title: Lieta C-633/13: Tiesas 2014. gada 13. marta rīkojums ( Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji / Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej , piedaloties P4 Sp. z o.o. , Krajowa Izba Gospodarcza Elektroniki i Telekomunikacji

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/16

         Tiesas 2014. gada 13. marta rīkojums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, piedaloties P4 Sp. z o.o., Krajowa Izba Gospodarcza Elektroniki i Telekomunikacji

   (Lieta C-633/13) (1)

   2014/C 202/19
   Tiesvedības valoda – poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta C-124/10 P: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/ Électricité de France (EDF), Francijas Republika, Iberdrola SA (Apelācija — Valsts atbalsts — Atteikšanās no nodokļa parāda — Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa — Sabiedrības kapitāla palielināšana — Valsts rīcība tirgus ekonomikā informēta privāta ieguldītāja statusā — Kritēriji, kas ļauj nošķirt valsti, kas darbojas kā akcionāre, no valsts, kas īsteno valsts varas prerogatīvas — Atskaites privātā ieguldītāja definīcija — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Pierādīšanas pienākums)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/2

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Électricité de France (EDF), Francijas Republika, Iberdrola SA

   (Lieta C-124/10 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Atteikšanās no nodokļa parāda - Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa - Sabiedrības kapitāla palielināšana - Valsts rīcība tirgus ekonomikā informēta privāta ieguldītāja statusā - Kritēriji, kas ļauj nošķirt valsti, kas darbojas kā akcionāre, no valsts, kas īsteno valsts varas prerogatīvas - Atskaites privātā ieguldītāja definīcija - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Pierādīšanas pienākums)
   2012/C 217/02
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Gippini Fournier, B. Stromsky un D. Grespan)

      Otrs lietas dalībnieks: Électricité de France (EDF) (pārstāvis — M. Debroux, advokāts), Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un J. Gstalter), Iberdrola SA (pārstāvji — J. Ruiz Calzado un É. Barbier de La Serre, advokāti)

      Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: EBTA Uzraudzības iestāde (pārstāvji — X. Lewis un B. Alterskjær)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2009. gada 15. decembra spriedumu, ar kuru atcelts Komisijas 2003. gada 16. decembra lēmuma par valsts atbalstu uzņēmumam EDF un elektroenerģijas un gāzes rūpniecībai (C 68/2002, N 504/2003 un C 25/2003) 3. un 4. pants — Valsts atbalsts, kas piešķirts selektīva atbrīvojuma no nodokļiem formā, kas saistīts ar pamatkapitāla palielināšanu uzņēmuma rekapitalizācijas laikā — Valsts kā tirgus ekonomikā pieredzējuša privātā ieguldītāja rīcība — Valsts kā akcionāres un valsts kā valsts varas īstenotājas nošķiršanas kritēriji — Vienlīdzīgas attieksmes nodokļu jomā princips

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               EBTA Uzraudzības iestāde, Francijas Republika un Iberdrola SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta T-282/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. jūnijā — El Corte Inglés /ITSB — Sohawon ( “FREE YOUR STYLE” )

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. jūnijā — El Corte Inglés/ITSB — Sohawon (“FREE YOUR STYLE”)
   (Lieta T-282/12)
   2012/C 258/46
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo un I. Munilla Muñoz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nadia Mariam Sohawon (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 17. aprīļa lēmumu lietā R 1825/2010-4, nospriežot, ka, piemērojot Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, iebildumu iesniedzēja apelācijas sūdzību ITSB būtu bijis jāapmierina attiecībā uz šādiem pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē: “mazumtirdzniecības pakalpojumi, vairumtirdzniecības pakalpojumi, tirdzniecības pa pastu un elektroniskās mazumtirdzniecības pakalpojumi, kas visi saistīti ar apģērbiem, apaviem un galvassegām”, un Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru atļauts pilnībā reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 7 396 468“FREE YOUR STYLE”, (kombinēti) būtu bijis jānoraida;

               —

               piespriest atbildētājam vai atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Nadia Mariam Sohawon

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “FREE YOUR STYLE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 35. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 396 468

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un Spānijas vārdiska preču zīme “FREE STYLE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-455/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. oktobra rīkojums – Vitra Collections/EUIPO – Consorzio Origini (Krēsla forma) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. oktobra rīkojums – Vitra Collections/EUIPO – Consorzio Origini (Krēsla forma)
   (Lieta T-455/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 014/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vitra Collections AG (Muttenz, Šveice) (pārstāvji – V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – sākotnēji P. Bullock, vēlāk D. Hanf, un visbeidzot D. Hanf un S. Bonne)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Consorzio Origini per l’Internazionalizzazione (Florence, Itālija) (pārstāvis – S. Rizzo, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 18. marta lēmumu lietā R 664/2011–5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Consorzio Origini un Vitra Collections AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Vitra Collections AG un Consorzio Origini per I’Internazionalizzazione sedz savus, kā arī katrs atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta C-430/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunals, Londona (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 29. septembra rīkojumu — Terex Equipment Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunals, Londona (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 29. septembra rīkojumu — Terex Equipment Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Lieta C-430/08)
   (2008/C 327/22)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunals, Londona (saskaņā ar Edinburgh Tribunal Centre lūgumu)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Terex Equipment Ltd

      Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (HMRC)

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Kodekss (1), it īpaši tā 78. pants, ļauj pārskatīt deklarāciju, lai izlabotu muitas procedūras kodu, un ja tas tā ir — vai HMRC ir pienākums grozīt deklarāciju un noregulēt situāciju?

               2)

               Vai šajā lietā, ievērojot iepriekš 3.–21. punktā izklāstītos apstākļus, preces tika nelikumīgi izņemtas no muitas uzraudzības Kodeksa 203. panta 1. punkta izpratnē, piemērojot Īstenošanas regulas (2) 865. pantu?

               3)

               Ja tas tā ir: vai ievedmuitas parāds tādējādi radās saskaņā ar Kodeksa 203. pantu?

               4)

               Pat ja muitas parāds nav radies saskaņā ar Kodeksa 203. pantu — vai tas ir radies saskaņā ar Kodeksa 204. pantu, ievērojot

                           (i)

                           “klajas nolaidības” konstatējumus 34.–43. punktā un

                           (ii)

                           jautājumu par to, vai HMRC dienests, savlaicīgi neinformējot par muitas parādu saskaņā ar Kodeksa 204. pantu, nav izpildījis Kodeksa 221. panta 3. punktā paredzētos pienākumus?

               5)

               Tā kā:

                           (i)

                           situācija nevar tikt noregulēta saskaņā ar Kodeksa 78. pantu,

                           (ii)

                           ir bijis muitas parāds un

                           (iii)

                           ir pastāvējusi īpaša situācija atbilstoši Īstenošanas regulas 899. pantam,

                     vai iesniedzējtiesa, ievērot iepriekš 3.–22. punktā un turpmāk izklāstītos apstākļus, var atzīt, ka nav tikusi pieļauta klaja nolaidība un tādēļ muitas parāds saskaņā ar Kodeksa 239. pantu ir jāatlaiž?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).


title: Lieta C-543/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. novembrī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) — Michal Zeman/Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. novembrī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) — Michal Zeman/Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline

   (Lieta C-543/12)
   2013/C 63/14
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Michal Zeman

      Atbildētāja: Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai (Padomes Direktīvas 91/477/EEK (1), turpmāk tekstā — “Direktīva”) 1. panta 4. punkts savienojumā ar tās 3. pantu un (Eiropas Savienības Pamattiesību) hartas 45. panta 1. punktu un 52. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka

                           a)

                           tas liedz dalībvalstij pieņemt tādu tiesisko regulējumu, kas neļauj saskaņā ar Direktīvas 1. panta 4. punktu izsniegt Eiropas šaujamieroču apliecību subjektam, kuram ir ieroču atļauja (ieroču glabāšanai vajadzīgā atļauja), kas izsniegta citiem mērķiem, nevis medībām vai sportam, un kas tam citādi ļauj glabāt (un nēsāt) šaujamieroci, attiecībā uz kuru tas lūdz izsniegt minēto Eiropas šaujamieroču apliecību,
                           lai arī:

                           b)

                           minētās dalībvalsts (izcelsmes valsts) tiesiskais regulējums ļauj šādam subjektam pat bez Eiropas šaujamieroču apliecības šo šaujamieroci izvest no savas teritorijas uz citas dalībvalsts teritoriju ar vienu vienīgu priekšnosacījumu, ka tas ir izpildījis pienākumu paziņot, ja minētā subjekta tiesiskais stāvoklis attiecībā pret šo izcelsmes dalībvalsti nekādi nemainītos pat gadījumā, ja tiktu izsniegta Eiropas šaujamieroču apliecība (proti, šim subjektam būtu tikai jāizpilda tas pats pienākums paziņot)?

               2)

               Vai gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, apstākļos, kad kādas dalībvalsts tiesiskais regulējums liedz izsniegt šim subjektam Eiropas šaujamieroču apliecību, Direktīvas 1. panta 4. punktam ir tieša iedarbība tādējādi, ka dalībvalstij saskaņā ar šo tiesību normu ir pienākums šim subjektam izsniegt Eiropas šaujamieroču apliecību?

