title: Lieta C-561/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. oktobrī iesniedza Obvodním soudem pro Prahu 1 (Čehijas Republika) — Hoštická a.s. u.c./Ministerstvo zemědělství

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. oktobrī iesniedza Obvodním soudem pro Prahu 1 (Čehijas Republika) — Hoštická a.s. u.c./Ministerstvo zemědělství

   (Lieta C-561/13)
   2014/C 45/32
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Obvodním soudem pro Prahu 1

      Lietas dalībnieki pamattiesvedībā

      Prasītāji: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Atbildētāja: Ministerstvo zemědělství

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 (1) 126. pants ir jāinterpretē tā, ka atsevišķais maksājums par cukuru ir atdalītais maksājums?

               2)

               Vai Padomes Regulas Nr. 73/2009 126. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “kritēriji, ko attiecīgās dalībvalstis pieņēmušas 2006. un 2007. gadā” ietver atsauces laikposmu, ko attiecīgā dalībvalsts šajā laikā ir izvēlējusies, pamatojoties uz 143. ba panta 1. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003 (2), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 319/2006 (3)?

      (1)  Padomes 2009. gada 19. janvāra Regula (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (OV L 30, 16. lpp.).

      (2)  Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270. 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2006. gada 20. februāra Regula (EK) Nr. 319/2006, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 58, 32. lpp.).


               25.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/8

         EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 21. aprīlī iesniegtā prasība pret Lihtenšteinas Firstisti
   (Lieta E-12/15)
   (2015/C 209/07)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, B-1040 Brussels), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Markus Schneider un Marlene Lie Hakkebo, 2015. gada 21. aprīlī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Lihtenšteinas Firstisti.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atzīst, ka Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.a, 7.e un 7.i punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīva 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK), kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu;

               2)

               piespriež Lihtenšteinas Firstistei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Lihtenšteinas Firstiste līdz 2014. gada 24. novembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 24. septembrī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav īstenojusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīvu 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.a, 7.e un 7.i punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Lihtenšteinas Firstiste, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta T-507/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa/Komisija un VNV

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa/Komisija un VNV
   (Lieta T-507/17)
   (2017/C 347/50)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa (Lakoruņa, Spānija) (pārstāvji – B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín un B. Fernández García, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija izpildsesijā pieņemto lēmumu (SRB/EES/2017/08) attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español SA;

               —

               Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español S.A. noregulējuma shēmu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-185/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. septembra spriedums – Continental Wind Partners/ITSB – Continental Reifen Deutschland ( “CONTINENTAL WIND PARTNERS” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “CONTINENTAL WIND PARTNERS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “Continental”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Daļējs reģistrācijas atteikums

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/10

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. septembra spriedums – Continental Wind Partners/ITSB – Continental Reifen Deutschland (“CONTINENTAL WIND PARTNERS”)
   (Lieta T-185/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “CONTINENTAL WIND PARTNERS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “Continental” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Daļējs reģistrācijas atteikums)
   2014/C 380/12
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Continental Wind Partners LLC (Vilmingtona, Delavera, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis –O. Bischof, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Pohlmann)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Continental Reifen Deutschland GmbH (Hannovere, Vācija) (pārstāvji – S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes un J. Schumacher, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 2204/2011–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Continental Reifen Deutschland GmbH un Continental Wind Partners LLC

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Continental Wind Partners LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta C-239/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — 6. panta 4. punkts — Castro Verde īpaši aizsargājamā dabas teritorija — Alternatīvu risinājumu neesamība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/4

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-239/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - 6. panta 4. punkts - Castro Verde īpaši aizsargājamā dabas teritorija - Alternatīvu risinājumu neesamība)
   (2006/C 326/08)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (M. van Beks [M. van Beek] un A. Kaeiross [A. Caeiros])

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandišs [L. Fernandes], pārstāvis, H. F. Ganderess [J. F. Ganderez] un R. Gomišs da Silva [R. Gomes da Silva], advokāti)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 6. panta 4. punkts — Tāda autoceļa būve, kura posms šķērso īpaši aizsargājamo dabas teritoriju, kurā mīt savvaļas putni — Projekta ietekmes uz vidi vērtējums, kas konstatēja ceļa posma negatīvo ietekmi — Alternatīvu risinājumu esamība uzbūvētajam ceļa posmam
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               īstenojot autoceļa — kura posms šķērso Castro Verde īpaši aizsargājamo dabas teritoriju — projektu, kaut arī ietekmes uz vidi vērtējums ir bijis negatīvs, un nepierādot, ka šim ceļa posmam nebija alternatīvu risinājumu, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, kura grozīta ar Padomes 1997. gada 27. oktobra Direktīvu 97/62/EK, 6. panta 4. punkts;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.


title: Lieta C-609/14: Tiesas devītās palātas priekšsēdētāja 2016. gada 22. septembra rīkojums (Tribunalul Sibiu (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nicolae Ilie Nicula/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, iepriekš Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu, lietā piedaloties Cristina Lenuța Stoica

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/14

         Tiesas devītās palātas priekšsēdētāja 2016. gada 22. septembra rīkojums (Tribunalul Sibiu (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nicolae Ilie Nicula/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, iepriekš Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu, lietā piedaloties Cristina Lenuța Stoica

   (Lieta C-609/14) (1)

   (2016/C 475/20)
   Tiesvedības valoda – rumāņu
   Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 107, 30.3.2015.


title: Lieta C-437/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-437/07)
   (2007/C 297/39)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Zadra un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, tā kā Akvilas pašvaldība (Comune di L'Aquila) ir piešķīrusi tiesības noslēgt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu attiecībā uz bezsliežu tramvaja koncepcijas izstrādi un ieviešanu Akvilas pilsētas sabiedriskā transporta sistēmā, izmantojot tādu procedūru kā “projekta finansējuma” procedūru, kas paredz būvdarbu koncesijas piešķiršanu, un tā kā pēc paziņojuma par paredzamo publisko iepirkumu publicēšanas minētā pašvaldība ir izdarījusi grozījumu sākotnējā projektā, kas paredz uzaicinājumu uz konkursu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/37/EEK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras, un it īpaši tās 7. un 11. pants, kā arī EKL 43. un 49. pants un pārskatāmības un nediskriminācijas principi;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Akvilas pašvaldība ir piešķīrusi būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu attiecībā uz bezsliežu tramvaja koncepcijas izstrādi un ieviešanu Akvilas pilsētas sabiedriskā transporta sistēmā, izmantojot “projekta finansējuma” procedūru, kas paredz būvdarbu koncesijas, nevis būvdarbu līguma piešķiršanu. Minētā pašvaldība turklāt pēc paziņojuma par paredzamo publisko iepirkumu publicēšanas izdarīja grozījumu sākotnējā projektā, kas paredz uzaicinājumu uz konkursu.
   Komisija uzskata, ka vienošanās, kas panākta starp Akvilas pašvaldību un būvdarbu veicēju grupu šajos apstākļos ir būvdarbu publiskā iepirkuma līgums Kopienu tiesību nozīmē. Tādējādi šāda līguma noslēgšanas tiesību piešķiršana, izmantojot tādu procedūru kā “projekta finansējuma” procedūru, kas paredz būvdarbu koncesijas piešķiršanu, ir pretrunā Direktīvā 93/37 paredzētajām normām un it īpaši tās 7. un 11. pantam. Turklāt grozījums sākotnējā projektā, kas paredz uzaicinājumu uz konkursu, kurš tika izdarīts pēc paziņojuma par paredzamo publisko iepirkumu publicēšanas, ir pretrunā pārskatāmības un nediskriminācijas principiem, ar kuriem ir pamatota EKL 43. un 49. pantā paredzētā brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība.

