title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 22. jūlijs ) lietā E-15/12 – Jan Anfinn Wahl pret Islades valsti (EEZ līguma 3. pants – EEZ līguma 7. pants – direktīvu īstenošanas forma un līdzekļi – Direktīva 2004/38/EK – EEZ dalībvalstu valstspiederīgo tiesības brīvi pārvietoties – ieceļošanas tiesību ierobežojumi – procesuālās garantijas)

text:
               24.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/6

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2013. gada 22. jūlijs)
   lietā E-15/12

      Jan Anfinn Wahl pret Islades valsti
   (EEZ līguma 3. pants – EEZ līguma 7. pants – direktīvu īstenošanas forma un līdzekļi – Direktīva 2004/38/EK – EEZ dalībvalstu valstspiederīgo tiesības brīvi pārvietoties – ieceļošanas tiesību ierobežojumi – procesuālās garantijas)
   2013/C 309/06
   Lietā E-15/12 Jan Anfinn Wahl pret Islandes valsti – Islandes Augstākā tiesas (Hæstiréttur Ķslands) LŪGUMS Tiesai, ievērojot 34. pantu Līgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi, sniegt interpretāciju par Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Eiropas Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un pastāvīgi dzīvot dalībvalstu teritorijā 27. pantu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs (tiesnesis-referents) Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Pįll Hreinsson, 2013. gada 22. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu katrai EEZ EBTA valstij ir tiesības izvēties formu un līdzekļus, īstenojot savā tiesību sistēmā tiesību aktu, kas atbilst Direktīvai 2004/38/EK. Atkarībā no tiesiskā konteksta, likumdošanas darbība direktīvas īstenošanai nav nepieciešama, ja vien šāda direktīva tiek īstenota ar neapstrīdamu saistošu spēku un specifiku, precizitāti un skaidrību, kas nepieciešama, lai nodrošinātu juridisko noteiktību.

               2.

               EEZ valsts, balstoties uz sabiedriskās kārtības un/vai drošības apsvērumiem, kā to paredz Direktīvas 27. pants, drīkst pieņemt lēmumu nepiešķirt atļauju ieceļot tās teritorijā personai, kam ir citas EEZ valsts pilsonība, tikai pamatojoties uz draudu novērtējumu, kurā vērtē personas lomu lēmuma iekļaujoties organizācijā (kam šī persona jau ir piederīga) jaunā struktūrā un secina, ka šī organizācija ir saistīta ar organizēto noziedzību, un, ka organizētā noziedzība ir pieaugusi vietās, kur šāda organizācija nostiprinājusies. Vērtējumam ir jābūt balstītam tikai uz attiecīgā indivīda personīgo rīcību. Turklāt personas rīcībai jārada patiesi, tieši un pietiekami nopietni draudi kādai no sabiedrības pamatinteresēm, un ieceļošanas tiesību ierobežojumam jābūt samērīgam. Ņemot vērā visus tiesiskos un faktiskos apstākļus, valsts tiesai jānosaka, vai šīs prasības ir izpildītas.

               3.

               EEZ valstij nav pienākums atzīt organizāciju vai dalību tajā par nelikumīgu, lai saskaņā ar direktīvas 27. pantu varētu liegt citas EEZ valsts pilsonim ieceļošanas atļauju tās teritorijā, ja šādos apstākļos šādu paziņojumu uzskata par nepiemērotu. Tomēr EEZ valstij ir jābūt skaidri definētai nostājai attiecībā uz šādas organizācijas darbībām, un, ja šādas darbības ir drauds sabiedriskajai kārtībai un/vai drošībai, ir jāpiemēro administratīvi pasākumi lai tās neitralizētu.

               4.

               Lai atsauktos uz sabiedrisko kārtību un/vai sabiedrisko drošību, kā tas paredzēts direktīvas 27. pantā, nepietiek ar to, ka EEZ valsts kā sodāmu ir definējusi slepenu sadarbību ar citu personu saistībā ar tādas darbības veikšanu, kas tiek organizēta noziedzīgas organizācijas darbību ietvaros.

               5.

               Valsts pārvaldes iestādēm ir jānodrošina, ka ir pietiekami daudz pierādījumu, lai saskaņā ar direktīvas 27. panta 2. punktu secinātu, ka visticamāk attiecīgās personas personīgā rīcība radītu patiesus, tiešus un pietiekami nopietnus draudus kādai no sabiedrības pamatinteresēm. Valsts tiesai, ievērojot efektivitātes un līdzvērtības principus, ir jāizvērtē, vai tas tā ir.


title: Lieta T-525/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra spriedums — Poste Italiane /Komisija (Valsts atbalsts — Itālijas Valsts kasē esošo pasta norēķinu kontu līdzekļu atlīdzināšana — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt — Valsts atbalsta jēdziens — Priekšrocība)

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra spriedums — Poste Italiane/Komisija
   (Lieta T-525/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Itālijas Valsts kasē esošo pasta norēķinu kontu līdzekļu atlīdzināšana - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt - Valsts atbalsta jēdziens - Priekšrocība)
   2013/C 313/29
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Poste Italiane SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji — A. Fratini, A. Sandulli un F. Filpo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un D. Grespan)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu 2009/178/EK par Itālijas īstenoto valsts atbalsta shēmu Valsts kasē esošo Poste Italiane norēķinu kontu līdzekļu atlīdzināšanai (C 42/06 (ex NN 52/06)) (OV 2009, L 64, 4. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu 2009/178/EK par Itālijas īstenoto valsts atbalsta shēmu Valsts kasē esošo Poste Italiane norēķinu kontu līdzekļu atlīdzināšanai (C 42/06 (ex NN 52/06));

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Poste Italiane tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.2.2009.


title: Lieta F-125/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. septembra spriedums — Hau /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2006. gada paaugstināšana amatā — Neiekļaušana amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Atskaites robežvērtība — Paaugstināšanai amatā izvirzīta, bet nepaaugstināta ierēdņa statusa ņemšana vērā)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/73

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. septembra spriedums — Hau/Parlaments
   (Lieta F-125/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2006. gada paaugstināšana amatā - Neiekļaušana amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Atskaites robežvērtība - Paaugstināšanai amatā izvirzīta, bet nepaaugstināta ierēdņa statusa ņemšana vērā)
   2010/C 24/133
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Armin Hau, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — K. Zejdová un S. Seyr)

      Priekšmets

   Pirmkārt, iecēlējinstitūcijas lēmuma prasītāju nepaaugstināt amatā B*7 pakāpē 2006. gada paaugstināšanas amatā ietvaros atcelšana un, otrkārt, lūgums, lai iecēlējinstitūcija iesniedz dokumentus saistībā ar salīdzinošo nopelnu pārbaudi šai paaugstināšanai amatā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta 2006. gada 21. novembrī publicēto lēmumu neietvert A. Hau to ierēdņu sarakstā, kas tiek paaugstināti no B*6 uz B*7 pakāpi 2006. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

               2)

               Eiropas Parlaments sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29.03.2008., 37. lpp.


title: Lieta T-1/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. janvārī – La Mafia Franchises/EUIPO – Itālija (“La Mafia SE SIENTA A LA MESA”)

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. janvārī – La Mafia Franchises/EUIPO – Itālija (“La Mafia SE SIENTA A LA MESA”)
   (Lieta T-1/17)
   (2017/C 053/55)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: La Mafia Franchises, SL (Saragosa, Spānija) (pārstāvis – I. Sempere Massa, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Itālijas Republika

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “La Mafia SE SIENTA A LA MESA” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 510 921

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 27. oktobra lēmums lietā R 803/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt apstrīdēto Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 5 510 921“LA MAFIA SE SIENTA A LA MESA” par spēkā esošu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-451/10: Prasība, kas celta 2010. gada 28. septembrī — Fuchshuber Agrarhandel /Komisija

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/46

         Prasība, kas celta 2010. gada 28. septembrī — Fuchshuber Agrarhandel/Komisija
   (Lieta T-451/10)
   ()
   2010/C 317/81
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (Hörsching, Austrija) (pārstāvis –G. Lehner, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               noturēt mutvārdu tiesas sēdi;

               —

               piespriest Komisijai 14 dienu laikā samaksāt prasītājai EUR 2 623 282,31, pieskaitot 6 % gadā no summas EUR 1 641 372,50 kopš 2007. gada 24. septembra un 6 % gadā no summas EUR 981 909,81 kopš 2007. gada 16. oktobra;

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisijai ir pienākums atlīdzināt prasītājai citus iespējamos zaudējumus saistībā ar 2007. gada 3. septembrī piešķirto partiju KUK459 un 2007. gada 17. septembrī piešķirto partiju KUK465;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas pārstāvim tiesāšanās izdevumus 14 dienu laikā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atlīdzināt zaudējumu, kas tai radies tādējādi, ka attiecīgajās noliktavās esot trūcis noteikts daudzums kukurūzas, ko prasītāja saskaņā ar divām iepirkuma procedūrām 2007. gadā nopirkusi no Ungārijas intervences iestādes krājumiem.
   Prasības pamatojumā prasītāja cita starpā apgalvo, ka Komisija neesot izmantojusi savas kontroles pilnvaras attiecībā uz Ungārijas maksājumu iestādi, kā arī nav nodrošinājusi Ungārijas maksājumu iestādes pienākumu ievērošanu. Tā turklāt norāda, ka — ja Komisija būtu noteikusi juridiski un faktiski stingrākas un precīzākas prasības un kontroles mehānismus attiecībā uz noliktavu turētāju piemērotību un uzticamību, attiecībā uz pašu noliktavu piemērotību, kā arī attiecībā uz intervences preču sagādi, identificēšanu un uzglabāšanu, prasītājai nebūtu radušies zaudējumi.


