apmēru nosaka speciālā tiesību aktā. Ja par atbildīgām 1. punkta noteikumu pārkāpumā ir uzskatāmas vairākas personas, paredzētā naudas soda summa jāsadala atbilstoši attiecīgo personu atbildībai.
               [..]”

               9

               Satiksmes likuma 20. panta 4. punktā minētais un pamatlietas faktiskajiem apstākļiem piemērojamais speciālais tiesību akts bija Valdības 2007. gada 31. marta dekrēts Nr. 57/2007 par apmēru, kādā piemērojami naudas sodi par konkrētu tiesību normu pārkāpumiem preču un pasažieru autopārvadājumu jomā (a közúti árufuvarozáshoz és személyszállításhoz kapcsolódó egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről szóló 57/2007. Korm. rendelet, Magyar Közlöny 2007/39; turpmāk tekstā – “Valdības dekrēts Nr. 57/2007”).

               10

               Valdības dekrēta Nr. 57/2007 1. panta 1. punktā ir noteikts:
               “Likuma 20. panta 1. punkta noteikumu pārkāpējiem administratīvā procedūrā piemēro 2.–10. pantā paredzētos naudas sodus.”

               11

               Valdības dekrēta Nr. 57/2007 5. panta 1. punktā ir noteikts:
               “[Satiksmes] likuma 20. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto tiesību normu pārkāpējam jāmaksā naudas sods 4. tabulā noteiktajam atbilstošā apmērā.
               Ja kontroli veicošā iestāde konstatē, ka trūkst 1. punktā minētā dokumenta, bet trūkstošais dokuments, kas ir bijis derīgs kontroles veikšanas dienā, minētajai iestādei tiek iesniegts astoņu dienu laikā pēc kontroles veikšanas dienas, attiecīgajā punktā paredzētā naudas soda summa jāsamazina par 50 %.”

               12

               Pamatlietas faktu iestāšanās laikā minētā tabula bija šāda:

                           Nr.

                           Darbības vai dokumentu trūkumi, par ko piemērojams naudas sods

                           Tiesiskais pamats

                           Naudas soda apmērs (HUF)

                           3

                           Datu reģistrācijas diagrammu lietošanas tiesiskā regulējuma pārkāpums

                           Regulas Nr. 3821/85 13.–16. pants

                           100 000

         Tiesvedība pamatlietā un prejudiciālie jautājumi

               13

               2009. gada 25. martā, Ārtāndas [Ártánd] robežas šķērsošanas vietā veicot pārbaudi uz ceļiem, Debrecenas (Ungārija) muitas iestādes patruļa pārbaudīja kravas automašīnu ar Ungārijas valsts reģistrācijas numuru ceļā no Ungārijas uz Rumāniju vadošā M. Urbāna reģistrācijas kontrolierīci un reģistrācijas apļveida diagrammas. Kontroles gaitā saistībā ar tahogrāfa lietošanu netika konstatēts neviens trūkums. Tomēr vienā no M. Urbāna uzrādītajām piecpadsmit reģistrācijas apļveida diagrammām nebija uzrādīts nobraukums atbraucot.

               14

               Tādēļ pirmās instances muitas iestāde ar 2009. gada 25. marta lēmumu par datu reģistrācijas diagrammu lietošanas noteikumu pārkāpumu M. Urbānam piemēroja administratīvu naudas sodu HUF 100000 apmērā (kas tolaik atbilda aptuveni EUR 332).

               15

               M. Urbāns šo lēmumu pārsūdzēja administratīvi, lai panāktu, ka piemērotais naudas sods tiktu atcelts vai tā apmērs samazināts, pamatojoties uz to, ka šā naudas soda piemērošana izrādoties esam pārmērīga salīdzinājumā ar viņam pārmesto pienākuma neizpildi, jo odometra rādījums esot bijis atrodams pavadzīmē.

               16

               Atbildētāja pamatlietā kā otrā instance, konstatējusi, ka pirmajā instancē esot pareizi piemēroti Valdības dekrēta Nr. 57/2007 5. panta 1. punkts un tajā minētās 4. tabulas 3. punkts, kur ir norādīts objektīvs pārkāpums un tam atbilstošs naudas soda apmērs, kas muitas iestādei ir saistošs, 2009. gada 12. maijā minēto sūdzību noraidīja.

               17

               M. Urbāns par šo lēmumu cēla prasību Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Hajdū–Biharas meģes tiesā), lūdzot to atcelt. Atkārtojot savā administratīvajā sūdzībā izklāstītos argumentus, viņš apgalvoja, ka pēdējā brauciena beigās esošā odometra rādījuma neietveršana reģistrācijas kontrolierīces datu reģistrācijas diagrammā nekādi neliecinot par iespējami ļaunprātīgu rīcību, jo šī informācija esot bijusi norādīta pavadzīmē. Tātad datu reģistrācijas diagrammā nenorādīto informāciju esot bijis iespējams precīzi pārbaudīt, pamatojoties uz minētajā pavadzīmē norādītajām ziņām.

               18

               Šādos apstākļos Hajdú-Bihar Megyei Bíróság, šaubīdamās par Valdības dekrētā Nr. 57/2007 paredzētās sodu sistēmas samērīgumu salīdzinājumā ar Regulās Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 izvirzīto mērķi, nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:

                        “1)

                        Vai [Regulas Nr. 561/2006] 19. panta 1. un 4. punktā noteiktajai samērīguma prasībai atbilst sodu sistēma, kurā paredzēts, ka par ikvienu [Regulas Nr. 3821/85] 13.–16. panta noteikumu [..] pārkāpumu obligāti jāpiemēro naudas sods fiksētā HUF 100000 apmērā?

                        2)

                        Vai samērīguma prasībai atbilst sodu sistēma, kurā naudas soda apmērs netiek pielāgots atbilstoši izdarītā pārkāpuma smagumam?

                        3)

                        Vai samērīguma prasībai atbilst sodu sistēma, kurā nav ļauts ņemt vērā nevienu pārkāpēja vainu mīkstinošu apstākli?

                        4)

                        Vai samērīguma prasībai atbilst sodu sistēma, kurā nav paredzēta atšķirīga attieksme atkarībā no pārkāpuma izdarītāja personiskajiem apstākļiem?”

         Par prejudiciālajiem jautājumiem

         Par pirmo un otro jautājumu

               19

               Ar savu pirmo un otro jautājumu, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 561/2006 19. panta 1. un 4. punktā noteiktā samērīguma prasība ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāda sodu sistēma kā ar Valdības dekrētu Nr. 57/2007 ieviestā, kurā ir paredzēts piemērot fiksēta apmēra naudas sodu par visiem Regulas Nr. 3821/85 13.–16. pantā izklāstīto datu reģistrācijas diagrammu izmantošanas noteikumu pārkāpumiem, lai cik smagi tie arī nebūtu.

               20

               Ievadam jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 561/2006 preambulas 27. apsvērumā teikto, lai skaidri un efektīvi piemērotu noteikumus par transportlīdzekļa vadīšanas un atpūtas laiku, vēlams nodrošināt vienveidīgus noteikumus par transporta uzņēmumu un transportlīdzekļu vadītāju atbildību par minētās regulas pārkāpumiem, par kuru dalībvalstīs var tikt paredzēti kriminālsodi, civiltiesiski vai administratīvi sodi.

               21

               Šajā ziņā minētās regulas 19. panta 1. punktā dalībvalstīm ir noteikts pienākums paredzēt “noteikumus par sodiem, ko piemēro par šīs regulas un Regulas [..] Nr. 3821/85 pārkāpumiem [un kuriem] ir jābūt efektīviem, samērīgiem, preventīviem un nediskriminējošiem”.

               22

               Tomēr jākonstatē, ka minētajā regulā nav sīkāk reglamentēts, kā minētie valsts sodi būtu nosakāmi, un nav arī norādīts neviens skaidri noteikts kritērijs šādu sodu samērīguma novērtēšanai.

               23

               Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai, ja nav veikta Savienības tiesību saskaņošana attiecībā uz piemērojamajām sankcijām par tādu nosacījumu neievērošanu, kas paredzēti ar šīm tiesībām izveidotajā sistēmā, dalībvalstu kompetencē ir izvēlēties sankcijas, ko tās uzskata par piemērotām. Tomēr tām sava kompetence ir jāīsteno, ievērojot Savienības tiesības un to vispārējos principus, tātad arī samērīguma principu (it īpaši skat. 2001. gada 12. jūlija spriedumu lietā C-262/99 Louloudakis, Recueil, I-5547. lpp., 67. punkts, un 2010. gada 29. jūlija spriedumu lietā C-188/09 Profaktor Kulesza, Frankowski, Jóźwiak, Orłowski, Krājums, I-7639. lpp., 29. punkts).

               24

               Tādējādi šajā gadījumā pamatlietā aplūkotajos valsts tiesību aktos atļautie represīvie pasākumi nedrīkst pārsniegt šajos tiesību aktos leģitīmi paredzēto mērķu sasniegšanai atbilstošo un vajadzīgo, ar nosacījumu, ka gadījumā, ja iespējams izvēlēties starp vairākiem piemērotiem pasākumiem, ir jāizvēlas mazāk ierobežojošais un radītās neērtības nedrīkst būt nesamērīgas salīdzinājumā ar sasniedzamajiem mērķiem (šajā ziņā skat. 2010. gada 9. marta spriedumu apvienotajās lietās C-379/08 un C-380/08 ERG u.c., Krājums, I-2007. lpp., 86. punkts).

               25

               Saistībā ar Regulām Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 šie mērķi ir, pirmkārt, uzlabot šo regulu piemērošanas subjektu lokā esošo transportlīdzekļu vadītāju darba apstākļus, kā arī ceļu satiksmes drošību vispār un, otrkārt, paredzēt vienveidīgus noteikumus par transportlīdzekļu vadīšanas un vadītāju atpūtas laiku, kā arī to kontroli.

