title: Lieta C-376/15 P un C-377/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-558/12 un T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory un Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 9. jūlijā iesniedza Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-558/12 un T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory un Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 9. jūlijā iesniedza Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd

   (Lieta C-376/15 P un C-377/15 P)
   (2015/C 381/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (pārstāvji – R. Antonini, avvocato, E. Monard, avocat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Rūpniecisko savienotājelementu institūts AISBL (EIFI)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               1)

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu apvienotajās lietās T-558/12 un T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory un Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome;

               2)

               izdot rīkojumu, kuru lūdz prasītājas savā prasības pieteikumā Vispārējā tiesā, un atcelt Padomes 2012. gada 4. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 924/2012, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam (1), ciktāl tā ir piemērojama apelācijas sūdzības iesniedzējām;

               3)

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā, ieskaitot apelācijas sūdzības iesniedzēju izdevumus;

               4)

               piespriest personām, kas ir iestājušas lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus pašām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa it īpaši attiecībā uz “visu [salīdzināmo] eksporta darījumu jēdzienu” un attiecībā uz saikni starp attiecīgajām tiesību normām ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi interpretējot Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (2), 2. panta 10. un 11. punktu un Nolīguma par 1994. gada Vispārējās vienošanās par tirdzniecību un tarifiem (GATT) VI panta īstenošanu 2.4 un 2.4.2 pantu, un tā apelācijas sūdzības iesniedzējām ir uzlikusi nesapratīgi smagu pierādīšanas pienākumu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas turklāt apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini interpretējot Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 2. panta 10. punktu un Nolīguma par 1994. gada Vispārējās vienošanās par tirdzniecību un tarifiem (GATT) VI panta īstenošanu 2.4 pantu, tā apelācijas sūdzības iesniedzējām nav nodevusi noteiktas prasības un ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, novērtējot LESD 296. pantā noteikto prasību norādīt pamatojumu.

      (1)  OV L 275, 1. lpp.

      (2)  OV L 343, 51. lpp.


title: lieta C-83/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2005. gada 14. janvāraAmtsgericht Freiburg (Freiburgas Administratīvās tiesas) lēmumu lietā par naudas sodu Bernd Voigt pret Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten paziņojumu par naudas soda uzlikšanu

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2005. gada 14. janvāraAmtsgericht Freiburg (Freiburgas Administratīvās tiesas) lēmumu lietā par naudas sodu Bernd Voigt pret Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten paziņojumu par naudas soda uzlikšanu
   (lieta C-83/05)
   (2005/C 82/51)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Amtsgericht Freiburg lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 14. janvāra lēmumu lietā par naudas sodu Bernd Voigt pret Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten paziņojumu par naudas soda uzlikšanu un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 18. februārī.

      Amtsgericht Freiburg lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprināšanas direktīva 70/156/EEK (1), ko groza Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/53/EEK (2) un ko Vācijas tiesībās transponē EG-TypV (1994. gada 9. decembra Noteikumi par EEK mehānisko transportlīdzekļu un to daļu tipa apstiprināšanu, pēdējo reizi grozīti 2004. gada 7. februārī), ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda mehāniskā transporta līdzekļa vadītājs, kura transporta līdzeklis ir reģistrēts kā pasažieru transporta līdzeklis, apstiprinājuma rezultātā, kas izsniegts saskaņā ar EEK tipa apstiprināšanu, ir tiesīgs izmantot šo transporta līdzekli darbam kā ceļu satiksmei apstiprināto transporta līdzekļa tipu, un, jo īpaši, vai uz šo transporta līdzekļa vadītāju attiecas pasažieru transporta līdzekļiem piemērojamie ātruma ierobežojumi?

               2.

               Vai par satiksmes drošības pārkāpumu izmeklēšanu atbildīgās iestādes var atzīt Federālās transporta līdzekļu iestādes [Kraftfahrt-Bundesamt] saskaņā ar EEK tipa apstiprināšanu izdotos apstiprinājumus, kā arī Vācijas reģistrācijas iestāžu uz šādu apstiprinājumu pamata veiktās reģistrācijas, par nenozīmīgām attiecībā uz transporta līdzekļu klasifikāciju sakarā ar uz šāda transporta līdzekļa vadītāju attiecināmiem ātruma ierobežojumiem?

      (1)  Padomes 1970. gada 6. februāra Direktīva 70/156/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu, OV L 42, 1. lpp.

      (2)  1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/53/EEK, ar ko groza Direktīvu 70/156/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu, OV L 255, 1. lpp.


title: Lieta C-13/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 14. janvāra rīkojumu — Lauksaimniecības lieta, kurā piedalās: Erich Stamm , Anneliese Hauser un Regierungspräsidium Freiburg

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 14. janvāra rīkojumu — Lauksaimniecības lieta, kurā piedalās: Erich Stamm, Anneliese Hauser un Regierungspräsidium Freiburg

   (Lieta C-13/08)
   (2008/C 92/20)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Erich Stamm, Anneliese Hauser un Regierungspräsidium Freiburg

   Prejudiciālais jautājums
   Vai saskaņā ar Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos (1) I pielikuma 15. panta 1. punktu attiecībā uz pieeju pašnodarbinātībai uzņēmējvalstī un tās īstenošanu tikai pret pašnodarbinātajām personām Nolīguma I pielikuma 12. panta 1. punkta izpratnē attieksmei ir jābūt ne mazāk labvēlīgai kā pret saviem valstspiederīgajiem, vai arī tas tāpat attiecas uz pārrobežu pašnodarbinātajām personām Nolīguma I pielikuma 13. panta 1. punkta izpratnē?

      (1)  OV L 114, 6. lpp.


title: Lieta T-254/00 R: Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. jūlija rīkojums — Hôtel Cipriani /Komisija

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. jūlija rīkojums — Hôtel Cipriani/Komisija
   (Lieta T-254/00 R)
   (2008/C 247/46)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta C-527/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Ukamaka Mary Jecinta Oruche un Nzubechukwu Emmanuel Oruche /Vācijas Federatīvā Republika

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Ukamaka Mary Jecinta Oruche un Nzubechukwu Emmanuel Oruche/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-527/14)
   (2015/C 026/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ukamaka Mary Jecinta Oruche un Nzubechukwu Emmanuel Oruche

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Pārējie lietas dalībnieki: Oberbürgermeister der Stadt Potsdam, Emeka Emmanuel Mary Oruche

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (1) 7. panta 2. punkta 1. apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā apgādnieka ģimenes locekļa pirmreizējai ieceļošanai ir izvirzīts nosacījums, ka šim ģimenes loceklim pirms ieceļošanas ir jāpierāda sava prasme elementāri saprasties vācu valodā?

      (1)  OV L 251, 12. lpp.


title: Lieta T-510/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. novembrī — Conrad Electronic /ITSB — Sky IP International ( “EuroSky” )

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/65

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. novembrī — Conrad Electronic/ITSB — Sky IP International (“EuroSky”)
   (Lieta T-510/12)
   2013/C 26/128
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Conrad Electronic SE (Hirschau, Vācija) (pārstāvji — P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier un A. Kramer, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sky IP International Ltd (Isleworth, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 20. septembra lēmumu lietā R 1183/2011-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesā apelācijas instancē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EuroSky” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4 539 896

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Sky IP International Ltd

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas vārdiska un grafiska preču zīme “SKY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 18., 25., 28., 35., 36., 38., 41., 42., 43. un 45. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-191/06: Tiesas (sestā palāta) rīkojums 2007. gada 6. martā ( Tribunale di Lecce (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Aniello GALLO , Gianluca Damonte (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — EKL 43. un 49. panta interpretācija — Azartspēles — Derību par sporta pasākumiem apkopošana — Koncesijas prasība — Tirgus dalībnieku izslēgšana noteiktu to kapitālsabiedrības formu dēļ — Policijas atļaujas prasība — Krimināltiesiskas sankcijas)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/23

         Tiesas (sestā palāta) rīkojums 2007. gada 6. martā (Tribunale di Lecce (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Aniello GALLO, Gianluca Damonte

   (Lieta C-191/06) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - EKL 43. un 49. panta interpretācija - Azartspēles - Derību par sporta pasākumiem apkopošana - Koncesijas prasība - Tirgus dalībnieku izslēgšana noteiktu to kapitālsabiedrības formu dēļ - Policijas atļaujas prasība - Krimināltiesiskas sankcijas)
   (2007/C 96/41)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale di Lecce
   Lietas dalībnieki pamata kriminālprocesā

      Aniello GALLO, Gianluca Damonte

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Lecce — EKL 31., 43., 49. un 81.-86. panta interpretācija — Valsts likums, kurā kā derību apkopošanas darbības priekšnosacījums ir izvirzīta atļaujas saņemšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Tāds valsts tiesiskais regulējums, ar ko aizliedz apkopot, apstiprināt, reģistrēt un pārraidīt derību priekšlikumus, it īpaši derības par sporta pasākumiem, bez ieinteresētās dalībvalsts izsniegtas licences vai atļaujas, ir brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums, ko paredz EKL 43. un 49. pants;

               2)

               Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai šāds tiesiskais regulējums tiktāl, ciktāl ar to azartspēļu sektorā tiek ierobežots tirgus dalībnieku skaits, patiesi atbilst mērķim šajā sektorā izvairīties no darbībām ar kriminālu vai krāpniecisku nolūku;

               3)

               EKL 43. un 49. pants ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem tiek aizliegts tāds kā pamata lietā minētais valsts tiesiskais regulējums, ar ko izslēdz un turklāt turpina no azartspēļu sektora izslēgt tirgus dalībniekus kapitālsabiedrību formā, kuru akcijas kotējas reglamentētos tirgos;

               4)