               3)

               Vai gadījumā, ja uz pirmo vai otro jautājumu tiek atbildēts noliedzoši, kompetentajai iestādei ir pienākums dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā:

                           a)

                           šim subjektam saņemt Eiropas šaujamieroču apliecību netiek skaidri aizliegts, taču

                           b)

                           Eiropas šaujamieroču apliecības izsniegšanas kārtība tiek paredzēta tikai attiecībā uz personu, kurai ir ieroču atļauja (ieroču glabāšanai vajadzīgā atļauja), kas izsniegta tikai medību vai sporta mērķiem,
                           interpretēt cik vien iespējams tādējādi, ka kompetentajai iestādei ir pienākums izsniegt Eiropas šaujamieroču apliecību arī personai, kuras ieroču atļauja nav izsniegta medību vai sporta mērķiem, ja vien tas ir iespējams Direktīvas netiešās iedarbības ceļā?

      (1)  OV L 256, 51. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 13. nod., 11. sēj., 3. lpp.


title: Lieta T-180/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedums — Promomadrid/ITSB ( MADRIDEXPORTA ) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes MADRIDEXPORTA reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/57

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedums — Promomadrid/ITSB (“MADRIDEXPORTA”)
   (lieta T-180/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “MADRIDEXPORTA” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2009/C 267/99
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Promomadrid Desarrollo Internacional de Madrid, SA, Madride (Spānija) (pārstāvis — M. Aznar Alonso, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Palmero Cabezas)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 7. marta lēmumu lietā R 1130/2006-1 par pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “MADRIDEXPORTA” kā Kopienas preču zīmi.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 7. marta lēmumu lietā R 1130/2006-1;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta T-14/06: Prasība, kas celta  2006. gada 16. janvārī  —  K-Swiss  pret ITSB

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/31

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. janvārī — K-Swiss pret ITSB
   (Lieta T-14/06)
   (2006/C 86/63)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: K-Swiss, Vestleikvilidža [Westlake Village] (ASV) (pārstāvis — H. E. Hūbners [H. E. Hübner], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 26. septembra lēmumu lietā R 1109/2004-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme, kas attēlo kurpi ar piecām paralēlām strīpām uz tās sāniem, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē (apavi vīriešiem, sievietēm un bērniem) — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 788 511

      Pārbaudītāja lēmums: Noraidīt reģistrācijas pieteikumu
   Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktās preču zīmes raksturīgo elementu kombinācija ir inherenti spējīga nošķirt prasītājas preces no citu personu precēm. Nediskriminācijas principa pārkāpums, jo ITSB reģistrēja citu starpā grafisku preču zīmi, kas attēlo kurpi ar divām paralēlām strīpām tās priekšējā daļā.


title: Lieta C-463/05: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 6. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 6. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti
   (Lieta C-463/05) (1)

   (2006/C 224/70)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 48, 25.02.2006.


title: Lieta C-142/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 25. jūlija spriedums ( Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ecologistas en Acción-CODA / Ayuntamiento de Madrid (Direktīva 85/337/EEK un 97/11/EK — Projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Pilsētas ceļu pārbūves un uzlabošanas darbi — Pakļaušana)

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/2

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 25. jūlija spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ecologistas en Acción-CODA/Ayuntamiento de Madrid

   (Lieta C-142/07) (1)

   (Direktīva 85/337/EEK un 97/11/EK - Projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Pilsētas ceļu pārbūves un uzlabošanas darbi - Pakļaušana)
   (2008/C 236/03)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ecologistas en Acción-CODA

      Atbildētāja: Ayuntamiento de Madrid

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.) interpretācija — Projekti attiecībā uz tādu pilsētas ceļu būvdarbiem, kas atrodas blīvi apdzīvotās teritorijās vai skar vēsturiskas, kultūras un arheoloģiskas nozīmes ainavas — Pakļaušana novērtējuma procedūrai to rakstura, apmēra un ietekmes dēļ — Tiesas sprieduma lietā C-332/04 Komisija/Spānija kritēriju piemērojamība
   Rezolutīvā daļa
   Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzēts pilsētas ceļu pārbūves un uzlabošanas projektu ietekmes uz vidi novērtējums vai nu attiecībā uz šīs direktīvas I pielikuma 7. punkta b) vai c) apakšpunktā minētajiem projektiem, vai arī attiecībā uz šīs direktīvas II pielikuma 10. punkta e) apakšpunktā vai 13. punkta pirmajā ievilkumā minētajiem projektiem, kam to rakstura, apmēra vai atrašanās vietas dēļ un, ja nepieciešams, ņemot vērā to mijiedarbību ar citiem projektiem, var būt nozīmīga ietekme uz vidi.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta T-250/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. aprīļa rīkojums – EEB/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Sarakste starp Komisiju un divām dalībvalstīm saistībā ar valsts pārejas plāna (VPP) īstenošanu, piemērojot Direktīvu 2010/75/UE — Netieši izteikts piekļuves atteikums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Jauni prasījumi — Nepieņemamība

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/36

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. aprīļa rīkojums – EEB/Komisija
   (Lieta T-250/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Sarakste starp Komisiju un divām dalībvalstīm saistībā ar valsts pārejas plāna (VPP) īstenošanu, piemērojot Direktīvu 2010/75/UE - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Jauni prasījumi - Nepieņemamība)
   (2015/C 213/60)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: European Environmental Bureau (EEB) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – C. Stothers, solicitor, M. Van Kerckhove un C. Simphal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un F. Clotuche-Duvieusart)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2014. gada 13. februāra netieši izteikto lēmumu, ar kuru atteikta piekļuve dokumentiem, kurus sagatavojusi Bulgārijas Republika un Čehijas Republika

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību saistībā ar European Environmental Bureau (EEB) prasījumiem nolūkā atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 13. februāra netieši izteikto lēmumu, ar kuru atteikta piekļuve dokumentiem, kurus sagatavojusi Bulgārijas Republika un Čehijas Republika;

               2)

               EEB prasījumus par kaitējuma atlīdzību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamus;

               3)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina EEB tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta C-354/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. jūlijā iesniedza Tribunalul Cluj (Rumānija) – SC Capoda Import Export SRL / Registrul Auto Român , Bejan Benone Nicolae

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. jūlijā iesniedza Tribunalul Cluj (Rumānija) – SC Capoda Import Export SRL/Registrul Auto Român, Bejan Benone Nicolae

   (Lieta C-354/14)
   2014/C 361/05
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāja atsaukšanas procesā: SC Capoda Import Export SRL

      Atbildētāji: Registrul Auto Român un Bejan Benone Nicolae

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, konkrēti, LESD 34. pants, Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvas 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai [(pamatdirektīva)] (1), 31. panta 1. punkts un Eiropas Komisijas Regulas (EK) Nr. 1400/2002 (2) 1. panta [1. punkta] t) un u) apakšpunkts var tikt interpretēti tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā O.G. (Ordonanţa Guvernului, valdības dekrēts) Nr. 80/2000 1. panta 2. punkts, jo ar to tiek ieviests pasākums ar kvantitatīvam importa ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību, ņemot vērā, ka saskaņā ar minēto tiesisko regulējumu, lai laistu brīvā apritē (pārdošanā, izplatīšanā) jaunus ražojumus un palīgmateriālus, kas ietilpst tādu ražojumu kategorijā, kuri ir saistīti ar ceļu satiksmes drošību, vides aizsardzību, energoefektivitāti un aizsardzību pret sauszemes transportlīdzekļu zādzībām, ir nepieciešams, lai pārdevējs/izplatītājs/tirgotājs iesniegtu tipa apstiprinājuma sertifikātu vai izgatavotāja izdotu sertifikātu nolūkā [ražojumus] laist tirgū un/vai tirdzniecībā, vai arī, ja pārdevējs/izplatītājs/tirgotājs to nav saņēmis vai tā nav viņa rīcībā, ir jāiziet konkrēto ražojumu tipa apstiprināšanas procedūra Registrul Auto Român (Rumānijas transportlīdzekļu reģistrs, turpmāk tekstā – “R.A.R.”) un jāsaņem R.A.R. izdots tipa apstiprinājuma sertifikāts nolūkā [ražojumus] laist tirgū un/vai tirdzniecībā un, ņemot vērā, ka, lai gan pārdevēja/izplatītāja/tirgotāja rīcībā ir atbilstības sertifikāts, lai tirgū un/vai tirdzniecībā laistu ražojumus, ko tā rīcībā ir nodevis citas ES dalībvalsts izplatītājs, kurš brīvi izplata minētos ražojumus attiecīgās ES dalībvalsts teritorijā, ar minēto sertifikātu nepietiek, lai atļautu konkrēto preču brīvu apriti/pārdošanu/izplatīšanu?

               2)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, konkrēti LESD 34. pants saistībā ar jēdzienu “pasākums ar importa kvantitatīvam ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību”, Direktīvas 2007/46/EK 31. panta 1. punkts un Eiropas Komisijas Regulas (EK) Nr. 1400/2002 1. panta [1. punkta] t) un u) apakšpunkts var tikt interpretēti tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka, lai atļautu brīvi tirgot jaunus ražojumus un palīgmateriālus, kas ietilpst tādu ražojumu kategorijā, kuri ir saistīti ar ceļu satiksmes drošību, vides aizsardzību, energoefektivitāti un aizsardzību pret sauszemes transportlīdzekļu zādzībām, nepietiek ar atbilstības sertifikātu, ko nolūkā [ražojumus] laist tirgū un/vai tirdzniecībā tā rīcībā ir nodevis citas ES dalībvalsts izplatītājs attiecībā uz jauniem ražojumiem un palīgmateriāliem, kas ietilpst tādu ražojumu kategorijā, kuri ir saistīti ar ceļu satiksmes drošību, vides aizsardzību, energoefektivitāti un aizsardzību pret sauszemes transportlīdzekļu zādzībām, ievērojot, ka minētais citas ES dalībvalsts izplatītājs brīvi izplata minētos ražojumus attiecīgās ES dalībvalsts teritorijā, neskarot to, ka saskaņā ar minēto sertifikātu konkrētos ražojumus drīkst tirgot Eiropas Savienības teritorijā?

