title: Lieta T-433/12: Prasība, kas celta 2012. gada 28. septembrī — Steiff /ITSB (Metāla poga mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/39

         Prasība, kas celta 2012. gada 28. septembrī — Steiff/ITSB (Metāla poga mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā)
   (Lieta T-433/12)
   2012/C 366/78
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Vācija) (pārstāvis –D. Fissl, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 23. jūlija lēmumu apelācijas lietā R 1693/2011-1;

               —

               atcelt ITSB noraidījumu Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumam Nr. 9 439 613;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: pozīcijas preču zīme, ar ko tiek pieprasīta aizsardzība spīdīgai vai matētai apaļai metāla pogai, kas ir piestiprināta mīkstās rotaļlietas auss vidusdaļā, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 439 613

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-417/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. jūnija rīkojums — Lodato Gennaro & C. /Komisija

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/66

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. jūnija rīkojums — Lodato Gennaro & C./Komisija
   (Lieta T-417/07) (1)

   (2008/C 209/119)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 8, 12.1.2008.


title: Lieta T-196/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Edison pret Komisiju

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/44

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Edison pret Komisiju
   (Lieta T-196/06)
   (2006/C 212/75)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Edison S.p.A., (pārstāvji — Mario Siragusa, Roberto Casati, Matteo Beretta, Pietro Merlino un Eugenio Bruti Liberati, Avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu (lieta COMP/F/38.620 ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts) daļā, kurā uz to tas attiecas;

               —

               pakārtoti, atcelt vai samazināt naudas sodu, kas ar apstrīdēto lēmumu uzlikts EDISON;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tāds pats kā lietā T-185/06 L'air Liquide/Komisija. Ar šo lēmumu prasītāja, līdzatbildīgi ar Ausimont, tika uzskatīta par atbildīgu par tās dalību kartelī un šī pārkāpuma rezultātā tai piesprieda maksāt naudas sodu 58,125 miljonu euro apmērā, no kura 25,619 miljoni euro līdzatbildīgi ar Solvay Solexis.S.p.A. Šajā sakarā jāprecizē, ka pēdējo minēto sabiedrību pašlaik kontrolē Solvay SA/NV, bet pārkāpuma laikā, ar mainītu nosaukumu Ausimont S.p.A, to netieši kontrolēja Montedison (tagad EDISON).
   Savu prasījumu atbalstam prasītāja norāda, ka:

               —

               pārkāpti būtiski procedūras principi, it īpaši sacīkstes princips un tiesības uz aizstāvību, kā arī Regulas (EK) Nr. 1/2003 27. panta 1. punkts un Regulas (EK) Nr. 773/2004 11.panta 2. punkts, jo atbildētāja pirmo reizi Lēmumā izmantoja, pamatojot savus apsūdzību, apstākli, ka lielāko daļu no pārkāpuma perioda Ausimont pilnvarotais prezidents bija arī Consiglio di Amministrazione di Montecatini loceklis, proti, starpniecības sabiedrības, kuru pilnībā kontrolēja Montedison (tagad EDISDON), kas turēja visu Ausimont akciju kapitālu.

               —

               pārkāpts EKL 81. pants attiecībā uz to, ka prasītājai ir jāatbild par konkurences noteikumu pārkāpumu, ko izdarīja Ausimont. No vienas puses, atbildētāja kļūdījusies, secinot, ka pilnīga līdzdalība uzņēmumā ir pietiekošs pamats, lai uzskatītu, ka kontrolētājai sabiedrībai ir ietekme uz kontrolējamo sabiedrību un tādējādi kontrolētāja sabiedrība ir uzskatāma par līdzatbildīgu pārkāpumā, ko izdarījusi kontrolētā sabiedrība. No otras puses, prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunīgs un nav argumentēts, kā arī ir pārkāpts EKL 81. pants saistībā ar secinājumu par to, ka šajā gadījumā pastāv “citi elementi”, kas norāda, ka Ausimont nebija autonoma vienība, kas ir spējīga izlemt par savu komercstratēģiju.

         Tāpat prasītāja norāda uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu daļā, kurā atbildētāja nav ņēmusi vērā visus rakstveida pierādījumus un faktiskos apstākļus, ko iesniedza EDISON, pierādot Ausimont autonomiju noteikt savu komercpolitiku.


title: Lieta F-25/06: Prasība, kas celta  2006. gada 10. martā  —  Ider  u.c. pret Komisiju

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/34

         Prasība, kas celta 2006. gada 10. martā — Ider u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-25/06)
   (2006/C 108/62)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Béatrice Ider un citi (pārstāvis — L. Vogel, avokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iestādes, kas pilnvarota slēgt darba līgumus, 2005. gada 21. novembra lēmumu, ar ko noraidītas prasītāju 2005. gada 26. jūlija sūdzības par administratīvajiem lēmumiem, ar kuriem attiecīgi tika noteikta katra prasītāja klasifikācija un darba alga, kā arī Komisāru kolēģijas 2005. gada 27. aprīlī pieņemtā lēmuma 8. pantu, kas ietver “Vispārīgos noteikumus par pārejas pasākumu izpildi, kas piemērojami darbiniekiem, kurus Briseles infrastruktūras birojs nodarbina silītēs un bērnudārzos”, kā arī šī lēmuma I un II pielikumu;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt arī lēmumus, par kuriem iesniegtas minētās sūdzības;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, patreizējie līgumdarbinieki, kas strādā silītēs un bērnudārzos Briselē, pirms savas iecelšanas amatā jau veica šos pašus pienākumus saskaņā ar darba līgumiem, kam piemērojamas Beļģijas tiesības. Viņi apstrīd klasifikāciju un atalgojumu, ko atbildētāja noteikusi, ieceļot viņus amatā līgumdarbinieku statusā.
   Kā pirmo pamatu prasītāji izvirza to, ka, piemērojot vienošanās protokolu, kas 2002. gada 22. janvārī saskaņā ar Beļģijas tiesībām noslēgts starp Komisiju un silīšu un bērnudārzu personāla pārstāvjiem, viņiem bija jānosaka labāka klasifikācija. Viņu klasifikācija I grupas 1. līmenī liecinot par acīmredzamu kļūdu novērtējumā un nediskriminācijas principa pārkāpumu, jo viņi esot tikuši uzskatīti par iesācējiem bez jebkādas darba pieredzes, lai gan viņiem bija ievērojams darba stāžs.
   Kā otro pamatu prasītāji min to, ka ir pārkāpts Eiropas Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta 2. punkts, iepriekš minētais vienošanās protokols, nediskriminācijas princips, kā arī sociālā nodrošinājuma vispārīgie tiesību principi. It īpaši to, ka prasītājiem piešķiramās darba algas aprēķinā nebija jāņem vērā ģimenes pabalsti.


title: Lieta F-56/14: Prasība, kas celta 2014. gada 18. jūnijā  – ZZ /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/70

         Prasība, kas celta 2014. gada 18. jūnijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-56/14)
   2014/C 253/99
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – Me M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt divus priekšlikumus par aprēķinu attiecībā uz prasītāja pensijas tiesību pārskaitīšanu Savienības pensiju sistēmā, kurā piemēro jaunās VIN [vispārējās izpildes normas] attiecībā uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 20. septembra lēmumus par diviem priekšlikumiem par dienesta gadu aprēķinu, kas jāņem vērā Eiropas Savienības iestāžu pensiju sistēmā attiecībā uz pieprasījumu Nr. 1 A112-BE-ONP un pieprasījumu Nr. 2 BE-CPIE-1 (iepriekšējā atsauce), kas apstiprināti ar iecēlējiestādes noraidošu lēmumu, kas paziņots 2014. gada 20. martā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-524/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 25. novembra rīkojums — Euromed /ITSB — DC Druck-Chemie ( “EUROSIL” )

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/45

         Vispārējās tiesas 2013. gada 25. novembra rīkojums — Euromed/ITSB — DC Druck-Chemie (“EUROSIL”)
   (Lieta T-524/13) (1)

   2014/C 45/84
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta C-394/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 22. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-394/06)
   (2006/C 294/50)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un D. Recchia, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka līdz 2005. gada 1. jūlijam neiesniedzot ikgadējo valsts ziņojumu par biodegvielas izmantošanas veicināšanu un visu informāciju, kas paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. maija Direktīvā 2003/30/EK (1) par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā4. panta 1. punktā, Itālijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus, kas izriet no šīs direktīvas;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Laika periods, lai iesniegtu ikgadējo valsts ziņojumu par biodegvielas izmantošanas veicināšanu, kas noteikts Direktīvas 2003/30/EK 4. panta 1. punktā beidzās 2005. gada 1. jūlijā.
   Itālijas Republika apgalvo, ka 2006. gada 14. jūlijā tā nosūtīja Komisijai ziņojumu atbilstoši visām direktīvas prasībām.
   Tomēr pēc Komisijas uzskatiem šīs ziņojums nav pilnīgs, jo tas neatsaucās uz valsts resursiem, kas piešķirti, lai iegūtu biomasu enerģijas ražošanai citām nozarēm, izņemot transportu, kā tas ir noteikts direktīvas 4. panta 1. punkta otrajā ievilkumā.