               EKL 43. un 49. pants ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem ir pretrunā tāds kā pamata lietā minētais tiesiskais regulējums, kurā tiek paredzēta kriminālatbildība tādām personām kā pamata lietā apsūdzētie par derību organizēšanu, valsts tiesībās nepastāvot prasībai pēc licences vai policijas atļaujas, tad, ja šīs personas šīs licences vai atļaujas nav saņēmušas tādēļ, ka attiecīgā dalībvalsts, pārkāpjot Kopienu tiesības, ir atteikusies tās piešķirt.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Lieta T-586/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. novembrī — H.P. Gauff Ingenieure /ITSB — Gauff ( “Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW” )

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/27

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. novembrī — H.P. Gauff Ingenieure/ITSB — Gauff (“Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW”)
   (Lieta T-586/13)
   2014/C 24/49
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Nürnberg, Vācija) (pārstāvis — G. Schneider-Rothhaar, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 5. septembra lēmumu lietā R 118/2013-1;

               —

               nodot lietu atpakaļ ITSB ar aicinājumu nodrošināt restitutio in integrum;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus, kas radušies procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 11., 19., 36., 37., 39., 40., 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 028 082

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Gauff GmbH & Co. Engineering KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas un Kopienas vārdiska preču zīme “GAUFF”, kā arī Vācijas un Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “GAUFF”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 36., 37., 39., 40., 41., 42. un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: pieteikumu par restitutio in integrum noraidīt un apelācijas sūdzību noraidīt kā nepieņemamu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 81. panta pārkāpums


title: Lieta C-526/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 27. novembrī ierosinājis Philippe Combescot par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-250/04 Combescot /Komisija

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/12

         Apelācija, ko 2007. gada 27. novembrī ierosinājis Philippe Combescot par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-250/04 Combescot/Komisija
   (Lieta C-526/07 P)
   (2008/C 37/16)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Philippe Combescot (pārstāvji — A. Maritati un V. Messa, avvocati)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atceļot Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-250/04, atzīt, ka, nelikumīgi noraidot P. Combescot pieteikumu dalībai konkursā uz delegācijas vadītāja amatu Kolumbijā, ir nodarīts kaitējums viņa profesionālajai dzīvei un veselībai; pakārtoti — noteikt morālo kaitējumu ar no tā izrietošo attiecīgo zaudējumu novērtējumu; līdz ar to — apmierināt prasījumus, kas jau bija izvirzīti pirmajā instancē un ir atkārtoti šobrīd: “atzīt, ka ir nodarīts kaitējums P. Combescot tēlam un profesionālajai reputācijai un ka prettiesiskais lēmums, ar kuru viņš tika izslēgts no līdzdalības konkursā, ir būtiski ietekmējis viņa garīgo līdzsvaru; un piešķirt viņam kompensāciju EUR 100 000 apmērā kā atlīdzību par kaitējumu”;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      P. Combescot, kas ir ierēdnis, ir iesniedzis apelācijas sūdzību par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. janvāra spriedumu lietā T-250/04, kurā otra puse procesā bija Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzība skar P. Combescot, kurš tobrīd bija rezidējošais padomdevējs Gvatemalā, izslēgšanu no dalības konkursā COM/091/03 uz delegācijas vadītāja Kolumbijā amatu (“lēmums par izslēgšanu”).
   Pirmās instances tiesa šo lēmumu atzina par prettiesisku un tādēļ prasītāja celtā prasība par zaudējumu atlīdzību tika apmierināta, izņemot tos prasījumus par zaudējumu atlīdzību, kas attiecas uz profesionālo dzīvi un veselību, un vienīgi atzina, ka pastāv konkrētāk neraksturots morālais kaitējums, attiecībā uz kuru tika piespriests samaksāt prasītājam summu EUR 3 000 apmērā.
   Ar šo apelācijas sūdzību prasītāja pārstāvji lūdz Tiesu atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas spriedumu tiktāl, ciktāl tajā nav atzīts nodarītais kaitējums profesionālajai dzīvei un veselībai, un zaudējumu apmērs līdz ar to noteikts, pamatojoties tikai uz morālo kaitējumu; un tādēļ — atzīt, ka šīs nelikumīgās izslēgšanas no dalības konkursā dēļ ierēdņa karjerai, kā arī profesionālajai reputācijai ir nodarīts acīmredzams kaitējums; ka šis lēmums par izslēgšanu tomēr ir radījis ciešanas un psiholoģiskus sarežģījumus, kas savukārt ir radījuši smagu depresiju, kā tas pamatoti norādīts lietas materiālos un kā to turklāt konstatējuši iestādes eksperti. Prasītājs tādēļ lūdz Tiesu veikt vispārēju lietas faktisko apstākļu novērtējumu, atzīstot tos visus par atbilstošiem, lai atzītu, kaut vai tikai taisnīguma dēļ, ka nodarītā morālā kaitējuma apmērs naudas izteiksmē ir daudz lielāks un ir tieši proporcionāls arī karjeras izredzēm, ko ierēdnis zaudējis lēmuma par izslēgšanu rezultātā, un tā acīmredzami radītajām nopietnajām sekām.
   Prasītājs līdz ar to lūdz apmierināt prasību par zaudējumu atlīdzību atbilstoši prasībā šajā lietā izvirzītajiem prasījumiem.
   Prasītājs apstrīd Pirmās instances tiesas izdarītos secinājumus saistībā ar faktiska kaitējuma profesionālajai dzīvei neesamību, un turklāt norāda, ka informācija par atlases kritērijiem, kurus Komisija piemērojusi delegācijas vadītāja Kolumbijā izvēlei, nav tikusi darīta zināma prasītājam, neraugieties uz viņa lūgumu.
   Saistībā ar kompensāciju par fiziska rakstura kaitējumu, pierādījumi par prettiesiskās rīcības ietekmi uz P. Combescot veselības stāvokli izriet no temporālās saistības starp šiem diviem faktoriem. Turklāt izslēgšana no dalības konkursā ir nesenākais gadījums Komisijas īstenotās represīvās rīcības pret attiecīgo ierēdni virknē. Visbeidzot, nosakot morālā kaitējuma apmēru, prasītājs lūdz to novērtēt proporcionāli, pamatojoties uz taisnīguma principiem zaudējumu noteikšanā, saskaņā ar kuriem tiktu ņemtas vērā kaitējumu nodarošās sekas nemiera un stresa veidā, kā arī sarežģījumi, kas ierēdnim radās pēc viņa izslēgšanas no dalības konkursā.


title: Lieta T-129/08: Prasība, kas celta 2008. gada 31. martā — Sahlstedt u.c./Komisija

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 31. martā — Sahlstedt u.c./Komisija
   (Lieta T-129/08)
   (2008/C 128/75)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Markku Sahlstedt, Karkkila (Somija), Juha Kankkunen, Laukaa (Somija), Mikko Tanner, Vihti (Somija), Toini Tanner, Helsinki (Somija), Liisa Tanner, Helsinki (Somija), Eeva Jokinen, Helsinki (Somija), Aili Oksanen, Helsinki (Somija), Olli Tanner, Lohja (Somija), Leena Tanner, Helsinki (Somija), Aila Puttonen, Ristiina (Somija), Risto Tanner, Espoo (Somija), Tom Järvinen, Espoo (Somija), Runo K. Kurko, Espoo (Somija), Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry (Lauksaimniecībā izmantojamās zemes un meža ražotāju centrālā apvienība), Helsinki (Somija), Maataloustuottajain Keskusliiton Säätiö (Lauksaimniecības ražotāju centrālās apvienības fonds), Helsinki (Somija) (pārstāvis — K. Marttinen, advokāts)

      Atbildētāja: Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, par ko celta prasība, ciktāl tas attiecas uz visām tajā minētajām Kopienas nozīmes teritorijām (turpmāk tekstā — “KNT”) Somijas Republikā;

               —

               pakārtoti, ja Tiesa to atzīst par neiespējamu, atcelt lēmumu attiecībā uz prasības pieteikuma 6.2.2.7. punktā precizētajām KNT;

               —

               pieprasīt informāciju un ievākt pierādījumus,
               ja prasība, tikai pamatojoties uz prasības pieteikumā minētajiem pierādījumiem, netiks izspriesta prasītājiem par labu minēto pamatprasījumu izpratnē, Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesa:

                           1)

                           Eiropas Kopienu Komisijai uzlikt pienākumu nosūtīt prasītājiem priekšlikumus, ko Somija tai ir iesniegusi, ieskaitot priekšlikumos iekļauto un lēmuma septītajā apsvērumā minēto informāciju par no lēmuma izrietošajām platībām CD formātā,

                           2)

                           Eiropas Kopienu Komisijai uzlikt pienākumu nosūtīt prasītājiem astotajā lēmuma apsvērumā minēto tās rīcībā esošo informāciju par dabu un citu informāciju par visām apstrīdētajā lēmumā minētajām Somijas Republikas platībām CD formātā, kā arī devītajā apsvērumā minētās kartes un informāciju papīra formātā,

                           3)

                           Eiropas Kopienu Komisijai uzlikt pienākumu nosūtīt prasītājiem visus dokumentus par Somijas Republikas platībām, kas izstrādāti apstrīdētā lēmuma desmitajā apsvērumā paredzētās sadarbības ietvaros vai ir nonākuši Komisijas rīcībā, CD formātā un kartes papīra formātā un

                           4)

                           Eiropas Kopienu Komisijai uzlikt pienākumu nosūtīt prasītājiem apstrīdētā lēmuma piecpadsmitajā apsvērumā minēto viedokli par dzīvotņu aizsardzību;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus pilnā apmērā, ieskaitot likumiskos procentus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pēc prasītāju domām, ar lēmumu (1) tiek pārkāptas Kopienu tiesības, it īpaši Direktīvas par dzīvotņu aizsardzību 3. un 4. pants, kā arī tā III pielikums, uz ko ir atsauce 4. pantā. Saistībā ar Kopienu tiesību pārkāpumu prasītājai izvirza četrus galvenos pamatus:

               a)

