title: Lieta C-133/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 3. martā iesniedza Efeteio Athinon (Grieķija) – VP, CX, RG, TR u.c./Elliniko Dimosio

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 3. martā iesniedza Efeteio Athinon (Grieķija) – VP, CX, RG, TR u.c./Elliniko Dimosio
      (Lieta C-133/21)
      (2021/C 206/18)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Iesniedzējtiesa

         Efeteio Athinon (Atēnu apelācijas tiesa, Grieķija)

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: VP, CX, RG, TR u.c.

         Atbildētājs: Elliniko Dimosio

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai ar Direktīvas 1999/70/EK (1) 4. klauzulu ir saderīgs tāds valsts tiesību akts kā apstrīdētais, ar kuru ir noteikta nevienlīdzīga attieksme darba algas ziņā, kas ir nelabvēlīga noteikta laika darba ņēmējiem Direktīvas 1999/70/EK 1. klauzulas izpratnē, salīdzinot ar salīdzināmiem pastāvīgajiem darba ņēmējiem, ja vienīgais diferenciācijas kritērijs ir tas, ka viņu līgumu darba devējs kvalificē kā darba līgumu uz noteiktu laiku vai šādi tas ir kvalificēts likumā?
      It īpaši, vai ar Direktīvas 1999/70/EK 4. klauzulu ir saderīgs valsts tiesību akts, ar kuru nevienlīdzīga attieksme pret darba ņēmējiem darba algas ziņā ir attaisnota ar faktu, ka viņi darbu veic atbilstoši uz noteiktu laiku noslēgtiem līgumiem, zinot, ka ar viņu darbu tiek apmierinātas darba devēja pastāvīgas un ilgstošas vajadzības?

         (1)  Padomes Direktīva 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.).


title: Lieta C-155/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. martā iesniedza Svea Hovrätt (Zviedrija) – Itālijas Republika/Athena Investments A/S (tidigare Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. martā iesniedza Svea Hovrätt (Zviedrija) – Itālijas Republika/Athena Investments A/S (tidigare Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

      (Lieta C-155/21)
      (2021/C 206/19)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Svea Hovrätt

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Itālijas Republika

         Atbildētāja: Athena Investments A/S (iepriekš – Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR un NovEnergia II Italian Portfolio SA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai ECT (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka 26. pantā (2) paredzētā šķīrējtiesas klauzula, saskaņā ar kuru līgumslēdzēja puse piekrīt strīda izšķiršanai starptautiskā šķīrējtiesā starp līgumslēdzēju pusi un citas līgumslēdzējas puses ieguldītāju par šī ieguldītāja ieguldījumu pirmās minētās līgumslēdzējas puses teritorijā, attiecas arī uz strīdu starp Eiropas Savienības dalībvalsti un citas Eiropas Savienības dalībvalsts ieguldītāju?

                  2.

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai LES 19. un 4. panta 3. punkts, kā arī LESD 267. un 344. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā ECT 26. pantā paredzētā šķīrējtiesas klauzula vai šīs klauzulas piemērošana, ja ieguldītājs no Eiropas Savienības dalībvalsts, rodoties strīdam par ieguldījumu citā Eiropas Savienības dalībvalstī, atbilstoši 26. pantam pret šo pēdējo minēto dalībvalsti var uzsākt tiesvedību šķīrējtiesā, kuras kompetenci un nolēmumu šai dalībvalstij ir pienākums atzīt?

                  3.

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša: vai Savienības tiesības, it īpaši Savienības tiesību pārākuma princips un prasība par tā iedarbību ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā tādas valsts tiesību normas kā Šķīrējtiesu likuma 34. panta otrajā daļā ietvertā preklūzijas norma piemērošana, ja šādas piemērošanas rezultātā puse lietā par tiesību akta atcelšanu, izvirzot iebildi, nevar atsaukties uz to, ka nav spēkā esošas vienošanās par šķīrējtiesu, jo šķīrējtiesas klauzula vai priekšlikums par šķīrējtiesu saskaņā ar ECT 26. pantu nav spēkā vai nav piemērojami to nesaderības ar Savienības tiesībām dēļ?

         (1)  Padomes un Komisijas Lēmums 98/181/EK, EOTK, Euratom (1997. gada 23. septembris) par to, ka Eiropas Kopienas slēdz Enerģētikas hartas nolīgumu un Enerģētikas hartas protokolu par energoefektivitāti un ar to saistītajiem vides aspektiem (OV L 69, 9.3.1998., 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Enerģētikas hartas konferences Nobeiguma akts – 1. pielikums: Enerģētikas hartas nolīgums – 2. pielikums: Lēmumi par Enerģētikas hartas nolīgumu (OV, L 380, 31.12.1994., 24. lpp.).


title: Lieta C-160/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. martā iesniedza Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) – “NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD/Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond “Zemedelie”

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. martā iesniedza Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) – “NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD/Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond “Zemedelie”
      (Lieta C-160/21)
      (2021/C 206/20)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD

         Atbildētājs: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond “Zemedelie”

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1306/2013 (1) (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību 75. panta 1. punktā izmantotais jēdziens “maksājums” nozīmē procedūras, kas uzsākta, pamatojoties uz maksājuma pieprasījumu, pabeigšanu?

                  2)

                  Vai lauksaimnieka pieprasītās summas faktiska saņemšana ir pielīdzināma apstiprinošam maksājuma aģentūras lēmumam par maksājumtiesību aktivizēšanas pieteikumu, vai arī naudas summu nesaņemšana, publicējot maksājumus saistībā ar attiecīgo pasākumu, ir uzskatāma par pieprasīto maksājumtiesību noraidīšanu, ja persona nav tikusi informēta par procedūras turpināšanu, veicot jaunas pārbaudes?

                  3)

                  Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību 75. panta 1. punktā noteikto termiņu dalībvalstīm tiek noteikts pienākums atbalsta nosacījumu pārbaudi veikt līdz tā beigām, un vai šo pārbaudi var turpināt tikai izņēmuma kārtā?

                  4)

                  Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību 75. panta 1. punktā noteiktā termiņa neievērošana ir uzskatāma par netiešu atbalsta maksājuma atteikumu, ja lauksaimnieks netika informēts par papildu pārbaužu veikšanu un ja par to nav pieejams rakstisks dokuments?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).


title: Lieta C-165/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. martā iesniedza Københavns Byret (Dānija) – Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. martā iesniedza Københavns Byret (Dānija) – Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen

      (Lieta C-165/21)
      (2021/C 206/21)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Københavns Byret

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Orion Corporation

         Atbildētāja: Lægemiddelstyrelsen

         Piedaloties: Teva Danmark A/S

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Ņemot vērā Regulas Nr. 726/2004 (1) 12. panta 2. punktu (iepriekš – Regulas Nr. 2309/1993 (2) 12. panta 2. punkts) un Eiropas Komisijas Paziņojuma pieteikumu iesniedzējiem [Notice to Applicants] 2. nodaļas 2.3. sadaļu, vai tādas zāles kā Precedex šajā lietā, kurām tika piešķirta tirdzniecības atļauja kādā dalībvalstī saskaņā ar šīs valsts noteikumiem pirms attiecīgās dalībvalsts pievienošanās Eiropas Savienībai, bet pēc tam, kad CPMP [tagad – CHMP] šīm zālēm piešķīra negatīvu novērtējumu saskaņā ar Regulu Nr. 2309/1993 uz tā paša klīniskā pamata, situācijā, kad valsts tirdzniecības atļauja pēc dalībvalsts pievienošanās Eiropas Savienībai nav atjaunināta ar jaunu klīnisko dokumentāciju vai saistītu ekspertu ziņojumu, var tikt uzskatītas par atsauces (references) zālēm Direktīvas 2001/83 10. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, un vai tādējādi tās var būt par pamatu “visaptverošas tirdzniecības atļaujas” izsniegšanai saskaņā ar Direktīvas 2001/83 (3) 6. panta 1. punktu?

                  2)

                  Vai tādas zāles kā Precedex šajā lietā, kuras ir reģistrētas kādā dalībvalstī saskaņā ar šīs valsts noteikumiem pirms attiecīgās dalībvalsts pievienošanās Eiropas Savienībai, ja dalībvalsts kompetentajai iestādei nav piekļuves ASM ierobežotajai daļai Eiropas Zāļu pamatlietas procedūras (tagad – Aktīvo vielu pamatlietas procedūra) ietvaros, situācijā, kad valsts tirdzniecības atļauja nav atjaunināta ar ASM ierobežoto daļu pēc dalībvalsts pievienošanās Eiropas Savienībai, var tikt uzskatītas par atsauces (references) zālēm Direktīvas 2001/83 10. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, un vai tādējādi tās var būt par pamatu “visaptverošas tirdzniecības atļaujas” izsniegšanai saskaņā ar Direktīvas 2001/83 6. panta 1. punktu?

                  3)

                  Vai atbildi uz pirmo vai otro jautājumu ietekmē fakts, ka attiecīgā valsts tirdzniecības atļauja nevar būt par pamatu savstarpējai atzīšanai saskaņā ar Direktīvas 2001/83 28. pantu?

                  4)

                  Vai pirmajā un/vai otrajā jautājumā norādītajos apstākļos saskaņā ar decentralizēto procedūru, kas paredzēta Direktīvas 2001/83 28. pantā attiecībā uz ģenēriskām zālēm, atsauces dalībvalsts vai attiecīgās dalībvalsts valsts kompetentajai iestādei ir tiesības vai pienākums atteikt zāļu kā atsauces (references) zāļu izmantošanu, ja attiecīgās zāles ir atļautas kādā citā dalībvalstī pirms tās pievienošanās Eiropas Savienībai?