               26

               Tālab minētajās regulās ir paredzēts pasākumu kopums, tostarp vienveidīgi noteikumi par transportlīdzekļu vadīšanas laikposmiem un atpūtas laikiem, kā arī to kontroli, kuru ievērošana dalībvalstīm ir jānodrošina, piemērojot sistēmu sodīšanai par ikvienu šo regulu pārkāpumu.

               27

               Atbildot uz šā sprieduma 19. punktā pārformulētajā redakcijā izteiktajiem pirmo un otro jautājumu, ir jāņem vērā šie principi.

               28

               Šajā gadījumā jānorāda, ka Satiksmes likuma 20. panta 4. punktā ir paredzēts, ka personām, kuras pārkāpj Regulu Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 noteikumus, piemēro naudas sodu apmērā no HUF 50000 līdz HUF 800000. Vienlīdz jāpiebilst, ka šajā tiesību normā kompetentās iestādes ir apveltītas ar tiesībām naudas soda apmēru noteikt, ņemot vērā pārkāpuma veidu un smagumu.

               29

               Tomēr Valdības dekrēta Nr. 57/2007 5. panta 1. punktā ir paredzēts naudas sods fiksētā HUF 100000 apmērā par visiem Regulas Nr. 3821/85 13.–16. pantā paredzēto datu reģistrācijas diagrammu lietošanas noteikumu pārkāpumiem, neparedzot, ka tie būtu šķirojami atkarībā no attiecīgo dažādo pārkāpumu veida un smaguma.

               30

               Tādējādi, pat ja tāda sistēma kā pamatlietā aplūkotā var arī izrādīties esam atbilstoša, lai sasniegtu Regulās Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 izvirzītos mērķus, tomēr jākonstatē, ka tā pārsniedz šajās regulās leģitīmi paredzēto mērķu sasniegšanai vajadzīgo.

               31

               No Regulas Nr. 3821/85 15. panta 5. punkta patiešām izriet, ka transportlīdzekļa vadītājam ir pienākums reģistrācijas diagrammā ierakstīt odometra rādījumu “pēdējā diagrammā reģistrētā brauciena beigās”.

               32

               Tomēr šīs informācijas nenorādīšana, pretēji tam, ko apgalvo Ungārija, ir jāuzskata par nelielu pārkāpumu.

               33

               Proti, kā pareizi norāda arī Komisija, ne visi Regulu Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 pārkāpumi ir vienlīdz smagi. Pārkāpumi, kas var liegt iedarbīgi kontrolēt transportlīdzekļu vadītāju darba apstākļu un ceļu satiksmes drošības ievērošanu, nav ietilpināmi tajā pašā kategorijā, kurai piederīgi nelieli pārkāpumi, kuri, lai arī tie patiešām būtu attiecīgo regulu noteikumu pārkāpumi, tomēr neliedz kontrolēt attiecīgajos Savienības tiesību aktos paredzēto pienākumu ievērošanu.

               34

               Šajā ziņā, kā vienlīdz apgalvo Komisija, Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkta, kurā ir paredzēts, ka “pēc pilnvarota kontroles darbinieka pieprasījuma autovadītājam jāuzrāda kārtējās darba nedēļas datu reģistrācijas diagrammas un noteikti arī iepriekšējās nedēļas pēdējās darba dienas reģistrācijas diagrammas”, pārkāpums ir nopietnāks par šīs regulas 15. panta 1. punkta, kurā noteikts, ka transportlīdzekļu vadītājiem ir pienākums nelietot netīras vai bojātas datu reģistrācijas diagrammas un tās pienācīgi aizsargāt, pārkāpumu.

               35

               Tāpat jākonstatē, ka apstāklim, ka transportlīdzekļa vadītājs datu reģistrācijas diagrammā nav ierakstījis odometra rādījumu pēdējā brauciena beigās, ir minimāla – ja vispār kāda – ietekme uz ceļu satiksmes drošību, ņemot vērā pārējos šajā pašā 15. pantā uzskaitītos pienākumus.

               36

               Šo konstatējumu apstiprina fakts, ka Komisija, pamatojoties uz Direktīvas 2006/22 9. panta 3. punktu, ir pieņēmusi 2009. gada 30. janvāra Direktīvu 2009/5/EK par grozījumu izdarīšanu Direktīvas 2006/22 III pielikumā (OV L 29, 45. lpp.), kurā ietvertas pamatnostādnes attiecībā uz Regulu Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 pārkāpumu vispārējo kopumu, sadalot pārkāpumus kategorijās atbilstoši to smagumam.

               37

               Lai arī doma par Regulu Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 noteikumu dažādu pārkāpumu gradāciju patiešām tikusi precizēta tikai vēlāk, proti, Direktīvā 2006/22 un Direktīvā 2009/5, kuras nav piemērojamas šajā lietā, tomēr jākonstatē, ka šī doma netieši izrietēja jau no Regulas Nr. 561/2006. Proti, jautājumā par sodiem tās preambulas 26. apsvērumā bija minēts “kopējs pasākumu klāsts, kas paredzēti dalībvalstīm”.

               38

               Turklāt šajā III pielikumā, kurā Regulas Nr. 561/2006 pārkāpumu grupas ir nošķirtas no Regulas Nr. 3821/85 pārkāpumu grupām, attiecībā uz katra veida pienākumiem ir norāde par to juridisko pamatu, pārkāpumu veidu un smaguma pakāpi. Atbilstoši tai pārkāpumi tiek iedalīti trīs līmeņos, proti, kā “ļoti nopietns pārkāpums”, “nopietns pārkāpums” un “neliels pārkāpums”.

               39

               Jautājumā par Regulas Nr. 3821/85 pārkāpumiem saistībā ar informācijas ierakstīšanas pienākumiem, kuru juridiskais pamats ir Regulas Nr. 3821/85 15. panta 5. punkts, minētajā pielikumā ir paredzēts pārkāpums ar nosaukumu “Datu reģistrācijas diagrammā nav odometra nolasījuma (beigu)”. Šis pārkāpums tiek uzskatīts par “nelielu pārkāpumu”.

               40

               Turklāt, lai arī dalībvalstīm ir jāparedz sodi gadījumā, ja nav norādīts nobraukums atbraucot, jākonstatē, ka šī norāde nav neizbēgami vajadzīga, lai sekmīgi kontrolētu noteikumu par transportlīdzekļa vadīšanas un atpūtas laika ievērošanu. Tāpat arī neviens minētās norādes trūkums nav tāds pats apdraudējums ceļu satiksmes drošībai kā pārējo ar “informācijas ierakstīšanu” saistīto pārkāpumu kategorijā ietilpstošo tiesību normu pārkāpums.

               41

               Tādēļ, ņemot vērā Savienības tiesiskā regulējuma mērķus, fiksēta apmēra naudas soda piemērošana par visiem datu reģistrācijas diagrammu izmantošanas noteikumu pārkāpumiem, minētā naudas soda apmēru nepielāgojot atbilstoši pārkāpuma smagumam, izrādās esam nesamērīga.

               42

               Turklāt jānorāda, ka Ungārijas likumdevējs 2009. gada 29. jūlijā ir pieņēmis tiesvedībai pamatlietā nepiemērojamo Valdības dekrētu Nr. 156/2009, ar kuru Valdības dekrēts Nr. 57/2007 no 2009. gada 1. augusta ir atcelts.

               43

               Ar minēto Valdības dekrētu ieviestajā jaunajā sodu sistēmā turpmāk ir paredzēts naudas soda apmēru pielāgot atbilstoši Regulas Nr. 3821/85 13.–16. panta pārkāpumu smagumam. Par pārkāpumiem, kas ir analoģiski pamatlietā aplūkotajam, minētajā Valdības dekrētā ir paredzēts piemērot naudas sodu HUF 30000 apmērā un šie pārkāpumi ir kvalificēti kā “nelieli pārkāpumi”.

               44

               Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, uz pirmo un otro jautājumu jāatbild, ka Regulas Nr. 561/2006 19. panta 1. un 4. punktā noteiktā samērīguma prasība ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāda sodu sistēma kā ar Valdības dekrētu Nr. 57/2007 ieviestā, kurā ir paredzēts piemērot fiksēta apmēra naudas sodu par visiem Regulas Nr. 3821/85 13.–16. pantā izklāstīto datu reģistrācijas diagrammu izmantošanas noteikumu pārkāpumiem, lai cik smagi tie arī nebūtu.

         Par trešo un ceturto jautājumu

               45

               Ar savu trešo un ceturto jautājumu, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 561/2006 19. panta 1. un 4. punktā noteiktā samērīguma prasība ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā, pirmkārt, tāda sodu sistēma kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir paredzēta pārkāpumu izdarītāju objektīvā atbildība, un, otrkārt, ar šo sistēmu paredzētā soda bargums.

               46

               Uzreiz jāatgādina, ka atbilstoši lietas materiālos norādītajam par Valdības dekrēta Nr. 57/2007 5. panta 1. punkta izpildi atbildīgajām valsts iestādēm nav nekādu iespēju nepiemērot naudas sodu paredzētajā fiksētajā apmērā, ņemot vērā attiecīgā gadījuma konkrētos apstākļus, un tādējādi pielāgot šo apmēru šiem apstākļiem.

               47

               Jautājumā, pirmkārt, par to, vai ar samērīguma principu ir saderīga objektīvās atbildības ieviešana, jākonstatē, ka Tiesa jau ir nospriedusi, ka šāda sistēma sodīšanai par kādas, konkrēti, sociālo jomu attiecībā uz autotransportu reglamentējošas, regulas pārkāpumiem nav pati par sevi nesaderīga ar Kopienu tiesībām (šajā ziņā skat. 1990. gada 10. jūlija spriedumu lietā C-326/88 Hansen, Recueil, I-2911. lpp., 14.–19. punkts, kā arī 1991. gada 2. oktobra spriedumu lietā C-7/90 Vandevenne u.c., Recueil, I-4371. lpp., 16. un 17. punkts; pēc analoģijas attiecībā uz citām jomām skat. 1997. gada 27. februāra spriedumu lietā C-177/95 Ebony Maritime un Loten Navigation, Recueil, I-1111. lpp., 36. punkts).