               Direktīva par dzīvotņu aizsardzību nepieļauj atcelt lēmumus, kas attiecas uz sākotnējo KNT sarakstu, ar jauniem lēmumiem tādā procesā un uz tāda pamata, kā tas tagad tiek darīts. Direktīvas par dzīvotņu aizsardzību procesuālie noteikumi Komisijai ir saistoši. Citas interpretācijas rezultātā tiktu apdraudēta tiesiskā drošība saistībā ar valsts īstenošanas pasākumiem un zemes īpašnieku tiesību aizsardzība.

               b)

               saskaņā ar Direktīvas par dzīvotņu aizsardzību 3. pantu Natura 2000 ir koherents Eiropas aizsargājamo teritoriju tīkls, ar kuru atbilstoši direktīvas noteikumiem ir jānodrošina labvēlīgi aizsardzības apstākļi. Tīkla koherence tiek nodrošināta un labvēlīgie aizsardzības apstākļi sasniegti tādējādi, ka direktīvas 4. pants un III pielikums, kas attiecas uz teritoriju izvēli, ir detalizēti tehniski priekšraksti, kas no materiālo tiesību viedokļa ir saistoši gan dalībvalstīm, gan arī Komisijai, un teritorijas nevarēja tikt apstiprinātas par KNT, ja tās nebūtu iekļautas 4. pantā un III pielikumā abos posmos. Labvēlīgo aizsardzības apstākļu koherentais mērķis paredz, ka teritorijas attiecīgajās dalībvalstīs tiek izvēlētas pēc vienotiem Direktīvas par dzīvotņu aizsardzību 4. pantā un III pielikumā paredzētajiem kritērijiem.

               c)

               III pielikuma 1. posms (dalībvalstu posms) un 2. posms (Komisijas posms) veido likumīgu pasākumu kopumu. 2. posma process un lēmums par KNT ir pretrunā Direktīvai par dzīvotņu aizsardzību, ja priekšlikums 1. posmā neatbilst direktīvas prasībām.

               d)

               Somija, izstrādājot priekšlikumu par Somijas KNT boreālo zonu, neievēroja Direktīvas par dzīvotņu aizsardzību 4. pantu un III pielikuma tiesību normas par 1. posmu. Tā kā Somijas priekšlikums attiecībā uz visām teritorijām tika negrozīts pārņemts Komisijas lēmumā, arī Komisijas lēmums par KNT ir pretrunā direktīvai.

      (1)  Komisijas 2007. gada 12. novembra Lēmums 2008/24/EK, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu boreālajam bioģeogrāfiskajam reģionam (OV L 12, 118. lpp.).


title: Lieta T-109/10: Prasība, kas celta 2010. gada 5. martā — Luksemburgas Lielhercogiste/Eiropas Komisija

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/39

         Prasība, kas celta 2010. gada 5. martā — Luksemburgas Lielhercogiste/Eiropas Komisija
   (Lieta T-109/10)
   2010/C 134/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji — C. Schiltz, pārstāvis, un, P. Kinsch, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Luksemburgas Lielhercogisti;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Luksemburgas Lielhercogisti, lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 23. decembrī pieņemto Lēmumu C(2009) 10712 samazināt Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finanšu atbalstu, kas piešķirts Kopienu iniciatīvas programmai Interreg II/C “Reinas Mēzas applūšana” Beļģijas Karalistē, Vācijas Federatīvajā Republikā, Francijas Republikā, Luksemburgas Lielhercogistē un Nīderlandes Karalistē saskaņā ar Komisijas 1997. gada 18. decembra Lēmumu C(97) 3742 (FEDER Nr.970010008).
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda divus pamatus.
   Pirmajā pamatā prasītāja norāda, ka gadījumā, ja tiek apmierinātas Nīderlandes un Vācijas iestāžu iesniegtās prasības par lēmuma atcelšanu, tā rezultātā labums ir jāgūst arī Luksemburgas Lielhercogistei. Ja tiek nolemts, ka, iespējams, sistemātiskās kļūdas vai trūkumi, kurus, kā uzskata Komisijas audits, tas ir atklājis attiecīgās programmas darbībā Nīderlandē un Vācijā, patiesībā nepastāv, kļūtu nederīgs pats lēmuma argumentācijas pamatojums un līdz ar to Luksemburgā īstenotajiem projektiem piemērotās lineārās finansiālās korekcijas.
   Otrs prasības pamats izriet no tādu finansiālo korekciju attiecināšanas uz Luksemburgas Lielhercogisti, kas ir pamatoti vienīgi attiecībā uz citām dalībvalstīm, prettiesiskuma. Programmas darbībā Luksemburgas Lielhercogistē netika konstatētas nekādas anomālijas. Fakts, ka Luksemburga piekrita piedalīties projektā kopīgi ar Vāciju, Beļģiju, Franciju un Nīderlandi, nepamatojot negatīvo seku rašanos, kas izriet no tās projektu finansiālajām korekcijām, kļūdām vai trūkumiem, kuri esot atklāti, veicot Nīderlandes vai Vācijas projektu auditu, un kurus gandrīz pilnībā veido iespējama noteikumu par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru neievērošana. Tomēr, neraugoties uz faktu, ka runa ir par piecu dalībvalstu kopīgu dalību vienā un tajā pašā programmā, par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrām esot atbildīgas tikai attiecīgo dalībvalstu iestādes.


title: Lieta C-23/10: Prasība, kas celta 2010. gada 14. janvārī — Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/15

         Prasība, kas celta 2010. gada 14. janvārī — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-23/10)
   2010/C 100/24
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — A. Caeiros)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka sakarā ar to, ka Portugāles Republikas muitas iestādes sistemātiski ir pieņēmušas muitas deklarācijas par svaigu banānu laišanu brīvā apgrozībā, lai gan tās zināja vai tām saprātīgi vajadzēja zināt, ka deklarētais svars neatbilst banānu faktiskajam svaram, un sakarā ar Portugāles iestāžu atteikumu nodot [Komisijas] rīcībā pašu resursus, kas atbilstu zaudētajiem ieņēmumiem un nokavējuma procentiem, Portugāles Republika nav izpildījusi Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1) 68. un turpmākajos pantos, Regulas (EK) Nr. 2454/93 (2) 290.a pantā un tās 38.b pielikumā, kā arī Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 (3) un Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 (4) 2., 6., 9., 10. un 11. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Regulas Nr. 2454/93 290.a pantā bija noteikts: “Pārbaudot ar KN kodu 0803 00 19 klasificēto ievesto banānu tīrsvaru, gadā pārbauda vismaz 10 % deklarāciju uz vienu muitas iestādi.
   Banānus saskaņā ar 38.b pielikuma noteikumiem pārbauda tad, kad tos laiž brīvā apgrozībā.”
   38.b pielikumā bija noteikts: “1. Piemērojot 290.a pantu, tās muitas iestādes, kurā iesniegta deklarācija par svaigu banānu laišanu brīvā apgrozībā, muitas dienesti nosaka tīrsvaru, par paraugiem izraugoties pa vienai iepakojuma vienībai no katra iepakojuma veida un no katras izcelsmes vietas.
   […]”.
   Ņemot vērā Kopienu tiesisko regulējumu un it īpaši iepriekš minētās Regulas Nr. 2454/93 290.a panta un 38.b pielikuma normas, kas bija piemērojamas attiecīgajā laika periodā, Komisija uzskata, ka nav pieņemami argumenti, kurus Portugāles iestādes izvirza, lai pamatotu to, ka tās nav [Komisijas] rīcībā nodevušas pašu resursus un atbilstošos nokavējuma procentus saskaņā ar Regulas Nr. 1150/2000 11. pantu, kā arī, ka nav nekādu šaubu par to, ka minētajās tiesību normās pilnīgi skaidri ir noteikts, kāds svars ir jāņem vērā, lai piemērotu muitas nodevas.
   Regulas Nr. 2454/93 290.a pantā un 38.b pielikumā skaidri un viennozīmīgi ir paredzēts, ka deklarācijā par banānu laišanu brīvā apgrozībā ir jānorāda banānu “tīrsvars”, tas ir, “faktiskais svars”, un ka tādējādi šis “faktiskais svars” ir svars, kas jāizmanto muitas nodevu piemērošanai.
   Komisijai nebija juridiska pienākuma Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā publicēt paziņojumu importētājiem, lai tie, sagatavojot muitas deklarācijas, neizmantotu svaru 18,14 kg vai vispārējo vidējo svaru.
   Tā kā Regulas Nr. 2454/93 290.a pantā un 38.b pielikumā skaidri ir reglamentēts jautājums par svaru, kas ir jāņem vērā, aprēķinot ievedmuitas nodevas, uzņēmēji, kuri parasti darbojas banānu ievešanas nozarē un kuri tādējādi ir informēti par šai darbībai piemērojamo tiesisko regulējumu, var viegli pārliecināties, ka to iesniedzamajā muitas deklarācijā ir jānorāda “tīrsvars”, tas ir, banānu faktiskais svars, nevis “komerciālais” svars, kas, kā pierādīts vairumā gadījumu, ir fiktīvs.
   Portugāles iestādes nevar atsaukties uz to, ka Komisija neesot izpildījusi it kā pastāvošu pienākumu pēc Itālijas iestāžu sniegtās informācijas brīdināt dalībvalstis. Nav šaubu, ka Portugāles muitas iestādēm ievesto banānu atmuitošanas vietās bija iespējams konstatēt — arī nesaņemot nekādu informāciju no Komisijas — ka muitas deklarācijas neatbilda realitātei, jo vairumā gadījumu faktiskais svars pārsniedz deklarēto “standarta” svaru. Tādējādi tikai Portugāles iestādēm bija pienākums to darbības un pārbaužu ietvaros pārliecināties par šo deklarāciju atbilstību realitātei.
   Kopienu Muitas kodeksa 13. pantā muitas iestādēm piešķirtas tiesības “veikt jebkādu kontroli, ko tās uzskata par nepieciešamu, lai nodrošinātu tiesību aktu muitas jomā pareizu piemērošanu”.
   Portugāles iestādes zināja, ka uzņēmēji bija izveidojuši praksi iesniegt muitas deklarācijas par banānu laišanu brīvā apgrozībā, izmantojot par pamatu komerciālo svaru 18,14 kg uz kasti.
   Šādos apstākļos šīs iestādes nevar apgalvot, ka iepriekš minētais 290.a pants tām uzlika pienākumu pārbaudīt vienīgi 10 % no deklarācijām par banānu laišanu brīvā apgrozībā.
   Muitas iestādēm piešķirtās tiesības veikt papildu pārbaudes attiecībā uz banānu svaru, pārsniedzot minētajā 290.a pantā pieprasītos 10 %, ņemot vērā mērķi efektīvi aizsargāt Kopienu pašu resursus, kļūst par pienākumu to darīt, ja veikto pārbaužu laikā izrādās, ka pastāv risks, ka tiks pieņemtas nepareizas deklarācijas.
   Ja muitas iestādes konstatē, ka deklarētais svars neatbilst faktiskajam svaram un pastāv risks, ka tiks pieņemtas nepareizas deklarācijas, tām ir jāveic svara pārbaudes, pirms atļaut banānu laišanu brīvā apgrozībā, pat ja tās ir veikušas minimālās 10 % deklarāciju uz vienu muitas iestādi gadā pārbaudes.
   “Standarta” komerciālā svara deklarēšana pati par sevi ir pietiekams iemesls apšaubīt deklarētā svara atbilstību realitātei, un tādējādi pamato muitas iestāžu pārbaudi faktiskā svara noteikšanai.
   Dalībvalstīm saskaņā ar Lēmuma 94/728/EK, Euratom (5), Euratom 8. pantu un to pienākumu iekasēt Kopienu pašu resursus bija pienākums paredzēt tādas infrastruktūras izveidošanu, kas būtu piemērota nepieciešamo pārbaužu veikšanai, lai brīvā apgrozība laistie banāni tiktu atmuitoti pareizi, proti, pamatojoties uz to faktisko svaru.
   Portugāles iestāžu izveidotā prakse sistemātiski pieņemt muitas deklarācijas, neveicot nekādas pārbaudes, lai gan tās faktiski zināja vai tām saprātīgi vajadzēja zināt, ka deklarētais svars neatbilst banānu patiesajam svaram, un atteikšanās uzņemties jebkādu atbildību saistībā ar finansiālajām sekām Kopienu budžetam ir pretrunā efektīvas pašu resursu aizsardzības principam un Tiesas judikatūrai.