                  5)

                  Vai atbildi uz ceturto jautājumu ietekmē fakts, ka atsauces dalībvalsts vai attiecīgās dalībvalsts valsts kompetentās iestādes rīcībā bija informācija, kas liecināja, ka CPMP attiecīgajām zālēm piešķīra negatīvu novērtējumu saskaņā ar Regulu Nr. 2309/1993 pirms to reģistrēšanas citā dalībvalstī un pirms šīs dalībvalsts iestāšanās Eiropas Savienībā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV 2004, L 136, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EEK) Nr. 2309/93 (1993. gada 22. jūlijs), ar ko nosaka kārtību, kā Kopienā apstiprina un pārrauga cilvēkiem paredzētas zāles un veterinārās zāles, kā arī izveido Eiropas Zāļu novērtēšanas aģentūru (OV 1993, L 214, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).


title: Lieta C-174/21: Prasība, kas celta 2021. gada 21. martā – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/18

      Prasība, kas celta 2021. gada 21. martā – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
      (Lieta C-174/21)
      (2021/C 206/23)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: I. Zalogin, M. Noll-Ehlers)

         Atbildētāja: Bulgārijas Republika

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  konstatēt, ka, neveicot visus vajadzīgos pasākumus, kas izriet no Tiesas 2017. gada 5. aprīļa sprieduma Komisija/Bulgārija (C-488/15, EU:C:2017:267), Bulgārijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti LESD 260. panta pirmajā daļā attiecībā uz zonām un aglomerācijām BG0001 Sofija, BG0002 Plovdiva, BG0004 Ziemeļbulgārija, BG0005 Dienvidrietumbulgārija un BG0006 Dienvidaustrumbulgārija;

                  —

                  piespriest Bulgārijas Republikai samaksāt Komisijai kopējo summu 3 156 EUR dienā, rēķinot no 2017. gada 5. aprīļa sprieduma Komisija/Bulgārija (C-488/15, EU:C:2017:267) pasludināšanas līdz sprieduma šajā lietā pasludināšanai vai, ja spriedums tiek izpildīts ātrāk, līdz pēdējā gada, kad tas nebija izpildīts, 31. decembrim, bet katrā ziņā ne mazāk kā minimālo kopējo summu 653 000 EUR;

                  —

                  piespriest Bulgārijas Republikai samaksāt Komisijai soda naudu 5 6 777,20 EUR apmērā par katru atsevišķo gaisa kvalitātes apgabalu, rēķinot no Tiesas sprieduma šajā lietā pasludināšanas brīža līdz gadam, kad tiek pilnībā izpildīts 2017. gada 5. aprīļa spriedums Komisija/Bulgārija (C-488/15, EU:C:2017:267), kā arī

                  —

                  piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Bulgārija neesot veikusi vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu lietā C-488/15 taisīto Tiesas spriedumu, turklāt tā joprojām turpinot (i) neievērot pienākumus, kas tai ir noteikti Eiropas Parlamenta Direktīvā 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 13. pantā, skatītā kopā ar XI pielikumu, kā arī (ii) neievērot šīs direktīvas 23. pantā paredzētos pienākumus.


title: Lieta C-170/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. martā iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – Profi Credit Bulgaria EOOD/T.I.T.

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. martā iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – Profi Credit Bulgaria EOOD/T.I.T.
      (Lieta C-170/21)
      (2021/C 206/22)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski rayonen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Profi Credit Bulgaria EOOD

         Atbildētājs: T.I.T.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 93/13/EEK (1) 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesvedībās, kurās parādnieks nepiedalās līdz tiesas izdota maksājuma rīkojuma brīdim, tiesai pēc savas ierosmes ir jāpārbauda līguma noteikuma negodīgums un, ja ir aizdomas par negodīgumu, šis noteikums nav jāpiemēro?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai valsts tiesai pilnībā ir jāatsakās pieņemt tiesas nolēmumu, ar kuru tiek uzdots veikt maksājumu, ja daļa no prasījuma ir balstīta uz negodīgu līguma noteikumu, kas arī veido izvirzīta prasījuma apmēru?

                  3)

                  Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši un uz otro – noliedzoši, vai valsts tiesai ir jāatsakās pieņemt tiesas nolēmumu, ar kuru tiek uzdots veikt maksājumu, attiecībā uz to prasījuma daļu, kas ir balstīta uz negodīgo noteikumu?

                  4)

                  Ja uz trešo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai – un apstiprinošas atbildes gadījumā ar kādiem nosacījumiem – tiesai pēc savas ierosmes ir jāņem vērā noteikuma negodīgā rakstura sekas, ja ir informācija par uz to balstītu maksājumu, tostarp ieskaitot šo maksājumu citos, nesamaksātajos parādos, kas izriet no līguma?

                  5)

                  Ja ceturto jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai valsts tiesai ir saistoši augstākas instances norādījumi, kuri saskaņā ar valsts tiesībām ir obligāti pārbaudītajai instancei, ja tajos netiek ņemtas vērā noteikuma negodīgā rakstura sekas?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-180/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. martā iesniedza Administrativen sad Blagoevgrad (Bulgārija) – VS/Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. martā iesniedza Administrativen sad Blagoevgrad (Bulgārija) – VS/Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet
      (Lieta C-180/21)
      (2021/C 206/24)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Blagoevgrad

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VS

         Atbildētājs: Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/680 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi, ko veic kompetentās iestādes, lai novērstu, izmeklētu, atklātu noziedzīgus nodarījumus vai sauktu pie atbildības par tiem vai izpildītu kriminālsodus, un par šādu datu brīvu apriti, ar ko atceļ Padomes Pamatlēmumu 2008/977/TI (1), 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, norādot uz mērķiem, jēdzieni “novērstu, izmeklētu, atklātu noziedzīgus nodarījumus vai sauktu pie atbildības par tiem” tiek uzskaitīti kā vispārīga mērķa aspekti?

                  2.

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (2), noteikumi ir piemērojami Bulgārijas Republikas prokuratūrai, ņemot vērā to, ka tāda informācija par personu, kuru prokuratūra ir savākusi kā “pārzinis” atbilstoši Direktīvas 2016/680 3. panta 8) punktam par šo personu sagatavotajos lietas materiālos, lai pārbaudītu norādes uz noziedzīgu nodarījumu, tika izmantota prokuratūras kā puses civilprocesā aizstāvībā tiesā – norādot, ka šie lietas materiāli ir tikuši sagatavoti, vai izklāstot lietas materiālu saturu?

                  2.1

                  Ja uz šo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:
                  Vai Regulas 2016/679 6. panta 1. punkta f) apakšpunktā ietvertais formulējums “leģitīmās intereses” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aptver pilnīgu vai daļēju tādas informācijas par personu izpaušanu, kas ir tikusi iegūta saistībā ar prokuratūras sagatavotajiem lietas materiāliem par personu, lai novērstu, izmeklētu, atklātu noziedzīgus nodarījumus vai sauktu pie atbildības par tiem, ja šī izpaušana notiek, lai aizstāvētu pārzini kā pusi civilprocesā, un vai datu subjekta piekrišana ir izslēgta?

         (1)  OV 2016, L 119, 89. lpp.

         (2)  OV 2016, L 119, 1. lpp.


title: Lieta C-186/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. martā iesniedza Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Slovēnijas Republika

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 25. martā iesniedza Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Slovēnijas Republika
      (Lieta C-186/21)
      (2021/C 206/25)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

         Upravno sodišče Republike Slovenije

         Pamatlietas puses:

         Prasītājs: J. A.

         Atbildētāja: Slovēnijas Republika

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Uzņemšanas II direktīvas (1) 8. panta 3. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar vārdkopu “tostarp” apstāklis, ka “viņam jau bija iespēja piekļūt patvēruma procedūrai” tiek expressis verbis ietverts objektīvo kritēriju skaitā?