title: Lieta T-325/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. maija spriedums — Amador López /ITSB ( “AUTOCOACHING” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “AUTOCOACHING” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/12

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. maija spriedums — Amador López/ITSB (“AUTOCOACHING”)
   (Lieta T-325/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “AUTOCOACHING” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2012/C 184/21
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pedro Germán Amador López (Barselona, Spānija) (pārstāvis — A. Falcón Morales, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 23. marta lēmumu lietā R 1665/2010-2 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “AUTOCOACHING” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pedro Germán Amador López k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 27.08.2011.


title: Lieta T-435/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 22. septembra spriedums – Tose’e Ta’avon Bank/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Iebilde par prettiesiskumu — Īstenošanas pilnvaru piešķiršana Padomei — Kritērijs veidojumiem, kuri sniedz atbalstu Irānas valdībai — Kļūda tiesību piemērošanā — Kļūda faktos — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums — Pamattiesības

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/11

         Vispārējās tiesas 2016. gada 22. septembra spriedums – Tose’e Ta’avon Bank/Padome
   (Lieta T-435/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Iebilde par prettiesiskumu - Īstenošanas pilnvaru piešķiršana Padomei - Kritērijs veidojumiem, kuri sniedz atbalstu Irānas valdībai - Kļūda tiesību piemērošanā - Kļūda faktos - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums - Pamattiesības)
   (2016/C 410/13)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tose’e Ta’avon Bank (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – J.-M. Thouvenin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. Vitro un M. Bishop)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt Eiropas Savienības Padomes lēmumu, kas publicēts ar 2014. gada 15. marta paziņojumu saglabāt prasītājas vārdu Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 195, 39. lpp.), II pielikumā esošajā sarakstā un Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.), IX pielikumā esošajā sarakstā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tose’e Ta’avon Bank atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta T-190/15: Prasība, kas celta 2015. gada 16. aprīlī – Intervog/ITSB (“meet me”)

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/42

         Prasība, kas celta 2015. gada 16. aprīlī – Intervog/ITSB (“meet me”)
   (Lieta T-190/15)
   (2015/C 198/58)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intervog (Parīze, Francija) (pārstāvis: M.-R. Hirsch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “meet me” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 010 781

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 11. februāra lēmums lietā R 845/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums (pamatojuma neesamība);

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums (kļūda vērtējumā, analizējot preču zīmes atšķirtspēju);

               —

               vienlīdzības principa pārkāpums.


title: Lieta T-95/09 R III: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. novembra rīkojums — United Phosphorus /Komisija (Pagaidu noregulējums — Direktīva 91/414/EEK — Lēmums par napropamīda neiekļaušanu Direktīvas 91/414 I pielikumā — Piemērošanas apturēšanas pasākuma pagarināšana)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/39

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. novembra rīkojums — United Phosphorus/Komisija
   (Lieta T-95/09 R III)
   (Pagaidu noregulējums - Direktīva 91/414/EEK - Lēmums par napropamīda neiekļaušanu Direktīvas 91/414 I pielikumā - Piemērošanas apturēšanas pasākuma pagarināšana)
   2011/C 30/70
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: United Phosphorus Ltd (Warrington, Češīra, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Parpala un F. Wilman)

      Priekšmets

   Lūgums pagarināt Komisijas 2008. gada 7. novembra Lēmuma 2008/902/EK par napropamīda neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un tādu augu aizsardzības līdzekļu atļauju atsaukšanu, kuros ir minētā viela (OV L 326, 35. lpp.), piemērošanas apturēšanas pasākumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 28. aprīļa rīkojuma lietā T-95/09 R United Phosphorus/Komisija (Krājumā nav publicēts) rezolutīvās daļas 1. punktā noteikto piemērošanas apturēšanas pasākumu pagarināt līdz 2011. gada 31. decembrim, tomēr, vēlākais, līdz nolēmuma pamata lietā pasludināšanas dienai, ja tas notiek pirms šī datuma;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-392/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. jūlijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Field Fisher Waterhouse LLP/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. jūlijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Field Fisher Waterhouse LLP/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-392/11)
   2011/C 282/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Field Fisher Waterhouse LLP

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Galvenais šīs tiesvedības jautājums ir par to, vai saskaņā ar nomas līguma nosacījumiem nekustamā īpašuma īpašnieka nomniekiem sniegtie pakalpojumi (turpmāk tekstā — “pakalpojumi”) ir jāuzskata par vienota pakalpojuma — nekustamā īpašuma nomas, kas netiek aplikts ar nodokli, elementu tāpēc, ka pakalpojumi kopā ar nomu objektīvi veidotu vienotu, ekonomiski nedalāmu pakalpojumu, vai arī tāpēc, ka tie ir nomas, kas veido galveno pakalpojumu (turpmāk tekstā — “galvenais pakalpojums”) “papildu pakalpojumi”. Vērtējot šo jautājumu, kā arī ņemot vērā Tiesas spriedumu lietā C-572/07 Tellmer, kāda nozīme ir tam, ka pakalpojumus varētu sniegt (bet nesniedz) citas personas, nevis nekustamā īpašuma īpašnieki, lai arī saskaņā ar attiecīgo nomas līgumu noteikumiem nomniekiem nav citas izvēles kā vien izmantot nekustamā īpašuma īpašnieku sniegtos pakalpojumus?

               2)

               Kāda nozīme, nosakot vienota pakalpojuma esamību, ir tam, ka gadījumā, ja nomnieks nemaksā pakalpojuma komisijas maksu, nekustamā īpašuma izīrētājam būtu tiesības ne tikai nesniegt pakalpojumus, bet arī lauzt ar šo nomnieku noslēgto nomas līgumu?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka iespēja, ka trešās personas sniedz pakalpojumus tieši nomniekam, ir būtisks apstāklis, vai nosakot, vai pakalpojumi ir vienots, ekonomiski nedalāms pakalpojums, kura sadalīšana būtu mākslīga, vai galvenā pakalpojuma papildu pakalpojums, tas būtu veicinošais vai noteicošais kritērijs? Ja tas uzskatāms tikai par veicinošu kritēriju vai arī tam nav nekādas nozīmes, kuriem citiem faktoriem ir nozīme, nosakot, vai pakalpojumi ir uzskatāmi par papildu pakalpojumiem? It īpaši, kāda nozīme ir tam, vai pakalpojumi tiek sniegti nomātajās telpās vai attiecībā uz tām telpām, kuras ir nomas priekšmets, vai arī citās ēkas telpās?

               4)

               Ja iespēja trešām personām sniegt pakalpojumus ir būtiska, vai lielāka nozīme būtu tam, ka pakalpojumus juridiski varētu sniegt trešās personas, pat ja praksē būtu grūti to īstenot vai vienoties par to ar nekustamā īpašuma īpašnieku, vai arī šādu pakalpojumu sniegšanas praktiskajai iespējamībai vai vispārpieņemtajai praksei?

               5)

               Šajā lietā minētie pakalpojumi ir pakalpojumu virkne, kuri tiek sniegti par vienotu pakalpojuma komisijas maksu. Ja daži no šiem pakalpojumiem (piemēram, koplietošanas telpu uzkopšana, apsardzes pakalpojumu sniegšana) neveido vienotā, ekonomiski nedalāmā pakalpojuma sastāvdaļu, vai arī ir uzskatāmi par galvenā pakalpojuma papildu elementiem, bet citi pakalpojumi to veido, vai būtu pareizi proporcionāli sadalīt šos dažādos pakalpojumus, lai noteiktu to daļu, kura apliekama ar nodokli, un to, kas nav apliekama ar nodokli? Vai pakārtoti būtu pareizi uzskatīt, ka sniegto pakalpojumu virkne ir tik cieši saistīta, ka tā veido “vienotu, ekonomiski nedalāmu pakalpojumu, kura sadalīšana būtu mākslīga”, pašam par sevi esot vienotam pakalpojumam, kas nošķirts no nekustamā īpašuma nomas?


title: Lieta T-330/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. jūlijā — Hut.com /ITSB — Intersport France ( “THE HUT” )

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/27

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. jūlijā — Hut.com/ITSB — Intersport France (“THE HUT”)
   (Lieta T-330/12)
   2012/C 295/48
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Hut.com Ltd (Northwich, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — S. Malynicz, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Intersport France (Longjumeau, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 27. aprīļa lēmumu lietā R 814/2011-2 un

               —

               piespriest atbildētājam un otrajai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei pašiem segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “THE HUT” attiecībā tostarp uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8394091

