title: Lieta T-264/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. aprīļa spriedums – Gameart/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, kas attiecas uz procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi — Dalībvalsts sagatavoti dokumenti — Dalībvalstij adresēts pieteikums par piekļuvi dokumentiem — Piekļuves pieteikuma pārsūtīšana Komisijai — Piekļuves atteikums — Komisijas kompetence — Iestādes sagatavots dokuments — Regulas (EK) Nr. 1049/2001 5. pants

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/18

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. aprīļa spriedums – Gameart/Komisija
   (Lieta T-264/15) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kas attiecas uz procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi - Dalībvalsts sagatavoti dokumenti - Dalībvalstij adresēts pieteikums par piekļuvi dokumentiem - Piekļuves pieteikuma pārsūtīšana Komisijai - Piekļuves atteikums - Komisijas kompetence - Iestādes sagatavots dokuments - Regulas (EK) Nr. 1049/2001 5. pants)
   (2017/C 195/24)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gameart sp. z o.o. (Belsko-Bjala, Polija) (pārstāvis – P. Hoffman, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Hottiaux, A. Buchet un M. Konstantinidis)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji – B. Majczyna, M. Kamejsza un M. Pawlicka), Eiropas Parlaments (pārstāvji – D. Warin un A. Pospíšilová Padowska) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji J. B. Laignelot, K. Pleśniak un E. Rebasti, vēlāk J. B. Laignelot un E. Rebasti)

      Priekšmets

   Par prasību saskaņā ar LESD 263. pantu, kuras mērķis ir atcelt Komisijas 2015. gada 18. februāra lēmumu, ciktāl ar to tiek noraidīts pieteikums par piekļuvi Polijas Republikas sagatavotiem dokumentiem, ko tai pēdējā minētā bija iesniegusi, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 5. panta otro daļu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2015. gada 18. februāra lēmumu, ciktāl ar to tiek noraidīts pieteikums par piekļuvi Polijas Republikas sagatavotiem dokumentiem, ko tai pēdējā minētā bija iesniegusi, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 5. panta otro daļu;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Polijas Republika, Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta T-163/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bundesverband deutscher Banken e.V. iesniedza 2005. gada 27. aprīlī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/28

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bundesverband deutscher Banken e.V. iesniedza 2005. gada 27. aprīlī
   (Lieta T-163/05)
   (2005/C 155/54)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 27. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Bundesverband deutscher Banken e.V., kuru pārstāv H.-J. Nīmeijers [H.-J. Niemeyer] un K.-S. Šolcs [K.-S. Scholz], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu lietā C(2004) 3931 fin. COR — Landesbank Hessen-Thüringen — Girozentrale;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs iebilst Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumam C(2004) 3931 fin. COR par Vācijas Federālās Republikas sniegto atbalstu Landesbank Hessen-Thüringen — Girozentrale (Helaba). Apstrīdētajā lēmumā Komisija tostarp atzīst, ka atteikšanās no atbilstošas atlīdzības 0,3 % apmērā gadā attiecībā uz kapitāla daļu, ko Hesenes federālā zeme nodeva Helaba, ir atbalsts, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu.
   Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj EKL 87. panta 1. punktu, jo:

               —

               Komisija piemēroja nepareizu laika posmu vērtējumā par normālu tirgus atlīdzību, un tādējādi nepareizi piemēroja tirgus ekonomikas kapitālieguldījumu kritēriju;

               —

               kapitālieguldījuma tiesiskā un ekonomiskā kvalifikācija bija kļūdaina;

               —

               atlīdzināmās kapitāla bāzes noteikšana bija kļūdaina;

               —

               Komisija kļūdījās, nosakot “atbilstošu atlīdzību” par Helaba kapitālieguldījumu.

         Papildus minētajam prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo ar to ir pārkāpts pienākums sniegt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu. Prasītājs norāda, ka, samazinot visas Helaba refinansēšanas izmaksas, pamatojoties uz nepietiekamu kapitālieguldījuma likviditāti, netika norādīts pietiekams pamatojums. Prasītājs apgalvo, ka šāds refinansēšanas izmaksu samazinājums arī ir pretrunā EKL 87. panta 1. punktam.


title: Lieta C-198/10: Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 9. septembra rīkojums ( Corte d'appello di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cassina S.p.A./Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Rūpnieciskais un komercīpašums — Direktīva 98/71/EK — Dizainparaugu tiesiskā aizsardzība — 17. pants — Pienākums vienlaicīgi aizsargāt dizainparaugus un autortiesības — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru no autortiesību aizsardzības izslēdz dizainparaugus, kas atradās vispārējā lietošanā pirms šī tiesiskā regulējuma stāšanās spēkā)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/21

      Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 9. septembra rīkojums (Corte d'appello di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cassina S.p.A./Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl

      (Lieta C-198/10) (1)

      (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Rūpnieciskais un komercīpašums - Direktīva 98/71/EK - Dizainparaugu tiesiskā aizsardzība - 17. pants - Pienākums vienlaicīgi aizsargāt dizainparaugus un autortiesības - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru no autortiesību aizsardzības izslēdz dizainparaugus, kas atradās vispārējā lietošanā pirms šī tiesiskā regulējuma stāšanās spēkā)
      (2012/C 25/35)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte d'appello di Milano

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Cassina S.p.A.

         Atbildētājas: Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte d'appello di Milano — Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīvas 98/71/EK par dizainparaugu tiesisko aizsardzību 17. un 19. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru direktīvu transponē, ieviešot autortiesību aizsardzību attiecībā uz dizainparaugiem — Dalībvalsts tiesības paplašināt minētās aizsardzības piešķiršanas nosacījumus

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīvas 98/71/EK par dizainparaugu tiesisko aizsardzību 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru pilnībā vai, ievērojot iepriekšējas izmantošanas robežas, no šajā dalībvalstī noteiktās autortiesību aizsardzības izslēdz dizainparaugus, kas pirms šī tiesiskā regulējuma stāšanās spēkā atradās vispārējā lietošanā attiecībā uz jebkuru trešo personu, kura pirms šī datuma valsts teritorijā jau ražoja un/vai tirgoja preces, kas tika ražotas atbilstoši šiem dizainparaugiem.

         (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta T-453/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. oktobrī — Timsas /Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/59

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. oktobrī — Timsas/Komisija
   (Lieta T-453/08)
   (2008/C 301/97)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Timsas Srl, Arezzo (Itālija) (pārstāvji — D. Dodaro, S. Pinna, S. Cianciullo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas lēmumu tiktāl, ciktāl ar to:

                           a)

                           nosaka, ka “valsts atbalsts, kas tika piešķirts, pamatojoties uz 1998. gada Reģionālo Likumu Nr. 9, kurš prettiesiski tika īstenots ar Itālijas Lēmumu (deliberazione) Nr. 33/6 un uzaicinājumu uz pirmo konkursu, nav saderīgs ar kopējo tirgu, izņemot, ja atbalsta saņēmējs pieteikumu par atbalstu iesniedza, pamatojoties nevis uz šo regulējumu, bet gan uz shēmu, kas bija spēkā pirms sākotnējo investīciju projektu uzsākšanas” (Lēmuma 1. pants);

                           b)

                           piespriež “Itālijas Republikai no saņēmējiem atgūt ar kopējo tirgu nesaderīgu atbalstu, kas nepamatoti tika piešķirts, pamatojoties uz 1. pantā norādīto shēmu” (Lēmuma 2. panta 1. punkts);

                           c)

                           piespriež “Itālijas Republikai atcelt visus veicamos atbalsta, kas piešķirts saskaņā ar 1. pantā norādīto shēmu, maksājumus no datuma, kad stājas spēkā šis lēmums” (Lēmuma 2. panta 4. punkts).

               —

               Prasītāja tāpat lūdz piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētais lēmums šajā lietā ir tāds pats kā lietās T-394/08 Regione Sardegna/Komisija, T-408/08 S.F. Turistico Immobiliare/Padome un Komisija un T-436/08 Studio Vacanze/Komisija.
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā šajās lietās.


title: Lieta F-38/13: Prasība, kas celta 2013. gada 26. aprīlī — ZZ /Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/59

         Prasība, kas celta 2013. gada 26. aprīlī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-38/13)
   2013/C 207/101
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis un D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu uzsākt noteikt pensijas tiesības, kas iegūtas pirms stāšanās amatā, pamatojoties uz jaunajiem VĪN

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pants ir pretlikumīgs;

               —

               atcelt 2012. gada 18. jūnija lēmumu noteikt tiesības uz pensiju, ko prasītājs ieguvis pirms stāšanās amatā, pārskaitot tās uz Eiropas Savienības iestāžu pensiju sistēmu, piemērojot 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgos īstenošanas noteikumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


               9.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/61

         Private Barnehagers Landsforbund 2007. gada 4. aprīļa prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-5/07)
   (2007/C 186/10)
   Private Barnehagers Landsforbund, ko pārstāv Peter Dyrberg un Ingvald Falch, Advokatfirmaet Schjødt, Dronning Mauds gt 11, Oslo, Norway, 2007. gada 4. aprīlī iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzējs prasa, lai Tiesa:

               1.

               atceļ EBTA Uzraudzības iestādes 2007. gada 27. februāra Lēmumu Nr. 39/07/COL par valsts finansējuma piešķiršanu pašvaldību bērnu aprūpes centriem Norvēģijā; un

               2.

               piespriež EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Prasības iesniedzējs ir privāto bērnudārzu asociācija Norvēģijā.