               48

               Proti, pēc Tiesas domām, objektīvās atbildības sistēmas ieviešana nav nesamērīga ar sasniedzamajiem mērķiem, ja šī sistēma ir tāda, kas mudina attiecīgās personas ievērot regulas noteikumus, un ja sasniedzamie mērķi atbilst vispārējām interesēm, kas var pamatot šādas sistēmas ieviešanu (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Hansen, 19. punkts).

               49

               Ievērojot šo judikatūru, turklāt jāatgādina, ka atbildība par pienākumu saistībā ar reģistrācijas kontrolierīcēm izpildi Regulā Nr. 3821/85 tiek noteikta tostarp arī autovadītājiem. Šīs regulas noteikumos par datu reģistrācijas diagrammu izmantošanu ir precīzi noteikts, kā transportlīdzekļu vadītājiem jāieraksta vajadzīgās ziņas, piemēram, odometra rādījums. Tādējādi saskaņā ar minētās regulas 15. panta 5. punkta d) apakšpunkta otro ievilkumu datu reģistrācijas diagrammā obligāti ir jānorāda nobraukums atbraucot.

               50

               Saskaņā ar Ungārijas tiesību aktiem šis pienākums nav izpildīts, ja datu reģistrācijas diagrammā nav pēdējā brauciena beigām atbilstošā odometra rādījuma. Tādējādi, lai netiktu izdarīts pārkāpums, transportlīdzekļa vadītājam jāizpilda Regulā Nr. 3821/85 noteiktie pienākumi.

               51

               Ievērojot, ka, pirmkārt, minētā objektīvās atbildības sistēma ir tāda, kas mudina autovadītājus ievērot Regulas Nr. 3821/85 noteikumus, un ka, otrkārt, ceļu satiksmes drošība un autovadītāju darba apstākļu uzlabošana atbilst vispārējām interesēm, objektīvās atbildības sistēmas ieviešana Ungārijas tiesību aktos var būt pamatota.

               52

               Tādēļ tādas objektīvās atbildības sistēmas kā pamatlietā aplūkotā, kurā tiek paredzēts sods par minētās regulas noteikumu pārkāpumu, ieviešana pati par sevi nav nesaderīga ar Savienības tiesībām.

               53

               Otrkārt, jautājumā par pamatlietā ar aplūkoto sodu sistēmu paredzētā naudas soda bargumu jāatgādina šā sprieduma 23. un 24. punktā citētā judikatūra, ka dalībvalstu kompetencē ir izvēlēties sankcijas, ko tās uzskata par piemērotām. Tomēr dalībvalstīm šī kompetence ir jāīsteno, ievērojot Savienības tiesības un to vispārējos principus, tātad arī samērīguma principu. Represīvie pasākumi tātad nedrīkst tostarp pārsniegt attiecīgajos tiesību aktos leģitīmi paredzēto mērķu sasniegšanai vajadzīgo, nedz arī būt nesamērīgi salīdzinājumā ar šiem mērķiem.

               54

               Šajā ziņā jānorāda, ka samērīguma princips dalībvalstīm ir jāievēro, ne tikai nosakot pārkāpuma sastāvu un paredzot noteikumus par naudas sodu bargumu, bet arī izvērtējot aspektus, kas var būt ņemami vērā, lai noteiktu naudas sodu.

               55

               Tam esot paskaidrotam, jākonstatē, ka par sodīšanu saistībā ar Regulu Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 pārkāpumiem atbildīgajām valsts iestādēm noteiktais pienākums piemērot naudas sodu fiksētā HUF 100000 apmērā bez iespējas ņemt vērā konkrētos attiecīgās lietas apstākļus un vajadzības gadījumā samazināt šā naudas soda apmēru neatbilst šā sprieduma 23. un 24. punktā citētajā judikatūrā prasītajiem nosacījumiem.

               56

               Tādēļ Ungārijas sodu sistēma izrādās esam nesamērīga, konkrēti, tādā gadījumā kā pamatlietā aplūkotais, kad tikai viena no piecpadsmit pārbaudītajām reģistrācijas apļveida diagrammām nebija pareizi aizpildīta, proti, tajā nebija uzrādīts nobraukums atbraucot. Turklāt no Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem izriet, ka pamatlietā aplūkotā nereģistrēšana nevarēja būt ļaunprātīga rīcība, jo datu reģistrācijas diagrammā iztrūkstošā informācija savukārt bija norādīta pavadzīmē.

               57

               Proti, jautājumā, pirmkārt, par nosacījumu, ka represīvais pasākums nedrīkst pārsniegt pamatlietā aplūkotajos tiesību aktos leģitīmi paredzēto mērķu sasniegšanai vajadzīgo, jākonstatē, ka kompetentajām valsts iestādēm sasniegt vēlamos mērķus būtu bijis vienlīdz iespējams ar ne tik ierobežojošiem pasākumiem, ievērojot, ka ar izdarīto pārkāpumu patiesībā netika apdraudēti Regulās Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 paredzētie ceļu satiksmes drošības un autovadītāju darba apstākļu mērķi.

               58

               Jautājumā, otrkārt, par nosacījumu, ka represīvais pasākums nedrīkst būt nesamērīgs salīdzinājumā ar minētajiem mērķiem, jākonstatē, ka minētā naudas soda apmērs, kā izriet no iesniedzējtiesas nolēmuma, ir gandrīz vienāds ar algota darbinieka vidējo neto izpeļņu Ungārijā. Tādēļ soda bargums pamatlietā izrādās esam nesamērīgs salīdzinājumā ar izdarīto pārkāpumu.

               59

               Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, uz trešo un ceturto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 561/2006 19. panta 1. un 4. punktā noteiktā samērīguma prasība ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tāda sodu sistēma kā ar Valdības dekrētu Nr. 57/2007 ieviestā, kurā ir paredzēta objektīvā atbildība. Tomēr tā jāinterpretē kā ar šo sistēmu paredzētā soda bargumu aizliedzoša.

         Par tiesāšanās izdevumiem

               60

               Attiecībā uz pamatlietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku izdevumi, nav atlīdzināmi.

               Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:

                           1)

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85, 19. panta 1. un 4. punktā paredzētā samērīguma prasība ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāda sodu sistēma kā ar Valdības 2007. gada 31. marta dekrētu Nr. 57/2007 par apmēru, kādā piemērojami naudas sodi par konkrētu tiesību normu pārkāpumiem preču un pasažieru autopārvadājumu jomā (a közúti árufuvarozáshoz és személyszállításhoz kapcsolódó egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről szóló 57/2007. Korm. Rendelet), ieviestā, kurā ir paredzēts piemērot fiksēta apmēra naudas sodu par visiem Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 561/2006, 13.–16. pantā izklāstīto datu reģistrācijas diagrammu izmantošanas noteikumu pārkāpumiem, lai cik smagi tie arī nebūtu;

                           2)

                           Regulas Nr. 561/2006 19. panta 1. un 4. punktā noteiktā samērīguma prasība ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tāda sodu sistēma kā ar Valdības 2007. gada 31. marta dekrētu Nr. 57/2007 par apmēru, kādā piemērojami naudas sodi par konkrētu tiesību normu pārkāpumiem preču un pasažieru autopārvadājumu jomā, ieviestā, kurā ir paredzēta objektīvā atbildība. Tomēr tā jāinterpretē kā ar šo sistēmu paredzētā soda bargumu aizliedzoša.

                     [Paraksti]

            (
            *1
         )	Tiesvedības valoda – ungāru.


Pirmās instances tiesas spriedums (pirmā palāta) 2002. gada 27.septembrī. # Tideland Signal Ltd pret Eiropas Kopienu Komisiju. # Prasība atcelt tiesību aktu. # Lieta T-211/02.


title: Vispārējās tiesas spriedums (astotā palāta) 2010. gada 25.martā. # Société des produits Nestlé SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB). # Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafisku preču zīmju "Golden Eagle" un "Golden Eagle Deluxe" reģistrācijas pieteikums - Agrākas grafiskas starptautiskas un valsts preču zīmes, kas attēlo krūzi un kafijas pupiņas - Relatīvs atteikuma pamatojums - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts). # Apvienotās lietas T-5/08 līdz T-7/08.

text:
      Apvienotās lietas no T‑5/08 līdz T‑7/08
      Société des produits Nestlé SA
      pret
      Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
      Kopienas preču zīme – Iebildumu process – Kopienas grafisku preču zīmju “Golden Eagle” un “Golden Eagle Deluxe” reģistrācijas pieteikums – Agrākas starptautiskas un valsts grafiskas preču zīmes, kas attēlo krūzi un kafijas pupiņas – Relatīvs atteikuma pamatojums – Apzīmējumu līdzība – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      Sprieduma kopsavilkums
      1.      Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamatojumi – Agrākas preču zīmes, kas
            ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi
            – Attiecīgo preču zīmju līdzība – Vērtējuma kritēriji
      (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      2.      Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamatojumi – Agrākas preču zīmes, kas
            ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi
            – Attiecīgo preču zīmju līdzība – Vērtējuma kritēriji
      (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      1.      Ja kombinētu preču zīmi veido, kādu elementu apvienojot ar citu preču zīmi, šī pēdējā preču zīme, pat ja tā nav kombinētās
         preču zīmes dominējošais elements, kombinētajā preču zīmē var saglabāt patstāvīgu atšķirtspējīgo stāvokli. Šādā gadījumā kombinēto
         preču zīmi un šo otro kombinētajā preču zīmē identiskā veidā pārņemto preču zīmi Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi
         8. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām var uzskatīt par līdzīgām.