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1992 L 302, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1993 L 253, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1989. gada 29. maija Regula (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 par Lēmuma 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu piemērošanu (OV 1989 L 155, 1. lpp.).

      (4)  Padomes 2000. gada 22. maija Regula (EK, Euratom), ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV 2000 L 130, 1. lpp.).

      (5)  Padomes 1994. gada 31. oktobra Lēmums 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV 1994 L 293, 9. lpp.).


title: Lieta C-645/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 5. decembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Spānija) — Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito/Evaristo Méndez Sena u.c.

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 5. decembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Spānija) — Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito/Evaristo Méndez Sena u.c.
      (Lieta C-645/13)
      (2014/C 71/12)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito

         Atbildētāji: Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Senas, Victoriana Pérez Bicéntez

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tad, ja dalībvalsts tiesību aktos nav paredzēta iespēja veikt pārsūdzību augstākas instances tiesā gadījumā, ja hipotekārā prasījuma izpildes procedūrā tiek noraidīts lūgums nepiemērot kādu līguma noteikumu tā negodīguma dēļ, ir uzskatāms, ka netiek nedz nodrošināti adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai izbeigtu negodīgu noteikumu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtajos līgumos, nedz ievērotas tiesības vērsties tiesā pēc piekritības, lai tā izlemtu, vai kādi vispārējai izmantošanai formulēti līguma noteikumi ir negodīgi, un piemērotu atbilstošus un efektīvus līdzekļus, lai izbeigtu šo noteikumu piemērošanu?

                  2)

                  Vai — gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši — tālab, lai panāktu patērētāju adekvātu un efektīvu aizsardzību pret negodīgiem noteikumiem, valsts tiesa drīkst pēc savas ierosmes piešķirt patērētājam tiesības uz to, ka pirmās instances tiesas nolēmumu, kurā ir atteikts kādu līguma noteikumu nepiemērot apgalvotā tā negodīguma dēļ, pārskata kādas augstākas instances tiesa?


title: Lieta T-619/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. septembra rīkojums – Bionorica/Komisija Prasība sakarā ar bezdarbību — Patērētāju tiesību aizsardzība — Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem — Regula (EK) Nr. 1924/2006 — Botāniskas vielas — Termiņš prasības celšanai — Intereses celt prasību neesamība — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/32

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. septembra rīkojums – Bionorica/Komisija
   (Lieta T-619/14) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību - Patērētāju tiesību aizsardzība - Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem - Regula (EK) Nr. 1924/2006 - Botāniskas vielas - Termiņš prasības celšanai - Intereses celt prasību neesamība - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2015/C 381/36)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bionorica SE (Neumark, Vācija) (pārstāvji – M. Weidner, T. Guttau un N. Hußmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Wilderspin un S. Grünheid)

      Priekšmets

   Prasība konstatēt Komisijas bezdarbību, jo tā prettiesiski nav likusi Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EFSA) novērtēt veselīguma norādes attiecībā uz botāniskajām vielām kā priekšnosacījumu galīga to veselīguma norāžu saraksta pieņemšanai, kas ir atļautas atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (JO L 404, p. 9) 13. panta 3. punktam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Bionorica SE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 409, 17.11.2014.


title: Lieta T-28/02: Pirmās instances tiesas  2005. gada 17. oktobra  rīkojums — First Data u. c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Konkurence — EKL 81. pants — VISA maksājumu karšu sistēma —  Nav apkalpošanas bez izdošanas  noteikums — Likumīguma apliecinājums — Noteikuma atcelšana tiesvedības laikā — Interese prasības iesniegšanā — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/20

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 17. oktobra rīkojums — First Data u. c. pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-28/02) (1)

   (Konkurence - EKL 81. pants - VISA maksājumu karšu sistēma - “Nav apkalpošanas bez izdošanas” noteikums - Likumīguma apliecinājums - Noteikuma atcelšana tiesvedības laikā - Interese prasības iesniegšanā - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2006/C 10/40)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: First Data Corp. (Vilmingtona, Delavēra, Savienotās Valstis), FDR Ltd (Dovera, Delavēra, Savienotās Valstis) un First Data Merchant Services Corp. (Sanraisa, Florida, Savienotās Valstis), ko sākotnēji pārstāv P.Bos un M.Nissen un vēlāk — P.Bos, advokāti,

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija, ko sākotnēji pārstāv R. Wainwright, W. Wils un V.Superti un vēlāk — R. Wainwright un T. Christoforou, pārstāvji,
   Priekšmets
   Prasība atcelt 1. panta piekto ievilkumu Komisijas 2001. gada 9. augusta Lēmumā 2001/782/EK par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/29.373 — Visa International)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Tiesvedību lietā izbeigt pirms sprieduma taisīšanas.

               2)

               Prasītāji un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 109, 4.5.2002.


title: Lieta T-160/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 13. jūlija rīkojums — Petroci /Padome (Pagaidu noregulējums — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas pieņemti attiecībā uz situāciju Kotdivuārā — Līdzekļu iesaldēšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas pamata lietā — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/49

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 13. jūlija rīkojums — Petroci/Padome
   (Lieta T-160/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas pieņemti attiecībā uz situāciju Kotdivuārā - Līdzekļu iesaldēšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas pamata lietā - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 269/110
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société nationale d’opérations pétrolières de la Côte d’Ivoire Holding (Petroci Holding) (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvis — M. Ceccaldi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un A. Vitro, pārstāvji)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu noregulējumu, ar kuru saskaņā ar LESD 278. pantu tiek prasīta, no vienas puses, Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmuma 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 11, 36. lpp.), un, no otras puses, Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulas (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 11, 1. lpp.), piemērošanas apturēšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-470/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. oktobrī iesniedza Okresný súd vo Svidníku (Slovākija) — Pohotovosť , s.r.o./Miroslav Vašuta

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. oktobrī iesniedza Okresný súd vo Svidníku (Slovākija) — Pohotovosť, s.r.o./Miroslav Vašuta

   (Lieta C-470/12)
   2013/C 46/21
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Okresný súd vo Svidníku

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pohotovosť, s.r.o.

      Atbildētājs: Miroslav Vašuta

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes (1993. gada 5. aprīļa) Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 6. panta 1. punkts, 7. panta 1. punkts un 8. pants, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants apvienojumā ar tās 38. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā Exekučný poriadok [Likuma par izpildes kārtību] 37. panta 1. un 3. punkts, kas liedz patērētāju tiesību aizsardzības biedrībai iestāties kā dalībniecei izpildes procedūrā?

               2)

               Vai, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts, ka šāda tiesību norma nav pretrunā [Savienības] tiesībām, Likuma par izpildes kārtību 37. panta 1. un 3. punktā noteiktais ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz valsts tiesai saskaņā ar (minētās direktīvas) 6. panta 1. punktu, 7. panta 1. punktu un 8. pantu atzīt patērētāju tiesību aizsardzības biedrību par iestājušos izpildes procedūrā?