               —

               Prasības iesniedzējs apgalvo, ka bērnudārzu finansēšanas sistēma Norvēģijā ietver valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar EEZ līgumu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestādes 2007. gada 27. februāra Lēmumā Nr. 39/07/COL teikts, ka minētā sistēma neietver šādu valsts atbalstu, pamatojot, pirmkārt, ka bērnudārzus nevar uzskatīt par uzņēmumiem un, otrkārt, ka pasākums nav ietekmējis pārrobežu tirdzniecību. Turklāt, ja šāds atbalsts tiktu sniegts, EBTA Uzraudzības iestāde ir konstatējusi, ka tas būtu saderīgs ar EEZ līgumu saskaņā ar Līguma 59. panta 2. punktu.

               —

               Prasības iesniedzējs apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

                           —

                           nav izpildījusi savu pienākumu uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru;

                           —

                           nav pareizi interpretējusi un piemērojusi EEZ līguma 59. panta 2. punktu un 61. panta 1. punktu;

                           —

                           pārkāpusi Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 16. pantu par pienākumu pamatot lēmumu, kā arī pārkāpusi labas pārvaldības principus, jo īpaši pienākumu veikt objektīvu un rūpīgu lietas izskatīšanu.


title: Lieta T-340/08 P: Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. jūnija rīkojums — Timmer /Revīzijas palāta (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Jauni un būtiski fakti — Acīmredzami daļēji nepieņemama un acīmredzami daļēji nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/17

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. jūnija rīkojums — Timmer/Revīzijas palāta
   (Lieta T-340/08 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Jauni un būtiski fakti - Acīmredzami daļēji nepieņemama un acīmredzami daļēji nepamatota apelācijas sūdzība)
   2009/C 233/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Marianne Timmer, Saint-Sauves-d'Auvergne (Francija) (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J.-M. Stenier un G. Corstens)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 5. jūnija rīkojumu lietā F-123/06 Timmer/Revīzijas palāta (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tiek lūgts atcelt šo rīkojumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2.

               Marianne Timmer sedz savus un atlīdzina Eiropas Kopienas Revīziju palātas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta C-410/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Gießen (Vācija) 2007. gada 3. septembra rīkojumu — Olaf Amadeus Wilhelm Happel / Wetteraukreis

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Gießen (Vācija) 2007. gada 3. septembra rīkojumu — Olaf Amadeus Wilhelm Happel/Wetteraukreis

   (Lieta C-410/07)
   (2007/C 283/27)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Gießen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Olaf Amadeus Wilhelm Happel

      Atbildētājs: Wetteraukreis

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 43. un 49. pants ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem ir pretrunā tāds valsts monopols uz noteiktām azartspēlēm kā, piemēram, sporta derības, ja attiecīgajā dalībvalstī nav saskaņotas un sistemātiskas azartspēļu ierobežošanas politikas, īpaši tādēļ, ka valsts koncesiju saņēmušie pasākumu rīkotāji mudina piedalīties citās azartspēlēs — kā valsts loterijas un kazino — un tādējādi privāti pakalpojumu sniedzēji var sniegt citas spēles ar tādu pašu vai vēl augstāku iespējamo atkarību izraisošo potenciālu — kā derības par noteiktiem sporta pasākumiem (kā zirgu skriešanās sacensības) un spēļu automātu pakalpojumi?

               2)

               Vai EKL 43. un 49. pants ir interpretējami tādejādi, ka attiecīgi norīkoto dalībvalsts iestāžu izsniegtās atļaujas sporta derību organizēšanai, kas nav ierobežotas tikai ar valsts teritoriju, tās saņēmējam, kā arī viņa pilnvarotām trešajām personām tiek piešķirtas tiesības piedāvāt un īstenot līgumu noslēgšanu saistībā ar attiecīgajiem piedāvājumiem arī citās dalībvalstīs bez papildus valsts atļaujas?


title: Lieta T-152/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. martā — El Corte Inglés /ITSB — Azzedine Alaïa ( “ALIA” )

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/44

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. martā — El Corte Inglés/ITSB — Azzedine Alaïa (“ALIA”)
   (Lieta T-152/10)
   2010/C 148/73
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Rivas Zurdo, M. López Camba un E. Seijo Veiguela, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Azzedine Alaïa (Parīze, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes lēmumu,

               —

               piespriest lietas dalībniekam vai lietas dalībniekiem, kuri iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ALIA” (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 788 999) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 14., 18. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Francijas sabiedrība “Azzedine Alaïa”

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiska vārdiska preču zīme “ALAÏA” (Nr. 773 126) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē; Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisko elementu “ALAÏA” (Nr. 3 485 166) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 20. un 25. klasē, un agrāka nereģistrēta preču zīme “ALAÏA”, kas izmantojama apģērbu, sievietēm paredzēto izstrādājumu un modes preču ražošanai un pārdošanai

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija


title: Lieta T-339/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. jūlijā — Gandia Blasco /ITSB — Sachi Premium — Outdoor Furniture ( “Armchairs” )

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 30. jūlijā — Gandia Blasco/ITSB — Sachi Premium — Outdoor Furniture (“Armchairs”)
   (Lieta T-339/12)
   2012/C 295/50
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gandia Blasco, SA (Valensija, Spānija) (pārstāvis — I. Sempere Massa, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sachi Premium — Outdoor Furniture, Lda
       (Estarreja, Portugāle)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2012. gada 25. maija lēmumu R 970/2011-3, atzīt apstrīdēto Kopienas dizainparaugu Nr. 1512633-0001 par spēkā neesošu un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: dizainparaugs attiecībā uz “atzveltnes krēsliem, atpūtas krēsliem” — reģistrēts Kopienas dizainparaugs Nr. 1512633-0001

      Kopienas dizainparauga īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: prasītāja, pamatojoties uz Padomes Regulas Nr. 6/2002 4.-9. pantu, lūdz atzīt par spēkā neesošu reģistrētu Kopienas dizainparaugu; Kopienas dizainparauga reģistrācija Nr. 52113-0001 attiecībā uz “atzveltnes krēsliem”

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 6/2002 4.-9. panta pārkāpums


title: Lieta T-360/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. jūnijā – Jana shoes u.c./Komisija

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. jūnijā – Jana shoes u.c./Komisija
   (Lieta T-360/17)
   (2017/C 249/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Jana shoes GmbH & Co. KG (Detmolda, Vācija), Novi International GmbH & Co. KG (Detmolda), shoe.com GmbH & Co. KG (Detmolda), Wendel GmbH & Co. KG Schuhproduktionen International (Detmolda) un Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen (Detmolda) (pārstāvji – A. Willems un S. De Knop, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 9. marta Īstenošanas regulu (ES) 2017/423, ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd un Dongguan Texas Shoes Limited Co., un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV 2017, L 64, 72. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Regulu 2017/423, kurai neesot atbilstoša juridiskā pamata, esot pārkāpts LES 5. panta 1. punktā un 5. punkta 2. punktā noteiktais kompetences piešķiršanas princips un katrā gadījumā LES 13. panta 2. punktā paredzētais institucionālā līdzsvara princips.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, neveicot nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14, C&J Clark International pieņemto spriedumu, ar Regulu 2017/423 esot pārkāpts LESD 266. pants.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka uzliekot antidempinga maksājumu tādu apavu importam, “kas notika Komisijas Regulas (EK) Nr. 1472/2006 un Padomes Regulas (ES) Nr. 1294/2009 piemērošanas laikposmā”, ar Regulu 2017/423 esot pārkāpts Regulas (ES) Nr. 2016/1036 1. panta 1. punkts un 10. panta 1. punkts, un tiesiskās paļāvības (atpakaļejošā spēka aizlieguma) principu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka uzliekot antidempinga maksājumu, no jauna nenovērtējot Savienības intereses, ar attiecīgo Regulu 2017/423 esot pārkāpts Regulas 2016/1036 21. pants, un ka katrā ziņā esot acīmredzami kļūdaini secināt, ka antidempinga maksājumu uzlikšana esot bijusi Savienības interesēs.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka pieņemot tiesību aktu, ar kuru esot pārsniegts tas, kas ir vajadzīgs tā mērķa sasniegšanai; ar Regulu 2017/423 esot pārkāpts LES 5. panta 1. punkts.


title: Lieta T-120/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. februārī – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon/EUIPO (“fluo.”)