      2.      Gadījumā, ja agrāka preču zīme vēlākā preču zīmē nav tikusi pārņemta identiskā veidā, arī ir iespējams, ka līdzības starp
         agrāko preču zīmi un vēlākās preču zīmes elementu, kuram ir patstāvīgs atšķirtspējīgs stāvoklis, dēļ attiecīgie apzīmējumi
         ir līdzīgi.

       (sal. ar 60. punktu)
      3.      Lai gan ir taisnība, ka kombinētas preču zīmes elementa atšķirtspēja ir jāizskata kopš apzīmējumu līdzības novērtēšanas stadijas,
         lai noteiktu iespējamus apzīmējuma dominējušos elementus, tomēr agrākas preču zīmes atšķirtspējas pakāpe ir viens no elementiem,
         kas ir jāņem vērā, visaptveroši novērtējot sajaukšanas iespēju Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta
         b) apakšpunkta izpratnē. Tādējādi agrāko preču zīmju atšķirtspējas iespējami vājā pakāpe nav jāņem vērā apzīmējumu līdzības
         novērtēšanas stadijā.

      (sal. ar 65. punktu)
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (astotā palāta)
      2010. gada 25. martā (*)

      Kopienas preču zīme – Iebildumu process – Kopienas grafisku preču zīmju “Golden Eagle” un “Golden Eagle Deluxe” reģistrācijas pieteikums – Agrākas starptautiskas un valsts grafiskas preču zīmes, kas attēlo krūzi un kafijas pupiņas – Relatīvs atteikuma pamatojums – Apzīmējumu līdzība – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      Apvienotās lietas no T‑5/08 līdz T‑7/08
      Société des produits Nestlé SA, Vevē [Vevey] (Šveice), ko pārstāv A. fon Mīlendāls [A. Von Mühlendahl], advokāts,

      prasītāja,
      pret
      Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv R. Petke [R. Pethke], pārstāvis,

      atbildētājs,
      otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā, –
      Master Beverage Industries Pte Ltd, Singapūra (Singapūra), ko pārstāv N. Klarembo [N. Clarembeaux], D. Vervē [D. Vervaet] un P. Mājārts [P. Maeyaert], advokāti,

      par prasību par trim ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 1. oktobra lēmumiem lietās R 563/2006‑2, R 568/2006‑2 un R 1312/2006‑2
         attiecībā uz iebildumu procesu starp Société des produits Nestlé SA un Master Beverage Industries Pte Ltd.

      VISPĀRĒJĀ TIESA (astotā palāta)
      šādā sastāvā: priekšsēdētāja M. E. Martinša Ribeiru [M. E. Martins Ribeiro], tiesneši S. Papasavs [S. Papasavvas] un A. Ditrihs [A. Dittrich] (referents),

      sekretārs N. Rozners [N. Rosner], administrators,

      ņemot vērā prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2008. gada 4. janvārī,
      ņemot vērā ITSB atbildes rakstu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2008. gada 27. jūnijā,
      ņemot vērā personas, kas iestājusies lietā, atbildes rakstu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2008. gada 30. jūnijā,
      ņemot vērā 2008. gada 23. maija rīkojumu par lietu T‑5/08, T‑6/08 un T‑7/08 apvienošanu,
      pēc 2009. gada 30. aprīļa tiesas sēdes
      pasludina šo spriedumu.
      Spriedums
       Prāvas priekšvēsture
      1        2003. gada 7. maijā persona, kas iestājusies lietā, – Master Beverage Industries Pte Ltd – Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) iesniedza trīs Kopienas preču zīmes reģistrācijas
         pieteikumus, pamatojoties uz grozīto Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994,
         L 11, 1. lpp.) (aizstāta ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.)).

      2        Trīs preču zīmes, kuras lūdza reģistrēt (turpmāk tekstā kopumā – “reģistrācijai pieteiktās preču zīmes”), ir šādi grafiskie
         apzīmējumi:

      –        lietā T‑5/08 (Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3157005) – tālāk attēlotais apzīmējums “Golden Eagle” gaiši
         brūnā, tumši brūnā, sarkanā, dzeltenā, zelta, baltā, sudraba un zilā krāsā (turpmāk tekstā – “reģistrācijai pieteiktā preču
         zīme Nr. 1”):

      –        lietā T‑6/08 (Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3156924) – tālāk attēlotais apzīmējums “Golden Eagle Deluxe”
         tumši brūnā, gaiši brūnā, sarkanā, zelta, baltā un dzeltenā krāsā (turpmāk tekstā – “reģistrācijai pieteiktā preču zīme Nr. 2”):

      –        lietā T‑7/08 (Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3157534) – tālāk attēlotais apzīmējums “Golden Eagle Deluxe”
         tumši brūnā, gaiši brūnā, sarkanā, zelta, baltā un dzeltenā krāsā (turpmāk tekstā – “reģistrācijai pieteiktā preču zīme Nr. 3”):

      3        Preces, attiecībā uz kurām tika pieteikta preču zīmes reģistrācija, ietilpst 30. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam
         1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām
         un atbilst šādam aprakstam: “kafija, kafijas aizstājēji, dzērieni, kuru pamatā ir kafija, kafija ar pienu”.

      4        Reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 pieteikums tika publicēts 2004. gada 2. februāra Bulletin des marques communautaires [Kopienas Preču Zīmju Biļetenā] Nr. 5/2004, reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 2 pieteikums tika publicēts 2003. gada 24. novembra Bulletin des marques communautaires Nr. 83/2003 un reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 3 pieteikums tika publicēts 2003. gada 17. novembra Bulletin des marques communautaires Nr. 82/2003.

      5        2004. gada 1. aprīlī prasītāja – Société des produits Nestlé SA –, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 42. pantu (tagad – Regulas Nr. 207/2009 41. pants), iesniedza iebildumus pret pieteiktās
         preču zīmes Nr. 1 reģistrāciju. Turklāt 2004. gada 23. februārī tā iesniedza iebildumus pret pieteiktās preču zīmes Nr. 2
         reģistrāciju un 2004. gada 17. februārī – iebildumus pret pieteiktās preču zīmes Nr. 3 reģistrāciju.

      6        Iebildumi it īpaši bija pamatoti ar agrākām starptautiskām un valsts preču zīmēm, kurās attēlota sarkana krūze, kura ir novietota
         uz kafijas pupiņu kārtas (turpmāk tekstā – “agrākās preču zīmes”).

      7        Runa ir par starptautisku grafisku preču zīmi sarkanā, melnā, brūnā, baltā, oranžā un zelta krāsā, kas ir reģistrēta ar numuru
         IR 726641 un ir attēlota šādi:

      8        2000. gada 18. janvārī šī preču zīme saskaņā ar pārskatīto un grozīto 1891. gada 14. aprīļa Madrides Nolīgumu par preču zīmju
         starptautisko reģistrāciju tika reģistrēta attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē Nicas nolīguma izpratnē un atbilst
         šādam aprakstam: “kafija un kafijas ekstrakti, dzērieni, kuru pamatā ir kafija un kafijas ekstrakti, šķīstošā kafija, bezkofeīna
         kafija, bezkofeīna kafijas ekstrakti”.

      9        Tā it īpaši ir aizsargāta šādās Eiropas Savienības dalībvalstīs: Beļģijā, Vācijā, Spānijā, Francijā, Itālijā, Luksemburgā,
         Nīderlandē, Austrijā un Portugālē.

      10      Šis apzīmējums kā valsts preču zīme ir reģistrēts arī Grieķijā; tas 2000. gada 8. maijā ar numuru 142377 ticis veikts attiecībā
         uz precēm, kas ietilpst 30. klasē Nicas nolīguma izpratnē, proti, “kafiju, kafijas ekstraktiem un izstrādājumiem, kuru pamatā
         ir kafija, kafijas aizstājējiem un kafijas aizstājēju ekstraktiem”.

      11      Turklāt runa ir par starptautisku grafisku preču zīmi, kura ir aprakstīta kā tāda, kas ir sarkanā, brūnā un zelta krāsā, reģistrēta
         ar numuru IR 633089 un melnā un baltā krāsā tiek attēlota šādi:

      12      1995. gada 9. martā šī preču zīme saskaņā ar Madrides nolīgumu tika reģistrēta attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē
         Nicas nolīguma izpratnē un atbilst šādam aprakstam: “kafija un kafijas ekstrakti, dzērieni, kuru pamatā ir kafija un kafijas
         ekstrakti, šķīstošā kafija, bezkofeīna kafija, bezkofeīna kafijas ekstrakti”.

      13      Tā it īpaši ir aizsargāta šādās Eiropas Savienības dalībvalstīs: Beļģijā, Vācijā, Spānijā, Francijā, Itālijā, Luksemburgā,
         Nīderlandē, Austrijā un Portugālē.

      14      Turklāt attiecībā uz tām pašām precēm šis apzīmējums kā valsts preču zīme tika reģistrēts vairākās Savienības dalībvalstīs,
         t.i., Dānijā (1995. gada 3. februāra reģistrācija ar numuru 976.1995), Grieķijā (1999. gada 17. augusta reģistrācija ar numuru 122009)
         un Somijā (1995. gada 20. septembra reģistrācija ar numuru 140164).

      15      Iebildumi bija balstīti uz visām iepriekš minētajām precēm, kas ir aizsargātas ar agrākajām preču zīmēm, un bija vērsti pret
         visām Kopienas preču zīmju reģistrācijas pieteikumos minētajām precēm.

      16      Iebildumu atbalstam norādītie pamatojumi ir ietverti Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā (tagad – Regulas
         Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) un Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punktā (tagad – Regulas Nr. 207/2009 8. panta
         5. punkts).

      17      Ar 2006. gada 27. februāra (lieta T‑5/08), 27. marta (lieta T‑6/08) un 6. septembra (lieta T‑7/08) lēmumiem Iebildumu nodaļa
         iebildumus noraidīja.