      (1)  OV L 123, 42. lpp.


title: Lieta T-204/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 15. februāra spriedums — Indorata-Serviços un Gestão pret ITSB ( HAIRTRANSFER ) (Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes HAIRTRANSFER reģistrācijas pieteikums — Absolūti reģistrācijas atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/32

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 15. februāra spriedums — Indorata-Serviços un Gestão pret ITSB (“HAIRTRANSFER”)
   (Lieta T-204/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas preču zīmes “HAIRTRANSFER ’reģistrācijas pieteikums - Absolūti reģistrācijas atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2007/C 82/70)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Indorata-Serviços un Gestão, Lda, Funchal (Portugāle) (pārstāvis — T. Wallentin, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Weberndörfer)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 1. aprīļa lēmumu (lieta R 435/2003-2) attiecībā uz pieteikumu par vārdiskas preču zīmes “HAIRTRANSFER ”reģistrāciju kā Kopienas preču zīmi.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Indorata-Serviços un Gestão, L
                  da atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta T-320/14: Prasība, kas celta 2014. gada 5. maijā  – Sephora /ITSB – Mayfield Trading  (Divu vertikālu līniju attēls)

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/38

         Prasība, kas celta 2014. gada 5. maijā – Sephora/ITSB – Mayfield Trading (Divu vertikālu līniju attēls)
   (Lieta T-320/14)
   2014/C 212/50
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sephora (Boulogne Billancourt, Francija) (pārstāvis – H. Delabarre, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Mayfield Trading Ltd (Lasvegasa, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 24. februāra lēmumu lietā R 1577/2013–4;

               —

               apmierināt iebildumus un noraidīt Kopienas preču zīmes Nr. 1 0 2 14  773 reģistrācijas pieteikumu, ko 2011. gada 24. augustā iesniegusi sabiedrība Mayfield Trading Ltd attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē: “Parfimērijas izstrādājumi; epilācijas vasks; ēteriskās eļļas; ziepes; kosmētiskie līdzekļi; kosmētiskie krēmi; maki ar kosmētiskajiem līdzekļiem; epilācijas (līdzekļi); depilācijas ūdens; depilācijas gēls; kapilārie losjoni; zobu pastas”, un pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē: “Ziepju tirdzniecība; parfimērijas līdzekļi; krēmi; ēteriskās eļļas; kosmētiskas līdzekļi; vaski epilācijas veikšanai; depilācijas ūdens; depilācijas gēls un citas preces un palīglīdzekļi”, un 44. klasē: “Higiēnas un skaistumkopšanas pakalpojumi cilvēkiem vai dzīvniekiem; epilācijas pakalpojumi un skaistumkopšanas procedūras”;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies procesā ITSB Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Mayfield Trading Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas attēlo divas vertikālas līnijas, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 35. un 44. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 2 14  773

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un starptautiska grafiska preču zīme, kas attēlo vertikālu līniju, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 75. panta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-79/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 1. decembra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Systeme Helmholz GmbH/Hauptzollamt Nürnberg (Direktīva 2003/96/EK — Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai — 14. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Energoproduktu, ko paredzēts lietot par degvielu lidojumos, atbrīvošana no nodokļa — Lidaparāta izmantošana nekomerciālos nolūkos — Piemērošanas joma)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 1. decembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Systeme Helmholz GmbH/Hauptzollamt Nürnberg

   (Lieta C-79/10) (1)

   (Direktīva 2003/96/EK - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - 14. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Energoproduktu, ko paredzēts lietot par degvielu lidojumos, atbrīvošana no nodokļa - Lidaparāta izmantošana nekomerciālos nolūkos - Piemērošanas joma)
   2012/C 32/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Systeme Helmholz GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Nürnberg

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 51. lpp.), 11. panta 3. punkta, 14. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 15. panta 1. punkta j) apakšpunkta interpretācija — Energoproduktiem, kas piegādāti izmantošanai par degvielu gaisa satiksmē, paredzēta nodokļa atbrīvojuma piemērojamība — Valsts tiesiskais regulējums, kurā šis atbrīvojums ir paredzēts tikai aviosabiedrībām — Uzņēmuma un privātām vajadzībām veikti lidojumi ar lidmašīnu, kas pieder uzņēmumam, kas nav aviosabiedrība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 14. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzēto atbrīvojumu no nodokļa par lidmašīnu degvielu nevar saņemt tāds uzņēmums, kāds tiek aplūkots pamata lietā un kas komercdarbības veikšanai izmanto tam piederošu lidmašīnu, lai nodrošinātu tā darbinieku nokļūšanu pie klientiem vai uz izstādēm, jo šī pārvietošanās tieši nav saistīta ar gaisa pārvadājumu pakalpojumiem par atlīdzību, ko sniedz šis uzņēmums;

               2)

               Direktīvas 2003/96 15. panta 1. punkta j) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka degviela, kas tiek izmantota, lai veiktu turp un atpakaļ lidojumus uz lidmašīnu darbnīcu, neietilpst šīs tiesību normas piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-666/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. septembra rīkojums – Monster Energy/ITSB (“GREEN BEANS”) Kopienas preču zīme — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Apelācijas padomes lēmuma paziņošana pa faksu — Faksa saņemšana — Nokavējums — Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. septembra rīkojums – Monster Energy/ITSB (“GREEN BEANS”)
   (Lieta T-666/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Apelācijas padomes lēmuma paziņošana pa faksu - Faksa saņemšana - Nokavējums - Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2015/C 381/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Corona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 2. decembra lēmumu lietā R 1530/2013–1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “GREEN BEANS” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta T-303/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. aprīlī  – Polyblend /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/51

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. aprīlī – Polyblend/Komisija
   (Lieta T-303/14)
   2014/C 223/54
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polyblend GmbH (Bad Sobernheim, Vācija) (pārstāvji – D. Greinacher, J. Martin un B. Scholtka, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atbilstoši LESD 263. panta pirmajai daļai atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu uzsākt pret Vācijas Federatīvo Republiku oficiālo izmeklēšanas procedūru attiecībā uz atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un elektroenerģijai no metāna atbilstoši Likumam par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; EEG) un EEG piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem – Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2014. gada 7. februārī (OV C 37, 73. lpp.), ciktāl Komisija ir kvalificējusi EEG 40. un 41. pantā paredzēto īpašo kompensācijas režīmu par valsts atbalstu LESD 107. panta izpratnē;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Tiesas Reglamenta 87. panta 3. punktam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 107. panta pārkāpums
               Prasītāja apgalvo, ka Komisija kļūdaini ir kvalificējusi atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai, izmantojot piemaksu sistēmu, un īpašo kompensācijas režīmu EEG piemaksas samazināšanai par valsts atbalstu un tādējādi tai nebija jāuzsāk oficiālā izmeklēšanas procedūra.

                           —

                           Šajā ziņā prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, sākotnēji izvērtējot to, vai īpašais kompensācijas režīms ir uzskatāms par atbalstu, jo īpašais kompensācijas režīms kā izņēmums no EEG piemaksas nepiešķir nekādas priekšrocības, ko energoietilpīgie lietotāji nebūtu varējuši iegūt parastajos tirgus apstākļos.

                           —

                           Prasītāja arī apgalvo, ka nav tikuši skarti valsts līdzekļi. Tā kā ienākumi no EEG piemaksas nav uzskatāmi par valsts līdzekļiem, valsts līdzekļi nevar būt skarti arī ar energoietilpīgiem lietotājiem paredzēto izņēmumu.

                           —

                           Prasītāja tāpat apgalvo, ka īpašais kompensācijas režīms nav arī atzīstams par konkurences izkropļojumu. Ar to esot radīti konkurences nosacījumi, kas pastāvētu arī bez EEG piemaksas.

               2.

               Otrais pamats: tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums
               Prasītāja apgalvo, ka Komisija, pieņemot lēmumu, ir pārkāpusi arī tiesiskās paļāvības aizsardzības principu. Vācijas tiesiskais regulējums atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas atbalstam jau esot ticis padziļināti izvērtēts no valsts atbalsta tiesību viedokļa. Šī izvērtējuma ietvaros Komisija 2002. gadā esot nonākusi pie secinājuma, ka ar šo tiesisko regulējumu nav saistīts nekāds valsts līdzekļu piešķīrums. Tā kā ar 2012. gada EEG šajā ziņā nav ieviesti nekādi būtiski grozījumi salīdzinājumā ar tobrīd pastāvošo tiesisko situāciju, attiecīgajiem saimnieciskās darbības subjektiem nebija jārēķinās ar jaunu izvērtēšanu, bet tie varēja paļauties uz tiesiskā regulējuma uzturēšanu spēkā.

               3.