      (1)  OV L 199, 54. lpp.


title: Apvienotās lietas C-286/09 un C-287/09: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 9. jūlija rīkojums ( Corte d'appello di Roma (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09)/ Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Ierēdņi — Vecuma pensija — Apdrošināšanas laikposmu summēšana — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. pants — Eiropas Kopienā nostrādātā laikposma ņemšana vērā — EKL 10. pants)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/14

      Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 9. jūlija rīkojums (Corte d'appello di Roma (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09)/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
      (Apvienotās lietas C-286/09 un C-287/09) (1)

      (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Ierēdņi - Vecuma pensija - Apdrošināšanas laikposmu summēšana - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. pants - Eiropas Kopienā nostrādātā laikposma ņemšana vērā - EKL 10. pants)
      (2010/C 288/21)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte d'appello di Roma

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāji: Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09)

         Atbildētājs: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte d'appello di Roma — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, interpretācija — EKL 17., 39. un 42. panta interpretācija — Vecuma pabalsts — Apdrošināšanas laikposmu summēšana — Laikposma, kurā veiktas iemaksas Eiropas Kopienu kopējā veselības apdrošināšanas shēmā, neņemšana vērā

         Rezolutīvā daļa:

      EKL 10. pants, lasot to kopā ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru netiek ņemti vērā gadi, kurus Savienības pilsonis ir nostrādājis tādā Savienības iestādē kā Eiropas Kopienu Komisija vai tādā Savienības struktūrā kā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja, lai atbilstoši valsts sistēmai atzītu tiesības uz pensiju, neatkarīgi no tā, vai attiecīgā persona pensionējas priekšlaicīgi vai arī parastajā pensijas vecumā.

         (1)  OV C 233, 26.09.2009.


title: Lieta T-72/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — Groupe Gascogne /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Rūpniecisko plastmasas maisu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — Maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma — Samērīgums)

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/11

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — Groupe Gascogne/Komisija
   (Lieta T-72/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Rūpniecisko plastmasas maisu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - Maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma - Samērīgums)
   2012/C 6/15
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Groupe Gascogne SA (St. Paul-lès-Dax, Francija) (pārstāvji — sākotnēji C. Lazarus, pēc tam P. Hubert un E. Durand, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Castillo de la Torre un F. Arbault, pēc tam F. Castillo de la Torre un N. von Lingen)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt un prasība pārskatīt Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi) saistībā ar aizliegtu vienošanos rūpniecisku plastmasas maisu tirgū un prasība pārskatīt šo lēmumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Groupe Gascogne SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 96, 22.04.2006.


title: Lieta T-836/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – Polijas Republika/Eiropas Komisija

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/54

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – Polijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta T-836/16)
   (2017/C 030/62)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 19. septembra lēmumu par valsts atbalstu SA.44351 (2016/C) (ex 2016/EO) – Polija – Polijas nodoklis mazumtirdzniecības nozarei, kas izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 5596, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats – Polijas nodokļa mazumtirdzniecības nozarei kļūdaina uzskatīšana par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, acīmredzami kļūdaini novērtējot nosacījumu par selektivitāti,

                           —

                           Polijas nodoklis mazumtirdzniecības nozarei prima facie nevar tikt uzskatīts par selektīvu, jo tā uzbūvē nav novirzes no šim nodoklim noteicošās atsauces sistēmas; progresīvās nodokļa likmes esot šī nodokļa atsauces sistēmas neatņemama daļa.

                           —

                           Pat tad, ja uzskata, ka abas progresīvās nodokļa likmes nav Polijas nodoklim mazumtirdzniecības nozarei noteicošās atsauces sistēmas daļas, būtu jāpieņem, ka vismaz visbiežāk izmantojamā nodokļa likme ir atsauces sistēmas daļa; turklāt progresīvās nodokļa likmes katrā ziņā nav noteiktiem uzņēmumiem labvēlīgs izņēmums, kas, ievērojot šī nodokļa galveno mērķi, atrodas līdzīgā faktiskajā un tiesiskajā stāvoklī kā pārējie uzņēmumi.

                           —

                           Progresīvās nodokļa likmes un nodokļa bāzes slieksnis Polijas nodoklim mazumtirdzniecības nozarei katrā ziņā esot saderīgi ar samērīguma principu.

               2.

               Otrais pamats – Padomes 2015. gada 13. jūlija Regulas (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai, 13. panta 1. punkta un samērīguma principa pārkāpums, izdodot rīkojumu nekavējoties apturēt Polijas nodokļa mazumtirdzniecības nozarei progresīvo likmju piemērošanu:

                           —

                           neesot bijusi vajadzība pieņemt rīkojumu par apturēšanu, jo esot bijušas nopietnas šaubas par Polijas nodokļa mazumtirdzniecības nozarei selektivitāti;

                           —

                           neesot bijusi vajadzība pieņemt rīkojumu par apturēšanu, jo Komisija pietiekami neesot pierādījusi Polijas nodokļa mazumtirdzniecības nozarei piemērošanas negatīvu ietekmi.

               3.

               Trešais pamats – apstrīdētā lēmuma pamatojuma neesamība un nepietiekams pamatojums:

                           —

                           apstrīdētais lēmums neesot samērīgs un neesot pietiekami pamatots, ciktāl tajā tiek novērtēta Polijas nodokļa mazumtirdzniecības nozarei selektivitāte;

                           —

                           apstrīdētais lēmums neesot samērīgs un neesot pietiekami pamatots, ciktāl tajā ir ietverts rīkojums nekavējoties apturēt Polijas nodokļa mazumtirdzniecības nozarei progresīvo likmju piemērošanu.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2005. gada 12. maijā lietā C-42/04 (College van Beroep voor het bedrijfsleven lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Maatschap J. B. en R. A. M. Elshof pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Mutes un nagu sērga — Regula (EK) Nr. 1046/2001 — Atbalsta piešķiršana sakarā ar dzīvnieku, kas paredzēti dīrāšanai, piegādi — Atbalsta limits, kas noteikts atkarībā no dzīvnieku vidējā svara partijā)

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 12. maijā
   lietā C-42/04 (College van Beroep voor het bedrijfsleven lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Maatschap J. B. en R. A. M. Elshof pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
       (1)

   (Mutes un nagu sērga - Regula (EK) Nr. 1046/2001 - Atbalsta piešķiršana sakarā ar dzīvnieku, kas paredzēti dīrāšanai, piegādi - Atbalsta limits, kas noteikts atkarībā no dzīvnieku vidējā svara partijā)
   (2005/C 171/06)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-42/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko College van Beroep voor het bedrijfsleven (Apelācijas tiesa tirdzniecības un rūpniecības jautājumos, Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 23. janvārī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 3. februārī, tiesvedībā Maatschap J. B. en R. A. M. Elshof pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnertss [K. Lenaerts] (referents), tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric] un E. Levits, ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 12. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Jēdziens “partija” Komisijas 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1046/2001, kas nosaka ārkārtas palīdzības pasākumus cūkgaļas un teļa gaļas tirgū Nīderlandē, 4. panta 3. punkta izpratnē norāda uz visiem teļiem, ko ražotājs ir piegādājis nodīrāšanai vienā un tajā pašā dienā sakarā ar vienu un to pašu pārdošanu.

      (1)  OV C 85, 03.04.2004.


title: Lieta C-53/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. decembra spriedumu lietā T-573/11 JAS Jet Air Service France /Komisija 2014. gada 4. februārī iesniedza JAS Jet Air Service France (JAS)

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. decembra spriedumu lietā T-573/11 JAS Jet Air Service France/Komisija 2014. gada 4. februārī iesniedza JAS Jet Air Service France (JAS)

   (Lieta C-53/14 P)
   2014/C 102/31
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: JAS Jet Air Service France (JAS) (pārstāvji – T. Gallois un E. Dereviankine, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas lēmumu, kas ir ietverts 2013. gada 3. decembrī lietā T-573/11 taisītā sprieduma rezolutīvajā daļā;

               —

               apmierināt sabiedrības JAS Jet Air Service France prasījumus pirmajā instancē atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 5. augusta lēmumu lietā REM 01/2008, ar kuru ir noraidīts 2008. gada 24. janvāra pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu EUR 1 001 778,20 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus, lai pamatotu savu apelācijas sūdzību par spriedumu, ar ko Vispārējā tiesa ir apstiprinājusi Komisijas 2011. gada 5. augusta lēmumu, ar kuru ir noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzēja pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu.
   Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir pārkāpusi Regulas (EEK) Nr. 1430/79 (1) 13. pantu un Kopienas muitas kodeksa (2) 239. pantu, jo tā nav atzinusi “izņēmuma gadījuma” pastāvēšanu, kas atļautu prasīto atlaidi. Vispārējā tiesa esot apgalvojusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja situācija nebija salīdzināma ar sabiedrības CALBERSON BV (lieta REM 10/01) situāciju, kurā Komisija piešķīra atlaidi.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi iepriekš minētos pantus, jo, lai atzītu, ka pastāv “izņēmuma gadījums”, tā nav ņēmusi vēra importa atļauju ar atbrīvojumu no PVN izsniegšanas un kontroles iekšējās procedūras, kas tiek dēvēta par A12 (Francijas Nodokļu vispārējā kodeksa 275. pants un to piemērošanas noteikumi), līmenī notikušos traucējumus. Vispārējā tiesa esot apvērsusi pierādīšanas pienākumu un tādējādi pārkāpusi vispārējos tiesību principus, apgalvojot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam ir precīzi jāpierāda minēto traucējumu sekas.