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/46

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. februārī – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon/EUIPO (“fluo.”)
   (Lieta T-120/17)
   (2017/C 121/66)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Thessaloniki, Grieķija) (pārstāvis – A. Spyridonos, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “fluo” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 664 486

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 2. decembra lēmums lietā R 863/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā ar to ir noraidīts attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikums, un atļaut preču zīmi reģistrēt attiecībā uz visām reģistrācijai pieteiktajām precēm, kas ietilpst Nicas klasifikācijas 9. klasē;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt visus izdevumus saistībā ar procesiem visās instancēs.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-201/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – Rubinum/Komisija Sabiedrības veselība — Pārtikas nekaitīgums — Dzīvnieku barības piedeva — Preparāts Bacillus cereus var. toyoi — Komisijas lēmums apturēt minētā preparāta atļaujas — Veselības apdraudējums — Kļūda tiesību piemērošanā — Piesardzības princips

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/9

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – Rubinum/Komisija
   (Lieta T-201/13) (1)

   (Sabiedrības veselība - Pārtikas nekaitīgums - Dzīvnieku barības piedeva - Preparāts Bacillus cereus var. toyoi - Komisijas lēmums apturēt minētā preparāta atļaujas - Veselības apdraudējums - Kļūda tiesību piemērošanā - Piesardzības princips)
   (2015/C 221/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rubinum, SA (Rubí, Spānija) (pārstāvji – C. Bittner un P.-C. Scheel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi, B. Schima un G. von Rintelen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 25. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 288/2013 par Regulās (EK) Nr. 256/2002, (EK) Nr. 1453/2004, (EK) Nr. 255/2005, (EK) Nr. 1200/2005, (EK) Nr. 166/2008 un (EK) Nr. 378/2009 paredzēto atļauju apturēšanu attiecībā uz preparātu Bacillus cereus var. toyoi (NCIMB 40112/CNCM I-1012) (OV L 86, 15. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rubinum, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 164, 8.6.2013.


title: Lieta F-49/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 12. oktobra spriedums — Wendler /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Izdienas pensija — Pensijas izmaksa — Pienākums atvērt bankas kontu dzīvesvietas valstī — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Absolūts pamats — Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/37

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 12. oktobra spriedums — Wendler/Komisija
   (Lieta F-49/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Izdienas pensija - Pensijas izmaksa - Pienākums atvērt bankas kontu dzīvesvietas valstī - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Absolūts pamats - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   2011/C 13/72
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eberhard Wendler (Laveno Mombello, Itālija) (pārstāvis — M. Müller-Trawinski, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un B. Eggers)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas pieprasījumu prasītājam norādīt bankas kontu viņa dzīvesvietas valstī pensijas maksājumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               E. Wendler prasību noraidīt;

               2)

               E. Wendler sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009, 27. lpp.


title: Lieta T-221/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. jūnijā — Strack /Komisija

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/45

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. jūnijā — Strack/Komisija
   (Lieta T-221/08)
   (2008/C 223/79)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guido Strack, Ķelne (Vācija) (pārstāvis — H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus, it īpaši 2008. gada 19. maija lēmumu, kurus Eiropas Komisijai ir faktiski vai, pamatojoties uz likumisko Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. panta 3. punktā paredzēto noraidīšanas pieņēmumu, pieņēmusi saistībā ar prasītāja 2008. gada 18. un 19. janvāra pieteikumu par piekļuvi dokumentiem un viņa 2008. gada 22. februāra, 2008. gada 18. aprīļa un it īpaši 2008. gada 21. aprīļa atkārtotajiem pieteikumiem, tiktāl, ciktāl ar tiem ir pilnībā vai daļēji noraidīti prasītāja pieteikumi;

               —

               Eiropas Komisijai piespriest samaksāt prasītājam kaitējuma, kas radies saistībā ar viņa pieteikumu izskatīšanu radušos nemateriālo un morālo kaitējumu, atlīdzību atbilstošā apmērā, tomēr vismaz simboliskas kaitējuma atlīdzības EUR 1 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2008. gada 18. un 19. janvārī prasītājs lūdza Komisijai piekļuvi vairākiem dokumentiem. Viņš ceļ šo prasību, jo viņam pieeja šiem dokumentiem, vismaz daļēji, nav nodrošināta tam paredzētajos termiņos.
   Savu prasību prasītājs pamato ar to, ka atbildētāja ir pārkāpusi EKL 255. pantu un Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1). Turklāt prasītājs apgalvo, ka ir pārkāpti labas un pareizas pārvaldes princips, Pamattiesību hartas 41. un 42. pants, kā arī pienākuma pamatot nelabvēlīgu lēmumu princips saskaņā ar EKL 253. pantu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.)


title: Lieta T-69/06 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 2. augusta rīkojums — Aughinish Alumina pret Komisiju (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Valstu piešķirtie atbalsti — Steidzamība)

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/10

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 2. augusta rīkojums — Aughinish Alumina pret Komisiju
   (Lieta T-69/06 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Valstu piešķirtie atbalsti - Steidzamība)
   (2006/C 249/27)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Īrija) (pārstāvji — J. Handoll un C. Waterson, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Khan un K. Walkerová)
   Priekšmets
   Pieteikums par Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmuma 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (OV L 119, 12. lpp.), piemērošanas apturēšanu, ciktāl [šis lēmums] skar prasītāju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana tiek atlikta.


title: Lieta T-570/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 14. jūlija rīkojums — Deutsche Post /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Rīkojums sniegt informāciju — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/35

         Vispārējās tiesas 2010. gada 14. jūlija rīkojums — Deutsche Post/Komisija
   (Lieta T-570/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Rīkojums sniegt informāciju - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2010/C 234/63
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Post AG (Bonna, Vācija) (pārstāvji — J. Sedemund un T. Lubbig, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — B. Martenczuk)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 30. oktobra vēstulē ietverto lēmumu, ar ko tiek pieprasīts sniegt informāciju Deutsche Post AG piešķirtā valsts atbalsta procedūrā [C 36/2007 (ex NN 25/07)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Deutsche Post AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lietas C-159/05 izslēgšana no reģistra

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/33

         Lietas C-159/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2006/C 60/71)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 8. decembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-159/05 Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste.

      (1)  OV C 132, 28.5.2005.


title: Lieta T-87/17: Prasība, kas celta 2017. gada 8. februārī – Kuka Systems/EUIPO (“Matrix light”)

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/62

         Prasība, kas celta 2017. gada 8. februārī – Kuka Systems/EUIPO (“Matrix light”)
   (Lieta T-87/17)
   (2017/C 104/86)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kuka Systems GmbH (Augsburg, Vācija) (pārstāvji: B. Maneth un C. Huch-Hallwachs, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Matrix light” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 779 714

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 1. decembra lēmums lietā R 886/2016–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-67/17: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 14. jūnija rīkojums (Rayonen sad Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Todor Iliev/Blagovesta Ilieva Prejudiciāls nolēmums — Tiesas Reglamenta 99. pants — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (ES) Nr. 1215/2012 — 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Piemērošanas joma — Izslēgtie jautājumi — Laulāto mantiskās attiecības — Laulības izbeigšana — Laulības laikā iegūtas kustamas mantas sadale

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/15

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 14. jūnija rīkojums (Rayonen sad Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Todor Iliev/Blagovesta Ilieva

   (Lieta C-67/17) (1)

   (Prejudiciāls nolēmums - Tiesas Reglamenta 99. pants - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Piemērošanas joma - Izslēgtie jautājumi - Laulāto mantiskās attiecības - Laulības izbeigšana - Laulības laikā iegūtas kustamas mantas sadale)
   (2017/C 249/22)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Rayonen sad Varna

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Todor Iliev

      Atbildētāja: Blagovesta Ilieva

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regulas (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds kā pamatlietā aplūkojamais gadījums par tādas kustamas mantas sadali pēc laulības šķiršanas, kas iegūta laulības laikā, kurā bijušie laulātie ir vienas Savienības dalībvalsts pilsoņi, taču viņu dzīvesvieta ir bijusi citā dalībvalstī, neietilpst vis Regulas Nr. 1215/2012 piemērošanas jomā, bet gan laulāto mantisko attiecību jomā un tādējādi uz to attiecas minētā 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētie izņēmumi.

