title: Lieta T-146/20: Prasība, kas celta 2020. gada 8. martā – Csordas u.c./Komisija

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/26

      Prasība, kas celta 2020. gada 8. martā – Csordas u.c./Komisija
      (Lieta T-146/20)
      (2020/C 201/38)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Annamaria Csordas (Luksemburga, Luksemburga), Adrian Sorin Cristescu (Luksemburga), Jean Putz (Esch-sur-Alzette, Luksemburga), Miguel Vicente-Nunez (Luksemburga) (pārstāvis: M.-A. Lucas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      pirms lietas izlemšanas:

                  —

                  aicināt Komisiju pierādījumu savākšanas vai procesa organizatoriskā pasākuma ietvaros norādīt – pēc informācijas iegūšanas no OSP, kuras iesniedza sarakstu Nr. 3 – to kandidātu skaitu šajā sarakstā, kurus ir izvirzījusi katra no tām, atsevišķi norādot locekļus un aizstājējus, kā arī kritēriju kandidātu pāra pārstāvētības sadalei starp locekli un aizstājēju;

            lemjot par prasību:

                  —

                  konstatēt, ka Komisijas bezdarbība, nenovēršot vai neaizliedzot:

                              —

                              vēlēšanu biroja priekšsēdētāja 2019. gada 28. oktobra atteikumu publicēt paziņojumu, ar ko personāls tiek informēts par nolīgumu, kas 2019. gada 14. oktobrī noslēgts starp FFPE, R&D, Solidarité européenne, TAO-AFI, USF-L un U4U par to kopīgā saraksta “Ensemble au Luxembourg” pārstāvētības sadalījumu;

                              —

                              šī nolīguma, kurā nebija norādīts, ka dažas OSP ir apvienojušās vai pārgrupētas, un to kandidātu skaits, kurus izvirzījusi katra no tām, publicēšanu, ko vēlēšanu birojs veica nenoteiktā datumā vēlēšanu laikā;

                              —

                              to, ka OSP, kuru pārstāvēja ikviens saraksta Nr. 3 “Ensemble au Luxembourg” kandidāts, nav norādījusi nevienai OSP, kas to ir pārstāvējusi, ka tās pieder dažādām arodbiedrību saimēm un ka dažas no tām bija reģistrētas Briselē un nebija minētas šajā sarakstā;

                              —

                              vēlēšanu rezultātus, kas publicēti ar 2019. gada 26. novembra vēlēšanu biroja paziņojumu;

                              —

                              Luksemburgas Personāla komitejas vietējās nodaļas izveidi pēc 2019. gada novembra vēlēšanām;

                              —

                              lēmumus, ar kuriem Luksemburgas Personāla komitejas vietējā nodaļa ir iecēlusi savus pārstāvjus Centrālajā komitejā;

                        bija prettiesiska;

                  —

                  atcelt OSP, kas kandidēja Komisijas noteiktajās CLPL 2019. gada novembra vēlēšanās, pārstāvētības korekciju pēc šo rezultātu publicēšanas, pamatojoties uz 2019. gada 14. oktobra pārstāvētības sadalījuma nolīgumu;

                  —

                  atcelt visus lēmumus par resursu piešķiršanu 2019. gada 14. oktobra nolīgumu parakstījušām OSP, ar kuriem tiek papildināti resursi, kas bija to rīcībā uz pārstāvētības pamata, kura tām tika atzīta pēc CLPL 2016. gada vēlēšanām;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots brīvu un demokrātisku vēlēšanu principa pārkāpums, jo vēlēšanu birojs pirms vēlēšanu sākuma nepublicēja pārstāvētības sadalījuma nolīgumu, logotipi, kas bija norādīti uz saraksta Nr. 3 “Ensemble Luxembourg” vēlēšanu plakāta, bija tādi, ka vēlētāji domāja, ka šo sarakstu pārstāvēja piecas profesionālas arodbiedrību organizācijas (OSP), kuras tā tika dēvētas un kuras vienādās daļās pārstāv 20 kandidātu pāri, lai gan no nolīguma izrietēja, ka to pārstāvēja sešas OSP, no kurām divām ir cits nosaukums un tās ir pārstāvētas nevienlīdzīgi.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots brīvu un demokrātisku vēlēšanu principa pārkāpums, jo pārstāvētības sadalījuma nolīguma publicēšana, ko vēlēšanu laikā veica vēlēšanu birojs, bija tāda, ka daži vēlētāji domāja, ka sarakstu Nr. 3 iesniedza sešas OSP, kuras pārstāvēja 20 šī saraksta kandidātu pāri nolīgumā norādītajās proporcijās, lai gan to pārstāvēja trīs OSP un pārējo trīs OSP grupa, un viena no šīm pēdējām minētajām varēja pārstāvēt pārējās divas, tādējādi sarakstā minētie kandidāti vismaz norādītajā proporcijā tās nepārstāvēja.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta brīvība izvēlēties kandidātus no saraksta Nr. 3 un ka pastāv sajaukšanas risks attiecībā uz šādā veidā atbalstīto OSP, jo ne sarakstā Nr. 3 “Ensemble Luxembourg”, ne atbilstošajā vēlēšanu plakātā nebija minēta OSP, kuru pārstāv ikviens šajā sarakstā norādītais kandidāts, lai gan bija runa par sarakstu, kuru iesniedza sešas dažādas OSP vai trīs OSP un tādu pārējo OSP trīs grupa vai apvienība, kas piederēja dažādām arodbiedrību saimēm, bija reģistrētas ne tikai Luksemburgā, bet arī Briselē, un ne visas bija paudušas savu atbalstu kopīgajam sarakstam.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots brīvu un demokrātisku vēlēšanu principa pārkāpums, jo pārstāvētības sadalījuma nolīguma publicēšana, ko vēlēšanu laikā veica vēlēšanu birojs, bija tāda, ka vēlētāji domāja, ka OSP, kuras iesniedza sarakstu Nr. 3, šajā sarakstā pārstāvēja kandidātu skaits, kas atbilst daļai, kas norādīta katrai no tām, lai gan tas tā nebija, vai vismaz domāja, ka R&D bija izmantojusi daļu no Solidarité européenne reprezentativitātes, lai gan tās, kas nodeva savas reprezentativitātes daļu R&D, bija USF-L, kā arī FFPE un U4U.


title: Lieta T-154/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – IY/Parlaments

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/28

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – IY/Parlaments
      (Lieta T-154/20)
      (2020/C 201/39)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: IY (pārstāvji: T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      galvenokārt:

                  —

                  atcelt 2019. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru prasītāja tika atlaista no darba;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam maksāt summu 20 000 EUR apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam segt tiesāšanās izdevumus;

            pakārtoti:

                  —

                  konstatēt, ka lēmums likvidēt politisko grupu ENF ir prettiesisks;

                  —

                  līdz ar to – atcelt 2019. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru prasītāja tika atlaista no darba;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam maksāt summu 20 000 EUR apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja galvenokārt izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. Prasītāja uzskata, ka lēmumā par viņas atlaišanu, kurš esot ticis pamatots vienīgi ar ENF politiskās grupas likvidāciju, esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot nepareizi izmantotas pilnvaras, jo Eiropas Parlaments esot ļaunprātīgi izmantojis pilnvaras, lai Eiropas politiskās grupas parastu nosaukuma maiņu pārvērstu par politiskās grupas likvidāciju.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam. Prasītāja uzskata, ka viņas tiesības tikt uzklausītai pirms tiek pieņemts jebkāda veida atlaišanas lēmums, nav tikušas ievērotas.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, jo Parlaments esot it kā likvidētās politiskās grupas darbiniekiem piemērojis dažādas procedūras.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts labas pārvaldības princips un neesot ievērots rūpības pienākums.