                  2)

                  Vai – gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu ir atbildams noliedzoši – Uzņemšanas II direktīvas 8. panta 3. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka iepriekš izklāstītajos apstākļos aizturēšana ir pieļaujama tikai, pamatojoties uz iepriekš noteiktiem objektīviem kritērijiem un iepriekš veiktu konstatējumu – ka pieteikuma iesniedzējam jau ir bijusi iespēja iesniegt starptautiskās aizsardzības pieteikumu – no kura varētu secināt, ka ir pamatoti iemesli uzskatīt, ka šis pieteikums ir iesniegts tikai tālab, lai aizkavētu vai traucētu atgriešanas lēmuma izpildi?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/33/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai (pārstrādāta versija) (OV 2013, L 180, 96. lpp.).


title: Lieta C-207/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. aprīlī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 27. janvāra spriedumu lietā T-699/17 Polijas Republika/Eiropas Komisija

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/20

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. aprīlī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 27. janvāra spriedumu lietā T-699/17 Polijas Republika/Eiropas Komisija
      (Lieta C-207/21 P)
      (2021/C 206/26)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Tricot, Ł. Habiak, K. Herrmann, C. Valero)

         Pārējie lietas dalībnieki: Polijas Republika, Ungārija, Bulgārijas Republika, Beļģijas Karaliste, Zviedrijas Karaliste, Francijas Republika

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2021. gada 27. janvāra spriedumu T-699/17 Polijas Republika/Eiropas Komisija kopumā;

                  —

                  noraidīt Polijas Republikas pirmo pamatu lietā T-699/17;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā attiecībā uz otro līdz piekto pamatu, kuri netika izskatīti pirmajā instancē;

            kā arī

                  —

                  atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem pirmajā instancē un apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Komisija uzskata, ka Vispārējās tiesas spriedums lietā T-699/17 būtu jāatceļ, jo tajā esot pieļautas tiesību kļūdas, kuru dēļ tiekot pārkāpts LES 16. panta 4. un 5. punkts.
      Pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 40. un 41. punktā pieņemot, ka tiesībām, kas dalībvalstīm piešķirtas ar 36. protokola 3. panta 2. punktu, – pieprasīt balsojumu ar kvalificēto balsu vairākumu atbilstoši minētā protokola 3. panta 3. punktā noteiktajiem principiem (principiem atbilstoši Nicas līgumam) noteikti ir jāsaglabājas arī pēc pārejas laikposma beigām, proti pēc 2017. gada 31. marta, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi LES 16. panta 5. punktā skaidri noteiktās pārejas laikposma robežas rationae temporis. Turklāt tā neesot ievērojusi kvalificētā balsu vairākuma vispārīgo definīciju, kura ar Lisabonas līgumu ir ieviesta LES 16. panta 4. punktā, kas ir spēkā no 2014. gada 1. novembra un kas palielina demokrātisko leģitimāciju balsošanā Padomē un ar Direktīvas 2010/75/ES (1) 75. pantu izveidotajā komitejā. Tādējādi Vispārējā tiesa esot ierobežojusi šīs vispārīgās definīcijas pilnīgu efektivitāti.
      Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 48. un 50. punktā paplašināti interpretējot pārejas noteikuma, kurš paredzēts LES 16. panta 5. punktā un 36. protokola 3. panta 2. punktā, piemērojamību laikā, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi pastāvīgo judikatūru par pienākumu pārejas noteikumus interpretēt šauri.
      Treškārt, pretēji apgalvojumiem pārsūdzētā sprieduma 53., 54. un 55. punktā, Vispārējā tiesa esot interpretējusi 36. protokola 3. panta 2. punktu, pārkāpjot tiesiskās drošības principu, jo tā rezultātā neesot iespējams paredzēt un laika ziņā noteikt, kad ir piemērojams Nicas līgumā paredzētais noteikums par kvalificētā vairākuma balsojuma piemērošanu atbilstoši 36. protokola 3. panta 3. punktam.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/75/ES (2010. gada 24. novembris) par rūpnieciskajām emisijām (piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole) (OV 2010, L 334, 17. lpp.).


title: Lieta T-853/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 17. marta spriedums – Tehrani/EUIPO – Blue Genes (“Earnest Sewn”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Earnest Sewn” – Atzīšana par spēkā neesošu – Absolūts atteikuma pamats – Ļaunticība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 17. marta spriedums – Tehrani/EUIPO – Blue Genes (“Earnest Sewn”)
      (Lieta T-853/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Earnest Sewn” - Atzīšana par spēkā neesošu - Absolūts atteikuma pamats - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 206/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Reza Hossein Khan Tehrani (Nordhorn, Vācija) (pārstāvis: D. Wiedemann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: D. Hanf un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Blue Genes, Inc. (Gardena, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 531/2018-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Blue Genes un Tehrani k-gu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Reza Hossein Khan Tehrani atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta T-186/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 17. marta spriedums – Chatwal/EUIPO – Timehouse Capital (“THE TIME”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “THE TIME” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TIMEHOUSE” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 17. marta spriedums – Chatwal/EUIPO – Timehouse Capital (“THE TIME”)
      (Lieta T-186/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “THE TIME” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TIMEHOUSE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 206/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Chatwal Hotels & Resorts LLC (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: N. Hine, solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Timehouse Capital GmbH (Grasbrunn, Vācija) (pārstāvis: T. Farkas, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 28. janvāra lēmumu lietā R 2264/2018-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Timehouse Capital un Chatwal Hotels & Resorts.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Chatwal Hotels & Resorts LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-226/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 17. marta spriedums – Steinel/EUIPO (“MobileHeat”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MobileHeat” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 17. marta spriedums – Steinel/EUIPO (“MobileHeat”)
      (Lieta T-226/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MobileHeat” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2021/C 206/30)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Vācija) (pārstāvji: M. Breuer un K. Freudenstein, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 3. februāra lēmumu lietā R 2472/2019-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “MobileHeat” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Steinel GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.


title: Lieta T-306/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 24. marta rīkojums – Graanhandel P. van Schelven/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Lauksaimniecības politika – Bioloģiskā ražošana – Regula (EK) Nr. 834/2007 – Bioloģisko produktu ražošana un marķēšana – Savienībā importēti bioloģiskie produkti – Produktu sertifikācija, ko veic kontroles iestāde – Intereses celt prasību neesamība – Tieša skāruma neesamība – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 24. marta rīkojums – Graanhandel P. van Schelven/Komisija
      (Lieta T-306/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Lauksaimniecības politika - Bioloģiskā ražošana - Regula (EK) Nr. 834/2007 - Bioloģisko produktu ražošana un marķēšana - Savienībā importēti bioloģiskie produkti - Produktu sertifikācija, ko veic kontroles iestāde - Intereses celt prasību neesamība - Tieša skāruma neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2021/C 206/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Graanhandel P. van Schelven BV (Nieuwe-Tonge, Nīderlande) (pārstāve: C. Almeida, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Bianchi, A. Dawes un B. Hofstötter)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2019/446 (2019. gada 19. marts), ar kuru groza un labo Regulu (EK) Nr. 1235/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko produktu importēšanas kārtību no trešām valstīm (OV 2019, L 77, 67. lpp.), 1. panta 3. punktu, ciktāl ar šo tiesību normu, to aplūkojot kopā ar minētās Īstenošanas regulas II pielikuma 3) punktu, tiek atsaukta “Control Union Certifications” kā tādas iestādes atzīšana, kas ir pilnvarota veikt kontroles un izdot inspekcijas sertifikātus, ar kuriem atļauj laist Savienības tirgū no Kazahstānas, Moldāvijas, Krievijas, Turcijas un Apvienotajiem Arābu Emirātiem importētus produktus kā bioloģiskus produktus.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2)

                  Par pieteikumiem par procesa organizatoriskajiem pasākumiem un liecinieku nopratināšanu, kurus iesniedza Graanhandel P. van Schelven BV, nav jālemj.

                  3)

                  Graanhandel P. van Schelven atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta T-484/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 26. marta rīkojums – SATSE/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Sabiedrības veselība – Direktīvas 2000/54/EK III pielikums – To bioloģisko aģentu saraksts, par kuriem ir zināms, ka tie var inficēt cilvēkus – Direktīva (ES) 2020/739 – SARS-CoV-2 iekļaušana – To bioloģisko aģentu iekļaušana 3. riska grupā, par kuriem ir zināms, ka tie var inficēt cilvēkus – Reglamentējošs akts, kas ietver īstenošanas pasākumus – Individuāla skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/25

      Vispārējās tiesas 2021. gada 26. marta rīkojums – SATSE/Komisija
      (Lieta T-484/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Sabiedrības veselība - Direktīvas 2000/54/EK III pielikums - To bioloģisko aģentu saraksts, par kuriem ir zināms, ka tie var inficēt cilvēkus - Direktīva (ES) 2020/739 - SARS-CoV-2 iekļaušana - To bioloģisko aģentu iekļaušana 3. riska grupā, par kuriem ir zināms, ka tie var inficēt cilvēkus - Reglamentējošs akts, kas ietver īstenošanas pasākumus - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2021/C 206/32)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sindicato de Enfermería (SATSE) (Madride, Spānija) (pārstāve: Sesmero González, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Valero un N. Ruiz García)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Direktīvu (ES) 2020/739 (2020. gada 3. jūnijs), ar ko attiecībā uz SARS-CoV-2 iekļaušanu to bioloģisko aģentu sarakstā, par kuriem ir zināms, ka tie var inficēt cilvēkus, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/54/EK III pielikumu un groza Komisijas Direktīvu (ES) 2019/1833 (OV 2020, L 175, 11. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Par Vācijas Federatīvās Republikas iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  3)

                  Piespriest Sindicato de Enfermería (SATSE) atlīdzināt Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas saistīti ar pieteikumu par iestāšanos lietā.

                  4)

                  SATSE, Komisija, kā arī Vācijas Federatīvā Republika katra sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar pieteikumu par iestāšanos lietā, pašas.

         (1)  OV C 304, 14.9.2020.


title: Lieta T-765/20 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 24. marta rīkojums – The Floow/Komisija (Pagaidu noregulējums – Pētniecības un inovāciju pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” (2014.–2020. gads) ietvaros noslēgts dotāciju nolīgums – Izmaksāto summu atgūšana – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/26

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 24. marta rīkojums – The Floow/Komisija
      (Lieta T-765/20 R)
      (Pagaidu noregulējums - Pētniecības un inovāciju pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” (2014.–2020. gads) ietvaros noslēgts dotāciju nolīgums - Izmaksāto summu atgūšana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 206/33)
      Tiesvedības valoda – angļu.