      (1)  OV C 112, 10.4.2017.


title: Lieta C-384/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de grande instance de Paris (Francija) 2009. gada 29. septembra rīkojumu — Prunus SARL/Directeur des services fiscaux

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de grande instance de Paris (Francija) 2009. gada 29. septembra rīkojumu — Prunus SARL/Directeur des services fiscaux

   (Lieta C-384/09)
   2009/C 312/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Paris

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Prunus SARL

      Atbildētājs: Directeur des services fiscaux

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EK līguma 56. un nākamie panti pieļauj tādu tiesisko regulējumu, kāds paredzēts Code général des impôts 990.D un nākamajos pantos, kas juridiskām personām ar vadības faktisko atrašanās vietu Francijā vai kopš 2008. gada 1. janvāra — kādā no Eiropas Savienības dalībvalstīm, piešķir iespēju saņemt atbrīvojumu no apstrīdētā nodokļa un kas — ciktāl tas attiecas uz juridiskām personām ar vadības faktisko atrašanās vietu trešās valsts teritorijā, — šādas iespējas izmantošanu padara atkarīgu no tā, vai starp Franciju un šo valsti ir noslēgts administratīvās sadarbības nolīgums par cīņu pret krāpšanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, vai arī no tā, ka, piemērojot kādā nolīgumā ietvertu atrunu par nediskrimināciju pilsonības dēļ, šīm juridiskajām personām nav jāmaksā lielāks nodoklis nekā tas, kas jāmaksā juridiskām personām, kuru vadība faktiski atrodas Francijā?

               2)

               Vai EK līguma 56. un turpmākie panti iestājas pret tādu tiesisko regulējumu, kāds paredzēts Vispārējā nodokļu kodeksa 990 F pantā, saskaņā ar kuru nodokļu dienesti var uzlikt solidāru atbildību par Vispārējā nodokļu kodeksa 990 D un turpmākos pantos paredzēto nodokļu samaksu visām juridiskajām personām, kas ir saistītas ar nodokļa parādniekiem un nekustamo īpašumu un tiesībām uz to?


title: Lieta T-6/12: Prasība, kas celta 2012. gada 5. janvārī — Godrej Industries un V V F /Padome

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/33

         Prasība, kas celta 2012. gada 5. janvārī — Godrej Industries un V V F/Padome
   (Lieta T-6/12)
   2012/C 49/59
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Godrej Industries Ltd (Mumbaja, Indija), V V F Ltd (Mumbaja) (pārstāvis — B. Servais, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2011. gada 8. novembra Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1138/2011, ar kuru piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu importam (OV L 293, 1. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītājām;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka,

                           —

                           neveicot korekciju, kura saistīta ar valūtas konvertāciju un kuru prasītājas lūdza veikt saistībā ar pārdošanas apjomiem, kas veikti EUR periodā no 2010. gada janvāra līdz jūnijam, tādēļ, ka būtiska izmeklēšanas perioda daļas laikā ir noticis ilgstošs Indijas rūpijas vērtības pieaugums pret EUR, Padome ir pārkāpusi 2. panta 10. punktu (un it īpaši tā j) apakšpunktu) Padomes 2009. gada 30. novembra Regulā (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), kura interpretēta saskaņā ar Pasaules Tirdzniecības organizācijas nolīguma par Nolīguma par 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību VI panta piemērošanu 2. panta 4. punktu un 2. panta 4. punkta 1. apakšpunktu;

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka,

                           —

                           neizslēdzot attiecīgās preces pārdošanas apjomus Savienības rūpniecībai, lai aprēķinātu kaitējuma maržu un lai veiktu kaitējuma un cēloņsakarības analīzi, Padome ir pārkāpusi Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 3. pantu un it īpaši tās 2., 6. un 7. pantu, kā arī 9. panta 4. punktu;

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka,

                           —

                           neizslēdzot pārdošanas apjomus Savienības rūpniecībai, lai aprēķinātu dempinga starpību, Padome ir pārkāpusi 1. panta 1. punktu un 2. panta 10. punktu Padomes 2009. gada 30. novembra Regulā (EK) Nr. 1225/2009, kas interpretēta saskaņā ar Pasaules Tirdzniecības organizācijas nolīguma par Nolīguma par 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību VI panta piemērošanu attiecīgajām tiesību normām, it īpaši 9. panta 1. punktu, kā arī ir pārkāpusi samērīguma un saprātīguma principu.

      (1)  OV L 343, 22.12.2009., 51. lpp.


title: Lieta T-101/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. februārī – Apple Distribution International/Komisija

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. februārī – Apple Distribution International/Komisija
   (Lieta T-101/17)
   (2017/C 121/58)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Apple Distribution International (Cork, Īrija) (pārstāvji – S. Schwiddessen, H. Lutz, N. Niejahr, un A. Patsa, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 1. septembra Lēmumu (ES) 2016/2042;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpta Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva.

                           —

                           Pirmkārt, Eiropas Komisija, atzīdama, ka izcelsmes valsts princips neattiecas uz filmas nodevu, esot pārkāpusi Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvas 2. panta 1. un 2. punktu un 3. pantu. Otrkārt, Eiropas Komisija, uzskatīdama, ka ar šo pantu dalībvalstīm ir ļauts noteikt finanšu iemaksas saistībā ar citās dalībvalstīs reģistrētu video pēc pieprasījuma piegādātāju Eiropas darbu veicināšanu, esot pārkāpusi Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvas 13. panta 1. punktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot ticis pārkāpts LESD 110. pants.

                           —

                           Eiropas Komisija, atzīdama, ka filmas nodevas piemērošana citās dalībvalstīs reģistrētajiem video pēc pieprasījuma piegādātājiem nav diskriminējoša, esot pārkāpusi LESD 110. pantu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot ticis pārkāpts LESD 56. pants.

                           —

                           Eiropas Komisija neesot izvērtējusi, vai, piemērojot filmas nodevu citās dalībvalstīs reģistrētajiem video pēc pieprasījuma piegādātājiem, netiek pārkāpts LESD 56. pants.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot tikusi pārkāpta Direktīva 98/34/EK.

                           —

                           Eiropas Komisija neesot izvērtējusi, vai, lai piemērotu filmas nodevu citās dalībvalstīs reģistrētajiem video pēc pieprasījuma piegādātājiem, nebija jāveic paziņojums atbilstoši Direktīvai 98/34/EK.


title: Lieta C-324/05 P: Apelācija, ko  2005. gada 28. jūlijā  ( 2005. gada 27. jūlija  fakss) ierosināja Plus Warenhandelsgesellschaft mbH par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta)  2005. gada 22. jūnija  spriedumu lietā T-34/04 Plus Warenhandelsgesellschaft mbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/12

         Apelācija, ko 2005. gada 28. jūlijā (2005. gada 27. jūlija fakss) ierosināja Plus Warenhandelsgesellschaft mbH par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-34/04 Plus Warenhandelsgesellschaft mbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-324/05 P)
   (2005/C 296/24)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 28. jūlijā (2005. gada 27. jūlija fakss) izskatīšanai ir iesniegta Plus Warenhandelsgesellschaft mbH, ko pārstāv P. H. Korts [P. H. Kort], M. V. Huzmans [M. W. Husemann], B. Pipenbrinks [B. Pipenbrink], advokāti firmā Kort Rechsanwälte (GBR), Ellerstraße 123/125, D-40227, Diseldorfa, Vācija, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-34/04 Plus Warenhandelsgesellschaft mbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB).
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-34/04 (1);

               —

               taisīt galīgo spriedumu šajā lietā un nolemt par labu apelācijas sūdzības iesniedzējam vai, pakārtoti, nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzējs vēlas novērst ar agrāko preču zīmi “POWER” saistīto tiesību nodošanu reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei (“TURKISH POWER”). Apelācijas sūdzības iesniedzējs pamato savu apelācijas sūdzību par iepriekšminēto spriedumu, apgalvojot, ka ir pieļauta juridiska kļūda, piemērojot pašreizējās Kopienas tiesības par Kopienas preču zīmēm un ka ar spriedumu, par kuru ir iesniegta apelācija, Pirmās instances tiesa grozīja savu lēmumu pieņemšanas praksi un pārkāpa vienlīdzīgas attieksmes principu.

               1.

               Pirmās instances tiesa kļūdaini interpretēja faktu, ka agrākās preču zīmes tiesības tiek pārkāptas, nododot neatkarīgu to veidojošu vārdisku apzīmējumu “POWER” reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei. Vārdam “POWER” Vācijas iestāžu piešķirtās aizsardzības apjoms ir neierobežots un tā rezultātā attiecīgajām precēm ir ekskluzīvas preču zīmju tiesības. Ir jābūt iespējamam un bez ierobežojumiem kombinēt agrāko preču zīmi ar patstāvīgiem vārdiskiem vai grafiskiem elementiem, ja tas ir nepieciešamas, lai to varētu laist tirgū. Tomēr spriedums, par kuru ir iesniegta apelācijas sūdzība, ierobežo apelācijas sūdzības iesniedzēja brīvību radīt.

               2.