      18      2006. gada 25. aprīlī (lietās T‑5/08 un T‑6/08) un 5. oktobrī (lietā T‑7/08) prasītāja pret katru no Iebildumu nodaļas lēmumiem
         iesniedza apelācijas sūdzību.

      19      Ar trim 2007. gada 1. oktobra lēmumiem (turpmāk tekstā – “apstrīdētie lēmumi”) Apelāciju padome apelācijas sūdzības noraidīja.
         Tā būtībā uzskatīja, ka iebildumi neesot pamatoti, jo attiecīgās preču zīmes neesot līdzīgas.

       Lietas dalībnieku prasījumi
      20      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai [iepriekš – Pirmās instances tiesa] ir šādi:

      –        atcelt apstrīdētos lēmumus;
      –        nospriest, ka pieteikto preču zīmju reģistrācijas pieteikumi ir jānoraida;
      –        piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir radušies Apelāciju padomē;
      –        piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir radušies Apelāciju padomē.
      21      ITSB prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

      –        prasības noraidīt;
      –        piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
      22      Personas, kas iestājusies lietā, prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

      –        apstiprināt apstrīdētos lēmumus;
      –        likt reģistrēt pieteiktās preču zīmes;
      –        piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir radušies Apelāciju padomē.
      23      Tiesas sēdē, atbildot uz Pirmās instances tiesas jautājumu, persona, kas iestājusies lietā, norādīja, ka tās otrais prasījums,
         t.i., likt reģistrēt pieteiktās preču zīmes, patiesībā sakrīt ar tās pirmo prasījumu; par šo apstākli ir izdarīta atzīme tiesas
         sēdes protokolā.

       Juridiskais pamatojums
      24      Savus prasījumus pamatojot, prasītāja norāda divus pamatus attiecīgi par Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta
         un šīs pašas regulas 8. panta 5. punkta pārkāpumu.

      1.     Par pirmo pamatu – par Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu
       Lietas dalībnieku argumenti
      25      Prasītāja norāda, ka, pamatojoties uz agrākajām preču zīmēm (skat. iepriekš 7.–14. punktu), tās iebildumiem esot bijis jābūt
         apmierinātiem. Tā uzsver, ka šīs grafiskās preču zīmes tā izmantojot uz visām šķīstošās “Nescafé” kafijas bundžām, kas tiek
         pārdotas ar apzīmējumu “Classic”, kuras tā Savienībā pārdodot vairāk nekā 50 000 tonnu gadā, kas pārsniedzot viena miljarda
         euro vērtību.

      26      Tā uzskata, ka Apelāciju padome esot kļūdaini uzskatījusi, ka attiecīgās preču zīmes neesot līdzīgas. Agrākās preču zīmes
         veidojot šādu deviņu elementu kombinācija:

      –        krūze;
      –        krūze ir sarkanā krāsā;
      –        krūze ir novietota tādā veidā, ka ir redzams tās saturs;
      –        krūzei ir viena osa;
      –        krūzes iekšējā virsma ir balta;
      –        krūze ir pildīta ar siltu dzērienu;
      –        no krūzes paceļas tvaiki;
      –        krūze ir novietota uz kafijas pupiņu kārtas;
      –        aizmugure ir brūnā un oranži zeltainā krāsā, un krūzi apņem gaismas oreols.
      27      Reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs agrāko preču zīmju deviņi elementi esot pilnībā pārņemti. Reģistrācijai pieteiktās
         preču zīmes un agrākās preču zīmes vizuāli esot ļoti līdzīgas. Turklāt reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 lejasdaļa
         un reģistrācijai pieteikto preču zīmju Nr. 2 un Nr. 3 labā puse, no vienas puses, un agrākās preču zīmes, no otras puses,
         esot konceptuāli līdzīgas.

      28      Prasītāja norāda, ka saskaņā ar judikatūru, kas esot iedibināta Tiesas 2005. gada 6. oktobra spriedumā lietā C‑120/04 Medion (Krājums, I‑8551. lpp.), gadījumā, ja agrāka preču zīme ir iekļauta vēlākā preču zīmē, preču zīmes esot līdzīgas tad, ja
         vēlākā saliktā preču zīmē to kopīgajam elementam ir patstāvīgs atšķirtspējīgais stāvoklis.

      29      Apelāciju padome esot kļūdaini uzskatījusi, ka agrākajām preču zīmēm esot vāja atšķirtspēja. Tieši pretēji, šīm preču zīmēm
         esot augsta atšķirtspēja. Turklāt tām esot reputācija, un tas tā esot neatkarīgi no apstākļa, ka tās tiekot izmantotas kombinācijā
         ar preču zīmi “Nescafé”.

      30      ITSB un persona, kas iestājusies lietā, šo pamatu lūdz noraidīt.

      31      ITSB uzskata, ka Apelāciju padome esot pamatoti secinājusi, ka konfliktējošās preču zīmes nav līdzīgas. Agrākajām preču zīmēm
         esot vāja raksturīgā atšķirtspēja, un prasītājas iesniegtie pierādījumi nepierādot, ka tās būtu ieguvušas augstu atšķirtspēju
         vai reputāciju. Tas norāda, ka reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs krūzes attēls tiekot vienkārši izmantots kā “dekoratīvs
         fona elements” un tam neesot patstāvīga atšķirtspējīgā stāvokļa. Turklāt tas uzsver, ka reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs
         agrākās preču zīmes neesot atspoguļotas negrozītā veidā.

      32      Persona, kas iestājusies lietā, arī norāda, ka Apelāciju padome esot pamatoti secinājusi, ka konfliktējošās preču zīmes nav
         līdzīgas. Tā uzskata, ka pretēji agrākajām preču zīmēm reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs esot iekļauti vārdiski elementi,
         kuri tajās esot dominējoši. Attiecībā uz reģistrācijai pieteikto preču zīmi Nr. 1 atšķirības no agrākajām preču zīmēm esot
         vēl izteiktākas ērgļa attēla dēļ, kuram esot augsta atšķirtspēja un kurš esot reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 dominējošais
         grafiskais elements. Tā kā dzērienu reklāmā dzērienu trauka un kafijas pupiņu attēls tiekot izmantots bieži, attiecīgajās
         preču zīmēs starp šo elementu attēliem pastāvošās atšķirības esot uzskatāmas par būtiskām. Reģistrācijai pieteiktajās preču
         zīmēs krūzes un kafijas pupiņu attēls esot aprakstošs un tam neesot patstāvīga atšķirtspējīgā stāvokļa. Turklāt persona, kas
         iestājusies lietā, uzskata, ka, aplūkojot attiecīgās preču zīmes no konceptuālā viedokļa, tās neesot līdzīgas.

       Vispārējās Tiesas vērtējums
       Ievada apsvērumi
      33      Atbilstoši Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam, ja agrākas preču zīmes īpašnieks iebilst, pieteikto preču
         zīmi nereģistrē, ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes,
         identiskuma vai līdzības dēļ pastāv iespēja maldināt sabiedrību tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme; iespēja
         maldināt ir asociāciju iespēja ar agrāko preču zīmi [sabiedrībai tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme, pastāv
         to sajaukšanas iespēja; sajaukšanas iespēja ietver asociāciju iespēju ar agrāko preču zīmi]. Turklāt saskaņā ar Regulas Nr. 40/94
         8. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) un iii) daļu (tagad – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) un
         iii) daļa) ar agrākām preču zīmēm saprot attiecīgi dalībvalstī reģistrētas preču zīmes un preču zīmes, kas reģistrētas atbilstīgi
         dalībvalstī spēkā esošiem starptautiskiem nolīgumiem, ja šādu preču zīmju reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datums ir
         pirms Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datuma.

      34      Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru sajaukšanas iespēja ir iespēja, ka sabiedrība varētu uzskatīt, ka attiecīgās preces vai pakalpojumi
         ir no viena uzņēmuma vai no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem. Saskaņā ar šo pašu judikatūru sajaukšanas iespēja ir jāvērtē
         visaptveroši, atbilstoši tam, kā konkrētā sabiedrības daļa uztver attiecīgos apzīmējumus un preces vai pakalpojumus, un ņemot
         vērā visus uz konkrēto lietu attiecināmos faktorus, it īpaši savstarpējo saistību starp apzīmējumu līdzību un apzīmēto preču
         vai pakalpojumu līdzību (Pirmās instances tiesas 2003. gada 9. jūlija spriedums lietā T‑162/01 Laboratorios RTB/ITSB – Giorgio Beverly Hills (“GIORGIO BEVERLY HILLS”), Recueil, II‑2821. lpp., 30.–33. punkts un tajos minētā judikatūra).

       Par preču salīdzinājumu
      35      Kā izriet no iepriekš minētā 3., 8., 10. un 12. punkta, ir jāsecina, ka Apelāciju padome apstrīdētajos lēmumos (apstrīdētā
         lēmuma lietā T‑5/08 28. punkts un apstrīdēto lēmumu lietās T‑6/08 un T‑7/08 27. punkts) ir pamatoti uzskatījusi, ka attiecīgās
         preces ir identiskas.

      36      Tomēr tā ir uzskatījusi, ka attiecīgās preču zīmes nav līdzīgas, no kā izriet, ka viens no Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta
         b) apakšpunkta piemērošanas sine qua non veida nosacījumiem nav izpildīts. Tādējādi ir jāpārbauda, vai Apelāciju padome ir pamatoti uzskatījusi, ka attiecīgās preču
         zīmes nav līdzīgas.

