title: Lieta C-92/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 10. februārī  ierosināja  Soffass SpA  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas  2005. gada 23. novembra  spriedumu lietā T-396/04,  Soffass SpA  pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB)

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/3

         Apelācija, ko 2006. gada 10. februārī ierosināja Soffass SpA par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2005. gada 23. novembra spriedumu lietā T-396/04, Soffass SpA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB)
   (Lieta C-92/06 P)
   (2006/C 121/05)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Soffass SpA (pārstāvji — V. Bilardo, C. Bacchini un M. Mazzitelli, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otra procesa dalībniece, persona, kas iestājusies lietā: Sodipan SCA

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un atcelt ITSB 2004. gada 16. jūlija lēmumu lietā R 699/2003-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka ar apstrīdēto spriedumu ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta a) apašpunkta ii) punkts, saskaņā ar ko preču zīmi nereģistrē, ja “tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes, identiskuma vai līdzības dēļ pastāv iespēja maldināt sabiedrību tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme; iespēja maldināt ir asociāciju iespēja ar agrāko preču zīmi [sabiedrībai tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme, pastāv to sajaukšanas iespēja; sajaukšanas iespēja ietver asociāciju iespēju ar agrāko preču zīmi]”. Pirmās instances tiesa esot nepareizi piemērojusi sajaukšanas iespējas jēdzienu Eiropas Kopienu Tiesas interpretācijā.
   Ņemot vērā pretnostatīto preču zīmju fonētiskās, vizuālās, grafiskās un konceptuālās atšķirības, starp tām nepastāvot sajaukšanas iespēja.

      (1)  OV L 11, 14.01.1994., 1. lpp.


title: Lieta T-398/06: Prasība, kas celta 2006. gada 15. decembrī — UniCredito Italiano pret ITSB — Union Investment Privatfonds ( 1 Uni-credit )

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/33

         Prasība, kas celta 2006. gada 15. decembrī — UniCredito Italiano pret ITSB — Union Investment Privatfonds (“1 Uni-credit”)
   (Lieta T-398/06)
   (2007/C 42/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: UniCredito Italiano SpA, Dženova (Itālija) (pārstāvji — G. Floridia un R. Floridia, Avvocati)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Union Investment Privatfonds GmbH.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “1 Unicredit”, reģistrācijas pieteikums Nr. 2055069, attiecībā uz 9., 16., 35., 36., 38., 39., 41. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Union Investment Privatfonds GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiskas preču zīmes “UNIFONDS” (Nr. 881995) un “UNIRAK” (Nr. 991997), kā arī grafiska preču zīme “UNIZINS” (Nr. 2016954) attiecībā uz 36. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem (kapitāla invertēšana)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Kļūdaina Pirmās instances tiesas 2006. gada 23. februāra sprieduma lietā T-194/03 Bainbridge izstrādātās teorijas par sērijveida preču zīmju paplašinātu aizsardzību piemērošana


title: Lieta T-56/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 18. oktobra spriedums – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft/EUIPO (“BRAUWELT”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BRAUWELT” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts — Tiesības tikt uzklausītam — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/18

      Vispārējās tiesas 2016. gada 18. oktobra spriedums – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft/EUIPO (“BRAUWELT”)
      (Lieta T-56/15) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BRAUWELT” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts - Tiesības tikt uzklausītam - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
      (2016/C 441/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG (Nirnberga, Vācija) (pārstāvis – M. Höfler, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Schifko)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 4. decembra lēmumu lietā R 1121/2014-4 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “BRAUWELT” reģistrāciju kā Eiropas Savienības preču zīmi

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta)  2005. gada 17. novembrī  lietā C-73/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku ( Valsts pienākumu neizpilde  —  Direktīva 2000/34/EK  —  Darba laika organizēšana )

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 17. novembrī
   lietā C-73/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/34/EK - Darba laika organizēšana)
   (2006/C 22/04)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-73/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 15. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve — N. Yerrell) pret Francijas Republiku (pārstāvji — G. de Bergues un O. Christmann), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: A. Borg Barthet (referents), kas pilda sestās palātas priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši U. Lõhmus un A. Ó Caoimh, ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretārs R. Grass, 2005. gada 17. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 22. jūnija Direktīvu 2000/34/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 93/104/EK attiecībā uz darba laika organizēšanas konkrētiem aspektiem, lai aptvertu sektorus un darbības, uz kuriem neattiecas minētā direktīva, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lietas C-51/04 izslēgšana no reģistra

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/34

         Lietas C-51/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 182/61)

      (tiesvedības valoda — grieķu)

   2005. gada 22. martā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-51/04 Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika.

      (1)  OV C 85, 03.04.2004.


title: Lieta T-725/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 27. marta rīkojums – Palos Caravina/CdT Civildienests — Pagaidu darbinieki — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Informācijas par trešās personas iecelšanu amatā paziņošana — Civildienesta noteikumu 25. panta trešā daļa — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 27. marta rīkojums – Palos Caravina/CdT

   (Lieta T-725/16) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Informācijas par trešās personas iecelšanu amatā paziņošana - Civildienesta noteikumu 25. panta trešā daļa - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 178/29)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maria José Palos Caravina (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji – A. Salerno un P. Singer, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (CdT) (pārstāvji – M. Garnier un J. Rikkert)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, CdT2015. gada 23. decembra lēmumu, ar kuru prasītājai ir ticis atteikts paziņot informāciju par trešās personas iecelšanu amatā, un, otrkārt, CdT2016. gada 5. jūlija lēmumu, ar ko ir tikusi noraidīta viņas sūdzība par šo atteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (CdT) sedz savus un atlīdzina Maria José Palos Caravina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 462, 12.12.2016.


title: Lieta F-148/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedums — Solberg/EMCDDA (Civildienests — Bijušais pagaidu darbinieks — Novērtējuma ziņojums — Interese celt prasību — Pienākums norādīt pamatojumu — Rīcības brīvības apjoms)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/26

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedums — Solberg/EMCDDA

   (Lieta F-148/12) (1)

   (Civildienests - Bijušais pagaidu darbinieks - Novērtējuma ziņojums - Interese celt prasību - Pienākums norādīt pamatojumu - Rīcības brīvības apjoms)
   2013/C 352/50
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ulrik Solberg (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, S. Orlandi, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centrs (EMCDDA) (pārstāvji — D. Storti, piedaloties B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja novērtējuma ziņojuma sagatavošanu par laika posmu no 2011. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               U. Solberg sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centra izdevumus.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013., 30. lpp.


title: Lieta T-242/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. aprīlī – SC/Eulex Kosovo

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/28

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. aprīlī – SC/Eulex Kosovo

   (Lieta T-242/17)
   (2017/C 231/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SC (pārstāvji – L. Moro, advokāts, un A. Kunst, advokāts)

      Atbildētāja: Eulex Kosovo

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka atbildētāja pārkāpa savas līgumiskās un ārpuslīgumiskās saistības pret prasītāju;

               —

               atzīt, ka 2016. gada iekšējais konkurss ir nelikumīgs un tādēļ prasītājas līgums tika nepagarināts nelikumīgi;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājas zaudējumus, kas radušies sakarā ar viņas līguma nelikumīgo nepagarināšanu, 19 bruto mēnešalgu apmērā, tām pieskaitot dienas naudas korekcijas un algas pieaugumu atbilstoši “Nolīgtā starptautiskā personālā atalgojumam” un “Pabalstu indikatīvajam līmenim”;

               —

               piespriest prasītājai atlīdzināt morālo kaitējumu, kas viņai radies sakarā ar atbildētāja nelikumīgajām darbībām un lēmumiem;

               —

               piespriest atbildētājam segt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Standartoperāciju procedūru (SOP) par pārkonfigurēšanu 4. un 6. punkta, kuros attiecīgi izklāstīti HRO [Human Ressources Office – Personāla biroja] vadītāja principi, loma un pienākumi, pārkāpums un SOP par personāla atlasi 5. punkta (Principi) un 7. punkta (Atlase), konkrēti 7.1. punkta a) un b) apakšpunkta, 7.2. punkta c), f) un k) apakšpunkta un 7.3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums (līgumiska rakstura pārkāpumi).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts SOP par personāla atlasi 7.2. punkta f) apakšpunkts un 7.3. punkta c) apakšpunkts un atbildētāja “Rīcības kodeksa” 3. panta 2. punkts, taisnīguma un labticības līgumiskie principi (līgumiska rakstura pārkāpumi) un prasītājas tiesības uz labu pārvaldību saskaņā ar ES hartas 41. pantu (ārpuslīgumiska rakstura pārkāpums).