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: The Floow Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: A. Howard, barrister, un J. Berry, solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà un L. André)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts noteikt pagaidu pasākumus ar mērķi, pirmkārt, apturēt Komisijas 2020. gada 17. novembra Lēmuma C(2020) 8138 final, ar kuru ir uzdots no prasītājas atgūt naudas summu 161 990,80 EUR apmērā kopā ar procentiem, izpildi un, otrkārt, aizliegt Komisijai veikt apstrīdētā lēmuma izpildi vai atgūt līdzekļus, kā arī paplašināt un izdarīt secinājumus par laikposmu, par kuru nav veikta revīzija, attiecībā uz šo projektu un citiem projektiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-131/21: Prasība, kas celta 2021. gada 28. februārī – Região Autónoma da Madeira/Komisija

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/26

      Prasība, kas celta 2021. gada 28. februārī – Região Autónoma da Madeira/Komisija
      (Lieta T-131/21)
      (2021/C 206/34)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Região Autónoma da Madeira (pārstāvji: M. Gorjão-Henriques un A. Saavedra, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  izdot rīkojumu par to, ka šīs lietas materiāliem atbilstoši šajā prasībā prasītajam ir jāpievieno dokumenti, kas atrodas tās administratīvās procedūras lietas materiālos, kuras iznākumā ir pieņemts apstrīdētais lēmums;

                  —

                  apvienot šo lietu ar lietu T-95/21 (Portugāles Republika/Eiropas Komisija);

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 4. decembra Lēmuma C(2020)8550 final“Par valsts atbalsta shēmu SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), ko Portugāle piemērojusi par labu Madeiras Brīvajai zonai (MBZ) – III shēma” 1. pantu un 4.–6. pantu;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus:

                  1)

                  Pirmais pamats ir par to, ka esot pieļauta tiesību kļūda un/vai neesot norādīts pamatojums, jo strīdīgais pasākums, būdams vispārpiemērojams un nebūdams selektīvs, neesot uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Prasītājs norāda konkrēti, ka pasākums neesot selektīvs, jo tas ietilpst Portugāles nodokļu sistēmas vispārīgajā struktūrā.

                  2)

                  Otrais pamats ir par to, ka esot pieļauta tiesību kļūda, jo MBZ III shēma ir īstenota saskaņā ar Komisijas 2007. un 2013. gada lēmumiem un LESD 107. un 108. pantu. Prasītājs apgalvo, ka nosacījums par to, ka ieņēmumiem ir jāizriet no darbības, kas faktiski un būtībā ir veikta Madeiras autonomajā reģionā, neesot jāinterpretē tādējādi, ka tiktu ņemtas vērā tikai tās MBZ reģistrēto uzņēmumu papildizmaksas, kas ir saistītas ar šo uzņēmumu atrašanos vienā no visattālākajiem reģioniem, ka fiskālās priekšrocības būtu attiecināmas tikai uz ieņēmumiem, ko šie uzņēmumi gūst no darījumiem, kas tieši saistīti ar šīm papildizmaksām, un ka būtu izslēgta darbība, ko MBZ licenci saņēmušie un starptautiskajā mērogā strādājošie uzņēmumi veic ārpus Madeiras.

                  3)

                  Trešais pamats ir par to, ka Komisijas lēmumā esot pieļauta kļūda attiecībā uz faktiem un/vai nepietiekami norādīts pamatojums, jo nodokļu režīma prasības un to kontrole, ko veic valsts un reģionālās iestādes, ir pienācīgas, lai nodrošinātu MBZ III shēmas kontroli. Prasītājs norāda konkrēti uz apstākli, ka gan likumā noteiktās prasības attiecībā uz MBZ gūto ieņēmumu nodalītu iegrāmatošanu, gan virknes fiskālo pienākumu izpilde ļauj valsts un reģionālajām iestādēm veikt efektīvu un pienācīgu kontroli un uzraudzību attiecībā uz MBZ III shēmu.

                  4)

                  Ceturtais pamats ir par to, ka Komisijas lēmumā esot pieļauta tiesību kļūda, jo MBZ III shēmas vajadzībām piemērojamais jēdziens “darbavieta” izrietot no valsts tiesībām, un tāpēc metodoloģija, saskaņā ar kuru darbavietas tiek izteiktas “PLE” (pilna darba laika ekvivalenta) un “IDV” (ikgadējo darba vienību) izteiksmē, neesot piemērojama. Prasītājs apgalvo, ka MBZ III shēmā noteikto darbavietu izveides un saglabāšanas nosacījumu izpildes izvērtējumā apstrīdētajā lēmumā esot pieļauta tiesību kļūda, piemērojot metodoloģiju, saskaņā ar kuru darbavietas tiek izteiktas “PLE” un “IDV” izteiksmē, lai gan MBZ shēmas vajadzībām piemērojamais darbavietas jēdziens izrietot no valsts normatīvajiem aktiem darba tiesību jomā.

                  5)

                  Piektais pamats ir par to, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļauta kļūda attiecībā uz faktiem un/vai nepietiekami norādīts pamatojums, jo uzraudzība attiecībā uz darbavietu radīšanas/saglabāšanas nosacījumu izpildi esot veiktas pienācīgi un efektīvi. Prasītājs norāda, ka valsts iestādes esot piedāvājušas Eiropas Komisijai informāciju, kas ļauj izvērtēt kontroli pār darbavietu radīšanas/saglabāšanas nosacījumu izpildi MBZ, un tāpēc apstrīdētajā lēmumā esot pieļauta kļūda attiecībā uz faktiem un/vai nepietiekami norādīts pamatojums.

                  6)

                  Sestais pamats ir par to, ka esot pārkāpti vispārējie Eiropas Savienības tiesību principi. Prasītājs norāda konkrēti, ka ar lēmumu esot pārkāpti šādi vispārējie Eiropas Savienības tiesību principi: samērīguma princips, tiesiskās drošības princips, tiesiskās paļāvības princips un labas pārvaldības princips.


title: T-135/21: Prasība, kas celta 2021. gada 3. martā – Trasta Komercbanka/ECB

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/27

      Prasība, kas celta 2021. gada 3. martā – Trasta Komercbanka/ECB
      (T-135/21)
      (2021/C 206/35)
      Tiesvedības valoda – angļu.

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Trasta Komercbanka AS (Rīga, Latvija) (pārstāvis: O. Behrends, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Juridiskais pamatojums

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt finansiālu kompensāciju par kaitējumu, kuru prasītāja ir cietusi saistībā ar atbildētājas 2016. gada 3. marta lēmumu ECB/SSM/2016 – 529900WIPOINFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 par prasītājas licences atsaukšanu;

                  —

                  noteikt, ka materiālie zaudējumi ir vismaz 126 miljoni EUR kopā ar kompensācijas procentiem, sākot no 2016. gada 3. marta līdz sprieduma pasludināšanai šajā lietā un kopā ar attiecīgiem nokavējuma procentiem no sprieduma pasludināšanas dienas līdz to pilnīgai samaksai; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav pienācīgi izskatījusi procesuālos pārkāpumus. Tie ietverot faktu, ka Latvijas FKTK (1) tieši pirms licences anulēšanas procedūras uzsākšanas secināja, ka licences anulēšana nav pamatota, un ka šis fakts vēlāk netika minēts FKTK licences atsaukšanas pieprasījumā. Prasītāja arī sūdzas, ka FKTK jaunākā lēmuma angļu valodas versija tika sagrozīta. Turklāt apgalvotie procesuālie pārkāpumi esot saistīti ar nespēju efektīvi rīkoties pret iespējami korumpēto Latvijas un Eiropas ierēdņu rīcību saistībā ar šo jautājumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ir pārkāpusi materiālo tiesību normas, darbojoties ārpus savas kompetences robežām, it īpaši attiecībā uz nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas jautājumiem un ka atbildētāja ir izdarījusi kļūdainu pieņēmumu par licences anulēšanas pamatiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja ir cietusi būtisku finansiālu kaitējumu, it īpaši tās likvidācijas dēļ pēc licences nelikumīgās anulēšanas.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvota cēloņsakarība starp licences anulēšanu un prasītājas ciestajiem zaudējumiem.