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Francijas vārdiskas preču zīmes “LA HUTTE” reģistrācija Nr. 33228708 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5., 18., 22., 25. un 28. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu daļēji atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-224/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 25. jūnija rīkojums – Accoranti  u.c./ECB Prasība atcelt tiesību aktu — Ekonomikas un monetārā politika — ECB — Valstu centrālās bankas — Grieķijas valsts parāda restrukturizācija — Grieķijas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstība Eurosistēmas monetārās politikas operāciju mērķiem — Pietiekama kredītspējas sliekšņa saglabāšana atbilstības nodrošināšanai — Kredīta palielināšana [parāda] instrumentu atpirkšanas shēmas veidā par labu valstu centrālajām bankām — Privātie kreditori — Noteiktu tiesisko seku attiecināmība uz apstrīdēto tiesību aktu — Intereses celt prasību neesamība — Tiešas un individuālas ietekmes neesamība — Nepieņemamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/49

         Vispārējās tiesas 2014. gada 25. jūnija rīkojums – Accoranti u.c./ECB
   (Lieta T-224/12) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Ekonomikas un monetārā politika - ECB - Valstu centrālās bankas - Grieķijas valsts parāda restrukturizācija - Grieķijas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstība Eurosistēmas monetārās politikas operāciju mērķiem - Pietiekama kredītspējas sliekšņa saglabāšana atbilstības nodrošināšanai - Kredīta palielināšana [parāda] instrumentu atpirkšanas shēmas veidā par labu valstu centrālajām bankām - Privātie kreditori - Noteiktu tiesisko seku attiecināmība uz apstrīdēto tiesību aktu - Intereses celt prasību neesamība - Tiešas un individuālas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 315/83
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Alessandro Accorinti (Nichelino, Itālija) un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir minēti rīkojuma pielikumā (pārstāvji – S. Sutti un R. Spelta, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji – sākotnēji A. Sáinz de Vicuña Barroso, S. Bening un P. Papapaschalis, vēlāk – S. Bening un P. Papapaschalis, kuriem palīdz E. Castellani, T. Lübbig un B. Kaiser, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Centrālās bankas 2012. gada 5. marta lēmumu 2012/153/ES par Grieķijas Republikas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstību Grieķijas Republikas parāda apmaiņas priekšlikuma kontekstā (ECB/2012/3, OV L 77, 19. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Alessandro Accorinti un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir minēti pielikumā, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta T-742/16 RENV: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija spriedums – CW/Parlaments Civildienests — Ierēdņi — Psiholoģiska vardarbība — Civildienesta noteikumu 12.a pants — Pienākums sniegt palīdzību — Iekšējie noteikumi attiecībā uz Padomdevēju komiteju par psiholoģisko vardarbību un šādas izturēšanās novēršanu darbavietā — Civildienesta noteikumu 24. pants — Lūgums sniegt palīdzību — Noraidīšana — Lēmums noraidīt sūdzību — Patstāvīgs saturs — Sūdzības priekšlaicīgums — Neesamība — Padomdevēju komitejas par psiholoģisko vardarbību un šādas izturēšanās novēršanu darbavietā loma un prerogatīvas — Ierēdņa pakārtota vēršanās tajā — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija spriedums – CW/Parlaments
   (Lieta T-742/16 RENV) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Psiholoģiska vardarbība - Civildienesta noteikumu 12.a pants - Pienākums sniegt palīdzību - Iekšējie noteikumi attiecībā uz Padomdevēju komiteju par psiholoģisko vardarbību un šādas izturēšanās novēršanu darbavietā - Civildienesta noteikumu 24. pants - Lūgums sniegt palīdzību - Noraidīšana - Lēmums noraidīt sūdzību - Patstāvīgs saturs - Sūdzības priekšlaicīgums - Neesamība - Padomdevēju komitejas par psiholoģisko vardarbību un šādas izturēšanās novēršanu darbavietā loma un prerogatīvas - Ierēdņa pakārtota vēršanās tajā - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2017/C 221/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CW (pārstāvis – C. Bernard-Glanz, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – E. Taneva un M. Dean)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 230. pantam, pirmkārt, atcelt Parlamenta 2013. gada 8. aprīļa lēmumu noraidīt prasītāja iesniegto lūgumu sniegt palīdzību saistībā ar iespējamo psiholoģisko vardarbību, kurā viņa sevi uzskata par cietušo no viņas priekšnieku puses, kā arī atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2013. gada 23. oktobra lēmumu par viņas 2013. gada 9. jūlija sūdzības noraidīšanu, un, otrkārt, prasība atlīdzināt viņai iespējami nodarīto kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2013. gada 23. oktobra lēmumu ar kuru iecēlējinstitūcijas vārdā ir noraidīta CW 2013. gada 9. jūlija sūdzība;

               2)

               prasību par Parlamenta 2013. gada 8. aprīļa lēmumu noraidīt CW iesniegto lūgumu sniegt palīdzību noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               Parlaments samaksā CW par ciesto morālo kaitējumu atlīdzību EUR 2 000 apmērā, kurai pieskaita nokavējuma procentus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas, pēc likmes, kuru Eiropas Centrālā banka (ECB) ir noteikusi galvenajām refinansēšanas operācijām;

               4)

               pārējā daļā prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt;

               5)

               Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina CW tiesāšanās izdevumus sākotnējā tiesvedībā Eiropas Savienības Civildienesta tiesā saistībā ar prasību lietā F-124/13, apelācijas tiesvedībā lietā T-742/15 P un šajā atkārtotās izskatīšanas tiesvedībā lietā T-742/16 RENV.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar Nr. F-124/13).


title: Lieta C-117/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. martā iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH/Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. martā iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH/Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)

   (Lieta C-117/15)
   (2015/C 198/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Köln

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH

      Atbildētāja: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai jautājums, vai ir konstatējama izziņošana [sabiedrībai] Direktīvas 2001/29 (1) 3. panta 1. punkta izpratnē un/vai publiskošana [izziņošana sabiedrībai] Direktīvas 2006/115 (2) 8. panta 2. punkta izpratnē, vienmēr ir jāizvērtē, pamatojoties uz vieniem un tiem pašiem kritērijiem, proti, ka

                           —

                           darba izmantotājs, pilnībā apzinoties savas rīcības sekas, veic darbību, lai trešajām personām nodrošinātu piekļuvi aizsargātam darbam, kuras nebūtu, ja izmantotājs šo darbību nebūtu veicis;

                           —

                           “sabiedrība” nozīmē, ka potenciālo adresātu skaits ir nenoteikts un turklāt to veido diezgan liels personu skaits; šajā ziņā nenoteikts skaits ir tad, ja runa ir par “personām vispārīgi”, nevis par privātai grupai piederīgām personām, savukārt “diezgan liels personu skaits” nozīmē to, ka ir jāpārsniedz noteikts minimālais slieksnis un ka pārāk mazs vai pat niecīgs skaits attiecīgo personu šo kritēriju neizpilda, turklāt šajā ziņā svarīgi ir ne tikai tas, cik personām vienlaicīgi ir piekļuve vienam un tam pašam darbam, bet arī tas, cik no viņām ir secīga piekļuve darbam;

                           —

                           sabiedrībai, kurai darbs tiek izziņots, ir jābūt jaunai sabiedrībai, proti, sabiedrībai, kuru darba autors nebija ņēmis vērā, kad tas atļāva darba izmantošanu, izziņojot to sabiedrībai, ja vien turpmākā izziņošana netiek veikta īpašā tehniskā veidā, kas atšķiras no sākotnējās izziņošanas, un

                           —

                           nav nebūtiski, vai attiecīgā izmantošanas darbība tiek veikta peļņas gūšanas nolūkā, turklāt sabiedrība ir gatava uztvert izziņošanu un nevis tiek tikai nejauši “sasniegta”, lai gan tas nav obligāts izziņošanas sabiedrībai priekšnoteikums?

               2.

               Vai tādos gadījumos kā pamatlietā, kuros rehabilitācijas centra uzturētājs savās telpās uzstāda televizorus, kuriem tas pievada apraides signālu un tādējādi padara uztveramus televīzijas raidījumus, uz jautājumu, vai notiek izziņošana sabiedrībai, ir jāatbild, pamatojoties uz jēdzienu “izziņošana sabiedrībai” Direktīvas 2001/29 3. panta 1. punktā vai Direktīvas 2006/115 8. panta 2. punktā, ja ar televīzijas raidījumiem, kuri padarīti uztverami, ir aizskartas daudzu iesaistīto personu, it īpaši komponistu, tekstu autoru un mūzikas izdevēju, taču arī izpildītāju, skaņu ierakstu producentu un literāro darbu autoru autortiesības un blakustiesības?

               3.

               Vai tādos gadījumos kā pamatlietā, kuros rehabilitācijas centra uzturētājs savās telpās uzstāda televizorus, kuriem tas pievada apraides signālu un tādējādi saviem pacientiem padara uztveramus televīzijas raidījumus, notiek “izziņošana [sabiedrībai]” Direktīvas 2001/29 3. panta 1. punkta vai Direktīvas 2006/115 8. panta 2. punkta izpratnē?

               4.

               Ja attiecībā uz tādiem gadījumiem kā pamatlietā tiek atzīta izziņošana sabiedrībai šādā izpratnē – vai Tiesa apstiprina savu judikatūru, saskaņā ar kuru izziņošana sabiedrībai nenotiek gadījumos, kad aizsargātas fonogrammas radio pārraižu ietvaros tiek atskaņotas pacientiem zobārsta kabinetā (skat. 2012. gada 15. marta spriedumu C-135/10 SCF
                   (3)) vai līdzīgās vietās?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/115/EK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām intelektuālā īpašuma jomā (OV L 376, 28. lpp.).