            Pakārtoti prasītāja apgalvo, ka lēmums par Eiropas politiskās grupas ENF likvidāciju esot prettiesisks. Prasītājas ieskatā, tā kā likvidācijas lēmums ir prettiesisks, jo tajā esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un esot nepareizi izmantotas pilnvaras, līdz ar to arī pats atlaišanas lēmums, kurš ir balstīts vienīgi uz šo likvidāciju, esot jāatceļ.


title: Lieta T-155/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – IZ/Parlaments

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/29

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – IZ/Parlaments
      (Lieta T-155/20)
      (2020/C 201/40)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: IZ (pārstāvji: T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      galvenokārt:

                  —

                  atcelt 2019. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru prasītāja tika atlaista no darba;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam maksāt summu 20 000 EUR apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam segt tiesāšanās izdevumus;

            pakārtoti:

                  —

                  konstatēt, ka lēmums likvidēt politisko grupu ENF ir prettiesisks;

                  —

                  līdz ar to – atcelt 2019. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru prasītāja tika atlaista no darba;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam maksāt summu 20 000 EUR apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot prasību, prasītāja ir izvirzījusi piecus galvenos pamatus, kuri ir tādi paši vai līdzīgi tiem, kuri ir tikuši izvirzīti lietā T-154/20, IY/Parlaments.
      Pakārtoti, prasītāja apgalvo, ka lēmums par Eiropas politiskās grupas ENF likvidāciju esot prettiesisks. Prasītājas ieskatā, tā kā likvidācijas lēmums ir prettiesisks, jo tajā esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un esot nepareizi izmantotas pilnvaras, līdz ar to arī pats atlaišanas lēmums, kurš ir balstīts vienīgi uz šo likvidāciju, esot jāatceļ.


title: Lieta T-156/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – JA/Parlaments

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/29

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – JA/Parlaments
      (Lieta T-156/20)
      (2020/C 201/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JA (pārstāvji: T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:
      galvenokārt:

                  —

                  atcelt 2019. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru prasītājs tika atlaists no darba;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam maksāt summu 20 000 EUR apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam segt tiesāšanās izdevumus;

            pakārtoti:

                  —

                  konstatēt, ka lēmums likvidēt politisko grupu ENF ir prettiesisks;

                  —

                  līdz ar to – atcelt 2019. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru prasītājs tika atlaists no darba;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam maksāt summu 20 000 EUR apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot prasību, prasītājs ir izvirzījis galvenokārt piecus pamatus, kuri ir tādi paši vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-154/20, IY/Parlaments.
      Pakārtoti prasītājs apgalvo, ka lēmums par Eiropas politiskās grupas ENF likvidāciju esot prettiesisks. Prasītāja ieskatā, tā kā likvidācijas lēmums ir prettiesisks, jo tajā esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un esot nepareizi izmantotas pilnvaras, līdz ar to arī pats atlaišanas lēmums, kurš ir balstīts vienīgi uz šo likvidāciju, esot jāatceļ.


title: Lieta T-159/20: Prasība, kas celta 2020. gada 23. martā – JB/CEDEFOP

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/30

      Prasība, kas celta 2020. gada 23. martā – JB/CEDEFOP

      (Lieta T-159/20)
      (2020/C 201/42)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: JB (pārstāvis: V. Christianos, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs (“CEDEFOP”)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt CEDEFOP2020. gada 19. janvāra netieši pieņemto nelabvēlīgo lēmumu;

                  —

                  piespriest CEDEFOP samaksāt prasītājai summu kopumā 442 276,78 EUR apmērā.

         Motīvi un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību, jo prasītājas lūgumu atlīdzināt zaudējumus esot izskatījusi CEDEFOP amatpersona, kurai esot bijis liecinieka statuss – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 11.a panta pārkāpums.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērota nevainīguma prezumpcija, izskatot prasītājas lūgumu, kuru tā bija iesniegusi saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu, kā to apliecinot netieši pieņemtais lēmums noraidīt sūdzību, ko prasītāja bija iesniegusi atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs esot pazeminājis prasītājas amata pakāpi un nolēmis viņu nepaaugstināt amatā, tādējādi pārkāpdams Civildienesta noteikumus un objektivitātes principu.


title: Lieta T-160/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. martā – 3M Belgium/ECHA

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/31

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. martā – 3M Belgium/ECHA

      (Lieta T-160/20)
      (2020/C 201/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 3M Belgium (Diegem, Beļģija) (pārstāvji: J.-P. Montfort un T. Delille, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECHA2020. gada 16. janvāra lēmumu ECHA/01/2020 “To vielu, kas rada ļoti lielas bažas, iekļaušana kandidātvielu sarakstā iespējamai iekļaušanai XIV pielikumā”REACH regulā (1) – attiecībā uz sarakstu “Perfluorbutānsulfonskābe (PFBS) un tās sāļi”;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētajā lēmumā nav ievērotas REACH regulas 57. panta f) punkta prasības un ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā, jo tā nav pierādījusi, ka šī viela var izraisīt nopietnu ietekmi uz cilvēku veselību vai apkārtējo vidi.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētajā lēmumā nav ievērots tiesiskās drošības princips, tai skaitā prognozējamības princips, jo prasītājai netika dota jebkāda iespēja noskaidrot vai pārliecināties par definīcijām, kritērijiem vai faktoriem, uz kuriem ECHA balstījusies, pieņemot savu lēmumu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1907/2006 (2006. gada 18. decembris), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp.).


title: Lieta T-162/20: Prasība, kas celta 2020. gada 28. martā – UPL Europe un Indofil Industries (Netherlands)/EFSA

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/32

      Prasība, kas celta 2020. gada 28. martā – UPL Europe un Indofil Industries (Netherlands)/EFSA
      (Lieta T-162/20)
      (2020/C 201/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: UPL Europe Ltd (Warrington Cheshire, Apvienota Karaliste), Indofil Industries (Netherlands) BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: C. Mereu un S. Englebert, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) 2020. gada 28. janvāra lēmumu, kas paziņots prasītājām 2020. gada 29. janvārī, par pieteikumu par konfidencialitāti attiecībā uz konkrētiem EFSA secinājumiem par apdraudējumiem, kas ir saistīti ar aktīvās vielas mankocebs, kura tiek izmantota kā pesticīds, izskatīšanu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”); un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Komisijas Īstenošanas regulas Nr. 844/2012 (1) 12. pants: apstrīdētais lēmums esot pieņemts, balstoties uz procesuālām faktu un tiesību kļūdām.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts nozīmīgs Komisijas Īstenošanas regulas Nr. 844/2012 13. panta pārkāpums: apstrīdētais lēmums esot pieņemts, balstoties uz būtiskām faktu un tiesību kļūdām.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot nepareizi piemēroti Regulas Nr. 178/2002 (2) 38., 39. un 40. panti: atbildētāja esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi konfidencialitātes noteikumus, kas noteikti Regulas Nr. 178/2002 38., 39. un 40. pantā.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas Nr. 1107/2009 (3) 63. pants: atbildētāja esot pārkāpusi Regulas Nr. 1107/2009 63. pantu, nolemjot publicēt informāciju, kuru prasītājas vēlējās noslepenot, kas var kaitēt viņu komercinteresēm.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvota kompetences neesamība: atbildētāja esot rīkojusies ultra vires, jo Eiropas Ķimikāliju aģentūra ir vienīgā par vielu klasifikāciju vai pārklasifikāciju juridiski atbildīgā iestāde, kā tas noteikts Regulā Nr. 1272/2008 (4), un nevis – atbildētāja.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti ES tiesību pamatprincipi: likumības, tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības, labas pārvaldības un samērīguma principi, kā arī neesot izpildīts pienākums veikt rūpīgu un objektīvu izskatīšanu, proti, apstrīdētais lēmums esot pieņemts, pārkāpjot Eiropas Savienības tiesību pamatprincipus.

         (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 844/2012 (2012. gada 18. septembris), ar ko nosaka noteikumus, kas vajadzīgi darbīgo vielu apstiprinājumu atjaunošanas procedūras īstenošanai, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV 2012, L 252, 26. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV 2002, L 31, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1272/2008 (2008. gada 16. decembris) par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV 2008, L 353, 1. lpp.).


title: Lieta T-164/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – BG/Parlaments

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/33

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. martā – BG/Parlaments
      (Lieta T-164/20)
      (2020/C 201/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BG (pārstāvji: A. Tymen, L. Levi un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētāja 2019. gada 20. maija lēmumu, ar ko noraidīts prasītājas 2017. gada jūlija lūgums sniegt palīdzību;

                  —

                  nepieciešamības gadījumā atcelt atbildētāja 2019. gada 10. decembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas 2019. gada 20. augusta sūdzība;

                  —

                  piespriest atbildētājam samaksāt prasītājai atlīdzību par viņai nodarīto morālo kaitējumu, kas aplēsts 50 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājam segt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas pamattiesības, proti, tiesības tikt uzklausītai (Hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas pamattiesības, proti, tiesības uz objektīvu un godīgu jautājumu izskatīšanu (Hartas 41. panta 1. punkts), un rūpības pienākums un ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu (CN) 24. pants.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas pamattiesības, proti, tiesības uz pamatotu lēmumu (Hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkts un CN 25. pants).