               Pirmās instances tiesa kļūdaini uzskatīja, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme atkārtoti izmanto vārdu, kas ietverts agrākajā preču zīmē, veidojot to, un ir pieņēmusi to kā preču zīmi. Vārda “POWER” dominējošo stāvokli reģistrācijai pieteiktajā preču nemazina vārds “TURKISH”, jo tas ir raksturīgs tabakas industrijai un ir ierasts izmantošanai tabakas norādē “Turkish blend”. Tādēļ to var uzskatīt par norādi uz tabakas maisījuma turku izcelsmi, kas ir savienots ar vārdu “POWER”, lai izveidotu preču zīmi. Tādējādi Pirmās instances tiesa ir kļūdaini uzskatījusi, ka vārdu kombinācija “TURKISH POWER” ir ar norādošu iedarbību, kas ir neatkarīga no vārda “POWER”.

               3.

               Pirmās instances tiesa kļūdaini secināja, ka pastāvēja pietiekamas fonētiskas atšķirības starp konfliktējošajām preču zīmēm, jo ar fonētisko sajaukšanas risku starp abām preču zīmēm pietiek, lai atteiktu reģistrācijai pieteiktās preču zīmes reģistrāciju. Attiecībā uz šo divu preču zīmju vizuālo līdzību Pirmās instances tiesa neuzskatīja, ka no vizuālā skatpunkta preču zīmes galvenokārt raksturo vārdi, no kurām tās ir izveidotas, jo patērētāji ir labāk pazīst vārdus un var tos vieglāk atcerēties. Secinājums, ka vizuālie elementi dominē pār vārdiem, no kuriem ir izveidota reģistrācijai pieteiktā preču zīme, tādējādi ir nepamatots.

               4.

               Tiesa kļūdaini pieņēma, ka attiecīgā sabiedrības daļa ir īpaši vērīga: nav pierādīts, ka patērētāji, pērkot cigaretes, ir vērīgāki, nekā pērkot pārtikas preces vai citas patēriņa preces. Tādēļ, pat ja varētu pieņemt īpašas vērības pastāvēšanu, nevar izslēgt, ka vārdiska preču zīme “POWER” liks patērētājiem domāt par agrāko preču zīmi un ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme tiks uzreiz saistīta ar apelācijas sūdzības iesniedzēja uzņēmumu, t.i., kā “POWER” turku tabakas maisījumam pakārtota preču zīme.

      (1)  OV 2005 C 205, 21. lpp.


title: Lieta T-620/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. decembrī — GFKL Financial Services /Komisija

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. decembrī — GFKL Financial Services/Komisija
   (Lieta T-620/11)
   2012/C 39/35
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GFKL Financial Services AG (Essen, Vācija) (pārstāvji — M. Schweda, S. Schultes-Schnitzlein, J. Eggers un M. Knebelsberger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 26. janvāra Lēmumu C(2011) 275 par Vācijas valsts atbalstu C 7/2010 (iepriekš CP 250/2009 un NN 5/2010) “KStG, Sanierungsklausel”, lieta C(2011) 275, OV L 235, 26. lpp.;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā norāda:

               1)

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums: noteikums par sanāciju neesot valsts atbalsts

                           —

                           Atbildētāja prasītājas skatījumā savu lēmumu ir balstījusi uz nepareizu Vācijas uzņēmumu ienākuma nodokļa tiesību izpratni. It īpaši tā kļūdaini nosakot atbilstošo atsauces sistēmu. Tā nepareizi pieņem, ka Vācijas likuma par uzņēmuma ienākuma nodokli (KStG) 8c. panta 1. punkta izņēmuma norma, saskaņā ar kuru noteiktos gadījumos kapitāldaļu ieguvējiem aiztaupās atskaitāmi zaudējumi, esot atsauces sistēmas daļa. Faktiski šī tiesību norma esot novirze no atsauces sistēmas. Vispār atsauces sistēmā pastāvot iespēja zaudējumus novirzīt uz vēlāku nodokļu ieturēšanas laikposmu. Galu galā tas neizriet no (konstitucionāli tiesiskā) objektīvā neto principa.

                           —

                           Prasītājas skatījumā noteikums par sanāciju turklāt esot vispārīgs, ar nodokļu politiku saistīts pasākums, kas neparedz nekādu selektīvu priekšrocību, jo ar to netiekot labvēlīgi ietekmēti noteikti uzņēmumi vai ražošanas nozares un ar to tādejādi atšķirīgi netiekot vērtēti uzņēmēji, kas nodokļu sistēmas mērķa kontekstā atrodas līdzīgā faktiskā un tiesiskā situācijā.

                           —

                           Noteikums par sanāciju galu galā esot pamatots arī ar nodokļu sistēmas būtību un iekšējo uzbūvi, jo tam esot būtiska nozīme tieši no Vācijas Konstitūcijas izrietošo Vācijas uzņēmumu ienākuma nodokļa pamatprincipu (tostarp pagaidu zaudējumu pārrēķina principa) spēkā esamībā.

               2)

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums: nepiešķiršana no valsts līdzekļiem

                           —

                           Prasītāja šai sakarā norāda, ka ar noteikumu par sanāciju spēkā uzturētā zaudējumu novirzīšana neesot piešķiršana no valsts līdzekļiem LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo ar noteikumu par sanāciju nevis tiek nodrošināta jauna, ar kapitāldaļām saistīta priekšrocība, bet gan netiek vien atņemta pastāvoša, ar kapitāldaļām saistīta pozīcija.

               3)

               Pienākuma norādīt pamatojumu neievērošana
               Šeit prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā neesot ievērotas būtiskas formas prasības. Prasītājas skatījumā trūkstot saprotama pamatojuma saistībā ar atbildētājas izvēlēto atsauces sistēmu. Turklāt lielais skaits atbildētājas kļūdu, novērtējot pamatā esošās Vācijas uzņēmumu ienākumu nodokļa tiesības, kopumā noved pie tā, ka atbildētājas izvirzītie argumenti nav atzīstami. Prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā neesot atzīti faktiski un tiesiskie apstākļi, uz kuriem atbildētāja balstījusi savu viedokli, saskaņā ar kuru noteikums par sanāciju atbilst atbalsta pazīmēm.

               4)

               Tiesiskās paļāvības principa pārkāpums
               Šai sakarā prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums esot prettiesisks arī tiktāl, ciktāl ar to uzdots nekavējoties un faktiski atgūt (šķietamo) atbalstu, neparedzot Vācijai ievērot eksistējošu, pamatotu paļāvību attiecībā uz priekšrocības esamību no priekšrocības guvēja skatupunkta. Tiktāl ar apstrīdēto lēmumu tiekot pārkāpts nerakstīts Savienības tiesiskās paļāvības princips.


title: Lieta C-13/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 7. novembra spriedumu lietā T-574/08 Syndicat des thoniers méditerranéens u.c./Komisija 2013. gada 10. janvārī iesniedza Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 7. novembra spriedumu lietā T-574/08 Syndicat des thoniers méditerranéens u.c./Komisija 2013. gada 10. janvārī iesniedza Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez

   (Lieta C-13/13 P)
   2013/C 71/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez (pārstāvis — C. Bonnefoi, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               pieņemt apelācijas sūdzības iesniedzēju apelācijas sūdzībā ietvertos pamatus un prasījumus;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 7. novembra spriedumu lietā T-574/08, ciktāl ar to noraidīta prasītāju prasība;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 7. novembra spriedumu lietā T-574/08 daļā par tiesāšanās izdevumiem;

               —

               atzīt Syndicat des Thoniers de la Méditerranée (STM) prasību par pieņemamu un to apmierināt, tostarp arī prasījumu par zaudējumu atlīdzību;

               —

               apmierināt prasītāju Vispārējā tiesā, kas cēluši apelācijas sūdzību Tiesā, prasījumus;

               —

               apmierināt prasītāju Vispārējā tiesā prasījumus par kompensācijas maksājumiem;

               —

               apmierināt prasītāju Vispārējā tiesā prasījumus saistībā ar sākotnējā prasības pieteikumā norādīto kompensācijas summu, kas vēlāk tika labota, jo bija noskaidrojušies ekspluatācijas zaudējumu aprēķina elementi un apliecinošie dokumenti;

               —

               iepriekšējā punkta noraidīšanas gadījumā iecelt ekspertu, ko apmaksā Eiropas Komisija, lai aprēķinātu kompensācijas atbilstoši Tiesas norādītai metodikai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un advokātu honorārus, procesuālās izmaksas un transporta izdevumus, kas radušies STM un individuālajiem prasītājiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības atbalstam tās iesniedzēji izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, Syndicat des Thoniers de la Méditerranée uzskata, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi lietas materiālos ietvertos pierādījumus, lai tai liegtu jebkādu interesi celt prasību un tādējādi, lai atzītu, ka tās celtā prasība ir nepieņemama.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot 2011. gada 17. marta spriedumu lietā C-221/09 AJD Tuna un uzskatot, ka atbilstoši tam Regula (EK) Nr. 530/2008 (1) ir uzskatāma par prettiesisku aktu. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka šī regula tomēr ir tiesisks akts, bet daļēji spēkā neesoša.
   Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzēji pārmet Vispārējai tiesai, ka tā nav atzinusi Komisijas atbildību par tiesisku aktu, pamatojoties uz to, ka apgalvotie zaudējumi nepārsniedz zvejas darbībām raksturīgo ekonomisko risku robežas.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēji pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir pieņēmusi nolēmumu, ignorējot tiesību normas, kuru ievērošanu tai bija jānodrošina, nelemjot par pamatiem un prasījumiem, kurus bija izvirzījuši lietas dalībnieki. It īpaši apelācijas sūdzības iesniedzēji Vispārējai tiesai pārmet, ka tā nav lēmusi par pamatiem un prasījumiem saistībā ar Regulā (EK) Nr. 530/2008 paredzēto dažādo attieksmi pret Spānijas seineriem un sūdzības iesniedzējiem.