      (1)  OV L 95, 29. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 15. nod., 2. sēj., 288. lpp.


title: Lieta C-20/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, agrāk BGW Marketing- & Management-Service GmbH/Bodo Scholz Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Preču zīmes — Direktīva 2008/95/EK — Papildu pamatojumi atteikumam vai spēkā neesamībai — Vārdiska preču zīme — Tāda pati burtu virkne kā agrākā preču zīmē — Aprakstošas vārdu kombinācijas pievienošana — Sajaukšanas iespējas esamība

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, agrāk BGW Marketing- & Management-Service GmbH/Bodo Scholz

   (Lieta C-20/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - Papildu pamatojumi atteikumam vai spēkā neesamībai - Vārdiska preču zīme - Tāda pati burtu virkne kā agrākā preču zīmē - Aprakstošas vārdu kombinācijas pievienošana - Sajaukšanas iespējas esamība)
   (2015/C 414/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, agrāk BGW Marketing- & Management-Service GmbH

      Atbildētājs: Bodo Scholz

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka identisku vai līdzīgu preču un pakalpojumu gadījumā attiecīgā sabiedrības daļa var sajaukt agrāku preču zīmi, kuru veido burtu virkne, kurai ir atšķirtspēja un kura ir dominējošs elements šajā preču zīmē ar vidēju atšķirtspēju, un jaunāku preču zīmi, kurā arī ir ietverta šī burtu virkne, kurai ir pievienota paskaidrojoša vārdu virkne, kuru sākumburti atbilst minētajai burtu virknei, kā rezultātā sabiedrība to uztver kā minētās vārdu virknes saīsinājumu.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2006. gada 9. februārī  Lietā C-473/04 ( Hof van Cassatie  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Plumex  pret  Young Sports NV  (Tiesu iestāžu sadarbība — Regula (EK) Nr. 1348/2000 — 4.-11. pants un 14. pants — Tiesību aktu izsniegšana un paziņošana — Izsniegšana ar iestādes starpniecību — Izsniegšana pa pastu — Saikne starp nosūtīšanas un izsniegšanas veidiem — Prioritāte — Apelācijas iesniegšanas termiņš)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2006. gada 9. februārī
   Lietā C-473/04 (Hof van Cassatie lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Plumex pret Young Sports NV
       (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība - Regula (EK) Nr. 1348/2000 - 4.-11. pants un 14. pants - Tiesību aktu izsniegšana un paziņošana - Izsniegšana ar iestādes starpniecību - Izsniegšana pa pastu - Saikne starp nosūtīšanas un izsniegšanas veidiem - Prioritāte - Apelācijas iesniegšanas termiņš)
   (2006/C 86/15)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-473/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hof van Cassatie (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 22. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 9. novembrī, tiesvedībā Plumex pret Young Sports NV, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský] (referents), A. La Pergola [A. La Pergola], S. fon Bārs [S. von Bahr] un E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2006. gada 9. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs ir interpretējama tādējādi, ka ar to nav iedibināta hierarhija starp 4. -11. pantā paredzēto nosūtīšanas un izsniegšanas līdzekli un 14. pantā paredzēto izsniegšanas līdzekli un tā rezultātā tiesas dokumentu var izsniegt, izmantojot vienu vai otru no šiem diviem līdzekļiem] gan vienādi, gan otrādi vai arī, pielietojot šos abus līdzekļus vienlaicīgi;

               2)

               Regula Nr. 1348/2000 ir interpretējama tādējādi, ka, vienlaicīgi pielietojot 4.-11. pantā un 14. pantā paredzēto nosūtīšanas un izsniegšanas līdzekli, lai attiecībā uz [dokumenta] adresātu noteiktu procesuālā termiņa sākumu, kas saistīts ar izsniegšanas izpildi, ir jāatsaucas uz datumu, kad tika veikta pirmā likumīgā izsniegšana.

      (1)  OV C 19, 22.01.2005.


title: Lieta C-440/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)/ Finanzamt Hamburg-Bergedorf (Nodokļi — PVN — Azartspēles — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru spēļu automātu ar zemiem laimestiem ekspluatācijai ir uzlikts kumulatīvi PVN un speciālā nodeva — Pieļaujamība — Nodokļa bāze — Nodokļu maksātāja iespēja novirzīt PVN)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/19

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)/Finanzamt Hamburg-Bergedorf

   (Lieta C-440/12) (1)

   (Nodokļi - PVN - Azartspēles - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru spēļu automātu ar zemiem laimestiem ekspluatācijai ir uzlikts kumulatīvi PVN un speciālā nodeva - Pieļaujamība - Nodokļa bāze - Nodokļu maksātāja iespēja novirzīt PVN)
   2013/C 367/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)

      Atbildētāja: Finanzamt Hamburg-Bergedorf

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 1. panta 2. punkta pirmā teikuma, 73. panta, 135. panta 1. punkta i) apakšpunkta, kā arī 401. panta interpretācija — Azartspēļu vai naudas spēļu aplikšana ar nodokli — Dalībvalsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem PVN un īpašo nodevu par spēļu automātu, ar kuriem var iegūt ierobežotu laimestu, ekspluatāciju iekasē kumulatīvi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 401. pants, lasot to kopsakarā tās 135. panta 1. punkta i) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka pievienotās vērtības nodoklis un valsts speciālā nodeva par azartspēlēm var tikt iekasētas kumulatīvi ar nosacījumu, ka šo pēdējo nodevu nevar raksturot kā apgrozījuma nodokli;

               2)

               Direktīvas 2006/112 1. panta 2. punkta pirmais teikums un 73. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāda valsts tiesību norma vai prakse, saskaņā ar kuru, pārvaldot spēļu automātus ar laimesta iespējām, šo automātu kases ieņēmumu summa pēc tam, kad ir beidzies konkrēts laikposms, tiek ņemta vērā, nosakot nodokļa bāzi;

               3)

               Direktīvas 2006/112 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums par nesaskaņotu nodevu, saskaņā ar kuru maksājamais pievienotās vērtības nodoklis tiek ieskaitīts tieši ar šo pirmo minēto nodevu.

      (1)  OV C 389, 15.12.2012.


title: Lieta C-498/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 14. oktobrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — X NV , otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 14. oktobrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — X NV, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-498/10)
   ()
   2011/C 13/33
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: X NV

      Otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 56. pants ir interpretējams tādējādi, ka pastāv brīvas pakalpojumu sniegšanas ierobežojums, kad tāda pakalpojuma saņēmējam, ko sniedz citā dalībvalstī dibināts pakalpojumu sniedzējs, saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas pakalpojuma saņēmējs un kurā tiek sniegts pakalpojums, ir pienākums samaksāt nodokļus par atlīdzību, kas tam ir jāmaksā par šo pakalpojumu, ja šāds nodokļa ieturēšanas pienākums nepastāv gadījumā, ja pakalpojuma sniedzējs atrodas tajā pašā dalībvalstī kā pakalpojuma saņēmējs?

               2a)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir tāda, ka tiesību norma, kurā paredzēts, ka pakalpojuma sniedzējam ir jāietur nodoklis, rada brīvas pakalpojuma sniegšanas ierobežojumu, vai šādu ierobežojumu var pamatot ar vajadzību nodrošināt nodokļu uzlikšanu un iekasēšanu no ārvalstu sabiedrībām, kas Nīderlandē uzturas tikai īsu brīdi un ir grūti kontrolējamas, kas padara problemātisku Nīderlandei piešķirtās nodokļu piekritības izmantošanu?

               2b)

               Vai šajā lietā ir nozīme tam, ka tiesību normā vēlāk attiecībā uz tādām situācijām kā šajā lietā ir izdarīti grozījumi tādā ziņā, ka ir notikusi vienpusēja atteikšanās no nodokļa iekasēšanas, jo tā neesot bijusi viegli un efektīvi izdarāma?

               3)

               Vai tiesību norma pārsniedz to, kas ir vajadzīgs, ņemot vērā abpusējas palīdzības iespējas nodokļu iekasēšanā, kādas it īpaši ir paredzētas Direktīvā 76/308/EEK (1)?

               4)

               Vai, lai atbildētu uz iepriekš minētajiem jautājumiem, nozīme ir tam, vai nodokļus, kas maksājami par atlīdzību dalībvalstī, kurā atrodas pakalpojuma saņēmējs, var atskaitīt no nodokļa, kas ir maksājams par atlīdzību šajā otrā dalībvalstī?