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda vērtējumā un ka ir pārkāpts CN 12.a un 24. pants.
                  Attiecībā uz prasījumu par atlīdzību prasītāja norāda uz atbildētāja vainojamo rīcību, viņai nodarīto kaitējumu un saikni starp vainojamo rīcību un kaitējumu.


title: Lieta T-166/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. aprīlī – JD/EIB

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/34

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. aprīlī – JD/EIB
      (Lieta T-166/20)
      (2020/C 201/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JD (pārstāvis: H. Hansen, advokāts)

         Atbildētāja: EIB

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu, ar kuru prasītājam: (i) tiek prasīts parakstīt darba līguma papildinājumu, atsakoties no noteiktām sociālā nodrošinājuma tiesībām, un ii) tiek liegts uzsākt darbu EIB civildienestā, ja vien viņš neparaksta minēto papildinājumu;

                  —

                  līdz ar to piespriest atbildētājai atsaukt vēstuli, kurā ierosināts minētais papildinājums, un ar to saistīto prasību, lai prasītājs paraksta attiecīgo papildinājumu kā priekšnoteikumu darba uzsākšanai civildienestā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atļaut prasītājam uzsākt darbu EIB civildienestā un maksāt viņam atalgojumu un pabalstus ar atpakaļejošu datumu no dienas, kad viņš ir uzsācis darbu civildienestā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, un

                  —

                  saglabāt prasītājam visas tiesības.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats, kas attiecas uz datu aizsardzības prasību pārkāpumu.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 2018/1725 (1) 15. panta 1. punkta c) apakšpunktu. Atbildētāja izmantoja atbildes, kādas bija sniegtas medicīnas anketā, lai ierobežotu [apdrošināšanas] segumu nāves un invaliditātes gadījumā, kaut arī anketas datu aizsardzības paziņojumā nebija norādīts, ka to var izmantot šādam nolūkam.

                  2.

                  Otrais pamats, ar kuru tiek apgalvots, ka nav tiesiska pamata izslēgšanai no [apdrošināšanas] seguma, ko pieprasa EIB.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Personāla reglamenta II 33.d pantu un Civildienesta noteikumu 9.1.2. pantu. EIB norādīto juridisko pamatu (Pensiju shēmas reglamenta 6.–1. pants) nevar pamatoti interpretēt tā, kā to ierosinājusi EIB. Šajā interpretācijā netiek ņemta vērā pirmsnodarbinātības medicīniskās pārbaudes definīcija un mērķis, kā noteikts Civildienesta noteikumu X pielikuma 2.1.1A. pantā.

                  3.

                  Trešais pamats, ar kuru tiek apgalvots, ka prasībai parakstīt papildinājumu nav juridiska pamata.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Personāla reglamenta II 13. pantu. EIB noteikumos nav paredzēts, ka personai, kura ir noslēgusi darba līgumu ar EIB un kuru EIB arodveselības ārsts ir pasludinājis par darbspējīgu, ir jāparaksta darba līguma papildinājums, atsakoties no noteiktām sociālā nodrošinājuma tiesībām (in specie apdrošināšanas nāves un invaliditātes gadījumā).

                  4.

                  Ceturtais pamats, ar ko tiek apgalvota diskriminācija un it īpaši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punkta un 34. panta 1. punkta pārkāpums.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu atbildētāja cenšas viņam liegt būtiskas sociālā nodrošinājuma tiesības (in specie apdrošināšanu nāves un invaliditātes gadījumā), pamatojoties uz konstatētajām ģenētiskajām īpašībām un/vai iespējamo invaliditāti. Pieprasot prasītājam atteikties no šīm sociālā nodrošinājuma tiesībām, pretējā gadījumā draudot izbeigt darba līgumu, EIB rīkojās, pārkāpjot prasītāja pamattiesības. Atbildētājas rīcība ir diskriminējoša, ciktāl ar to tiek mēģināts ierobežot prasītāja sociālās nodrošināšanas pamattiesības, pamatojoties uz patvaļīgu iemeslu (“ļoti/ārkārtīgi zemu” invaliditātes risku nākotnē) un norādot patvaļīgu laika posmu (5 gadi).

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/1725 (2018. gada 23. oktobris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās un par šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 45/2001 un Lēmumu Nr. 1247/2002/EK (OV 2018, L 295, 39. lpp.).


title: Lieta T-180/20: Prasība, kas celta 2020. gada 7. aprīlī – JE/Padome un dalībvalstu valdību pārstāvju konference

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/35

      Prasība, kas celta 2020. gada 7. aprīlī – JE/Padome un dalībvalstu valdību pārstāvju konference
      (Lieta T-180/20)
      (2020/C 201/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JE (pārstāvis: N. Forwood, QC)

         Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un dalībvalstu valdību pārstāvju konference

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt 2020. gada 29. janvāra dalībvalstu valdību pārstāvju deklarāciju par Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības sekām attiecībā uz Eiropas Savienības Tiesas ģenerāladvokātiem, ko Padome publicējusi kā savu dokumentu ar atsauces numuru XT 21018/20;

                  —

                  piespriest atbildētājām atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs norāda, ka atbildētāju pieņemtais tiesību akts būtu daļēji jāatceļ, pamatojoties uz kompetences trūkumu, procedūras pamatprasību pārkāpumu, Līgumu un ar to piemērošanu saistīto tiesību normu pārkāpumu un pilnvaru nepareizu izmantošanu.


title: Lieta T-184/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. aprīlī – JE/Eiropas Savienības Tiesa

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/36

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. aprīlī – JE/Eiropas Savienības Tiesa
      (Lieta T-184/20)
      (2020/C 201/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JE (pārstāvis: N. Forwood, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 31. janvāra lēmumu, ar ko tiek paziņots, ka prasītāja kā ģenerāladvokāta amata vieta ir brīva, un tiek uzsākta pēcteča iecelšanas procedūra;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs norāda, ka apstrīdētais tiesību akts būtu jāatceļ, pamatojoties uz kompetences trūkumu, procedūras pamatprasību pārkāpumu un Līgumu un ar to piemērošanu saistīto tiesību normu pārkāpumu.


title: Lieta T-191/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. aprīlī – FCA Italy/EUIPO – Bettag (“Pandem”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/36

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. aprīlī – FCA Italy/EUIPO – Bettag (“Pandem”)
      (Lieta T-191/20)
      (2020/C 201/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: FCA Italy SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji: F. Jacobacci un E. Truffo, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Christoph Bettag (Āhene, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Pandem” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 297 029

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 4. februāra lēmums lietā R 1483/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  būtiska faktu sagrozīšana.


title: Lieta T-193/20: Prasība, kas celta 2020. gada 10. aprīlī – Eternit/EUIPO – Eternit Österreich (Paneļi)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/37

      Prasība, kas celta 2020. gada 10. aprīlī – Eternit/EUIPO – Eternit Österreich (Paneļi)
      (Lieta T-193/20)
      (2020/C 201/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eternit (Kapelle-op-den-Bos, Beļģija) (pārstāvji: J. Muyldermans un P. Maeyaert, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Eternit Österreich GmbH (Vöcklabruck, Austrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Strīdus dizainparaugs: Eiropas Savienības dizainparaugs Nr. 2 538 140–0001

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 5. februāra lēmums lietā R 1661/2018-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. panta pārkāpums.


title: Lieta T-194/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. martā – JF/EUCAP Somalia

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/37

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. martā – JF/EUCAP Somalia

      (Lieta T-194/20)
      (2020/C 201/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JF (pārstāvis: A. Kunst, advokāts)

         Atbildētāja: EUCAP Somalia (Mogadīšo, Somālija)

         Prasījumi

      Prasītājs, pamatojoties uz prasību atcelt tiesību aktu (LESD 263. pants) un prasību atlīdzināt zaudējumus sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību (LESD 268. pants un 340. panta 2. punkts), lūdz Tiesu:

                  —

                  atcelt EUCAP Somalia misijas vadītāja 2020. gada 18. janvāra lēmumu, ar ko ir izbeigtas prasītāja darba attiecības;

                  —

                  atcelt EUCAP Somalia misijas vadītāja 2020. gada 31. janvāra lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja iekšējā apelācijas pārsūdzība;

                  —

                  pamatojoties uz ārpuslīgumisko atbildību, piespriest EUCAP Somalia samaksāt prasītājam kompensāciju par mantisko kaitējumu, kurā ietilpst algas, piemaksas un citi maksājumi (zaudētie ienākumi) pārejas periodā, kā tas ir paredzēts starp Eiropas Savienību un Apvienoto Karalisti noslēgtajā Izstāšanās līgumā (ES un Apvienotās Karalistes Izstāšanās līgums);

                  —

                  piespriest EUCAP Somalia samaksāt prasītājam kompensāciju par mantisko un nemantisko kaitējumu, kas viņam nodarīts nelikumīgo lēmumu dēļ un kas provizoriski ex aequo et bono novērtēts 60 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest EUCAP Somalia atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītāja tiesāšanās izdevumus, kopā ar procentiem 8 % apmērā.