         (1)  Finanšu un kapitāla tirgus komisija.


title: Lieta T-138/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. martā – Virbac/Komisija

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/28

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. martā – Virbac/Komisija
      (Lieta T-138/21)
      (2021/C 206/36)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Virbac (Carros, Francija) (pārstāvji: M. Thill-Tayara, S. Pelé un L. Bary, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2020) 7930 final (2020. gada 10. novembris) par veterināro zāļu “Librela – bedinvetmab” tirdzniecības atļauju, publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2020. gada 30. decembrī (OV, C 453, 2020. gada 30. decembris, 1. lpp.), ciktāl tas ir pieņemts, pārkāpjot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru, 37. pantu;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2020) 7930 final (2020. gada 10. novembris) par veterināro zāļu “Librela – bedinvetmab” tirdzniecības atļauju, publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2020. gada 30. decembrī (OV, C 453, 2020. gada 30. decembris, 1. lpp.), ciktāl tas ir pieņemts, pārkāpjot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru, 31. pantu;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2020) 7930 final (2020. gada 10. novembris) par veterināro zāļu “Librela – bedinvetmab” tirdzniecības atļauju, publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2020. gada 30. decembrī (OV, C 453, 2020. gada 30. decembris, 1. lpp.), ciktāl tas izriet no LESD 102. panta pārkāpuma un šī iemesla dēļ ir pretrunā lietderīgas iedarbības, tiesiskuma un labas pārvaldības principiem, kuri ir jāievēro Eiropas Komisijai;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV 2004, L 136, 1. lpp.), 37. panta pārkāpums, ciktāl ar apstrīdēto lēmumu tiek atļauts laist Eiropas tirgū Librela®, lai gan, ņemot vērā šo noteikumu, nav pareizi vai pietiekami pierādīts šī produkta drošums un labvērtība.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots minētās Regula (EK) Nr. 726/2004 31. panta pārkāpums, jo ar apstrīdēto lēmumu netiek ievēroti noteikumi par produkta apraksta kopsavilkuma sagatavošanu, kas esot bijis jāveic Eiropas Komisijai, lai konstatētu, ka īpašais brīdinājums, kas ieviests attiecībā uz Librela® saistībā ar antivielu pret zālēm efektu, ir pārlieku vispārīgs un neprecīzs.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 102. panta lietderīgās iedarbības pārkāpums un tiesiskuma un labas pārvaldības principu pārkāpums, jo ar apstrīdēto lēmumu tiek īstenota dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana, ko veica Zoetis grupa attiecībā uz atteikšanos attīstīt Librela® konkurējošo produktu, uz kuru attiecas licence prasītājai.


title: T-145/21: Prasība, kas celta 2021. gada 3. martā – Fursin u.c./ECB

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 3. martā – Fursin u.c./ECB
      (T-145/21)
      (2021/C 206/37)
      Tiesvedības valoda – angļu.

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Ivan Fursin (Kijeva, Ukraina) un pieci citi prasītāji (pārstāvis: O. Behrends, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Juridiskais pamatojums

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt finansiālu kompensāciju par kaitējumu, kuru prasītāji ir cietuši saistībā ar atbildētājas 2016. gada 3. marta lēmumu ECB/SSM/2016 – 529900WIPOINFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 par Trasta Komercbanka AS licences atsaukšanu;

                  —

                  noteikt, ka materiālie zaudējumi ir vismaz 25 miljoni EUR (1) kopā ar kompensācijas procentiem sākot no 2016. gada 3. marta līdz sprieduma pasludināšanai šajā lietā un kopā ar attiecīgiem nokavējuma procentiem no sprieduma pasludināšanas dienas līdz to pilnīgai samaksai, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav pienācīgi izskatījusi procesuālos pārkāpumus. Tie ietverot faktu, ka Latvijas FKTK (2) tieši pirms licences anulēšanas procedūras uzsākšanas secināja, ka licences anulēšana nav pamatota, un ka šis fakts vēlāk netika minēts FKTK licences atsaukšanas pieprasījumā. Prasītāji arī sūdzas, ka FKTK jaunākā lēmuma angļu valodas versija tika sagrozīta. Turklāt apgalvotie procesuālie pārkāpumi esot saistīti ar nespēju efektīvi rīkoties pret iespējami korumpēto Latvijas un Eiropas ierēdņu rīcību saistībā ar šo jautājumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ir pārkāpusi materiālo tiesību normas, darbojoties ārpus savas kompetences robežām, it īpaši attiecībā uz nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas jautājumiem un ka atbildētāja ir izdarījusi kļūdainu pieņēmumu par licences anulēšanas pamatiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāji ir cietuši būtisku finansiālu kaitējumu, it īpaši Trasta Komercbanka AS likvidācijas dēļ pēc licences nelikumīgās anulēšanas.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvota cēloņsakarība starp licences anulēšanu un prasītāju ciestajiem zaudējumiem.

         (1)  Summa ir attiecināma uz katru no prasītājiem atbilstoši to Trasta Komercbanka AS kapitāldaļu apmēram.

         (2)  Finanšu un kapitāla tirgus komisija.


title: Lieta T-148/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. martā – Paccor Packaging u.c./Komisija

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. martā – Paccor Packaging u.c./Komisija
      (Lieta T-148/21)
      (2021/C 206/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Paccor Packaging GmbH (Diseldorfa, Vācija) un 6 citi (pārstāvji: P. Kugel un G. Dávid, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 17. decembra Īstenošanas regulu (ES) 2020/2151 (1) pilnā apmērā vai, pakārtoti, atcelt Īstenošanas regulu (ES) 2020/2151 daļēji, proti, tās 2. panta 4. punktu un IV pielikumu, vai, pakārtoti, atcelt Īstenošanas regulu (ES) 2020/2151 daļēji, ciktāl tā attiecas uz attiecas uz dzērienu glāzēm, kas pilnā mērā izgatavotas no plastmasas;

                  —

                  daļēji atcelt Īstenošanas regulu Nr. 2020/2151, proti, tās 3. pantu;

                  —

                  daļēji atcelt 2019. gada 5. jūnija Direktīvu (ES) 2019/904 (2), proti, tās 7. pantu, ciktāl tas attiecas uz dzērienu glāzēm, un tās pielikuma D daļas 4. punktu un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza septiņus pamatus, kā arī iebildi par prettiesiskumu.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, pieņemdama Īstenošanas regulu 2020/2151, ir pārkāpusi Direktīvas 2019/904 par konkrētu plastmasas izstrādājumu ietekmes uz vidi samazināšanu 7. pantu un pārsniegusi pilnvaras, kuras tai piešķīrusi Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, pieņemot Īstenošanas regulu 2020/2151, ir pārkāpusi būtiskus procedūras noteikumus, jo to pieņēma pēc 2020. gada 3. jūlija, bet attiecīgās labotās citu valodu versijas – vairāk nekā 6 mēnešus pēc termiņa, ko Direktīvā (ES) 2019/904 bija noteikusi Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, pieņemdama Īstenošanas regulu Nr. 2020/2151, ir pārkāpusi Direktīvas (ES) 2019/904 7. pantu un nav ievērojusi tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, pieņemdama Īstenošanas regulu Nr. 2020/2151, nav izpildījusi savu pienākumu sniegt pamatojumu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi Direktīvas (ES) 2019/904 7. panta 1. punktu, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un ir pārsniegusi savas pilnvaras.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi Direktīvas (ES) 2019/904 7. panta 2. punkta c) apakšpunktu un ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav ievērojusi samērīguma principu.
                  Prasītāji, pamatojoties uz LESD 277. pantu, izvirza arī iebildi par prettiesiskumu un apgalvo, ka Direktīvas (ES) 2019/904 7. pants un pielikuma D daļas 4. punkts ir prettiesiski.

         (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2020/2151 (2020. gada 17. decembris), ar ko paredz noteikumus par saskaņotām marķējuma specifikācijām, kuras attiecas uz vienreizlietojamiem plastmasas izstrādājumiem, kas norādīti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2019/904 par konkrētu plastmasas izstrādājumu ietekmes uz vidi samazināšanu pielikuma D daļā (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2020 L 428, 57. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/904 (2019. gada 5. jūnijs) par konkrētu plastmasas izstrādājumu ietekmes uz vidi samazināšanu (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2019 L 155, 1. lpp.).


title: Lieta T-160/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. martā – Laboratorios Ern/EUIPO – Malpricht (“APIRETAL”)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. martā – Laboratorios Ern/EUIPO – Malpricht (“APIRETAL”)
      (Lieta T-160/21)
      (2021/C 206/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāve: T. González Martínez, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Ingrid Malpricht (Ludvigshāfene, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “APIRETAL” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 4 814 158

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 20. janvāra lēmums lietā R 1004/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību;

                  —

                  atcelt atbildētāja 2020. gada 20. marta lēmumu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto 2021. gada 20. janvāra lēmumu;

                  —

                  atsaukt Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 4814158 “APERITAL” spēkā neesamību neizmantošanas dēļ attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām precēm, vienlaikus saglabājot šo preču reģistrāciju (arī attiecībā uz “farmaceitiskiem preparātiem”);

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta nepareiza interpretācija, pārbaudot apstrīdētās preču zīmes faktiskās izmantošanas jēdzienu attiecībā uz jebkuru no apstrīdētajām precēm;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta nepareiza interpretācija, vērtējot pamatota neizmantošanas iemesla jēdzienu.


title: Lieta T-163/21: Prasība, kas celta 2021. gada 23. martā – De Capitani/Padome

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/32

      Prasība, kas celta 2021. gada 23. martā – De Capitani/Padome
      (Lieta T-163/21)
      (2021/C 206/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Emilio De Capitani (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: O. Brouwer un B. Verheijen, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas lēmumu atteikt piekļuvi dažiem dokumentiem, kas pieprasīti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, par kuru prasītājam tika paziņots 2021. gada 14. janvārī ar vēstuli, kuras atsauces numurs ir SGS 21/000067, ieskaitot tā pielikumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējas tiesas Reglamenta 134. pantam, tostarp izdevumus, kas radušies personām, kuras iestājušās lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvotas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, izraisot izņēmuma lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzībai (Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa) (1) nepareizu piemērošanu, kā arī pamatojuma neesamība, jo iepazīšanās ar šiem dokumentiem neradītu nopietnu kaitējumu lēmumu pieņemšanas procesam.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav ņemta vērā jaunā konstitucionālā dimensija, kas radās, stājoties spēkā Lisabonas līgumam, it īpaši LESD 15. panta 2. punktam, un ar ko tika izveidots jauns tiesiskais režīms publiskai piekļuvei dokumentiem, jo īpaši likumdošanas dokumentiem.