               Trešais pamats: pilnvaru nepareiza izmantošana
               Visbeidzot prasītāja uzskata, ka Komisija ir nepareizi izmantojusi pilnvaras, kas tai ir piešķirtas LESD 107. un 108. pantā. Uzsākot izmeklēšanas procedūru, Komisijas pamatmērķis galvenokārt ir bijis atbalsta atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai saskaņošana. Šis pamatmērķis esot atspoguļots arī jauno pamatnostādņu vides un enerģijas atbalstam projektā, kurā Komisija pirmo reizi ir noteikusi detalizētu tiesisko regulējumu attiecībā uz atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai. Lai panāktu saskaņošanu, Komisijai tomēr būtu bijis jāpiemēro šim mērķim paredzēto tiesību aktu tuvināšanas procedūru atbilstoši LESD 116. un 117. pantam.


title: Lieta T-664/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. oktobra spriedums – Petco Animal Supplies Stores/ITSB – Gutiérrez Ariza (“PETCO”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PETCO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “PETCO” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Administratīvā procesa apturēšana — Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts un 50. noteikuma 1. punkts — Pamats, kas nav izvirzīts prasījumu pamatojumam — Aizliegums lemt ultra petita — Nepieņemamība

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. oktobra spriedums – Petco Animal Supplies Stores/ITSB – Gutiérrez Ariza (“PETCO”)
   (Lieta T-664/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PETCO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “PETCO” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Administratīvā procesa apturēšana - Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts un 50. noteikuma 1. punkts - Pamats, kas nav izvirzīts prasījumu pamatojumam - Aizliegums lemt ultra petita - Nepieņemamība)
   (2015/C 406/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Petco Animal Supplies Stores, Inc. (Sandjego, Kalifornija, Savienotās Valstis) (pārstāvis – C. Aikens, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – V. Melgar un O. Mondéjar Ortuño)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Domingo Gutiérrez Ariza (Malaga, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 347/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Domingo Gutiérrez Ariza un Petco Animal Supplies Stores, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Petco Animal Supplies Stores, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta T-286/99: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Tankstation en Automobielbedrijf Tromp pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/29

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Tankstation en Automobielbedrijf Tromp pret Komisiju
   (Lieta T-286/99) (1)

   (2006/C 310/59)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Otrās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 47, 19.02.2000.


title: Lieta C-177/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. aprīlī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Nelsons GmbH/Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. aprīlī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Nelsons GmbH/Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd

   (Lieta C-177/15)
   (2015/C 213/28)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Nelsons GmbH

      Atbildētājas kasācijas tiesvedībā: Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai kā spirtoti dzērieni apzīmēti šķidrumi, kurus 10 vai 20 ml tilpuma pudelītēs ar pipeti un aerosola veidā tirgo aptiekās un kuri satur 27 % alkohola, Regulas (EK) Nr. 1924/2006 (1) 4. panta 3. punkta izpratnē ir dzērieni, kas satur vairāk nekā 1,2 % alkohola, ja atbilstoši ieteicamajai devai, kas norādīta uz to iepakojuma:

                           a)

                           četrus šķidruma pilienus jāiepilina glāzē ar ūdeni un dienas laikā jāizdzer pa daļām vai nepieciešamības gadījumā četrus pilienus jālieto neatšķaidītus;

                           b)

                           šķidrumu, kas ir aerosola veidā, divas reizes ir jāizsmidzina uz mēles?

               2.

               Ja atbilde uz 1. a) un b) jautājumu ir noliedzoša:
               Vai arī attiecībā uz atsaucēm uz vispārēju, nekonkrētu labvēlīgu ietekmi Regulas (EK) Nr. 1924/2006 10. panta 3. punkta izpratnē ir jābūt pierādījumiem šīs regulas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 6. panta 1. punkta izpratnē?

               3.

               Vai ir piemērojama Regulas (EK) Nr. 1924/2006 28. panta 2. punkta teikuma pirmā daļa, ja attiecīgais produkts pirms 2005. gada 1. janvāra ar tā preču zīmi tika pārdots nevis kā pārtikas produkts, bet kā zāles?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (OV L 404, 9. lpp.) redakcijā, kas izriet no Komisijas 2012. gada 8. novembra Regulas (ES) Nr. 1047/2012 (OV L 310, 36. lpp.).


title: Lieta F-21/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 7. jūlija rīkojums — Pirri /Komisija (Civildienests — Persona, kas prasa piešķirt Eiropas Savienības ierēdņa vai darbinieka statusu — Prasība — Acīmredzama nepieņemamība — Pirmstiesas procedūras neievērošana)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/31

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 7. jūlija rīkojums — Pirri/Komisija
   (Lieta F-21/11)
   (Civildienests - Persona, kas prasa piešķirt Eiropas Savienības ierēdņa vai darbinieka statusu - Prasība - Acīmredzama nepieņemamība - Pirmstiesas procedūras neievērošana)
   2012/C 138/71
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antonio Gerardo Pirri (Travedona Monate, Itālija) (pārstāvis — S. Costantino, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Prasītāja lūgums viņam atzīt Eiropas Savienības darbinieka statusu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               A. G. Pirri sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta C-152/14: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autorità per l'energia elettrica e il gas / Antonella Bertazzi  u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā — Stabilizācijas procedūra — Uz noteiktu laiku nodarbinātu darba ņēmēju pieņemšana darbā par valsts ierēdņiem bez atklāta konkursa — Darba stāža noteikšana — Darba līgumu uz noteiktu laiku ietvaros veikta dienesta laikposmu pilnīga neņemšana vērā — Nediskriminācijas princips

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/26

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autorità per l'energia elettrica e il gas/Antonella Bertazzi u.c.
   (Lieta C-152/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā - Stabilizācijas procedūra - Uz noteiktu laiku nodarbinātu darba ņēmēju pieņemšana darbā par valsts ierēdņiem bez atklāta konkursa - Darba stāža noteikšana - Darba līgumu uz noteiktu laiku ietvaros veikta dienesta laikposmu pilnīga neņemšana vērā - Nediskriminācijas princips)
   2014/C 409/38
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Autorità per l'energia elettrica e il gas

      Atbildētāji: Antonella Bertazzi, Annalise Colombo, Maria Valeria Contin, Angela Filippina Marasco, Guido Guissani, Lucia Lizzi, Fortuna Peranio

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, saskaņā ar kuru pilnībā netiek ņemts vērā darbinieka nostrādātais darba stāžs valsts iestādē saskaņā ar darba līgumiem uz noteiktu laiku, šai pašai iestādei šo personu pieņemot darbā uz nenoteiktu laiku civildienesta ierēdņa amatā saskaņā ar īpašu stabilizācijas darba attiecībās procedūru, ja pienākumi, kas veikti atbilstoši darba līgumiem uz noteikti laiku sakrīt ar šīs iestādes šai kategorijai piederoša civildienesta ierēdņa veicamajiem pienākumiem, ja vien šāda izslēgšana nav attaisnota ar “objektīviem iemesliem” šīs klauzulas 1. un/vai 4. punkta izpratnē, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Tikai tas, ka darbinieks uz noteiktu laiku šos darba posmus ir nostrādājis, pamatojoties uz darba līgumu vai darba tiesiskām attiecībām uz noteiktu laiku, nav šāds objektīvs iemesls;

               2)

               mērķis novērst atgriezeniskās diskriminācijas rašanos attiecībā pret civildienesta ierēdņiem, kas ir pieņemti darbā pēc nokārtota vispārējā konkursa, nevar būt “objektīvs iemesls” Pamatnolīguma 4. klauzulas 1. un/vai 4. punkta izpratnē, ja – kā pamatlietā – aplūkojamais tiesiskais regulējums pilnībā jebkuros apstākļos izslēdz to, ka varētu ņemt vērā darbinieku nostrādātos laikposmus atbilstoši darba līgumiem uz noteiktu laiku, lai noteiktu viņu darba stāžu, tos pieņemot darbā uz nenoteiktu laiku, un tātad arī viņu atalgojuma līmeni.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: lieta C-398/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Finanzgericht Düsseldorf 2005. gada 2. novembra  lēmumu lietā  AGST Draht- und Biegetechnik GmbH  pret  Hauptzollamt Aachen

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf2005. gada 2. novembra lēmumu lietā AGST Draht- und Biegetechnik GmbH pret Hauptzollamt Aachen

   (lieta C-398/05)
   (2006/C 22/12)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 2. novembra lēmumu lietā AGST Draht- und Biegetechnik GmbH pret Hauptzollamt Aachen un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 15. novembrī.

      Finanzgericht Düsseldorf (Diseldorfas Finanšu tiesa) lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Padomes 1999. gada 12. jūlija Regula (EK) Nr. 1599/1999 (1), ar kuru piemēro galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas piemērots par Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stieplēm, kuru diametrs ir 1 mm vai lielāks, un izbeidz procedūru par tādu Korejas Republikas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importu, kuru diametrs ir 1 mm vai lielāks, nav piemērojama, ciktāl saskaņā ar to ir jāiekasē kompensācijas maksājumi par sabiedrības Venus Wire Industries Ltd Bombejā (Indija) ražotajām stieplēm, kas atbilst Kombinētās nomenklatūras pozīcijai 7223 00 19?