      (1)  Padomes 1979. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 1430/79 par ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa atlīdzināšanu vai atlaidi (OV L 175, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).


title: Lieta C-260/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2008. gada 18. jūnija rīkojumu — HEKO Industrieerzeugnisse GmbH / Bundesfinanzdirektion West

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2008. gada 18. jūnija rīkojumu — HEKO Industrieerzeugnisse GmbH/Bundesfinanzdirektion West

   (Lieta C-260/08)
   (2008/C 247/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: HEKO Industrieerzeugnisse GmbH

      Atbildētāja: Bundesfinanzdirektion West

   Prejudiciālais jautājums
   Vai kombinētās nomenklatūras pozīcijā 7312 ietilpstošo preču būtiska apstrāde vai pārstrāde (1), kas tām piešķir nepreferenciālu izcelsmi, ir tikai tāda apstrāde vai pārstrāde, kuras rezultātā iegūtais izstrādājums ir jāpārklasificē citā kombinētās nomenklatūras pozīcijā?

      (1)  OV 1992 L 302, 1. lpp.


title: Lieta T-564/12: Prasība, kas celta 2012. gada 26. decembrī — Ministry of Energy of Iran /Padome

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 26. decembrī — Ministry of Energy of Iran/Padome
   (Lieta T-564/12)
   2013/C 55/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ministry of Energy of Iran (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — M. Lester, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP (1) un Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 945/2012 (2), ciktāl šie pasākumi ir piemērojami prasītājai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts neviens no juridiskajiem kritērijiem prasītājas iekļaušanai sarakstā, ka, uzskatīdama, ka kāds no kritērijiem iekļaušanai sarakstā ir izpildīts, Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, un ka tās norādīšanai šajā sarakstā ir balstīta uz acīmredzamu fakta kļūdu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav norādījusi atbilstošu vai pietiekamu pamatojumu strīdīgo pasākumu piemērošanai prasītājai.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav nodrošinājusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un efektīvu pārbaudi tiesā.

               4)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padomes lēmumā norādīt prasītāju šajā sarakstā nepamatoti un nesamērīgi tika pārkāptas prasītājas pamattiesības, tostarp tiesības uz tās īpašuma, uzņēmējdarbības un reputācijas aizsardzību.

      (1)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmums 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.).

      (2)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas Regula (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 282, 16. lpp.).


title: Lieta F-92/11: Prasība, kas celta 2011. gada 23. septembrī — ZZ /EESK

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/46

         Prasība, kas celta 2011. gada 23. septembrī — ZZ/EESK
   (Lieta F-92/11)
   2011/C 347/86
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EESK lēmumu, ar ko atteikts prasītājas lūgums atzīt pret viņu pieļautos pārkāpumus, jo nav sniegta palīdzība un nav ievērots pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, kā arī viņas lūgums veikt pasākumus, lai varētu publiski noteikt viņas nopelnus un zināšanas, un prasība atlīdzināt zaudējumus

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas ģenerālsekretāra (EESK iecēlējinstitūcijas) 2011. gada 14. jūnija lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas sūdzība ar lūgumu atzīt pret viņu pieļautos pārkāpumus, jo nav sniegta palīdzība un nav ievērots pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, kā arī ar lūgumu veikt pasākumus, lai varētu publiski noteikt viņas nopelnus un profesionālās zināšanas, it īpaši viņas spēju vadīt administratīvu nodaļu un pārvaldīt tās personālu un finanses;

               —

               piespriest EESK samaksāt EUR 15 000 par morālo kaitējumu, kurš radies, iecēlējinstitūcijai pārkāpjot pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses;

               —

               piespriest EESK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-54/06: Prasība, kas celta  2006. gada 22. februārī  —  Kendrion N.V . pret Komisiju

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/20

         Prasība, kas celta 2006. gada 22. februārī — Kendrion N.V. pret Komisiju
   (Lieta T-54/06)
   (2006/C 96/36)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Kendrion N.V., Zeist, Nīderlande (pārstāvji — P. Glazener un C.C. Meijer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt prasītājai adresēto lēmumu;

               —

               atcelt vai samazināt prasītājai piespriesto naudas sodu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas pieņemto 2005. gada 30. novembra lēmumu procedūrā saskaņā ar EKL 81. pantu (Lieta COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi), ar kuru prasītājai noteikta atbildība saistībā ar konkurences noteikumu pārkāpumiem un piespriests naudas sods.
   Savas prasības atbalstam prasītāja norāda, ka ir pārkāpts EKL 81., 253. pants un Regulas Nr. 1/2003 15. panta 2. punkts, jo lēmuma lemjošā daļa ir pretrunā lēmuma pamatojumam. Apstrīdētā lēmuma pamatojumā prasītāja netika saistīta ar piedalīšanos pārkāpumā, savukārt lemjošajā daļā tā tika vainota EKL 81. panta pārkāpumā.
   Turklāt tādējādi ir pārkāpts EKL 81., 253. pants un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts, jo Komisija nepamatoti ir pieņēmusi, ka prasītāja un Fardem Packaging B.V. veido vienotu ekonomisku vienību, kā rezultātā prasītājai Fardem Packaging pārkāpuma dēļ nepamatoti ir piespriests naudas sods.
   Bez tam Komisija ir pārkāpusi ne tikai EKL 81., 253. pantu un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, bet arī vispārējos tiesību principus, tostarp pienācīgas rūpības, aizlieguma patvaļīgi rīkoties un vienlīdzības un samērīguma principu.
   Komisija atšķirībā no citiem tās lēmumiem, kuros mātes sabiedrībai nav noteikta atbildība, ir noteikusi prasītājas atbildību par Fardem Packaging pārkāpumu. Bez tam mātes sabiedrībai ir noteikts augstāks naudas sods nekā meitas sabiedrībai, kura ir izdarījusi pārkāpumu. Tāpat pret prasītāju salīdzinājumā ar citām mātes sabiedrībām attieksme ir bijusi atšķirīga, kurām ir noteikta solidāra atbildība saistībā ar to meitas sabiedrību pārkāpumiem. Prasītājai piespriestais naudas sods nav saderīgs ar samērīguma principu un pienācīgas rūpības principu.
   Visbeidzot prasītāja atsaucas uz Pamatnostādņu naudas soda noteikšanā pārkāpumu, it īpaši attiecībā uz to, ka nav ticis piemērots to 5. punkta b) apakšpunkts. Komisija nav ievērojusi uzņēmuma īpašās īpatnības.


title: Lieta C-195/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 26. aprīlī iesniedza Cour constitutionnelle (anciennement Cour d'arbitrage) (Beļģija) — I.B.V. & Cie SA (Industrie du bois de Vielsalm & Cie SA)/Région wallonne

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 26. aprīlī iesniedza Cour constitutionnelle (anciennement Cour d'arbitrage) (Beļģija) — I.B.V. & Cie SA (Industrie du bois de Vielsalm & Cie SA)/Région wallonne

   (Lieta C-195/12)
   2012/C 200/12
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle (anciennement Cour d'arbitrage)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: I.B.V. & Cie SA (Industrie du bois de Vielsalm & Cie SA)

      Atbildētājs: Région wallonne

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīvas 2004/8/EK par tādas koģenerācijas veicināšanu, kas balstīta uz lietderīgā siltuma pieprasījumu iekšējā enerģijas tirgū, un ar kuru groza Direktīvu 92/42/EEK (1), 7. pants, to vajadzības gadījumā apvienojot ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvas 2001/77/EK par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū (2), kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus [atjaunojamos energoresursus], 2. un 4. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (3), 22. pantu, ņemot vērā vispārējo vienlīdzīgas attieksmes principu, Līguma par Eiropas Savienību 6. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           a)

                           tas ir piemērojams tikai augstas efektivitātes koģenerācijas iekārtām direktīvas III pielikuma izpratnē;

                           b)

                           tas nosaka pienākumu, atļauj vai aizliedz to, ka tāds atbalsta pasākums, kāds ir ietverts Valonijas reģiona 2001. gada 12. aprīļa dekrēta “Par reģionālā elektroenerģijas tirgus organizāciju” 38. panta 3. punktā, ir pieejams visām koģenerācijas iekārtām, kurās galvenokārt tiek pārstrādāta biomasa un kuras atbilst šajā pantā noteiktajiem nosacījumiem, izņemot tādas koģenerācijas iekārtas, kurās galvenokārt tiek pārstrādāta koksne vai koksnes atkritumi?