                              —

                              Prasītājs turklāt apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā arī netika piemērota un veikta pareiza pārbaude saskaņā ar Regulas 1049/2001 4. panta 3. punktu un ka notika kļūdaina atsaukšanās uz argumentu, saskaņā ar kuru pieprasīto dokumentu izpaušana apšaubītu dalībvalstu izdarītās galīgās izvēles un radītu nevajadzīgu nenoteiktību par to nodomiem.

                              —

                              Prasītājs arī apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā esot notikusi kļūdaina atsaukšanās uz argumentu, saskaņā ar kuru pieprasīto dokumentu izpaušana kavētu delegāciju spēju atrast līdzsvaru starp dažādajām interesēm attiecīgajā likumdošanas procedūrā, un ka esot notikusi nepareiza atsaukšanās uz argumentu, saskaņā ar kuru atteikums izpaust ierobežotu skaitu dokumentu nenozīmē, ka pilsoņiem tiek liegta iespēja iegūt informāciju par lēmumu pieņemšanas procesu likumdošanas jomā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvotas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, izraisot izņēmuma lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzībai (Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa) nepareizu piemērošanu, kā arī pamatojuma neesamība, jo apstrīdētajā lēmumā neesot tikušas atzītas sevišķas sabiedrības intereses un piešķirta piekļuve, pamatojoties uz tām.

                              —

                              Prasītājs uzsver, ka apstrīdētajā lēmumā neesot tikušas atzītas sevišķas sabiedrības intereses un piešķirta piekļuve, pamatojoties uz tām. It īpaši viņš apgalvo, ka pastāv sevišķas sabiedrības intereses, jo iepazīšanās ar šiem dokumentiem ļautu Eiropas pilsoņiem piedalīties likumdošanas procesā un nodrošinātu, ka tas neapstājas, bet turpinās un noved līdz iznākumam.

                  3.

                  Ar trešo pamatu, pakārtoti, tiek apgalvotas tiesību kļūdas un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā rezultātā neesot pareizi piemērots pienākums nodrošināt daļēju piekļuvi dokumentiem (Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkts), kā arī pamatojuma neesamība.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā netika pienācīgi izvērtēta un piešķirta daļēja piekļuve dokumentiem saskaņā ar piemērojamajām juridiskajām prasībām. Tajā neesot tikusi pareizi veikta juridiskā pārbaude, kas prasa novērtēt, vai uz katru pieprasītā dokumenta daļu attiecas izņēmums, uz kuru atsaucas, pamatojot atteikumu piekļūt dokumentiem.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-167/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. martā – European Gaming and Betting Association/Komisija

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/33

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. martā – European Gaming and Betting Association/Komisija
      (Lieta T-167/21)
      (2021/C 206/41)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieces

         Prasītāja: European Gaming and Betting Association (Etterbeek, Beļģija) (pārstāvji: T. De Meese, K. Bourgeois un M. Van Nieuwenborgh, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 18. decembra lēmumu lietā SA.44830 (2016/FC) – Nīderlande: Azartspēļu licenču pagarināšana Nīderlandē (1);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības, neuzsākot formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, lai gan tās iepriekšējā izmeklēšana nebija kliedējusi visas šaubas par valsts atbalsta pastāvēšanu.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka iepriekšējās izmeklēšanas ilgums un apstākļi liecina par to, ka atbildētājai bija šaubas par valsts atbalsta pastāvēšanu.

                              —

                              Turklāt prasītāja apgalvo, ka būtiska pieejas maiņa atbildētājas analīzē saistībā ar iepriekšējo izmeklēšanu liecina par to, ka atbildētājai bija šaubas par valsts atbalsta pastāvēšanu.

                              —

                              Prasītāja arī apgalvo, ka atbildētāja ir kļūdaini secinājusi, ka vairs nepastāv šaubas attiecībā uz to, vai ar to, ka Nīderlande atjaunoja pastāvošās licences sporta derībām, zirgu skriešanās derībām, loterijām un kazino, tika piešķirta priekšrocība šo licenču turētājiem.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konstatējot, ka ar to, ka Nīderlande atjaunoja pastāvošās licences sporta derībām, zirgu skriešanās derībām, loterijām un kazino, šo licenču turētājiem netika piešķirta priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas faktu vērtējumā, konstatēdama, pirmkārt, ka visiem licenču [turētājiem] ir saistošs pienākums neto ieņēmumus no azartspēlēm novirzīt vispārējo interešu mērķiem, un, otrkārt, ka licenču turētāji nevarēja gūt peļņu.

                              —

                              Turklāt, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu tiesību kļūdu, konstatēdama, ka konkrēto licenču piešķiršana nav sniegusi priekšrocību licenču turētājiem, jo nevar tikt uzskatīts, ka šīs licences ir ļāvušas uzlabot licenču turētāju finansiālo stāvokli.

         (1)  OV 2021, C 17, 1. lpp.


title: Lieta T-174/21: Prasība, kas celta 2021. gada 31. martā – Agrofert/Parlaments

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 31. martā – Agrofert/Parlaments
      (Lieta T-174/21)
      (2021/C 206/42)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Agrofert, a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāve: S. Sobolová, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasītājas prasījumi:

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta 2021. gada 15. janvāra lēmumu A (2019) 8551 C (D 300153), ar ko prasītājai atteikta piekļuve dokumentiem, par kuriem iesniegts pieteikums, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  veikt lietā visus vajadzīgos pasākumus, ko Vispārējā tiesa uzskatīs par vajadzīgiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir saistīts ar to, ka atbildētājs neesot izpildījis nosacījumus, lai atteiktu piekļuvi dokumentiem, uz kuriem attiecas pieteikums, atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem. Pieteikumā norādīto dokumentu publiskošana neesot varējusi kaitēt izmeklēšanas mērķu aizsardzībai, kā norādījis atbildētājs. Atbildētājs neesot pierādījis, ka dokumentu publiskošanas dēļ rastos jebkāds, it īpaši saprātīgi paredzams, konkrētu un faktisku draudu šai izmeklēšanai risks, jo to saturs jau daļēji publiski bija zināms.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz to, ka atbildētājs turklāt pilnīgi neesot ņēmis vērā sevišķas sabiedrības intereses par pieteikumā minēto dokumentu publiskošanu, kuras šajā gadījumā aptver tiesiskuma vērtību ievērošanu, aizsargājot pamattiesības un brīvības.


title: Lieta T-175/21: Prasība, kas celta 2021. gada 2. aprīlī – RH/Komisija

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 2. aprīlī – RH/Komisija
      (Lieta T-175/21)
      (2021/C 206/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: RH (pārstāvji: L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2021. gada 18. februāra lēmumu aizliegt prasītājam piedalīties publiskā iepirkuma un dotācijas piešķiršanas procedūrās, kuras tiek organizētas ES budžeta un 11. Eiropas Attīstības fonda ietvaros, vai no iespējas tikt izvēlētam Savienības līdzekļu īstenošanas uzdevumam atbilstoši Regulai (ES, Euratom) Nr. 2018/1046 un līdzekļu īstenošanai Savienības Attīstības fonda ietvaros, kas regulēta ar Regulu (ES) Nr. 2018/1877, uz 18 mēnešu periodu, un publicēt šo aizliegumu Komisijas vietnē;

                  —

                  kompensēt prasītājam radušos kaitējumu 17 385 832 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta tiesību kļūda, juridiski kvalificējot smagu profesionālās ētikas pārkāpumu.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka visa atbildētājas lieta esot balstīta tikai uz hipotētisku pieņēmumu, ka prasītājs potenciāli esot varējis piekļūt konfidenciālai informācijai laikā, kad viņš ticies ar labuma guvējiem. Šādi rīkojoties, atbildētāja esot pieļāvusi tiesību kļūdu, juridiski kvalificējot smagu profesionālās ētikas pārkāpumu saskaņā ar Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (1) 93. panta 1. punktu, Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2) 106. panta 1. punkta c) apakšpunktu un Regulas (ES, Euratom) Nr. 2018/1046 (3) 136. panta 1. punkta c) apakšpunkta v) daļu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpta nevainīguma prezumpcija un esot apvērsts pierādīšanas pienākums.

                              —

                              Apstrīdētajā lēmumā ne tikai esot nepareizi raksturota “smaga profesionālās ētikas pārkāpuma” esamība, bet arī tajā tiek apgalvots, ka atbildētājai esot jāpierāda savi apgalvojumi, jo prasītājs paliek nevainīgs, līdz ir pierādīta viņa vaina.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda faktu un acīmredzamas smaga profesionālās ētikas pārkāpuma neesamības vērtējumā, it īpaši atsaucoties uz Regulas (ES, Euratom) Nr. 2018/1046 136. panta 1. punkta c) apakšpunkta v) daļu (kas jebkurā gadījumā esot acīmredzama kļūda), un arī tiek apgalvots, ka OLAF ziņojums un apstrīdētais lēmums esot prettiesiski.

                              —

                              Prasītājs nopietni apstrīd Komisijas apgalvojumus un secinājumu, ka ir noticis smags profesionālās ētikas pārkāpums, un apgalvo, ka viņš neesot mēģinājis iegūt un neesot ieguvis konfidenciālu informāciju saistībā ar vienu no saviem projektiem. Gan OLAF, gan DG NEAR esot pilnībā nepareizi interpretējuši faktus, sagrozījuši prasītāja iesniegtos pierādījumus un izdarījuši kļūdainus juridiskus secinājumus par šiem faktiem un pierādījumiem.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts rūpības pienākums un labas pārvaldības pienākums atbilstoši ES Pamattiesību hartas 41. pantam.