      (1)  OV L 189, 1. lpp.


title: Lieta T-281/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī  – Fels-Werke /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/32

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – Fels-Werke/Komisija
   (Lieta T-281/14)
   2014/C 223/37
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fels-Werke GmbH (Goslar, Vācija) (pārstāvji – C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen un T. Woltering, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 107. panta 1. punkta un 108. panta pārkāpums īpašā kompensācijas režīma kļūdainās kvalificēšanas dēļ

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu par procedūras uzsākšanu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts un 108. pants, kā arī Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 13. panta 1. punkts, jo Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētā EEG piemaksa nav uzskatāma par valsts līdzekļu piešķīrumu un EEG piemaksas samazināšana energoietilpīgiem lietotājiem nav uzskatāma par atteikšanos no valsts līdzekļiem.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka Komisija savu pārbaudi ir balstījusi uz jauniem klasificēšanas parametriem, kas nav saderīgi ar tās līdzšinējā judikatūrā noteiktajiem principiem. It īpaši Komisija esot pilnībā noraidījusi kritēriju par valsts iestāžu konkrētajām rīcības tiesībām, kuram saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ir jābūt izpildītam, lai varētu veikt kvalificēšanu par valsts līdzekļiem, un uzskatīja, ka pietiek ar to vien, ka valsts likumdevējs ietekmē maksājumu plūsmas starp privātām pusēm un ka regulējošās iestādes uzrauga to, vai privātās puses izpilda tiesiskās prasības.

                           —

                           Turklāt Komisijai ir saistošs tās lēmums, ar kuru tā nebija atzinusi 2000. gada EEG par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo nepastāvēja valsts līdzekļu piešķīrums, un tādējādi tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kvalificējot 2012. gada EEG par jaunu, nelikumīgi īstenotu atbalsta shēmu.

                           —

                           Tāpat arī Komisija nav pietiekami izvērtējusi un līdz ar to nav arī konstatējusi, ka energoietilpīgajiem lietotājiem piemērotie izņēmumi ir pamatoti, ņemot vērā 2012. gada EEG mērķi, raksturu un vispārējo uzbūvi, un tāpēc nebija uzskatāmi par selektīvu priekšrocību.

               2.

               Otrais pamats: LESD 108. panta 1. punkta un Regulas Nr. 659/1999 18. un 19. panta pārkāpums atbilstošu pasākumu neierosināšanas dēļ

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka Komisijai, izvērtējot 2012. gada EEG, katrā ziņā vajadzēja piemērot procedūru attiecībā uz pastāvošu atbalstu saskaņā ar LESD 108. panta 1. punktu un Regulas Nr. 659/1999 17.–19. pantu un pirms oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas vajadzēja piedāvāt Vācijai veikt atbilstošus pasākumus, nevis pakļaut tirgus dalībniekus ievērojamam ekonomiskajam riskam 2012. gada EEG kvalificēšanas par jaunu, nepaziņotu atbalstu dēļ.

               3.

               Trešais pamats: tiesību tikt uzklausītam pārkāpums

                           —

                           Prasītāja arī apgalvo, ka Komisijai katrā ziņā vajadzēja apspriesties ar to pirms lēmuma ar tik nopietnām juridiskām sekām pieņemšanas.

               4.

               Ceturtais pamats: Nepietiekams pamatojums

                           —

                           Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka lēmuma par procedūras uzsākšanu galvenie punkti nav atbilstoši pamatoti.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lietas T-122/03 izslēgšana no reģistra

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/40

         Lietas T-122/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 115/71)

      (tiesvedības valoda -vācu)

   2005. gada 9. februārī Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-122/03 AGA AB/Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta C-258/13: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 28. novembra rīkojums ( 5 a  Vara Cível de Lisboa (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, Lda / Instituto da Segurança Social, IP Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību — Juridiskas personas, kuru saimnieciskā darbība ir orientēta uz peļņas gūšanu — Juridiskā palīdzība — Saistības ar Savienības tiesībām neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/12

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 28. novembra rīkojums (5a Vara Cível de Lisboa (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, Lda/Instituto da Segurança Social, IP

   (Lieta C-258/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Juridiskas personas, kuru saimnieciskā darbība ir orientēta uz peļņas gūšanu - Juridiskā palīdzība - Saistības ar Savienības tiesībām neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 102/15
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      5a Vara Cível de Lisboa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, Lda

      Atbildētājs: Instituto da Segurança Social, IP

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Varas Cíveis de Lisboa – LESD 6. un 267. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2000, C 364, 1. lpp.) 47. panta interpretācija – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru no juridiskās palīdzības saņemšanas ir izslēgtas juridiskās personas, kuru saimnieciskā darbība ir orientēta uz peļņas gūšanu – Atbrīvojums no ar tiesvedību saistītiem izdevumiem, kas piemērojami minētajām juridiskajām personām uzņēmuma maksātnespējas vai uzņēmumu atgūšanas procesa piemērošanas gadījumos

      Rezolutīvā daļa:

   Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz 5a Vara Cível de Lisboa (Portugāle) 2013. gada 13. marta lēmumā uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem (lieta C-258/13).

      (1)  OV C 215, 27.7.2013.


title: Lieta C-567/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. decembrī iesniedza Cour constitutionnelle (Beļģija) — Inter-Environnement Bruxelles ASBL , Pétitions- Patrimoine ASBL, Atelier de Recherche et d'Action Urbaines ASBL/Gouvernement de la Région de Bruxelles-Capitale

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. decembrī iesniedza Cour constitutionnelle (Beļģija) — Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Pétitions-Patrimoine ASBL, Atelier de Recherche et d'Action Urbaines ASBL/Gouvernement de la Région de Bruxelles-Capitale

   (Lieta C-567/10)
   2011/C 63/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Pétitions-Patrimoine ASBL, Atelier de Recherche et d'Action Urbaines ASBL

      Atbildētāja: Gouvernement de la Région de Bruxelles-Capitale

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 2. panta a) punktā sniegtā “plānu un programmu” definīcija jāinterpretē tādējādi, ka tā izslēdz no šīs direktīvas piemērošanas jomas tādu pilnīgas vai daļējas īpašā zemes izmantošanas plāna atcelšanas procedūru, kāda noteikta Code bruxellois de l’Aménagement du Territoire 58.-63. pantā?

               2)

               Vai šīs pašas direktīvas 2. panta a) apakšpunktā minētais vārds “prasīti” jāinterpretē kā tāds, kas no plānu un programmu definīcijas izslēdz tādus plānus, kuri gan ir paredzēti normatīvos aktos, bet kuru pieņemšana nav obligāta, kā, piemēram, Code bruxellois de l’Aménagement du Territoire 40. pantā noteiktie īpašie zemes izmantošanas plāni?


title: Lieta F-89/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. septembra spriedums — Bovagnet /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Pabalsts izglītībai — Mācību maksa — Jēdziens)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/25

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. septembra spriedums — Bovagnet/Komisija
   (Lieta F-89/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Pabalsts izglītībai - Mācību maksa - Jēdziens)
   2012/C 138/50
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: François-Carlos Bovagnet (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — M. Korving, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu, ar kuru atteikts pilnībā atlīdzināt izdevumus par prasītāja bērnu mācībām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 17. decembra lēmumu tiktāl, ciktāl ar to F.-C. Bovagnet ir atteikts atlīdzināt to izdevumu daļu, kas attiecas uz mācību maksu, ko ir maksājis prasītājs un kas saistīti ar dalību ieguldījumu fondos un tās mācību iestādes darbībā, kuru apmeklē abi prasītāja bērni;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina F.-C. Bovagnet starpību starp piešķirtā pabalsta izglītībai summu un to summu, kas izrietētu no minētā pabalsta aprēķina, ieskaitot izdevumus, kas radušies saistībā ar dalību ieguldījumu fondos un tās mācību iestādes darbībā, kuru apmeklē prasītāja bērni, ņemot vēra Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VII pielikuma 3. pantā noteikto augšējo robežu;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina visus tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010. 61. lpp.


title: Lieta T-273/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – Lithomex /ITSB – Glaubrecht Stingel  ( “LITHOFIX” )

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/33

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – Lithomex/ITSB – Glaubrecht Stingel (“LITHOFIX”)
   (Lieta T-273/14)
   2014/C 253/48
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lithomex ApS (Langeskov, Dānija) (pārstāvis – L. Ullmann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Glaubrecht Stingel GmbH & Co. KG (Wendlingen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2014. gada 17. februāra lēmumu lietā R 2280/2012-5;

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai apelācijas sūdzība par Anulēšanas nodaļas 2012. gada 21. novembra lēmumu Nr. 5589 C tiktu noraidīta;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “LITHOFIX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 19. un 31. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 7 5 04  368

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Glaubrecht Stingel GmbH & Co. KG

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – starptautiskas un valsts preču zīmes “LITHOFIN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 19. klasē

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-23/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 25. janvāra rīkojumu — Confcooperative Friuli Venezia Giulia , Luigi Soini , Azienda Agricola Vivai Pinat Mario e figlio pret Lauksaimniecības, pārtikas un mežkopības politikas ministriju, Regione Friuli Venezia Giulia

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 25. janvāra rīkojumu — Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario e figlio pret Lauksaimniecības, pārtikas un mežkopības politikas ministriju, Regione Friuli Venezia Giulia

   (Lieta C-23/07)
   (2007/C 82/26)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario e figlio

      Atbildētāji: Lauksaimniecības, pārtikas un mežkopības politikas ministrija, Regione Friuli Venezia Giulia

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līgums par Ungārijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (2003. gada 23. septembra OV L 236) jāinterpretē tādā nozīmē, ka, sākot no 2004. gada 1. maija, attiecībā uz Ungārijā un Kopienā ražotu vīnu nosaukumiem ir attiecināmi tikai tie Kopienu tiesību noteikumi, kas minēti Regulā Nr. 1493/99 (1) un Regulā Nr. 753/2002 (2), kā to groza Regula Nr. 1429/2004 (3)?