      (3)  EU:C:2012:140


title: Lieta C-430/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. septembrī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) — Hristo Aleksandrov Gaydarov/Direktor na Glavna direktsia “Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. septembrī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) — Hristo Aleksandrov Gaydarov/Direktor na Glavna direktsia “Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

   (Lieta C-430/10)
   ()
   2010/C 301/21
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hristo Aleksandrov Gaydarov

      Atbildētājs: Direktor na Glavna direktsia “Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2004. gada 29. aprīļa Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (1), 27. panta 1. un 2. punkts pamata prāvas apstākļos ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams tad, ja dalībvalsts pilsonim tiek aizliegts izbraukt no savas valsts teritorijas tāpēc, ka viņš trešā valstī ir izdarījis noziedzīgu nodarījumu, kas ir saistīts ar narkotiskām vielām, ciktāl vienlaikus pastāv šādi apstākļi:

                           1.1.

                           minētie direktīvas noteikumi nav tikuši tieši transponēti attiecībā uz savas dalībvalsts pilsoņiem;

                           1.2.

                           valsts likumdevēja norādītais pamatojums, nosakot pieļaujamos mērķus Bulgārijas pilsoņu brīvu pārvietošanos ierobežošanai, ir balstīts uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulu (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (2), un

                           1.3.

                           administratīvo pasākumu piemērošana notiek kontekstā ar Konvenciju, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas Nolīgumu, 71. pantu, kā arī ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) preambulas 5. un 20. apsvērumu?

               2)

               Vai no ierobežojumiem un nosacījumiem, kas paredzēti Savienības pilsoņu brīvas pārvietošanās īstenošanā, kā arī no to īstenošanai paredzētajiem pasākumiem, kas tiek veikti saskaņā ar Savienības tiesībām, tostarp saskaņā ar Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu, 71. panta 1., 2. un 5. punktu, skatot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), preambulas 5. un 20. apsvērumu, pamata prāvas apstākļos izriet, ka ir pieļaujams tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka dalībvalsts savam pilsonim par noziedzīga nodarījuma, kas ir saistīts ar narkotiskām vielām, izdarīšanu piemēro piespiedu administratīvo pasākumu “neizbraukt no valsts”, ja trešās valsts tiesa šim pilsonim par šo nodarījumu ir piespriedusi sodu?

               3)

               Vai ierobežojumi un nosacījumi, kas paredzēti Savienības pilsoņu brīvas pārvietošanās īstenošanā, kā arī to īstenošanai paredzētie pasākumi, kas tiek veikti saskaņā ar Savienības tiesībām, tostarp saskaņā ar Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu, 71. panta 1., 2. un 5. punktu, skatot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), preambulas 5. un 20. apsvērumu, pamata prāvas apstākļos ir jāinterpretē tādējādi, ka, trešās valsts tiesai piespriežot dalībvalsts pilsonim sodu par nodarījumu, kas saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem ir tīšs smags noziedzīgs nodarījums, kas ir saistīts ar narkotiskām vielām, vispārējās un speciālās prevencijas interesēs, tostarp garantējot augstāku veselības aizsardzības līmeni pārējām personām atbilstoši piesardzības principam, ar to ir konstatēts, ka šī pilsoņa personiskā darbība rada faktisku, attiecīgajā brīdī esošu un pietiekami nopietnu apdraudējumu sabiedrības pamata interesēm, proti, attiecībā uz likumā tieši noteiktu laika periodu nākotnē, kas nav saistīts ar piespriestā soda izciešanas laiku, taču ietilpst rehabilitācijas termiņā?

      (1)  OV L 158, 77. lpp.

      (2)  OV L 105,1. lpp.


title: Lieta C-180/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – X, Y/Staatsscretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – X, Y/Staatsscretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-180/17)
   (2017/C 202/18)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: X, Y

      Atbildētājs: Staatsscretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV 2008, L 348, 98. lpp.), 13. pants, skatīts kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. un 18. pantu, 19. panta 2. punktu un 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši Savienības tiesību aktiem apelācijai, ja tāda ir paredzēta valsts tiesību aktos tiesvedībās par lēmumu, kurā ir ietverts atgriešanas lēmums Direktīvas 2008/115/EK 3. panta 4. punkta izpratnē, ir jābūt automātiski apturošai iedarbībai, ja trešās valsts valstspiederīgais apgalvo, ka atgriešanas lēmuma izpilde nozīmē nopietnu risku pārkāpt neizraidīšanas principu? Citiem vārdiem sakot, vai šādā gadījumā attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā izraidīšana ir jāatliek uz apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņu vai, ja apelācijas sūdzība jau ir iesniegta, līdz lēmuma pieņemšanai par šo apelāciju, par ko trešās valsts valstspiederīgajam nav jāiesniedz atsevišķs pieteikums?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvas 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (pārstrādāta versija) (OV 2013, L 180, 60. lpp.) 46. pants, skatīts kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. un 18. pantu, 19. panta 2. punktu un 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši Savienības tiesību aktiem apelācijas sūdzībai, ja tāda ir paredzēta valsts tiesību aktos tiesvedībās par starptautiskās aizsardzības pieteikuma noraidīšanu, jābūt automātiski apturošai iedarbībai? Citiem vārdiem sakot, vai šādā gadījumā attiecīgā pieteikuma iesniedzēja izraidīšana ir jāatliek uz apelācijas iesniegšanas termiņu vai, ja apelācija jau ir iesniegta, līdz lēmuma pieņemšanai par šo apelāciju, pieteikuma iesniedzējam neiesniedzot par to atsevišķu pieteikumu?

               3)

               Vai, lai pastāvētu automātiski apturoša iedarbība iepriekš minētajā nozīmē, ir būtiski arī tas, vai starptautiskās aizsardzības pieteikums, kas bija pamats prasības tiesvedībai un tai sekojošajai apelācijas tiesvedībai, ir noraidīts tāda iemesla dēļ, kas paredzēts Direktīvas 2013/32/ES 46. panta 6. punktā? Vai arī prasība attiecas uz visām lēmumu patvēruma lietā kategorijām, kas minētas attiecīgajā direktīvā?


title: Lieta C-475/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-227/01 līdz T-229/01 un T-265/01, T-266/01 un T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava un Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-227/01 līdz T-229/01 un T-265/01, T-266/01 un T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava un Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava

   (Lieta C-475/09 P)
   2010/C 37/17
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (pārstāvji — I. Sáenz-Cortabarría Fernández un M. Morales Isasi, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Eiropas Kopienu Komisija un Comunidad Autónoma de la Rioja

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību, konkrēti, pakārtoto lūgumu atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai un vajadzības gadījumā noteikt tai pienākumu veikt atteikto pierādījumu iegūšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan pirmajā, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus un Comunidad Autónoma de la Rioja, personai, kas iestājusies lietā, — atlīdzināt pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka konkrētajā gadījumā nav izņēmuma apstākļu, kas pamatotu tiesisko paļāvību par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura savukārt saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 (1) 14. panta 1. punktu saistībā ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principu liedz izdot rīkojumu par atbalsta atgūšanu. Strīda priekšmeta sagrozīšana pirmajā instancē un pušu sacīkstes principa pārkāpums. Judikatūras par pienākumu norādīt pamatojumu pārkāpums.
               Ne strīdīgā nodokļu pasākuma formālā atšķirība no pasākuma, par kuru bija Lēmums 93/337 (2), ne apstāklis, ka Komisija būtu varējusi selektivitātes kritēriju pamatot ar citiem aspektiem, nevis tikai Lēmumā 93/337 īpaši norādīto, ne Lēmumā 93/337 rodamā nesaderības atzīšana nav juridiski pietiekami iemesli, lai PIT nekonstatētu tāda izņēmuma apstākļa esamību, kurš pats par sevi vai apvienojumā ar citiem šajā lietā esošajiem apstākļiem liedz Komisijai izdot rīkojumu par apstrīdētajā lēmumā minētā atbalsta atgūšanu.
               Nodokļu metodes un priekšrocību apmēra dēļ uzskatīdama, ka apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 apstrīdētie pasākumi nav analoģiski strīdīgajam nodokļu pasākumam, PIT ir sagrozījusi lietas dalībnieku strīda būtību, nav ņēmusi vērā pušu sacīkstes principu un turklāt acīmredzami pārkāpusi noteiktu judikatūru par pienākumu norādīt pamatojumu.
               PIT ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka Komisijas nostāja jautājumā par 1993. gada atbrīvojumu no nodokļa, kā arī pret Likumā Nr. 22/1993 paredzētajām nodokļu priekšrocībām nav izņēmuma apstāklis, kas būtu varējis pamatot kādu tiesisko paļāvību jautājumā par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu liegtu atbalstu atgūt tāpēc, ka tas būtu pretrunā tiesiskās paļāvības aizsardzības principam.