            Alternatīvi prasītājs, pamatojoties uz prasību saskaņā ar šķīrējklauzulu (LESD 272. pants) (ja abi apstrīdētie lēmumi tiktu atzīti par nenodalāmiem no prasītāja darba līguma) un prasību atlīdzināt zaudējumus sakarā ar līgumisko atbildību (LESD 340. panta 1. punkts), lūdz Tiesu:

                  —

                  atzīt, ka EUCAP Somalia misijas vadītāja 2020. gada 18. un 31. janvāra lēmumi ir prettiesiski;

                  —

                  pamatojoties uz līgumisko atbildību, piespriest EUCAP Somalia samaksāt prasītājam kompensāciju par mantisko un nemantisko kaitējumu, kas ir radies, kā minēts iepriekš;

                  —

                  piespriest EUCAP Somalia atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītāja tiesāšanās izdevumus, kopā ar procentiem 8 % apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības saskaņā ar LESD 263. pantu pamatojumam prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka EUCAP Somalia ir pārkāpusi tiesības tikt uzklausītam, jo prasītājs netika uzklausīts pirms tika pieņemts 2020. gada 18. janvāra lēmums izbeigt viņa līgumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka EUCAP Somalia ir pārkāpusi aizliegumu īstenot tiešu diskrimināciju pilsonības dēļ, jo lēmums izbeigt prasītāja līgumu ir pamatots ar ES un Apvienotās Karalistes Izstāšanās līguma stāšanos spēkā, lai gan pastāv pārejas periods, EUCAP Somalia ietvaros prettiesiski īstenojot atšķirīgu attieksmi pret līgumdarbiniekiem, kas ir Apvienotās Karalistes valstspiederīgie, un līgumdarbiniekiem, kuri nav Apvienotās Karalistes valstspiederīgie.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka EUCAP Somalia ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, jo EUCAP Somalia pret prasītāju izturējās atšķirīgi salīdzinājumā ar starptautiskajiem līgumdarbiniekiem, kas ir Apvienotās Karalistes valstspiederīgie un kas ir pieņemti darbā citās KDAP misijās, un kuru darba attiecības pārejas periodā tika saglabātas saskaņā ar ES un Apvienotās Karalistes Izstāšanās līgumu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka EUCAP Somalia ir pārkāpusi ES un Apvienotās Karalistes Izstāšanās līgumu, jo EUCAP Somalia neņēma vērā, ka noteikumi par KDAP misijām joprojām ir piemērojami attiecībā uz starptautiskajiem darbiniekiem, kas ir Apvienotās Karalistes valstspiederīgie, un neierobežo šādu darbinieku pastāvīgu nodarbinātību pārejas periodā.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka EUCAP Somalia ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, jo starptautiskajiem līgumdarbiniekiem, kas ir Apvienotās Karalistes valstspiederīgie, tika doti solījumi, ka viņu darba attiecības pārejas periodā tiks saglabātas saskaņā ar ES un Apvienotās Karalistes Izstāšanās līgumu.
                  Papildus, ja Tiesa atzītu, ka prasība saskaņā ar LESD 263. pantu nav pieņemama, jo lēmumi ir uzskatāmi par nenodalāmiem no prasītāja darba līguma, Vispārējā tiesa tiek lūgta saistībā ar prasību atbilstoši LESD 272. pantam, kas ir celta alternatīvi, balstīties uz tiem pašiem pieciem pamatiem. Apgalvotie pārkāpumi ir jāuzskata par līgumiska rakstura pārkāpumiem.


title: Lieta T-195/20: Prasība, kas celta 2020. gada 6. aprīlī – Sociedade da Água de Monchique/EUIPO – Ventura Vendrell (“chic ÁGUA ALCALINA 9,5 PH”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 6. aprīlī – Sociedade da Água de Monchique/EUIPO – Ventura Vendrell (“chic ÁGUA ALCALINA 9,5 PH”)
      (Lieta T-195/20)
      (2020/C 201/52)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sociedade da Água de Monchique, S. A. (Caldas de Monchique, Portugāle) (pārstāvis: M. Osório de Castro, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pere Ventura Vendrell (Sant Sadurní d’Anoia, Barselona)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “chic ÁGUA ALCALINA 9,5 PH” – reģistrācijas pieteikums Nr. 017027608

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 20. janvāra lēmums lietā R 2524/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to atļaut pieteiktās preču zīmes reģistrāciju;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-198/20: Prasība, kas celta 2020. gada 30. martā – Shindler u.c./Padome

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/40

      Prasība, kas celta 2020. gada 30. martā – Shindler u.c./Padome
      (Lieta T-198/20)
      (2020/C 201/54)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Itālija) un deviņi citi prasītāji (pārstāvis: J. Fouchet, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumu Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt Padomes Lēmumu (ES) 2020/135 (2020. gada 30. janvāris) par to, lai noslēgtu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, kā arī visu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas un tā pielikumus;
                  pakārtoti;

                  —

                  daļēji atcelt Padomes Lēmumu (ES) 2020/135 (2020. gada 30. janvāris) par to, lai noslēgtu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, kā arī visu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, jo šajos tiesību aktos no 2020. gada 1. februāra automātiski un vispārīgi, bez jebkādas samērīguma pārbaudes, ir nošķirti Savienības pilsoņi un Apvienotās Karalistes valstspiederīgie, un tādējādi it īpaši atcelt izstāšanās līguma preambulas sesto apsvērumu un 9., 10., un 127. pantu;
                  līdz ar to;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visas tiesvedības izmaksas, tostarp izmaksas par advokāta pakalpojumiem 5 000 EUR apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīspadsmit pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma (Euratom) 106.a panta pārkāpums. Prasītāji šajā ziņā it īpaši uzskata, ka Lielbritānijas tauta nav lēmusi par Apvienotās Karalistes izstāšanos no Euratom un ka attiecībā uz Apvienotās Karalistes izstāšanos no šīs kopienas esot bijis jāievēro formālisms.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots procesuālo noteikumu pārkāpums attiecībā uz galīgā līguma būtību. Prasītāji šajā ziņā apgalvo, ka lēmums noslēgt izstāšanās līgumu esot nelikumīgs, jo ar to Savienībai esot piešķirta “ārkārtas horizontālā kompetence” sarunās par izstāšanās līgumu un tādējādi pārkāpts kompetenču sadalījums starp Savienību un dalībvalstīm, izslēdzot iespēju, ka šis līgums varētu būt jaukts nolīgums un tādējādi izslēdzot jebkādu iespēju, ka dalībvalstis varētu ratificēt galīgo līgumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) līguma 127. panta pārkāpums, jo neesot tikusi ievērota šajā pantā paredzētā procedūra nolīguma darbības izbeigšanai, kas pēc prasītāju domām izraisot apstrīdēta lēmuma procesuālo noteikumu pārkāpumu un radot tā spēkā neesamību.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvota ES pilsonības atņemšanas noteiktām Lielbritānijas personu kategorijām samērīguma pārbaudes neesamība. Prasītāji uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo tajā neesot ņemts vērā tas, ka vairākām Lielbritānijas personu kategorijām, proti, personām, kuras īstenojušas savas tiesības brīvi pārvietoties Savienības teritorijā un kuras nav uzturējušās Lielbritānijas teritorijā vairāk nekā piecpadsmit gadus, aizjūras zemju un teritoriju, un Normandijas salu pilsoņiem, kā arī Lielbritānijas ieslodzītajiem nebija iespējas 2016. gada 23. jūnija referendumā balsot par Apvienotās Karalistes piederību Eiropas Savienībai.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apalvots demokrātijas, vienlīdzīgas attieksmes, pārvietošanās brīvības, vārda brīvības un labas pārvaldības principu pārkāpums. Prasītāji tostarp apgalvo, ka apstrīdētais lēmums esot pretrunā Savienības tiesību sistēmai, kurā ir paredzēts vienlīdzīgas attieksmes pret visiem pilsoņiem princips, un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas tiesību sistēmai.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots LES 52. panta, LESD 198., 199., 203. un 355. panta pārkāpums, kas attiecas uz Lielbritānijas aizjūras zemēm un teritorijām. Prasītāji uzskata, ka, neminot atbilstošo juridisko pamatu, proti, LESD 203. pantu, kas ir piemērojams Lielbritānijas aizjūras zemēm un teritorijām, apstrīdētais lēmums ir nelikumīgs un ir jāatceļ.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka 2020. gada 30. janvāra lēmumā neesot ievērots Gibraltāra statuss, jo ar izstāšanās līguma 3. pantu esot pārkāptas starptautiskās tiesības un it īpaši tautu pašnoteikšanās tiesību princips.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots LESD 4. panta pārkāpums, jo apstrīdētajā lēmumā neesot ievērots kompetenču sadalījuma starp Savienību un tās dalībvalstīm princips, kam saistībā ar Gibraltāra statusu esot jāizraisa minēta lēmuma atcelšana.