               2)

               Vai Regulas Nr. 1493/99 52. pants ir atbilstošs tiesiskais pamats, balstoties uz kuru Eiropas Komisija var atcelt vīna nosaukuma izmantošanu (šajā gadījumā nosaukumu “Tocai friulano”), kas tiek attiecināts uz vīnogulāju šķirni, kura ir likumīgi ierakstīta attiecīgajā Itālijas valsts reģistrā un uz to ir veikta atsauce attiecīgās Kopienas regulās?

               3)

               Vai EK līguma 34. panta 2. punkta otrā daļa, kas Eiropas Kopienā aizliedz diskrimināciju starp lauksaimniecības preču ražotājiem un patērētājiem, aizliedz diskriminēt ražotājus un lietotājus, kas izmanto vienu no Regulas Nr. 753/2002 I pielikuma (kā to groza Regula Nr. 1429/2002) sarakstā minētajiem 122 vīna nosaukumiem, proti, vīna nosaukumu “Tocai friulano”, tiktāl, ciktāl tas aizliedz turpināt lietot šo vīna nosaukumu pēc 2007. gada 31. marta?

               4)

               Vai Komisijas Regulas Nr. 753/2002 19. panta 2. punkts, kas piešķir tiesības lietot vīnogulāju šķirnes nosaukumus, kas minēti šīs regulas I pielikumā (kā to groza Regula Nr. 1429/2004), jāinterpretē tādā nozīmē, ka ir iespējams uzskatīt un tiesiski atļaut pastāvēt homonīmu nosaukumu gadījumiem, kas rodas starp vīnogulāju šķirņu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, kuras attiecas uz Eiropas Kopienā ražotiem vīniem?

               5)

               Gadījumā, ja atbilde uz ceturto jautājumu ir apstiprinoša, vai EKL 34. panta 2. punkta otrā daļa, kas Eiropas Kopienā aizliedz diskrimināciju starp lauksaimniecības preču ražotājiem un patērētājiem, aizliedz Komisijai piemērot vienā no savām regulām (753/2002) homonīmu nosaukumu kritēriju tādā veidā, kas izriet no šīs regulas I pielikuma piemērošanas, proti, atzīstot par tiesisku lietot vairāku vīnogulāju šķirņu nosaukumus, kas satur nosaukumus, kuri ir pilnībā vai daļēji homonīmi ar vienādu skaitu ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, bet neļauj atzīt par tiesisku lietot vienu no vīnogulāju šķirnes nosaukumiem (“Tocai friulano”), kas Eiropas tirgū likumīgi tika lietots jau vairākus gadsimtus?

               6)

               Vai Regulas Nr. 1493/99 50. pants ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka piemērojot TRIPS Līguma 23. un 24. pantā paredzētos noteikumus un it īpaši šī Līguma 24. panta 6. punktā paredzēto noteikumu saistībā ar homonīmiem vīnogulāju šķirņu nosaukumiem, Eiropas Savienības Ministru padome vai dalībvalstis (un vēl jo mazāk Eiropas Komisija) nevar pieņemt vai apstiprināt tādus pasākumus kā Komisijas Regulu Nr. 753/2002, kas attiecībā uz homonīmiem nosaukumiem piedāvā dažādus risinājumus saistībā ar vīnu nosaukumiem, kuriem, skatoties no homonīmu nosaukumu viedokļa, ir vienas un tās pašas raksturiezīmes?

               7)

               Vai Regulas Nr. 1493/99 preambulas 56. apsvērumā un 50. pantā minētā atsauksme uz TRIPS Līguma 23. un 24. pantu, kas atļauj dalībvalstīm, kuras ir šī līguma dalībnieces, aizsargāt homonīmus nosaukumus, atļauj šo tiesību noteikumu tieši piemērot Kopienu tiesiskajā regulējumā, ņemot vērā Eiropas Kopienu Tiesas judikatūru?

      (1)  OV L 179, 1. lpp.

      (2)  OV L 118, 1. lpp.

      (3)  OV L 263, 11. lpp.


title: Lieta C-145/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Commissione tributaria di secondo grado di Trento  (Itālija)  2006. gada 17. marta  rīkojumu —  Fendt Italiana Srl  pret  Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione tributaria di secondo grado di Trento (Itālija) 2006. gada 17. marta rīkojumu — Fendt Italiana Srl pret Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento

   (Lieta C-145/06)
   (2006/C 143/40)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria di secondo grado di Trento (Itālija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fendt Italiana Srl

      Atbildētāja: Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento

   Prejudiciālais jautājums
   Vai likumdošanas dekrēta Nr. 504/95 62. pantā paredzētais nodokļu režīms ir saderīgs ar Direktīvu 2003/96/EK (1), ar ko tika pārkārtoti [pārstrukturēti] Kopienu vispārējie noteikumi par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem, ja šie produkti netiek izmantoti kā kurināmais vai motordegviela?

      (1)  OV 2003, L 283, 51. lpp.


title: Lieta C-368/07: Prasība, kas celta 2007. gada 2. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/8

         Prasība, kas celta 2007. gada 2. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-368/07)
   (2007/C 223/10)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Simonsson, E. Montaguti, agenti)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, attiecībā uz visām ostām neizstrādājot un neīstenojot atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānus, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/59/EK (1) par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai, 5. panta 1. punkts un 16. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2002. gada 28. decembrī.

      (1)  OV L 332, 81. lpp.


title: Lieta T-135/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. martā – Itālija/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. martā – Itālija/Komisija
   (Lieta T-135/15)
   (2015/C 155/43)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – C. Colelli, avvocato dello Stato, un G. Palmieri, pārstāvis)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, ciktāl tas skar šo prasību, Eiropas Komisijas 2015. gada 16. janvāra Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/103 (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 53 final), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja it īpaši ir apstrīdējusi:

               (a)

               to lēmuma daļu, kurā pēc izmeklēšanas EX/2010/010 par cukura nozari ir tikusi izdarīta finanšu korekcija EUR 9 0 4 98  735,16 apmērā attiecībā uz 2007., 2008. un 2009. finanšu gadu, pamatojoties uz apgalvojumu par “kļūdainu cukura ražošanas interpretāciju”;

               (b)

               to lēmuma daļu, kurā pēc izmeklēšanas CEB/2011/090 par veicināšanas pasākumiem tostarp ir tikusi izdarīta finanšu korekcija EUR 1 6 07  275,90 apmērā “novēlotu maksājumu” par 2010. finanšu gadu dēļ;

               (c)

               to lēmuma daļu, kurā pēc izmeklēšanas LA/2009/006 par “informācijas un veicināšanas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktiem iekšējā tirgū un trešās valstīs” tostarp ir tikusi izdarīta finanšu korekcija EUR 1 1 98  831,03 apmērā “novēlotu maksājumu” dēļ.

         Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.) 31. panta 4. punkta, kā arī dalībvalsts tiesību uz aizstāvību pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Komisijas 2006. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 885/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz maksājumu aģentūru un citu struktūru akreditāciju un ELGF un ELFLA grāmatojumu noskaidrošanu (OV L 171, 90. lpp.), 11. panta, Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 58, 42. lpp.), un Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā (OV L 176, 32. lpp.), pārkāpums, kā arī sprieduma SFIR u.c. (no C-187/12 līdz C-189/12, EU:C:2013:737) pārkāpums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots tiesiskās paļāvības principa, ne bis in idem principa un pienākuma lojāli sadarboties pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 3. punkta otrās daļas, Regulas Nr. 885/2006 11. panta 3. punkta otrās daļas un 3. nodaļas, kā arī dokumentā Nr. VI/5330/97 noteikto Komisijas vadlīniju pārkāpums.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 883/2006 9. panta 3. punkta pārkāpums, šajā lietā pastāvoša nevienlīdzīga attieksme un faktu sagrozīšana.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 501/2008 20. panta, tiesiskās paļāvības un finanšu korekciju attiecināmības uz dalībvalstīm principa pārkāpums.


title: Lieta C-657/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Bluebell Partners Limited/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Bluebell Partners Limited/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

   (Lieta C-657/16)
   (2017/C 121/16)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bluebell Partners Limited