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots objektivitātes principa un prasītājas tiesību uz labu pārvaldību pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītājas tiesības uz godīgiem un taisnīgiem darba apstākļiem (ES hartas 31. pants), 2011. gada 26. janvāra Lēmuma memorands (Priekšlikums ieviest transportlīdzekļa vadīšanas prasmju izvērtēšanu) un prasības, kas paredzētas 2014. gada aicinājumā veikt iemaksas, kā arī tiesības uz labu pārvaldību.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots tiesību uz godīgiem un taisnīgiem darba apstākļiem (Hartas 31. pants) pārkāpums.


title: Lieta C-399/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. jūlijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – X NV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. jūlijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – X NV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-399/16)
   (2016/C 371/06)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: X NV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 43. un 48. pants (tagad – LESD 49. un 54. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, pamatojoties uz kuru dalībvalstī reģistrēts mātesuzņēmums saistībā ar summu, ko tas ir ieguldījis citā dalībvalstī reģistrētā meitasuzņēmumā, nevar ņemt vērā valūtas kursa radītos zaudējumus, savukārt tas tā varētu rīkoties, ja minētais meitasuzņēmums būtu ticis integrēts vienībā aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām – ar Nīderlandes vienības aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām īpašībām – kopā ar minēto pirmajā dalībvalstī reģistrēto mātesuzņēmumu, kas ir saistīts ar konsolidāciju vienības aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām ietvaros?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai, aprēķinot vērā ņemamos valūtas kursa radītos zaudējumus, šajā gadījumā var tikt pieņemts vai ir jāpieņem, ka arī (viens vai vairāki) attiecīgajam mātesuzņēmumam netieši – ar šī meitasuzņēmuma starpniecību – piederošie un Eiropas Savienībā reģistrētie tiešie un netiešie meitasuzņēmumi būtu tikuši integrēti vienībā aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām?

               3)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai šajā gadījumā ir jāņem vērā tikai valūtas kursa svārstību radītie zaudējumi, kas, notiekot integrācijai mātesuzņēmuma vienībā aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām, būtu radušies gados, uz kuriem attiecas strīds, vai arī ir jāņem vērā arī rezultāti, kas saistīti ar valūtas kursa svārstībām un kas tiktu sasniegti iepriekšējos gados?


title: Lieta F-44/05 RENV: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 23. oktobra spriedums — Strack /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Lietas nodošana atpakaļ Civildienesta tiesai pēc atcelšanas — Iestādes darbinieku imunitātes atcelšana attiecībā uz visu, ko viņi teikuši vai rakstījuši tiesvedības ietvaros — Iecelšana nodaļas vadītāja amatā — Kandidatūras noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Noraidītā kandidāta interese celt prasību — Res judicata spēks — Procesuālo noteikumu pārkāpums — Iesaistīto interešu izsvēršana — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pārkāpuma radīts morālais kaitējums)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/25

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 23. oktobra spriedums — Strack/Komisija
   (Lieta F-44/05 RENV)
   (Civildienests - Ierēdņi - Lietas nodošana atpakaļ Civildienesta tiesai pēc atcelšanas - Iestādes darbinieku imunitātes atcelšana attiecībā uz visu, ko viņi teikuši vai rakstījuši tiesvedības ietvaros - Iecelšana nodaļas vadītāja amatā - Kandidatūras noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Noraidītā kandidāta interese celt prasību - Res judicata spēks - Procesuālo noteikumu pārkāpums - Iesaistīto interešu izsvēršana - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pārkāpuma radīts morālais kaitējums)
   2013/C 46/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guido Strack (Ķelne, Vācija) (pārstāvji — N. A. Lödler un H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Krämer un B. Eggers)

      Priekšmets

   Lietas nodošana atpakaļ pēc nolēmuma atcelšanas — Civildienests — Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru noraida prasītāja kandidatūru uz Publiskā iepirkuma un līgumu nodaļas vadītāja amatu un ieceļ šajā amatā citu kandidātu, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību (iepriekš T-225/05)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību atcelt Eiropas Kopienu Komisijas darbinieku imunitāti lietā F-44/05 Strack/Komisija noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasību atlīdzināt zaudējumus saistībā ar administratīvās procedūras vakantā amata aizpildīšanai pārmērīgo ilgumu un pirmstiesas procedūras pārmērīgo ilgumu noraidīt kā nepamatotu;

               3)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 19. novembra lēmumu iecelt amatā A un lēmumu noraidīt G. Strack kandidatūru Eiropas Kopienu Publikāciju biroja Publiskā iepirkuma un līgumu nodaļas vadītāja amatam;

               4)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               5)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus lietā F-44/05 Strack/Komisija, lietā T-526/08 P Komisija/Strack un lietā F-44/05 RENV Strack/Komisija un atlīdzina G. Strack tiesāšanās izdevumus šajās pašās lietās.


title: Lieta C-341/04: Tiesas (virspalāta) spriedums  2006. gada 2. maijā  ( Supreme Court  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — lietā  Eurofood IFCS Ltd  —  Enrico Bondi  pret  Bank of America NA, Pearse Farrell ,  Official Liquidator, Director of Corporate Enforcement, Certificate/Note holders  (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — Maksātnespējas procedūras — Nolēmums par procedūras sākšanu — Parādnieka galveno interešu centrs — Maksātnespējas procedūras atzīšana — Sabiedriskā kārtība)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/11

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 2. maijā (Supreme Court lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — lietā Eurofood IFCS Ltd — Enrico Bondi pret Bank of America NA, Pearse Farrell, Official Liquidator, Director of Corporate Enforcement, Certificate/Note holders

   (Lieta C-341/04) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - Maksātnespējas procedūras - Nolēmums par procedūras sākšanu - Parādnieka galveno interešu centrs - Maksātnespējas procedūras atzīšana - Sabiedriskā kārtība)
   (2006/C 143/20)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Enriko Bondi [Enrico Bondi]

      Atbildētāji: Bank of America NA, Pīrss Farels [Pearse Farrell], Official Liquidator, Director of Corporate Enforcement, Certificate/Note holders

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supreme Court — Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (OV L 160, 1. lpp.) 1., 2., 3. un 16. panta interpretāciju — Rīkojums par pagaidu likvidatora iecelšanu līdz likvidācijas rīkojuma izdošanai — Iespēja uzskatīt šo rīkojumu par tādu, ar ko tiek sākta maksātnespējas procedūra — Tiesa, kura ir piekritīga sākt maksātnespējas procedūru
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Ja parādnieks ir meitas sabiedrība, kuras juridiskā adrese un kuras mātes sabiedrības juridiskā adrese ir dažādās dalībvalstīs, Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 3. panta 1. punkta otrajā teikumā minēto pieņēmumu par maksātnespējas procedūrām, saskaņā ar kuru šīs meitas sabiedrības galveno interešu centrs ir dalībvalstī, kurā ir tās juridiskā adrese, var atspēkot tikai tad, ja no trešām personām objektīviem un pārbaudāmiem faktiem var konstatēt tādas faktiskas situācijas esamību, kas atšķiras no tās situācijas, uz kādu norāda minētās juridiskās adreses atrašanās vieta. Tāds tostarp varētu būt gadījums ar sabiedrību, kura neveic nekādu darbību tās dalībvalsts teritorijā, kurā ir tās juridiskā adrese. Savukārt, ja sabiedrība veic savu darbību tās dalībvalsts teritorijā, kurā ir tās juridiskā adrese, tas, ka citā valstī dibināta mātes sabiedrība var kontrolēt vai kontrolē tās ekonomisko rīcības brīvību, nav pietiekams [pamats], lai noraidītu minētajā Regulā paredzēto pieņēmumu.

               2)

               Regulas Nr. 1346/2000 16. panta 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka dalībvalsts tiesas sāktā maksātnespējas procedūra ir jāatzīst citu dalībvalstu tiesām un tās nevar pārbaudīt dalībvalsts, kurā sākta procedūra, tiesas piekritību.

               3)

               Regulas Nr. 1346/2000 16. panta 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka nolēmums, ar ko sāk maksātnespējas procedūru, šīs normas izpratnē ir lēmums, ko izdevusi dalībvalsts tiesa, kurai šajā sakarā ir iesniegts pieteikums sakarā ar parādnieka maksātnespēju un prasību sākt šīs pašas Regulas A pielikumā minēto procedūru, ja šī lēmuma rezultātā tiek atsavināta parādnieka manta un tiek iecelts minētās Regulas C pielikumā paredzētais likvidators. Šī mantas atsavināšana nozīmē, ka parādnieks zaudē rīcībspēju attiecībā uz savu īpašumu.