      (1)  Padomes 1976. gada 15. marta Direktīva par savstarpēju palīdzību tādu prasījumu piedziņā, kas radušies no darbībām, kuras ir daļa no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda finansēšanas sistēmas, kā arī lauksaimniecības un muitas nodokļu piedziņā (OV L 73, 18. lpp.).


title: Lieta T-2/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Spānija/Komisija (Kohēzijas fonds — Regula (EK) Nr. 1164/94 — Projekti par sanitāriem pasākumiem Júcar hirdrogrāfiskajā apvidū (Spānija) — Daļēja finanšu atbalsta atcelšana — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Piešķiršanas kritēriji — Saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums — Vienlīdzīga attieksme — Pārskatāmība — Izdevumu atbilstība — Finanšu korekciju noteikšana — Regulas Nr. 1164/94 II pielikuma H panta 2. punkts — Samērīgums)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Spānija/Komisija
   (Lieta T-2/07) (1)

   (Kohēzijas fonds - Regula (EK) Nr. 1164/94 - Projekti par sanitāriem pasākumiem Júcar hirdrogrāfiskajā apvidū (Spānija) - Daļēja finanšu atbalsta atcelšana - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Piešķiršanas kritēriji - Saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums - Vienlīdzīga attieksme - Pārskatāmība - Izdevumu atbilstība - Finanšu korekciju noteikšana - Regulas Nr. 1164/94 II pielikuma H panta 2. punkts - Samērīgums)
   2013/C 325/31
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji J. M. Rodríguez Cárcamo, vēlāk A. Rubio González, abogados del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Steiblytė un L. Escobar Guerrero, piedaloties M. Canal Fontcuberta, avocat, vēlāk A. Steiblytė un S. Pardo Quintillán)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 20. oktobra Lēmumu C(2006) 5102, ar ko samazina Kohēzijas fonda atbalstu virknei projektu, references numurs 2001.ES.16.C.PE.050, par sanitāriem pasākumiem Hukāras [Júcar] hirdrogrāfiskajā apvidū (Spānija)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta T-143/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. martā — Zhejiang Heda Solar Technology /Komisija

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. martā — Zhejiang Heda Solar Technology/Komisija
   (Lieta T-143/13)
   2013/C 123/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zhejiang Heda Solar Technology Co. Ltd (Fuyang, Ķīna) (pārstāvji — V. Akritidis un Y. Melin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu Eiropas Komisijas lēmumu, kas ir paziņots ar 2013. gada 3. janvāra vēstuli Nr. H4/JN/Ref.t13.000011, ar kuru prasītāja tiek informēta, ka Komisija neizskatīšot prasītājas lūgumu, lai to atzītu par uzņēmumu, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, kas ir iesniegts atbilstoši Padomes Regulas Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) apakšpunktam saistībā ar antidempinga procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un to galvenajām sastāvdaļām, kura tika uzsākta 2012. gada 6 septembrī (AD 590);

               —

               noteikt, ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 277. pantu saistībā ar šo prasības pieteikumu attiecībā uz prasītāju nav piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regula (ES) Nr. 1168/2012, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 344, 1. lpp.);

               —

               un līdz ar to piespriest Komisijai un iespējamām personām, kas būs iestājušās lietā, atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu par tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības un samērīguma principa pārkāpumu, jo apstrīdētajā lēmumā ar atpakaļ ejošu spēku prasītājai esot atsauktas tās jau iegūtās tiesības, par to lai Komisija izskatītu tās lūgumu, lai to atzītu par uzņēmumu, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, un tas ir izdarīts, nepastāvot svarīgām interesēm, kas attaisno šādu atsaukšanu.


title: Lieta C-348/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal d'instance de Paris (Francija) — Thomson Sales Europe SA/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal d'instance de Paris (Francija) — Thomson Sales Europe SA/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

   (Lieta C-348/11)
   2011/C 282/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal d'instance de Paris

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Thomson Sales Europe SA

      Atbildētāja: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai izmeklēšana, ko Taizemē veicis OLAF un kas uzsākta, pamatojoties uz noteikumiem par preferenciālu izcelsmi, nav spēkā tāpēc, ka tā ir pretrunā starptautiskajām tiesībām, proti, absolūtas suverenitātes principam un ANO Ģenerālās asamblejas 1965. gada 21. decembra Deklarācijai par nepieļaujamību iejaukties valstu iekšējās lietās, to neatkarības un suverenitātes aizsardzību?

               2)

               Vai izmeklēšana, ko Taizemē veicis OLAF un kas uzsākta, pamatojoties uz noteikumiem par preferenciālu izcelsmi, nav spēkā tāpēc, ka šajā gadījumā OLAF neesot stingri ievērojusi Kopienas Muitas kodeksa īstenošanas regulas 94. pantu?

               3)

               Vai izmeklēšana, ko Taizemē veicis OLAF, nav spēkā, un OLAF izmeklēšanas gaitā iegūto informāciju var izmantot, lai apstrīdētu ar Kopienu tiesību normām noteikto izcelsmi, ja:

                           —

                           informācija tika pieprasīta jautājumā par preferenciālu izcelsmi veiktas izmeklēšanas gaitā;

                           —

                              OLAF ir pārkāpis Kopienu tiesisko regulējumu, tostarp Regulu (EK) Nr. 1073/1999 (1), jo nav rīkojies “saskaņā ar spēkā esošiem sadarbības nolīgumiem — trešās valstīs”;

                           —

                           atbildīgā vietējā iestāde juridiski nav apņēmusies sniegt palīdzību;

                           —

                           iegūtā informācija nav paziņota nedz ar atbildīgās vietējās iestādes piekrišanu, nedz ievērojot valsts tiesību normas, ko piemēro personas datu nodošanā ārpuskopienas valstīm;

                           —

                           izmeklēšana tika veikta neoficiāli, pilnīgā slepenībā un neievērojot tiesības uz aizstāvību?

               4)

               Vai Padomes 1995. gada 27. marta Regula Nr. 710/95 par noteiktas antidempinga nodevas piemērošanu Malaizijā, Ķīnas Tautas Republikā, Korejas Republikā, Singapūrā un Taizemē ražotu krāsu televīzijas uztvērēju importam un uzliktās pagaidu nodevas iekasēšanu (2) un Padomes 1998. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2584/98 (3), ar kuru tā tiek grozīta, nav spēkā tāpēc, ka nedz šo regulu preambulās, nedz iepriekšējās Komisijas 1994. gada 27. septembra Regulas (EK) Nr. 2376/94 par pagaidu antidempinga nodevas piemērošanu Malaizijā, Ķīnas Tautas Republikā, Korejas Republikā, Singapūrā un Taizemē ražotu krāsu televīzijas uztvērēju importam (4) preambulā nav minēta iespēja, aprēķinot vidējo svērto dempinga starpību, piemērot reducēšanu līdz nullei?

               5)

               Vai Padomes 1995. gada 27. marta Regula Nr. 710/95 par noteiktas antidempinga nodevas piemērošanu Malaizijā, Ķīnas Tautas Republikā, Korejas Republikā, Singapūrā un Taizemē ražotu krāsu televīzijas uztvērēju importam [un uzliktās pagaidu nodevas iekasēšanu] un Padomes 1998. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2584/98, ar kuru tā tiek grozīta, nav spēkā tiktāl, ciktāl, lai noteiktu izmeklējamās preces dempinga starpību, katrai attiecīgā veida precei Eiropas Savienības Padome ir piemērojusi negatīvās dempinga starpības reducēšanas līdz nullei metodi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Regula (EK) Nr. 1073/1999 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) (OV L 136, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 1. nod., 3. sēj., 91. lpp.).

      (2)  OV L 73, 3. lpp.

      (3)  OV L 324, 1. lpp.

      (4)  OV L 255, 50. lpp.


title: Lieta C-696/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 8. oktobra spriedumu apvienotajās lietās T-659/13 un T-660/13 Čehijas Republika/Komisija 2015. gada 23. decembrī iesniedza Čehijas Republika

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 8. oktobra spriedumu apvienotajās lietās T-659/13 un T-660/13 Čehijas Republika/Komisija 2015. gada 23. decembrī iesniedza Čehijas Republika
   (Lieta C-696/15 P)
   (2016/C 078/09)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu,

               —

               pilnībā atcelt Regulu Nr. 885/2013 (1) un Regulu Nr. 886/2013 (2) un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi ir šādi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu,

               —

               atcelt Regulas Nr. 885/2013 3. panta 1. punktu, 8. pantu un 9. panta 1. punkta a) apakšpunktu, kā arī Regulas Nr. 886/2013 5. panta 1. punktu, 9. pantu un 10. panta 1. punkta a) apakšpunktu un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas pārsūdzības pamatojumam izvirza trīs pamatus.
   Pirmais pamats ir par tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu. Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā ir secinājusi, ka no Regulas Nr. 885/2013 un Regulas Nr. 886/2013 izrietošās prasības neattiecas uz dalībvalsti, kura vēl nav izlēmusi ieviest savā teritorijā intelektisko transporta sistēmu lietojumprogrammas un pakalpojumus, kaut gan šāds secinājums nekādi neizriet no iepriekš minētajām regulām.
   Otrais pamats ir par Līguma par Eiropas Savienību 13. panta 2. punkta pārkāpumu, to lasot kopsakarā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu. Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā ir secinājusi, ka Komisijai, pieņemot deleģēto aktu, ir tāda rīcības brīvība, ka tai nav jāaprobežojas ar konkrēto pilnvarojošo noteikumu ierobežojumiem.
   Trešais pamats ir par procesuālu kļūdu Vispārējā tiesā. Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa ir rupji sagrozījusi dažus no Čehijas Republikas izvirzītajiem argumentiem un tā pilnīgi nemaz nav izskatījusi dažus Čehijas Republikas argumentus. Šiem procesuālajiem pārkāpumiem bija izšķiroša ietekme uz Vispārējā tiesā veikto novērtējumu par prasījumu pamatiem.

      (1)  OV L 247, 1. lpp.