               2)

               Vai atbilde ir savādāka, ja koģenerācijas iekārtā pārstrādā galvenokārt tikai koksni vai, tieši pretēji, tikai koksnes atkritumus?

      (1)  OV L 52, 50. lpp.

      (2)  OV L 283, 33. lpp.

      (3)  OV L 140, 16. lpp.


title: Lieta C-85/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 2. decembra spriedumu lietā T-414/13 Kenzo Tsujimoto/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 12. februārī iesniedza Kenzo Tsujimoto

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 2. decembra spriedumu lietā T-414/13 Kenzo Tsujimoto/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 12. februārī iesniedza Kenzo Tsujimoto

   (Lieta C-85/16 P)
   (2016/C 335/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Kenzo Tsujimoto (pārstāvji – A. Wenninger-Lenz un M. Ring, Rechtsanwältinnen, kā arī W. von der Osten-Sacken, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Kenzo

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 2. decembra spriedumu lietā T-414/13;

               —

               pieņemt galīgo nolēmumu lietā;

               —

               piespriest EUIPO un Kenzo S.A. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar procesu Apelācijas padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

                     Regulas par Kopienas preču zīmi 76. panta 2. punkta pārkāpums

               Abi KENZO S.A. iesniegtie iebildumi tiek pamatoti ar Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 5. punktu. Abās lietās Apelācijas padome ir ņēmusi vērā apgalvojumus saistībā ar reputāciju pamatojošos pierādījumus, kurus persona, kas iebilst, bija iesniegusi Iebildumu nodaļai, lai pierādītu preču zīmes patiesu izmantošanu. Nav apstrīdams, ka attiecīgie dokumenti tika iesniegti pēc tam, kad bija beidzies termiņš, kas saskaņā ar Regulas Nr. 2868/95 19. noteikuma 1. punktu ir paredzēts pierādījumu par agrāku tiesību pastāvēšanu, spēkā esamību un aizsardzības apjomu iesniegšanai. No Regulas Nr. 2868/95 19. noteikuma 1. un 2. punkta un 20. noteikuma 1. punkta izriet, ka iebildumi, kas ir pamatoti ar Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punktu ir jānoraida, ja persona, kas iebilst, pierādījumus saistībā ar agrākas preču zīmes reputāciju neiesniedz Biroja precizētajā laikposmā. Tomēr Vispārējā tiesa ir izdarījusi secinājumu, ka Apelācijas padomei ir novērtējuma brīvība, nosakot, vai attiecīgos pierādījumus būtu jāņem vērā, lai pamatotu apgalvojumus saistībā ar reputāciju, ka Apelācijas padome ir savu novērtējuma brīvību atzinusi un izmantojusi, un ir norādījusi pareizus iemeslus šo pierādījumu vērā ņemšanai. Apelācijas sūdzības iesniedzējs savukārt uzskata, ka Vispārējā tiesa savos konstatējumos, ar kuriem tā ir atzinusi Apelācijas padomes novērtējuma brīvību, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kas ir kvalificējama kā Regulas Nr. 2868/95 19. noteikuma 1. un 2. punkta un 20. noteikuma 1. punkta nepareiza piemērošana.
               Apelācijas sūdzības iesniedzējs apzinās pārējo lietas dalībnieku apgalvojumus, ka patiesu izmantošanu pamatojošo dokumentu ņemšanas vērā, lai pamatotu reputāciju, pieļaujamība ir jāvērtē nevis saskaņā ar Regulas Nr. 2868/95 (2) 20. noteikuma 1. punktu, bet gan tās 50. noteikuma 1. punkta trešo daļu kā speciālu procesuālu noteikumu procesā Apelācijas padomē.
               Pat tad ja Apelācijas padomes novērtējuma brīvība būtu jātulko atbilstoši Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkta trešajai daļai, Apelācijas padome šo novērtējuma brīvību izmantoja nepareizi un Vispārējā tiesa nepareizi piemēroja Regulas par Kopienas preču zīmi 76. panta 2. punktu, apstiprinot Apelācijas padomes apsvērumus attiecībā uz nesaraujamo saikni starp pierādījumiem par izmantošanu un pierādījumiem par reputāciju kā tās novērtējuma brīvības pareizas izmantošanas izpausmi. Patiesībā Apelācijas padome pat neesot noteikusi savas novērtējuma brīvības apjomu, t.i. nosakot, vai novērtējuma brīvība izskatāmajā lietā ir izmantojama ierobežoti vai nē. Ja Apelācijas padome savu novērtējuma brīvību būtu izmantojusi pareizi, tai būtu bijis jāatzīst, ka novērtējuma brīvība saskaņā ar spriedumu Rintisch (lieta C-120/12 P, Bernhard Rintisch/ITSB) ir jāizmanto ierobežoti. Šajos apstākļos vienīgais veids, kā novērtējuma brīvību varēja izmantot ierobežoti, būtu bijis neņemt vērā reputāciju pamatojošos dokuments. Vispārējā tiesa nav ievērojusi faktu, ka Apelācijas padome nebija pareizi noteikusi savas novērtējuma brīvības apjomu un nebija savu novērtējuma brīvību piemērojusi atbilstoši tās apjomam, šādi pārkāpjot Regulas par Kopienas preču zīmi 76. panta 2. punktu.

               2.

                     Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punkta pārkāpums

               Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa preču zīmes “KENZO” un “KENZO ESTATE” nav salīdzinājusi vispārējā kontekstā un šādi ir pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punktu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs turklāt apgalvo, ka Vispārējā tiesa apgalvojumus saistībā ar reputāciju ir apstiprinājusi, pamatojoties uz dokumentiem, kurus Apelācijas padomes īstenotas pareizas tiesību piemērošanas un pareizas novērtējuma brīvības izmantošanas gadījumā vērā ņemt nedrīkstēja. Turpinājumā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa, secinot, ka apstrīdētā preču zīme ietver asociācijas iespēju ar agrāko preču zīmi un tās izmantošanā tiktu netaisnīgi gūts labums no agrākās preču zīmes reputācijas, nav veikusi vajadzīgo visaptverošo novērtējumu. Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Apelācijas padome un Vispārēja tiesa ir kļūdījušās, secinot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nav pamatojis “pietiekama iemesla” esamību Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punkta izpratnē.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009 L 78, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995 L 303, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-581/10 un C-629/10: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 23. oktobrī spriedums ( Amtsgericht Köln — Vācija, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court ) — Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson/Deutsche Lufthansa AG (C-581/10), TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Company Ltd, International Air Transport Association/Civil Aviation Authority (C-629/10) (Gaisa transports — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 5.–7. pants — Monreālas konvencija — 19. un 29. pants — Tiesības uz kompensāciju lidojuma kavēšanās gadījumā — Saderība)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/3

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 23. oktobrī spriedums (Amtsgericht Köln — Vācija, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson/Deutsche Lufthansa AG (C-581/10), TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Company Ltd, International Air Transport Association/Civil Aviation Authority (C-629/10)
   (Apvienotās lietas C-581/10 un C-629/10) (1)

   (Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 5.–7. pants - Monreālas konvencija - 19. un 29. pants - Tiesības uz kompensāciju lidojuma kavēšanās gadījumā - Saderība)
   2012/C 399/04
   Tiesvedības valodas — vācu un angļu

      Iesniedzējtiesas

      Amtsgericht Köln, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson (C-581/10), TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Company Ltd, International Air Transport Association (C-629/10)

      Atbildētājas: Deutsche Lufthansa AG (C-581/10), Civil Aviation Authority (C-629/10)

      Priekšmets

   (Lieta C-581/10)
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Amtsgericht Köln — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 7. panta interpretācija (OV L 46, 1. lpp.) — Tiesības uz kompensāciju lidojuma kavēšanās dēļ — Šo tiesību saderīgums ar Monreālas Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju (Monreālas konvencija), kas apstiprināta ar Padomes 2001. gada 5. aprīļa lēmumu (OV L 194, 38. lpp.), 29. pantā ietverto sodošas vai pamācošas zaudējumu atlīdzības aizliegumu
   (Lieta C-629/10)
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 46, 1. lpp.), 5., 6. un 7. panta interpretācija — Tiesības uz kompensāciju kavēšanās dēļ — Tiesas 2009. gada 19. novembra sprieduma apvienotajās lietās C-402/07 un C-432/07 Sturgeon ietekme