               4)

               Regulas Nr. 1346/2000 26. pants ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka dalībvalsts var atteikties atzīt citā dalībvalstī sāktu maksātnespējas procedūru, ja nolēmums par procedūras sākšanu ir ticis taisīts, acīmredzami pārkāpjot personas, kuru ir skārusi šī procedūra, pamattiesības tikt uzklausītai.

      (1)  OV C 251, 09.10.2004.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 9. martā lietā T-33/03 Osotspa Co. Ltd pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Valsts un Kopienas agrākas grafiskās preču zīmes “SHARK” — Kopienas vārdiskās preču zīmes “HAI” reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts Regulā (EK) Nr. 40/94)

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/20

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 9. martā
   lietā T-33/03 Osotspa Co. Ltd pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Valsts un Kopienas agrākas grafiskās preču zīmes “SHARK” - Kopienas vārdiskās preču zīmes “HAI” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts Regulā (EK) Nr. 40/94)
   (2005/C 115/38)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-33/03 Osotspa Co. Ltd, Bangkoka (Taizeme), ko pārstāv K. Gasauers — Fleisners [C. Gassauer-Fleissner], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — A. fon Mīlendāls [A. von Mühlendahl], T. Eihenbergs [T. Eichenberg] un G. Šneiders [G. Schneider]), otram procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniekam un personai, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā, esot Distribution & Marketing GmbH, Zalcburga (Austrija), ko sākotnēji pārstāvēja K. Haeurs [C. Hauer], pēc tam — V. fon Bomhards [V. Von Bomhard], A. Renks [A. Renck] un A. Polmans [A. Pohlmann], advokāti, par prasību par ITSB Apelāciju trešās padomes 2002. gada 27. novembra lēmumu (lieta R 296/2002-3), kas attiecas uz iebildumu procesu starp Osotspa Co. Ltd un Distribution & Marketing GmbH, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši V. Tīli [V. Tiili] un V. Vadapals [V. Vadapalas], sekretāre D. Kristensena [D. Christensen], administratore, 2005. gada 9. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 07.06.2003.


title: Lieta T-34/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. jūnija spriedums – Wolf Oil/EUIPO – SCT Lubricants (“CHEMPIOIL”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “CHEMPIOIL” — Agrāka grafiska preču zīme “CHAMPION” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. pants

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/26

         Vispārējās tiesas 2016. gada 1. jūnija spriedums – Wolf Oil/EUIPO – SCT Lubricants (“CHEMPIOIL”)
   (Lieta T-34/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “CHEMPIOIL” - Agrāka grafiska preču zīme “CHAMPION” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. pants)
   (2016/C 251/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wolf Oil Corp. (Hemiksem, Beļģija) (pārstāvji – P. Maeyaert un J. Muyldermans, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: UAB SCT Lubricants (Klaipēda, Lietuva) (pārstāvis – S. Labesius, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2014. gada 31. oktobra lēmumu lietā R 1596/2013-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Wolf Oil Corp. un UAB SCT Lubricants

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Wolf Oil Corp. sedz savus izdevumus, kā arī atlīdzina UAB SCT Lubricants procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta T-577/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. decembrī — NIOC u.c./Padome

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. decembrī — NIOC u.c./Padome
   (Lieta T-577/12)
   2013/C 79/35
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) (Singapūra, Singapūra), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs) (Londona, Apvienotā Karaliste), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO) (Teherāna, Irāna), Karoon Oil & Gas Production Co. (Ahwaz, Irāna), Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC) (Teherāna), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO) (Teherāna), National Iranian Drilling Co. (NIDC) (Ahwaz), South Zagros Oil & Gas Production Co. (Shiraz, Irāna), Maroun Oil & Gas Co. (Ahwaz), Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC) (Khouzestan, Irāna), Gachsaran Oil & Gas Co. (Ahmad, Irāna), Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC) (Omidieh, Irāna), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC) (Khoramshar, Irāna), West Oil & Gas Production Co. (Kermanshah, Irāna), East Oil & Gas Production Co. (EOGPC) (Mashhad, Irāna), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) (Teherāna); Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) (Boushehr, Irāna) un Iran Liquefied Natural Gas Co. (Teherāna) (pārstāvis — J.-M. Thouvenin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 945/2012, ciktāl tā skar prasītājas;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP, ciktāl tas skar prasītājas;

               —

               atzīt, ka Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 nav tām piemērojama;

               —

               atzīt, ka Lēmums 2012/635/KĀDP nav tām piemērojams;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots nepietiekams pamatojums, pārkāpjot LESD 296. pantu, ciktāl Īstenošanas regulā, ar kuru prasītājas tiek iekļautas sodāmo vienību sarakstā, neesot skaidri norādīts tās pieņemšanas juridiskais pamats.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots juridiskā pamata trūkums, tā kā juridiskais pamats Īstenošanas regulai Nr. 945/2012 (1) esot Regula Nr. 267/2012 (2), kura esot jāatzīst par nepiemērojamu prasītājām, jo, pirmkārt, tā esot pieņemta, pārkāpjot LESD 296. pantu un 215. pantu, un, otrkārt, ar tās 23. panta 2. punkta d) apakšpunktu, kas esot juridiskais pamats prasītāju iekļaušanai Regulas Nr. 267/2012 IX pielikuma sarakstā, tiekot pārkāpti Līgumi un Eiropas Savienības Pamattiesību harta.

               3)

               Ar trešo, ceturto, piekto un sesto pamatu, ar ko tiek pamatota prasītāju iekļaušanas Regulas Nr. 267/2012 IX pielikuma un Lēmuma 2012/635/KĀDP (3) pielikuma sarakstā spēkā neesamība, tiek apgalvota i) kļūda tiesību piemērošanā, ii) faktu kļūda, iii) ka šī iekļaušana aizskar tiesības uz aizstāvību, tiesības uz labu pārvaldību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kā arī iv) ka šī iekļaušana esot pretrunā samērīguma principam.

               4)

               Septītais pamats ir par to, ka prasītājām neesot piemērojams Lēmuma 2012/635/KĀDP 1. panta 8) punkts, kas esot juridiskais pamats to iekļaušanai to vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, tādēļ, ka šī norma esot pretrunā Līgumiem, Pamattiesību hartai un samērīguma principam.

      (1)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regula (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 282, 16. lpp.).

      (2)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmums 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.).


title: Lieta T-578/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 29. novembra rīkojums — DVB Project /ITSB — Eurotel ( DVB )

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/56

         Vispārējās tiesas 2010. gada 29. novembra rīkojums — DVB Project/ITSB — Eurotel (“DVB”)
   (Lieta T-578/08) (1)

   ()
   2011/C 30/100
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta T-536/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 8. novembra spriedums — Kessel /ITSB — Janssen-Cilag ( “Premeno” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Premeno” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Pramino” — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto preču loka ierobežojums — Regulas Nr. 207/2009 43. panta 1. punkts)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/11

         Vispārējās tiesas 2013. gada 8. novembra spriedums — Kessel/ITSB — Janssen-Cilag (“Premeno”)
   (Lieta T-536/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Premeno” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Pramino” - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto preču loka ierobežojums - Regulas Nr. 207/2009 43. panta 1. punkts)
   2013/C 377/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (Mörfelden-Walldorf, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji S. Bund, vēlāk A. Jacob, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji B. Schmidt, vēlāk D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Vācija) (pārstāvis — M. Wenz, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 21. septembra lēmumu lietā R 708/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Janssen-Cilag GmbH un Kessel Marketing & Vertriebs GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 21. septembra lēmumu lietā R 708/2010-4;

               2)

               ITSB sedz pats savus, kā arī atlīdzina Kessel Marketing & Vertriebs GmbH radušos tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Janssen-Cilag GmbH sedz pati savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.1.2011.


title: lieta T-94/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 28. novembra  rīkojums —  EEB  u.c. pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Iebilde par nepieņemamību — Direktīva 2003/112/EK — Tiesības celt prasību)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/32

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 28. novembra rīkojums — EEB u.c. pret Komisiju
   (lieta T-94/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Iebilde par nepieņemamību - Direktīva 2003/112/EK - Tiesības celt prasību)
   (2006/C 48/63)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Environmental Bureau (EEB), Brisele (Beļģija), Pesticides Action Network Europe, Londona (Apvienotā Karaliste), International Union of Food, Agricultural, Hotel, Restaurant, Catering, Tobacco and Allied Workers' Associations (IUF), Ženēva (Šveice), European Federation of Trade Unions in the Food, Agricultural and Tourism sectors and allied branches (EFFAT), Brisele, Stichting Natuur en Milieu, Utrehta (Nīderlande), un Svenska Naturskyddföreningen, Stokholma (Zviedrija), (pārstāvji — P. van den Biesen, G. Vandersanden un B. Arentz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Doherty)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītājus: Syngenta Ltd, Gilforda (Apvienotā Karaliste), (pārstāvji — C. Simpson, solicitor, un D. Abrahams, barrister)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 1. decembra Direktīvu 2003/112/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, kurā iekļauj aktīvo vielu parakvātu (OV L 321, 32. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāji sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lietas T-163/02 izslēgšana no reģistra