      (1)  Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regula (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.)


title: Lieta C-610/10: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 11. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde — Iebilde par nepieņemamību — EKL 228. panta 2. punkts un LESD 260. panta 2. punkts — Neizpilde — Finansiālas sankcijas)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/5

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 11. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-610/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Iebilde par nepieņemamību - EKL 228. panta 2. punkts un LESD 260. panta 2. punkts - Neizpilde - Finansiālas sankcijas)
   2013/C 38/03
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un C. Urraca Caviedes)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — N. Díaz Abad)

      Atbildētāju atbalsta: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek, D. Hadroušek un J. Očková)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — LESD 260. pants — Tiesas 2002. gada 2. jūlija sprieduma lietā C-499/99 (Recueil, I-6031. lpp.) neizpilde — Lūgums noteikt [pienākumu maksāt] kavējuma naudu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveikdama datumā, kurā beidzies termiņš, kas paredzēts 2010. gada 18. marta papildu brīdinājuma vēstulē, ko Eiropas Komisija sagatavojusi saskaņā ar LESD 260. panta 2. punktu, visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas 2002. gada 2. jūlija spriedumu lietā C-499/99 Komisija/Spānija tostarp saistībā ar atbalsta atgūšanu no Industrias Domésticas SA, kurš saskaņā ar Komisijas 1989. gada 20. decembra Lēmumu 91/1/EEK par atbalstu, ko Spānijas valdība un vairāku Spānijas autonomo kopienu valdības piešķīrušas nerūsējošā tērauda mājsaimniecības preču un mazo mājsaimniecības elektroaparātu ražotājam MAGEFESA, tika atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi šī paša panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               piespriest Spānijas Karalistei samaksāt Eiropas Komisijai kavējuma naudu EUR 50 000 apmērā par nokavējuma dienu, veicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Spānija, ieskaitot to kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”, sākot no šī sprieduma pasludināšanas līdz minētā sprieduma lietā Komisija/Spānija izpildei;

               3)

               piespriest Spānijas Karalistei samaksāt Eiropas Komisijai naudas sodu EUR 20 miljonu apmērā, ieskaitot to kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”;

               4)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               5)

               Čehijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.


title: Lieta T-555/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 24. maija spriedums — JBF RAK /Padome (Subsīdijas — Dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta imports — Galīgais kompensācijas maksājums un pagaidu maksājuma galīgā iekasēšana — Regulas (EK) Nr. 597/2009 11. panta 8. punkts, 15. panta 1. punkts un 30. panta 5. punkts — Labas pārvaldības princips)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 24. maija spriedums — JBF RAK/Padome
   (Lieta T-555/10) (1)

   (Subsīdijas - Dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta imports - Galīgais kompensācijas maksājums un pagaidu maksājuma galīgā iekasēšana - Regulas (EK) Nr. 597/2009 11. panta 8. punkts, 15. panta 1. punkts un 30. panta 5. punkts - Labas pārvaldības princips)
   2012/C 200/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: JBF RAK LLC (Ras Al Khaimah, Apvienoto Arābu Emirāti) (pārstāvis — B. Servais, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch, advokāts, un N. Chesaites, barrister)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet, M. França un G. Luengo)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2010. gada 27. septembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 857/2010, ar ko dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta importam piemēro galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu (OV L 254, 10. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               JBF RAK LLC sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta C-313/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 16. oktobra spriedums ( Juzgado de lo Mercantil (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kirtruna SL , Elisa Vigano / Red Elite de Electrodomésticos SA , Cristina Delgado Fernández de Heredia , Sergio Sabini Celio , Miguel Oliván Bascones , Electro Calbet SA (Sociālā politika — Direktīva 2001/23/EK — Uzņēmuma īpašumtiesību pāreja — Darbinieku tiesību aizsardzība — Maksātnespējas process — Ar nomas līgumu saistīto tiesību un pienākumu pāreja)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 16. oktobra spriedums (Juzgado de lo Mercantil (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kirtruna SL, Elisa Vigano/Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calbet SA

   (Lieta C-313/07) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 2001/23/EK - Uzņēmuma īpašumtiesību pāreja - Darbinieku tiesību aizsardzība - Maksātnespējas process - Ar nomas līgumu saistīto tiesību un pienākumu pāreja)
   (2008/C 313/13)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado de lo Mercantil
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Kirtruna SL, Elisa Vigano

      Atbildētāji: Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calbet SA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Mercantil — Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV L 82, 16. lpp.) interpretācija
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 3. panta 1. punktā nav noteikts, ka uzņēmuma īpašumtiesību pārejas gadījumā būtu jāatstāj spēkā tirdzniecības telpu nomas līgums, kuru persona, kas nodod uzņēmuma īpašumtiesības, ir noslēgusi ar trešo personu, lai arī minētā līguma pārtraukšana var izraisīt īpašumtiesību saņēmējam nodoto darba līgumu pārtraukšanu.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta F-106/06: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 22. janvāra rīkojums — Erbežnik /Parlaments

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/71

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 22. janvāra rīkojums — Erbežnik/Parlaments
   (Lieta F-106/06) (1)

   (2008/C 64/117)

      Tiesvedības valoda — slovēņu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra pēc izlīguma panākšanas.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006., 46. lpp.


title: Lieta T-321/16: Prasība, kas celta 2016. gada 24. jūnijā – Ansell Healthcare Europe/Komisija

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 24. jūnijā – Ansell Healthcare Europe/Komisija
   (Lieta T-321/16)
   (2016/C 296/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ansell Healthcare Europe NV (Anderlecht, Beļģija) (pārstāvji – H. Gilliams un J. Bocken, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste;

               —

               pakārtoti, atcelt Lēmuma 2.–4. pantu;

               —

               jebkurā gadījumā atcelt Lēmuma 2.–4. pantu, ciktāl šajos pantos: a) ir uzdots atgūt no struktūrvienībām, kas nav tās struktūrvienības, kurām ir izdoti “virspeļņas noteikumi”, kā definēts Lēmumā, un b) ir uzdots atgūt summu, kas atbilst saņēmēja nodokļu uzkrājumiem, neļaujot Beļģijai ņemt vērā šobrīdējo korekciju uz augšu, ko ir veikusi cita nodokļu administrācija;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, pilnvaru pārsniegšana un nav ticis norādīts pietiekams pamatojums, ciktāl Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumā par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste, tiek apgalvots, ka pastāv valsts atbalsta shēma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots ir ticis pārkāpts LESD 107. pants un nav ticis ievērots pienākums norādīt pamatojumu, kā arī ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ciktāl apstrīdētajā lēmumā apgalvotā shēma tiek kvalificēta kā selektīvs pasākums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. pants un ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ciktāl apstrīdētajā lēmumā ir ticis uzskatīts, ka ar apgalvoto shēmu tiek piešķirta priekšrocība.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. pants, tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, tikušas pārsniegtas pilnvaras, kā arī nav ticis norādīts pienācīgs pamatojums, ciktāl apstrīdētajā lēmumā Beļģijai tiek uzdots atgūt atbalstu.


title: Lieta C-1/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 3. janvārī iesniedza Verwaltungsgericht Mainz (Vācija) — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall — Management — Gesellschaft Rheinhland — Pfalz mbH (SAM)

text:
               26.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 3. janvārī iesniedza Verwaltungsgericht Mainz (Vācija) — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall — Management — Gesellschaft Rheinhland — Pfalz mbH (SAM)

   (Lieta C-1/11)
   2011/C 95/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Mainz

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH

      Atbildētāja: Sonderabfall- Management — Gesellschaft Rheinhland — Pfalz mbH (SAM)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem (1) 18. panta 4. punkts ir piemērojams arī sūtījumos iesaistītajām personām?

               2)

               Ja tas tā nav, vai minētās regulas 18. panta 1. punktu ierobežo Kopienu primārās tiesības komercnoslēpumu aizsardzības nolūkā?