       Par apzīmējumu salīdzinājumu
      37      Aplūkojot konfliktējošo apzīmējumu vizuālo, fonētisko un konceptuālo līdzību, sajaukšanas iespējas visaptverošam vērtējumam
         ir jābalstās uz to radīto kopējo iespaidu, it īpaši ņemot vērā to atšķirīgos un dominējošos elementus. Preču zīmju uztverei,
         kāda ir attiecīgo preču vai pakalpojumu vidusmēra patērētājam, minētās sajaukšanas iespējas visaptverošajā vērtējumā ir noteicoša
         loma. Šajā ziņā vidusmēra patērētājs parasti uztver preču zīmi kopumā un neveic dažādu tās elementu pārbaudi (skat. Tiesas
         2007. gada 12. jūnija spriedumu lietā C‑334/05 P ITSB/Shaker, Krājums, I‑4529. lpp., 35. punkts un tajā minētā judikatūra).

      38      Šajā ziņā ir jāatgādina, ka, lai noteiktu preču zīmes atšķirtspējas pakāpi, visaptveroši ir jāvērtē, cik lielā mērā preču
         zīme spēj identificēt preču vai pakalpojumu, attiecībā uz kuriem tā ir reģistrēta, piederību noteiktam uzņēmumam un tādējādi
         nošķirt šīs preces vai pakalpojumus no citu uzņēmumu precēm vai pakalpojumiem (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. Tiesas 1999. gada
         22. jūnija spriedumu lietā C‑342/97 Lloyd Schuhfabrik Meyer, Recueil, I‑3819. lpp., 22. punkts). Kombinētas preču zīmes elementa atšķirtspējas vērtējumam ir piemērojams tas pats kritērijs, no
         kā izriet, ka ir jāvērtē, cik lielā mērā šis preču zīmes elements spēj identificēt preču vai pakalpojumu, attiecībā uz kuriem
         tā ir reģistrēta, piederību noteiktam uzņēmumam.

      –       Par attiecīgo preču zīmju elementiem, kas ir jāņem vērā apzīmējumu salīdzinājumā
      39      Divu preču zīmju līdzības vērtējumā nevar aprobežoties tikai ar kāda viena kombinētas preču zīmes elementa ņemšanu vērā un
         tā salīdzinājumu ar citu preču zīmi. Gluži pretēji, salīdzinājums, pārbaudot attiecīgās preču zīmes, ir jāveic, katru no tām
         apskatot kopumā, kas neizslēdz, ka noteiktos apstākļos konkrētas sabiedrības daļas atmiņā radīto kombinētas preču zīmes kopējo
         iespaidu nosaka viena vai vairākas tās sastāvdaļas (skat. iepriekš 37. punktā minēto spriedumu lietā ITSB/Shaker, 41. punkts un tajā minētā judikatūra). Tikai tad, ja visiem citiem preču zīmes elementiem ir nebūtiska nozīme, līdzības
         vērtējumu var veikt vienīgi uz dominējošā elementa pamata (iepriekš 37. punktā minētais Tiesas spriedums lietā ITSB/Shaker, 42. punkts, un 2007. gada 20. septembra spriedums lietā C‑193/06 P Nestlé/ITSB, Krājumā nav publicēts, 43. punkts). Tā tas varētu būt it īpaši tad, ja šis elements viens pats var dominēt šīs preču
         zīmes attēlā, kas paliek konkrētas sabiedrības daļas atmiņā, tādā veidā, ka visas pārējās preču zīmes sastāvdaļas tās radītajā
         kopējā iespaidā ir nenozīmīgas (iepriekš minētais spriedums lietā Nestlé/ITSB, 43. punkts).

      40      Šajā lietā Apelāciju padome ir uzskatījusi, ka reģistrācijai pieteikto preču zīmju dominējošais elements reģistrācijai pieteiktajās
         preču zīmēs Nr. 2 un Nr. 3 esot vārdisks elements “golden eagle” un reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē Nr. 1 – vārdiskais
         elements “golden eagle” kombinācijā ar ērgļa attēlu. Tā ir uzskatījusi, ka reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs sarkanās
         krūzes un kafijas pupiņu attēls esot pilnībā dekoratīvs elements. Neraugoties uz līdzīgu grafisku elementu esamību, attiecīgās
         preču zīmes grafiskajos elementos esošo atšķirību dēļ un vārdisku elementu neesamības agrākajās preču zīmēs dēļ neesot līdzīgas.

      41      Vispirms ir jāpārbauda, vai Apelāciju padomes norādītie elementi ir reģistrācijai pieteikto preču zīmju dominējošie elementi
         un vai citi reģistrācijai pieteikto preču zīmju elementi ir uzskatāmi par nenozīmīgiem.

      42      Kas attiecas uz reģistrācijai pieteikto preču zīmi Nr. 1, ir jākonstatē, ka to būtībā veido šādi elementi: ērgļa attēls, vārdiskais
         elements “golden eagle”, kas novietots zem šī attēla, sarkana krūze ar kafiju, kura atrodas uz kafijas pupiņu kārtas un kura
         ir novietota zem vārdiskā elementa, un sarkanā līnija, kas šķērso preču zīmes lejasdaļas labo pusi.

      43      Ir uzskatāms, ka vārdiskā elementa “golden eagle” kombinācijai ar ērgļa attēlu reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē Nr. 1
         ir dominējoša nozīme. Kā ir uzsvērusi Apelāciju padome, patērētāji, lai identificētu un iegādātos produktu, parasti ņem vērā
         vārdisku elementu. Turklāt vārdiskā elementa apmērs nav nenozīmīgs. Pie tam runa ir par ļoti atšķirtspējīgu elementu, jo saistībā
         ar attiecīgajām precēm tas ir iztēles radīts. Attiecībā uz patērētāju, kuram nav pietiekamu angļu valodas zināšanu, lai varētu
         saprast vārdiskā elementa nozīmi, tas tomēr tik un tā ir ļoti atšķirtspējīgs, jo šis patērētājs to uztvers kā iztēles radītu
         elementu, kuram nav konkrētas nozīmes. Turklāt, lai apzīmētu kafiju un dzērienus, kuru pamatā ir kafija, ērgļa attēlam ir
         ļoti atšķirtspējīgs raksturs, jo šādu attēlu nevar uzskatīt par tādu, kas atmiņā radītu asociāciju ar attiecīgajām precēm.

      44      Turpretim reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 lejasdaļā norādītajam sarkanas krūzes, kas atrodas uz kafijas pupiņu
         kārtas, attēlam saistībā ar attiecīgajām precēm ir vāja atšķirtspēja. Sarkano krūzi un kafijas pupiņas nevar uzskatīt par
         [elementiem], kuriem būtu izteikta atšķirtspēja, jo tie atmiņā rada asociāciju ar attiecīgajām precēm (šajā ziņā attiecībā
         uz govs ādas attēlu saistībā ar pienu un piena produktiem skat. Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedumu lietā
         T‑153/03 Inex/ITSB – Wiseman (Govs ādas attēls), Krājums, II‑1677. lpp., 36. punkts). Turpretim atbilstoši Apelāciju padomes viedoklim ir jākonstatē,
         ka runa ir par banāliem elementiem. Runājot par kafijas un dzērienu, kuru pamatā ir kafija, tirdzniecību, pagatavotās kafijas
         krūzē un kafijas pupiņu formā attēls dabiski nāk prātā.

      45      Tomēr, runājot par reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 kopējo iespaidu, elementu, ko veido uz kafijas pupiņu kārtas
         novietotā sarkanā krūze, nevar uzskatīt par pavisam nenozīmīgu. Lai gan šis elements daudz mazākā mērā spēj norādīt uz attiecīgo
         preču komerciālo izcelsmi nekā vārdiskais elements un ērgli attēlojošais grafiskais elements, negrozāms paliek tas, ka tas
         aizņem aptuveni pusi no reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 un ka šī apzīmējuma radītajā kopējā iespaidā tas nav pavisam
         nenozīmīgs.

      46      Saistībā ar reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm Nr. 2 un Nr. 3 ir jākonstatē, ka tās būtībā veido apzīmējumu kreisajā pusē
         izvietots vārdisks elements “golden eagle deluxe”, labajā pusē novietota sarkana krūze ar kafiju un lejasdaļā izvietotas kafijas
         pupiņas. Šajās preču zīmēs vārdiskais elements “golden eagle deluxe” ir uzskatāms par dominējošu. Kā ir konstatēts iepriekš,
         šī vārdu kombinācija neatkarīgi no tā, vai tā tiek vai netiek saprasta, saistībā ar attiecīgajām precēm ir iztēles radīts
         elements. Turklāt patērētājiem, lai identificētu un iegādātos produktu, ir tendence balstīties drīzāk uz vārdisku nekā grafisku
         elementu. Pie tam reģistrācijai pieteikto preču zīmju Nr. 2 un Nr. 3 grafiskajam elementam ir vāja atšķirtspēja. Tomēr to
         nevar uzskatīt par pavisam nenozīmīgu. Šīs grafiskās preču zīmes nevar reducēt līdz to vārdiskajam elementam. Lai gan tas
         ir rakstīts liela izmēra burtiem, vārdiskais elements aizņem tikai vienu šo preču zīmju virsmas daļu.

      47      Ņemot vērā, ka elementu, ko veido sarkanās krāsas krūze un kafijas pupiņas, reģistrācijai pieteikto preču zīmju kopējā iespaidā
         nevar uzskatīt par pavisam nenozīmīgu, attiecīgo apzīmējumu salīdzinājumu nevar ierobežot ar šo preču zīmju dominējošo elementu.

      48      Runājot par agrākajām preču zīmēm, tajās tāpat nav elementa, kas šajos apzīmējumos būtu tādā mērā dominējošs, ka to radītajā
         kopējā iespaidā citi elementi būtu nenozīmīgi.

      49      No iepriekš minētā izriet, ka attiecīgo apzīmējumu salīdzinājums ir jābalsta uz to radīto kopējo iespaidu un to nevar ierobežot
         ar dažiem to elementiem.