      Atbildētāja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/25/EK par [publiskajiem] pārņemšanas piedāvājumiem (1) 5. panta 4. punkta pirmās un otrās daļas pareizai piemērošanai – saistībā ar minētās direktīvas 3. panta 1. punktā noteiktajiem vispārējiem principiem, kā arī vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības, samērīguma, saprātīguma, pārskatāmības un nediskriminācijas principu pareizu piemērošanu, – ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāda ir 106. panta 3. punkta d) apakšpunkta 2) daļa 1998. gada 24. februāra Leģislatīvajā dekrētā Nr. 58 (Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria, ai sensi degli articoli 8 e 21 della legge 6 febbraio 1996, n. 52 [Tiesību normu finanšu starpniecības jomā saskaņā ar 1996. gada 6. februāra Likuma Nr. 52 8. un 21. pantu vienotais dokuments]), un vēlākie grozījumi, un 47-octies pants Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob1999. gada 14. maija Lēmumā Nr. 11971 (Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti [1998. gada 24. februāra Leģislatīvā dekrēta Īstenošanas noteikumi par regulējumu attiecībā uz emitentiem]), un vēlākie grozījumi, – daļā, kurā minētajās normās – atļaujot Consob palielināt minētajā 106. pantā paredzētā publiskā pārņemšanas piedāvājuma cenu, ja tiek konstatēts, ka ir noslēgta [krāpnieciska] vienošanās starp piedāvātāju vai personām, kuras rīkojas saskaņoti ar piedāvātāju, un vienu vai vairākiem pārdevējiem – ir vienīgi norādīts uz “apstiprinātās cenas” kritēriju, skaidri nenosakot šādas konstatēšanas parametrus un kritērijus?

      (1)  OV L 142, 12. lpp.


title: Lieta T-123/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. februārī — Laboratoires Polive /ITSB — Arbora & Ausonia ( “dodie” )

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. februārī — Laboratoires Polive/ITSB — Arbora & Ausonia (“dodie”)
   (Lieta T-123/13)
   2013/C 123/34
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratoires Polive (Levallois Perret, Francija) (pārstāvis — A. Sion, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Arbora & Ausonia, SL (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 28. novembra lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “dodie” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5., 8., 9., 10., 11., 16., 18., 21., 25. un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 037 821

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas un Portugāles vārdiskas preču zīmes “DODOT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5., 10., 12., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28. un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu, apmierināt iebildumus un noraidīt reģistrācijai pieteikto preču zīmi attiecībā uz atsevišķām precēm, kas ietilpst 3., 5., 8., 10., 11., 16., 18., 21., 25. un 28. klasē

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-213/15 P: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 18. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Patrick Breyer, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste Apelācija — Piekļuve iestāžu dokumentiem — LESD 15. panta 3. punkts — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Piemērošanas joma — Pieteikums par piekļuvi Austrijas Republikas iesniegtajiem procesuālajiem rakstiem lietā, kurā taisīts 2010. gada 29. jūlija spriedums Komisija/Austrija (C-189/09, nav publicēts, EU:C:2012:455) — Eiropas Komisijas rīcībā esoši dokumenti — Tiesvedību aizsardzība

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/2

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 18. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Patrick Breyer, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-213/15 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - LESD 15. panta 3. punkts - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Piemērošanas joma - Pieteikums par piekļuvi Austrijas Republikas iesniegtajiem procesuālajiem rakstiem lietā, kurā taisīts 2010. gada 29. jūlija spriedums Komisija/Austrija (C-189/09, nav publicēts, EU:C:2012:455) - Eiropas Komisijas rīcībā esoši dokumenti - Tiesvedību aizsardzība)
   (2017/C 300/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Van Nuffel un H. Krämer)

      Pārējie lietas dalībnieki: Patrick Breyer (pārstāvji – M. Starostik, advokāts), Somijas Republika (pārstāvis – H. Leppo), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji – A. Falk un C. Meyer-Seitz, E. Karlsson un L. Swedenborg)

      Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāves – M. J. García-Valdecasas Dorrego un S. Centeno Huerta), Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas, R. Coesme un F. Fize)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no Patrick Breyer tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta F-21/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. aprīlī – ZZ/Frontex

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/50

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. aprīlī – ZZ/Frontex

   (Lieta F-21/16)
   (2016/C 251/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – Spyros A. Pappas, advokāts)

      Atbildētājs: Frontex

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītāja līgumu un prasība atlīdzināt zaudējumus atalgojuma, kā arī tiesību uz pensiju zaudējuma dēļ

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Frontex2015. gada 26. jūnija lēmumu nepagarināt prasītāja līgumu;

               —

               piespriest Frontex atlīdzināt prasītāja atalgojuma, kā arī tā tiesību uz pensiju zaudējumu;

               —

               piespriest Frontex atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-315/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. maijā – Vince/ITSB (“ELECTRIC HIGHWAY”)

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/31

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. maijā – Vince/ITSB (“ELECTRIC HIGHWAY”)
   (Lieta T-315/15)
   (2015/C 406/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dale Vince (Gloucestershire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – B. Longstaff, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “ELECTRIC HIGHWAY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 010655819

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 3. marta lēmums lietā R 1442/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               likt veikt prasītāja preču zīmes pieteikuma reģistrāciju pilnā apmērā;

               —

               piespriest ITSB segt savus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               nepareiza preču zīmes nozīmes interpretācija saistībā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu;

               —

               attiecīgo 39. klasē ietilpstošo pakalpojumu nepareiza interpretācija;

               —

               ar Apelācijas padomes apgalvoto preču zīmes nozīmi pakalpojumi katrā ziņā netiekot aprakstīti;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: lieta C-115/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 8. martā

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/20

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 8. martā
   (lieta C-115/05)
   (2005/C 106/39)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 8. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv G. Brauns [G. Braun], pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvai 2001/65/EK, ar ko groza Direktīvas 78/660/EEK, 83/349/EEK un 86/635/EEK attiecībā uz novērtēšanas noteikumiem, ko piemēro noteiktu veidu sabiedrību, kā arī banku un citu finanšu iestāžu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem (1), vai, jebkurā gadījumā par tiem nepaziņojot Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 283, 27.10.2001., 28. lpp.


title: lieta C-26/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar [2005. gada 13. janvāra] Landesgericht Korneuburg lēmumu lietā Plato Plastik Robert Frank GmbH pret CAROPACK Handels GmbH

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar [2005. gada 13. janvāra] Landesgericht Korneuburg lēmumu lietā Plato Plastik Robert Frank GmbH pret CAROPACK Handels GmbH

   (lieta C-26/05)
   (2005/C 82/21)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 13. janvāraLandesgericht Korneuburg lēmumu lietā Plato Plastik Robert Frank GmbH pret CAROPACK Handels GmbH un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 27. janvārī.

      Landesgericht Korneuburg lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               galvenais jautājums - vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 20. decembra Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu izpratnē tirdzniecības, grupas vai transporta iepakojuma ražotājs, proti, iepakojuma ražotājs, vienmēr ir tas, kurš savas uzņēmējdarbības ietvaros tieši vai netieši nodrošina vai organizē noteiktā iepakojuma produkta savienojumu ar preci, un vai tas attiecas arī uz maisiņiem? Vai 3. panta 1. punkta 1. teikumā minēto produktu, tātad ražojumu, ko izmanto, lai iepakotu, aizsargātu, pārkrautu, piegādātu vai noformētu preces, kā arī “vienreiz lietojamo” materiālu, ko izmanto tādiem pašiem mērķiem, ražotājs (piegādātājs) ir iepakojuma materiāla (iepakojuma produkta) ražotājs, un nevis tirdzniecības, grupas vai transporta iepakojuma ražotājs (iepakojuma ražotājs, salīdzināt ar atbilstošajiem jēdzieniem Direktīvas 3. panta 11. punktā)?

               2)

               Pirmais papildu jautājums, gadījumam, ja uz galveno jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde - vai tādējādi maisiņa ražotājs ir nevis tirdzniecības, grupas vai transporta iepakojuma ražotājs, bet gan iepakojuma materiāla (iepakojuma produkta) ražotājs?