                              —

                              Tiek argumentēts, ka atbildētāja neesot rīkojusies pienācīgi rūpīgi nedz OLAF izmeklēšanas laikā, nedz attiecībā uz DG NEAR lēmumu.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību pārkāpums.

                              —

                              Prasītājs norāda, ka brīdī, kad atbildētājas telpās notika OLAF pārbaude uz vietas, neesot ticis skaidri izteikts tas, ka prasītājs tika uzskatīts/atzīts par attiecīgo personu. Prasītājs esot pirmo reizi sapratis, ka viņš tiek uzskatīts par attiecīgo personu tikai tad, kad viņam paziņoja faktu kopsavilkumu. Tā kā OLAF uzskatīja, ka prasītājs ir attiecīgā persona, esot vēl jo mazāk skaidrs, kāpēc prasītāja vadība netika intervēta/nopratināta izmeklēšanas laikā, kuras beigās tika sniegts faktu kopsavilkums.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

                              —

                              Šajā lietā atbildētāja apsūdz prasītāju mēģinājumā iegūt konfidenciālu informāciju, bet neidentificē attiecīgo informāciju vai konkrētus apstākļus, kas pamatotu “smaga profesionālās ētikas pārkāpuma” juridisko kvalifikāciju. Tādēļ prasītājs neesot varējis saprast apstrīdēto lēmumu un pilnībā pārskatīt tā tiesiskumu, jo viņš nevarēja pārliecināties, vai informācija patiešām bija konfidenciāla, un iesniegt pierādījumus, ka tā patiešām bijusi publiski pieejama visiem potenciālajiem konkurentiem.

                              —

                              Tāpat – pēc prasītāja domām – atbildētāja nepaskaidrojot, kāpēc apgalvotais pārkāpums, ja tas ir pierādīts (quod non), būtu uzskatāms ar smagu, ievērojot šīs lietas apstākļus. Tiek apgalvots arī, ka sankcija veikt publikāciju neesot pienācīgi pamatota.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips attiecībā uz aizlieguma sankciju un tās publicēšanu.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi tiesību kļūdu, kuru veido samērīguma principa pārkāpums tās veiktajā vērtējumā par kritērijiem, kas attaisno aizliedzošo pasākumu. Pakārtoti tiek arī apgalvots, ka, ja izvēlētie fakti būtu kvalificējami kā smags profesionālās ētikas pārkāpums (quod non), dalības aizliegums uz 18 mēnešu kā sankcija un šīs sankcijas publicēšana esot nesamērīgi, ievērojot to konkrēto kritēriju novērtējumu, kas ir noteikti Regulas (ES, Euratom) Nr. 2018/1046 136. panta 3. punktā.

         (1)  Padomes Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (2002. gada 25. jūnijs) par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 248, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1. lpp.).


title: Lieta T-178/21: Prasība, kas celta 2021. gada 31. martā – LF/Komisija

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 31. martā – LF/Komisija
      (Lieta T-178/21)
      (2021/C 206/45)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: LF (pārstāvis – S. Orlandi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 20. maija lēmumu nepiešķirt prasītājam ekspatriācijas pabalstu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības atbalstam prasītājs norāda vienīgo pamatu par Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu ar to, ka desmit gadu atsauces periodā viņš esot daļēji atradies Beļģijā tikai viņa pienākumu izpildes dēļ Eiropas iestāžu labā, saglabājot savu interešu pastāvīgo centru Francijā, kurš viņš dzīvoja kopš 4 gadu vecuma un kur atrodas viņa ģimene un sievas ģimene.


title: Lieta T-189/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. aprīlī – Aloe Vera of Europe/Komisija

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. aprīlī – Aloe Vera of Europe/Komisija
      (Lieta T-189/21)
      (2021/C 206/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aloe Vera of Europe BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis: B. van Vooren, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Regulu (ES) 2021/468 un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu, ar ko tiek apgalvots, ka apstrīdētajā aktā gan pēc būtības, gan procesuālā ziņā nav ievērots piesardzības princips.

                  1.

                  Ar pamata pirmo daļu tiek apgalvots, ka Komisijas Regulā (ES) 2021/468 (1) nav ievērots piesardzības princips. Prasītāja apgalvo, ka no piesardzības principa izriet, ka preventīvi regulatīvi pasākumi ir pieļaujami vienīgi tad, ja zinātnisks novērtējums liecina, ka potenciālais risks pārsniegs līmeni, kas plašai sabiedrībai šķiet pieņemams. Šajā lietā ar apstrīdēto regulu tika aizliegta alvejas iekšlapu (inner leaf) želeja, lai gan zinātniskais novērtējums liecina, ka šis izstrādājums nerada nekādu risku. Prasītāja arī apgalvo, ka apstrīdētā regula ir balstīta nevis uz zinātnes atziņām, bet gan uz virkni patvaļīgu lēmumu.

                  2.

                  Ar pamata otro daļu tiek apgalvots, ka, pieņemot Regulu (ES)o2021/468, procesuālā ziņā netika ievērots piesardzības princips. Prasītāja apgalvo – Komisija neesot ievērojusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr.o1925/2006 (2) 8. pantā ietverto regulējumu, esot pieļāvusi kļūdu, izmantodama Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr.o182/2011 (3) 3. panta 5. punktā paredzēto rakstveida procedūru, un neesot ievērojusi samērīguma un nediskriminācijas principus.

         (1)  Komisijas Regula (ES)o2021/468 (2021. gada 18. marts), ar ko attiecībā uz hidroksiantracēna atvasinājumus saturošām botāniskajām sugām groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikumu (OV 2021, L 96, 6. lpp,).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr.o1925/2006 (2006. gada 20. decembris) par vitamīnu un minerālvielu, un dažu citu vielu pievienošanu pārtikai (OV 2006, L 404, 26. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr.o182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV 2011, L 55, 13. lpp.).


title: Lieta T-195/21: Prasība, kas celta 2021. gada 8. aprīlī – Klymenko/Padome

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/40

      Prasība, kas celta 2021. gada 8. aprīlī – Klymenko/Padome
      (Lieta T-195/21)
      (2021/C 206/48)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Maskava, Krievija) (pārstāvis: M. Phelippeau, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt Oleksandr Viktorovych Klymenko prasību par pieņemamu;

            ciktāl tas attiecas uz prasītāju,

                  —

                  [atcelt] Padomes Lēmumu 2021/394 (2021. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā;

                  —

                  [atcelt] Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/391 (2021. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. un 91. pantam.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības atcelt Padomes Lēmumu 2021/394 (2021. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2021, L 77, 29. lpp.) un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/391 (2021. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2021, L 77, 2. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz viņu, pamatojumam prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu it īpaši attiecībā uz to, kā pasākuma pamatotība ir tikusi attaisnota dokumentos, [un] kā tikušas veiktas pārbaudes par tiesību uz aizstāvību un efektīvas tiesību aizsardzību tiesā ievērošanu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda lietas vērtējumā un pilnvaru nepareiza izmantošana, prasītājam norādot uz elementiem, kas apliecina pietiekama faktiskā pamata neesamību, kas varētu pamatot jebkādu kriminālprocesu, kā arī uz elementiem par pamattiesību pārkāpumu, un Padome no tā nav izdarījusi nekādus secinājumus.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz pamattiesību pārkāpumu, it īpaši attiecībā uz tiesību uz aizstāvību un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kā arī pušu procesuālās vienlīdzības ievērošanu.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz juridiska pamata neesamību, jo LES 29. pants nevarot būt juridiskais pamats ierobežojošam pasākumam pret prasītāju.


title: Lieta T-179/21: Prasība, kas celta 2021. gada 31. martā – QN /Komisija

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 31. martā – QN /Komisija
      (Lieta T-179/21)
      (2021/C 206/46)
      Tiesvedības valoda – angļu.

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: QN (pārstāvji: L. Levi un N. Flandin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Juridiskais pamatojums

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt prasītāja 2019. gada KAZ (1);

                  —

                  pakārtoti, atcelt prasītāja KAZ daļā, kurā ietilpst apstrīdētie komentāri;

                  —

                  kopā ar to un, ciktāl nepieciešams, atcelt atbildētājas lēmumu noraidīt sūdzību, ko prasītājs iesniedzis par 2019. gada KAZ, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu;

                  —

                  piespriest atlīdzināt morālo kaitējumu, kas nodarīts prasītājam; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot ievērojusi pienākumu KAZ noteikt sasniedzamos mērķus. Prasītājs arī apgalvo, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un neesot ievērojusi rūpības pienākumu un labas pārvaldības principu.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Civildienesta noteikumu 43. pantu, pārkāpusi atbildētājas 2013. gada 16. decembra lēmuma (2) 7. panta 3. punktu un atbildētājas iekšējos norādījumus par ZI (3). Tālāk prasītājs sūdzas, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā un nepareizi izmantojusi pilnvaras. Tiek arī apgalvots, ka atbildētāja neesot ievērojusi rūpības un labas pārvaldības pienākumus.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punktu. Prasītājs arī apgalvo, ka atbildētāja esot pārkāpusi objektivitātes un taisnīguma noteikumus.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi LESD 296. panta 2. punktu. Prasītājs arī argumentē, ka atbildētāja esot pārkāpusi Civildienesta noteikumu 25. panta 2. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punktu. Arī tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  Karjeras attīstības ziņojums.