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/33

         Lietas T-163/02 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 155/62)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   2005. gada 26. aprīlī Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-163/02 Montan Gesellschaft Voss mbH Stahlhandel u.c./Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 191, 10.08.2002.


title: Lieta C-536/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2010. gada 10. septembra spriedumu lietā T-233/08 MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2010. gada 19. novembrī iesniedza MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2010. gada 10. septembra spriedumu lietā T-233/08 MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2010. gada 19. novembrī iesniedza MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor

   (Lieta C-536/10 P)
   ()
   2011/C 30/40
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (pārstāvis — W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl ar to tikusi noraidīta atbilstoši Vispārējā tiesā izvirzītajiem prasījumiem noformulētā prasība;

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 1525/2006-4, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt apelācijas tiesvedībā un prasības tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Ar apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz atcelt Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru tā ir noraidījusi prasību tiktāl, ciktāl tā ir nospriedusi, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtā padome, atsakot vārdiskas preču zīmes “ROI ANALYZER” reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē (datoru programmatūra), kā arī attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 42. klasē (konsultācijas komercdarbībā, kā arī datu apstrādes programmu attīstība utt.), nav pārkāpusi Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (turpmāk tekstā — “Regula par Kopienas preču zīmi”) 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu un Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu.

               2)

               Šajā sakarā Vispārējā tiesa, pamatojoties uz neatbilstošiem lietas apstākļiem, esot pieņēmusi, ka runa ir tieši par precēm un pakalpojumiem, kas ir domāti tikai profesionāļiem, kuriem ir zināšanas un interese par komercdarbības jomu. Šajā sakarā neesot ticis ievērots apstāklis, ka 9. klasē ietilpstošās preces “datoru programmatūra” tikai “tostarp” tika pieteiktas attiecībā uz uzņēmumu datu iekļaušanu un apstrādi. Tādējādi reģistrācijai pieteiktās preču zīmes priekšmets varot būt arī plašāka pielietojuma programmatūra. Turklāt ar reģistrācijas pieteikuma iesniedzējas programmatūru strādājot arī inženieri un citas personas, kurām neesot zināšanu specifiskajā komercdarbības jomā. Tādēļ Vispārējās tiesas vērtējums esot balstīts uz nepareizu faktisko pamatu.

         Turklāt Vispārējā tiesa, tāpat ņemot vērā neatbilstošus faktus, esot ieņēmusi nostāju, ka, lai gan sastāvdaļai “ROI” dažādās valodās ir dažādas nozīmes, savienojumā ar vārdu “ANALYZER” sabiedrība elementu “ROI” vienmēr uztver kā “Return On Investment”. Šajā sakarā Vispārējās tiesas argumentācija esot kļūdaina tiktāl, ciktāl [tā uzskatījusi], ka reģistrācijai pieteikto preču zīmi konkrētā sabiedrības daļa bez turpmākas apsvēršanas uztvers kā “investīciju rentabilitātes analīzes instrumenta” apzīmējumu.
   Turpinājumā, pieņemot reģistrācijas šķēršļu attiecībā uz datoru programmatūru esamību, Vispārējā tiesa esot kļūdaini novērtējusi pamatā esošās preces un pakalpojumus. Pēc veiktās preču zīmes sadalīšanas apzīmējums attiecībā uz šīm 35. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem jau esot ticis tiesiski saistoši reģistrēts.
   Visbeidzot, norāde attiecībā uz ES iepriekš veiktajām reģistrācijām, tas ir, Kopienas preču zīmju reģistrācijām, esot tikusi noraidīta ar pamatojumu, ka valsts preču zīmes nevar ņemt vērā. Arī šeit esot tikuši pieņemti neatbilstoši lietas apstākļi.


title: Lieta T-646/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Karanikas/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/60

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Karanikas/Parlaments
   (Lieta T-646/15)
   (2016/C 048/68)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Harry Karanikas (Chalandri, Grieķija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 14. septembra Lēmumu A(2015)8594 C, ar ko tika noraidīts prasītāja atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītāja argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta C-20/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. janvārī iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) – BGW Marketing - & Management – Service GmbH / Bodo Scholz

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. janvārī iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) – BGW Marketing- & Management–Service GmbH/Bodo Scholz

   (Lieta C-20/14)
   2014/C 129/14
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: BGW Marketing- & Management–Service GmbH

      Atbildētājs: Bodo Scholz

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2008/95/EK (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka identisku un līdzīgu preču un pakalpojumu gadījumā sajaukšanas iespēju no sabiedrības viedokļa var atzīt tad, ja atšķirtspējīga burtu virkne, kas veido agrāku, vidēji atšķirtspējīgu vārdisku/grafisku apzīmējumu, tiek iekļauta trešās personas jaunākā vārdiskā apzīmējumā tādā veidā, ka šai burtu virknei tiek pievienota ar to saistīta aprakstoša vārdu kombinācija, kas burtu virkni paskaidro kā aprakstošo vārdu saīsinājumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp.).


title: Lieta C-412/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 5. oktobra spriedums (Hessisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH/Finanzamt Kassel II – Hofgeismar Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Atsevišķu darbību vispārējās interesēs atbrīvojumi no nodokļa — 132. panta 1. punkta d) apakšpunkts — Cilvēka orgānu, asiņu un piena piegādes — Piemērojamība — Cilvēka asins plazma, kas ir apstrādāta un tiek izmantota rūpnieciskiem mērķiem

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/3

      Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 5. oktobra spriedums (Hessisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH/Finanzamt Kassel II – Hofgeismar

      (Lieta C-412/15) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Atsevišķu darbību vispārējās interesēs atbrīvojumi no nodokļa - 132. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Cilvēka orgānu, asiņu un piena piegādes - Piemērojamība - Cilvēka asins plazma, kas ir apstrādāta un tiek izmantota rūpnieciskiem mērķiem)
      (2016/C 441/04)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Hessisches Finanzgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH

         Atbildētāja: Finanzamt Kassel II – Hofgeismar

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka cilvēka asiņu piegādes, kas dalībvalstīm ir jāatbrīvo no nodokļa atbilstoši šai tiesību normai, neietver tādas plazmas piegādes, kura iegūta no cilvēka asinīm un kura paredzēta nevis tiešiem ārstnieciskiem mērķiem, bet tikai zāļu ražošanai.

         (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lieta F-32/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. aprīlī — ZZ /Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/58

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. aprīlī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-32/13)
   2013/C 207/96
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — F. Moyse, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīts lūgums atlīdzināt nesamaksāto summu, kas Komisijai bija jāsamaksā prasītājam kā atlaišanas pabalsts

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 9. janvāra lēmumu, ar kuru tā atteicās apmierināt prasītāja lūgumu un noraidīja viņa sūdzību, saskaņā ar kuru viņš vēlējās saņemt nesamaksāto summu, kas Komisijai viņam bija jāmaksā, jo viņš bija atkāpies no amata. Ciktāl nepieciešams, prasība ietver arī lūgumu atcelt Komisijas 2012. gada 13. aprīļa vēstuli, ar kuru Komisija pirmo reizi izsaka viedokli par prasītāja lūgumu pārrēķināt naudas summas apmēru, kas Komisijai jāmaksā prasītājam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-200/05 P: Apelācija, ko  2005. gada 9. maijā  ierosinājis  Carlos Correia de Matos  par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta)  2005. gada 23. februāra  rīkojumu lietā T-454/04  Carlos Correia de Matos  pret Komisiju

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/21

         Apelācija, ko 2005. gada 9. maijā ierosinājis Carlos Correia de Matos par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 23. februāra rīkojumu lietā T-454/04 Carlos Correia de Matos pret Komisiju
   (Lieta C-200/05 P)
   (2006/C 143/37)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlos Correia de Matos (pārstāvis — C. Correia de Matos)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija
   Ar 2006. gada 16. marta rīkojumu Tiesa (piektā palāta) apelācijas sūdzību atzina par nepieņemamu.