               3)

               Otrais papildu jautājums, gadījumam, ja uz galveno jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde - vai tas ir pretrunā Kopienu tiesībām, jo īpaši, vienlīdzīgas attieksmes principam, aizliegumam ierobežot uzņēmējdarbības brīvību, nepastāvot materiāli tiesiskiem pamatiem, kas to attaisno, un aizliegumam deformēt konkurenci, ja dalībvalsts normatīvie akti, kuru neizpildes gadījumā ir paredzēts sods, paredz, ka iepakojuma materiāla, īpaši maisiņu, ražotājam ir pienākums tos pieņemt atpakaļ vai piedalīties savākšanas un izmantošanas sistēmā šajā sakarā, jo pretējā gadījumā šo pienākumu pārņem cita pārdošanas procesā iesaistīta persona, kas par to iepakojuma ražotājam iesniedz paziņojumu, kuram ir juridiskas sekas?


title: Lieta C-478/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. oktobrī iesniedza Tribunale ordinario di Cagliari (Itālija) – kriminālprocess pret Roberto Siddu

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. oktobrī iesniedza Tribunale ordinario di Cagliari (Itālija) – kriminālprocess pret Roberto Siddu

   (Lieta C-478/14)
   (2015/C 007/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Cagliari

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Roberto Siddu

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti un principi, kas apstiprināti Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumā [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj publicēt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par koncesijām uz īsāku termiņu nekā iepriekš, ja minētais uzaicinājums ir ticis izsludināts, lai labotu sekas, kas radās, nelikumīgi izslēdzot konkrētu skaitu uzņēmēju no iepriekšējiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā;

               2)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti un principi, kas apstiprināti iepriekš minētajā Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumā [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka prasība pagaidu kārtā novienādot koncesiju derīguma termiņu, ir atbilstošs attaisnojums saīsinātam uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā paredzēto koncesiju derīguma termiņam salīdzinājumā ar to koncesiju termiņu, kas tika piešķirtas iepriekš?


title: Lieta C-62/15 P: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 8. septembra rīkojums – DTL Corporación, SL/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas sūdzība — Tiesas Reglamenta 181. pants — Kopienas preču zīme — Vārdiskas preču zīmes “Generia” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “Generalia generación renovable” īpašnieka iebildumi — Daļējs reģistrācijas atteikums — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — 64. panta 1. punkts — Apelācijas padomes kompetence — 75. panta otrais teikums — Tiesības tikt uzklausītam

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/10

         Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 8. septembra rīkojums – DTL Corporación, SL/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-62/15 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Tiesas Reglamenta 181. pants - Kopienas preču zīme - Vārdiskas preču zīmes “Generia” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “Generalia generación renovable” īpašnieka iebildumi - Daļējs reģistrācijas atteikums - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - 64. panta 1. punkts - Apelācijas padomes kompetence - 75. panta otrais teikums - Tiesības tikt uzklausītam)
   (2015/C 398/12)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: DTL Corporación, SL (pārstāvis – A. Zuazo Araluze, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               DTL Corporación, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta T-421/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – sheepworld/EUIPO (“Beste Oma”)

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/45

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – sheepworld/EUIPO (“Beste Oma”)
   (Lieta T-421/16)
   (2016/C 343/60)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: sheepworld AG (Ursensollen, Vācija) (pārstāvis – S. von Rüden, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Beste Oma” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 169 478

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 13. maija lēmums lietā R 91/2016–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-453/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Gießen (Vācija) 2007. gada 4. oktobra rīkojumu — Hakan Er / Wetteraukreis

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Gießen (Vācija) 2007. gada 4. oktobra rīkojumu — Hakan Er/Wetteraukreis

   (Lieta C-453/07)
   (2007/C 297/45)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Gießen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hakan Er

      Atbildētājs: Wetteraukreis

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Turcijas pilsonis, kurš kā ģimenes loceklis ir saņēmis atļauju pārcelties pie sava Vācijā dzīvojošā tēva, kas kā darba ņēmējs — Turcijas pilsonis bija likumīgi nodarbināts Vācijas Federatīvās Republikas darba tirgū, un kurš, pamatojoties uz piecu gadu pienācīgu kopdzīvi ar tēvu, ir ieguvis tiesisko stāvokli atbilstoši EEK/Turcijas Asociācijas Padomes Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas nodibināšanu (ARB 1/80) 7. panta pirmās daļas otrajam ievilkumam, šo tiesisko stāvokli zaudē gadījumā, kad pēc skolas apmeklējuma beigām viņš vairāk nekā septiņus gadus nevienu brīdi nav strādājis, izņemot iespējamo vienas dienas darbu, turklāt pārtrauc visus valsts piedāvātos veicinošos pasākumus darba iegūšanai un pats nopietni nenopūlas, lai iegūtu darbu, un tā vietā pārmaiņus dzīvo no valsts sociālās palīdzības maksājumiem, savas Vācijā dzīvojošās mātes pabalstiem un nezināmas izcelsmes līdzekļiem?


title: Lieta C-59/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export/Hauptzollamt Hamburg-Jonas Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība — 1. panta 2. punkts un 3. panta 1. punkta pirmā daļa — Eksporta kompensācijas atgūšana — Noilguma termiņš — Termiņa sākums (dies a quo) — Saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība — Kaitējuma rašanās — Turpināts pārkāpums — Vienreizējs pārkāpums

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-59/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība - 1. panta 2. punkts un 3. panta 1. punkta pirmā daļa - Eksporta kompensācijas atgūšana - Noilguma termiņš - Termiņa sākums (dies a quo) - Saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība - Kaitējuma rašanās - Turpināts pārkāpums - Vienreizējs pārkāpums)
   (2015/C 398/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 1. panta 2. punkts un 3. panta 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā, kuros Savienības tiesību normas pārkāpums ir ticis atklāts tikai pēc kaitējuma rašanās, noilguma termiņš sākas no brīža, kad gan notikusi saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība, kas ir uzskatāma par Savienības tiesību pārkāpumu, gan radies kaitējums Savienības budžetam vai tās pārvaldītajiem budžetiem;

               2)

               Regulas Nr. 2988/95 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā kaitējums ir radies, kad ir ticis pieņemts lēmums piešķirt eksporta kompensāciju attiecīgajam eksportētājam.

      (1)  OV C 142,12.5.2014.


title: Lieta C-31/13 P: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums — Ungārija/Eiropas Komisija, Slovākijas Republika (Apelācija — Aizsargātas ģeogrāfiskas izcelsmes norādes — Regula (EK) Nr. 1234/2007 — Aizsargāto cilmes vietu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu vīnu saraksts — Datu bāze E-Bacchus — Tokaj)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/17

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums — Ungārija/Eiropas Komisija, Slovākijas Republika
   (Lieta C-31/13 P) (1)

   (Apelācija - Aizsargātas ģeogrāfiskas izcelsmes norādes - Regula (EK) Nr. 1234/2007 - Aizsargāto cilmes vietu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu vīnu saraksts - Datu bāze E-Bacchus - Tokaj)
   2014/C 93/26
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ungārija (pārstāvji — M.Z. Fehér un K. Szíjjártó)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Bottka un B. Schima, kā arī B. Eggers) un Slovākijas Republika (pārstāvis — B. Ricziová)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedumu lietā T-194/10 Ungārija/Komisija, kurā Vispārējā tiesa kā nepieņemamu ir noraidījusi prasību atcelt aizsargāto cilmes vietu nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā attiecībā uz vīniem (datubāze E-Bacchus) izdarīto aizsargāta cilmes vietas nosaukuma “Vinohradnícka oblast' Tokaj” ierakstu, kurā Slovākija ir norādīta kā izcelsmes valsts — Ierakstīšanas E-Bacchus datubāzē tiesiskās sekas — Pienākums norādīt pamatojumu — Labas pārvaldības, lojālas sadarbības un tiesiskās noteiktības principi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Ungārija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Slovākijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: Lieta C-147/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Arbeitsgericht Hamburg (Vācija) 2008. gada 10. aprīļa rīkojumu — Jürgen Römer / Freie und Hansestadt Hamburg

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Arbeitsgericht Hamburg (Vācija) 2008. gada 10. aprīļa rīkojumu — Jürgen Römer/Freie und Hansestadt Hamburg

   (Lieta C-147/08)
   (2008/C 171/26)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Arbeitsgericht Hamburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jirgens Rēmers [Jürgen Römer]

      Atbildētāja: Brīvpilsēta un Hanzas pilsēta Hamburga
   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Brīvpilsētas un Hanzas pilsētas Hamburgas 1. Ruhegeldgesetz (Pirmais pensiju likums; turpmāk tekstā — “1. RGG”) bijušajiem Brīvpilsētas un Hanzas pilsētas Hamburgas darbiniekiem un strādniekiem, kā arī viņu pārdzīvojušajiem ģimenes locekļiem paredzētās pensijas piemaksas ir “maksājumi, ko veic saistībā ar valsts vai līdzīgām sistēmām, tostarp valsts sociālā nodrošinājuma vai sociālās aizsardzības sistēmām”, Padomes Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1) (turpmāk tekstā — “Direktīva”), 3. panta 3. punkta izpratnē un tāpēc Direktīva 1. RGG regulētajā jomā nav piemērojama?

               2.

               Ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:

                           2.1.

                           Vai 1. RGG tiesiskais regulējums, kurā noteikts, ka, aprēķinot pensijas apmēru, tiek nošķirti laulāti pensijas saņēmēji un pārējie, nostādot laulātos pensijas saņēmējus izdevīgākā situācijā nekā pārējos, it īpaši personas, kas ir nodibinājušas viendzimuma partnerību saskaņā ar Vācijas Federatīvās Republikas likumu par partnerības reģistrēšanu, ir “tiesību akti par ģimenes stāvokli un no tā izrietošiem atvieglojumiem” Direktīvas preambulas 22. apsvēruma izpratnē?

                           2.2.

                           Ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:
                           Vai tas nozīmē, ka aprakstītajam 1. RGG tiesiskajam regulējumam Direktīva nav piemērojama, lai gan pašā Direktīvā nav ietverti nekādi tās piemērojamības ierobežojumi, kas atbilstu tās preambulas 22. apsvērumam?