                  9.

                  Ar devīto pamatu tiek apgalvots tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu pārkāpums. Prasītāji šajā ziņā it īpaši apgalvo, ka apstrīdētais lēmums izraisot viņu pastāvīgās uzturēšanās tiesību, kas iegūtas pēc piecu gadu nepārtrauktas uzturēšanās dalībvalstī, zaudējumu, neparedzot šī zaudējuma konkrētas sekas un it īpaši neveicot nekādu samērīguma pārbaudi.

                  10.

                  Ar desmito pamatu tiek apgalvots Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā garantēto tiesību uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību pārkāpums. Prasītāji apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ietekmē viņu tiesības uz privāto un ģimenes dzīvi, jo ar to viņiem tiek atņemta Savienības pilsonība un līdz ar to tiesības brīvi uzturēties tās dalībvalsts teritorijā, kuras pilsoņi viņi nav, bet kurā viņi ir izveidojuši savu ģimenes dzīvi.

                  11.

                  Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots Lielbritānijas valstspiederīgo tiesību balsot un kandidēt pašvaldību un Eiropas vēlēšanās pārkāpums. Pēc prasītāju domām, ar izstāšanās lēmuma 127. pantu esot pārkāpts LESD 18. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pants. Līdz ar to apstrīdētais lēmums esot jāatceļ, jo ar to ir ratificēts līgums, kurā ietverta tiesību norma, kas rada diskrimināciju starp Apvienotās Karalistes pilsoņiem.

                  12.

                  Ar divpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka izstāšanās lēmumā automātiski un vispārīgi bez jebkādas samērīguma pārbaudes esot nošķirti Savienības pilsoņi un Apvienotās Karalistes pilsoņi, ņemot vērā Lielbritānijas pilsoņu privāto un ģimenes dzīvo no 2020. gada 1. februāra. Šī pamata pamatošanai prasītāji apgalvo, ka ES pilsonības atņemšana nevarot būt automātiska un vispārīga, ka esot bijis pienākums veikt seku in concreto vērtējumu un ka šāda vērtējuma neesamības gadījumā apstrīdētais lēmums ir jāatceļ.

                  13.

                  Ar trīspadsmito pamatu tiek apgalvota LESD 18., 20. un 22. pantu mijiedarbība ar izstāšanās lēmuma 12. pantu. Prasītāji uzskata, ka ar izstāšanās lēmuma 127. pantā ieviesto diskrimināciju esot pārkāpts LESD 18. pantā apstiprinātais jebkādas diskriminācijas pilsonības dēļ aizliegums.


title: Lieta T-199/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. aprīlī – Aldi Stores/EUIPO – Dualit (Tostera forma)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/42

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. aprīlī – Aldi Stores/EUIPO – Dualit (Tostera forma)
      (Lieta T-199/20)
      (2020/C 201/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aldi Stores Ltd (Atherstone, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: S. Barker, Solicitor, un C. Blythe, Barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Dualit Ltd (Crawley, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Tostera forma) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 48 728

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 14. februāra lēmums lietā R 1034/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu un nosūtīt lietu atpakaļ EUIPO, tieši Anulēšanas nodaļai vai Apelācijas padomēm;

                  —

                  sekundāri pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu, e) apakšpunkta ii) punktu un/vai e) apakšpunkta iii) punktu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  būtiska procedūras noteikuma pārkāpums; pakārtoti, Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) punkta pārkāpums.


title: Lieta T-200/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. aprīlī – Stone Brewing/EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (“STONE BREWING”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/43

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. aprīlī – Stone Brewing/EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (“STONE BREWING”)
      (Lieta T-200/20)
      (2020/C 201/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Stone Brewing Co. LLC (Escondido, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Kloth, R. Briske un D. Habel, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Molson Coors Brewing Company (UK) Ltd (Burton Upon Trent, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības preču zīmes “STONE BREWING” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 423 668

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 31. janvāra lēmums lietā R 1524/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atlīdzināt tās tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 71. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. punkta un Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 10. panta 3. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-202/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. aprīlī – Target Brands/EUIPO – The a.r.t. company b&s (“ART CLASS”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/44

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. aprīlī – Target Brands/EUIPO – The a.r.t. company b&s (“ART CLASS”)
      (Lieta T-202/20)
      (2020/C 201/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Target Brands Inc. (Mineapolisa, Minesota, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: A. Norris, barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: The a.r.t. company b&s, SA (Quel, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ART CLASS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 888 695

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 23. janvāra lēmums lietā R 1597/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt Iebildumu nodaļas lēmumu attiecībā uz visām pārējām apstrīdētajām precēm;

                  —

                  pakārtoti, nodot lietu atpakaļ EUIPO atkārtotai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest atlīdzināt tās tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību, apelācijas sūdzību Apelācijas padomē un iebildumiem.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-203/20: Prasība, kas celta 2020. gada 18. aprīlī – Al-Imam/Padome

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/45

      Prasība, kas celta 2020. gada 18. aprīlī – Al-Imam/Padome
      (Lieta T-203/20)
      (2020/C 201/58)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Maher Al-Imam (Damaska, Sīrija) (pārstāve: M. Brillat, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pieņemt prasītāja prasību;

                  —

                  atzīt par prettiesiskiem: Padomes Regulu (ES) Nr. 36/2012 (2012. gada 18. janvāris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 442/2011, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP (2013. gada 31. maijs) par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/211 (2020. gada 17. februāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2020/212 (2020. gada 17. februāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  līdz ar to atcelt Padomes Regulu (ES) Nr. 36/2012 (2012. gada 18. janvāris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 442/2011, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; Padomes Lēmumu 2013/255/KĀDP (2013. gada 31. maijs) par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/211 (2020. gada 17. februāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2020/212 (2020. gada 17. februāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei samaksāt prasītājam 10 000 EUR par katru nedēļu, skaitot no 2020. gada 18. februāra, lai atlīdzinātu mantisko kaitējumu, kas viņam nodarīts līdz ar strīdīgo aktu pieņemšanu;

                  —

                  piespriest Padomei samaksāt prasītājam 15 000 EUR par katru nedēļu, skaitot no 2020. gada 18. februāra, lai atlīdzinātu nemantisko kaitējumu, kas viņam nodarīts līdz ar strīdīgo aktu pieņemšanu;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt jebkādu turpmāku kaitējumu, kas prasītājam vēl tiks nodarīts strīdīgo aktu pieņemšanas dēļ;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka strīdīgo aktu pieņemšanas procedūrā nav ievērotas prasītāja pamattiesības. Šim pamatam ir divas daļas.

                              —

                              Ar pirmo daļu tiek apgalvots, ka nav ievērotas prasītāja tiesības uz aizstāvību, proti, tiesības tikt uzklausītam, kā arī sacīkstes princips.

                              —

                              Ar otro daļu tiek apgalvots tiesību efektīvi vērsties tiesā aizskārums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka strīdīgo aktu pieņemšanā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. Šim pamatam ir divas daļas.