               2.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas pierādījumu iegūšanas jautājumā un nolemjot neveikt prasītājas lūgtās pierādījumu iegūšanas darbības attiecībā uz noteiktu tādu Komisijas dokumentu uzrādīšanu, kuri, ievērojot argumentus, ko PIT izmantoja, lai noraidītu prasītājas prasību, ir būtiski tās interešu aizstāvībai. Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.
               PIT, neveikdama lūgto pierādījumu iegūšanu, ir pārkāpusi prasītājas pamattiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, jo atteicās iegūt prasītājai būtiskus pierādījumus, šādi aizskarot tās tiesības uz aizstāvību, ņemot vērā, ka tās prasījums tika noraidīts ar argumentu, ka tā nebija pierādījusi tieši tos apstākļus, kurus tā vēlējās apliecināt ar neiegūtajiem pierādījumiem: ja ne Komisijas skaidri izklāstīto noraidošo galīgo nostāju attiecībā uz 1994. gada sūdzību par 1993. gadā īstenotu būtībā identisku pasākumu, tad vismaz Komisijas attieksmi, kas būtu izņēmuma apstāklis, jo šāda rīcība esot radījusi tiesisku paļāvību par 1993. gada nodokļu pasākumu likumību, kā dēļ 1996. gadā tika īstenots strīdīgais nodokļu pasākums.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 10. maija Lēmums 93/337 par nodokļu atbalsta sistēmu ieguldījumiem Basku Zemē (OV L 134, 25. lpp.).


title: Tiesas spriedums (virspalāta)  2006. gada 17. janvārī  lietā C-1/04 ( Bundesgerichtshof  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Susanne Staubitz-Schreiber  (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Maksātnespējas procedūras — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — Piemērošana laikā — Tiesa, kurai ir piekritība)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2006. gada 17. janvārī
   lietā C-1/04 (Bundesgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Susanne Staubitz-Schreiber
       (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Maksātnespējas procedūras - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - Piemērošana laikā - Tiesa, kurai ir piekritība)
   (2006/C 60/06)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-1/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesgerichtshof [Federālā tiesa] (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 27. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 2. janvārī, tiesvedībā Susanne Staubitz-Schreiber, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas] un J. Malenovskis [J. Malenovský], tiesneši A. La Pergola [A. La Pergola], Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet] (referents), R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], J. Klučka [J. Klučka], U. Lehmuss [U. Lõhmus] un E. Levits, ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruíz-Jarabo Colomer], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2006. gada 17. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 3. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka sākt maksātnespējas procedūru joprojām ir tās dalībvalsts tiesas piekritībā, kuras teritorijā parādnieka galveno interešu centrs atradās laikā, kad tas iesniedza pieprasījumu sākt maksātnespējas procedūru, ja šis parādnieks pārceļ savu galveno interešu centru uz citas dalībvalsts teritoriju pēc pieprasījuma iesniegšanas, bet pirms procedūras sākšanas.

      (1)  OV C 71, 20.3.2004.


title: Lieta T-9/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedums – National Iranian Gas Company/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Iebilde par prettiesiskumu — Kļūda tiesību piemērošanā — Samērīgums — Tiesības uz īpašumu — Padomes kompetence — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Pieņemto ierobežojošo pasākumu pārskatīšana — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Kļūda vērtējumā

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/31

         Vispārējās tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedums – National Iranian Gas Company/Padome
   (Lieta T-9/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Iebilde par prettiesiskumu - Kļūda tiesību piemērošanā - Samērīgums - Tiesības uz īpašumu - Padomes kompetence - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Pieņemto ierobežojošo pasākumu pārskatīšana - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Kļūda vērtējumā)
   (2015/C 198/41)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: National Iranian Gas Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – E. Glaser un S. Perrotet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. Vitro un M. Bishop)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība daļēji atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmuma 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.), 1. panta 8. punktu un, otrkārt, prasība atcelt Lēmumu 2012/635, Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 282, 16. lpp.), un lēmumu, kas tika paziņots ar Padomes 2014. gada 14. marta vēstuli, ciktāl tas attiecas uz prasītājas nosaukuma iekļaušanu Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), II pielikumā un Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) IX pielikumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               National Iranian Gas Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/2

         Saraksti iztiesāšanas sastāvu noteikšanai
   (2008/C 51/04)
   Tiesa 2008. gada 15. janvāra sapulcē izveidoja šādu Reglamenta 11.b panta 2. punktā paredzēto sarakstu virspalātas sastāva noteikšanai:

               A. Ticano

               Ž. Ž. Kasels

               H. N. da Kunja Rodrigess [J. N. da Cunha Rodrigues]

               K. Toadere [C. Toader]

               R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta]

               A. Arabadžijevs [A. Arabadjiev]

               K. Šīmans [C.Schiemann]

               T. fon Danvics [T. von Danwitz]

               J. Makarčiks [J. Makarczyk]

               Ž. K. Bonišo [J.-C. Bonichot]

               P. Kūris [P. Kūris]

               P. Linda [P. Lindh]

               E. Juhāss [E. Juhász]

               L. Bejs Larsens [L. Bay Larsen]

               Dž. Arestis [G. Arestis]

               A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh]

               E. Borgs Bartets

               E. Levits

               M. Ilešičs

               U. Lehmuss [U. Lõhmus]

               J. Malenovskis [J. Malenovský]

               J. Klučka [J. Klučka]

         Tiesa 2008. gada 15. janvāra sapulcē izveidoja šādu Reglamenta 11.c panta 2. punkta pirmajā daļā paredzēto sarakstu pirmās palātas sastāva noteikšanai:

               A. Ticano

               Ž. Ž. Kasels

               E. Borgs Bartets

               E. Levits

               M. Ilešičs

         Tiesa 2008. gada 15. janvāra sapulcē izveidoja šādu Reglamenta 11.c panta 2. punkta otrajā daļā paredzēto sarakstu piektās palātas sastāva noteikšanai:

               E. Borgs Bartets

               M. Ilešičs

               E. Levits

               Ž. Ž. Kasels


title: Lieta T-484/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 14. septembra rīkojums — Skyhawke Technologies /ITSB — British Sky Broadcasting un Sky IP International ( “SKYCADDIE” )

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/38

         Vispārējās tiesas 2012. gada 14. septembra rīkojums — Skyhawke Technologies/ITSB — British Sky Broadcasting un Sky IP International (“SKYCADDIE”)
   (Lieta T-484/11) (1)

   2012/C 355/80
   Tiesvedības valoda — angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 319, 29.10.2011.


title: Lieta T-199/06: Vispārējās tiesas 2009. gada 17. decembra rīkojums — Akzo Nobel u.c./Komisija

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/48

         Vispārējās tiesas 2009. gada 17. decembra rīkojums — Akzo Nobel u.c./Komisija
   (Lieta T-199/06) (1)

   2010/C 37/72

      Tiesvedības valoda — angļu

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 212, 02.09.2006.


               15.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 467/26

         EBTA Uzraudzības iestādes 2016. gada 26. septembra prasība pret Islandi
   (Lieta E-13/16)
   (2016/C 467/13)
   EBTA Uzraudzības iestāde, kas atrodas 35, Rue Belliard, 1040 Brussels un ko pārstāv EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Carsten Zatschler, Auður Ýr Steinarsdóttir un Øyvind Bø, 2016. gada 26. septembrī EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atzīst, ka Islande nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma II nodaļas 17.h punktā minētā akta (Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 6. jūnija Direktīva 2000/30/EK par Kopienā izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem), neieviešot transportlīdzekļu tehniskās pārbaudes, kā tas noteikts akta 3. panta 1. punktā;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2014. gada 16. septembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 16. jūlija argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma II nodaļas 17.h punktā minētā akta (Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 6. jūnija Direktīva 2000/30/EK par Kopienā izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem), neieviešot transportlīdzekļu tehniskās pārbaudes kā tas noteikts akta 3. panta 1. punktā.


title: Lieta C-170/13: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH Konkurence — LESD 102. pants — Uzņēmums, kuram pieder standartam būtisks patents, kura licenci tas standartizācijas organizācijā apņēmies piešķirt trešajām personām ar taisnīgiem, saprātīgiem un nediskriminējošiem jeb t.s. “FRAND” (“fair, reasonable and non-discriminatory”) nosacījumiem — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Prasības par patenta pārkāpumu — Prasība izbeigt pārkāpumu — Prasība atsaukt produktus — Prasība atskaitīties — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Standartam būtiska patenta īpašnieka pienākumi

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/2

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Huawei Technologies Co. Ltd/ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH

   (Lieta C-170/13) (1)

   (Konkurence - LESD 102. pants - Uzņēmums, kuram pieder standartam būtisks patents, kura licenci tas standartizācijas organizācijā apņēmies piešķirt trešajām personām ar taisnīgiem, saprātīgiem un nediskriminējošiem jeb t.s. “FRAND” (“fair, reasonable and non-discriminatory”) nosacījumiem - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Prasības par patenta pārkāpumu - Prasība izbeigt pārkāpumu - Prasība atsaukt produktus - Prasība atskaitīties - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Standartam būtiska patenta īpašnieka pienākumi)
   (2015/C 302/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Huawei Technologies Co. Ltd

      Atbildētājas: ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 102. pants jāinterpretē tādējādi, ka standartizācijas organizācijas noteiktam standartam būtiska patenta īpašnieks, kurš šajā organizācijā ir neatsaucami apņēmies piešķirt trešajām personām licenci ar taisnīgiem, saprātīgiem un nediskriminējošiem jeb t.s. “FRAND” (“fair, reasonable and non-discriminatory”) nosacījumiem, savu dominējošo stāvokli ļaunprātīgi neizmanto šā panta izpratnē, pret patenttiesību pārkāpēju ceļot prasību par patenta pārkāpumu, lai panāktu, ka tiek izbeigts tā patenta aizskārums vai atsaukti produkti, kuru ražošanai šis patents ir izmantots, ja:

                           —

                           pirms minētās prasības celšanas tas, pirmkārt, brīdinājis apgalvoto patenttiesību pārkāpēju par tam pārmesto patenta pārkāpumu, norādot minēto patentu un konkretizējot veidu, kā tas esot ticis pārkāpts, un, otrkārt, pēc tam, kad apgalvotais patenttiesību pārkāpējs ir paudis savu gribu noslēgt licences līgumu ar FRAND nosacījumiem, iesniedzis attiecīgajam patenttiesību pārkāpējam konkrētu un rakstisku licences piedāvājumu ar šādiem nosacījumiem, konkretizējot tostarp par to maksājamo licences maksu un tās aprēķināšanas kārtību, un

                           —

                           minētais patenttiesību pārkāpējs, turpinādams izmantot attiecīgo patentu, uz šo piedāvājumu neatbild pienācīgi atbilstoši šajā jomā atzītai darījumu praksei un labticīgi, kas gan noskaidrojams, balstoties uz objektīviem aspektiem, un nozīmē tostarp jebkādas novilcināšanas taktikas neesamību.