               3.

               Ja uz 2.1. vai 2.2. jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:
               Vai 1. RGG 10. panta 6. punkts, kurā noteikts, ka pensija laulātam pensijas saņēmējam, kas ilglaicīgi nedzīvo atsevišķi no laulātā, tiek aprēķināta atbilstoši pieņemtai nodokļu klasei III/0 (izdevīgāka nodokļu maksātājam), bet pensija pārējiem pensijas saņēmējiem tiek aprēķināta atbilstoši pieņemtai nodokļu klasei I (neizdevīgāka nodokļu maksātājam), tāda pensijas saņēmēja gadījumā, kas ir nodibinājis partnerību ar sava dzimuma personu un ilglaicīgi nedzīvo atsevišķi no šīs personas, pārkāpj Direktīvas 1. pantu kopā ar 2. pantu un 3. panta 1. punkta c) apakšpunktu?

               4.

               Ja uz 1. vai 2.2. jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši vai uz 3. jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:
               Vai 1. RGG 10. panta 6. punkts, ņemot vērā 3. punktā aprakstīto tiesisko regulējumu vai tā sekas, pārkāpj EKL 141. pantu vai kādu Kopienu tiesību vispārīgo principu?

               5.

               Ja uz 3. vai 4. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
               Vai tas nozīmē, ka, kamēr 1. RGG 10. panta 6. punktā nav izdarīgi grozījumi, lai novērstu apgalvoto diskrimināciju, arī pensijas saņēmējs, kas nodibinājis partnerību un ilglaicīgi nedzīvo atsevišķi no sava partnera, var prasīt, lai pensijas aprēķinā pret viņu attiektos tāpat kā pret laulātu pensijas saņēmēju, kas ilglaicīgi nedzīvo atsevišķi no sava laulātā? Ja jā un ja Direktīva ir piemērojama, kā arī ja uz 3. jautājumu atbildēts apstiprinoši, vai tas tā ir jau pirms Direktīvas 18. panta pirmajā daļā noteiktā transpozīcijas termiņa beigām?

               6.

               Ja uz 5. jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:
               Vai tas atbilst Tiesas pamatojumam spriedumā lietā C-262/88 Barber, izņemot to, ka vienlīdzīga attieksme pensijas aprēķināšanā ir jānodrošina tikai attiecībā uz to pensijas daļu, ko pensijas saņēmējs ir nopelnījis kopš 1990. gada 17. maija?

      (1)  OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta T-211/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gibraltāra valdība iesniedza 2004. gada 9. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/27

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gibraltāra valdība iesniedza 2004. gada 9. jūnijā
   (Lieta T-211/04)
   (2004/C 217/49)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Gibraltāra valdība, kuru pārstāv M. Llamas, advokāts, J. Temple Lang, advokāts, A. Petersen, advokāts, un K. Nordlander, advokāts.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumu pilnībā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt Gibraltāram ar šo lietu saistītos tiesāšanās un citus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu par atbalsta projektu, ko Apvienotā Karaliste paredz ieviest attiecībā uz Gibraltāra valdības Korporatīvo nodokļu reformu (1). Savā lēmumā Komisija konstatē, ka ierosinātā nodokļu reforma satur valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu.
   Prasītājs norāda, ka Komisija uzskata šo reformu par teritoriāli selektīvu, jo tā piešķir nodokļu atvieglojumus Gibraltāra uzņēmumiem salīdzinājumā ar uzņēmumiem Apvienotajā Karalistē un ka šī reforma ir materiāli selektīva tādā nozīmē, ka pamatojoties uz īpašām pazīmēm dažiem uzņēmumiem Gibraltārā piešķir nodokļu atvieglojumus salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem Gibraltārā.
   Prasītājs pamato savu prasību, pirmkārt ar to, ka Komisija nepareizi ir piemērojusi likumu un pieļāvusi kļūdas motivācijā, konstatējot, ka Gibraltāra paredzētā nodokļu reforma ir teritoriāli selektīva.
   Šajā sakarā prasītājs norāda, ka pieņēmums par to, ka Gibraltārs ir Apvienotās Karalistes daļa, ir kļūdains. Pēc prasītāja domām to skaidri norāda valsts iekšējais konstitucionālais likums, starptautiskās publiskās tiesības un Kopienu tiesības.
   Prasītājs turklāt norāda, ka Komisijas teritoriālās selekcijas principu nevar piemērot Gibraltāram. Prasītājs norāda, ka lēmums attiecas uz divām pilnīgi atšķirīgām un savstarpēji viena otru izslēdzošām nodokļu sistēmām un tādējādi Gibraltāra nodokļu tiesības nevar uzskatīt par izņēmumu Apvienotās Karalistes nodokļu tiesībās.
   Otrkārt, prasītājs uzsver, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi likumu un pieļāvusi kļūdas motivācijā konstatējot, ka nodokļu reforma ir materiāli selektīva. Kā norāda prasītājs, minētā nodokļu reforma ir vispārēja rakstura un atspoguļo Gibraltāra ekonomiskās politikas saprātīgu izvēli.
   Prasītājs norāda, ka noteikumi, kur uzņēmumu, kuri negūst peļņu, ienākumi netiek aplikti ar nodokli un tiem nav jāmaksā vairāk kā tikai noteikta maksimālā summa, ir paredzēti, lai izvairītos no pārmērīgas nodokļu aplikšanas, un nav piemērojami selektīvi noteiktai grupai vai kategorijai.
   Prasītājs tāpat uzskata, ka Komisija ir kļūdaini paziņojusi, ka reforma ir materiāli selektīva, jo Gibraltāra uzņēmumu, kam nav ēku saimnieciskai darbībai vai darbinieku, ienākumi netiek aplikti ar iedzīvotāju ienākuma un uzņēmuma īpašuma nodokli, un ka no reformas tiek izslēgts brīvo ekonomisko zonu sektors. Prasītājs turpmāk norāda, ka Komisija tādējādi ir pārkāpusi būtiskas procesuālās prasības, jo ne Apvienotajai Karalistei, ne prasītājai formālās pierādījumu savākšanas laikā netika dota iespēja sniegt paskaidrojumus šajā jautājumā.
   Nobeigumā prasītājs uzsver, ka reforma nav uzskatāma par selektīvu, jo tās būtība, vispārējā sistēma un pamatiezīmes ir pakārtotas Gibraltāra ekonomikas īpašajam raksturam un sevišķi tās ierobežotajai teritorijai, darbaspēka trūkumam, uz pakalpojumiem orientētajai rūpniecībai un mazas administrācijas funkcionālai vienkāršībai.

      (1)  Valsts atbalsts C 66/2002 – Gibraltāra valdības korporatīvo nodokļu reforma


title: apvienotās lietas C-39/08 un C-43/08: Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 12. februāra rīkojums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bild digital GmbH & Co. KG, agrāk Bild.T-Online.de AG & Co. KG (C-39/08), ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH (C-43/08)/Präsident des Deutschen Patent- und Markenamts (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Direktīva 89/104/EEK — Preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Pārbaude katrā atsevišķā gadījumā — Agrāko lēmumu neņemšana vērā — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/15

         Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 12. februāra rīkojums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bild digital GmbH & Co. KG, agrāk Bild.T-Online.de AG & Co. KG (C-39/08), ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH (C-43/08)/Präsident des Deutschen Patent- und Markenamts
   (apvienotās lietas C-39/08 un C-43/08) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Direktīva 89/104/EEK - Preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Pārbaude katrā atsevišķā gadījumā - Agrāko lēmumu neņemšana vērā - Acīmredzama nepieņemamība)
   2009/C 113/30
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundespatentgericht

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Bild digital GmbH & Co. KG, agrāk Bild.T-Online.de AG & Co. KG (C-39/08), ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH (C-43/08)

      Atbildētājs: Präsident des Deutschen Patent- und Markenamts

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundespatentgericht (Vācija) — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, (OV L 40, 1. lpp.) 3. panta interpretācija — Preču zīmes reģistrācijas pieteikumu pārbaude katrā atsevišķā gadījumā, neņemot vērā agrākus lēmumus, kas pieņemti līdzīga satura lietās — Atteikums reģistrēt pieteicēja, kurš ir līdzīgu preču zīmju saimes īpašnieks, preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

   Dalībvalsts iestādei, kas ir kompetenta lemt par preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, nav pienākuma atstāt bez ievērības reģistrācijas atteikuma pamatojumus, kas noteikts Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, kas ir grozīta ar Padomes 1991. gada 19. decembra Lēmumu 92/10/EEK, 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā, un reģistrēt šo preču zīmi tādēļ, ka apzīmējums, kura reģistrācija kā preču zīmei ir pieteikta, ir identiska vai salīdzināma ar apzīmējumu, kurš jau ir reģistrēts kā preču zīme un kurš attiecas uz identiskām vai salīdzināmām precēm vai pakalpojumiem.

      (1)  OV C 107, 26.4.2008.