      (1)  OV L 263, 1. lpp.

      (2)  Komisijas 2002. gada 31. jūlija Regula (EK) Nr. 1400/2002 par Līguma 81 panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām mehānisko transportlīdzekļu nozarē (OV L 203, 30. lpp.).


title: Lieta C-342/15: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Leopoldine Gertraud Piringer Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Advokātu pakalpojumu sniegšanas brīvība — Iespēja dalībvalstīm uzticēt tikai noteiktām advokātu kategorijām formālo dokumentu sagatavošanu, kas rada vai nodod tiesības uz zemi — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir prasīts, ka paraksta īstumu uz pieteikuma reģistrācijai zemesgrāmatā apliecina notārs

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/5

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Leopoldine Gertraud Piringer

   (Lieta C-342/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Advokātu pakalpojumu sniegšanas brīvība - Iespēja dalībvalstīm uzticēt tikai noteiktām advokātu kategorijām formālo dokumentu sagatavošanu, kas rada vai nodod tiesības uz zemi - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir prasīts, ka paraksta īstumu uz pieteikuma reģistrācijai zemesgrāmatā apliecina notārs)
   (2017/C 144/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Leopoldine Gertraud Piringer

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 22. marta Direktīvas 77/249/EEK par pasākumiem, kas palīdz advokātiem sekmīgi īstenot brīvību sniegt pakalpojumus, 1. panta 1. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka to nepiemēro dalībvalsts tiesiskajam regulējumam, kāds ir aplūkots pamatlietā, saskaņā ar kuru parakstu īstuma apliecināšanu uz dokumentiem, kas ir vajadzīgi tiesību uz nekustamo īpašumu nodibināšanai vai pārejai, ir paredzēts veikt valsts notāriem un šī iemesla dēļ tiek izslēgta iespēja šajā dalībvalstī atzīt tādu apliecināšanu, ko ir veicis citā dalībvalstī praktizējošs advokāts;

               2)

               LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā, kurā parakstu īstuma apliecināšanu uz dokumentiem, kas ir vajadzīgi tiesību uz nekustamo īpašumu nodibināšanai vai pārejai, ir paredzēts veikt valsts notāriem un šī iemesla dēļ tiek izslēgta iespēja minētajā dalībvalstī atzīt tādu apliecināšanu, ko ir veicis citā dalībvalstī praktizējošs advokāts.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta T-178/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. martā — Jaczewski /Komisija

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/46

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. martā — Jaczewski/Komisija
   (Lieta T-178/13)
   2013/C 156/86
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Grzegorz Jaczewski (Bielany, Polija) (pārstāvis — M. Goss, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījums:

               —

               daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 24. jūlija Īstenošanas lēmumu (publicēts ar numuru C[2012] 5049) par atļauju piešķirt papildu valsts tiešos maksājumus Polijā 2012. gadā, pamatojoties uz Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 132. pantu, ar kuru tika ieviesta modulācijas piemērošana papildu valsts tiešajiem maksājumiem, kas pārsniedz EUR 5 000.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: Komisija, veicot pasākumus, kas bija pretrunā Regulas Nr. 73/2009 132. pantam, ņemot vērā šīs regulas 7. panta 1. punkta kopsakarā ar 10. pantu piemērošanu, un piemērojot modulāciju papildu valsts tiešajiem maksājumiem, lai gan modulācijas mehānisms jaunajās dalībvalstīs 2012. gadā neesot bijis jāpiemēro, esot pārkāpusi tiesību normu hierarhijas principu.

               2)

               Otrais pamats: tā kā modulācijas piemērošana papildu valsts tiešo maksājumu jomā radot situāciju, kurā lauksaimniekiem jaunajās dalībvalstīs izmaksātās summas tiktu samazinātas līdz līmenim, zemākam par summām, kuras attiecīgajiem lauksaimniekiem tiktu izmaksātas citās, nevis jaunajās dalībvalstīs, un, pieņemot apstrīdēto lēmumu, neesot tikusi ņemta vērā situāciju atšķirība atsevišķos Eiropas Savienības reģionos, esot ticis pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips un LESD 39. pants kopsakarā ar LESD 40. panta 2. punkta otro daļu.


title: Lieta T-779/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. novembrī  – Slovākijas Republika/Komisija

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. novembrī – Slovākijas Republika/Komisija
   (Lieta T-779/14)
   (2015/C 089/33)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovākijas Republika (pārstāvis – B. Ricziová)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kas ir ietverts 2014. gada 24. septembra vēstulē, ar kuru pēdējā minētā ir lūgusi Slovākijas Republiku nodot tās rīcībā finanšu resursus, kas atbilst zaudētajiem tradicionālajiem pašu resursiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai nav kompetences
               Slovākijas Republika uzskata, ka Komisijai nav kompetences pieņemt apstrīdēto lēmumu. Nevienā ES tiesību normā Komisijai nav piešķirtas pilnvaras pilnvaras rīkoties tā, kā tā rīkojās, pieņemot apstrīdēto lēmumu, t.i., pilnvaras pēc zaudēto tradicionālo pašu resursu kā neiekasēto importa nodokļu apmēra noteikšanas uzlikt pienākumu dalībvalstij, kura nav bijusi atbildīga par minēto nodokļu aprēķinu un iekasēšanu, nodot finanšu resursus tās noteiktajā apmērā, kas, kā tā uzskata, atbilst minētajiem zaudētajiem resursiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildītas tiesiskās noteiktības prasības
               Slovākijas Republika uzskata, ka, pat ja Komisija būtu bijusi kompetenta pieņemt apstrīdēto lēmumu (quod non), tā šajā gadījumā ir pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu. Pienākumu, kas Slovākijas Republikai noteikts apstrīdētajā lēmumā, viņasprāt, pirms tā pieņemšanas neesot bijis iespējams saprātīgi paredzēt.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir nepareizi īstenojusi savu kompetenci
               Pat ja Komisija būtu bijusi kompetenta pieņemt apstrīdēto lēmumu un, pieņemot apstrīdēto lēmumu, būtu rīkojusies saskaņā ar tiesiskās noteiktības principu (quod non), Slovākijas Republika uzskata, ka tā savu kompetenci šajā gadījumā ir īstenojusi nepareizi. Pirmkārt, Komisija ir veikusi acīmredzami nepareizu vērtējumu, Slovākijas Republikai pieprasot finanšu resursus, lai gan tradicionālie pašu resursi faktiski netika zaudēti vai tie netika zaudēti tieši to notikumu dēļ, kuros Komisija vaino Slovākijas Republiku. Otrkārt, Komisija esot pārkāpusi Slovākijas Republikas tiesības uz aizstāvību un labas pārvaldības principu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pietiekams pamatojums
               Saistībā ar šo prasības pamatu Slovākijas Republika apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma pamatojumā ir pieļauti vairākas kļūdas, kuru dēļ tas ir jāuzskata par nepietiekamu, kas veido būtisku formas prasību pārkāpumu un vienlaikus ir pretrunā tiesiskās noteiktības prasībām. Slovākijas Republika uzskata, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā nav norādījusi tā juridisko pamatu. Turklāt tā faktiski nav precizējusi dažu savu secinājumu izcelsmi un pamatojumu. Visbeidzot, Slovākijas Republika uzskata, ka apstrīdētā lēmuma pamatojums vairākos aspektos ir neskaidrs.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 7. oktobrī lietā C-103/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 75/442/EEK un 91/689/EEK — Atkritumu daudzuma jēdziens — Izņēmums no prasības attiecībā uz atļaujām)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 7. oktobrī
   lietā C-103/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 75/442/EEK un 91/689/EEK - Atkritumu daudzuma jēdziens - Izņēmums no prasības attiecībā uz atļaujām)
   (2004/C 300/09)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Lietā C-103/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 20. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji R. Wainwright un R. Amorosi) pret Itālijas Republiku (pārstāvis I. M. Braguglia, kam palīdz M. Frorilli), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesnesis A. Rosas, tiesnese R. Silva de Lapuerta, tiesneši K. Lenaerts un S. von Bahr (referents), ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretārs R. Grass, 2004. gada 7. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               1998. gada 5. februāra dekrētā par nebīstamo atkritumu identifikāciju, uz ko attiecas vienkāršotas reģenerācijas procedūras 1997. gada 5. februāra likumdošanas dekrēta Nr. 22 31. un 33. panta nozīmē, katram atkritumu veidam nenosakot maksimālos atkritumu daudzumus, ko var reģenerēt, nesaņemot atļauju, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek 10. pants un 11. panta 1. punkts Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1991. gada 18. marta Direktīvu 91/156/EEK;

               2)

               precīzi nenosakot atkritumu veidus, uz kuriem attiecas minētā dekrēta 1. pielikumā ietvertie tehniskie standarti 5.9 un 7.8, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 11. panta 1. punkts Direktīvā 75/442, ar grozījumiem, un 3. pants Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvā 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem;