               2)

               LESD 102. pants jāinterpretē tādējādi, ka tajā tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie uzņēmumam, kas atrodas dominējošā stāvoklī un kuram pieder standartizācijas organizācijas noteiktam standartam būtisks patents, kura licenci tas standartizācijas organizācijā ir apņēmies piešķirt ar FRAND nosacījumiem, nav aizliegts pret apgalvoto patenttiesību pārkāpēju celt prasību par sava patenta pārkāpumu, lai panāktu vai nu atskaitīšanos par šā patenta agrākas izmantošanas darbībām, vai kaitējuma atlīdzinājumu par šīm darbībām.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013.


title: Lieta T-514/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūnija spriedums — i-content /ITSB — Decathlon ( “BETWIN” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BETWIN” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “b’Twin” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/72

         Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūnija spriedums — i-content/ITSB — Decathlon (“BETWIN”)
   (Lieta T-514/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BETWIN” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “b’Twin” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 225/158
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Berlīne, Vācija) (pārstāvis — A. Nordemann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Decathlon SA (Villeneuve-d’Ascq, Francija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 1816/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Decathlon SA un i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 1816/2010-1 daļā, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 28. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un atbilst šādam aprakstam: “piepūšamie baseini atpūtai; rotaļu laukumu aprīkojums; mīkstās rotaļlietas (dzīvnieki); peldbaseini (rotaļlietas); rotaļu pneimatiskās pistoles; rokas elektroniskās video spēles; rotaļu automobiļi; rotaļu modeļi; rokas elektronisko spēļu bloki; spēļu žetoni; dambrete (spēles); rotaļlaukumu ierīces; mehāniskās rotaļlietas; rotaļlietas, izņemot mājdzīvnieku rotaļlietas; elektroniskās spēles; spēļu bumbas; spēļu kauliņi; sīki piederumi ballītēm, deju vakariem (viesību balvas); rokas elektroniskās spēles; spēļu kārtis; ķīniešu biljarda veida spēles; spēļu kauliņu kausi; iespiešanas rotaļlietas; jautājumu komplekti galda spēlēm; bingo kartes; lidmašīnu modeļi; ķegļi; domino; dekoratīvie vējrāži; ķīniešu biljarda spēles; iemaņu veicināšanas spēles; galda spēles; automātiski un ar naudu darbināmi spēļu aparāti; ķīniešu biljarda spēles iekārtas (darbināmas ar naudu vai bez tās); lidmašīnu mēroga modeļi; spēļu kārtis; frisbiji; spēļu bumbas; spēles; kausi spēlēm ar kauliņiem; lelles; (spēļu) ķegļi; tālvadāmas rotaļu automašīnas; metamie riņķi; šautriņas; šķīvīšu padevējs stenda šaušanā; transportlīdzekļu modeļi; slidkalniņi (rotaļu); automātiski un ar naudu darbināmi spēļu aparāti; šaha galdiņi; rotaļu maskas; attēlu salikšanas spēles; mīkstās rotaļlietas; rokas datorspēles; šautriņas; rotaļu lidmašīnas; lidojošie diski (rotaļlietas); māla baloži (mērķi stenda šaušanā); apgāzēji; rotaļu lācīši; rokas bloki video spēļu spēlēšanai; elektroniski vadāmi rotaļu automobiļi; ar baterijām darbināmās rotaļlietas; azartspēļu žetoni; mērķi; mīkstie rotaļu lāči; piepūšamās rotaļlietas; galda spēles; šūpoles; pūķi; transportlīdzekļu modeļi”;

               2)

               attiecībā uz 1. pantā minētajām precēm atcelt Iebildumu nodaļas 2010. gada 21. jūlija lēmumu un noraidīt iebildumus;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 355, 3.12.2011.


title: Lieta C-262/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 15. jūnija rīkojumu lietā Deutsche Telekom AG pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 15. jūnija rīkojumu lietā Deutsche Telekom AG pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-262/06)
   (2006/C 212/26)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht [Federālā administratīvā tiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Deutsche Telekom AG

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK (1) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Pamatdirektīvas) 27. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK (2) par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (Universālā pakalpojuma direktīvas) 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts interpretējams tādējādi, ka pagaidām saglabājama spēkā agrāk valsts tiesībās paredzēta likumīga prasība apstiprināt atlīdzību par balss telefonijas pakalpojumu sniegšanu lietotājiem, ko sniedz uzņēmējsabiedrība, kurai ir tirgū ir dominējošs stāvoklis, un līdz ar to arī attiecīgais konstatējošais administratīvais akts?

         Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša:

               2)

               Vai šāda turpmākā spēkā esamība ir pretrunā Eiropas Kopienu tiesībām?

      (1)  OV L 108, 33. lpp.

      (2)  OV L 108, 51. lpp.


title: Lieta T-401/12: Prasība, kas celta 2012. gada 10. septembrī — Klingel /ITSB — Develey ( “JUNGBORN” )

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/31

      Prasība, kas celta 2012. gada 10. septembrī — Klingel/ITSB — Develey (“JUNGBORN”)
      (Lieta T-401/12)
      (2012/C 331/60)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Robert Klingel OHG (Pforzheim, Vācija) (pārstāvis — T. Zeiher, advokāte)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (Unterhaching, Vācija)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 9. jūlija lēmumu lietā R 936/2011-4;

                  —

                  noraidīt iebildumus par starptautiskas reģistrācijas W 1 002 323 — “JUNGBORN” aizsardzību;

                  —

                  pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Apelāciju padomei jauna lēmuma pieņemšanai;

                  —

                  lietas dalībniekam, kam spriedums nav labvēlīgs, piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “JUNGBORN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30., 32. un 33. klasē — starptautiska reģistrācija Nr. W 1 002 323, kurā ir norādīta Eiropas Savienība

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “BORN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 32. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 41. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-340/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko France Télécom S. A. iesniedza 2004. gada 11. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/53

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko France Télécom S. A. iesniedza 2004. gada 11. augustā
   (Lieta T-340/04)
   (2004/C 262/98)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 11. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla France Télécom S. A., Parīze, kuru pārstāv Christophe Clarenc un Javier Ruiz Calzado, advokātes.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 18. maija lēmumu Nr. C(2004) 1929, ar ko France Télécom S. A., kā arī visiem tās tieši vai netieši kontrolētajiem uzņēmumiem, dots rīkojums pakļauties pārbaudei saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 20. panta 4. punktu (lieta Nr. COM/C – 38.916);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt pilnībā visus ar lietu par lēmuma atcelšanu saistītos France Télécom S. A. izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar attiecīgo lēmumu noteiktā pārbaude par “varbūtēji netaisnīgas pārdošanas cenas uzspiešanu patērētājiem – rezidentiem par pieeju ātrgaitas Interneta domēnam, pretēji EK līguma 82. pantam, nolūkā ierobežot un apspiest konkurentus” (apstrīdētā lēmuma 1. pants) attiecas uz prasītāju un tās filiāli Wanadoo, kā arī visiem uzņēmumiem, ko tā tieši vai netieši kontrolē (3. pants). Komisija uzskata, ka pieņemtās prakses kontrolei ir nepieciešama pārbaude atbilstoši 20. panta 4. punktam Regulā (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (1). Tas pamato lēmumu veikt šo apstrīdēto pārbaudi.
   Pamatojot savus secinājumus, prasītāja vispirms uzsver argumentācijas pienākuma izpratnes trūkumu. Šajā sakarā tā konkretizē, ka neizprot iemeslu, kādēļ tai personiski ir adresēts apstrīdētais lēmums un to vienpersoniski skar šī pārbaude. Jāuzsver, ka saskaņā ar 2003. gada 16. jūlija lēmuma “Wanadoo” pamatojumu, ar ko attiecībā uz prasītāju atzīta Wanadoo autonomija realizēt savu cenu noteikšanas politiku ātrgaitas interneta piekļuves pakalpojumiem iekšējā Francijas tirgū, Komisija savā lēmumā par šķietami netaisnīgām pārdošanas cenām, kā arī konkurentu ierobežošanas šķietamu rīcības plānu apsūdz Wanadoo, un nevis France Telecom. Turklāt Komisija izvairās pamatot, kādēļ tā uzskata par nepieciešamu noteikt pārbaudi attiecībā uz Wanadoo piedāvājumu tarifiem, pretēji faktam, ka šie tarifi ir pakļauti tās kontrolei atbilstoši tās 2003. gada 16. jūlija lēmumam un ka tie turklāt īpaši jāpārbauda un jāapstiprina Francijas konkurences padomei.
   Otrkārt prasītāja iebilst apstrīdētajam lēmumam, kuru pieņemot nav ievērotas lojālas sadarbības principa prasības, kas Eiropas Komisijai jāievēro attiecībās ar valsts iestādēm, kā to nosaka EK līguma 10. pants un Regula (EK) Nr. 1/2003, vispirms, izvairoties informēt iesaistīto valsts tiesu par attiecīgajiem apstākļiem, un turpmāk, nekonsultējoties ar Francijas konkurences padomi, kurā jau 2004. gada janvārī bija uzsākta lietas izskatīšana saskaņā ar šīs Regulas 11. panta 6. punktā ietvertajiem nosacījumiem.
   Treškārt un visbeidzot prasītāja norāda uz samērīguma principa pārkāpumu gan attiecībā uz pārbaudes mērķi gan tā kontekstu, kā arī to pazīmju trūkumu, kas apstiprinātu pierādījumu noslēpšanas vai iznīcināšanas riska pastāvēšanu.