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5.–7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka kavētu lidojumu pasažieriem ir tiesības uz kompensāciju saskaņā ar šo regulu, ja viņi šādu lidojumu dēļ cieš laika zudumu, kas ir līdzvērtīgs vai pārsniedz trīs stundas, proti, ja viņi sasniedz savu galamērķi trīs stundas vai vēlāk pēc gaisa pārvadātāja sākotnēji paredzētā ierašanās laika. Tomēr šāda kavēšanās pasažieriem nerada tiesības saņemt kompensāciju, ja gaisa pārvadātājs var pierādīt, ka ilgstošu kavējumu ir izraisījuši ārkārtēji apstākļi, no kuriem nevarētu izvairīties pat tad, ja tiktu veikti visi iespējamie pasākumi, proti, apstākļi, pār kuriem gaisa pārvadātājam nav faktiskas kontroles;

               2)

               izvērtējot prejudiciālos jautājumus, nav konstatēts neviens apstāklis, kas ietekmētu Regulas (EK) Nr. 261/2004 5.–7. panta spēkā esamību.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011

      OV C 89, 19.03.2011


title: Lieta F-8/05 REV: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 20. septembra spriedums — Fouwels u.c./Komisija (Civildienests — Process — Pieteikums par pārskatīšanu — Vispārējās tiesas Reglamenta 119. pants — Vispārējās tiesas nolēmums — Pieteikums par pārskatīšanu saistībā ar rīkojumu izslēgt lietu no reģistra sakarā ar atteikšanos no prasības — Res judicata spēks — Neesamība — Pēc savas ierosmes izvirzīta nepieņemamība)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/33

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 20. septembra spriedums — Fouwels u.c./Komisija
   (Lieta F-8/05 REV)
   (Civildienests - Process - Pieteikums par pārskatīšanu - Vispārējās tiesas Reglamenta 119. pants - Vispārējās tiesas nolēmums - Pieteikums par pārskatīšanu saistībā ar rīkojumu izslēgt lietu no reģistra sakarā ar atteikšanos no prasības - Res judicata spēks - Neesamība - Pēc savas ierosmes izvirzīta nepieņemamība)
   2011/C 340/64
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Martine Fouwels u.c. (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un J. Herrmann)

      Priekšmets

   Prasība pārskatīt lietu, ko prasītāja iesniegusi par Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010.gada 16. septembra rīkojumu apvienotajās lietās F-8/05 un F-10/05

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pārskatīšanu noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītājas, kas lūgušas pārskatīšanu, sedz Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome, persona, kas iestājusies pārskatīšanas lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumu pati.


title: Lieta T-302/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. aprīļa rīkojums — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée /Komisija (Šķīrējklauzula — Eiropas informācijas punkta izveide — Komisijas un prasītājas noslēgts līgums — Acīmredzama Pirmās instances tiesas kompetences neesamība — Acīmredzami nepamatota prasība)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/34

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. aprīļa rīkojums — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée/Komisija
   (Lieta T-302/04) (1)

   (Šķīrējklauzula - Eiropas informācijas punkta izveide - Komisijas un prasītājas noslēgts līgums - Acīmredzama Pirmās instances tiesas kompetences neesamība - Acīmredzami nepamatota prasība)
   (2008/C 171/61)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée, Aviņona (Francija) (pārstāvis — F. Martineau, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J.-F. Pasquier un E. Manhaeve)
   Priekšmets
   Prasība, kas pamatota ar šķīrējklauzulu, piespriest Komisijai samaksāt prasītājai summu EUR 394 066,76 apmērā sakarā ar tās iespējamo līgumsaistību neizpildi, kuras izriet no līguma par Eiropas informācijas punkta izveidi Aviņonā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Maison de l'Europe Avignon Méditerranée atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 14. jūlijā lietā T-360/02 Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasītāja nāve — Tiesību pārņēmēja trūkums — Tiesvedības lietā izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/26

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 14. jūlijā
   lietā T-360/02 Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasītāja nāve - Tiesību pārņēmēja trūkums - Tiesvedības lietā izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2004/C 262/50)
   tiesvedības valoda – vācu
   Lietā T-360/02 Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg, Eiropas parlamenta kādreizējais pagaidu darbinieks, dzīvojošs Wittibreut (Vācija), ko pārstāv H.-H. Heyland, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis J. Curall, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā), par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 17. maija paziņojumu par nacionālās tiesas uzlikto apķīlājumu regulārajiem atskaitījumiem no prasītāja pensijas, kā arī par zaudējumu atlīdzināšanu, Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs B.Vesterdorf, tiesneši P.Mengozzi un M.E. Martins Ribeiro, sekretārs M.H.Jung, 2004. gada 14. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               izbeigt tiesvedību šajā lietā pirms lēmuma taisīšanas;

               2)

               katra puse sedz savus izdevumus.

      (1)  OV C 55, 08.03.2003.


title: Lieta T-556/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 11. oktobra spriedums — Novatex /Padome (Subsīdijas — Dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta imports — Galīgais kompensācijas maksājums un galīga pagaidu maksājuma iekasēšana — Regulas (EK) Nr. 597/2009 3. panta 1. un 2. punkts, 6. panta b) apakšpunkts un 7. panta 2. punkts)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/32

         Vispārējās tiesas 2012. gada 11. oktobra spriedums — Novatex/Padome
   (Lieta T-556/10) (1)

   (Subsīdijas - Dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta imports - Galīgais kompensācijas maksājums un galīga pagaidu maksājuma iekasēšana - Regulas (EK) Nr. 597/2009 3. panta 1. un 2. punkts, 6. panta b) apakšpunkts un 7. panta 2. punkts)
   2012/C 366/61
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novatex Ltd (Karachi, Pakistāna) (pārstāvis — B. Servais, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch, advokāts, un N. Chesaites, barrister)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet, M. França un G. Luengo)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2010. gada 27. septembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 857/2010, ar ko dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta importam piemēro galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu (OV L 254, 10. lpp), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2010. gada 27. septembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 857/2010, ar ko dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta importam piemēro galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, 1. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Novatex Ltd un par tik, par cik galīgais kompensācijas maksājums dažu veidu polietilēntereftalāta importam Eiropas Savienībā pārsniedz to, kas ir piemērojams, ja nav pieļauta kļūda attiecībā uz ienākumu deklarācijas 74. pozīcijā norādīto summu, 2008. taksācijas gadam;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un 50 % apmērā atlīdzina Novatex tiesāšanās izdevumus. Novatex 50 % no saviem tiesāšanās izdevumiem sedz pati. Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta T-228/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedums — United States Polo Association /ITSB — Textiles CMG ( “U.S. POLO ASSN.” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “U.S. POLO ASSN.” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska un agrāka valsts vārdiska preču zīme “POLO-POLO” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedums — United States Polo Association/ITSB — Textiles CMG (“U.S. POLO ASSN.”)
   (Lieta T-228/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “U.S. POLO ASSN.” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska un agrāka valsts vārdiska preču zīme “POLO-POLO” — Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 160/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: United States Polo Association (Leksingtona, Kentuki, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — P. Goldenbaum, I. Rohr un T. Melchert, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Textiles CMG, SA (Onteniente, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 20. marta lēmumu lietā R 886/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Textiles CMG, SA un United States Polo Association

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               United States Polo Association atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: Lieta T-229/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. jūnija spriedums — Graf-Syteco /ITSB — Teco Electric & Machinery ( “SYTECO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SYTECO” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un Beniluksa grafiskas preču zīmes “TECO” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Daļējs reģistrācijas atteikums)