                              —

                              Ar pirmo daļu tiek apgalvots, ka nav sniegti pietiekami pierādījumi, kas attaisnotu prasītāja iekļaušanu to personu sarakstā, uz kurām attiecas minētie ierobežojošie pasākumi.

                              —

                              Ar otro daļu tiek apgalvota faktu sagrozīšana.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar strīdīgo aktu saturu ir prettiesiski un nesamērīgi aizskartas prasītāja pamattiesības. Šim pamatam ir divas daļas.

                              —

                              Ar pirmo daļu tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības uz īpašumu.

                              —

                              Ar otro daļu tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību.


title: Lieta T-204/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. aprīlī – Zoom/EUIPO – Facetec (“ZOOM”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/46

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. aprīlī – Zoom/EUIPO – Facetec (“ZOOM”)
      (Lieta T-204/20)
      (2020/C 201/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Zoom KK (Tokija, Japāna) (pārstāvis: M. de Arpe Tejero, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Facetec Inc. (Lasvegasa, Nevada, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “ZOOM” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 323 959

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 7. februāra lēmums lietā R 507/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-205/20: Prasība, kas celta 2020. gada 16. aprīlī – Frommer/EUIPO – Minerva (“I-cosmetics”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/47

      Prasība, kas celta 2020. gada 16. aprīlī – Frommer/EUIPO – Minerva (“I-cosmetics”)
      (Lieta T-205/20)
      (2020/C 201/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Angela Frommer (Unterschleißheim, Vācija) (pārstāvis: F. Remmertz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Minerva GmbH (Minhene, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “I-cosmetics” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 836 661

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 10. februāra lēmums lietā R 675/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Apelācijas padomē.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 18. panta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma pārkāpums.


title: Lieta T-207/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. aprīlī – Residencial Palladium/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (“PALLADIUM HOTELS & RESORTS”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/48

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. aprīlī – Residencial Palladium/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (“PALLADIUM HOTELS & RESORTS”)
      (Lieta T-207/20)
      (2020/C 201/61)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Spānija) (pārstāvis: D. Solana Giménez, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme “PALLADIUM HOTELS & RESORTS” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 2 915 304

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 12. februāra lēmums lietā R 231/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un uzdot EUIPO turpināt Residencial Palladium iesniegtā pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu izskatīšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-215/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. aprīlī – Fidia farmaceutici/EUIPO – Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutial Laboratories (“HYAL”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/48

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. aprīlī – Fidia farmaceutici/EUIPO – Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutial Laboratories (“HYAL”)
      (Lieta T-215/20)
      (2020/C 201/62)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Itālija) (pārstāvji: R. Kunz-Hallstein un H. Kunz-Hallstein, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutial Laboratories SA (Atēnas, Grieķija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HYAL” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 2 430 221

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 24. janvāra lēmums lietā R 613/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus; pakārtoti, ja otra procesa Apelācijas padomē dalībniece iestāsies lietā, piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 165. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 32. panta f) punkta un 39. panta 5. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-218/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. aprīlī – Alkattan/Padome

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/49

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. aprīlī – Alkattan/Padome
      (Lieta T-218/20)
      (2020/C 201/63)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Waseem Alkattan (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: G. Karouni, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt šādus aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju:

                              —

                              Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2020/212 (2020. gada 17. februāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju;

                              —

                              Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/211 (2020. gada 17. februāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā;

                  —

                  piespriest Padomei samaksāt kopumā 500 000 (piecsimt tūkstoši) euro kā atlīdzinājumu par visu nodarīto kaitējumu;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas prasītāja tiesības uz tiesību aizsardzību un taisnīgu lietas izskatīšanu, kas nostiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā un Tiesas judikatūrā. Prasītājs uzskata, ka Eiropas Savienības Padomei viņš bija jāuzklausa, pirms tā attiecībā pret viņu pieņēma ierobežojošus pasākumus, un ka līdz ar to nav ievērotas viņa tiesības uz aizstāvību.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu (LESD 296. panta otrā daļa). Prasītājs Padomei pārmet, ka tā esot norādījusi tikai nekonkrētus, vispārīgus apsvērumus, neminot konkrētus iemeslus, kādēļ tā, īstenojot savu novērtējuma brīvību, uzskata, ka attiecībā uz prasītāju ir jāpiemēro aplūkojamie ierobežojošie pasākumi. Tādējādi neesot minēta nekāda konkrēta un objektīva informācija, ar ko tiktu pārmests prasītājam un kas varētu pamatot aplūkojamos pasākumus, jo Padomes norādītais pamatojums neietverot nekādu pietiekamu norādi attiecībā uz prasītāju un – kā minimums – esot pārāk nekonkrēts, vispārīgs un neprecīzs.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. Prasītājs Padomei pārmet, ka tā ierobežojošā pasākuma pamatojumā ir izmantojusi informāciju, kas acīmredzami liecina par faktiska pamata trūkumu, jo minētajiem faktiem neesot nekāda nopietna pamata.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz prasījumu par prasītājam nodarītā kaitējuma atlīdzināšanu – ar to tiek apgalvots, ka uz prasītāju attiecināti daži smagi pārkāpumi, kas viņu personīgi un viņa ģimeni pakļaujot riskam, un tas apliecinot nodarītā kaitējuma smagumu, kas esot pietiekams pamatojums viņa prasījumam par kaitējuma atlīdzināšanu. Turklāt prasītājs apgalvo, ka nopietni un ilgstoši ir apdraudēta viņa saimnieciskā darbība.


title: Lieta T-220/20: Prasība, kas celta 2020. gada 16. aprīlī – JL/Komisija

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/50

      Prasība, kas celta 2020. gada 16. aprīlī – JL/Komisija
      (Lieta T-220/20)
      (2020/C 201/64)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JL (pārstāvis: C. Mourato, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas (iecēlējinstitūcija) 2019. gada 11. jūlija lēmumu, ar ko prasītājam izteikts brīdinājums;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas (iecēlējinstitūcija) lēmumu atsākt skatīt lietu [konfidenciāla informācija] (1);

                  —

                  piešķirt prasītājam kompensāciju 30 000 EUR apmērā kā īpaša, Eiropas Komisijas nodarīta morāla kaitējuma atlīdzinājumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir saistīts ar LESD 266. panta pārkāpumu, proti, neatbilstošiem pasākumiem Vispārējās tiesas atceļošā sprieduma izpildei, un principa “non bis in idem” pārkāpumu.

                  2.

                  Otrais pamats ir saistīts ar LESD 266. panta pārkāpumu, labas pārvaldības principa pārkāpumu, tostarp pienākuma lietas izskatīt objektīvi un taisnīgi neizpildi, nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpumu un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.

                  3.

                  Trešais pamats ir saistīts ar LESD 266. panta pārkāpumu, administratīvajām izmeklēšanām un disciplinārajām procedūrām piemērojamo procesuālo noteikumu pārkāpumu un pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu iepriekš minēto pārkāpumu dēļ tiek prasīta īpaša kompensācija.

         (1)  Aizsegtie dati ir konfidenciāli.


title: Lieta T-221/20: Prasība, kas celta 2020. gada 23. aprīlī – Target Brands/EUIPO – The a.r.t. company b&s (“ART CLASS”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/51

      Prasība, kas celta 2020. gada 23. aprīlī – Target Brands/EUIPO – The a.r.t. company b&s (“ART CLASS”)
      (Lieta T-221/20)
      (2020/C 201/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Target Brands Inc. (Mineapolisa, Minesota, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: A. Norris, barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: The a.r.t. company b&s, SA (Quel, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “art class” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 888 737

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 7. februāra lēmums lietā R 1596/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt Iebildumu nodaļas lēmumu attiecībā uz visām pārējām apstrīdētajām precēm;

                  —

                  pakārtoti, nodot lietu atpakaļ EUIPO atkārtotai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest atlīdzināt tās tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību, apelācijas sūdzību Apelācijas padomē un iebildumiem.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-222/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. aprīlī – CH un CN/Parlaments

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/52

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. aprīlī – CH un CN/Parlaments
      (Lieta T-222/20)
      (2020/C 201/66)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: CH un CN (pārstāvis: C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt viņu prasības pieteikumu par pieņemamu;

                  —

                  atcelt apstrīdētos lēmumus, jo tie nav galīgās nostājas lēmumi par paziņoto psiholoģiskās vardarbības faktu patiesumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam samaksāt katrai prasītājai summu 5000 EUR apmērā ex aequo et bono, atlīdzinot katrai prasītājai radīto morālo kaitējumu saprātīgā termiņa pārkāpuma dēļ, tai pieskaitot nokavējuma procentus līdz pilnīgai summas samaksai;