      (1)  ESOV L 1, 04.01.2003, 1. lpp.


title: Lieta T-365/11 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. decembra rīkojums — AO /Komisija (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņš — Nokavējums — Parakstīts prasības pieteikuma oriģināls, kas nav iesniegts termiņā — Neparedzēti apstākļi — Vispārējās tiesas Reglamenta 43. panta 6. punkts — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/14

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. decembra rīkojums — AO/Komisija
   (Lieta T-365/11 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņš - Nokavējums - Parakstīts prasības pieteikuma oriģināls, kas nav iesniegts termiņā - Neparedzēti apstākļi - Vispārējās tiesas Reglamenta 43. panta 6. punkts - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
   2012/C 39/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: AO (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — P. Lewisch, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 4. aprīļa rīkojumu lietā F-45/10 AO/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) un ar kuru tiek lūgts atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               AO sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta T-272/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. jūnijā — Energetický a průmyslový un EP Investment Advisors /Komisija

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/17

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. jūnijā — Energetický a průmyslový un EP Investment Advisors/Komisija
   (Lieta T-272/12)
   2012/C 250/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Energetický a průmyslový un EP Investment Advisors (Brno, Čehijas Republika) un EP Investment Advisors s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvji — K. Desai, Solicitor, J. Schmidt un M. Peristeraki, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 28. marta lēmumu attiecībā uz Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta piemērošanas procedūru (atteikums pakļauties pārbaudei), lietā COMP/39793 — EPH un citi;

               —

               pakārtoti, pilnībā atcelt prasītājām uzlikto naudas sodu vai samazināt to piemērotā apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts pārkāpjot būtiskas procesuālās prasības. It īpaši prasītājas apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts pārkāpjot viņu tiesības uz aizstāvību pārbaudes laikā pieļauto pārkāpumu dēļ, tostarp tādēļ, ka Komisija nenodrošināja, lai attiecīgās personas tiktu pienācīgi iepazīstinātas ar saviem pienākumiem pārbaudes laikā, ne arī par sekām to neievērošanas dēļ;

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas secinājums, ka prasītājas atteicās pakļauties pārbaudei, ir nepamatots un nesamērīgs. Prasītājas apgalvo, ka Komisijas sniegtie pierādījumi par e–pasta adreses atbloķēšanu vai e–pastu novirzīšanu uz prasītāju serveri šajā lieta nav pietiekami, lai pamatotu Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 1. punkta pārkāpuma pastāvēšanu. Prasītājas turklāt apgalvo, ka pārbaude netika kavēta prasītāju apzinātas rīcības vai nolaidības dēļ.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts pārkāpjot “nevainīguma prezumpcijas” principu tiktāl, ciktāl Komisija šo lietu nav izskatījusi ar pienācīgu rūpību un pārskatāmību, jo pastāv norādes, ka Komisija bija negatīvi noskaņota pret prasītājām ar tām nesaistītu notikumu dēļ.

               4)

               Ar ceturto pamatu (pakārtots), kas tiek izvirzīts otrā prasījuma atbalstam gadījumā, ja Vispārējā tiesa nolemtu pilnībā neatcelt apstrīdēto lēmumu, tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un, nosakot naudas sodu, tā ir pārkāpusi samērīguma un pienākuma norādīt pamatojumu principus.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-350/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība, ko uzsākusi Nordea Pankki Suomi Oyj (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sestā PVN direktīva — 13. panta B daļas d) punkta 3. un 5. apakšpunkts — Atbrīvojumi no nodokļa — Pārskaitījumi un maksājumi — Darījumi ar vērtspapīriem — Elektronisko paziņojumu pakalpojumi finanšu iestādēm)

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība, ko uzsākusi Nordea Pankki Suomi Oyj

   (Lieta C-350/10) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā PVN direktīva - 13. panta B daļas d) punkta 3. un 5. apakšpunkts - Atbrīvojumi no nodokļa - Pārskaitījumi un maksājumi - Darījumi ar vērtspapīriem - Elektronisko paziņojumu pakalpojumi finanšu iestādēm)
   2011/C 298/16
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Nordea Pankki Suomi Oyj

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 13. panta B daļas d) punkta 3. un 5. apakšpunkta interpretācija — Bankas darījumu atbrīvojums — SWIFT pakalpojumi bankām

      Rezolutīvā daļa:

   1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta B daļas d) punkta 3. un 5. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētajā atbrīvojumā no pievienotās vērtības nodokļa neietilpst tādi elektronisko paziņojumu pakalpojumi finanšu iestādēm kā pamata lietā aplūkotie.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: lieta T-498/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd iesniedza 2004. gada 23. decembrī

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/35

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd iesniedza 2004. gada 23. decembrī
   (lieta T-498/04)
   (2005/C 57/60)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 23. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd, Jiande City (Ķīnas Tautas Republika), kuru pārstāv D. Horovitz, lawyer, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdētās regulas 1 pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt prasītāja tiesvedības izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Padomes 2004. gada 24. septembra Regulu (EK) Nr. 1683/2004, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes glifosātam (1), ciktāl tā attiecas uz prasītāju. Prasītāja uzskata, ka Kopienas iestādes nav pienācīgi piemērojušas tirgus ekonomikas režīma pārbaudi.
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza nepārprotamu kļūdu novērtējumā piemērojot grozītās Regulas Nr. 384/96 (2) 2. panta 7. punkta c) apakšpunktu.
   Prasītāja uzskata, ka Padome apstrīdētajā regulā nav noteikusi, ka prasītāja darījumu lēmumu pieņemšanā ir bijusi būtiska valsts iejaukšanās. Pēc prasītāja domām Komisija arī nav piemērojusi pareizo slieksni, lai noteiktu, vai ir izpildīti 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā noteiktie kritēriji. Prasītāja apstrīd faktu, ka valstij piešķirtās iejaukšanās tiesības uzņēmuma darījumu lēmumu pieņemšanā, tās nemaz neizmantojot, ir faktors, no kā var secināt, ka nav izpildīts pirmais 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā minētais kritērijs. Turklāt prasītāja uzskata, ka ar iesniegtajiem pierādījumiem nepārprotami var konstatēt, ka prasītāja lēmumi par cenām, izmaksām un ieguldījumiem atbilda tirgus rādītājiem par pieprasījumu un piedāvājumu un ka šajā sakarā nav bijis nekādas valsts iejaukšanās.
   Otrkārt, prasītāja atsaucas uz neatbilstību PTO Antidempinga nolīguma II pielikuma 6. punktam un Regulas Nr. 384/96 18. panta 4. punktam, kā arī uz pienākuma aizsargāt prasītājas likumā noteiktās tiesības nepildīšanu. Prasītājs uzskata, ka, neinformējot to par iesniegto pierādījumu noraidīšanas iemesliem, nedodot iespēju sniegt papildus informāciju un nepubliskojot prasītājas iesniegtos protestus, ir pārkāptas tās likumā noteiktās un procesuālās tiesības.
   Visbeidzot, prasītāja atsaucas uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, jo Kopienas iestādes nav izdarījušas ātrus secinājumus sakarā ar prasību par prasītājas statusu tirgus ekonomikā.