               3)

               pārējā daļā prasību noraida;

               4)

               katra puse sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 118, 18.5.2002.


title: Lieta T-478/10: Prasība, kas celta 2010. gada 4. oktobrī — Département du Gers /Komisija

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/49

         Prasība, kas celta 2010. gada 4. oktobrī — Département du Gers/Komisija
   (Lieta T-478/10)
   ()
   2010/C 346/95
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Département du Gers (Auch, Francija) (pārstāvji — S. Mabile un J.-P. Mignard, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 28. jūlija Lēmumu 2010/419/ES, ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/200 atļauts laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētu kukurūzu Bt11 (SYN-BTØ11-1), sastāv vai ir ražoti no šādas kukurūzas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs, kas ir Francijas departaments ar augstu lauksaimniecības blīvumu, kurā ievērojamas platības tiek izmantotas kukurūzu audzēšanai, lūdz atcelt Komisijas Lēmumu 2010/419/ES, ar ko atļauts laist tirgū ģenētiski modificētu kukurūzu vai produktus, kas to satur.
   Pamatojot savu prasību, prasītājs izvirza divus pamatus, kas attiecas uz:

               —

               iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulu (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību (1), pamatojoties uz kuru tika pieņemts apstrīdētais lēmums, jo:

                           —

                           ar Regulu Nr. 1829/2003 esot pārkāpts iestāžu līdzsvara princips tiktāl, ciktāl i) Eiropas Parlamentam nebija pilnvaru atļaujas izsniegšanas procesā, turpretim Komisijai bija ļoti plašas pilnvaras, un ii) dalībvalstīm neesot piešķirta nekāda rīcības brīvība;

                           —

                           ar Regulu Nr. 1829/2003 esot pārkāpts piesardzības princips tiktāl, ciktāl tajā pietiekamā mērā neesot ņemts vērā cilvēka veselības, vides, lauksaimniecības un lopkopības apdraudējums, ko rada ģenētiski modificēta pārtika un barība;

                           —

                           ar Regulu Nr. 1829/2003 esot pārkāptas patērētāju tiesības, pirmkārt, neparedzot nekādu pasākumu, kas ļautu patērētājiem tikt informētiem par to, ka uzturā izmantotie dzīvnieki ir bijuši baroti ar ĢMO, un, otrkārt, ietverot pēc būtības kļūdainu informāciju par ĢMO neesamību produktos, kas tomēr satur ĢMO, kuru procentuālais saturs tomēr ir mazāks nekā 0,9 %;

               —

               apstrīdētā lēmuma prettiesiskumu sakarā ar:

                           —

                           pamatojuma neesamību, kas ir būtisku formas prasību pārkāpums, jo Komisijas lēmumā esot atsauce vienīgi uz Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (turpmāk tekstā — “EPNI”) atzinumu;

                           —

                           negatīvu kompetences neesamību, kas izpaužas kā procedūras nepareiza izmantošana, jo Komisija neesot izmantojusi savu rīcības brīvību;

                           —

                           piesardzības principa pārkāpumu, jo EPNI izmantotās novērtējuma metodes esot nepilnīgas un kukurūzas Bt11 novērtējums esot pārāk nenoteikts;

                           —

                           patērētāju tiesību pārkāpumu, kas izpaužas kā dzīvnieku, kas ir bijuši baroti ar kukurūzu Bt11, marķēšanas neesamība, kā arī pārskatāmības neesamība attiecībā uz produktiem, kuros kukurūzas Bt11 saturs ir mazāks nekā 0,9 %.

      (1)  OV L 268, 1. lpp.


title: Lieta T-370/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 4. decembra rīkojums — Rubinetterie Flero /Komisija

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/26

         Vispārējās tiesas 2012. gada 4. decembra rīkojums — Rubinetterie Flero/Komisija
   (Lieta T-370/10) (1)

   2013/C 32/43
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta C-64/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 12. septembra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Anton Schlecker , kurš darbojas ar komercnosaukumu “Firma Anton Schlecker” / Melitta Josefa Boedeker (Romas Konvencija par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām — Darba līgums — 6. panta 2. punkts — Piemērojamie tiesību akti, ja nav izdarīta izvēle — Valsts, kurā darbinieks “parasti veic darbu” , tiesību akti — Līgums, kam ir ciešāka saikne ar citu dalībvalsti)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/6

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 12. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Anton Schlecker, kurš darbojas ar komercnosaukumu “Firma Anton Schlecker”/Melitta Josefa Boedeker

   (Lieta C-64/12) (1)

   (Romas Konvencija par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām - Darba līgums - 6. panta 2. punkts - Piemērojamie tiesību akti, ja nav izdarīta izvēle - Valsts, kurā darbinieks “parasti veic darbu”, tiesību akti - Līgums, kam ir ciešāka saikne ar citu dalībvalsti)
   2013/C 325/09
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Anton Schlecker, kurš darbojas ar komercnosaukumu “Firma Anton Schlecker”

      Atbildētāja: Melitta Josefa Boedeker

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Konvencijas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, kas parakstīšanai atvērta 1980. gada 19. jūnijā Romā (OV L 266, 1. lpp.), 6. panta 2. punkta interpretācija — Tiesību akti, ko piemēro, ja nav izdarīta izvēle — Darba līgums — Tiesību akti valstī, kurā parasti tiek veikts darbs –Darba ņēmējs, kas bez pārtraukuma un ilgstoši darbu veicis dalībvalstī — Darba līgums, no kura, ņemot vērā visus pārējos lietas apstākļus, ir secināmas ciešas saiknes ar citu dalībvalsti

      Rezolutīvā daļa:

   Konvencijas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, kas atklāta parakstīšanai Romā 1980. gada 19. jūnijā, 6. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka pat gadījumā, kad darba ņēmējs, pildot darba līgumu, darbu parasti, ilgstoši un nepārtraukti ir veicis vienā un tajā pašā valstī, valsts tiesa atbilstoši šīs normas pēdējai daļai var nepiemērot valsts, kurā parasti tiek veikts darbs, tiesību normas, ja visi apstākļi norāda uz darba līguma ciešāku saikni ar citu valsti.

      (1)  OV C 126, 28.4.2012.


title: Lieta T-424/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. marta spriedums – Itālija/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes ieviesušas noteiktiem pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, kuru specializācija ir maza un vidēja kapitāla uzņēmējsabiedrību akcijas — Lēmums, ar kuru atbalstu atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Pienākums norādīt pamatojumu — Pasākuma selektīvais raksturs — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un konkurences izkropļošana — EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/24

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. marta spriedums – Itālija/Komisija
   (Lieta T-424/05) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes ieviesušas noteiktiem pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, kuru specializācija ir maza un vidēja kapitāla uzņēmējsabiedrību akcijas - Lēmums, ar kuru atbalstu atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Pienākums norādīt pamatojumu - Pasākuma selektīvais raksturs - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un konkurences izkropļošana - EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts)
   2009/C 90/37
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis – P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci un E. Righini)

      Priekšmets

   Komisijas 2005. gada 6. septembra Lēmuma 2006/638/EK par valsts atbalsta shēmu, ko Itālija ir piešķīrusi noteiktiem pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, kuru specializācija ir regulētos tirgos reģistrētu maza un vidēja kapitāla uzņēmējsabiedrību akcijas (OV 2006, L 268, 1. lpp.), atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 22, 28.01.2006.


title: Lieta T-548/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. decembrī — Total /Komisija

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/59

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. decembrī — Total/Komisija
   (Lieta T-548/08)
   (2009/C 44/102)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Total SA, Courbevoie (Francija) (pārstāvji — E. Morgan de Rivery un A. Noël-Baron, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               galvenokārt, pamatojoties uz EKL 230. pantu, atcelt Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmumu C(2008) 5476, galīgā redakcija, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz TOTAL SA;

               —

               pakārtoti, pamatojoties uz EKL 230. pantu, atcelt naudas sodu EUR 128 163 000 apmērā, kas saskaņā ar iepriekš minētā lēmuma 2. pantu kopīgi un solidāri uzlikts TOTAL FRANCE un TOTAL SA;

               —

               pakārtoti samazināt, pamatojoties uz EKL 229. pantu, attiecīgo naudas sodu;

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītājs lūdz daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmumu C(2008) 5476, galīgā redakcija, lietā COMP/39.181 — sveču vasks, ar kuru Komisija noteica, ka noteikti uzņēmumi, tostarp prasītājs, nosakot cenas, sadalot parafīna vaska tirgu Eiropas Ekonomiskā Zonā (EEZ) un Vācijas jēlvaska tirgū, ir pārkāpuši EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. panta 1. punktu.
   Savu prasījumu pamatojumā prasītājs norāda uz šādiem deviņiem pamatiem, ar kuriem apgalvo, ka:

               —

               pārkāptas tiesības uz aizstāvību un prasītāja nevainīguma prezumpcija tiktāl, ciktāl ar apstrīdēto lēmumu nav ievērota šo tiesību piemērošanas joma ratione personae un izmeklēšanas posmā tika pārkāpta procedūra, un lēmuma pamatojumā ir pretrunas;