                  —

                  piespriest atbildētājam samaksāt katrai prasītājai summu EUR 100 000 apmērā ex aequo et bono, atlīdzinot morālo kaitējumu, kas radies no tā, ka nav pieņemta galīgā nostāja par paziņoto psiholoģiskās vardarbības faktu patiesumu, tai pieskaitot nokavējuma procentus līdz pilnīgai summas samaksai;

                  —

                  piespriest prasītājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot prasību pret Parlamenta 2019. gada 13. septembra lēmumiem, ar kuriem šīs iestādes institūcija, kas pilnvarota noslēgt darba līgumus, atbildot uz viņu lūgumiem sniegt palīdzību, nav ieņēmusi galīgo nostāju par paziņoto psiholoģiskās vardarbības faktu patiesumu, prasītājas izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts pienākums sniegt palīdzību un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 24. pants tādēļ, ka, neieņemot galīgo nostāju par paziņoto psiholoģiskās vardarbības faktu patiesumu, Parlamenta institūcija, kas pilnvarota noslēgt darba līgumus, neesot izpildījusi tai saistošo pienākumu sniegt palīdzību.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts rūpības pienākums un labas pārvaldības princips, kā arī pārkāptas tiesības uz cieņu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 1. un 31. panti, jo, neieņemot galīgo nostāju par paziņoto psiholoģiskās vardarbības faktu patiesumu, Parlamenta institūcija, kas pilnvarota noslēgt darba līgumus, esot pārkāpusi labas pārvaldības principu un neesot izpildījusi savu rūpības pienākumu, tādējādi pārkāpjot prasītāju tiesības uz cilvēka cieņu.


title: Lieta T-226/20: Prasība, kas celta 2020. gada 24. aprīlī – Steinel/EUIPO (“MobileHeat”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/53

      Prasība, kas celta 2020. gada 24. aprīlī – Steinel/EUIPO (“MobileHeat”)
      (Lieta T-226/20)
      (2020/C 201/67)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Vācija) (pārstāvji: M. Breuer un K. Freudenstein, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MobileHeat” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 029 162

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 3. februāra lēmums lietā R 2472/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta, lasot tos kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-227/20: Prasība, kas celta 2020. gada 24. aprīlī – Biovene Cosmetics/EUIPO – Eugène Perma France (“BIOVÈNE BARCELONA”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/53

      Prasība, kas celta 2020. gada 24. aprīlī – Biovene Cosmetics/EUIPO – Eugène Perma France (“BIOVÈNE BARCELONA”)
      (Lieta T-227/20)
      (2020/C 201/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Biovene Cosmetics, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvis: E. Estella Garbayo, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Eugene Perma France (Saint-Denis, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BIOVÈNE BARCELONA” rozā un baltā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 523 102

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 12. februāra lēmums lietā R 1661/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu;

                  —

                  grozīt šos lēmumus un atļaut attiecīgās pieteiktās preču zīmes reģistrāciju pilnā apmērā;

                  —

                  piespriest EUIPO un Eugène Parma France atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus, kas radušies iebildumu procesā un apelācijas procesā EUIPO.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-232/20: Prasība, kas celta 2020. gada 28. aprīlī – Biovene Cosmetics/EUIPO – Eugène Perma France (“BIOVÈNE”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/54

      Prasība, kas celta 2020. gada 28. aprīlī – Biovene Cosmetics/EUIPO – Eugène Perma France (“BIOVÈNE”)
      (Lieta T-232/20)
      (2020/C 201/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Biovene Cosmetics, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvis: E. Estella Garbayo, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Eugene Perma France (Saint-Denis, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BIOVÈNE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 052 029

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 12. februāra lēmums lietā R 739/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu;

                  —

                  grozīt šos lēmumus un atļaut attiecīgās pieteiktās preču zīmes reģistrāciju pilnā apmērā;

                  —

                  piespriest EUIPO un Eugène Parma France atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus, kas radušies iebildumu procesā un apelācijas procesā EUIPO.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-556/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 26. marta rīkojums – Sensient Colors Europe/Komisija

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/55

      Vispārējās tiesas 2020. gada 26. marta rīkojums – Sensient Colors Europe/Komisija
      (Lieta T-556/18) (1)

      (2020/C 201/70)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta T-682/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 15. aprīļa rīkojums – Twitter/EUIPO – 123billets un Hachette Filipacchi Presse (“PERISCOPE”)

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/55

      Vispārējās tiesas 2020. gada 15. aprīļa rīkojums – Twitter/EUIPO – 123billets un Hachette Filipacchi Presse (“PERISCOPE”)
      (Lieta T-682/18) (1)

      (2020/C 201/71)
      Tiesvedības valoda – franču
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta T-320/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 2. aprīļa rīkojums – BV/Komisija

text:
               15.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/55

      Vispārējās tiesas 2020. gada 2. aprīļa rīkojums – BV/Komisija
      (Lieta T-320/19) (1)

      (2020/C 201/72)
      Tiesvedības valoda – franču
      Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 246, 22.7.2019.


title: Lieta C-72/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 12. februārī Refan Bulgaria OOD iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 12. decembra spriedumu lietā T-747/18 Refan Bulgaria/EUIPO (Zieda forma)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/3

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 12. februārīRefan Bulgaria OOD iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 12. decembra spriedumu lietā T-747/18 Refan Bulgaria/EUIPO (Zieda forma)
      (Lieta C-72/20 P)
      (2020/C 247/04)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Refan Bulgaria OOD (pārstāve: A. Ivanova, адвокат)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2020. gada 4. jūnija rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-74/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 12. februārī Hästens Sängar AB iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 3. decembra spriedumu lietā T-658/18 Hästens Sängar/EUIPO (Rūtaina raksta attēlojums)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/3

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 12. februārīHästens Sängar AB iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 3. decembra spriedumu lietā T-658/18 Hästens Sängar/EUIPO (Rūtaina raksta attēlojums)
      (Lieta C-74/20 P)
      (2020/C 247/05)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Hästens Sängar AB (pārstāvji: M. Johansson un R. Wessman, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2020. gada 28. maija rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Hästens Sängar AB pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-140/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 25. martā iesniedza Supreme Court (Īrija) – G.D./The Commissioner of the Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Ressources, Attorney General

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 25. martā iesniedza Supreme Court (Īrija) – G.D./The Commissioner of the Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Ressources, Attorney General

      (Lieta C-140/20)
      (2020/C 247/10)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Supreme Court (Īrija)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs/atbildētājs apelācijas tiesvedībā: G.D.

         Atbildētāji/apelācijas sūdzības iesniedzēji: The Commissioner of the Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Ressources, Attorney General

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai vispārējs/universāls datu saglabāšanas režīms – pat ja uz to attiecas stingri ierobežojumi saglabāšanas un piekļuves ziņā – pats par sevi ir pretrunā Direktīvas 2002/58/EK (1) 15. panta normām, kas ir interpretētas Hartas gaismā?

                  2)

                  Vai, izvērtējot vai ir jāatzīst par nesaderīgu valsts pasākums, kurš ir ieviests, piemērojot Direktīvu 2006/24/EK (2), un kurā ir paredzēts vispārējs datu saglabāšanas režīms (uz ko attiecas nepieciešamās stingrās kontroles attiecībā uz saglabāšanu un/vai piekļuvi), un it īpaši izvērtējot šāda režīma samērīgumu, valsts tiesai ir atļauts ņemt vērā to, ka pakalpojumu sniedzēji datus var likumīgi uzglabāt paši saviem komerciāliem mērķiem un to saglabāšana var tikt pieprasīta valsts drošības apsvērumu dēļ, kuri ir izslēgti no Direktīvas 2002/58/EK normām?

                  3)

                  Kādi kritēriji, izvērtējot valsts pasākuma attiecībā uz piekļuvi saglabātiem datiem saderību ar Savienības tiesībām un it īpaši Hartā paredzētajām tiesībām, ir jāpiemēro valsts tiesai, kad tā apsver, vai šādā piekļuves režīmā ir nodrošināta vajadzīgā neatkarīgā iepriekšējā pārbaude, kā Tiesa ir noteikusi savā judikatūrā? Vai šajā kontekstā valsts tiesa, veicot šādu vērtējumu, var ņemt vērā ex post tiesas vai neatkarīgas pārbaudes esamību?