      –       Par vizuālo līdzību
      50      Šajā lietā vispirms ir jāanalizē reģistrācijai pieteikto preču zīmju daļa, ko veido krūzes un kafijas pupiņu attēls, no vienas
         puses, un agrākās preču zīmes, no otras puses, lai pēc tam reģistrācijai pieteiktās preču zīmes kopumā salīdzinātu ar agrākajām
         preču zīmēm. Šajā ziņā ir jāpiebilst, ka nekas neliedz vispirms analizēt attiecīgo preču zīmju līdzību, vērā ņemot vienu kombinētās
         preču zīmes elementu, un pēc tam novērtēt šo līdzību visaptveroši.

      51      Attiecībā uz reģistrācijai pieteikto preču zīmi Nr. 1 ir jāteic, ka šīs preču zīmes lejasdaļai un agrākajām preču zīmēm kopīgs
         ir sarkanas krūzes ar baltu iekšējo virsmu, kas ir novietota uz kafijas pupiņu kārtas, attēls. Turklāt katrā no šīm preču
         zīmēm krūzes osa ir vērsta uz labo pusi, krūze ir pildīta ar karstu dzērienu (acīmredzot kafiju) un no krūzes paceļas tvaiki.
         Šo preču zīmju fona krāsa arī ir līdzīga tiktāl, ciktāl reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 fons ir oranžā krāsā un
         gaismas oreols, kas apņem agrākajā ar numuru IR 726641 reģistrētajā preču zīmē norādīto krūzi, tāpat ir oranžā krāsā. Reģistrācijai
         pieteiktajā preču zīmē Nr. 1 arī ir iespējams izšķirt zināmu krūzi apņemošo gaismas oreolu, lai gan šī oreola kontūras nav
         tik asas kā tās, kas ir redzamas agrākajā ar numuru IR 726641 reģistrētajā preču zīmē.

      52      Saistībā ar atšķirībām starp reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 lejasdaļu un agrākajām preču zīmēm ir jānorāda šādi
         apstākļi. Visizteiktākā atšķirība starp attiecīgajām preču zīmēm ir tāda, ka agrākajās preču zīmēs sarkanā krūze ir izrotāta
         ar ārēju zelta krāsas līniju, bet tādas nav reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 sarkanajai krūzei. Turklāt agrākajās
         preču zīmēs krūzē esošās kafijas krāsa ir ļoti tumša, gandrīz melna, kamēr reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē Nr. 1 tā ir
         gaiši brūnā krāsā. Pie tam pretēji agrākajām preču zīmēm reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 lejasdaļas labo pusi šķērso
         sarkana līnija.

      53      Saistībā ar reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm Nr. 2 un Nr. 3 ir jāteic, ka ar agrākajām preču zīmēm kopīgs tām ir sarkanas
         krūzes ar baltu iekšējo virsmu un kafijas pupiņu attēls. Turklāt katrā no šīm preču zīmēm krūze ir pildīta ar karstu dzērienu
         (acīmredzot kafiju) un no tā paceļas tvaiki. Ir līdzība arī saistībā ar šo preču zīmju fona krāsu, jo tāpat kā agrākajā preču
         zīmē, kas ir reģistrēta ar numuru IR 726641, reģistrācijai pieteikto preču zīmju Nr. 2 un Nr. 3 fons ir daļēji oranžā un daļēji
         brūnā krāsā.

      54      Tomēr pretēji agrākajām preču zīmēm reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs Nr. 2 un Nr. 3 sarkanā krūze nav izrotāta ar ārējo
         zelta krāsas līniju. Turklāt ir jākonstatē, ka starp reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm Nr. 2 un Nr. 3 un agrākajām preču
         zīmēm pastāv atšķirības saistībā ar perspektīvu un krūzes redzamo daļu. Agrākajās preču zīmēs krūzes osa ir vērsta uz labo
         pusi, kamēr reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs Nr. 2 un Nr. 3 tā ir vērsta uz kreiso pusi. Agrākajās preču zīmēs ir redzama
         gandrīz visa krūze un kafijas pupiņas, uz kurām tā ir novietota, sedz tikai nelielu tās daļu. Turpretim reģistrācijai pieteiktajās
         preču zīmēs Nr. 2 un Nr. 3 ir redzama tikai augšējā krūzes daļa un rodas iespaids, ka osas vidū attēls ticis nogriezts.

      55      Turklāt reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm Nr. 2 un Nr. 3 ir tāda taisnstūra forma, kura platums ir daudz lielāks nekā
         augstums. Krūze ir novietota nevis šo preču zīmju vidū, bet gan labajā pusē. Turpretim agrāko preču zīmi, kas ir reģistrēta
         ar Nr. IR 633089, veido kvadrāta forma, bet agrāko preču zīmi, kas ir reģistrēta ar Nr. IR 726641, veido tāda taisnstūra forma,
         kura platums ir mazāks nekā augstums. Agrākajā preču zīmē, kas ir reģistrēta ar Nr. IR 726641, krūze ir novietota centrā un
         aizņem ļoti lielu virsmas daļu. Virsma, ko aizņem kafijas pupiņas un fons, šķiet relatīvi reducēta. Turpretim reģistrācijai
         pieteiktajās preču zīmēs Nr. 2 un Nr. 3 labajā pusē novietotā sarkanā krūze nekādā ziņā neaizņem lielu virsmas daļu. Agrākajā
         preču zīmē, kas ir reģistrēta ar Nr. IR 633089, krūze ir novietota kafijas pupiņu kārtas vidū. Kafijas pupiņu kārta aizņem
         aptuveni ceturto daļu šīs preču zīmes augstuma. Turpretim reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs Nr. 2 un Nr. 3 kafijas pupiņas
         aizņem daudz lielāku virsmas daļu.

      56      Attiecībā uz gaismas oreolu, ko prasītāja norādījusi kā vienu no agrāko preču zīmju deviņiem elementiem (skat. iepriekš 26. punktu),
         Vispārējā tiesa uzskata, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 2 un Nr. 3 nerada iespaidu, ka krūzi apņem gaismas oreols.
         Šīs preču zīmes drīzāk rada iespaidu, ka apzīmējuma kreisajā daļā aizmugure ir brūna un ka apzīmējuma labajā pusē un vidū
         aizmugure ir oranžā krāsā.

      57      Saistībā ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi Nr. 3 turklāt ir jāteic, ka krūzē esošā kafija ir gaiši brūnā krāsā, kamēr
         agrākajās preču zīmēs kafija ir ļoti tumšā, gandrīz melnā krāsā.

      58      No visa iepriekš minētā izriet, ka agrākās preču zīmes un reģistrācijai pieteikto preču zīmju elements, ko veido sarkanas
         krūzes un kafijas pupiņu attēls, ir uzskatāmi par līdzīgiem.

      59      Saistībā ar attiecīgo preču zīmju radītā kopējā iespaida salīdzinājumu vispirms ir jāatgādina, ka reģistrācijai pieteikto
         preču zīmju daļa, ko veido sarkanas krūzes un kafijas pupiņu attēls, ir vāji atšķirtspējīgs elements, bet reģistrācijai pieteikto
         preču zīmju vārdiskie elementi un reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 grafiskais elements, kas attēlo ērgli, ir ļoti
         atšķirtspējīgi.

      60      Turklāt ir jāatgādina, ka saskaņā ar judikatūru, ja preču zīme sastāv no viena elementa, kas savienots ar agrāku preču zīmi,
         šī pēdējā preču zīme, pat ja tā nav kombinētās preču zīmes dominējošais elements, kombinētajā preču zīmē var saglabāt patstāvīgu
         atšķirtspējīgo stāvokli. Šādā gadījumā kombinēto preču zīmi un šo otro preču zīmi var uzskatīt par līdzīgām (šajā ziņā skat.
         iepriekš 28. punktā minēto spriedumu lietā Medion, 30. un 37. punkts). Ir jāatgādina, ka iepriekš 28. punktā minētajā spriedumā lietā Medion ir skarta situācija, kurā agrāka preču zīme vēlākā preču zīmē tikusi pārņemta identiskā veidā. Tomēr ir jākonstatē, ka gadījumā,
         ja agrāka preču zīme vēlākā preču zīmē nav tikusi pārņemta identiskā veidā, arī ir iespējams, ka līdzības starp agrāku preču
         zīmi un vēlākas preču zīmes elementu, kuram ir patstāvīgs atšķirtspējīgais stāvoklis, dēļ attiecīgie apzīmējumi ir līdzīgi.

      61      Šajā lietā saistībā ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi Nr. 1 ir jāteic, ka, ņemot vērā, ka elementu, ko veido sarkanas
         krūzes, kas ir novietota uz kafijas pupiņu kārtas, attēls, šī apzīmējuma radītajā kopējā iespaidā nevar uzskatīt par pavisam
         nenozīmīgu, un ievērojot šī elementa līdzību ar agrākajām preču zīmēm, šo preču zīmi un agrākās preču zīmes nevar uzskatīt
         par pavisam atšķirīgām. Tomēr, tā kā elements, ko veido sarkanas krūzes, kas ir novietota uz kafijas pupiņu kārtas, attēls,
         reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē Nr. 1 nav pārņemts identiski un šis reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 elements
         ir vāji atšķirtspējīgs, kamēr vārdiskais elements un grafiskais elements, ko veido ērgļa attēls, ir ļoti atšķirtspējīgi, šīs
         preču zīmes un agrāko preču zīmju vizuālā līdzība ir uzskatāma par vāju.

      62      Attiecībā uz reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm Nr. 2 un Nr. 3 ir jāteic arī, ka, ņemot vērā, ka elementu, ko veido sarkanas
         krūzes un kafijas pupiņu attēls, šī apzīmējuma radītajā kopējā iespaidā nevar uzskatīt par pavisam nenozīmīgu, un ievērojot
         šī elementa līdzību ar agrākajām preču zīmēm, šīs preču zīmes un agrākās preču zīmes nevar uzskatīt par pavisam atšķirīgām.