               —

               pretrunas pamatojumā ir saistītas ar: i) vajadzību pārliecināties, vai mātes sabiedrībai faktiski bija izšķiroša ietekme pār tās filiāli; un ii) vai ietekmes saturs, kas mātes sabiedrībai ir pār meitas sabiedrību, ir tāds, lai varētu apgalvot, ka mātes sabiedrība ir veikusi pārkāpumu;

               —

               pārkāpti tiesību noteikumi, ar kuriem tiek regulēta EKL 81. panta pārkāpumu cēloņu noteikšana starp uzņēmumu grupām tiktāl, ciktāl: i) apstrīdētajā lēmumā ir kļūdaini norādīts, ka Komisijai nebija pienākums iesniegt pierādījumus, kas pamatotu šo pieņēmumu; un ii) ar apstrīdēto lēmumu tika pārkāpts meitas uzņēmumu tiesiskās un ekonomiskās autonomijas princips, uz kuru ir balstīts valsts tiesiskais regulējums sabiedrību tiesību jomā;

               —

               pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā tiktāl, ciktāl: i) fakts, ka TOTAL SA iecēla locekļus TOTAL FRANCE valdē, nepamato pieņēmumu par izšķirošu ietekmi; un ii) pierādījumus, kurus iesniedza TOTAL SA, deva iespēju neapstrīdamā veidā apgalvot izšķirošas ietekmes esamību;

               —

               pārkāpts individuālas atbildības un sodu individuālas attiecināmības princips un tiesiskuma princips, jo Komisija uzskatīja, ka TOTAL SA un TOTAL FRANCE ir viena saimnieciska vienība;

               —

               tiesiskās drošības un labas pārvaldības princips pārkāpts tiktāl, ciktāl: i) TOTAL SA uzskata par vainīgu pārkāpumā, kuru iespējami veica tās meitas uzņēmums TOTAL FRANCE un kurš ir balstīts uz jaunu kritēriju; un ii) pretēji tam, ko Komisija apņēmās darīt, Komisija situāciju neizvērtēja kā atsevišķu konkrētu gadījumu;

               —

               nepareizi izmantotas pilnvaras, jo Regulas Nr. 1/2003 mērķis ir sodīt uzņēmumus, kas ir pārkāpuši konkurences tiesību noteikumus, nevis palielināt sodu attiecīgajam uzņēmumam, iesaistot mātes sabiedrību;

               —

               pārkāpts samērīguma princips tiktāl, ciktāl prasītājam un tā meitas sabiedrībai piemērotā naudas soda galīgais apmērs bija pilnībā nesaistīts ar pārdoto preču vērtību saistībā ar lēmumā apgalvoto pārkāpumu; un

               —

               būtu jāsamazina naudas sods, jo apgalvotās darbības nebija ne būtiskas, ne tik ilgas, kā Komisijas tās apgalvoja, kā arī tika nodarīts prasītāja tiesību uz aizstāvību pārkāpums.


title: Lieta C-68/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. februārī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) — Slovenská sporiteľňa, a.s./Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. februārī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) — Slovenská sporiteľňa, a.s./Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

   (Lieta C-68/12)
   2012/C 165/13
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Slovenská sporiteľňa, a.s.

      Atbildētājs: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 101. panta 1. punktu (iepriekš — EKL 81. panta 1. punkts) var interpretēt tādējādi, ka juridiska nozīme ir tam, ka konkurents (uzņēmējs), kam citu konkurentu (uzņēmēju) aizliegta vienošanās ir radījusi zaudējumus, aizliegtas vienošanās noslēgšanas brīdī attiecīgajā tirgū uzņēmējdarbību veica nelikumīgi?

               2)

               Vai, interpretējot LESD 101. panta 1. punktu (iepriekš — EKL 81. panta 1. punkts), juridiska nozīme ir tam, ka aizliegtas vienošanās noslēgšanas brīdī minētā konkurenta (uzņēmēja) uzņēmējdarbības likumību nebija apšaubījušas Slovākijas Republikas kompetentās uzraudzības iestādes?

               3)

               Vai LESD 101. panta 1. punktu (iepriekš — EKL 81. panta 1. punkts) var interpretēt tādējādi, ka, lai konstatētu, ka pastāv konkurenci ierobežojoša vienošanās, ir jāpierāda uzņēmuma juridiskā pārstāvja personīgā darbība vai pilnvarojuma veidā pausta šī uzņēmuma juridiskā pārstāvja, kas bija/varēja būt konkurenci ierobežojošas vienošanās dalībnieks, personīgā piekrišana kāda tā darbinieka rīcībai, ja uzņēmums nav distancējies no šī darbinieka rīcības un tajā pašā laikā pat ir izpildījis vienošanos?

               4)

               Vai LESD 101. panta 3. punktu (iepriekš — EKL 81. panta 3. punkts) var interpretēt kā tādu, kas ir piemērojams arī aizliegtai vienošanās atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam (iepriekš EKL 81. panta 1. punkts), kurai būtībā ir no tirgus izslēdzoša ietekme attiecībā uz konkrētu individuālu konkurentu (uzņēmēju), saistībā ar kuru vēlāk ir ticis konstatēts, ka tas ir veicis darījumus ārvalsts valūtā bezskaidras naudas maksājumu tirgū, bet tam nebija attiecīgas licences saskaņā ar valsts tiesībām?


title: Lieta C-124/14: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 23. janvāra rīkojums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/16

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 23. janvāra rīkojums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-124/14) (1)

   (2015/C 127/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014.


title: Lieta C-222/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 11. maijā iesniedza Tartu Ringkonnakohus (Igaunija) — A. Karuse AS/Politsei- ja Piirivalveamet

text:
               14.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 11. maijā iesniedza Tartu Ringkonnakohus (Igaunija) — A. Karuse AS/Politsei- ja Piirivalveamet

   (Lieta C-222/12)
   2012/C 209/08
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Tartu Ringkonnakohus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: A. Karuse AS

      Atbildētāja: Politsei- ja Piirivalveamet

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 561/2006 (1) 13. panta 1. punkta h) apakšpunktā paredzētā izņēmuma definīcijā izmantotais formulējums “saistībā ar ceļu uzturēšanu” ir interpretējams tādējādi, ka tas attiecas uz pašizgāzēju ar kopējo masu 25,5 tonnas, kas pa publisku lauku ceļu pārvadā granti no raktuvēm uz vietu, kur tiek veikti ceļu uzlabošanas un uzturēšanas darbi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 (OV L 102, 1. lpp.).


title: Lieta C-214/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. maijā iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Município de Vila Pouca de Aguiar/Sá Machado & Filhos, S.A., Norcep Construções e Empreendimentos, L.da

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. maijā iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Município de Vila Pouca de Aguiar/Sá Machado & Filhos, S.A., Norcep Construções e Empreendimentos, L.da

   (Lieta C-214/15)
   (2015/C 254/09)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Município de Vila Pouca de Aguiar

      Atbildētājas: Sá Machado & Filhos, S.A., Norcep Construções e Empreendimentos, L.da

      Prejudiciālais jautājums

   Vai saskaņā ar Savienības tiesībām, it īpaši Direktīvas 2004/18/EK (1) 55. pantu, piešķirot publiskā būvdarbu līguma slēgšanas tiesības, ir atļauts nekavējoties noraidīt pretendenta piedāvājumu, kuram tā iesniegšanas brīdī tam nav pievienots dokuments, ar kuru tiktu pamatota tā “nepamatoti zemā cena”, ja specifikācijā ir noteikti šī jēdziena kritēriji [skat. “specifikācijas” 09./C1 punktu]?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta F-57/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. maijā  —  Hinderyckx  pret Padomi

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/42

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. maijā — Hinderyckx pret Padomi
   (Lieta F-57/06)
   (2006/C 178/78)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jacques Hinderyckx, Brisele, Beļģija (pārstāvis — J. A. Martin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kurā nolemts 2005. amatā paaugstināšanas gadā prasītāju nepaaugstināt B*8 pakāpē;

               —

               paaugstināt prasītāju B*8 pakāpē;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam summu EUR 2 400 apmērā, atlīdzinot viņam visus nodarītos zaudējumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas 1994. gada 1. aprīlī bija uzsācis darbu Eiropas Parlamentā, kā B*7 pakāpes ierēdnis 2004. gada 16. jūlijā tika pārcelts darbā uz Padomes ģenerālsekretariātu. Savā prasībā viņš apstrīd iecēlājinstitūcijas lēmumu 2005. amatā paaugstināšanas gadā viņu nepaaugstināt B*8 pakāpē.
   Prasītājs izvirza divus pamatus, no kuriem pirmais ir balstīts uz to, ka viņš ir ilgi nostrādājis attiecīgajā pakāpē, un uz to, ka viņa darbs Eiropas Parlamentā ir bijis izcils.
   Kā otro pamatu prasītājs norāda to, ka iecēlājinstitūcijai bija jāizskaidro, kādā veidā Paaugstināšanas konsultatīvā komisija savā procedūrā bija ņēmusi vērā strukturālās atšķirības Eiropas Parlamenta un Padomes novērtējuma ziņojumos. Turklāt prasītājs apgalvo, ka lai nodrošinātu vienlīdzīgas iespējas kandidātiem no dažādām iestādēm, Padomei bija jāpieņem precīzi noteikumi, kas atbilstu Civildienesta noteikumiem un nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi, salīdzinoši izvērtējot nopelnus. Tas, ka nepastāv šādi noteikumi, ir novedis pie tā, ka Padome lēmumus pieņem pēc saviem ieskatiem.