title: Apvienotās lietas T-217/03 un T-245/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. decembra spriedums — FNCBV  u.c.pret Komisiju (Konkurence — EKL 81. panta 1. punkts — Liellopu gaļa — Importa pārtraukšana — Arodbiedrības cenu skalas noteikšana — Regula Nr. 26 — Uzņēmumu apvienības — Konkurences ierobežojumi — Arodbiedrības darbība — Tirdzniecības starp dalībvalstīm ietekmēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Pamatnostādnes naudas soda apmēra aprēķināšanai — Samērīguma princips — Pārkāpuma smagums un ilgums — Vainu pastiprinoši un mīkstinoši apstākļi — Sodu nesummēšana — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/32

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. decembra spriedums — FNCBV u.c.pret Komisiju
   (Apvienotās lietas T-217/03 un T-245/03) (1)

   (Konkurence - EKL 81. panta 1. punkts - Liellopu gaļa - Importa pārtraukšana - Arodbiedrības cenu skalas noteikšana - Regula Nr. 26 - Uzņēmumu apvienības - Konkurences ierobežojumi - Arodbiedrības darbība - Tirdzniecības starp dalībvalstīm ietekmēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Pamatnostādnes naudas soda apmēra aprēķināšanai - Samērīguma princips - Pārkāpuma smagums un ilgums - Vainu pastiprinoši un mīkstinoši apstākļi - Sodu nesummēšana - Tiesības uz aizstāvību)
   (2006/C 331/71)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: lietā T-217/03 Fédération nationale de la coopération bétail un viande (FNCBV), Parīze (Francija) (pārstāvji — R. Collin, M. Ponsard un N. Decker, avocats) un lietā T-245/03 Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Parīze; Fédération nationale bovine (FNB), Parīze; Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Parīze, un Jeunes agriculteurs (JA), Parīze (pārstāvji — B. Neouze un V. Ledoux, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Oliver, A. Bouquet un O. Beynet, agents)

      Persona, kas iesaistījusies lietā, atbalstot prasītājus: Francijas Republika (parstāvji — sākotnēji G. de Bergues, F. Million un R. Abraham, pēc tam G. de Bergues, E. Belliard un S. Ramet, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasības, pirmkārt, atcelt Komisijas 2003. gada 2. aprīļa Lēmumu 2003/600/EK par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/C.38.279/F3 — Francijas liellopu un teļa gaļa) (OV L 209, 12. lpp.), un, pakārtoti, par prasību atcelt vai samazināt ar šo lēmumu uzliktos naudas sodus.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               naudas sods, kas uzlikts Fédération nationale de la coopération bétail un viande, prasītājai lietā T-217/03, tiek noteikts 360 000 euro apmērā;

               2)

               naudas sodi, kas uzlikti prasītājām lietā T-245/03 tiek noteikti šādi: 9 000 000 euro Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles, 1 080 000 euro Fédération nationale bovine, 1 080 000 euro Fédération nationale des producteurs de lait un 450 000 euro Jeunes agriculteurs;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               prasītājas sedz savus tiesāšanās izdevumus pamata tiesvedībā pašas un atlīdzina trīs ceturtdaļas Komisijas tiesāšanās izdevumu šajā tiesvedībā;

               5)

               Komisija sedz vienu ceturtdaļu tiesāšanās izdevumu pamata tiesvedībā pati un visus izdevumus, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūrām;

               6)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 200, 23.8.2003.


title: Lieta T-488/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra rīkojums – GEA Group /ITSB ( “engineering for a better world” ) Kopienas preču zīme — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Apelāciju padomes lēmuma paziņošana pa faksu — Faksa kopijas saņemšana — Nokavējums — Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra rīkojums – GEA Group/ITSB (“engineering for a better world”)
   (Lieta T-488/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Apelāciju padomes lēmuma paziņošana pa faksu - Faksa kopijas saņemšana - Nokavējums - Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2015/C 089/31)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GEA Group AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvis – J. Schneiders, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk S. Hanne)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 21. marta lēmumu lietā R 935/2012–4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “engineering for a better world” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               GEA Group AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta T-546/11: Prasība, kas celta 2011. gada 11. oktobrī — Technion — Israel Institute of Technology un Technion Research & Development/Komisija

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 11. oktobrī — Technion — Israel Institute of Technology un Technion Research & Development/Komisija

   (Lieta T-546/11)
   2011/C 355/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Izraēla) un Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa, Izraēla) (pārstāvji — D. Grisay un D. Piccininno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pieņemt šo prasību atcelt tiesību aktu, kas pamatota ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu;

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un

               —

               galvenokārt, atzīt prasību par pamatotu un atcelt Eiropas Komisijas Informācijas sabiedrības un saziņas līdzekļu ģenerāldirektorāta 2011. gada 2. augusta lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvoti būtisku procedūras noteikumu pārkāpumi, tas ir sadalīts divās daļās, kas ir šādi pamatotas:

                           —

                           pirmkārt, pamatojuma trūkums un tā nepietiekamība, jo Komisija par diviem no četriem attiecīgajiem līgumiem nav sniegusi pierādījumus, kāds ir apstrīdētā lēmuma pamatojums, lai nolemtu pielāgot atlīdzināmās izmaksas;

                           —

                           otrkārt, tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo Komisija esot iebildusi tam, ka Technion — Israel Institute of Technology iepazīstas un sniedz savu viedokli par dokumentiem, ar kuriem ir pamatots apstrīdētais lēmums.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, jo apstrīdētajā lēmumā, pamatojoties ar iepriekš minētajiem pierādījumiem, neesot pierādīts, ka pakalpojumi, kuru veikšanai piešķirtos līdzekļus Komisija prasa atmaksāt, patiesībā neesot sniegti.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots tiesiskās paļāvības un samērīguma principu pārkāpums, jo Komisija:

                           —

                           ir pieņēmusi lēmumu pielāgot atlīdzināmās izmaksas, kaut arī tā esot apstiprinājusi kompensējamās izmaksas, ieviešot minētos projektus pirms līgumu parakstīšanas un

                           —

                           esot pieprasījusi pielāgot atlīdzināmās izmaksas par lielāku summu, nekā to par kuru Komisija apgalvo, ka tā esot sniegusi pierādījumus.


title: Lieta C-353/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social n ° 2 de Terrassa (Spānija) – Elisabet Rion Bea / Bankia S.A.  u.c.

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Spānija) – Elisabet Rion Bea/Bankia S.A. u.c.
   (Lieta C-353/14)
   2014/C 339/15
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Elisabet Rion Bea

      Atbildētāji: Bankia S.A., Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE un Fondo de Garantía Salarial

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Darba likuma – [1995. gada] 24. marta Karaļa likumdošanas dekrēta 1/1995 – 56. pants, 2012. gada 6. jūlija Likuma Nr. 3/2012, ar kuru noteikti steidzami pasākumi darba tirgus reformai, piektais pārejas noteikums un Likuma par jurisdikciju darba un sociālo jautājumu lietās – [2011. gada 10. oktobra] Likuma Nr. 36/10 (ar netiešu atsauci uz iepriekšējiem noteikumiem) – 123. pants un 124. panta 13. punkts ir saderīgi ar Līguma par Eiropas Savienību darbību 107. un 108. pantu, ciktāl ar tiem tiek būtiski palielināts atlaišanas pabalsta apmērs, kas ir apstiprināts ar Eiropas Komisijas lēmumu procedūrā “Valsts atbalsts Nr. SA. 35253 (2012/N) – BFA grupas pārstrukturēšana un rekapitalizācija”?

               2)

               Vai Savienības tiesībām un Eiropas Komisijas lēmumam procedūrā “Valsts atbalsts Nr. SA. 35253 (2012/N) – BFA grupas pārstrukturēšana un rekapitalizācija” ir pretrunā tāda šo noteikumu interpretācija, kas ļautu tiesas iestādei gadījumā, ja atlaišana tiktu atzīta par likumīgu, atlaišanas pabalstu noteikt tiesiskajā regulējumā noteiktās minimālās summas apmērā?