      63      Tomēr vienlaikus ir jānorāda, ka iepriekš 54.–57. punktā minētās atšķirības starp agrākajām preču zīmēm un reģistrācijai pieteikto
         preču zīmju Nr. 2 un Nr. 3 elementu, ko veido sarkanas krūzes un kafijas pupiņu attēls, nevar neievērot. Tā kā šis reģistrācijai
         pieteikto preču zīmju Nr. 2 un Nr. 3 elements ir vāji atšķirtspējīgs, kamēr to vārdiskais elements ir ļoti atšķirtspējīgs,
         šo preču zīmju un agrāko preču zīmju vizuālā līdzība ir uzskatāma par vāju.

      64      Saistībā ar Apelāciju padomes konstatējumu, atbilstoši kuram atšķirībām starp sarkanas krūzes un kafijas pupiņu attēlu reģistrācijai
         pieteiktajās preču zīmēs un to attēlu agrākajās preču zīmēs, ievērojot agrāko preču zīmju vājo atšķirtspēju, esot būtisks
         raksturs (katra no apstrīdētajiem lēmumiem 26. punkts), ir jānorāda šādi apstākļi.

      65      Agrākas preču zīmes atšķirtspēja ir viens no faktoriem, kas ir jāņem vērā, novērtējot sajaukšanas iespēju (Pirmās instances
         tiesas 2005. gada 16. marta spriedums lietā T‑112/03 L’Oréal/ITSB – Revlon (“FLEXI AIR”), Krājums, II‑949. lpp., 61. punkts, un 2007. gada 13. decembra spriedums lietā T‑134/06 Xentral/ITSB – Pages jaunes (“PAGESJAUNES.COM”), Krājums, II‑5213. lpp., 70. punkts; šajā ziņā un pēc analoģijas skat. arī Tiesas 1998. gada 29. septembra
         spriedumu lietā C‑39/97 Canon, Recueil, I‑5507. lpp., 24. punkts). Šajā ziņā ir jāuzsver, ka ir jānosaka atšķirība starp agrākas preču zīmes atšķirtspējas faktoru,
         kurš ir saistīts ar šai preču zīmei piešķirto aizsardzību, un kombinētas preču zīmes elementam piemītošas atšķirtspējas faktoru,
         kurš ir saistīts ar tā spēju dominēt šīs preču zīmes radītajā kopējā iespaidā (Tiesas 2006. gada 27. aprīļa spriedums lietā
         C‑235/05 P L’Oréal/ITSB, Krājumā nav publicēts, 43. punkts). Lai gan ir taisnība, ka kombinētas preču zīmes elementa atšķirtspēja ir jāizskata
         kopš apzīmējumu līdzības novērtēšanas stadijas, lai noteiktu iespējamus apzīmējuma dominējušos elementus, tomēr agrākas preču
         zīmes atšķirtspējas pakāpe ir viens no elementiem, kas ir jāņem vērā, visaptveroši novērtējot sajaukšanas iespēju. Tādējādi
         agrāko preču zīmju atšķirtspējas iespējami vājā pakāpe nav jāņem vērā apzīmējumu līdzības novērtēšanas stadijā.

      –       Par fonētisko līdzību
      66      Prasītāja norāda, ka Apelāciju padome neesot veikusi attiecīgo apzīmējumu salīdzinājumu no fonētiskā viedokļa. Tā uzskata,
         ka šajā sakarā tam, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes ietver vārdisku elementu, neesot nozīmes, jo tās ietverot patstāvīgu
         atšķirtspējīgu elementu, ko veido uz kafijas pupiņu kārtas novietota sarkana krūze.

      67      Šajā ziņā ir pietiekami konstatēt, ka fonētisks attiecīgo preču zīmju salīdzinājums neattiecas uz lietu, jo agrākajās preču
         zīmēs nav ietverts neviens vārdisks elements. Nevar argumentēt, ka attiecīgās preču zīmes esot fonētiski līdzīgas tāpēc, ka
         patērētājs, aprakstot attiecīgās preču zīmes, izmantos tādus izteicienus kā “sarkana krūze” vai “kafijas pupiņas”. Lai atsauktos
         uz reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm, sabiedrība citēs to vārdisko elementu, bet neaprakstīs to grafisko elementu.

      –       Par konceptuālo līdzību
      68      Prasītāja Apelāciju padomei pārmet, ka tā neesot veikusi attiecīgo apzīmējumu salīdzinājumu no konceptuālā viedokļa. Šajā
         ziņā prasītāja norāda, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 lejasdaļa un attiecīgi reģistrācijai pieteikto preču
         zīmju Nr. 2 un Nr. 3 labā puse, no vienas puses, un agrākās preču zīmes, no otras puses, aplūkojot tās no konceptuālā viedokļa,
         esot identiskas.

      69      ITSB uzskata, ka konceptuālajā aspektā atšķirības starp attiecīgajām preču zīmēm esot skaidri redzamas, jo agrākajās preču
         zīmēs neesot ietverts raksturīgais reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs iekļautā zelta krāsas ērgļa koncepts.

      70      Šajā ziņā ir jākonstatē, ka apstrīdētajos lēmumos Apelāciju padome faktiski nav tieši izteikusi viedokli par attiecīgo apzīmējumu
         konceptuālo līdzību. Tāpat ir jāteic, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 1 lejasdaļu un attiecīgi reģistrācijai pieteikto
         preču zīmju Nr. 2 un Nr. 3 labo pusi, tāpat kā agrākās preču zīmes, veido ar kafiju pildīta sarkana krūze un kafijas pupiņas.

      71      Turklāt ir jāatgādina, ka reģistrācijai pieteikto preču zīmju elementam, ko veido uz kafijas pupiņu kārtas novietotas sarkanas
         krūzes attēls, ir vāja atšķirtspēja, jo tas atmiņā rada asociāciju ar attiecīgajām precēm.

      72      Ir uzskatāms, ka, runājot par ērgļa konceptu, saistībā ar attiecīgajām precēm tam ir augsta atšķirtspēja, jo ar šīm precēm
         tam nav nekāda sakara (skat. iepriekš 43. punktu). Tomēr ir jāteic, ka patērētājs, kuram nav pietiekamu angļu valodas zināšanu,
         lai varētu saprast vārda “eagle” nozīmi, nevarēs uztvert norādi, kas attiecībā uz ērgļa konceptu ir izdarīta reģistrācijai
         pieteiktajās preču zīmēs Nr. 2 un Nr. 3.

      73      Tādējādi šajā lietā tomēr nevar noliegt jebkādu attiecīgo preču zīmju līdzību konceptuālā aspektā.

      74      No iepriekš minētā izriet, ka apstrīdētajos lēmumos (apstrīdētā lēmuma lietā T‑5/08 28. punkts un apstrīdēto lēmumu lietās
         T‑6/08 un T‑7/08 27. punkts) Apelāciju padome kļūdaini ir uzskatījusi, ka attiecīgās preču zīmes nav līdzīgas. Tā kā pastāv
         vizuālā un konceptuālā līdzība, pat ja tā būtu vāja, Apelāciju padomei bija jāveic konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas
         vērtējums.

      75      No iepriekš minētā izriet, ka pirmais pamats ir jāapmierina un tādēļ apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, un nepastāv vajadzība
         izskatīt otro pamatu.

      2.     Par prasījumu grozīt apstrīdētos lēmumus
      76      Attiecībā uz prasītājas otro prasījumu, ar ko Vispārējai tiesai tiek lūgts nospriest, ka pieteikto preču zīmju reģistrācijas
         pieteikumi ir jānoraida, ir jānorāda šādi apstākļi.

      77      Ir jāuzsver, ka iespēja grozīt apstrīdētu lēmumu, kas Vispārējai tiesai ir paredzēta Regulas Nr. 40/94 63. panta 3. punktā
         (tagad – Regulas Nr. 207/2009 65. panta 3. punkts), principā ir ierobežota ar gadījumiem, kad izskatāmā lieta ir gatava iztiesāšanai,
         kas nozīmē, ka Vispārējai tiesai uz tai iesniegto pierādījumu pamata būtu jāspēj pieņemt lēmumu, kas bija jāpieņem Apelāciju
         padomei (Pirmās instances tiesas 2004. gada 8. jūlija spriedums lietā T‑334/01 MFE Marienfelde/ITSB – Vétoquinol (“HIPOVITON”), Krājums, II‑2787. lpp., 63. punkts). Izskatāmajā gadījumā lieta nav gatava iztiesāšanai, jo sajaukšanas iespējas
         visaptverošu vērtējumu Apelāciju padome apstrīdētajos lēmumos nav veikusi.

      78      Tātad prasītājas prasījums grozīt apstrīdētos lēmumus ir jānoraida.

       Par tiesāšanās izdevumiem
      79      Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
         izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Turklāt atbilstoši šim pašam pantam, ja spriedums
         ir nelabvēlīgs vairākiem lietas dalībniekiem, Vispārējā tiesa lemj par tiesāšanās izdevumu sadali.

      80      Tā kā šajā lietā ITSB un personai, kas iestājusies lietā, spriedums nav labvēlīgs, tiem jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās
         izdevumus saskaņā ar prasītājas prasījumiem.

      Ar šādu pamatojumu
      VISPĀRĒJĀ TIESA (astotā palāta)
      nospriež:
      1)      atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 1. oktobra
            lēmumus lietās R 563/2006‑2, R 568/2006‑2 un R 1312/2006‑2;
      2)      pārējā daļā prasības noraidīt;
      3)      ITSB un Master Beverage Industries Pte Ltd sedz paši savus, kā arī atlīdzina Société des produits Nestlé SA tiesāšanās izdevumus.

               Martins Ribeiro

               Papasavvas

               Dittrich

         Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2010. gada 25. martā.
      [Paraksti]
      * Tiesvedības valoda – angļu.


Civildienesta tiesas (trešā palāta) spriedums 2011. gada 28.septembrī. # AZ pret Eiropas Komisiju. # Civildienesta lietas - Paaugstināšana amatā. # Lieta F-26/10.