      (2)  OV L 247, 6. lpp.


title: Lieta C-444/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 8. augustā iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) – Immo Chiaradia SPRL/Beļģijas valsts

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 8. augustā iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) – Immo Chiaradia SPRL/Beļģijas valsts
   (Lieta C-444/16)
   (2016/C 410/05)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Mons

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Immo Chiaradia SPRL

      Atbildētāja: Beļģijas valsts

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai ar Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtajā direktīvā, kas attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (Direktīva 78/660/EEK, 1978. gada 14. augusts, OV L 222, 11. lpp.), paredzētajiem noteikumiem par bilances sagatavošanu saskaņā ar kuriem:

               —

               gada pārskatiem ir jāsniedz patiess un skaidrs priekšstats par sabiedrības aktīviem un pasīviem, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem (direktīvas 2. panta 3. punkts);

               —

               uzkrājumi saistībām un izdevumiem ir paredzēti tādu zaudējumu vai parādu segšanai, kuru īpatnības ir precīzi definētas un ir paredzams, ka tie varētu rasties bilances datumā vai arī ir droši zināms, ka tie radīsies, bet par kuriem nav skaidrs, kāds būs apjoms vai kurā datumā šie zaudējumi radīsies (direktīvas 20. panta 1. punkts);

               —

               novērtēšana jāveic, izmantojot pienācīgas piesardzības principu, jo īpaši ievērojot šādus nosacījumus:

                           —

                           pārskatā drīkst iekļaut tikai to peļņu, kas ir iegūta līdz bilances datumam;

                           —

                           ir jāņem vērā visas paredzamās saistības un potenciālie zaudējumi, kādi var rasties dotajā pārskata gadā vai iepriekšējā pārskata gadā, pat ja šādas saistības vai zaudējumi kļūst zināmi tikai laikā starp bilances datumu un datumu, kurā sastāda gada pārskatu (direktīvas 31. panta 1. punkta c), aa) un bb) apakšpunkts);

               —

               jāņem vērā ieņēmumi un izmaksas, kas attiecas uz pārskata gadu, neatkarīgi no datuma, kurā saņem vai nomaksā šādus ieņēmumus vai izmaksas (direktīvas 31. panta 1. punkta d) apakšpunkts);

               —

               aktīvu un pasīvu posteņi ir jānovērtē atsevišķi (direktīvas 31. panta 1. punkta e) apakšpunkts);

         ir saderīgi tas, ka sabiedrība, kas ir akciju pirkuma iespējas emitente, var iegrāmatot kā ieņēmumu minētās pirkuma iespējas nodošanas cenu attiecīgajā finanšu gadā, kurā minētā pirkuma iespēja tiek izmantota, vai tās spēkā esamības termiņa beigās, lai ņemtu vērā risku, kādu uzņemas pirkuma iespējas emitents ar viņa izdarīto apņemšanos, [un nevis] tā finanšu gadu laikā, kurā izdara pirkuma iespējas nodošanu un tiek saņemta galīgā samaksa par to, jo risks, kādu uzņemas pirkuma iespējas emitents tiek novērtēts atsevišķi, iegrāmatojot uzkrājumu?


title: Lieta T-323/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. jūnijā — Pure Fishing /ITSB — Łabowicz ( “NANOFIL” )

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/31

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. jūnijā — Pure Fishing/ITSB — Łabowicz (“NANOFIL”)
   (Lieta T-323/13)
   2013/C 252/52
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — J. Dickerson, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Edward Łabowicz (Kłodzko, Polija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju padomes lēmumu lietā R 1241/2012-2;

               —

               atļaut Kopienas preču zīmes reģistrāciju Nr. 9 611 872 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “NANOFIL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 611 872

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “NANO” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-333/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/16

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-333/08)
   (2008/C 285/27)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Stromsky)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nosakot tehnoloģiskajam palīgaprīkojumam un pārtikas precēm, kuru izgatavošanai tiek izmantots no citām dalībvalstīm ievests tehnoloģiskais palīgaprīkojums, kas tiek likumīgi ražots un/vai pārdots šajās dalībvalstīs, iepriekšēju atļauju saņemšanas kārtību, kurā netiek ievērots samērīguma princips, Francijas Republika nav izpildījusi EK līguma 28. pantā paredzētos pienākumus,

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savā prasībā Komisija norāda uz tirdzniecības ierobežojumiem, kas izriet no Francijas tiesiskā regulējuma attiecībā uz tehnoloģisko palīgaprīkojumu. Ieviešot attiecībā uz šīm precēm, kā arī uz pārtikas precēm, kuru izgatavošanai tiek izmantots no citām dalībvalstīm ievests tehnoloģiskais palīgaprīkojums, kas tiek likumīgi ražots un/vai pārdots šajās dalībvalstīs, iepriekšēju atļauju saņemšanas kārtību, šis tiesiskais regulējums faktiski padara minēto pārtikas preču un palīgaprīkojuma tirdzniecību sarežģītāku un dārgāku un attiecīgi rada šķērsli tirdzniecībai Kopienas ietvaros.
   Komisija uzskata, ka iepriekšējo atļauju saņemšanas kārtību zināmos apstākļos varētu pamatot ar sabiedrības veselības apsvērumiem, bet šai kārtībai katrā gadījumā būtu jāatbilst samērīguma kritērijam un jāievēro judikatūrā paredzētie nosacījumi, it īpaši tie, kas ietverti Tiesas 2004. gada 5. februāra spriedumā lietā C-24/00 Komisija/Francija. Šajā gadījumā vairāki no šiem nosacījumiem neesot ievēroti, jo konkrētajā tiesiskajā regulējumā paredzētās procedūras neesot ne viegli pieejamas, ne ātras un atļaujas atteikuma gadījumā tās nevar pārsūdzēt.


title: Lieta C-49/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. janvārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) — Her Majesty’s Revenue and Customs/Sunico ApS, M & B Holding ApS un Sunil Kumar Harwani

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. janvārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) — Her Majesty’s Revenue and Customs/Sunico ApS, M & B Holding ApS un Sunil Kumar Harwani

   (Lieta C-49/12)
   2012/C 118/17
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Her Majesty’s Revenue and Customs

      Atbildētāji: Sunico ApS, M & B Holding ApS un Sunil Kumar Harwani

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs regulas piemērošanas joma attiecas arī uz tādu prasību par zaudējumu atlīdzību, kuru dalībvalsts iestādes ir cēlušas pret uzņēmumiem un fiziskām personām, kuru domicils ir citā dalībvalstī, pamatojoties uz apgalvojumu — kas izteikts saskaņā ar pirmās dalībvalsts tiesībām — par organizētas krāpnieku grupas veiktām darbībām, kas ietver izvairīšanos no PVN samaksas pirmajā dalībvalstī?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-454/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. septembrī  – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/9

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. septembrī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-454/14)
   (2014/C 448/12)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Pignataro-Nolin un E. Sanfrutos Cano, un D. Loma-Osorio Lerena)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka attiecībā uz katru no šā prasības pieteikuma 26. punktā norādītajiem poligoniem (proti, nebīstamo atkritumu poligoniem, kas atrodas Ortuella Basku zemē un Zurita un Juan Grande Kanāriju salās) neveikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai astoņu gadu laikā no Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (1) 18. panta 1. punktā minētās dienas panāktu, ka apsaimniekotājs sagatavo projekta un darbības uzlabošanas plānu, un nodrošinātu šā plāna izpildi pilnībā atbilstoši direktīvas prasībām, izņemot I pielikuma 1. punktā esošās, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai attiecībā uz katru no minētajiem poligoniem ir noteikti saskaņā ar minētās direktīvas 14. panta c) punktu;

               —

               atzīt, ka attiecībā uz katru no šā prasības pieteikuma 37. punktā norādītajiem poligoniem (proti, 9 nebīstamo atkritumu poligoniem (Vélez Rubio (Almerija), Alcolea de Cinca (Veska), Sariñena (Veska), Tamarite de Litera (Veska), Somontano –Barbastro (Veska), Barranco de Sedases (Fraga, Veska), Barranco Seco (Puntallana, Palma), Jumilla (Mursija) un Legazpia (Gipuskoja)) un 19 inerto atkritumu poligoniem (Sierra Valleja (Arkosa de la Frontera, Kadisa), Carretera Pantano del Rumblar (Baños de la Encina, Haena), Barranco de la Cueva (Bélmez de la Moraleda, Haena), Cerrajón (Castillo de Locubín, Haena), Las Canteras (Jimena y Bedmar, Haena), Hoya del Pino (Siles, Haena), Bellavista (Finca El Coronel, Alkala de Gvadaira, Sevilja), El Patarín (Alkala de Gvadaira, Sevilja), Carretera de Arahal-Morón de la Frontera (Araala, Sevilja), Carretera de Almadén de la Plata (Cazalla de la Sierra, Sevilja), El Chaparral (Esiha, Sevilja), Carretera A-92, KM 57,5 (Morona de la Frontera, Sevilja), Carretera 3118 Fuente Leona – Cumbres mayores (Colina Barragona, Velva), Llanos del Campo (Grazalema – Benamahoma, Kadisa) Andrada Baja (Alkala de Gvadaira, Sevilja), Las Zorreras (Aldeira, Granada), Carretera de los Villares (Anduhara, Haena), La Chacona (Cabra, Kordova) un Chaparral – La Sombrerera (Puerto Serrano, Kadisa))) neveikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai saskaņā ar Direktīvas 1999/31 7. panta g) punktu un 13. pantu pēc iespējas agrāk slēgtu objektus, kuriem saskaņā ar tās 8. pantu nav saņemta atļauja darbības turpināšanai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai attiecībā uz katru no minētajiem poligoniem ir noteikti saskaņā ar minētās direktīvas 14. panta b) punktu;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pārkāpuma procedūras Nr. 2001/2071 gaitā Komisijas veiktās izmeklēšanas un Spānijas iestāžu atbilžu izvērtēšanas rezultātā esot varēts konstatēt, ka nav izpildīti brīdinājuma vēstulē minētie, no Direktīvas 1999/31 izrietošie pienākumi, kas [Spānijas Karalistei] noteikti saskaņā ar Direktīvas 1999/31 14. panta a) un c) punktu, kā arī pienākumi, kas tai noteikti saskaņā ar minētās direktīvas 14. panta b) punktu.
   Šī prasība attiecas arī uz Barranco de Sedases poligonu, par kuru ir ar šo procedūru saistītā pārkāpuma procedūra Nr. 2012/4068, jo tiek uzskatīts, ka saistībā ar šo poligonu Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti saskaņā ar Direktīvas 1999/31 14. panta b) punktu.
   Šo atbilžu izvērtējums esot ļāvis Komisijai no procedūras izslēgt 45 poligonus, kas vai nu nav uzskatāmi par 2001. gada 16. jūlijā pastāvošiem poligoniem vai arī kuriem ir saņemta atļauja un kuros ir veikta renovācija atbilstoši Direktīvā 1999/31 noteiktajam. Tomēr, ievērojot, ka pienākumu neizpildes situācija turpinās, jo Spānijas iestādes dažkārt neesot veikušas pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu, ka apsaimniekotājs sagatavo projekta un darbības uzlabošanas plānu, un nodrošinātu šā plāna izpildi pilnībā atbilstoši direktīvas prasībām, savukārt citkārt – neesot veikušas pasākumus, kas vajadzīgi, lai pēc iespējas agrāk slēgtu objektus, kuriem nav saņemta atļauja darbības turpināšanai, un ka tādējādi Spānijas Karaliste neesot izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti saskaņā ar Direktīvas 1999/31 14. panta c) un b) punktu, Komisija nolēma celt šo prasību Tiesā.