               3)

               Vai Savienības tiesībām un Eiropas Komisijas lēmumam procedūrā “Valsts atbalsts Nr. SA. 35253 (2012/N) – BFA grupas pārstrukturēšana un rekapitalizācija” ir pretrunā tāda šo noteikumu interpretācija, kas gadījumā, ja atlaišana tiek pasludināta par nelikumīgu, ļauj tiesas iestādei atlaišanas pabalstu noteikt apmērā, par kādu ir panākta vienošanās konsultāciju laikposmā un kas ir lielāka par likumā noteikto minimālo summu, bet mazāka par likumā noteikto maksimālo summu?


title: Lieta T-439/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. augustā – Amrita u.c./Komisija

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/24

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. augustā – Amrita u.c./Komisija
   (Lieta T-439/15)
   (2015/C 328/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Soc. coop. Amrita arl (Scorrano, Itālija), Cesi Marta (Alliste, Itālija), Comune Agricola Lunella – Soc. Mutua Coop Agricola (Galatone, Itālija), Mustich Loredana Faustina (Lequile, Itālija), Rollo Olga (Lecce, Itālija), Borrello Claudia (Salve, Itālija), Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta e Vito Lisi (Miggiano, Itālija), Marzo Luigi (Specchia, Itālija), Azienda Agricola Piccapane di Pellegrino Giuseppe (Castrignano del Capo, Itālija), Azienda Agricola Le Lame di Russo Antonello e Russo Gianluigi Ss (Cutrofiano, Itālija), Lanzieri Ivana (Ugento, Itālija), Stendardo Giovanni (Presicce, Itālija), Stasi Anna Maria (Castrignano del Capo, Itālija), Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi (Muro Leccese, Itālija), Castriota Maria Grazia (Galatone, Itālija), Gabrieli Tommasi Emanuele (Calimera, Itālija), Azienda Agricola di Canioni Fiorella (Melendugno, Itālija), Azienda Agricola Spirdo Ss agricola (Ruffano, Itālija), Coppola Silvia (Guagnano, Itālija), Fondazione le Costantine (Uggiano la Chiesa, Itālija), Impresa Agricola Stefania Stamerra (Lecce, Itālija), Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco (Trepuzzi, Itālija), Cooperativa Sociale Terrarossa (Trikase, Itālija), Vaglio Irene (Trikase, Itālija), Simone Cosimo Antonio (Morciano di Leuca, Itālija), Azienda Agrituristica “Gli Ulivi” di Baglivo Cesaria (Trikase, Itālija), Preite Osvaldo (Taurisano, Itālija), Masseria Alti Pareti Società Agricola arl (Maglie, Itālija) un Società Agricola Li Matonni Sas di Sammarco Ascanio & C. (Erchie, Itālija) (pārstāvji – L. Paccione un V. Stamerra, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

   Atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 18. maija Īstenošanas lēmumu (ES) Nr. 2015/789, kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī Nr. 125/36 2015. gada 21. maijā ar virsrakstu “Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2015/789 (2015. gada 18. maijs) par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Wells et al.)” ievešanu un izplatīšanos Savienībā”, vajadzības gadījumā noraidot Padomes 2000. gada 8. maija Direktīvas 2000/29/EK, kas publicēta Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī Nr. 169 2000. gada 10. jūlijā, piemērošanu. Ar visām no tā izrietošajām tiesiskajām sekām, tostarp jautājumā par tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas lietā T-436/15, Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi un Negro/Komisija, un T-437/15, Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe u.c./Komisija.
   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza 16 pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Direktīva 2000/29 esot prettiesiska, jo ar to ir pārkāpts LES 48. pants, to aplūkojot kopsakarā ar LESD 3. pantu un LES 5. pantu, ka neesot kompetences un ka esot pārkāpts lojālas sadarbības princips.

                           —

                           Šajā sakarā tiek apgalvots, ka ar šo direktīvu Savienībai tiek piešķirta Līgumos neatzīta ekskluzīva kompetence.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Direktīva 2000/29 esot prettiesiska, jo neesot kompetences un esot pārkāpts LES 5. pants saistībā ar lojālas sadarbības un subsidiaritātes principiem.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar šo direktīvu Komisijai tiek piešķirtas Līgumos neatzītas pilnvaras atcelt dalībvalsts pieņemtos pasākumus jautājumos par augu fitosanitāro prasību tiesisko regulējumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks tādēļ, ka, iespējams, prettiesiska ir Direktīva 2000/29, kā apgalvots iepriekš 1. un 2. punktā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpts LES 6. pants saistībā ar tiesiskās aizsardzības, ko prasītājiem jau piešķīrusi Itālijas administratīvās tiesa, efektivitātes princips.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpts LES 5. pants saistībā ar lojālas sadarbības un subsidiaritātes principiem, tā kā pilnībā nav norādīts pamatojums izšķirošā jautājumā par dalībvalstu darbības nepietiekamību cīņā ar baktēriju Xylella fastidiosa.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpts LES 5. pants saistībā ar samērīguma un piesardzības principiem.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma normatīvais saturs šķiet pārmērīgs salīdzinājumā ar izvirzītajiem mērķiem.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpti ISPM [Fitosanitāro pasākumu starptautiskie standarti] Nr. 9 saistībā ar LES 5. pantu un LESD Protokolu (Nr. 2) sakarā ar samērīguma un piesardzības principu piemērošanu.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpts LES 5. pants un tajā noteiktais samērīguma princips, norādot Lecce apgabalu kā “inficēto zonu” un nosakot vismaz 10 km plašu teritoriju uz ziemeļiem no šī apgabala kā “buferzonu”. Ar apstrīdēto pasākumu turklāt tiek pārkāpti būtiski procedūras noteikumi, jo lēmumā ir veikta nepilnīga izmeklēšana un ir norādīts nepilnīgs pamatojums, kā arī tajā ir pieļautas kļūdas un netaisnīgi apsvērumi.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpts LES 5. pants un [Komisijai] neesot bijis kompetences, ņemot vērā, ka tikai Itālijas valsts varēja identificēt un norobežot iespējamo inficēto zonu.

               10.

               Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpts LES 5. pants un [Komisijai] neesot bijis kompetences tajā daļā, kurā tika noteikts saimniekaugu stādīšanas aizliegums “inficētajā zonā”, un pārkāpts Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Papildprotokola 1. pants, apstrīdēto pasākumu pārveidojot par nekodificētu prasītāju faktisko tiesību ierobežojumu saistībā ar viņu lauksaimniecības zemju īpašumu.

               11.

               Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpts LESD 11. un 191. pants, piesardzības princips un LES 5. pants saistībā ar Direktīvu 2001/42, tā kā pasākums saistībā ar inficēto un veselo augu iznīcināšanu 100 m rādiusā saskaņā ar obligātajiem fitosanitārajiem noteikumiem organisma vektora iznīcināšanai rada kaitējumu videi un maina Salento ainavu, neveicot Vides stratēģisko novērtējumu un riska pārbaudi par ietekmi uz vidi un cilvēku veselību.

               12.

               Ar divpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpts LESD 11. un 191. pants un Direktīva 92/43, tā kā pieņemtajos pasākumos nav novērtēts risks, kādu iznīcināšana, izskaušana un pesticīdi var radīt tajās teritorijas daļās, kuras īpaši aizsargā ar Savienības tiesībām kā īpaši aizsargājamās teritorijas, dabas parkus un Kopienā nozīmīgas teritorijas.

               13.

               Ar trīspadsmito pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpta Eiropas ainavu konvencija, kas parakstīta Florencē 2000. gada 20. oktobrī, un LESD 191. un 11. pants saistībā ar Direktīvu 92/43.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar ES pasākumu tiek noteikta vispārēja olīvkoku iznīcināšana, nosakot pienākumu tos apstrādāt ar ķīmiskiem pesticīdiem, kuri ir stingri aizliegti bioloģiskajā lauksaimniecībā, un faktiski ar to tiek iznīcināti prasītāju, kas jau gadiem ilgi audzē bioloģiskas olīvas, uzņēmumi.

               14.

               Ar četrpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to ir pārkāpta Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula Nr. 178[/2002], kā arī LESD 11. un 191. pants saistībā ar Direktīvu 2009/128 un samērīguma princips un pārkāpti būtiski procedūras noteikumi.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ar ES lēmumu prasītājiem tiek noteikts pienākums apstrādāt kokus ar bioloģiskajā lauksaimniecībā neatļautām ķīmiskām vielām un iznīcināt arī tos augus, par kuru inficēšanos ir tikai aizdomas. Šādi pasākumi esot pretrunā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) zinātnisko konsultantu norādēm, kā arī tie esot pamatoti ar pārliecību, ka pastāv cēloņsakarība starp ātro olīvkoku izžūšanu un Xylella baktēriju, kas šobrīd nav pierādīts.

               15.

               Ar piecpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to Eiropas Komisija, tā vietā, lai veiktu nepieciešamos pagaidu pasākumus riska pārvaldībai nolūkā garantēt augstu veselības aizsardzības līmeni, ir izvēlējusies pilnībā hipotētisku riska pieeju, kuru Tiesa izsmeļošā veidā izslēdz.

               16.