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 15. jūnija spriedums — Graf-Syteco/ITSB — Teco Electric & Machinery (“SYTECO”)
   (Lieta T-229/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SYTECO” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un Beniluksa grafiskas preču zīmes “TECO” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Daļējs reģistrācijas atteikums)
   2011/C 219/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Graf-Syteco GmbH & Co. KG (Tuningen, Vācija) (pārstāvis — T. Kieser, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Teco Electric & Machinery Co. Ltd (Taipeja, Taivāna)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 18. februāra lēmumu lietā R 230/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Teco Electric & Machinery Co. Ltd un Graf-Syteco GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Graf-Syteco GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta C-153/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9 jūlija spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Minister van Buitenlandse Zaken/K, A Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2003/86/EK — 7. panta 2. punkts — Ģimenes atkalapvienošanās — Integrācijas pasākumi — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tāda trešās valsts valstspiederīgā ģimenes locekļiem, kurš likumīgi uzturas attiecīgajā dalībvalstī, noteikts pienākums sekmīgi nokārtot integrācijas pārbaudījumu, lai varētu ieceļot minētās dalībvalsts teritorijā — Šāda pārbaudījuma izmaksas — Saderība

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/8

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9 jūlija spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Minister van Buitenlandse Zaken/K, A

   (Lieta C-153/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/86/EK - 7. panta 2. punkts - Ģimenes atkalapvienošanās - Integrācijas pasākumi - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tāda trešās valsts valstspiederīgā ģimenes locekļiem, kurš likumīgi uzturas attiecīgajā dalībvalstī, noteikts pienākums sekmīgi nokārtot integrācijas pārbaudījumu, lai varētu ieceļot minētās dalībvalsts teritorijā - Šāda pārbaudījuma izmaksas - Saderība)
   (2015/C 294/10)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Minister van Buitenlandse Zaken

      Atbildētājas: K, A

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos 7. panta 2. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis var prasīt trešo valstu valstspiederīgajiem sekmīgi nokārtot tādu integrācijas pārbaudījumu kā pamatlietā, kurš sastāv no attiecīgās dalībvalsts valodas pamatzināšanu un pamatzināšanu par attiecīgās dalībvalsts sabiedrību novērtēšanas un saistībā ar kuru ir jāsedz dažādas izmaksas, pirms minētajiem valstspiederīgajiem tiek atļauta ieceļošana to teritorijā ģimenes atkalapvienošanās nolūkā, ja šāda pienākuma piemērošanas nosacījumi nepadara tiesību uz ģimenes atkalapvienošanos īstenošanu neiespējamu vai pārmērīgi sarežģītu. Tādos apstākļos kā pamatlietās šie nosacījumi padara tiesību uz ģimenes atkalapvienošanos īstenošanu neiespējamu vai pārmērīgi sarežģītu, ciktāl tie neļauj ņemt vērā īpašos apstākļus, kuri objektīvi veido šķērsli ieinteresētajām personām sekmīgi nokārtot šo pārbaudījumu, un ciktāl ar tiem maksa par šādu pārbaudījumu ir noteikta pārmērīgi augstā līmenī.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta T-400/11: Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūlijā — Altadis /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/37

         Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūlijā — Altadis/Komisija
   (Lieta T-400/11)
   2011/C 282/72
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Altadis, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, abogados, un M. Muñoz de Juan, abogada)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par pieņemamu un apmierināt izteikto lūgumu sniegt pierādījumu;

               —

               atzīt par pieņemamiem un apmierināt šajā prasībā izvirzītos atcelšanas pamatus;

               —

               atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā ir atzīts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā, to piemērojot tādai līdzdalības iegādei, kuras rezultātā tiek iegūta kontrole, ir valsts atbalsta pazīmes;

               —

               pakārtoti — atcelt lēmuma 4. pantu tiktāl, ciktāl tajā atgūšanas rīkojumu paredzēts piemērot darījumiem, kas noslēgti pirms šeit pārsūdzētā galīgā lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī;

               —

               pakārtoti — atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu un, pakārtoti, 4. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz darījumiem Marokā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Komisijas 2011. gada 12. janvāra Lēmumu C(2010) 9566 par uzņēmuma finanšu nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu mērķiem saistībā ar līdzdalības iegūšanu ārvalsts uzņēmumā.
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-399/11 Banco de Santander un Santusa Holding/Komisija.


title: Lieta C-533/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 3. decembra rīkojumu — TNT Express Nederland BV / AXA Versicherung AG

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 3. decembra rīkojumu — TNT Express Nederland BV/AXA Versicherung AG

   (Lieta C-533/08)
   (2009/C 44/53)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: TNT Express Nederland BV

      Atbildētāja: AXA Versicherung AG

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 44/2001 (1) 71. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, (i) ka Regulas Nr. 44/2001 atzīšanas un izpildes režīms piekāpjas konkrētās konvencijas režīmam tikai, ja konkrētā konvencija norāda uz izņēmuma iedarbību vai (ii) ka, ja konkrētās konvencijas un Regulas Nr. 44/2001 atzīšanas un izpildes nosacījumi ir spēkā vienlaicīgi, vienmēr ir piemērojami konkrētās konvencijas nosacījumi un Regulas Nr. 44/2001 nosacījumi paliek nepiemēroti, pat ja konkrētā konvencija nenorāda uz izņēmuma iedarbību attiecībā pret citiem starptautiskajiem atzīšanas un izpildes noteikumiem?

               2)

               Vai Kopienu Tiesa ir kompetenta, lai novērstu atšķirīgus nolēmumus par pirmajā jautājumā norādīto kolīziju, dalībvalstu tiesām saistošā veidā interpretēt Konvenciju par kravu starptautisko autopārvadājuma līgumu, kas parakstīta Ženēvā 1956. gada 19. maijā (CMR), attiecībā uz šīs konvencijas 31. pantā paredzēto jautājumu?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša un ja atbilde uz pirmo jautājumu (i) arī ir apstiprinoša, vai CMR konvencijas 31. panta 3. un 4. punkta atzīšanas un izpildes režīmu ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepretendē uz izņēmuma iedarbību un ļauj piemērot tādus citus starptautiskos izpildes noteikumus, kas ļauj atzīt un izpildīt nolēmumus, kāda ir Regula Nr. 44/2001?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu (ii) ir negatīva un atbilde uz otro jautājumu turklāt ir apstiprinoša, Hoge Raad uzdot vēl trīs šādus jautājumus kasācijas pārbaudei:

               4)

               Vai CMR konvencijas 31. panta 3. un 4. punkts ļauj attiecīgās dalībvalsts tiesai, kurai ir iesniegta prasība par nolēmuma atzīšanu par izpildāmu, kontrolēt, vai izcelsmes valsts tiesa ir starptautiski kompetenta izskatīt lietu?

               5)

               Vai Regulas Nr. 44/2001 71. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka CMR konvencijas un Regulas Nr. 44/2001 lis pendens noteikumu kolīzijas gadījumā, CMR konvencijā izteiktā lis pendens norma ir pārāka par Regulas Nr. 44/2001 normu?

               6)

               Vai lūgtais atzinums lietā Nīderlandē un kaitējuma atlīdzinājums Vācijā attiecas uz “tiem pašiem jautājumiem” CMR konvencijas 31. panta 2. punkta izpratnē?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).


title: Lieta T-327/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. jūnijā – Grieķijas Republika/Komisija

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/42

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. jūnijā – Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-327/15)
   (2015/C 279/52)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou un A. E. Vasilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 25. marta Īstenošanas lēmumu “par finanšu korekcijas piemērošanu ELVGF virzības nodaļai – Operatīvā programma 2000GR061RO021 CCI (Grieķija – Mērķis Nr. 1 – Lauku rekonstrukcija)” EUR 7 2 1 05  592,41 apmērā, izziņots ar numuru C(2015) 1936 final.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo atcelšanas pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajam lēmumam nav juridiskā pamata, jo Regulas (EK) Nr. 1260/1999 (1) 39. pants, pamatojoties uz kuru tas tika pieņemts, tika atcelts daļā, kurā tas attiecas uz ELVGF virzības nodaļu (pirmā pamata pirmā daļa); katrā ziņā sākotnēji nav izpildīti likuma nosacījumi, lai atsauktos uz minēto Regulas (EK) Nr. 1260/1999 39. pantu (pirmā pamata otrā daļa).

               2.

               Ar otro atcelšanas pamatu pakārtoti pirmajam pamatam tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts, pārkāpjot Komisijas pagaidu kompetences robežas (otrā pamata pirmā daļa), proti, ka tas ir pieņemts pēc termiņa un pārkāpjot būtiskas formas prasības, Grieķijas Republikas tiesības tikt uzklausītai un tiesības uz aizstāvību (otrā pamata otrā daļa).

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā tiesiskās noteiktības un dalībvalsts tiesiskās paļāvības principiem.

               4.