               3)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai ar minētās regulas 18. panta 4. punktu komercnoslēpumu aizsardzības nolūkā tiek ierobežots personas, kura organizē sūtījumu, 18. panta 1. punktā noteiktais pienākums VII pielikumā aprakstītajā dokumentā arī atkritumu saņēmējam norādīt atkritumu radītāju vai savācēju?

               4)

               Ja uz trešo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai ierobežojuma apjoms ir atkarīgs no interešu līdzsvarošanas katrā konkrētā gadījumā (no vienas puses, skartās uzņēmējdarbības intereses, no otras puses, vides aizsardzība)?

      (1)  OV L 190, 1. lpp.


title: Lieta T-359/05: Prasība, kas celta  2005. gada 26. septembrī  — Frankin u.c./Eiropas Kopienu Komisija

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/13

         Prasība, kas celta 2005. gada 26. septembrī — Frankin u.c./Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-359/05)
   (2005/C 315/25)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jacques Frankin (Sorée, Beļģija) un citi, (Pārstāvji — G. Bounéou un F. Frabetti, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt implicīto lēmumu par atbalsta sniegšanas noraidījumu, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 24. pantu;

               —

               piespriest Komisijai solidāri atlīdzināt šī fakta rezultātā prasītājiem nodarītos zaudējumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, kuri visi ir Komisijas ierēdņi vai darbinieki, lūdza pārcelt to Beļģijā iegūtās tiesības uz pensiju uz Kopienas sistēmu atbilstoši 1991. gadā pieņemtā Beļģijas likuma noteikumiem. 2003. gadā Beļģija pieņēma jaunu likumu, ar kuru, saskaņā ar prasītāju teikto, tika noteikti labvēlīgāki nosacījumi šādam jaunam pārcelšanas veidam. Tomēr [tiem] prasītājiem, kuri jau bija pieprasījuši pārcelt savas tiesības uz pensiju, nevarēja piemērot 2003. gada likuma noteikumus.
   Informatīvas sanāksmes, kas notika 2004. gada 9. decembrī, rezultātā prasītāji saprata, ka Komisija nedomāja sniegt atbalstu ierēdņiem un pagaidu darbiniekiem, lai iegūtu tiem izdevīgāko pārcelšanu.
   Savā prasības pieteikumā tie apstrīd Komisijas lēmumu, kuru tie kvalificē kā atbalsta atteikumu, pārkāpjot Civildienesta noteikumu 24. pantu. Bez šī panta tie savas prasības atbalstam izvirza arī nediskriminācijas, patvaļīgas rīcības aizlieguma, pienākuma norādīt pamatojumu, tiesiskās paļāvības, “patere legem quam ipese fecsti” principa pārkāpumu, kā arī pilnvaru pārsniegšanu.


title: Apvienotās lietas C-54/10 P un C-55/10 P: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 22. jūnija rīkojums — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Atteikums reģistrēt apzīmējumus 350 , 250 , 150 , 222 , 333 un 555 kā preču zīmes attiecībā uz laikrakstiem, grāmatām un spēļu brošūrām — Regula (EK) Nr. 40/94 — 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Aprakstošs raksturs — ITSB pienākums ņemt vērā savu agrāko lēmumu pieņemšanas praksi)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/4

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 22. jūnija rīkojums — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Apvienotās lietas C-54/10 P un C-55/10 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Atteikums reģistrēt apzīmējumus “350”, “250”, “150”, “222”, “333” un “555” kā preču zīmes attiecībā uz laikrakstiem, grāmatām un spēļu brošūrām - Regula (EK) Nr. 40/94 - 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Aprakstošs raksturs - ITSB pienākums ņemt vērā savu agrāko lēmumu pieņemšanas praksi)
   2011/C 340/07
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (pārstāve — D. Rzążewska, radca prawny)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 19. novembra spriedumu apvienotajās lietās no T-64/07 līdz T-66/07 Agencja Wydawnicza Technopol/ITSB, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja trīs prasības, kas celtas par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 21. decembra lēmumiem lietās R 1033/2006-4, R 1034/2006-4 un R 1035/2006-4 attiecībā uz pieteikumiem reģistrēt vārdiskas preču zīmes “150”, “250” un “350” kā Kopienas preču zīmes — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.), kas aizstāta ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.), 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 76. panta pārkāpums — Tikai no cipariem veidotu preču zīmju aprakstošais raksturs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-155/11 PPU: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 31. martā iesniedza Rechtbank ’s-Gravenhage , tiesas sēdes vieta Zwolle-Lelystad (Nīderlande) — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 31. martā iesniedza Rechtbank ’s-Gravenhage, tiesas sēdes vieta Zwolle-Lelystad (Nīderlande) — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken

   (Lieta C-155/11 PPU)
   2011/C 219/02
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bibi Mohammad Imran

      Atbildētājs: Minister van Buitenlandse Zaken

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Direktīvas 2003/86 (1) 7. panta 2. punktu tiek pieļauts, ka trešās valsts pilsoņa, kas likumīgi uzturas dalībvalstī, ģimenes loceklim šīs direktīvas 4. panta nozīmē šī dalībvalsts atsaka iebraukšanu un uzturēšanos, pamatojoties tikai uz to, ka šis ģimenes loceklis nav nokārtojis atbilstoši šīs dalībvalsts tiesību normām paredzēto integrācijas pārbaudi ārvalstī?

                           1a.

                           Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, nozīme ir tam, ka ģimenes locekļa gadījumā runa ir par astoņu šajā dalībvalstī likumīgi uzturošos bērnu, septiņi no kuriem ir nepilngadīgi, māti?

                           1b.

                           Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, nozīme ir tam, vai ģimenes loceklim tā uzturēšanās valstī ir pieeja nodarbībām minētās dalībvalsts valodā?

                           1c.

                           Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, nozīme ir tam, vai ģimenes loceklis, ievērojot viņa vai viņas izglītības līmeni un personīgo situāciju, it īpaši medicīniskas problēmas, ir spējīgs pārskatāmā laikposmā veiksmīgi nokārtot šo pārbaudi?

                           1d.

                           Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, nozīme ir tam, ka netiek veikta nekāda pārbaude atbilstoši Direktīvas 2003/86 5. panta 5. punkta un 17. panta, kā arī Hartas 24. panta noteikumiem, vai Kopienas tiesību samērīguma principam?

                           1e.

                           Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, nozīme ir tam, ka noteiktu citu trešo valstu pilsoņi, jau pamatojoties uz viņu pilsonību, ir atbrīvoti no pienākuma veiksmīgi nokārtot integrācijas pārbaudi ārvalstī?

      (1)  Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīva 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (OV L 251, 12. lpp.).


title: Lieta T-175/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Akzo Nobel u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Monohloretiķskābes tirgus — Lēmums, ar kuru atzīts EKL 81. panta pārkāpums — Prasība par tiesību akta atcelšanu — Pieņemamība — Tirgu sadale un cenu noteikšana — Vainojamība prettiesiskā rīcībā — Naudas sodi — Pienākums norādīt pamatojumu — Pārkāpuma smagums un ilgums — Preventīva iedarbība)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/36

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Akzo Nobel u.c./Komisija
   (Lieta T-175/05) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Monohloretiķskābes tirgus - Lēmums, ar kuru atzīts EKL 81. panta pārkāpums - Prasība par tiesību akta atcelšanu - Pieņemamība - Tirgu sadale un cenu noteikšana - Vainojamība prettiesiskā rīcībā - Naudas sodi - Pienākums norādīt pamatojumu - Pārkāpuma smagums un ilgums - Preventīva iedarbība)
   2009/C 282/67
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      Akzo Nobel NV, Arnhem (Nīderlande); Akzo Nobel Nederland BV, Arnhem; Akzo Nobel AB, Stokholma (Zviedrija); Akzo Nobel Chemicals BV, Amersfoort (Nīderlande); Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Amersfoort; Akzo Nobel Base Chemicals AB, Skoghall (Zviedrija) un Eka Chemicals AB, Bohus (Zviedrija) (pārstāvji — sākotnēji C. Swaak un A. Käyhkö, pēc tam C. Swaak un M. van der Woude, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. Hellström un F. Amato, pēc tam A. Bouquet un X. Lewis)

      Priekšmets

   Primāri, lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 19. janvāra Lēmumu C(2004) 4876, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEK līguma 53. panta piemērošanu (lieta COMP/E-1/37.773 — Monohloretiķskābe) un, pakārtoti, samazināt prasītājām piespriesto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel AB, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Base Chemicals AB un Eka Chemicals AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 09.07.2005.


title: Lieta T-318/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Di Mercurio /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Di Mercurio/Komisija
   (Lieta T-318/08)
   (2008/C 272/66)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Salvatore Di Mercurio (Pachino, Itālija) (pārstāvji — A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisija izvirzītie.


title: lieta C-220/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal administratif de Lyon 2005. gada 7. aprīļa spriedumu lietā Jean Auroux un citi pret Commune de Roanne, personai, kas iestājusies lietā esot Société d'équipement du département de la Loire

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal administratif de Lyon 2005. gada 7. aprīļa spriedumu lietā Jean Auroux un citi pret Commune de Roanne, personai, kas iestājusies lietā esot Société d'équipement du département de la Loire
   (lieta C-220/05)
   (2005/C 193/19)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Tribunal administratif de Lyon [Lionas administratīvā tiesa, Francija] lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 7. aprīļa spriedumu lietā Žans Orū [Jean Auroux] un citi pret Commune de Roanne, personai, kas iestājusies lietā, esot Société d'équipement du département de la Loire, un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 19. maijā.