      (1)  OV L 182, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nod., 4. sēj., 228. lpp.


title: Lieta T-444/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — FIFA /ITSB — Ferrero ( WORLD CUP 2006 )

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/49

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — FIFA/ITSB — Ferrero (“WORLD CUP 2006”)
   (Lieta T-444/08)
   (2008/C 313/88)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fédération Internationale de Football Association (FIFA), Cīrihe (Šveice) (pārstāvji — D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel un C. Rassmann, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Ferrero OHG mbH, Stadtallendorf, (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 20. jūnija lēmumu lietā R 1466/2005-1 un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “WORLD CUP 2006” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12., 14., 15., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30., 31., 32., 33., 34., 35., 36., 37., 38., 39., 40., 41. un 42. klasē — Kopienas reģistrācija Nr. 2 152 817

      Kopiena spreču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: pirmkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 73. un 74. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome savu lēmumu lielā mērā ir pamatojusi ar Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, uz kuru neatsaucās ne otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, ne arī Anulēšanas nodaļa; otrkārt un pakārtoti, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome, novērtējot reģistrēto Kopienas preču zīmi, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, nav to ņēmusi vērā kā veselumu vidusmēra patērētāja uztverē un attiecībā uz pieteiktajām precēm un/vai pakalpojumiem nav piemērojusi attiecīgās tiesību normas par to novērtēšanu un aprakstošo raksturu, un, treškārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka reģistrētajai Kopienas preču zīmei, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, trūkst nepieciešamā atšķirtspēja; un, ceturtkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta un 51. panta 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka reģistrētajai Kopienas preču zīmei, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, trūkst nepieciešamā atšķirtspēja attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē.


title: Lieta T-14/12: Prasība, kas celta 2012. gada 10. janvārī — Kazino Parnithas /Komisija

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 10. janvārī — Kazino Parnithas/Komisija
   (Lieta T-14/12)
   2012/C 65/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elliniko Kazino Parnithas AE (Maroussi, Grieķija) (pārstāvji — F. Carlin, Barrister, N. Niejahr, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis un K. Spyropoulos, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 24. maija lēmumu 2011/716/EU par valsts atbalstu noteiktiem Grieķijas kazino C 16/10 (iepriekš NN 22/10, iepriekš CP 318/09), ko īstenojusi Grieķijas Republika (OV 2011 L 285, 25. lpp.);

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; vai

               —

               vēl pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tajā ir uzdots atgūt summas no prasītājas; un

               —

               piespriest atbildētājai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, nosakot, ka attiecīgais pasākums ir valsts atbalsts:

                           —

                           identificējot, ka prasītāja saņēma ekonomisku priekšrocību “fiskālas diskriminācijas” formā EUR 7,20 apmērā par biļeti;

                           —

                           konstatējot, ka pasākums ietvēra atteikšanos no valsts līdzekļiem;

                           —

                           uzskatot, ka pasākums ir selektīvs prasītājas labā; un

                           —

                           secinot, ka pasākums kropļo konkurenci un ietekmē tirdzniecību dalībvalstu starpā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 296. pantu, nesniedzot pienācīgu pamatojumu, kas prasītājai ļautu un šai tiesai ļautu pārbaudīt pamatojumu, balstoties uz kura tā konstatēja, ka prasītāja guva labumu no selektīvas priekšrocības, ka šāda priekšrocība ietvēra atteikšanos no valsts ieņēmumiem un varētu kropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību dalībvalstu starpā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka tiktāl, ciktāl apstrīdētajā lēmumā ir uzdots atgūt no prasītājas summas, ar to tiek pārkāpts:

                           —

                           14. panta 1. punkts Padomes Regulā (EK) Nr. 659/1999 (1), saskaņā ar kuru atgūšanai ir jāattiecas uz saņēmēja saņemto atbalstu, jo atbildētāja apstrīdētajā lēmumā nav pareizi kvantificējusi atbalsta summu, ko prasītāja varētu būt saņēmusi; un

                           —

                           14. panta 1. punkts otrais teikums Padomes Regulā (EK) Nr. 659/1999, jo ar atgūšanu šajā lietā tiek pārkāpti ES vispārējie tiesību principi, proti, tiesiskās paļāvības princips, tiesiskās drošības princips un samērīguma princips.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999 L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-170/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. martā — Rivella International /ITSB — Baskaya di Baskaya & C. ( “BASKAYA” )

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/34

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. martā — Rivella International/ITSB — Baskaya di Baskaya & C. (“BASKAYA”)
   (Lieta T-170/11)
   2011/C 145/57
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rivella International AG (Rothrist, Šveice) (pārstāvji — C. Spintig, U. Sander un H. Förster, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s. (Grosseto, Itālija)

      Prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 534/2010-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BASKAYA”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 32. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiski reģistrēta grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Passaia”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot piemērojusi 5. pantu Vācijas un Šveices 1892. gada 13. aprīļa nolīgumā par patentu, paraugu un preču zīmju aizsardzības savstarpēju atzīšanu un tādējādi, pieļaudama kļūdu tiesību piemērošanā, neesot ņēmusi vērā prasītājas iesniegtos izmantošanas pierādījumus.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-274/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. maijā iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) – flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. maijā iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) – flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

   (Lieta C-274/16)
   (2016/C 343/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: flightright GmbH

      Atbildētāja: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai pasažieru pārvadāšanas gadījumā gaisa satiksmes pakalpojumu maršrutā, kas sastāv no diviem lidojumiem bez vērā ņemamas uzturēšanās pārsēšanās lidostā, otrās maršruta daļas ielidošanas vieta ir jāuzskata par izpildes vietu atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1215/2012 (1) 7. panta 1. punkta a) apakšpunktam, ja prasība ir celta pret pirmās maršruta daļas, kurā ir noticis pārkāpums, apkalpojošo gaisa pārvadātāju un pārvadājumu otrajā maršruta daļā ir veicis cits gaisa pārvadātājs?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regula (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 351, 1. lpp.).


title: Lieta T-12/17: Prasība, kas celta 2016. gada 11. janvārī – Mellifera/Komisija

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/40

         Prasība, kas celta 2016. gada 11. janvārī – Mellifera/Komisija
   (Lieta T-12/17)
   (2017/C 063/52)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (Rosenfeld, Vācija) (pārstāvis – A. Willand, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2016. gada 8. novembra Lēmumu Ares (2016) 6306335, ko prasītāja ir saņēmusi 2016. gada 11. novembrī;

               —

               uzdot Komisijai no jauna lemt par to, vai ir pamatots prasītājas pieprasījums veikt Īstenošanas Regulas (ES) 2016/1096 attiecībā uz glifosāta apstiprinājuma pagarināšanu iekšēju pārskatīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (1) 10. panta 1. punkts kopsakarā ar 2. panta 1. punkta g) apakšpunktu un ar Orhūsas konvenciju (2).
               Prasītāja pirmajā pamatā apgalvo, ka darbīgās vielas glifosāta apstiprinājuma pagarinājums ir administratīvais akts, kas var tikt pārskatīts Regulas (EK) Nr. 1367/2006 10. panta 1. punktā paredzētajā procesā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1107/2009 (3) 17. pants.
               Prasītāja apgalvo, ka Komisijai nav bijušas pilnvaras pagarināt darbīgās vielas glifosāta apstiprinājumu atbilstoši iepriekš minētajam noteikumam, jo šī norma šajā lietā vispār nav bijusi piemērojama.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.).

      (2)  Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (UNECE) Konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.).


title: Lieta T-145/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. martā — Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance /Komisija

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/24

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. martā — Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance/Komisija
   (Lieta T-145/13)
   2013/C 123/42
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance Co. Ltd (Zhejiang, Ķīna) (pārstāvji — V. Akritidis un Y. Melin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu Eiropas Komisijas lēmumu, kas ir paziņots ar 2013. gada 3. janvāra vēstuli Nr. H4/JN/Ref.t13.000011, ar kuru prasītāja tiek informēta, ka Komisija neizskatīšot prasītājas lūgumu, lai to atzītu par uzņēmumu, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, kas ir iesniegts atbilstoši Padomes Regulas Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) apakšpunktam saistībā ar antidempinga procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un to galvenajām sastāvdaļām, kura tika uzsākta 2012. gada 6 septembrī (AD 590);

               —

               noteikt, ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 277. pantu saistībā ar šo prasības pieteikumu attiecībā uz prasītāju nav piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regula (ES) Nr. 1168/2012, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 344, 1. lpp.);

               —

               un līdz ar to piespriest Komisijai un iespējamām personām, kas būs iestājušās lietā, atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu, kas ir tāds pats kā tas, kurš ir izvirzīts lietā T-143/13 Zhejiang Heda Solar Technology/Komisija.