               Visbeidzot ar ceturto atcelšanas pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts ne bis in idem princips, jo ar to ir noteikta daudzkārtēja korekcija; katrā ziņā noteiktā finanšu korekcija esot pilnībā nesamērīga un tā esot jāatceļ.

      (1)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 26.6.1999., 1. lpp.).


title: Lieta T-23/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. janvārī – Biernacka-Hoba/EUIPO – Formata Bogusław Hoba (“Formata”)

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. janvārī – Biernacka-Hoba/EUIPO – Formata Bogusław Hoba (“Formata”)
   (Lieta T-23/16)
   (2016/C 111/34)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ilona Biernacka-Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polija) (pārstāvis – R. Rumpel, juridiskais padomnieks)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa Apelācijas padomē dalībnieks: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Formata” – Savienības preču zīme Nr. 11 529 427

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 4. novembra lēmums lietā R 102/2015-2.

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīts pieteikums par reģistrētās preču zīmes Nr. 011 529 427 “Formata” spēkā neesamības atzīšanu;

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu, atzīstot preču zīmes Nr. 011 529 427 “Formata” spēkā neesamību;

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz izdevumiem;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Tiesas spriedums (2015. gada 31. marts) lietā E-20/14 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (Līgumslēdzējas puses saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Regula (EK) Nr. 392/2009 par pasažieru pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos uz jūras)

text:
               22.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/6

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 31. marts)
   lietā E-20/14
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (Līgumslēdzējas puses saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Regula (EK) Nr. 392/2009 par pasažieru pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos uz jūras)
   (2015/C 350/09)
   Lietā E-20/14 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – attiecībā uz PRASĪBU pasludināt, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai tās iekšējā tiesību sistēmā noteiktajā termiņā ieviestu EEZ līguma XIII pielikuma V nodaļas 56.x punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Regula (EK) Nr. 392/2009 par pasažieru pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos uz jūras), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu un Apvienotās komitejas 2011. gada 1. aprīļa Lēmumu Nr. 17/2011, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents), 2015. gada 31. martā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai tās iekšējā tiesību sistēmā ieviestu EEZ līguma XIII pielikuma V nodaļas 56.x punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Regula (EK) Nr. 392/2009 par pasažieru pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos uz jūras), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu un Apvienotās komitejas 2011. gada 1. aprīļa Lēmumu Nr. 17/2011;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-92/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. februārī — Andersen /Komisija

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. februārī — Andersen/Komisija
   (Lieta T-92/11)
   2011/C 103/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jørgen Andersen (Ballerup, Dānija) (pārstāvji — M.F. Nissen un G. Van de Walle de Ghelcke, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 24. februāra Lēmuma valsts atbalsta lietā C 41/08 (NN 35/08) — Sabiedrisko pakalpojumu līgumi starp Dānijas transporta ministriju un Danske Statsbaner (DSB) (OV L 7, 1. lpp.) 1. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir balstīts uz to, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā ir izsecinājusi, ka Dānijas valdība nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, Copenhague-Ystad transporta līniju kvalificējot par sabiedrisku pakalpojumu un iekļaujot to sabiedrisko pakalpojumu līgumu sistēmā. Prasītājs uzskata, ka šo transporta līniju aktīvi izmantoja tirgus dalībnieki, nesaņemot subsīdijas, un tāpēc to nevajadzētu iekļaut sabiedriskā pakalpojuma līgumā.

               2)

               Otrais pamats ir balstīts uz to, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, neizdodot rīkojumu atgūt nesaderīgo pārmērīgo kompensāciju, kas tika izmaksāta DSB, tāpēc, ka tās akcionāram — Dānijas valstij — tika izmaksātas dividendes. Prasītāja uzskata, ka dividenžu izmaksāšana valstij, ko veic sabiedrība, kas pilnībā pieder valstij, nav likumīgs veids, kā atlīdzināt nesaderīgu pārmērīgu kompensāciju.

               3)

               Trešais pamats ir balstīts uz to, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, Regulas Nr. 1191/69 (1) vietā piemērojot Regulu Nr. 1370/2007 (2). Prasītājs uzskata, ka tiktāl, ciktāl runa ir par nelikumīgu valsts atbalstu, Komisijai būtu jāpiemēro tie tiesību akti, kas bija piemērojami atbalsta piešķiršanas brīdī.

      (1)  Padomes 1969. gada 26. jūnija Regula (EEK) Nr. 1191/69 par dalībvalstu darbību sakarā ar saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē [par dalībvalstu darbību sakarā ar pienākumiem, kas ir saistīti ar sabiedrisko pakalpjumu jēdzienu dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē] (OV L 156, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV L 315, 1. lpp).


title: Priekšsēdētāja rīkojums (2017. gada 24. aprīlis) – Lietā E-20/16 – Autonomy Capital (Jersey) LP un Eaton Vance Management pret EBTA Uzraudzības iestādi

text:
               14.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/6

         PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS
   (2017. gada 24. aprīlis)
   Lietā E-20/16

      Autonomy Capital (Jersey) LP un Eaton Vance Management pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (2017/C 303/07)
   Attiecībā uz lūgumu atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2016. gada 23. novembra Lēmumu Nr. 207/16/COL, ar ko pabeidz izskatīt sūdzību pret Islandi kapitāla brīvas aprites jomā (kapitāla kontrole), Tiesas priekšsēdētājs 2017. gada 24. aprīlī izdeva rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Lietu E-20/16 izslēdz no reģistra.

               2.

               Prasītāji sedz tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-338/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-217/11 Staelen/Eiropas ombuds 2015. gada 7. jūlijā iesniedza Claire Staelen

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/43

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-217/11 Staelen/Eiropas ombuds 2015. gada 7. jūlijā iesniedza Claire Staelen

   (Lieta C-338/15 P)
   (2015/C 294/55)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Claire Staelen (pārstāvis – V. Olona, avocate)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas ombuds

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-217/11 (Staelen/Eiropas ombuds);

               —

               tādējādi apmierināt prasītājas prasību par tā morālā kaitējuma atlīdzināšanu, kas tai nodarīts viņai nelabvēlīgu darbību dēļ, atbilstoši prasītājas aplēstajam apmēram EUR 50  000;

               —

               spriest atbilstoši prasītājas pirmajā instancē izvirzītajiem prasījumiem, izņemot viņas prasību par mantiskā kaitējuma atlīdzību;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt abu instanču tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apelācijas sūdzības pamatošanai izvirza sešus pamatus, kas visi attiecas uz kļūdām tiesību piemērošanā un faktu sagrozīšanu.
   Pirmkārt, prasītāja uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kā arī sagrozījusi faktus par to, ka prasītāja būtu atteikusies no Ombuda pēc savas ierosmes veiktas izmeklēšanas. Vispārējā tiesa tāpat esot sagrozījusi sūdzības priekšmetu.
   Otrkārt, viņa apgalvo, ka, kļūdaini interpretēdama LESD 228. pantu, kā arī Lēmumu 94/262 (1), tiem atņemot lietderīgo iedarbību, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
   Treškārt, tā norāda, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi faktus par diskriminācijas saistībā ar iekļaušanu piemēroto kandidātu sarakstā ilgumu.
   Ceturtkārt, tā pārmet Vispārējai tiesai, ka, uzskatīdama, ka Ombuds ir izpildījis savu pārskatāmības un rūpības pienākumu, tā ir sagrozījusi faktus un pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
   Piektkārt, tā pārmet Vispārējai tiesai to, ka tā noraidīja iespēju piemērot Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2003. gada 23. februāra lēmumu, kā arī labas administratīvās prakses kodeksu.
   Visbeidzot, viņa uzskata, ka Vispārējā tiesa kļūdaini nosprieda, ka Ombudam nebija jāizvērtē visu konkursa lietas materiālu iznīcināšana.

      (1)  Eiropas Parlamenta 1994. gada 9. marta Lēmums 94/262/EOTK, EK, Euratom par noteikumiem un vispārējiem nosacījumiem, kas reglamentē ombuda pienākumu izpildi (OV L 113, 15. lpp.).


title: Lieta C-416/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par 2008. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-328/05 Apple Computer, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2008. gada 22. septembrī iesniegusi Apple Computer, Inc

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/25

         Apelācijas sūdzība, ko par 2008. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-328/05 Apple Computer, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2008. gada 22. septembrī iesniegusi Apple Computer, Inc

   (Lieta C-416/08 P)
   (2008/C 301/38)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Apple Computer, Inc. (pārstāvji — M. Hart, N. Kearley, Solicitors)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), TKS-Teknosoft SA

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pieņemt apelācijas sūdzības iesniedzējas apelācijas sūdzību Eiropas Kopienu Tiesai;

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-328/05;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesai; un

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

                  Apple, Inc. (apelācijas sūdzības iesniedzēja) iesniedza Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu preču zīmei “QUARTZ”. Tās pieteikums attiecas uz
               “Datoru operētājsistēmu, kas no funkciju viedokļa īpaši paredzēta informācijas tehnoloģiju attīstītāju izmantošanai ar mērķi uzlapot un paātrināt digitālu attēlu reprodukciju aplikāciju programmās, izņemot izstrādājumus, kas paredzēti banku nozarē”, kas ietilpst 9. klasē.