title: Lieta T-308/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — Buffalo Milke Automotive Polishing Products /ITSB — Werner & Mertz ( “BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “BÚFALO” — Pierādījumu sniegšana pirmo reizi Apelāciju padomē — Rīcības brīvība, ko piešķir Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts) — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/12

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — Buffalo Milke Automotive Polishing Products/ITSB — Werner & Mertz (“BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products”)
   (Lieta T-308/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “BÚFALO” - Pierādījumu sniegšana pirmo reizi Apelāciju padomē - Rīcības brīvība, ko piešķir Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts) - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)
   2012/C 6/19
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc. (Pleasanton, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — F. de Visscher, E. Cornu un D. Moreau, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Werner & Mertz GmbH (Mainca, Vācija) (pārstāvji — M. Thewes, V. Wiot, pēc tam M. Thewes un P. Reuter, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 8. septembra lēmumu lietā R 1094/2005-2 par iebildumu procesu starp Werner & Mertz GmbH un Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-353/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. augustā — Aleris /ITSB — Carefusion 303 ( “ALARIS” )

text:
               13.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/12

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. augustā — Aleris/ITSB — Carefusion 303 (“ALARIS”)
   (Lieta T-353/12)
   2012/C 311/15
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aleris Holding AB (Stokholma, Zviedrija) (pārstāvji — A. Kylhammar un K. Westerberg, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Carefusion 303, Inc. (San Diego, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

   atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2012. gada 11. maija lēmumu lietā R 334/2011-5, kā arī Atcelšanas lēmuma 2. sadaļu, un taisīt nolēmumu atbilstoši prasītājas prasījumiem, un
   uzdot atbildētājam kā lietas dalībniekam, kam nolēmums nav labvēlīgs, segt visus izdevumus un maksas, kas radušies prasītajai tiesvedībā Anulēšanas nodaļā, Apelāciju padomē un Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: vārdiska preču zīme “ALARIS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 10., 37. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 571521

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmi daļēji atcelt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: vispārējo principu, kas piemērojami tādas atcelšanas tiesvedībā, kas pamatota ar preču zīmes neizmantošanu, pārkāpums. Padomes Regulas Nr. 207/2009 15. un 9. panta pārkāpums.


title: Lieta T-554/08: Prasība, kas celta 2008. gada 8. decembrī — Evropaïki Dynamiki /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 8. decembrī — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-554/08)
   (2009/C 55/62)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis, P. Katsimani un M. Dermitzakis, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ĢD TAXUD [Nodokļu politikas un muitas savienības ģenerāldirektorāts] lēmumu noraidīt prasītāja piedāvājumu, ko tā bija iesniegusi, atsaucoties uz uzaicinājumu uz konkursu TAXUD/2007/AO-005 (TIMEA) par “Pakalpojumu sniegšana saistībā ar Kopienas datorprogrammatūru muitas, akcīzes un nodokļu jomās” (OV 2008/S 203-268728), kas prasītājai tika paziņots ar 2008. gada 26. septembra vēstuli, un visus turpmākos saistītos Komisijas lēmumus, tostarp lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības veiksmīgajam pretendentam;

               —

               piespriest ĢD TAXUD atlīdzināt prasītājai zaudējumus, kas tai radušies saistībā ar attiecīgo konkursa procedūru EUR 7 638 125 apmērā;

               —

               piespriest ĢD TAXUD atlīdzināt prasītājas tiesāšanās un citus izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību, pat ja tā tiktu noraidīta.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja vēlas, lai atbilstoši EKL 230. pantam tiktu atcelts Eiropas Komisijas (ĢD TAXUD) lēmums noraidīt prasītājas piedāvājumu, ko tā bija iesniegusi, atsaucoties uz uzaicinājumu uz konkursu TAXUD/2007/AO-005 (TIMEA) par “Pakalpojumu sniegšana saistībā ar Kopienas datorprogrammatūru muitas, akcīzes un nodokļu jomās” (OV 2008/S 203-268728), kas prasītājai tika paziņots ar 2008. gada 26. septembra vēstuli, kā arī panākt zaudējumu atlīdzību atbilstoši EKL 235. pantam.
   Prasītāja apgalvo, ka Vērtēšanas komiteja ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, izvērtējot piedāvājumus. Prasītāja norāda, ka Vērtēšanas komiteja nav ievērojusi Komisijas vispārējo praksi un nav ņēmusi vērā noteikumus, kas ietverti TIMEA specifikācijā, kuros paredzēts, ka līgumslēdzējām iestādēm ir uzaicinājuma uz konkursu atlases posmā ir jāsazinās ar piedāvājuma iesniedzēju un jālūdz papildu informācija un paskaidrojumi. Vēl tiek norādīts, ka līgumslēdzēja iestāde ir pārkāpusi Finanšu regulas 100. pantu un labas pārvaldības un tiesiskās paļāvības principus. Turklāt prasītāja apgalvo, ka līgumslēdzēja iestāde ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras un pārkāpusi pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principus, kas paredzēti Finanšu regulas 93. panta 1. punktā.
   Prasītāja uzskata, ka atbildētāja nav sniegusi tai pietiekamu analīzi par pārbaudēm, kuras tika veiktas pēc tam, kad prasītāja bija iesniegusi savus apsvērumus par izvērtējuma ziņojumu.
   Prasītāja norāda, ka atbildētāja ir ļaunprātīgi izmantojusi atlases kritērijus, lai prasītājas piedāvājums atlasi neizturētu. Tādējādi rīkojoties, tā ir pārkāpusi Komisijas (EK, Euratom) Regulas Nr. 2342/2002 (1) 134. panta 2. punktu un 148. panta 3. punktu, kā arī Direktīvas 92/50 (2) 32. panta 2. punktu.

      (1)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [pakalpojumu publisko līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai] (OV L 209, 1. lpp.).


title: Lieta F-48/13: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums – CW/Parlaments Civildienests — Ierēdņi — Novērtējuma ziņojums — Novērtējuma ziņojumā ietvertie vērtējumi un piezīmes — Acīmredzamas kļūdas novērtējumā — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Neesamība

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/51

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums – CW/Parlaments
   (Lieta F-48/13) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - Novērtējuma ziņojumā ietvertie vērtējumi un piezīmes - Acīmredzamas kļūdas novērtējumā - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Neesamība)
   2014/C 421/71
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CW (pārstāvis – C. Bernard-Glanz, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Dean un S. Alves)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītājas novērtējuma ziņojumu par 2011. novērtēšanas gadu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CW sedz savus un atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.07.2013, 63. lpp.


title: Lieta C-99/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christian Liffers/Producciones Mandarina SL, Mediaset España Comunicación SA, agrāk – Gestevisión Telecinco SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Intelektuālais īpašums — Direktīva 2004/48/EK — 13. panta 1. punkts — Audiovizuāls darbs — Kontrafakta darbība — Zaudējumu atlīdzība — Aprēķināšanas kārtība — Vienreizējs maksājums — Morālais kaitējums — Iekļaušana

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/15

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christian Liffers/Producciones Mandarina SL, Mediaset España Comunicación SA, agrāk – Gestevisión Telecinco SA

   (Lieta C-99/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais īpašums - Direktīva 2004/48/EK - 13. panta 1. punkts - Audiovizuāls darbs - Kontrafakta darbība - Zaudējumu atlīdzība - Aprēķināšanas kārtība - Vienreizējs maksājums - Morālais kaitējums - Iekļaušana)
   (2016/C 156/20)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Christian Liffers

      Atbildētājas: Producciones Mandarina SL, Mediaset España Comunicación SA, agrāk – Gestevisión Telecinco SA

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 13. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir ļauts personai, kas cietusi no intelektuālā īpašuma tiesību aizskāruma un prasa atlīdzinājumu par tai nodarīto materiālo kaitējumu, ko saskaņā ar šā panta 1. punkta otrās daļas b) apakšpunktu aprēķina, pamatojoties uz honorāru un maksājumu summu, kas tai pienāktos, ja pārkāpējs tai būtu lūdzis atļauju izmantot attiecīgās intelektuālā īpašuma tiesības, prasīt arī minētā panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunktā paredzēto atlīdzinājumu par tai nodarīto morālo kaitējumu.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Apvienotās lietas C-197/11 un C-203/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 8. maija spriedums ( Cour constitutionnelle (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eric Libert , Christian Van Eycken , Max Bleeckx , Syndicat national des propriétaires et copropriétaires (ASBL) , Olivier de Clippele / Gouvernement flamand (C-197/11), All Projects & Developments NV u.c./ Vlaamse Regering (C-203/11) (Pamatbrīvības — Ierobežojums — Pamatojums — Valsts atbalsts — Jēdziens “būvdarbu publiskā iepirkuma līgums” — Noteiktu pašvaldību teritorijās esošie zemes gabali un ēkas — Reģionālais tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesību uz zemes gabaliem un ēkām pāreja ir pakļauta potenciālā pircēja vai īrnieka “pietiekamas saiknes” ar mērķa pašvaldību esamībai — Zemes gabalu īpašniekiem un attīstītājiem uzliktais sociālais pienākums — Nodokļu stimulēšana un subsidēšanas mehānismi)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 8. maija spriedums (Cour constitutionnelle (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eric Libert, Christian Van Eycken, Max Bleeckx, Syndicat national des propriétaires et copropriétaires (ASBL), Olivier de Clippele/Gouvernement flamand (C-197/11), All Projects & Developments NV u.c./Vlaamse Regering (C-203/11)
   (Apvienotās lietas C-197/11 un C-203/11) (1)

   (Pamatbrīvības - Ierobežojums - Pamatojums - Valsts atbalsts - Jēdziens “būvdarbu publiskā iepirkuma līgums” - Noteiktu pašvaldību teritorijās esošie zemes gabali un ēkas - Reģionālais tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesību uz zemes gabaliem un ēkām pāreja ir pakļauta potenciālā pircēja vai īrnieka “pietiekamas saiknes” ar mērķa pašvaldību esamībai - Zemes gabalu īpašniekiem un attīstītājiem uzliktais sociālais pienākums - Nodokļu stimulēšana un subsidēšanas mehānismi)
   2013/C 225/06
   Tiesvedības valoda — franču un holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   (lieta C-197/11)

      Prasītāji: Eric Libert, Christian Van Eycken, Max Bleeckx, Syndicat national des propriétaires et copropriétaires (ASBL), Olivier de Clippele

      Atbildētāja: Gouvernement flamand

      piedaloties: Collège de la Commission communautaire française, Gouvernement de la Communauté française, Conseil des ministres

   (lieta C-203/11)

      Prasītāji: All Projects & Developments NV u.c.