      Tribunal administratif de Lyon lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai līgums, ar kuru pirmā līgumslēdzēja iestāde uztic otrai līgumslēdzējai iestādei sabiedrības interesēs īstenot pilsētas attīstības projektu, kura ietvaros šī otrā līgumslēdzēja iestāde pirmajai nodod būves, kam jākalpo tās vajadzībām, un pēc kura beigām pirmā līgumslēdzēja iestāde automātiski kļūst par to teritoriju un būvju īpašnieci, kuras nav tikušas nodotas trešajām personām, ir būvdarbu valsts līgums grozītās 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK (1) 1. panta noteikumu izpratnē?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša — vai, lai noteiktu šīs direktīvas 6. pantā noteikto 500 000 000 speciālo aizņemšanās tiesību robežvērtību, ir jāņem vērā tikai cena, kas tiek maksāta par būvju nodošanu līgumslēdzējai iestādei, vai arī šīs cenas un izdarīto līdzdalības maksājumu summa, pat tad, ja tie tikai daļēji izmantoti šo darbu veikšanai, vai kopējā darbu vērtība, objektiem, kas līguma beigās nav nodoti, automātiski kļūstot par pirmās līgumslēdzējas iestādes īpašumu un tai tad turpinot spēkā esošo līgumu izpildi un pārņemot parādus, ko uzņēmusies otrā līgumslēdzēja iestāde?

               3.

               Ja atbilde uz pirmajiem diviem jautājumiem ir apstiprinoša — vai pirmā līgumslēdzēja iestāde, noslēdzot šādu līgumu, ir atbrīvota no šajā direktīvā paredzēto valsts līgumu piešķiršanas procedūru izmantošanas, pamatojoties uz to, ka šis līgums var tikt noslēgts tikai ar noteiktām juridiskām personām, un ka šīs pašas procedūras piemēros otrā līgumslēdzēja iestāde savu būvdarbu līgumu piešķiršanai?

      (1)  Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 9/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV L 199, 09.08.1993, 54. lpp.)


title: Lieta C-435/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 17. novembra spriedums ( Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J.C. van Ardennen/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Direktīva 80/987/EEK — Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā — Pabalsts sakarā ar maksātnespēju — Izmaksāšana ar nosacījumu par reģistrēšanos par darba meklētāju)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/17

      Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 17. novembra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J.C. van Ardennen/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      (Lieta C-435/10) (1)

      (Direktīva 80/987/EEK - Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Pabalsts sakarā ar maksātnespēju - Izmaksāšana ar nosacījumu par reģistrēšanos par darba meklētāju)
      (2012/C 25/27)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Centrale Raad van Beroep

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: J.C. van Ardennen

         Atbildētāja: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Centrale Raad van Beroep — Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvas 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 23. lpp.) Direktīvas 2002/74/EK (OV L 270, 10. lpp.) grozījumu redakcijā 4., 5. un 10. panta interpretācija — Garantiju sniedzošās iestādes sniegtās garantijas apmērs — Valsts tiesību akti, kuros darba ņēmējiem noteikts pienākums nekavējoties reģistrēties par darba meklētāju pirms nesamaksātās algas parāda samaksas lūgšanas

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvas 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK, 3. un 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā darba ņēmēju, kuru darba devējs ir maksātnespējīgs, iespējai pilnībā izmantot savas tiesības panākt neizpildīto darba samaksas prasījumu — kādi aplūkoti pamatlietā — apmierināšanu, ir noteikts pienākums reģistrēties par darba meklētāju.

         (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta T-649/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Toth/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/63

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Toth/Parlaments
   (Lieta T-649/15)
   (2016/C 048/71)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Balazs Toth (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 16. septembra Lēmumu A(2015)8490 C, ar ko tika noraidīts prasītāja atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītāja argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta T-311/17: Prasība, kas celta 2017. gada 19. maijā – Stips/Komisija

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/49

         Prasība, kas celta 2017. gada 19. maijā – Stips/Komisija
   (Lieta T-311/17)
   (2017/C 231/63)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Adolf Stips (Besozzo, Itālija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pamatā, atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2016. gada 19. augusta lēmumu par prasītāja nepārklasificēšanu pakāpē AD 13, veicot pārkvalificēšanu 2013. gadā;

               —

               pakārtoti, piespriest Komisijai pilnībā atlīdzināt gan materiālos [zaudējumus], gan morālo kaitējumu prasītājam;

               —

               katrā ziņā, piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu, apgalvojot LESD 266. panta pārkāpumu, jo Komisija neesot ņēmusi vērā 2016. gada 19. jūlija sprieduma Stips/Komisija (F-131/15, EU:F:2016:154) motīvu daļu un esot izpildījusi spriedumu negodprātīgi, tādējādi aizskarot Civildienesta tiesas res judicata absolūto spēku.


title: Lieta C-355/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. jūlijā iesniedza College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) — G. Brouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Ladbouw en Innovatie

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. jūlijā iesniedza College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) — G. Brouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Ladbouw en Innovatie

   (Lieta C-355/11)
   2011/C 282/14
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: G. Brouwer

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Economische Zaken, Ladbouw en Innovatie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 91/629 (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka no šīs direktīvas izrietošās saimniecības pārvaldības prasības Regulas (EK) Nr. 1782/2003 (2) 4. panta izpratnē attiecas arī uz teļiem, ko lauksaimnieks audzē piena lopu audzēšanas ietvaros?

               2)

               Ja atbilde uz šo jautājumu ir noraidoša, vai apstāklis, ka dalībvalstī šī direktīva ir transponēta ar tiesību normām, kurās minētās prasības tiek atzītas par piemērojamām arī šādiem teļiem, ir pamats gadījumā, ja šīs prasības netiek ievērotas šajā dalībvalstī, atļaut samazinājumu vai izbeigšanu atbilstoši Regulas Nr. 1782/2003 6. pantam?

      (1)  Padomes 1991. gada 19. novembra Direktīva, ar ko nosaka obligātos standartus teļu aizsardzībai (OV L 340, 28. lpp.).

      (2)  Padomes 2003. gada 29. septembra Regula, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (otrā palāta)  2006. gada 26. janvārī  Lietā C-533/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (Regula Nr. 1798/2003 — Direktīva 2003/93/EK — Juridiskā pamata izvēle)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2006. gada 26. janvārī
   Lietā C-533/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Regula Nr. 1798/2003 - Direktīva 2003/93/EK - Juridiskā pamata izvēle)
   (2006/C 86/07)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-533/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 19. decembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — R. Liāls [R. Lyal]) pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāves — A. M. Kolerta [A.-M. Colaert] un E. Karlsone [E. Karlsson]), ko atbalsta Īrija (pārstāvis — D. O'Hagans [D. O'Hagan], kam palīdz E. Kolinss [A. Collins], SC), Portugāles Republika (pārstāvis — L. Fernandišs [L. Fernandes]), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāve — R. Kodvela [R. Caudwell], kam palīdz D. Vaijats [D. Wyatt], QC), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen] (referents), R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], P. Kūris [P. Kūris] un Dž. Arestis [G. Arestis], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2006. gada 26. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Īrija, Portugāles Republika, kā arī Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta T-356/11: Prasība, kas celta 2011. gada 1. jūlijā . — Restoin /ITSB ( “EQUIPMENT” )

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/52

         Prasība, kas celta 2011. gada 1. jūlijā. — Restoin/ITSB (“EQUIPMENT”)
   (Lieta T-356/11)
   2011/C 269/116
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christian Restoin (Parīze, Francija) (pārstāvis — A. Alcaraz, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 1430/2010-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt Christian Restoin k-ga tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EQUIPMENT” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 3., 9.,14., 18., 25. un 35. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 8 722 076

      Pārbaudītāja lēmums: noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja saistībā ar konkrētās sabiedrības daļas šīs preču zīmes uztveri un saistībā ar precēm un pakalpojumiem, par kuriem ir iesniegts reģistrācijas pieteikums, kā arī minētās regulas 75. panta pārkāpums, jo Apelāciju padomes pamatojums i) nedrīkstot būt vispārīgs, tāpēc ka norādītās preces nav pietiekami viendabīgas un ii) [tas] neesot atbilstošs