                  4)

                  Katrā ziņā, vai valsts tiesai ir jāatzīst valsts pasākuma nesaderība ar Direktīvas 2002/58/EK 15. panta normām, ja valsts pasākumā ir paredzēta vispārēja datu saglabāšanas sistēma smagu noziegumu apkarošanas nolūkos un ja valsts tiesa, pamatojoties uz visiem pieejamajiem pierādījumiem, ir secinājusi, ka šāda saglabāšana ir vienlaikus būtiska un absolūti nepieciešama, lai sasniegtu smagu noziegumu apkarošanas mērķi?

                  5)

                  Ja valsts tiesai ir pienākums secināt, ka valsts pasākums nav saderīgs ar Direktīvas 2002/58/EK 15. panta normām, kas ir interpretētas Hartas gaismā, vai tai ir atļauts ierobežot šāda deklaratīva nolēmuma iedarbību laikā, ja tai ir pārliecība, ka to nedarot, tiktu “izraisīts haoss un kaitējums vispārējām interesēm” (saskaņā ar pieeju, kas ir izmantota, piemēram, lietā R (National Council for Civil Liberties) pret Secretary of State for Home Department and Secretary of State for Foreign Affairs (2018) EWHC 975, 46. punkts)?

                  6)

                  Vai valsts tiesai, kurai ir lūgts atzīt valsts tiesiskā regulējuma nesaderību ar Direktīvas 2002/58/EK 15. pantu un/vai atstāt šo tiesisko regulējumu nepiemērotu, un/vai atzīt, ka ar šī tiesiskā regulējuma piemērošanu ir pārkāptas indivīda tiesības – vai nu procedūrā, kas uzsākta, lai veicinātu debates par pierādījumu pieļaujamību kriminālprocesā, vai citādi, – var būt ļauts atteikties pieņemt šādu nolēmumu attiecībā uz datiem, kuri ir saglabāti atbilstoši valsts tiesību normai, kas ir pieņemta, izpildot LESD 288. pantā ietverto pienākumu precīzi ieviest valsts tiesībās direktīvas normas, vai arī attiecināt šādu deklaratīvu nolēmumu tikai uz laikposmu pēc tam, kad Tiesa 2014. gada 8. aprīlī atzina par spēkā neesošu Direktīvu 2006/24/EK?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (OV 2002, L 201, 37. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/24/EK (2006. gada 15. marts) par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK (OV 2006, L 105, 54. lpp.).


title: Lieta T-564/15 RENV: Vispārējās tiesas 2020. gada 10. jūnija spriedums – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisija (Finansiālā palīdzība Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta (EISI) jomā – Transporta nozare 2014. – 2020. gadā – Uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus – Lēmums par atlasīto priekšlikumu saraksta izveidošanu – Piedāvājuma noraidījums – Acīmredzamas kļūdas vērtējumā – Vienlīdzīga attieksme – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/8

      Vispārējās tiesas 2020. gada 10. jūnija spriedums – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisija
      (Lieta T-564/15 RENV) (1)

      (Finansiālā palīdzība Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta (EISI) jomā - Transporta nozare 2014. – 2020. gadā - Uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus - Lēmums par atlasīto priekšlikumu saraksta izveidošanu - Piedāvājuma noraidījums - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2020/C 247/12)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: Y. de Vries un J. de Kok, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: S. Kalėda un J. Samnadda)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 31. jūlija Īstenošanas lēmumu C(2015) 5274 final, ar kuru nosaka to priekšlikumu sarakstu, kas ir atlasīti Savienības finanšu atbalsta saņemšanai pēc 2014. gada 11. septembrī izsludinātajiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus saskaņā ar Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta (EISI) daudzgadu darbības programmu finansiālās palīdzības sniegšanai transporta nozarē.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību Tiesā (lieta C-635/16 P) un sākotnējo tiesvedību Vispārējā tiesā (lieta T-564/15).

                  3)

                  Spliethoff’s Bevrachtingskantoor sedz tiesāšanās izdevumus saistībā ar lietas atkārtotu izskatīšanu Vispārējā tiesā (lieta T-564/15 RENV).

         (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lieta T-608/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 10. jūnija spriedums – Sammut/Parlaments (Civildienests – Ierēdņi – Ierēdņa tiesības un pienākumi – Teksta, kas attiecas uz Savienības darbību, publicēšana – Iepriekšējas informēšanas pienākums – Civildienesta noteikumu 17.a pants – Novērtējuma ziņojums – Atbildība)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/8

      Vispārējās tiesas 2020. gada 10. jūnija spriedums – Sammut/Parlaments
      (Lieta T-608/18) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Ierēdņa tiesības un pienākumi - Teksta, kas attiecas uz Savienības darbību, publicēšana - Iepriekšējas informēšanas pienākums - Civildienesta noteikumu 17.a pants - Novērtējuma ziņojums - Atbildība)
      (2020/C 247/13)
      Tiesvedības valoda – maltiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Mark Anthony Sammut (Foeca, Luksemburga (pārstāvis: P. Borg Olivier, avocat)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: M. Sammut un I. Lázaro Betancor)

         Priekšmets

      Par prasību, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko būtībā tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Parlamenta 2018. gada 4. janvāra lēmumu, ciktāl ar to nav apmierināts prasītāja lūgums dzēst no viņa novērtējuma ziņojuma par 2016. gadu vienu vērtējumu, un, otrkārt, atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas viņam esot nodarīts ar šo lēmumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Mark Anthony Sammut atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 4, 7.1.2019.


title: Lihtenšteinas Firstistes apelācijas tiesas (Fürstliches Obergericht) 2020. gada 2. jūnija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu kriminālprocesā pret M un X AG (Lieta E-7/20) 2020/C 332/09

text:
               8.10.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 332/9

      Lihtenšteinas Firstistes apelācijas tiesas (Fürstliches Obergericht) 2020. gada 2. jūnija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu kriminālprocesā pret M un X AG

      (Lieta E-7/20)
      (2020/C 332/09)
      Firstistes apelācijas tiesa (Fürstliches Obergericht) ar 2020. gada 2. jūnija vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2020. gada 10. jūnijā, lūdza EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu kriminālprocesā pret M un X AG par šādiem jautājumiem:

                  1.

                  Vai izdegšanas infūzijas ar šeit noteikto vielu kombināciju ir jākvalificē kā “zāles” Direktīvas 2001/83/EK 1. panta 2. punkta izpratnē?

                              a)

                              Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša: Vai šajā gadījumā izdegšanas infūzijas izgatavošana, piegāde un ievadīšana ir laišana tirgū minētās direktīvas 2. panta 1. punkta izpratnē?

                              b)

                              Ja uz iepriekšējiem jautājumiem ir atbildēts apstiprinoši: Vai izdegšanas infūzijas ir zāles, kas minētās direktīvas 2. panta 1. punkta izpratnē tiek gatavotas rūpnieciski vai ražotas, izmantojot metodi, kas ietver rūpniecisku procesu?

                              c)

                              Vai uz izdegšanas infūzijām to ražošanas metodes dēļ attiecas minētās direktīvas 3. panta 2. punktā paredzētais izņēmums?

                  2.

                  Kas jāsaprot kā “izplatīšana vairumtirdzniecībā” Direktīvas 2001/83/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2011/62/ES, nozīmē un kādi kritēriji šajā sakarā ir jāizpilda?

                  3.

                  Gadījumā, ja iepriekš minētās direktīvas principā ir piemērojamas šajā lietā:
                  vai tas ir saderīgs ar brīvību veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar EEZ līguma 31. pantu un turpmākajiem pantiem un vai turklāt ir jāuzskata par samērīgu tas, ka šāda veida zāļu komerciālajai tirdzniecībai, kas veikta no fiziskas vai juridiskas personas dzīvesvietas dalībvalsts EEZ teritorijā vai starp EEZ valsti un trešo valsti, ja šādas zāles nenonāk dzīvesvietas dalībvalsts teritorijā, piemēro tiesību aktos paredzētu pienākumu par atļaujas saņemšanu, kuru pārkāpjot, to var sodīt kā administratīvu pārkāpumu, piespriežot brīvības atņemšanas sodu līdz sešiem mēnešiem?

                  4.

                  Vai fakts, ka citā EEZ valstī (šajā gadījumā ES dalībvalsts Vācija) attiecīgajām zālēm nav vajadzīga atļauja, ietekmē atbildi uz iepriekš minētajiem jautājumiem?