               2.

                  TKS-Teknosoft S.A. (iebildumu iesniedzēja) ir īpašniece Kopienas grafiskai preču zīmei “QUARTZ”, kas cita starpā ir reģistrēta attiecībā uz precēm:

                           a)

                           “programmas banku nozarei”, kas ietilpst 9. klasē; un

                           b)

                           “datorprogrammas, datoru datu apstrāde, datoru programmatūras attīstīšana, palīdzība un konsultāciju pakalpojumi datoru jomā; elektronisko datu apstrāde, datoru programmatūras izstrāde un attīstīšana, datoru programmatūras licencēšana un datoru aplikācijas, visiem šiem pakalpojumiem esot saistītiem ar banku nozari”, kas ietilpst 42. klasē.

         Iebildumu iesniedzēja iebilst pret apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīmes “QUARTZ” reģistrēšanu, pamatojot ar to, ka pastāvētu abu preču zīmju sajaukšanas iespēja. Pirmās instances tiesa tam piekrita.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo:

               a)

               preces, attiecībā uz kurām būtu reģistrētas un tiktu izmantotas abas preču zīmes, acīmredzami atšķiras, un Pirmās instances tiesa neesot ņēmusi vērā šīs nozīmīgās atšķirības;

               b)

               Pirmās instances tiesa neesot pareizi noteikusi “konkrēto sabiedrības daļu”, lai novērtētu sajaukšanas iespēju. Konkrētāk, tā neesot piešķīrusi pietiekamu nozīmi apstāklim, ka konkrētajai sabiedrības daļai loģiski ir jābūt programmatūras speciālistiem, kas ir nodarbināti vai sniedz pakalpojumus banku nozarē; un

               c)

               tāpēc esot nepareizi piemērojusi visaptverošos novērtējuma kritērijus, ko iepriekš izvirzījusi Tiesa.


title: Lieta T-360/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. jūnija spriedums — E.ON Ruhrgas un E.ON /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vācijas un Francijas dabasgāzes tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Tirgus sadale — Pārkāpuma ilgums — Naudas sodi)

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/15

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. jūnija spriedums — E.ON Ruhrgas un E.ON/Komisija
   (Lieta T-360/09) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vācijas un Francijas dabasgāzes tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Tirgus sadale - Pārkāpuma ilgums - Naudas sodi)
   2012/C 243/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: E.ON Ruhrgas AG (Essen, Vācija) un E.ON AG (Düsseldorf, Vācija) (pārstāvji — G. Wiedemann un T. Klose, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, A. Bouquet un R. Sauer, pārstāvji, kam palīdz M. Buntscheck, advokāts)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2009. gada 8. jūlija Lēmumu C(2009) 5355, galīgā redakcija, par izmeklēšanas procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/39.401 — E.ON/GDF) un, pakārtoti, samazināt prasītājām uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2009. gada 8. jūlija Lēmuma C(2009) 5355, galīgā redakcija, par izmeklēšanas procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/39.401 — E.ON/GDF) 1. pantu, pirmkārt, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pārkāpums ilga vismaz no 1980. gada 1. janvāra līdz 1998. gada 24. aprīlim attiecībā uz pārkāpumu, kas tika izdarīts Vācijā, un, otrkārt, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāvēja Francijā laikposmā no 2004. gada 13. augusta līdz 2005. gada 30. septembrim izdarīts pārkāpums;

               2)

               Lēmuma C(2009) 5355, galīgā redakcija, 2. panta a) punktā E.ON Ruhrgas AG un E.ON AG uzliktā naudas soda apmēru noteikt EUR 320 miljonu apmērā;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta C-424/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2009. gada 28. oktobra rīkojumu — Christina Ioanni Toki/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2009. gada 28. oktobra rīkojumu — Christina Ioanni Toki/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

   (Lieta C-424/09)
   2010/C 24/37
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Christina Ioanni Toki

      Atbildētājs: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19), 3. panta b) punkts — tajā redakcijā, kas bija spēkā pirms Direktīvas 89/48/EEK atcelšanas ar Direktīvas 2005/36/EK (OV L 255) 62. pantu — ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka attiecīgajā tiesību normā paredzētā atzīšanas sistēma ir piemērojama gadījumos, kad attiecīgā profesionālā darbība izcelsmes dalībvalstī ir reglamentēta profesija direktīvas 1. panta d) punkta otrās daļas izpratnē un attiecīgā persona nav pilntiesīgs biedrs tādā apvienībā vai organizācijā, kas atbilst šajā normā noteiktajām prasībām?
               Un apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā,

               2)

               vai Direktīvas 89/48/EEK 3. panta b) punkta izpratnē profesionāla darbība, kas uz pilnu slodzi tiek veikta izcelsmes dalībvalstī, ietver tādu profesionālo darbību, kas tiek veikta pašnodarbinātas personas vai darbinieka statusā un attiecībā uz kuru uzņemošajā dalībvalstī ir iesniegts pieteikums, lai iegūtu atļauju strādāt attiecīgajā profesijā atbilstoši Direktīvai 89/48/EEK, vai arī tā ietver ar šo profesiju saistītā nozarē veiktu pētniecisku darbu, kas iestādē principā tiek veikts bez nodoma gūt peļņu?


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2005. gada 26. aprīlī lietā C-376/02 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Stichting Goed Wonen pret Staatssecretaris van Financiën (Apgrozījuma nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma — Sestās direktīvas 77/388/EEK 17. pants — Priekšnodokļa atskaitīšana — Valsts tiesību aktu grozīšana — Atpakaļejošs spēks — Tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības aizsardzības principi)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 26. aprīlī
   lietā C-376/02 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Stichting “Goed Wonen” pret Staatssecretaris van Financiën
       (1)

   (Apgrozījuma nodokļi - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma - Sestās direktīvas 77/388/EEK 17. pants - Priekšnodokļa atskaitīšana - Valsts tiesību aktu grozīšana - Atpakaļejošs spēks - Tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības aizsardzības principi)
   (2005/C 143/05)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-376/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hoge Raad der Nederlanden (Augstākā tiesa, Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 18. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 21. oktobrī, tiesvedībā Stichting“Goed Wonen” pret Staatssecretaris van Financiën, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C.W.A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas] (referents), R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] un E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], H. N. Kunja Rodrigess [J.N. Cunha Rodrigues], P. Kūris [P. Kūris], E. Juhāss [E. Juhász], Dž. Arestis [G. Arestis] un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretāre M. F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 26. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               Tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības aizsardzības principi neiestājas pret to, ka dalībvalsts, izņēmuma kārtā un, lai izvairītos no finanšu kombināciju veikšanas plašā mērogā ar nolūku izvairīties no pievienotās vērtības nodokļa sloga, pret kurām ir paredzēts cīnīties ar likumu par grozījumiem, piešķir šim likumam atpakaļejošu spēku, ja uzņēmēji, kas veic likumā minētās saimnieciskās darbības, ir bijuši brīdināti par šī likuma paredzēto pieņemšanu un tā atpakaļejošo spēku tādā veidā, lai tie varētu saprast paredzēto tiesību aktu grozījumu ietekmi uz to veiktajām darbībām.

               Gadījumā, ja šis likums atbrīvo no nodokļa saimniecisku darbību ar nekustamu īpašumu, kas agrāk bija aplikta ar pievienotās vērtības nodokli, tas var atcelt pievienotās vērtības nodokļa koriģēšanu, kas tiek veikta, izmantojot tiesības atskaitīt samaksāto pievienotās vērtības nodokli par šī nekustamā īpašuma piegādi brīdī, kad ar nekustamo īpašumu tiek veikta darbība, kuru šajā laikā uzskata par apliekamu ar nodokli.

      (1)  OV C 7, 11.01.2003.