               Ar sešpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas Lēmums Nr. 2015/789 esot prettiesisks, jo ar to tiek pārkāpts LES 5. pants, būtiski procedūras noteikumi un samērīguma princips.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka pesticīdu izmantošana un iznīcināšanas pasākums, ko EFSA ir atzinusi par neefektīvu un nepraktisku, nav nepieciešami tā mērķa sasniegšanai, kas ar ES tiesību normām ir izvirzīts Direktīvā 2009/29/EK, tādējādi pārkāpjot samērīguma principu.


title: Lieta F-27/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 15. janvāra spriedums — BO /Komisija (Civildienests — Sociālais nodrošinājums — Ar medicīnisko aprūpi saistītu transporta izdevumu segšana — Transporta izdevumi ar valodu saistītu iemeslu dēļ)

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/33

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 15. janvāra spriedums — BO/Komisija
   (Lieta F-27/11) (1)

   (Civildienests - Sociālais nodrošinājums - Ar medicīnisko aprūpi saistītu transporta izdevumu segšana - Transporta izdevumi ar valodu saistītu iemeslu dēļ)
   2013/C 79/54
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BO (Ammāna, Jordānija) (pārstāvji — L. Levi, M. Vandenbussche un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt atbildētājas lēmumus, ar kuriem ir atteikta atļauja saņemt medicīniskos pakalpojumus, kurus prasītājs pieprasīja savam dēlam, laulātajai un pats sev

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 1. jūnija lēmumus, ar ko atsaka segt BO dēla transporta un pavadīšanas izdevumus;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina BO tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 186, 25.6.2011., 33. lpp.


title: Apvienotās lietas C-147/06 un C-148/06: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 15. maija spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SECAP SpA (C-147/06)/ Comune di Torino , piedaloties Tecnoimprese Srl , Gambarana Impianti Snc , ICA Srl , Cosmat Srl , Consorzio Ravennate , ARCAS SpA , Regione Piemonte un Santorso Soc. coop. arl (C-148/06)/ Comune di Torino , piedaloties Bresciani Bruno Srl , Azienda Agricola Tekno Green Srl , Borio Giacomo Srl , Costrade Srl (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršana — Nesamērīgi lēti piedāvājumi — Izslēgšanas noteikumi — Būvdarbu līgumi, kas nesasniedz Direktīvā 93/37/EEK un Direktīvā 2004/18/EK paredzētās robežvērtības — Līgumslēdzējas iestādes pienākumi, kas izriet no vispārējiem Kopienu tiesību principiem)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 15. maija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SECAP SpA (C-147/06)/Comune di Torino, piedaloties Tecnoimprese Srl, Gambarana Impianti Snc, ICA Srl, Cosmat Srl, Consorzio Ravennate, ARCAS SpA, Regione Piemonte un Santorso Soc. coop. arl (C-148/06)/Comune di Torino, piedaloties Bresciani Bruno Srl, Azienda Agricola Tekno Green Srl, Borio Giacomo Srl, Costrade Srl

   (Apvienotās lietas C-147/06 un C-148/06) (1)

   (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršana - Nesamērīgi lēti piedāvājumi - Izslēgšanas noteikumi - Būvdarbu līgumi, kas nesasniedz Direktīvā 93/37/EEK un Direktīvā 2004/18/EK paredzētās robežvērtības - Līgumslēdzējas iestādes pienākumi, kas izriet no vispārējiem Kopienu tiesību principiem)
   (2008/C 171/04)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Stato
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: SECAP SpA (C-147/06), Santorso Soc. coop. arl (C-148/06)

      Piedaloties: Tecnoimprese Srl, Gambarana Impianti Snc, ICA Srl, Cosmat Srl, Consorzio Ravennate, ARCAS SpA, Regione Piemonte

      Atbildētājs: Comune di Torino

      Piedaloties: Bresciani Bruno Srl, Azienda Agricola Tekno Green Srl, Borio Giacomo Srl, Costrade Srl

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV L 199, 54. lpp.) 30. panta 4. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.) 55. panta 1. un 2 punkta interpretācija — Nesamērīgi lēti piedāvājumi — Pienākuma piemērot uz sacīkstes principu balstītu pārbaudes procedūru apjoms
   Rezolutīvā daļa:
   EK līguma pamatnoteikumi par brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, kā arī vispārējais nediskriminācijas princips nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru attiecībā uz publiskā iepirkuma līgumiem, kuru vērtība ir zemāka par Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīvu 97/52/EK, 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteikto robežvērtību un kuri ir zināmu pārrobežu interešu priekšmets, līgumslēdzējām iestādēm tiek uzlikts imperatīvs pienākums tad, ja prasībām atbilstošo piedāvājumu skaits ir lielāks par pieciem, automātiski izslēgt piedāvājumus, kuri tiek uzskatīti par nesamērīgi lētiem salīdzinājumā ar sniedzamo izpildījumu atbilstoši šajā tiesiskajā reglamentējumā paredzētam aritmētiskam kritērijam, neatstājot šīm līgumslēdzējām iestādēm nekādu iespēju pārbaudīt šo piedāvājumu saturu, pieprasot attiecīgajiem pretendentiem sniegt par tiem precizējumus. Tas tā nebūtu gadījumā, ja valsts vai vietējais tiesiskais regulējums vai attiecīgā līgumslēdzēja iestāde pārmērīgi lielā piedāvājumu skaita dēļ, kas varētu likt līgumslēdzējai iestādei pārbaudīt, izmantojot sacīkstes principu ietverošu procedūru, tik lielu piedāvājumu skaitu, ka tas pārsniegtu šīs līgumslēdzējas iestādes administratīvo spēju, vai arī aizkavēšanās dēļ, ko šī pārbaude varētu izraisīt, tiktu apdraudēta projekta realizācija, noteiktu saprātīgu slieksni, virs kura būtu piemērojama nesamērīgi lētu piedāvājumu automātiska izslēgšana.

      (1)  OV C 143, 17.6.2006,

      OV C 154, 1.7.2002.


title: Lieta T-698/16: Prasība, kas celta 2016. gada 23. septembrī – Trasta Komercbanka u.c./ECB

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/29

      Prasība, kas celta 2016. gada 23. septembrī – Trasta Komercbanka u.c./ECB
      (Lieta T-698/16)
      (2016/C 441/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: AS “Trasta Komercbanka” (Rīga, Latvija) un seši citi (pārstāvji – O. Behrends, L. Feddern un M. Kirchner, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasītāju prasījumi:

                  —

                  atcelt ECB 2016. gada 3. marta lēmumu anulēt AS “Trasta Komercbanka” bankas darbības licenci, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi VUM regulas (1) 24. pantu un saistītās tiesību normas, kad Administratīvā pārskatīšanas padome ir pārskatījusi ECB agrāko lēmumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav rūpīgi un objektīvi izskatījusi un izvērtējusi visus faktiskos aspektus, tostarp bez ierobežojumiem to, ka ECB pienācīgi nereaģēja uz to, ka Latvijas vietējās regulatīvās iestādes iesniegtā informācija un dokumenti bija neprecīzi.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi samērīguma principu, neatzīstot alternatīvu pasākumu pieejamību.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi VUM regulas 19. pantu un preambulas 75. apsvērumu, un īstenojusi détournement de pouvoir [pilnvaru nepareizu izmantošanu].

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības principus.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi procesuālos noteikumus, tostarp tiesības tikt uzklausītam, tiesības piekļūt lietas materiāliem, tiesības uz pienācīgi pamatotu lēmumu un VUM pamatregulas 83. panta 1. punktu.

         (1)  Padomes 2013. gada 15. oktobra Regula (ES) Nr. 1024/2013, ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).


title: Lieta C-178/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 7. marta rīkojums ( Juzgado de lo Social (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rafaela Rivas Montes/Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO) (Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants — Sociālā politika — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā — Darba stāža noteikšana — Atšķirīga attieksme pret ierēdņiem un līgumdarbiniekiem — Iepriekšējo nodarbinātības laikposmu, kas pabeigti iestādē, ņemšana vērā — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/4

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 7. marta rīkojums (Juzgado de lo Social (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rafaela Rivas Montes/Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)

   (Lieta C-178/12) (1)

   (Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants - Sociālā politika - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā - Darba stāža noteikšana - Atšķirīga attieksme pret ierēdņiem un līgumdarbiniekiem - Iepriekšējo nodarbinātības laikposmu, kas pabeigti iestādē, ņemšana vērā - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2013/C 129/06
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Rafaela Rivas Montes

      Atbildētājs: Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Social — LESD 45. panta 4. punkta interpretācija — Valsts tiesību akti, kas reglamentē ar nostrādāto darba stāžu saistīto piemaksu aprēķināšanas kārtību civildienestā — Valsts iestādes veikta dažādu noteikumu piemērošana atkarībā no tā, vai darba tiesiskajām attiecībām ir civildienesta vai līgumisks raksturs — Atsevišķu laikposmu, ko pabeiguši darbinieki, kas nav nodarbināti ierēdņa amatā, neņemšana vērā

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz prejudiciālajiem jautājumiem, ko Juzgado de lo Social no 1 de Córdoba (Spānija) uzdevusi ar 2012. gada 27. februāra lēmumu.