      (1)  OV L 303, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996 L 56, 1. lpp.)


title: Lieta T-705/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. decembrī – Syriatel Mobile Telecom/Padome

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/30

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. decembrī – Syriatel Mobile Telecom/Padome
   (Lieta T-705/15)
   (2016/C 059/32)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to piespriest Eiropas Savienībai pilnībā atlīdzināt prasītājam nodarīto kaitējumu apmērā, kādā to taisnīgi noteiks Vispārējā tiesa;

               —

               pakārtoti, izdot rīkojumu par eksperta iecelšanu, lai noteiktu prasītājam nodarītā kaitējuma apmēru;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu, kas attiecas, pirmkārt, uz morālo kaitējumu, kas esot nodarīts, aizskarot tā reputāciju, un, otrkārt, mantiskajiem zaudējumiem tā līgumattiecību pārtraukšanas dēļ, materiālo vērtību, kā arī ienākumu zaudēšanas dēļ, kas prasītājam esot nodarīti tiešā cēloņsakarībā ar Eiropas Savienības Padomes veiktajiem pasākumiem, par kuriem atbildīga esot šī iestāde.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 26. janvārī lietā T-267/03 Anna Maria Roccato pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Iekšējais konkurss — Nepielaišana pie mutiskā eksāmena — Atlases komisijas novērtēšanas pilnvaras — Tiesas kontroles piemērojamība)

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/28

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 26. janvārī
   lietā T-267/03 Anna Maria Roccato pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Iekšējais konkurss - Nepielaišana pie mutiskā eksāmena - Atlases komisijas novērtēšanas pilnvaras - Tiesas kontroles piemērojamība)
   (2005/C 82/55)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-267/03 Anna Maria Roccato, bijusī Eiropas Kopienu Komisijas ierēdne, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv advokāti G. Vandersanden un L. Levi, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - H. Tserepa-Lacombe un F. Clotuche-Duvieusart, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību, pirmkārt, atcelt Atlases komisijas 2003. gada 24. janvāra Lēmumu COM/PB/99 un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili un tiesnesis V. Vadapalas, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2005. gada 26. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katra puse sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 239, 04.10.2003.


title: Lieta C-135/15: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 18. oktobra spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grieķijas Republika/Grigorios Nikiforidis Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Darba līgumam piemērojamās tiesības — Regula (EK) Nr. 593/2008 — 28. pants — Piemērojamība laikā — 9. pants — Jēdziens “prevalējošas imperatīvas normas” — Citu dalībvalstu, kas nav tiesas atrašanās valstis, prevalējošo imperatīvo normu piemērošana — Dalībvalsts tiesību akti, kuros paredzēta darba samaksas publiskajā sektorā samazināšana budžeta krīzes dēļ — Lojālas sadarbības pienākums

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/4

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 18. oktobra spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grieķijas Republika/Grigorios Nikiforidis

   (Lieta C-135/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Darba līgumam piemērojamās tiesības - Regula (EK) Nr. 593/2008 - 28. pants - Piemērojamība laikā - 9. pants - Jēdziens “prevalējošas imperatīvas normas” - Citu dalībvalstu, kas nav tiesas atrašanās valstis, prevalējošo imperatīvo normu piemērošana - Dalībvalsts tiesību akti, kuros paredzēta darba samaksas publiskajā sektorā samazināšana budžeta krīzes dēļ - Lojālas sadarbības pienākums)
   (2016/C 475/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Grieķijas Republika

      Atbildētājs: Grigorios Nikiforidis

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Regulas (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I), 28. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka darba līgumiskās attiecības, kas radušās pirms 2009. gada 17. decembra, ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā tikai tad, ja šīs attiecības ar līgumslēdzēju pušu savstarpēju vienošanos, kas ir izteikta, sākot no šī datuma, ir grozītas tādā apjomā, ka ir jāuzskata, ka no šī datuma ir noslēgts jauns darba līgums, kas ir jānosaka iesniedzējtiesai;

               2)

               Regulas Nr. 593/2008 9. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas izslēdz, ka tiesa, kurā ir celta prasība, kā juridiskas normas var piemērot prevalējošas imperatīvas normas, kas nav valsts, kurā ir celta prasība, vai valsts, kurā ir jāizpilda vai tiek izpildītas no līguma izrietošās saistības, prevalējošas imperatīvas normas, bet neliedz pēdējai minētajai ņemt vērā šādas citas prevalējošas imperatīvas normas kā faktisku elementu, ciktāl līgumam piemērojamās valsts tiesībās tas ir paredzēts atbilstoši šīs regulas normām. LES 4. panta 3. punktā noteiktais lojālas sadarbības princips nerada šaubas par šo interpretāciju.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta C-526/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 3. septembra spriedums (Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “Fast Bunkering Klaipėda”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 148. panta a) punkts — Preču piegāde — Jēdziens — Atbrīvojums — Preču piegāde, lai uzpildītu kuģus, ko izmanto kuģošanai atklātā jūrā — Piegādes starpniekiem, kuri rīkojas savā vārdā

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 3. septembra spriedums (Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “Fast Bunkering Klaipėda”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

   (Lieta C-526/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 148. panta a) punkts - Preču piegāde - Jēdziens - Atbrīvojums - Preču piegāde, lai uzpildītu kuģus, ko izmanto kuģošanai atklātā jūrā - Piegādes starpniekiem, kuri rīkojas savā vārdā)
   (2015/C 354/04)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: UAB “Fast Bunkering Klaipėda”

      Atbildētāja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 148. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums principā nav piemērojams preču piegādēm, kas ir paredzētas apgādei starpniekiem, kuri rīkojas savā vārdā, pat ja piegādes laikā ir zināms un pienācīgi noteikts preču izlietojuma mērķis un muitas iestādē saskaņā ar valsts tiesību aktos noteiktajām prasībām ir iesniegti attiecīgi to apstiprinoši pierādījumi. Tomēr tādos apstākļos kā pamatlietā minēto atbrīvojumu var piemērot, ja attiecīgo preču īpašumtiesību nodošana minētajiem starpniekiem atbilstoši valsts tiesībās paredzētajām formalitātēm notiek agrākais tajā pašā brīdī, kad atklātā jūrā kuģojošu kuģu operatori faktiski iegūst tiesības izmantot šīs preces tā, it kā viņi paši būtu to īpašnieki, un šis apstāklis ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 359, 7.12.2013.


title: Lieta F-45/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. aprīlī — ZZ /EIB

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/35

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. aprīlī — ZZ/EIB
   (Lieta F-45/11)
   2011/C 186/66
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — L. Osola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja 2009. gada novērtējuma ziņojumu tiktāl, ciktāl viņam tajā nav piešķirts novērtējums A vai B+ un tiktāl, ciktāl viņš tajā nav izvirzīts paaugstināšanai amatā D funkciju grupā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kura kopija prasītājam tika nosūtīta 2010. gada 24. septembrī, tiktāl, ciktāl Apelācijas komiteja atbilstoši Personāla reglamenta 22. pantam un 2010. gada 18. marta vēstulei 2010. gada 22. septembrī ir noraidījusi prasītāja apelāciju attiecībā uz 2009. gada novērtējuma ziņojumu;

               —

               atcelt 2009. gada novērtējuma ziņojumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz novērtējumu, kā arī tiktāl, ciktāl prasītājam tajā nav piešķirts novērtējums A vai B+ un viņš nav ticis izvirzīts paaugstināšanai amatā D funkciju grupā;

               —

               atcelt visus saistītos, sekojošos un pirms tam pieņemtos aktus, tostarp Cilvēkresursu direktorāta izdotās vadlīnijas, lai vērtējumu apkopotu, izmantojot vienu no pirmajiem alfabēta burtiem, kā arī paaugstināšanas amatā, par kurām lēmums tika pieņemts 2010. gada 25. martā, jo, ņemot vērā prasītāja priekšnieku pausto novērtējumu, kas šobrīd ir ticis apstrīdēts, EIB nebija apsvērusi iespēju iekļaut prasītāju sadaļā “Paaugstināšana amatā no E uz D funkciju grupu”;

               —

               atcelt 2010. gada 17. un 30. novembra vēstules, ar kurām EIB prezidents Personāla reglamenta 41. pantā paredzētās mierizlīguma procedūras ietvaros neatļāva prasītājam pārstāvēt pašam sevi, kā arī 2011. gada 20. janvāra vēstuli, ar kuru Cilvēkresursu direktorāta ģenerāldirektors atteicās atlīdzināt izdevumus, kas prasītājam bija radušies saistībā ar profesionāla pārstāvja noalgošanu;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu, advokātei Gabriele Isola samaksāto honorāru, kā arī tiesāšanās izdevumus, kam pieskaitīti procenti, un veikt atzīto summu vērtības revalvāciju.


title: Lieta C-627/11: Tiesas (devītā palāta) 2012. gada 27. novembra rīkojums ( Inalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC “AUGUSTUS” Iași SRL/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/5

         Tiesas (devītā palāta) 2012. gada 27. novembra rīkojums (Inalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC “AUGUSTUS” Iași SRL/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

   (Lieta C-627/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 108/09
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Inalta Curte de Casație și Justiție

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SC “AUGUSTUS” Iași SRL

      Atbildētāja: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Inalta Curte de Casație și Justiție — Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1268/1999 par Kopienas atbalstu pirmspievienošanās pasākumiem lauksaimniecības un lauku attīstībai Centrāleiropas un Austrumeiropas kandidātvalstīs laikposmā pirms to pievienošanās (OV L 161, 87. lpp.), kā arī Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.), interpretācija — Atbilstoši SAPARD programmai piešķirta Kopienas finanšu atbalsta atcelšana un atgūšana pārkāpuma gadījumā — Radušos izdevumu kompensējamība — Nepārvaramas varas gadījums — Pamatojums — Jēdzieni “ekonomiskā efektivitāte” un “rentabilitāte”

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Înalta Curte de Casație și Justiție — Secția de contencios administrativ și fiscal (Rumānija) iesniegusi ar 2011. gada 3. novembra lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012.