      Atbildētāja: Vlaamse Regering

      piedaloties: College van de Franse Gemeenschapscommissie, Franse Gemeenschapsregering, Ministerraad, Immo Vilvo NV, PSR Brownfield Developers NV

      Priekšmets

   (lieta C-197/11)
   Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour constitutionnelle — LESD 21., 45., 49., 56. un 63. panta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), 22. un 24. panta interpretācija — Reģionālā tiesiskā regulējuma, atbilstoši kuram zemesgabalu un uz tiem esošu ēku īpašumtiesību nodošana ir pakļauta nosacījumam, ka to ieguvējs vai atsavinātājs pierāda pietiekamu saikni ar šo pašvaldību, saderība ar šīm tiesību normām — Tiesību uz brīvu apriti un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā pārkāpums — Vispārēju interešu mērķis — Samērīguma princips
   (lieta C-203/11)
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Grondwettelijk Hof — LESD 21., 45., 49., 56., 63., 107. un 108. panta, kā arī EKL 86. panta 2. punkta interpretācija — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), 22. un 24. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.) 2. panta 2. punkta a) un j) apakšpunkta, 4. panta 6. punkta un 9., 14. un 15. panta interpretācija — Valsts atbalsts — Reģionālais tiesiskais regulējums par zemes un nekustamo īpašumu politiku — Sociālie mājokļi — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Ierobežojumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 21., 45., 49., 56. un 63. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 22. un 24. pantā netiek pieļauts tāds tiesiskais regulējums kā Flandrijas reģiona 2009. gada 27. marta Dekrēta par zemes un nekustamo īpašumu politiku 5. grāmatā paredzētais, saskaņā ar kuru tiesību uz Vlaamse Regering noteiktu atsevišķu pašvaldību teritorijās esošu nekustamu īpašumu pāreja ir pakļauta provinces novērtēšanas komisijas pārbaudei par “pietiekamas saiknes” starp potenciālā pircēja vai īrnieka un šīm pašvaldībām esamību;

               2)

               LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts tāds tiesiskais regulējums kā minētā Flandrijas reģiona dekrēta 4. grāmatā noteiktais, saskaņā ar kuru noteiktiem saimnieciskās darbības subjektiem ir uzlikts “sociālais pienākums”, piešķirot tiem būvniecības vai detālplānošanas atļauju, ja iesniedzējtiesa konstatē, ka šis tiesiskais regulējums ir nepieciešams un atbilstošs, lai īstenotu mērķi nodrošināt pietiekamu mājokļu piedāvājumu personām, kurām ir mazi ienākumi, vai citām nelabvēlīgām vietējo iedzīvotāju kategorijām;

               3)

               šajā pašā Flandrijas reģiona dekrētā paredzētie nodokļu stimulēšanas pasākumi un subsidēšanas mehānismi var tikt atzīti par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai ir izpildīti ar valsts atbalsta esamību saistītie nosacījumi, un apstiprinošas atbildes gadījumā attiecībā uz šī dekrēta 4. grāmatā paredzētajiem pasākumiem, ar kuriem tiek kompensēts zemes gabalu attīstītājiem un īpašniekiem uzliktais sociālais pienākums, ir jāpārbauda, vai šādiem pasākumiem tomēr nav piemērojams Komisijas 2005. gada 28. novembra Lēmums 2005/842/EK par [EKL] 86. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem dažiem uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi;

               4)

               tādu sociālo mājokļu realizēšana, kuri pēc tam par iepriekš noteiktu cenu ir jāpārdod sociālo mājokļu publisko tiesību iestādei vai pakalpojumu sniedzējam, kurš šos mājokļus ir realizējis un kurš aizstāj šo iestādi, ietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu, piegādes publiskā iepirkuma līgumu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, redakcijā, kura izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 18. jūnija Regulas (EK) Nr. 596/2009, 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā definētajā jēdzienā “būvdarbu publiskā iepirkuma līgums”, ja ir izpildīti šajā noteikumā paredzētie kritēriji, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 211, 16.7.2011.

      OV C 219, 23.7.2011.


title: Lieta C-218/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. maijā iesniedza Tribunale ordinario di Campobasso (Itālija) – krimināllieta pret Gianpaolo Paoletti u.c.

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. maijā iesniedza Tribunale ordinario di Campobasso (Itālija) – krimināllieta pret Gianpaolo Paoletti u.c.
   (Lieta C-218/15)
   (2015/C 262/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Campobasso

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Gianpaolo Paoletti, Umberto Castaldi, Domenico Faricelli, Antonio Angelucci, Mauro Angelucci, Antonio D’Ovidio, Camillo Volpe, Alfredo Viali, Giampaolo Canzano, Raffaele Di Giovanni, Antonio Della Valle

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ECPAK 7. pants, 2000. gada 7. decembrī Nicā pasludinātās Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pants un [LES] 6. pants jāinterpretē tādējādi, ka ar Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai tika atcelts Likumdošanas dekrēta Nr. 286/1998 (konsolidētais teksts [par imigrāciju]) 12. pantā paredzētais un atbilstoši tam sodāmais noziegums par darbību, kas veicina Rumānijas pilsoņu imigrāciju un viņu aizturēšanu Itālijas teritorijā?

               2)

               Vai minētie panti jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz dalībvalstij piemērot atpakaļejoša spēka in mitius principu attiecībā uz personām, kuras pirms 2007. gada 1. janvāra (vai cita vēlāka datuma, kas norāda uz Līguma pilnīgu piemērojamību), kas ir Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai datums, ir kļuvušas vainojamas par Likumdošanas dekrēta Nr. 286/1998 (konsolidētais teksts par imigrāciju) 12. panta pārkāpumu, veicinot Rumānijas pilsoņu imigrāciju, kas kopš 2007. gada 1. janvāra vairs nav noziedzīgs nodarījums?


title: Lieta F-70/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. decembra rīkojums — Lebedef /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — 2008. gada novērtējums — Atbrīvojums no pienākumu pildīšanas uz nepilnu slodzi, lai īstenotu pārstāvību arodbiedrībā — Novērtējuma ziņojums, kas attiecas uz funkcijām, kuras veiktas dienestā, kurā persona strādā — Apspriešanās ar ad hoc grupu — Personālkomitejas īstenota iecelšana amatā — Arodorganizācijas īstenota iecelšana amatā — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/32

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. decembra rīkojums — Lebedef/Komisija
   (Lieta F-70/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - 2008. gada novērtējums - Atbrīvojums no pienākumu pildīšanas uz nepilnu slodzi, lai īstenotu pārstāvību arodbiedrībā - Novērtējuma ziņojums, kas attiecas uz funkcijām, kuras veiktas dienestā, kurā persona strādā - Apspriešanās ar ad hoc grupu - Personālkomitejas īstenota iecelšana amatā - Arodorganizācijas īstenota iecelšana amatā - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2013/C 38/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2008. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               G. Lebedef sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011., 52. lpp.


title: Lieta F-66/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. jūlijā — ZZ /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/51

         Prasība, kas celta 2011. gada 12. jūlijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-66/11)
   2011/C 282/97
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt konkursa “EPSO/AST/111/10 (AST 1)” atlases komisijas priekšsēdētāja pieņemto lēmumu neatļaut prasītājai piedalīties pārbaudījumos

      Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt:

                           —

                           atcelt 2011. gada 7. aprīlī pieņemto lēmumu, ar kuru prasītājai tika atteiktas tiesības piedalīties pārbaudījumos konkursa EPSO/AST/111/10 — AST 1 pakāpes sekretāri ietvaros;

                           —

                           līdz ar to nolemt, ka prasītāja ir atkal jāiekļauj darbā pieņemšanas procesā, kas ir ievadīts ar minēto konkursu, ja vajadzīgs, rīkojot jaunus pārbaudījumus;

               —

               pakārtoti, ja netiktu apmierināta galvenā prasība, quod non, piespriest atbildētājai samaksāt provizoriski un ex aequo et bono EUR 20 000 apmērā noteiktu naudas summu kā atlīdzību par mantisko kaitējumu, tai pieskaitot nokavējuma procentus atbilstoši likumā noteiktajai likmei, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai samaksāt provizoriski un ex aequo et bono EUR 20 000 apmērā noteiktu naudas summu kā atlīdzību par morālo kaitējumu, tai pieskaitot nokavējuma procentus atbilstoši likumā noteiktajai likmei, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-405/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 25. augustā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – PST CLC a.s./Generální ředitelství cel

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 25. augustā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – PST CLC a.s./Generální ředitelství cel

   (Lieta C-405/14)
   (2014/C 431/17)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

   Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: PST CLC a.s.