      (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta T-310/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. maijā – Lion’s Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (“LION’S HEAD global partners”)

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/49

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. maijā – Lion’s Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (“LION’S HEAD global partners”)
   (Lieta T-310/17)
   (2017/C 231/62)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lion’s Head Global Partners LLP (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – R. Nöske, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lion Capital LLP (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “LION’S HEAD global partners” – starptautiskā reģistrācija Nr. 996 979

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 28. februāra lēmums lietā R 1477/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 28. februāra lēmumu lietā R 1477/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Lion’s Head Global Partners LLP un Lion Capital LLP un noraidīt iebildumus;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-585/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2008. gada 24. decembra rīkojumu — Peter Pammer / Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/40

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2008. gada 24. decembra rīkojumu — Peter Pammer/Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG

   (Lieta C-585/08)
   (2009/C 44/68)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberster Gerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Peter Pammer

      Atbildētāja: Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai “ceļojums ar transporta kuģi” ir komplekss ceļojums Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 15. panta 3. punkta nozīmē?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: Vai par darbības “novirzīšanu” Regulas Nr. 44/2001 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē var uzskatīt faktu, ka internetā ir pieejama starpnieka mājas lapa?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-209/05: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 13. maijā

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/10

         Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 13. maijā
   (Lieta C-209/05)
   (2005/C 171/18)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 13. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Austrijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Marija Kondū [Maria Condou] un Volfgangs Bogensbergers [Wolfgang Bogensberger], pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               a)

               atzīt, ka (i) noraidot tādu trešo valstu pilsoņu pieteikumu vīzas saņemšanai, kuri ir Eiropas Savienības pilsoņu ģimenes locekļi, kas realizē to tiesības uz brīvu pārvietošanos, (ii) nesniedzot precīzu, pietiekami detalizētu un pilnīgu pamatojumu, lai gan nepastāv nekādi valsts drošības apsvērumi, kas kavētu šīs informācijas atklāšanu, un, (iii) neparedzot attiecīgajām personām tādus pašus tiesiskās aizsardzības līdzekļus attiecībā uz lēmuma, ar kuru noraidīta vīzas piešķiršana, pārsūdzību, kādi pastāv attiecīgās valsts pilsoņiem, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 64/221/EEK 6. un 8. pants (1);

               b)

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīva 64/221/EEK paredz dažādus dalībvalstu pienākumus attiecībā uz personām, kuras ietilpst noteikumu, kas pieņemti saistībā ar sabiedriskās kārtības, valsts drošības un veselības aizsardzības apsvērumiem, piemērošanas jomā, jo īpaši attiecībā uz lēmuma pamatojumu un tiesiskās aizsardzības līdzekļiem attiecībā uz šiem lēmumiem. Saskaņā ar Direktīvas 6. pantu attiecīgo personu informē par sabiedriskās kārtības, valsts drošības vai veselības aizsardzības iemesliem, uz kuriem balstīts lēmums, ar kuru atteikta vīzas piešķiršana Eiropas Savienības pilsoņa ģimenes loceklim. Direktīvas 8. pantā ir noteikts — personai, kurai atteikta vīzas izsniegšana, ir jābūt pieejamiem tiem pašiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem attiecībā uz lēmumu, kas ir pieejami attiecīgās valsts pilsoņiem attiecībā uz pārvaldes iestāžu aktiem.
   Komisija uzskata, ka daži Austrijas Fremdengesetz (Likuma par ārvalstniekiem) noteikumi neatbilst iepriekš minēto Kopienu tiesību prasībām.
   Atbilstoši Likuma 93. panta 2. punktam rakstveida lēmums tiek pieņemts tikai saskaņā ar puses rakstveida lūgumu vai protokolu (Niederschrift) un lēmuma pamatojumā pietiek norādīt tikai izšķirošās tiesību normas. Direktīvas 6. pantā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir automātiski jāsniedz lēmumu pamatojums: pamatojuma sniegšana nevar būt atkarīga no steidzamības, ne arī no attiecīgo personu apsvērumiem. Tikai tas, ka ir norādīti piemērotie tiesību noteikumi, nenodrošina atbilstību lēmuma pamatojuma sniegšanas prasībai: tādā lēmumā, kurā paredzēts atteikums, vienkārša atsauce uz piemērotajiem tiesību noteikumiem, nav uzskatāma par pietiekamu informāciju attiecībā uz atteikuma iemesliem. Arī no Tiesas judikatūras izriet, ka ir nepieciešams sniegt precīzu, pietiekami detalizētu un pilnīgu lēmuma pamatojumu, lai attiecīgā persona varētu pārsūdzēt pret to vērsto lēmumu un tādējādi aizstāvēt savas intereses.
   Saskaņā ar Austrijas likuma par ārvalstniekiem 94. panta 2. punktu, lēmumus, ar kuriem atteikta vīzas piešķiršana vai vīzas pieteikums atzīts par nederīgu, nevar pārsūdzēt. Šis noteikums ir pretrunā Direktīvas 8. pantā paredzētajam, ka attiecīgajai personai ir jābūt pieejamiem tiem pašiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, kas ir pieejami attiecīgās valsts pilsoņiem attiecībā uz pārvaldes iestāžu aktiem, neatkarīgi no tā, vai šie tiesiskās aizsardzības līdzekļi attiecas uz pārvaldes iestādēm vai tiesām. Komisija uzskata par nepiemērotiem Austrijas Republikas argumentus, ka tiesiskās aizsardzības līdzekļu nepieejamība šajā gadījumā ir attaisnojama ar to, ka ne vīzas atteikumam, ne vīzas pieteikuma atzīšanai par nederīgu nav citu seku, kas izietu ārpus attiecīgā akta, un ka jauna pieteikuma iesniegšana ir ātrāks veids mērķa sasniegšanai, nekā tiesiskās aizsardzības līdzekļu izmantošana lēmuma pārsūdzēšanai. Jauns pieteikums faktiski ietver risku, ka vēlreiz var tikt pieņemts pēc būtības kļūdains lēmums.

      (1)  OV L 56, 850. lpp.


title: Lieta T-445/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — FIFA /ITSB — Ferrero ( GERMANY 2006 )

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/50

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — FIFA/ITSB — Ferrero (“GERMANY 2006”)
   (Lieta T-445/08)
   (2008/C 313/89)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fédération Internationale de Football Association (FIFA), Cīrihe (Šveice) (pārstāvji — D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel un C. Rassmann, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Ferrero OHG mbH, Stadtallendorf (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 1467/2005-1 un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “GERMANY 2006” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12., 14., 15., 16., 18., 19., 20., 21., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30., 31., 32., 33., 34., 35., 36., 37., 38., 39., 40., 41. un 42. klasē — Kopienas reģistrācija Nr. 2 153 005

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: pirmkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 73. un 74. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome savu lēmumu lielā mērā ir pamatojusi ar Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, uz kuru neatsaucās ne otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, ne arī Anulēšanas nodaļa; otrkārt un pakārtoti, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome, novērtējot reģistrēto Kopienas preču zīmi, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, nav to ņēmusi vērā kā veselumu vidusmēra patērētāja uztverē un attiecībā uz pieteiktajām precēm un/vai pakalpojumiem nav piemērojusi attiecīgās tiesību normas par to novērtēšanu un aprakstošo raksturu, un, treškārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka reģistrētajai Kopienas preču zīmei, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, trūkst nepieciešamā atšķirtspēja; un, ceturtkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta un 51. panta 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka reģistrētajai Kopienas preču zīmei, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, trūkst nepieciešamā atšķirtspēja attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē, un attiecībā uz precēm, kuras tiek laistas tirdzniecībā.


title: Lieta F-4/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. janvārī — ZZ /Komisija

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/38

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. janvārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-4/13)
   2013/C 108/90
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — N. Lhoëst, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru tiek apturēts prasītāja novērtējuma ziņojums par laiku no 1995. līdz 1997. gadam un prasība par zaudējumu atlīdzību.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Ārējās darbības dienesta administratīvā ģenerālsekretāra 2012. gada 12. marta lēmumu, ar kuru tiek apturēts prasītāja novērtējuma ziņojums par laiku no 1995. līdz 1997. gadam;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt Komisijas iecēlējinstitūcijas 2012. gada 4. oktobra lēmumu, ar kuru tiek noraidīta prasītāja 2012. gada 20. jūnija sūdzība saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai maksāt atlīdzību EUR 25 000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.