         (2)  Komisijas 2013. gada 16. decembra Lēmums, ar ko paredz vispārīgus noteikumus Civildienesta noteikumu 43. panta īstenošanai un īsteno Civildienesta noteikumu 44. panta pirmo daļu (C(2013) 8985 final).

         (3)  Komisijas iekšējā direktīva “Konstruktīvs dialogs un godīgs ziņojums: norādījumi ziņojošajiem ierēdņiem”.


title: Lieta C-489/19 PPU: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. jūnijā iesniedza Kammergericht Berlin (Vācija) — kriminālprocess pret NJ

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. jūnijā iesniedza Kammergericht Berlin (Vācija) — kriminālprocess pret NJ
      (Lieta C-489/19 PPU)
      (2019/C 280/43)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Kammergericht Berlin

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

      Generalstaatsanwaltschaft Berlin
      pret
      NJ

         Prejudiciālais jautājums

      Vai prokuratūras pienākums ievērot norādījumus ir šķērslis tam, lai tā efektīvi izsniegtu Eiropas apcietinājuma orderi (1) arī tad, ja pirms Eiropas apcietinājuma ordera izpildes šis lēmums ir visaptveroši jāpārbauda tiesā?

         (1)  Skat. Padomes Pamatlēmumu (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (2002/584/TI) (OV 2002, L 190, 1. lpp.)


title: Lieta C-50/18: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 3. aprīļa rīkojums (Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mijo Meštrović/Bezirkshauptmannschaft Murtal, piedaloties: Finanzpolizei

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/32

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 3. aprīļa rīkojums (Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mijo Meštrović/Bezirkshauptmannschaft Murtal, piedaloties: Finanzpolizei
      (Lieta C-50/18) (1)

      (2019/C 280/44)
      Tiesvedības valoda — vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta C-69/18: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 12. aprīļa rīkojums — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika, ko atbalsta Beļģijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Francijas Republika

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/32

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 12. aprīļa rīkojums — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika, ko atbalsta Beļģijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Francijas Republika
      (Lieta C-69/18) (1)

      (2019/C 280/45)
      Tiesvedības valoda — slovēņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Lieta C-437/18: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 11. aprīļa rīkojums (Sąd Okręgowy w Gliwicach, VIII Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lebopoll Logistics Sp. z o.o.w Sośnicowicach/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Zabrzu, piedaloties: NJ

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/33

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 11. aprīļa rīkojums (Sąd Okręgowy w Gliwicach, VIII Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lebopoll Logistics Sp. z o.o.w Sośnicowicach/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Zabrzu, piedaloties: NJ
      (Lieta C-437/18) (1)

      (2019/C 280/47)
      Tiesvedības valoda — poļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta C-758/18: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 5. aprīļa rīkojums (Landesgericht Korneuburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bulgarian Air Charter Limited/NE

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/33

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 5. aprīļa rīkojums (Landesgericht Korneuburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bulgarian Air Charter Limited/NE
      (Lieta C-758/18) (1)

      (2019/C 280/48)
      Tiesvedības valoda — vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 93, 11.3.2019.


title: Lieta C-105/19: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 23. maija rīkojums (Monomeles Protodikeio Serron (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — WP/Trapeza Peiraios AE (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Patērētāju aizsardzība — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Direktīva 93/13/EEK — Valsts tiesas pilnvaras un pienākumi — Maksājuma rīkojuma procedūra — Pret šo rīkojumu vērsta iebilduma apmierināšana — Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu, kā arī iemesliem, kas pamato atbildes uz prejudiciālo jautājumu vajadzību, neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/11

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 23. maija rīkojums (Monomeles Protodikeio Serron (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — WP/Trapeza Peiraios AE
      (Lieta C-105/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Patērētāju aizsardzība - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Direktīva 93/13/EEK - Valsts tiesas pilnvaras un pienākumi - Maksājuma rīkojuma procedūra - Pret šo rīkojumu vērsta iebilduma apmierināšana - Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu, kā arī iemesliem, kas pamato atbildes uz prejudiciālo jautājumu vajadzību, neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2019/C 288/13)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Iesniedzējtiesa

      Monomeles Protodikeio Serron

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: WP

         Atbildētāja: Trapeza Peiraios AE

         Rezolutīvā daļa

      Monomeles Protodikeio Serron (Seres pirmās instances tiesa viena tiesneša sastāvā, Grieķija) ar 2019. gada 11. janvāra lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta T-353/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. jūnija spriedums — NeXovation/Komisija (Valsts atbalsts — Individuāls atbalsts Nürburgring kompleksam atpūtas parka, viesnīcu un restorānu būvniecībai, kā arī autosacīkšu organizēšanai — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Lēmums, ar kuru ir noteikts, ka par nesaderīgu atzīta atbalsta atmaksāšana neattiecas uz jauno Nürburgring kompleksa īpašnieku — Prasība atcelt tiesību aktu — Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība — Nepieņemamība — Lēmums, ar kuru iepriekšējas izskatīšanas stadijas noslēgumā ir konstatēts, ka valsts atbalsts nepastāv — Prasība atcelt tiesību aktu — Ieinteresētā persona — Interese celt prasību — Pieņemamība — Procesuālo tiesību pārkāpums — Grūtību, kas pamato formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, neesamība — Sūdzība — Par nesaderīgu atzīta valsts atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošana — Atklāta, pārredzama, nediskriminējoša un beznosacījumu iepirkuma procedūra — Rūpīga un objektīva izmeklēšana — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/41

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. jūnija spriedums — NeXovation/Komisija
      (Lieta T-353/15) (1)

      (Valsts atbalsts - Individuāls atbalsts Nürburgring kompleksam atpūtas parka, viesnīcu un restorānu būvniecībai, kā arī autosacīkšu organizēšanai - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Lēmums, ar kuru ir noteikts, ka par nesaderīgu atzīta atbalsta atmaksāšana neattiecas uz jauno Nürburgring kompleksa īpašnieku - Prasība atcelt tiesību aktu - Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība - Nepieņemamība - Lēmums, ar kuru iepriekšējas izskatīšanas stadijas noslēgumā ir konstatēts, ka valsts atbalsts nepastāv - Prasība atcelt tiesību aktu - Ieinteresētā persona - Interese celt prasību - Pieņemamība - Procesuālo tiesību pārkāpums - Grūtību, kas pamato formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, neesamība - Sūdzība - Par nesaderīgu atzīta valsts atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošana - Atklāta, pārredzama, nediskriminējoša un beznosacījumu iepirkuma procedūra - Rūpīga un objektīva izmeklēšana - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 288/53)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: NeXovation, Inc. (Hendersonville, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: sākotnēji A. von Bergwelt, F. Henkel un M. Nordmann, vēlāk A. von Bergwelt un M. Nordmann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, T. Maxian Rusche un B. Stromsky)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2016/151 (2014. gada 1. oktobris) par valsts atbalstu SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN), ko Vācija īstenojusi Nürburgring kompleksam (OV 2016, L 34, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikuma par tiesvedības izbeigšanu pirms sprieduma taisīšanas izskatīšanu apvienot ar lietas izskatīšanu pēc būtības.

                  2)

                     Pieteikumu par tiesvedības izbeigšanu pirms sprieduma taisīšanas noraidīt.

                  3)

                     Prasību noraidīt.

                  4)

                     NeXovation, Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta T-578/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 20. jūnija spriedums — a&o hostel and hotel Berlin/Komisija (Valsts atbalsts — Darbības atbalsts — Jauniešu viesmītne Berlīnē — Publiskā nekustamā īpašuma izmantošana bez īres maksas samaksas — Lēmums, ar kuru iespējamais atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts — Nopietnas grūtības)

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/21

      Vispārējās tiesas 2019. gada 20. jūnija spriedums — a&o hostel and hotel Berlin/Komisija
      (Lieta T-578/17) (1)

      (Valsts atbalsts - Darbības atbalsts - Jauniešu viesmītne Berlīnē - Publiskā nekustamā īpašuma izmantošana bez īres maksas samaksas - Lēmums, ar kuru iespējamais atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts - Nopietnas grūtības)
      (2019/C 295/27)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: a&o hostel and hotel Berlin GmbH, A & O Hotel and Hostel Friedrichshain GmbH tiesību pārņēmēja (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: S. Heise un M. Lindner, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Blanck, A. Bouchagiar un T. Maxian Rusche)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: sākotnēji — T. Henze un R. Kanitz, vēlāk — R. Kanitz, kam palīdz K. Dingemann, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 29. maija Lēmumu C(2017) 3220 final par valsts atbalstu SA.43145 (2016/FC) — par iespējamu prettiesisku Vācijas piešķirto nenodokļu atbalstu Jugendherberge Berlin Ostkreuz gGmbH —, kura kopsavilkums ir publicēts Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesī (OV 2017, C 193, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Komisijas 2017. gada 29. maija Lēmumu C(2017) 3220 final par valsts atbalstu SA.43145 (2016/FC) — par iespējamu prettiesisku Vācijas piešķirto nenodokļu atbalstuJugendherberge Berlin Ostkreuz gGmbH.

                  2)

                     Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina a&o hostel and hotel Berlin GmbH tiesāšanas izdevumus.

                  3)

                     Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 338, 9.10.2017.