      Atbildētāja: Generální ředitelství cel

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Komisijas 2004. gada 1. marta Regula (EK) Nr. 384/2004 (1) par dažu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā bija likumīga tās spēkā esamības laikā no 2004. gada 22. marta līdz 2009. gada 22. decembrim, ciktāl tas attiecas uz tās pielikuma 2. punktu, kurā noteikts, ka ierīce, ko veido dzesēšanas radiators un ventilators, ietilpst KN kodā 8414 59 30, un vai tādējādi tā bija piemērojama šajā lietā?

      (1)  OV L 64, 21. lpp.


title: Lieta T-511/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 2. maija rīkojums – Bermejo Garde/CESE

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 2. maija rīkojums – Bermejo Garde/CESE

   (Lieta T-511/16) (1)

   (2017/C 202/45)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 184, 16.6.2014. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-23/14 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.9.2016.).


title: Lieta T-306/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. jūnija rīkojums– Volkswagen AG pret ITSB (Kopienas preču zīme — Daļējs reģistrācijas atteikums — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/29

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. jūnija rīkojums– Volkswagen AG pret ITSB
   (Lieta T-306/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Daļējs reģistrācijas atteikums - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana)
   (2006/C 212/52)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG, Wolfsburg, Vācija (pārstāvis — S. Risthaus, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — B. Müller un G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 7. jūlija lēmumu (lieta R 1012/2001-2) par pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi grafisku preču zīmi, kas ietver vārdisku apzīmējumu “CLIMATIC”
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta C-387/08 P: Tiesas 2009. gada 3. aprīļa rīkojums — VDH Projektentwicklung GmbH, Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Prasība sakarā ar bezdarbību — Direktīva 89/665/EEK — 3. panta 2. punktā paredzētā korekcijas mehānisma neīstenošana no Komisijas puses — Fiziskas un juridiskas personas — Tieša ietekme — Nepieņemamība)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/17

         Tiesas 2009. gada 3. aprīļa rīkojums — VDH Projektentwicklung GmbH, Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-387/08 P) (1)

   (Apelācija - Prasība sakarā ar bezdarbību - Direktīva 89/665/EEK - 3. panta 2. punktā paredzētā korekcijas mehānisma neīstenošana no Komisijas puses - Fiziskas un juridiskas personas - Tieša ietekme - Nepieņemamība)
   2009/C 205/30
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: VDH Projektentwicklung GmbH, Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH (pārstāvis — C. Antweiler, advokāts)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. jūnija rīkojumu lietā T-185/08 VDH Projektentwicklung un Edeka Rhein-Ruhr/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa kā acīmredzami nepieņemamu noraidīja prasību, kuras priekšmets bija prasība sakarā ar bezdarbību, lai konstatētu Komisijas bezdarbību tādēļ, ka attiecībā uz publisko darbu koncesijas noslēgšanu un vispārēja uzņēmuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu Komisija neesot bez kavēšanās īstenojusi Direktīvas 89/665/EEK 3. panta paredzēto korekcijas mehānismu un Vācijas Federatīvajai Republikai nosūtījusi minētas direktīvas 3. panta 2. punktā paredzēto paziņojumu — Fizisku un juridisku personu prasība sakarā ar bezdarbību — Noteikums, ka ar aktu, sakarā ar kuru attiecīgai iestādei tiek pārmesta bezdarbība, prasītājam jābūt tieši skartam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               VDH Projektentwicklung GmbH un Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 141, 20.6.2009.


title: Lieta T-159/17: Prasība, kas celta 2017. gada 10. martā – Claro Sol Cleaning/EUIPO – Solemo (“Claro Sol Facility Services desde 1972”)

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/30

         Prasība, kas celta 2017. gada 10. martā – Claro Sol Cleaning/EUIPO – Solemo (“Claro Sol Facility Services desde 1972”)
   (Lieta T-159/17)
   (2017/C 195/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Claro Sol Cleaning, SLU (Madride, Spānija) (pārstāvis – N. Fernandez)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Solemo Oy (Helsinki, Somija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Claro Sol Facility Services desde 1972” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 318 993

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmums lietā R 478/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 478/2016-1, ar kuru daļēji tika apmierināta Solemo Oy iesniegtā apelācijas sūdzība un daļēji tika atcelts lēmums iebildumu procesā Nr. B 2472267 pret Eiropas Savienības preču zīmes pieteikumu Nr. 13.318.993 “Claro Sol Facility Services desde 1972”, kura ir prasītājas īpašumā, kā rezultātā iepriekšminētā preču zīme tika noraidīta 37. un 39. klasē un daļēji – 35. klasē;

               —

               atļaut reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 10581619 “Claro Sol Facility Services desde 1972” attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 35., 37. un 39. klasē, jo nepastāv iespēja maldināt sabiedrību tajā teritorijā, kurā agrākā valsts preču zīme “SOL”, kuras īpašnieks ir persona, kas iestājusies lietā, un kura ir reģistrēta Somijā ar Nr. 250.356, ir aizsargāta;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-26/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 8. jūlija spriedums – Morgan /ITSB Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Novērtējuma ziņojums — Prasība atcelt novērtējuma ziņojumu

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/73

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 8. jūlija spriedums – Morgan/ITSB
   (Lieta F-26/13) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Novērtējuma ziņojums - Prasība atcelt novērtējuma ziņojumu)
   2014/C 315/123
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rhys Morgan (Alikante, Spānija) (pārstāvis – H. Tettenborn, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji G. Faedo, vēlāk M. Paolacci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu attiecībā uz laiku no 2010. gada 1. oktobra līdz 2011. gada 30. septembrim un prasība par zaudējumu atlīdzināšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rhys Morgan sedz savus un atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013., 56. lpp.


title: Lieta T-238/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. aprīļa rīkojums – EGBA un RGA/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Izlozes un azartspēles — Atbalsts, ko Francija plāno sniegt zirgu skriešanās sacīkšu sabiedrībām — Parafiskāls nodoklis, ko iekasē par zirgu skriešanās sacīkšu derībām tiešsaistē — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Apvienība — Individuāla skāruma neesamība — Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Nepieņemamība

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/19

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. aprīļa rīkojums – EGBA un RGA/Komisija
   (Lieta T-238/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Izlozes un azartspēles - Atbalsts, ko Francija plāno sniegt zirgu skriešanās sacīkšu sabiedrībām - Parafiskāls nodoklis, ko iekasē par zirgu skriešanās sacīkšu derībām tiešsaistē - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Apvienība - Individuāla skāruma neesamība - Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Nepieņemamība)
   (2016/C 222/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Gaming and Betting Association (EGBA) (Brisele, Beļģija) un The Remote Gambling Association (RGA) (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – S.-P. Brankin, solicitor, T. De Meese, E. Wijckmans un M. Mudrony, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouchagiar un P.-J. Loewenthal)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji – D. Colas un J. Bousin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmumu 2014/19/ES par valsts atbalstu SA.30753 (C 34/10) (ex N 140/10), ko Francija plāno sniegt zirgu skriešanās sacīkšu sabiedrībām (OV 2014, L 14, 17. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               European Gaming and Betting Association (EGBA) un The Remote Gambling Association (RGA) sedz savus, kā atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: Lieta T-373/09: Prasība, kas celta 2009. gada 25. septembrī — El Corte Inglés /ITSB — Pucci International ( Emidio Tucci )

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/56

         Prasība, kas celta 2009. gada 25. septembrī — El Corte Inglés/ITSB — Pucci International (“Emidio Tucci”)
   (Lieta T-373/09)
   2009/C 282/105
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      El Corte Inglés, SA, Madride (Spānija) (pārstāvis — J. Rivas Zurdo, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Emilio Pucci International BV, Amsterdama (Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 18. jūnija lēmumu apvienotajās lietās 770/2008-2 un 826/2008-2 daļā, kurā daļēji apmierinātas prasītājas un atbildētājas iesniegtās apelācijas sūdzības, noraidot Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 3 679 591 attiecībā uz 3., 18., 24., 25. klasi un attiecībā uz “Tīrīšanas līdzekļiem; dzelzs skaidām” 21. klasē;

               —

               atzīt Kopienas preču zīmes reģistrāciju pilnībā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “EMIDIO TUCCI” (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 679 594) ar rokrakstā atveidotiem burtiem attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst no 1. līdz 45. klasei

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece:
      EMILIO PUSSI INTERNATIONAL B.V.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme “EMILIO PUCCI” Nr. 203570 (18. un 24. klase), Itālijas vārdiskas preču zīmes Nr. 769250 (3., 14., 18., 21., 24., 25. un 33. klase) un Nr. 274991 (9., 12., 18., 20., 26., 27. un 34. klase) un Itālijas grafiska preču zīme Nr. 275894 (14., 18., 24. un 25. klase)

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt prasītājas un atbildētājas iesniegtās apelāciju sūdzības

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija.