title: Lieta C-414/15 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 15. marta spriedums – Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede/Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) Apelācija — Valsts atbalsts — Pastāvošs atbalsts — LESD 108. panta 1. punkts — Atbalsta shēma sociālo mājokļu sabiedrību labā — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 17., 18. un 19. pants — Komisijas veikts novērtējums par esoša atbalsta saderību ar iekšējo tirgu — Priekšlikums veikt atbilstīgus pasākumus — Saistības, ko uzņēmušās valsts iestādes, lai izpildītu Savienības tiesības — Lēmums par atbilstību — Pārbaudes tiesā apjoms — Tiesiskās sekas

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 15. marta spriedums – Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede/Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)

   (Lieta C-414/15 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Pastāvošs atbalsts - LESD 108. panta 1. punkts - Atbalsta shēma sociālo mājokļu sabiedrību labā - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 17., 18. un 19. pants - Komisijas veikts novērtējums par esoša atbalsta saderību ar iekšējo tirgu - Priekšlikums veikt atbilstīgus pasākumus - Saistības, ko uzņēmušās valsts iestādes, lai izpildītu Savienības tiesības - Lēmums par atbilstību - Pārbaudes tiesā apjoms - Tiesiskās sekas)
   (2017/C 151/08)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede (pārstāvji – L. Hancher, E. Besselink un P. Glazener, advocaten)

      Pārejie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Noë un P.J. Loewenthal), Beļģijas Karaliste, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (pārstāvis – M. Meulenbelt, advocaat)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija rīkojumu Stichting Woonlinie u.c./Komisija (T-202/10 RENV, nav publicēts, EU:T:2015:287);

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Lieta T-250/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. maijā — Naazneen Investments /ITSB — Energy Brands ( SMART WATER )

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. maijā — Naazneen Investments/ITSB — Energy Brands (“SMART WATER”)
   (Lieta T-250/13)
   2013/C 207/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Naazneen Investments Ltd (Limasola, Kipra) (pārstāvji — P. Goldenbaum, I. Rohr un T. Melchert, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Energy Brands, Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes lēmumu lietā R 1101/2011-2;

               piespriest atbildētājam segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: vārdiska preču zīme “SMART WATER”, Kopienas vārdiskas preču zīmes reģistrācija Nr. 781 153

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atcelt Kopienas preču zīmi

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-557/14: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 22. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 91/271/EEK — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde — Neizpilde — LESD 260. panta 2. punkts — Naudas sodi — Naudas sods un kavējuma nauda

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/2

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 22. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-557/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 91/271/EEK - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - LESD 260. panta 2. punkts - Naudas sodi - Naudas sods un kavējuma nauda)
   (2016/C 314/03)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Braga da Cruz un E. Manhaeve)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, J. Brito e Silva un J. Reis Silva)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu 2009. gada 7. maija spriedumu Komisija/Portugāle (C-530/07, EU:C:2009:292), Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti LESD 260. panta 1. punktā;

               2)

               ja 1) punktā konstatētā neizpilde turpinās šī sprieduma pasludināšanas dienā, Portugāles Republika maksā Eiropas Komisijai kavējuma naudu EUR 8 000 par katru nokavējuma dienu, īstenojot nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu 2009. gada 7. maija spriedumu Komisija/Portugāle (C-530/07, EU:C:2009:292), sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz 2009. gada 7. maija sprieduma Komisija/Portugāle (C-530/07, EU:C:2009:292) pilnīgai izpildei;

               3)

               Portugāles Republika maksā Eiropas Komisijai naudas sodu EUR 3 000 000 apmērā, ieskaitot šo summu kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”;

               4)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 46, 9.6.2015.


title: Lieta C-250/08: Prasība, kas celta 2008. gada 10. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/25

         Prasība, kas celta 2008. gada 10. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-250/08)
   (2008/C 223/38)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un P. van Nuffel)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka Beļģijas Karaliste nav izpildījusi EK līguma 18., 43. un 56. pantā, kā arī EEZ nolīguma 31. un 40. pantā paredzētos pienākumus, jo Flandrijas reģionā, aprēķinot nodokļa priekšrocību saistībā ar nekustamā īpašuma, kas paredzēts kā pamata dzīvesvieta, iegādi, iepriekš, iegādājoties pamata dzīvesvietu, samaksātā reģistrācijas nodeva tiek ņemta vērā tikai tad, ja tā atrodas Flandrijas reģionā un netiek ņemta vērā, ja tā ir kādā citā dalībvalstī, kas nav Beļģija, vai EBTA dalībvalstī;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Beļģijas tiesiskais regulējums par Flandrijas reģionā spēkā esošajām reģistrācijas nodevām paredz reģistrācijas nodevu samazinājumu, iegādājoties pamata dzīvesvietu Flandrijas reģionā, reģistrācijas nodevu, kas samaksātas, iepriekš iegādājoties pamata dzīvesvietu Flandrijas reģionā, apmērā, ar nosacījumu, ka iepriekšējā pamata dzīvesvieta šajā pašā laikposmā tiek pārdota. Komisija uzskata, ka šis tiesiskais regulējums piešķir nodokļu priekšrocību, visam [pārējam] esot turklāt vienādam, personām, kas pārceļas Flandrijas reģiona iekšienē, priekšrocību, kas netiek piešķirta personām, kuras pārceļas uz Flandrijas reģionu no dalībvalsts, kas nav Beļģija. Komisija uzskata, ka šis tiesiskais regulējums ir diskriminējošs attiecībā pret Savienības pilsoņiem, kas bauda pārvietošanās brīvību, un attiecībā pret pilsoņiem, kas bauda uzņēmējdarbības veikšanas brīvību, un ka tas ir šķērslis kapitāla no dalībvalstīm, kas nav Beļģija, ieguldīšanai nekustamajā īpašumā Flandrijas reģionā, ka līdz ar to šis tiesiskais regulējums principā ir pretrunā attiecīgi EK līguma 18. un 43. pantam un EEZ nolīguma 31. pantam, EK līguma 56. pantam un EEZ nolīguma 40. pantam. Komisija uzskata, ka nekādi primāri vispārējo interešu apsvērumi nevar pamatot šādus Līguma pārkāpumus. Turklāt atbildētāja turklāt nevar atsaukties uz vajadzību nodrošināt nodokļu režīma saskaņotību, ņemot vērā to, ka runa ir par divām atšķirīgām nodokļu situācijām, ko regulē tikai to attiecīgās normas.


title: Lieta C-157/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Salzgitter Mannesmann Handel GmbH/SC Laminorul SA (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 34. panta 3. un 4. punkts — Citā dalībvalstī pieņemta nolēmuma atzīšana — Situācija, kad minētais nolēmums ir nesavienojams ar citu nolēmumu, kas agrāk tajā pašā dalībvalstī ticis pieņemts tiesvedībā starp tiem pašiem lietas dalībniekiem, ar tādu pašu priekšmetu un pamatu)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/26

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Salzgitter Mannesmann Handel GmbH/SC Laminorul SA

   (Lieta C-157/12) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 34. panta 3. un 4. punkts - Citā dalībvalstī pieņemta nolēmuma atzīšana - Situācija, kad minētais nolēmums ir nesavienojams ar citu nolēmumu, kas agrāk tajā pašā dalībvalstī ticis pieņemts tiesvedībā starp tiem pašiem lietas dalībniekiem, ar tādu pašu priekšmetu un pamatu)
   2013/C 344/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Salzgitter Mannesmann Handel GmbH

      Atbildētāja: SC Laminorul SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 34. panta 4. punkta interpretācija — Citā dalībvalstī taisīta nolēmuma atzīšana — Situācija, kad minētais nolēmums ir nesavienojams ar citu nolēmumu, kas iepriekš ir taisīts tajā pašā dalībvalstī starp tām pašām pusēm tiesvedībā ar tādu pašu priekšmetu un pamatu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 34. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neattiecas uz nesavienojamiem nolēmumiem, kurus ir pieņēmušas vienas dalībvalsts tiesas.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012.


title: Lieta T-718/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 20. jūlija rīkojums – PTC Therapeutics International/EMA Pagaidu noregulējums — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — EMA rīcībā esošie dokumenti, kas ietver informāciju, ko uzņēmums iesniedzis saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm — Lēmums piešķirt trešajai personai piekļuvi dokumentiem — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Fumus boni juris — Interešu izsvēršana

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/27

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 20. jūlija rīkojums – PTC Therapeutics International/EMA

   (Lieta T-718/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - EMA rīcībā esošie dokumenti, kas ietver informāciju, ko uzņēmums iesniedzis saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm - Lēmums piešķirt trešajai personai piekļuvi dokumentiem - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamība - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana)
   (2016/C 326/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PTC Therapeutics International Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji – G. Castle, B. Kelly, H. Billson, solicitors, M. Demetriou, QC, un C. Thomas, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (pārstāvji – T. Jabłoński, A. Spina, A. Rusanov, S. Marino un N. Rampal Olmedo)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – S. Cowlishaw, solicitor, un D. Scannell, barrister)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru būtībā tiek prasīts apturēt EMA2015. gada 25. novembra Lēmuma EMA/722323/2015, ar kuru trešajai personai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulai (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) ir piešķirta piekļuve noteiktiem dokumentiem, kas ietver informāciju, kura ir tikusi iesniegta saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm Translarna, piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apturēt Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) 2015. gada 25. novembra Lēmuma EMA/722323/2015, ar kuru trešajai personai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulai (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem ir piešķirta piekļuve klīniskās izpētes ziņojumam “Ataluren (PTC124) PTC124-GD-007-DMD” attiecībā uz pētījumu par Ataluren 2B posma efektivitāti un drošumu personām, kurām ir Dišēna nonsensmutācija un Bekera muskuļu distrofija, piemērošanu;

               2)

               uzdot EMA nepubliskot 1. punktā minēto ziņojumu;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-282/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. novembra spriedums — Itālija pret Komisiju (ELVGF — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Finanšu korekcijas — Lauku attīstība — Palīdzība vistrūcīgākajām personām)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/34

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. novembra spriedums — Itālija pret Komisiju
   (Lieta T-282/04) (1)

   (ELVGF - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Finanšu korekcijas - Lauku attīstība - Palīdzība vistrūcīgākajām personām)
   (2006/C 331/76)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — G. De Bellis, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un L. Visaggio)
   Priekšmets
   Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Lēmuma 2004/457/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz noteiktus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 202, 35. lpp.), atcelšana tajā daļā, ar kuru izslēdz dažus Itālijas Republikas izdevumus.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 9.10.2004.


title: Lieta C-113/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums ( Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Donal Brady/Environmental Protection Agency (Vide — Direktīva 75/442/EEK — Virca, kas saražota un tiek uzglabāta cūku audzēšanas saimniecībā līdz tās nosūtīšanai lauksaimniecības uzņēmumiem, kuri to izmanto kā zemes mēslojumu — Kvalificēšana par “atkritumiem” un “blakusproduktu” — Nosacījumi — Pierādīšanas pienākums — Direktīva 91/676/EEK — Transponēšanas neesamība — Ražotāja personiskā atbildība par to, lai šie lauksaimnieki ievērotu Savienības tiesības atkritumu apsaimniekošanas un mēslojuma jomā)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/23

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Donal Brady/Environmental Protection Agency

   (Lieta C-113/12) (1)

   (Vide - Direktīva 75/442/EEK - Virca, kas saražota un tiek uzglabāta cūku audzēšanas saimniecībā līdz tās nosūtīšanai lauksaimniecības uzņēmumiem, kuri to izmanto kā zemes mēslojumu - Kvalificēšana par “atkritumiem” un “blakusproduktu” - Nosacījumi - Pierādīšanas pienākums - Direktīva 91/676/EEK - Transponēšanas neesamība - Ražotāja personiskā atbildība par to, lai šie lauksaimnieki ievērotu Savienības tiesības atkritumu apsaimniekošanas un mēslojuma jomā)
   2013/C 344/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Donal Brady

      Atbildētāja: Environmental Protection Agency

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supreme Court — Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 39. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1991. gada 18. marta Direktīvu 91/156/EEK (OV L 78, 32. lpp.), 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Atkritumu jēdziens — Cūku virca, kuru kā mēslojumu lauksaimniekiem piegādā cūku audzētājs — Dalībvalsts tiesības noteikt audzētājam personisku atbildību, ja lauksaimnieki, izmantojot viņa vircu kā mēslojumu uz savas zemes, neievēro Savienības tiesības par atkritumu kontroli

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem, kas grozīta ar Komisijas 1996. gada 24. maija Lēmumu 96/350/EK, 1. panta a) punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka cūku intensīvās audzēšanas saimniecībā saražotā virca, kas tajā tiek uzglabāta līdz brīdim, kad to piegādā lauksaimniekiem izmantošanai par mēslojumu viņu platībās, ir nevis “atkritumi” šīs normas izpratnē, bet blakusprodukts, ja šis ražotājs ir paredzējis šo vircu laist tirdzniecībā tam ekonomiski izdevīgos apstākļos vēlākā procesā, ar nosacījumu, ka šī vēlākā izmantošana ir nevis tikai eventuāla, bet tā ir skaidri zināma, tai nav nepieciešama iepriekšēja pārstrāde un tā ietilpst turpinātā ražošanas procesā. Valsts tiesām, ņemot vērā visus atbilstošos apstākļus, kas raksturo tajās izskatāmās situācijas, ir jāpārbauda, vai šie dažādie kritēriji ir izpildīti;

               2)

               Savienības tiesības atļauj tādas vielas kā virca ražotājam noteikt pienākumu pierādīt, ka ir izpildīti kritēriji, kas ļauj šo pamatlietas apstākļos saražoto, uzglabāto un nodoto vircu uzskatīt par blakusproduktu, ja vien ar to netiek kaitēts šo tiesību, it īpaši Direktīvas 75/442, kas grozīta ar Lēmumu 96/350, efektivitātei, un ka tiks nodrošināta no tās izrietošo pienākumu izpilde, it īpaši pienākums neattiecināt šīs direktīvas normas uz vielām, kuras pēc šo kritēriju piemērošanas saskaņā ar Tiesas judikatūru ir jāuzskata par blakusproduktiem, kam šīs direktīva nav piemērojama;

               3)

               Direktīvas 75/442, kas grozīta ar Lēmumu 96/350, 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta iii) daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīva 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, nav transponēta valsts tiesībās, nevar tikt uzskatīts, ka šīs pēdējās direktīvas esamības dēļ uz dalībvalstī esošā cūku audzēšanas saimniecībā saražotiem kūtsmēsliem “attiecas citi normatīvie akti” šīs normas izpratnē;

               4)

               gadījumā, ja cūku audzēšanas saimniecībā saražotā un uzglabātā virca ir jākvalificē kā “atkritumi” Direktīvas 75/442, kas grozīta ar Lēmumu 96/350, 1. panta a) punkta pirmās daļas izpratnē:

                           —

                           šīs direktīvas 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka šim atkritumu turētājam vienalga pie kādiem apstākļiem tiek atļauts no tiem atbrīvoties, tos nododot lauksaimniekam izmantošanai par mēslojumu viņa platībām, ja izrādās, ka šim lauksaimniekam nav nedz šīs direktīvas 10. pantā noteiktās atļaujas, nedz atbrīvojuma no šādas atļaujas saņemšanas un tas nav reģistrēts atbilstoši šīs direktīvas 11. pantam, un

                           —

                           minētās direktīvas 8., 10. un 11. pants, tos aplūkojot kopā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka uz atkritumu turētāja veikto atkritumu nodošanu lauksaimniekam, kas izmanto tos savu platību mēslošanai un kam ir šīs direktīvas 10. pantā noteiktā atļauja vai atbrīvojums no pienākuma saņemt šādu atļauju, un kas ir reģistrēts saskaņā ar minēto 11. pantu, tiek attiecināts nosacījums, ka šis turētājs ir atbildīgs par to, ka šie citi lauksaimnieki ievēros normas, kas jāpiemēro viņu veiktajām reģenerācijas darbībām saskaņā ar Savienības tiesībām atkritumu apsaimniekošanas un mēslojuma jomā.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.


title: Lieta T-124/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. martā – Unicorn/ITSB – Mercilink Equipment Leasing (“UNICORN”)

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/30

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. martā – Unicorn/ITSB – Mercilink Equipment Leasing (“UNICORN”)
   (Lieta T-124/15)
   (2015/C 171/35)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unicorn a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – L. Lorenc, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Kipra)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme (Vienradža attēls) – Kopienas preču zīme Nr. 11 014 743

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju piektās padomes 2015. gada 13. janvāra lēmums lietā R 149/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               ITSB neesot pienācīgi ņēmis vērā prasītājas sniegtos pierādījumus;

               —

               ITSB esot sniedzis nepareizu vērtējumu attiecībā uz agrāko preču zīmju pozitīvu reputāciju.


title: lieta T-328/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gütner Wilms iesniedza 2004. gada 3. augustā

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/33

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gütner Wilms iesniedza 2004. gada 3. augustā
   (lieta T-328/04)
   (2004/C 273/64)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 3. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Gütner Wilms, dzīvojošs Briselē (Beļģija), kuru pārstāv Marc van der Woude un Valerie Landes, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2003. gada 27. novembra paaugstināšanas sarakstu daļā, kur tas neiekļāva prasītāja vārdu, vai – alternatīvi – 2003. gada 13. novembra nopelnu sarakstu tajā daļā, kur tas neiekļauj prasītāja vārdu, kā rezultātā prasītājam nav piešķirts nepieciešamais papildus prioritātes punktu skaits;

               —

               atcelt Juridiskā dienesta direktora lēmumu, kas tika pieņemts, pamatojoties uz “Vispārējo noteikumu par Civildienesta noteikumu 45. panta izpildi” 6. panta 3. punktu, ar ko prasītajam tika piešķirts tikai viens prioritātes punkts vispārējā vadībā un tikai četri prioritātes punkti kopā 2003. gada novērtējuma ietvaros;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas ir pieņemts, balstoties uz “Vispārējo noteikumu par Civildienesta noteikumu 45. panta izpildi” 9. pantu, kas nosaka nepiešķirt prasītājam nevienu speciālās prioritātes punktu no “Paaugstināšanas komiteja papildus darbībām institūciju interesēs” 2003. gada novērtējuma ietvaros;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas netiešo lēmumu, kas noraida prasītāja 2003. gada 14. jūlija prasību, kura tika iesniegta Paaugstināšanas Komitejā, un kas attiecās uz prioritātes punktu piešķiršanu juridiskajā dienestā un uz prioritātes punktu piešķiršanu par papildus darbiem;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs uzskata, ka Juridiskā dienesta direktora lēmums, ar kuru tam ir piešķirti 4 prioritātes punkti, ir pretrunā ar Civildienesta noteikumu 45. pantu, “Vispārējo noteikumu par Civildienesta noteikumu 45. panta izpildi” 6. panta 4. punkta a) apakšpunktu, principu par aicinājumu uz karjeru, ka arī ka novērtējumā ir acīmredzama kļūda. Prasītājs atsaucas arī uz “Vispārējo noteikumu par Civildienesta noteikumu 45. panta izpildi” 6. panta 3. punkta a) apakšpunkta pārkāpumu un uz principa par aicinājumu uz karjeru pārkāpumu, kuri ir saistīti ar vienlīdzīgas attieksmes principu. Treškārt, prasītājs atsaucas uz pilnvaru pārsniegšanu.
   Turklāt iecēlējinstitūcijas lēmums nepiešķirt tam prioritātes punktus par papildus darbiem, pēc prasītāja uzskata, ir nelikumīgs, jo tas pārkāpj “Vispārējo noteikumu par Civildienesta noteikumu 45. panta izpildi” 9. panta 1. un 2. punktu, ka arī to 1. pielikumu un vienlīdzīgas attieksmes principu.
   Visbeidzot, prasītājs atsaucas uz iecēlējinstitūcijas lēmuma nelikumību nepiešķirt tam papildus paaugstināšanas punktus pēc tā prasības paaugstināšanas komitejā, jo lēmums nav pietiekami motivēts.


title: Lieta C-360/09: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 14. jūnija spriedums ( Amtsgericht Bonn (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pfleiderer AG/Bundeskartellamt (Konkurence — Administratīvais process — Atbilstoši valsts iecietības programmai iesniegti dokumenti un informācija — Kaitējums Eiropas Konkurences iestāžu tīklā ietilpstošo iestāžu sadarbības efektivitātei un pienācīgai darbībai, kas iespējami rodas, ļaujot trešajām personām iepazīties ar šādiem dokumentiem)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/5

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 14. jūnija spriedums (Amtsgericht Bonn (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pfleiderer AG/Bundeskartellamt

   (Lieta C-360/09) (1)

   (Konkurence - Administratīvais process - Atbilstoši valsts iecietības programmai iesniegti dokumenti un informācija - Kaitējums Eiropas Konkurences iestāžu tīklā ietilpstošo iestāžu sadarbības efektivitātei un pienācīgai darbībai, kas iespējami rodas, ļaujot trešajām personām iepazīties ar šādiem dokumentiem)
   2011/C 232/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Bonn

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pfleiderer AG

      Atbildētājs: Bundeskartellamt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Amtsgericht Bonn — Kopienu tiesību normu karteļu jomā, konkrēti Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.), 11. un 12. panta, kā arī EKL 10. panta otrās daļas, lasot kopā ar EKL 3. panta 1. punkta g) apakšpunktu, interpretācija — Dokumenti un informācija, ko dalībvalstu konkurences iestādēm atbilstoši valsts iecietības programmai iesnieguši pieteikumu iecietības režīma piemērošanai iesniedzēji — Kaitējums Eiropas Konkurences iestāžu tīklā ietilpstošo iestāžu sadarbības efektivitātei un pienācīgai darbībai, kas iespējami rodas, ļaujot trešajām personām iepazīties ar šādiem dokumentiem

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesību normas karteļu jomā, konkrēti Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti LESD 101. un 102. pantā, jāinterpretē tādējādi, ka tajās netiek liegts, ka persona, kurai Savienības konkurences tiesību pārkāpuma rezultātā ir nodarīts kaitējums un kura vēlas saņemt zaudējumu atlīdzību, saņem atļauju iepazīties ar dokumentiem saistībā ar kādu iecietības procedūru attiecībā uz šā pārkāpuma izdarītāju. Tomēr nosacījumus, ar kādiem šāda iepazīšanās ir jāatļauj vai jāatsaka, izvirza dalībvalstu tiesas, ņemot vērā savas valsts tiesības un izvērtējot Savienības tiesībās aizsargātās intereses.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta T-398/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūnija rīkojums — Cosma Moden /ITSB — s . Oliver Bernd Freier ( “COSMA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/81

         Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūnija rīkojums — Cosma Moden/ITSB — s.Oliver Bernd Freier (“COSMA”)
   (Lieta T-398/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 225/179
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cosma Moden GmbH & Co. KG (Emsdetten, Vācija) (pārstāvis — J. Meyer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: s. Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Vācija) (pārstāvji — S. Körber un B. Bleifeld, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 4. jūlija lēmumu lietā R 2011/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Cosma Moden GmbH & Co. KG un s. Oliver Bernd Freier & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece pašas sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 331, 27.10.2012.


title: Lieta C-611/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 23. decembrī iesniedza Retten i Glostrup (Dānija) – Anklagemyndigheden/Canal Digital Danmark A/S

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 23. decembrī iesniedza Retten i Glostrup (Dānija) – Anklagemyndigheden/Canal Digital Danmark A/S

      (Lieta C-611/14)
      (2015/C 073/25)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Retten i Glostrup

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Anklagemyndigheden

         Atbildētāja: Canal Digital Danmark A/S

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK (1), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem (turpmāk tekstā – “negodīgas komercprakses direktīva”), ir interpretējama tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts sistēmu, kāda ir paredzēta Dānijas Markedsføringsloven [Komercprakses likuma] 3. pantā un atbilstoši kurai ir aizliegta maldinoša komercprakse, tostarp saistībā ar uzaicinājumiem veikt pirkumu, bet ne 3. pantā, ne kādā citā likuma tiesību normā nav paredzēta atsauce uz ierobežojumiem, kas izriet no direktīvas 7. panta 1. punkta, saskaņā ar kuru ir jāņem vērā, vai komercprakses ietvaros nav noklusēta būtiska informācija, kas attiecīgajā situācijā vidusmēra patērētājam ir vajadzīga, lai pieņemtu uz informāciju balstītu lēmumu veikt darījumu, un no 7. panta 3. punkta, saskaņā ar kuru būtu jāņem vērā tas, ka izmantotā saziņas līdzekļa dēļ rodas vietas un laika ierobežojumus?

                  2)

                  Vai negodīgas komercprakses direktīvas 6. pants ir interpretējams tādējādi, ka – situācijās, kad tirgotājs ir izvēlējies pastāvīgā abonementa kopējo cenu norādīt tā, ka patērētājam ir jāsedz gan kārtējās ikmēneša izmaksas, gan kārtējās sešu mēnešu izmaksas – komercpraksi uzskata par maldinošu, ja ikmēneša cena saskaņā ar komercpraksi ir īpaši izcelta, bet sešu mēnešu maksa ir pilnībā noklusēta vai ir norādīta tikai mazāk redzamā veidā?

                  3)

                  Vai direktīvas 7. pants ir interpretējams tādējādi, ka – situācijās, kad tirgotājs ir izvēlējies pastāvīgā abonementa kopējo cenu norādīt tā, ka patērētājam ir jāsedz gan kārtējās ikmēneša izmaksas, gan kārtējās sešu mēnešu izmaksas – par maldinošu noklusēšanu saskaņā ar direktīvas 7. pantu uzskata to, ka ikmēneša cena saskaņā ar komercpraksi ir īpaši izcelta, bet sešu mēnešu maksa ir pilnībā noklusēta vai norādīta tikai mazāk redzamā veidā?

                  4)

                  Vai, novērtējot, vai komercprakse ir maldinoša tādā situācijā, kāda ir aprakstīta 2. un 3. jautājumā, ir jāņem vērā tas, vai atbilstoši iepriekš minētajai komercpraksei:

                              a)

                              ir norādīta abonementa kopējā cena saistību laikposmā, ieskaitot sešu mēnešu maksu,
                              un/vai

                              b)

                              tā tiek īstenota, izmantojot sludinājumus vai reklāmu internetā, kuros ir izdarīta atsauce uz tirgotāja interneta vietni, ja ir norādīta sešu mēnešu maksa un/vai abonementa kopējā cena, ieskaitot sešu mēnešu maksu?

                  5)

                  Vai atbildi uz 2. un 3. jautājumu ietekmē tas, ka tirdzniecība notiek, izmantojot reklāmu televīzijā?

                  6)

                  Vai direktīvas 7. panta 4. punktā ir izsmeļoši uzskaitīts tas, kāda informācija ir būtiska uzaicinājumam veikt pirkumu?

                  7)

                  Ja atbilde uz 6. jautājumu ir apstiprinoša, vai direktīvas 7. panta 4. punkts izslēdz iespēju, ka uzaicinājums veikt pirkumu – kurā ir norādīta kopējā cena, kas patērētājam būs jāmaksā par pirmo abonementa līguma noslēgšanas gadu (saistību laikposms) – var tikt uzskatīts par maldinošu komercpraksi saskaņā ar direktīvas 7. panta 1. un 2. punktu vai 6. pantu, ja, piemēram, papildu informācija ir sniegta par dažiem – bet ne visiem – preces cenas elementiem?

         (1)  OV 2005 L 149, 22. lpp.


title: Apvienotās lietas T-109/05 un T-444/05: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija spriedums — NLG/Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, kas attiecas uz izmaksām saistībā ar sabiedrisko pakalpojumu pienākumiem valsts atbalsta jomā — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību — Dienesta noslēpums — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Dalībvalsts izdoti dokumenti)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija spriedums — NLG/Komisija
   (Apvienotās lietas T-109/05 un T-444/05) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kas attiecas uz izmaksām saistībā ar sabiedrisko pakalpojumu pienākumiem valsts atbalsta jomā - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību - Dienesta noslēpums - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Dalībvalsts izdoti dokumenti)
   2011/C 204/34
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Navigazione Libera del Golfo Srl (NLG), agrāk Navigazione Libera del Golfo SpA (Neapole, Itālija) (pārstāvji — S. Ravenna un A. Abate, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un V. Di Bucci)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Itālijas Republika (pārstāvji — sākotnēji I. Braguglia, pārstāvis, un M. Fiorilli, avvocato dello Stato, pēc tam M. Fiorilli un R. Adam, pārstāvis, un visbeidzot I. Bruni, avvocato dello Stato) (lieta T-444/05); Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un A. Vitro) (lieta T-444/05); Caremar SpA (Neapole) (pārstāvji — sākotnēji G. M. Roberti, A. Franchi un G. Bellitti, pēc tam G. M. Roberti, G. Bellitti un I. Perego, advokātes) (lietas T-109/05 un T-444/05)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 3. februāra Lēmumu D(2005) 997 un 2005. gada 12. oktobra Lēmumu D(2005) 9766, ar kuriem prasītājai ir atteikta piekļuve datiem, kas nav norādīti Komisijas 2004. gada 16. marta Lēmuma 2005/163/EK par valsts atbalstu, ko Itālija ir piešķīrusi kuģošanas sabiedrībām Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar un Toremar (Gruppo Tirrenia) (OV 2005, L 53, 29. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2005. gada 3. februāra Lēmumu D(2005) 997, ciktāl tas attiecas uz atteikumu piekļūt detalizētai informācijai par Caremar Spa ikgadējām papildu izmaksām saistībā ar līnijā Neapole-Beverello/Kapri gan ar prāmjiem, gan ātrajiem kuģiem nodrošinātajiem pasažieru pārvadājuma pakalpojumiem;

               2)

               pārējā daļā prasību lietā T-109/05 noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz trešo daļu no saviem tiesāšanās izdevumiem un trešo daļu no Navigazione Libera del Golfo Srl (NLG) tiesāšanās izdevumiem, bet pēdējā minētā sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina vienu trešdaļu no Komisijas tiesāšanās izdevumiem lietā T-109/05;

               4)

               Caremar sedz savus tiesāšanās izdevumus lietā T-109/05 pati;

               5)

               atcelt Komisijas 2005. gada 12. oktobra Lēmumu D(2005) 9766;

               6)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā T-444/05;

               7)

               Itālijas Republika, Eiropas Savienības Padome un Caremar sedz katra savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 106, 30.04.2005.


               19.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 41/31

         EBTA Uzraudzības iestādes 2009. gada 3. februārī iesniegtā prasība pret Lihtenšteinas Firstisti
   (Lieta E-1/09)
   (2009/C 41/09)
   EBTA Uzraudzības iestāde, Rue Belliard 35, B-1040 Brussels, ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Bjørnar Alterskjær un Florence Simonetti, 2009. gada 3. februārī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Lihtenšteinas Firstisti.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka:

               1)

                  pieprasot Lihtenšteinā reģistrēto banku valdes locekļiem un izpilddirektoriem to pastāvīgās dzīvesvietas dēļ būt gataviem faktiski un nevainojami veikt savas funkcijas un pienākumus, Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar EEZ līgumu, jo īpaši tā 28. un 31. pantu;

               2)

                  pieprasot juristiem, patentu juristiem, revidentiem un pilnvarniekiem pastāvīgo dzīvesvietu, no kurienes viņi var sekmīgi un regulāri pildīt savus uzdevumus, Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar EEZ līgumu, jo īpaši tā 31. pantu;

               3)

                  Lihtenšteinas Firstiste sedz tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Lieta attiecas uz pastāvīgās dzīvesvietas prasību saskaņā ar Lihtenšteinas tiesību aktiem Lihtenšteinā reģistrēto banku valdes locekļiem un izpilddirektoriem, kā arī juristiem, patentu juristiem, revidentiem un pilnvarniekiem.

               —

               EEZ 28. pants nodrošina pārvietošanās brīvību EEZ dalībvalstu valstspiederīgajiem un likvidē diskrimināciju, pamatojoties uz valstspiederību, EEZ attiecībā uz inter alia nodarbinātību.

               —

               EEZ 31. pants prasa vienlīdzīgu attieksmi pret EEZ dalībvalstu valstspiederīgajiem, kas izmanto savas tiesības brīvi veikt uzņēmējdarbību, un tās valsts valstspiederīgajiem, kurā šī uzņēmējdarbība tiek veikta.


title: Lieta C-472/10: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 26. aprīļa spriedums ( Pest Megyei Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság/Invitel Távközlési Zrt (Direktīva 93/13/EEK — 3. panta 1. un 3. punkts — 6. un 7. pants — Ar patērētājiem noslēgti līgumi — Negodīgi noteikumi — Pārdevēja vai piegādātāja vienpusēji veikti līguma noteikumu grozījumi — Populārprasība izbeigt darbību, ko patērētāju vārdā cēlusi valsts tiesību aktos pilnvarota organizācija — Noteikuma negodīgā rakstura konstatēšana — Tiesiskās sekas)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 26. aprīļa spriedums (Pest Megyei Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság/Invitel Távközlési Zrt

   (Lieta C-472/10) (1)

   (Direktīva 93/13/EEK - 3. panta 1. un 3. punkts - 6. un 7. pants - Ar patērētājiem noslēgti līgumi - Negodīgi noteikumi - Pārdevēja vai piegādātāja vienpusēji veikti līguma noteikumu grozījumi - Populārprasība izbeigt darbību, ko patērētāju vārdā cēlusi valsts tiesību aktos pilnvarota organizācija - Noteikuma negodīgā rakstura konstatēšana - Tiesiskās sekas)
   2012/C 174/08
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Pest Megyei Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

      Atbildētājs: Invitel Távközlési Zrt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pest Megyei Bíróság — Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) 3. panta 1. punkta kopā ar pielikuma 1. punkta j) apakšpunktu un 2. punkta d) apakšpunktu, kā arī 6. panta 1. punkta interpretācija — Noteikums, ar kuru pārdevējam vai piegādātājam ir atļauts vienpusēji, bez pamatotiem iemesliem un skaidri neaprakstot cenas grozīšanas veidu, grozīt līguma noteikumus — Noteikuma negodīgums — Juridiskas sekas, kas izriet no negodīga noteikuma konstatēšanas, pamatojoties uz populārsūdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               valsts tiesai, kura pieņem nolēmumu tiesvedībā par populārprasību izbeigt darbību, ko patērētāju vārdā cēlusi valsts tiesību aktos pilnvarota organizācija, ņemot vērā Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 3. panta 1. un 3. punktu, ir jānovērtē tāda noteikuma negodīgais raksturs, kurš ietverts patērētāju līgumu vispārējos noteikumos un ar kuru pārdevējs vai piegādātājs paredz vienpusēji mainīt izmaksas, kas saistītas ar sniedzamo pakalpojumu, skaidri neaprakstot minēto izmaksu noteikšanas veidu, kā arī nesniedzot pamatotu šo izmaiņu iemeslu. Šajā novērtējumā minētajai tiesai it īpaši ir jāpārbauda, vai, ievērojot visus noteikumus patērētāju līgumu vispārējos noteikumos, kuros ietilpst apstrīdētais noteikums, kā arī valsts tiesību aktus, kuros ir paredzētas tiesības un pienākumi, kas varētu papildināt tos, kuri ir paredzēti apstrīdētajos vispārējos noteikumos, ar sniedzamo pakalpojumu saistīto izmaksu izmaiņu iemesli vai veids ir konkretizēti skaidri un saprotami un vai patērētājiem vajadzības gadījumā ir tiesības līgumu izbeigt;

               2)

               Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts, lasot to kopā ar šīs direktīvas 7. panta 1. un 2. punktu, ir interpretējams tādējādi, ka tas

                           —

                           pieļauj, ka atzinums par to, ka patērētāju līgumu vispārējos noteikumos ietverts negodīgs noteikums nav spēkā, kas izdarīts, pamatojoties uz minētās direktīvas 7. pantā paredzēto populārprasību izbeigt darbību, ko pret pārdevēju vai piegādātāju patērētāju interesēs ir cēlusi valsts tiesību aktos pilnvarota organizācija, saskaņā ar minētajiem tiesību aktiem rada sekas attiecībā uz visiem patērētājiem, kas ar attiecīgo pārdevēju vai piegādātāju ir noslēguši līgumu, kuram ir piemērojami tie paši vispārējie noteikumi, ieskaitot patērētājus, kas nav bijuši tiesvedības par prasību izbeigt darbību dalībnieki;

                           —

                           ja vispārējos noteikumos iekļauta noteikuma negodīgais raksturs ir konstatēts tādā tiesvedībā, valsts tiesām ir pienākums arī nākotnē pēc savas iniciatīvas no tā izdarīt visus valsts tiesībās paredzētos secinājumus, lai minētais noteikums nebūtu saistošs patērētājiem, kuri ar attiecīgo pārdevēju vai piegādātāju ir noslēguši līgumu, kuram ir piemērojami tie paši vispārējie noteikumi.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta T-117/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. decembra spriedums — ANKO /Komisija (Šķīrējklauzula — Septītā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007.–2013.) — Līgumi attiecībā uz Perform un Oasis projektiem — Maksājumu apturēšana — Saistībā ar citiem projektiem veiktajos auditos konstatēti pārkāpumi — Nokavējuma procenti)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/17

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. decembra spriedums — ANKO/Komisija
   (Lieta T-117/12) (1)

   (Šķīrējklauzula - Septītā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007.–2013.) - Līgumi attiecībā uz Perform un Oasis projektiem - Maksājumu apturēšana - Saistībā ar citiem projektiem veiktajos auditos konstatēti pārkāpumi - Nokavējuma procenti)
   2014/C 39/28
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un B. Conte, pārstāvji, kam palīdz S. Drakakakis, advokāts)

      Priekšmets

   Atbilstoši LESD 272. pantam celta prasība, ar kuru Vispārējai tiesai lūgts atzīt, pirmkārt, ka ar lēmumu apturēt tādu izdevumu atmaksu, kas prasītājai radušies, izpildot līgumus, kas saistīti ar projektiem Perform un Oasis, un noslēgti Septītās pamatprogrammas pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007.–2013.) ietvaros, Komisija ir pārkāpusi savas līgumsaistības un, otrkārt, piespriest Komisijai, pirmkārt, samaksāt prasītājai summu EUR 637 117,17 apmērā saistībā ar Perform projektu kopā ar nokavējuma procentiem, un, otrkārt, atzīt, ka prasītājai nav jāatmaksā summa EUR 56 390 apmērā, kas tai tika izmaksāta saistībā ar Oasis projektu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Komisija izmaksā ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias summas, kuru izmaksa tika apturēta, pamatojoties uz II.5 punkta 3. apakšpunkta d) punktu vispārīgajos noteikumos, kas pievienoti dotāciju nolīgumiem attiecībā uz Oasis un Perform projektiem, kuri noslēgti saistībā ar Septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007.–2013.), un šī samaksa neietekmē ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias deklarēto izdevumu attaisnoto raksturu un Komisijas veicamo galīgā audita ziņojumā 11 INFS 0035 ietverto secinājumu ieviešanu. Izmaksājamo summu apmēram ir jāatbilst finansiālā atbalsta atlikušajai daļai, kas bija pieejama maksājumu apturēšanas brīdī, un minētajām summām ir jāpieskaita nokavējuma procenti, kas attiecībā uz katru laikposmu ir aprēķināmi, beidzoties 105 dienu samaksas termiņam pēc tam, kad Komisija ir saņēmusi attiecīgos ziņojumus. Procentiem piemērojamais palielinājums ir palielinājums, kas ir spēkā pirmajā maksājuma termiņa mēneša dienā un kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias sedz vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina divas trešdaļas no ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012.


title: Lieta T-115/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. septembra spriedums — Laroche pret Komisiju (Ierēdņi — Karjeras attīstības ziņojums — Novērtējuma laika posms 2001./2002. gadā — Lēmums par pabeigšanu — Apstrīdēšanas termiņš — Aprēķināšana)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/30

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. septembra spriedums — Laroche pret Komisiju
   (Lieta T-115/04) (1)

   (Ierēdņi - Karjeras attīstības ziņojums - Novērtējuma laika posms 2001./2002. gadā - Lēmums par pabeigšanu - Apstrīdēšanas termiņš - Aprēķināšana)
   (2006/C 281/50)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yvonne Laroche, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — G. Bounéou un F. Frabetti, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un L. Lozano Palacios)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 11. jūnija lēmumu pabeigt prasītājas karjeras attīstības ziņojumu par novērtējuma laika posmu 2001./2002.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2003. gada 11. jūnija lēmumu pabeigt prasītājas karjeras attīstības ziņojumu par novērtējuma laika posmu 2001./2002. gadā;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta T-167/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. martā — Centre national de la recherche scientifique /Komisija

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/34

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. martā — Centre national de la recherche scientifique/Komisija
   (Lieta T-167/11)
   2011/C 145/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre national de la recherche scientifique (Parīze, Francija) (pārstāvis — N. Lenoir, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt norādīto kredītu EUR 20 989,82 apmērā, kuru Komisija savā 2010. gada 26. oktobra kredīta paziņojumā Nr. 2010–1232 ir pieprasījusi atbilstoši līgumam un kas ir kompensēts ar 2010. gada 17. decembra kompensācijas aktu (BUDG/C3 D(2010) B.2–1232), tam pieskaitot nokavējuma procentus saskaņā ar Beļģijas tiesībās, kuras ir piemērojamas līgumam, likumā noteikto likmi;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts līguma LSHB–CT–2004–503319, kas attiecas uz 6. pamatprogrammas pētniecības un tehnoloģijas attīstības jomā ietilpstošo (2002 — 2006) “Allostem” projektu (turpmāk tekstā — “Allostem līgums”), vispārējo nosacījumu II.19 panta 1. punkts, jo Komisija, neievērojot pieņemamo izmaksu noteikšanas kritērijus, ir ierobežojusi, pat liegusi, prasītājam iespēju iesniegt pierādījumus par atbilstošu līguma izpildi, kas attiecas uz ar personālu saistīto izmaksu pieņemamību.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildītas līgumsaistības, kuras izriet no “Allostem” līguma vispārējo nosacījumu II.19 un II.20. panta, jo Komisija nav atzinusi par pieņemamām izmaksas saistībā ar “pasākumiem, ar ko novērš [saskaņā ar līgumu uz noteiktu laiku nodarbinātas bioloģijas speciālistes] darba zaudēšanu”, un saistībā ar viņas grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts līguma “Allostem” 12. pants, jo konkrēto atmaksājamo kredītu drošības izvērtēšanai tika piemērotas Beļģijas tiesības. Prasītājs norāda, ka:

                           —

                           Komisija, novērtējot, vai pieprasītais kredīts ir drošs vai nav, ir pamatojusies tikai uz Savienības tiesībām, nevis uz Beļģijas tiesībām;

                           —

                           šis kredīts tiek apstrīdēts, tādējādi to padarot par nedrošu.


title: Lieta C-415/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. jūlijā iesniedza Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugāle) – David Fernando Leal da Fonseca/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. jūlijā iesniedza Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugāle) – David Fernando Leal da Fonseca/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

   (Lieta C-415/16)
   (2016/C 392/09)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: David Fernando Leal da Fonseca

      Atbildētāja: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ņemot vērā Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvas 93/104/EK (1) 5. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK (2) 5. pantu, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. pantu, tādiem darbiniekiem, kuri strādā maiņās un ar rotējošu atpūtas periodu, kuri ir nodarbināti iestādē, kas ir atvērta visās nedēļas dienās, tomēr tajā nav nepārtraukts darba laiks visu diennakti, obligātā atpūtas diena, uz kuru darbiniekam ir tiesības, noteikti ir jāpiešķir katrā septiņu dienu laikposmā, proti, vismaz septītajā dienā pēc sešām secīgām darba dienām?

               2)

               Vai interpretācija, saskaņā ar kuru attiecībā uz šiem darbiniekiem uzņēmums var brīvi izvēlēties dienas, kurās tas katru nedēļu piešķir darbiniekam atpūtas laiku, uz kuru tam ir tiesības, tādējādi, ka darbiniekam var tikt noteikts pienākums nostrādāt līdz pat desmit darba dienām pēc kārtas, nepiešķirot virsstundas, ir saderīga ar iepriekš minētajām direktīvām un to noteikumiem?

               3)

               Vai ar šīm direktīvām un to noteikumiem ir saderīga interpretācija, ka nepārtraukts divdesmit četru stundu atpūtas laikposms var sakrist ar jebkuru no kalendāra dienām noteiktā septiņu kalendāro dienu laikposmā un ka nākamais nepārtrauktais divdesmit četru stundu atpūtas laikposms (kam tiek pievienotas vienpadsmit dienas atpūtas stundas) arī var sakrist ar jebkuru no kalendārajām dienām septiņu kalendāro dienu laikposmā, kas seko iepriekš minētajam laikposmam?

      (1)  Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīva 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem (OV 1993, L 307, 18. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV 2003, L 299, 9. lpp.).


title: Lieta T-276/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. jūlijā — Al-Aqsa /Padome

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/15

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. jūlijā — Al-Aqsa/Padome
   (Lieta T-276/08)
   (2008/C 236/25)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Al-Aqsa, Heerlen (Nīderlande) (pārstāvji — J. Pauw un M. Uiterwaal, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Padomei ir pienākums atlīdzināt prasītājai nodarīto kaitējumu EUR 10 600 000 apmērā, pieskaitot procentus, kas aprēķināmi līdz sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienai, vai vismaz izmaksāt tādu kaitējuma atlīdzību, kādu noteiks Tiesa;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atlīdzināt kaitējumu, ko tā sakās esam cietusi sakarā ar to, ka ar Padomes 2003. gada 27. jūnija Lēmumu 2003/480/EK (1) tā tika iekļauta to personu sarakstā, uz ko attiecas Regula (EK) Nr. 2580/2001 (2). Prasītājas iekļaušana vēlāk ir tikusi apstiprinātā katrā pārskatīšanas reizē.
   Prasītāja norāda, ka šie lēmumi ir nelikumīgi vairāku iemeslu dēļ. Prasītāja vispirms norāda, ka 2006. gada 29. maija Lēmumu 2006/379/EK (3) Tiesa atcēla, jo tajā nebija norādīts pienācīgs pamatojums (4). Turklāt prasītāja norāda, ka šie lēmumi ir atceļami sakarā ar būtiskiem trūkumiem un atsaucas šajā sakarā uz tās izvirzītajiem prasības pamatiem lietās T-327/03 un T-348/07 Al-Aqsa/Padome
       (5).
   Kā uzskata prasītāja, runa ir par pietiekami būtiskiem indivīdiem piešķirto tiesību pārkāpumiem, kas tādējādi pamato atlīdzības piešķiršanu. Prasītājai nodarītais kaitējums ir gan kaitējums tās reputācijai, gan nemateriāls kaitējums, par kuru Padome ir atbildīga kopš 2003. gada 28. jūnija, kas ir datums, kurā stājās spēkā Eiropas pasākumi.

      (1)  Padomes 2003. gada 27. jūnija Lēmums 2003/480/EK, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar ko atceļ Lēmumu 2002/974/EK (OV 2003 L 160, 81. lpp.).

      (2)  Padomes 2001. gada 27. decembra Regula (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV 2001 L 344, 70. lpp.).

      (3)  Padomes 2006. gada 29. maija Lēmums 2006/379/EK, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar ko atceļ Lēmumu 2005/930/EK (OV 2006 L 144, 21. lpp.).

      (4)  Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums lietā T-327/03 Al-Aqsa/Padome, Krājumā vēl nav publicēts.

      (5)  Attiecīgi OV 2003 C 289, 30. lpp., un OV 2007 C 269, 61. lpp.


title: Lieta T-212/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. augustā — Bowland Dairy Products pret Komisiju

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/10

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. augustā — Bowland Dairy Products pret Komisiju
   (Lieta T-212/06)
   (2006/C 237/19)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bowland Dairy Products Limited, Nelson (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — J. Milligan, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcel apstrīdēto lēmumu;

               —

               uzdot Komisijai samaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību tādā apmērā, kādā tai šie zaudējumi ir radušies apstrīdētā lēmuma dēļ, pieskaitot procentus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītajai šīs tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot savu prasības pieteikumu, prasītāja lūdz atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, kas ir ietverts 2006. gada 20. jūlija elektroniskā pasta vēstulē UK Foods Agency (Apvienotās Karaliste Pārtikas aģentūrai), ko prasītājai pārsūtīja 2006. gada 21. jūlijā, un ar ko Rapid Alert System for Food and Feed ietvaros, kuru paredz Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 178/2002 (OV L 31, 01.02.2002., 1.–24. lpp.), tiek atteikts izplatīt papildu paziņojumu, lai paziņotu, ka Food Security Agency (FSA) piekrīt prasītājas biezpiena marķēšanai, ja ir izpildīti Komisijas noteiktie nosacījumi.
   Prasītāja uzskata, ka Komisijai nebija tiesību noteikt nosacījumus papildu Paziņojuma izplatīšanai, ko sagatavoja valsts atbildīgā iestāde saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 178/2002 50. pantu.
   Turklāt, prasītāja uzskata, ka, nosakot šos nosacījumus, Komisija ir nepareizi interpretējusi piemērojamās Regulas gan attiecībā uz acidofilo pienu, gan attiecībā uz vājpienu.


title: Lieta T-215/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. maijā – Cop/EUIPO - Conexa (“AMPHIBIAN”)

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/37

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. maijā – Cop/EUIPO - Conexa (“AMPHIBIAN”)
   (Lieta T-215/16)
   (2016/C 251/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cop Vertriebs-GmbH (Aresing, Vācija) (pārstāvis – H. Hofmann, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Conexa LLC (Wilmington, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “AMPHIBIAN” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 359 251, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 7. marta lēmums lietā R 1984/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt vai grozīt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt vai grozīt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) anulēšanas procesā Nr. 9736 C Anulēšanas nodaļas 2015. gada 14. septembrī pieņemto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               noteikt tiesas sēdes datumu.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un tātad – b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-380/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 19. aprīļa spriedumu lietā T-52/11 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços ( Aecops )/Komisija 2013. gada 3. jūlijā iesniedza Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços ( Aecops )

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/33

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 19. aprīļa spriedumu lietā T-52/11 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)/Komisija 2013. gada 3. jūlijā iesniedza Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)
   (Lieta C-380/13 P)
   2013/C 260/60
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (pārstāvji — N. Morais Sarmento un L. Pinto Monteiro, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Lēmuma nepieņemšana saprātīgā laika posmā

   i.   Tiesvedības noilgums
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts pēc tam, kad bija beidzies Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1) 3. pantā paredzētais četru gadu tiesvedības noilguma termiņš. Tāpat, pat ja ir iespējams, ka tiesvedības noilguma termiņš tika pārtraukts, ir pagājis vairāk nekā dubults noilguma termiņš, nepieņemot nekādu lēmumu atbilstoši Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta ceturtajai daļai. Tā kā iestājās noilgums, apstrīdētais lēmums ir jāatzīst par prettiesisku un neizpildāmu.
   ii.   Tiesiskās noteiktības principa pārkāpums
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka tas, ka Komisija ļāva paiet vairāk nekā 20 gadiem no apgalvotā pārkāpuma līdz apstrīdētā lēmuma pieņemšanai, ir uzskatāms par tiesiskās noteiktības principa neievērošanu. Šis Eiropas Savienības tiesību sistēmas pamatprincips paredz, ka visiem indivīdiem ir tiesības, lai to lietas tiktu izskatītas Eiropas Savienības iestādēs saprātīgā laika posmā.
   iii.   Tiesību uz aizstāvību pārkāpums
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka tās tiesības uz aizstāvību ir pārkāptas tiktāl, ciktāl, ņemot vērā, ka no apgalvotā pārkāpuma līdz galīgā lēmuma pieņemšanai pagāja vairāk nekā 20 gadi, apelācijas sūdzības iesniedzējai tika liegtas tiesības savlaicīgi iesniegt savus apsvērumus, proti, laikā, kad tās rīcībā vēl bija dokumenti, kas tai ļāva pamatot izdevumus, kurus Komisija uzskata par neattaisnotiem.

      (1)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.).


title: Lieta T-475/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 20. jūnija rīkojumu lietā F-67/10 Marcuccio /Komisija 2011. gada 5. septembrī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/46

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 20. jūnija rīkojumu lietā F-67/10 Marcuccio/Komisija 2011. gada 5. septembrī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-475/11 P)
   2011/C 311/85
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz Vispārējo tiesu apmierināt šo apelācijas sūdzību ar visām no tā izrietošajām juridiskajām sekām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Civildienesta tiesas 2011. gada 20. jūnija rīkojumu, ar kuru kā nepieņemama tika noraidīta prasība ar mērķi panākt, lai Komisijai tiktu piespriests atlīdzināt zaudējumus, kas varbūtēji bija radušies saistībā ar Komisijas atteikumu atmaksāt lietā, kuras ietvaros tika pasludināts Civildienesta tiesas 2008. gada 4. novembra spriedums lietā F-41/06 Marcuccio/Komisija, radušos atmaksājamos tiesāšanās izdevumus.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1)

               “Prasībā ietvertā trešā prasījuma” (sic starp pārsūdzētā rīkojuma 13. un 14. punktu), kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs bija formulējis savas pirmajā instancē celtās prasības ietvaros, un “prasībā ietvertā ceturtā prasījuma” (sic starp pārsūdzētā rīkojuma 19. un 20. punktu), kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs bija formulējis savas pirmajā instancē celtās prasības ietvaros, nelikumīga noraidīšana šķietamas nepieņemamības dēļ, ņemot vērā a) kļūdainu, maldīgu un nesaprātīgu lūguma jēdziena Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. un 91. panta izpratnē interpretāciju un piemērošanu, kā arī nepamatotu un neloģisku šajā jomā pastāvošās judikatūras neievērošanu; b) pilnīgu pamatojuma trūkumu, kā arī faktu sagrozīšanu, neatbilstību, pretrunīgo, neloģisko, neracionālo un nesaprātīgo raksturu.

               2)

               Faktu sagrozīšana un pilnīgs izmeklēšanas trūkums.

               3)

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūguma neizskatīšana, kas ir uzskatāms par tā tiesību uz aizstāvību un sacīkstes principa pārkāpumu.


title: Lieta C-267/11 P: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Latvijas Republika, Lietuvas Republika, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Apelācija — Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole — Siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Kvotu piešķiršana Latvijas Republikai — Laikposms no 2008. līdz 2012. gadam)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Latvijas Republika, Lietuvas Republika, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-267/11 P) (1)

   (Apelācija - Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole - Siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Kvotu piešķiršana Latvijas Republikai - Laikposms no 2008. līdz 2012. gadam)
   2013/C 344/07
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — I. Rubene un E. White)

      Pārējās lietas dalībnieces: Latvijas Republika (pārstāvis — I. Kalniņš), Lietuvas Republika, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Persona, kas iestājusies lietā Latvijas Republikas atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek un D. Hadroušek)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 22. marta spriedumu lietā T-369/07 Latvija/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa atcēla Komisijas 2007. gada 13. jūlija Lēmumu C(2007) 3409 par grozījumiem siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānā, ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.), Latvijas Republika paziņojusi attiecībā uz laikposmu no 2008. līdz 2012. gadam — Direktīvas 9. panta 3. punktā paredzētās procedūras kļūdaina interpretācija — Trīs mēnešu termiņa, kas paredzēts sākotnējiem lēmumiem saistībā ar jauniem paziņotiem siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plāniem (VSP), kļūdaina piemērošana Komisijas lēmumam, ar kuru tiek akceptēti grozījumi VSP, kas tika paziņoti pēc tam, kad Komisija bija pieņēmusi lēmumu par sākotnējā VSP noraidīšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija, Latvijas Republika un Čehijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 226, 30.7.2011.


title: Lieta T-591/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 9. marta rīkojums — Castiglioni /Komisija (Pagaidu noregulējums — Publiskie iepirkumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Piedāvājuma noraidījums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība)

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/12

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 9. marta rīkojums — Castiglioni/Komisija
   (Lieta T-591/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Publiskie iepirkumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Piedāvājuma noraidījums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   2011/C 120/30
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Castiglioni Srl (Busto Arsizio, Itālija) (pārstāvis — G. Turri, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Delaude un N. Bambara, kam palīdz D. Gullo, advokāts)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu pasākumiem attiecībā uz publiskā iepirkuma procedūru saistībā ar vairākkārtēja pamatlīguma noslēgšanu par Eiropas Komisijas Kopīgā pētniecības centra (KPC) Ispras (Itālija) objekta ēku un infrastruktūras būvniecības, remonta un uzturēšanas darbiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-513/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 3. septembra spriedumu lietā T-687/13 Unibail/ITSB 2014. gada 14. novembrī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 3. septembra spriedumu lietā T-687/13 Unibail/ITSB 2014. gada 14. novembrī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-513/14 P)
   (2015/C 138/35)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra lietas dalībniece: Unibail Management

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pārsūdzēto spriedumu atcelt;

               —

               izskatīt strīdu atbilstoši Tiesas statūtu 61. panta pirmās daļas otrajam teikumam un

               —

               piespriest prasītājai Vispārējā tiesā atlīdzināt Biroja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs savas apelācijas sūdzības pamatojumā izvirza vienu pamatu. ITSB faktiski uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) par Kopienas preču zīmi 75. panta pirmo teikumu, lasot to kopā ar šīs pašas regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Vispārējā tiesa esot veikusi ne tikai kļūdainu vispārējā vērtējuma jēdziena piemērošanas apjoma interpretāciju, bet arī pati savas judikatūras kļūdainu interpretāciju. Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir īstenojusi pierādīšanas pienākuma pāreju.

      (1)  JO L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-131/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – Lardini /ITSB (Uz apkaklītes izvietots zieds) Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes, kuru veido uz apkaklītes izvietots zieds, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/33

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – Lardini/ITSB (Uz apkaklītes izvietots zieds)
   (Lieta T-131/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas preču zīmes, kuru veido uz apkaklītes izvietots zieds, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 135/41
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lardini Srl (Filottrano, Itālija) (pārstāvji – P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi un N. Parrotta, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Bullock un N. Bambara)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 13. decembra lēmumu lietā R 2578/2011-1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi apzīmējumu, kuru veido uz apkaklītes izvietots zieds

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lardini Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta C-321/10: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 17. gada februāra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2007/2/EK — Vides politika — Telpiskās informācijas infrastruktūra Eiropas Kopienā (INSPIRE) — Elektronisko datu apmaiņa un to atjaunināšana — Nepilnīga transponēšana)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/10

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 17. gada februāra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-321/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2007/2/EK - Vides politika - Telpiskās informācijas infrastruktūra Eiropas Kopienā (INSPIRE) - Elektronisko datu apmaiņa un to atjaunināšana - Nepilnīga transponēšana)
   2011/C 103/15
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — J. Sénéchal)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — T. Materne un M. Jacobs)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu normatīvo un administratīvo aktu nepieņemšana vai nepaziņošana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 14. marta Direktīvas 2007/2/EK, ar ko izveido Telpiskās informācijas infrastruktūru Eiropas Kopienā (INSPIRE) (OV L 108, 1. lpp.), prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 14. marta Direktīvas 2007/2/EK, ar ko izveido Telpiskās informācijas infrastruktūru Eiropas Kopienā (INSPIRE), prasības, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta C-521/09 P: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Elf Aquitaine SA /Eiropas Komisija (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants — Monohloretiķskābes Eiropas tirgus — Noteikumi par mātessabiedrības vainojamību par tās meitassabiedrības pret konkurenci vērstām darbībām — Izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpcija — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/2

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Elf Aquitaine SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-521/09 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants - Monohloretiķskābes Eiropas tirgus - Noteikumi par mātessabiedrības vainojamību par tās meitassabiedrības pret konkurenci vērstām darbībām - Izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpcija - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 340/03
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Elf Aquitaine SA (pārstāvji — E. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger un E. Lagathu, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un F. Castillo de la Torre)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 30. septembra spriedumu lietā T-174/05 Elf Aquitaine/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasītājas prasību, primāri, atcelt Komisijas 2005. gada 19. janvāra Lēmumu C(2004) 4876, galīgā redakcija, par procesu saistībā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu saistībā ar aizliegtu vienošanos monohloretiķskābes tirgū un, pakārtoti, atcelt vai samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu — Nevainīguma prezumpcijas principa un soda individualizēšanas principa, kā arī noteikumu, saskaņā ar kuriem mātessabiedrība tiek vainota par meitassabiedrības veiktu, konkurenci deformējošu darbību, neņemšana vērā — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums un pienākuma norādīt pamatojumu neievērošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedumu lietā T-174/05 Elf Aquitaine/Komisija;

               2)

               atcelt Komisijas 2005. gada 19. janvāra Lēmumu C(2004) 4876, galīgā redakcija, par procesu saistībā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/E-1/37.773 — Monohloretiķskābe) tiktāl, ciktāl ar to Elf Aquitaine SA ir vainota par attiecīgo pārkāpumu un tai ir uzlikts naudas sods;

               3)

               Elf Aquitaine SA un Eiropas Komisija sedz savus ar šo apelācijas tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus pašas;

               4)

               Eiropas Komisija atlīdzina pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta F-124/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. novembrī — Labiri /EESK

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/34

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. novembrī — Labiri/EESK
   (Lieta F-124/10)
   2011/C 63/63
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vassiliki Labiri (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu izbeigt administratīvo izmeklēšanas procesu, kas uzsākts pēc tam, kad prasītājs iesniedza sūdzību par psiholoģisko vardarbību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas ģenerālsekretāra 2010. gada 18. janvāra lēmumu neizvirzīt prasītāja nodaļas vadītājam nekādu apsūdzību un izbeigt administratīvo izmeklēšanas procesu, ko pēc sūdzības par psiholoģisko vardarbību iesniegšanas kopā uzsāka Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja un Reģionu komiteja;

               —

               piespriest Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta C-81/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Castilla y Léon, Sala de lo Social (Spānija) 2005. gada 28. janvāra rīkojumu lietā Anacleto Cordero Alonso pret Fondo de Garantía Salarial

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Castilla y Léon, Sala de lo Social (Spānija) 2005. gada 28. janvāra rīkojumu lietā Anacleto Cordero Alonso pret Fondo de Garantía Salarial

   (lieta C-81/05)
   (2005/C 93/30)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Tribunal Superior de Justicia de Castilla y Léon, Sala de lo Social (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 28. janvāra rīkojumu lietā Anacleto Cordero Alonso pret Fondo de Garantía Salarial un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 18. februārī.

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y Léon, Sala de lo Social, lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai dalībvalstīm uzliktais pienākums veikt visus vispārējus un īpašus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to pienākumu izpildi, kas izriet no Līguma vai ko rada Kopienas iestāžu darbība (EKL 10. pants), un Kopienas tiesību pārākuma princips pār valsts tiesībām, paši par sevi, bez nepieciešamības pēc iekšējiem tiesību aktiem, nozīmē to, ka valsts tiesām ir piešķirtas pilnvaras noraidīt jebkura veida valsts tiesību normas, kas ir pretrunā ar Kopienu tiesībām, neatkarīgi no šo normu ieņemamās vietas tiesību aktu hierarhijā (noteikumi, likumi, Konstitūcija)?

               2)

                           a)

                           Vai, tiklīdz kā Spānijas administratīvām un tiesu iestādēm ir jālemj par darba ņēmēja tiesībām darba devēja maksātnespējas gadījumā saņemt tam pienākošos kompensāciju darba līguma izbeigšanās gadījumā no Algu garantijas fonda, pamatojoties uz valsts tiesību aktos noteikto garantijas bāzi maksātnespējas gadījumā, šīm iestādēm jāpiemēro Kopienu tiesības, pat ja Direktīva 80/987/EEK (1), proti, tās 1. un 3. pants, neparedz tiešā veidā kompensāciju izmaksu līguma izbeigšanās gadījumā?

                           b)

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai Spānijas administratīvām un tiesu iestādēm, piemērojot Direktīvu 80/987 un minēto direktīvu transponējošos valsts tiesību aktus, ir jāievēro no Kopienu tiesībām izrietošo vienlīdzības likuma priekšā principu un visa veida diskriminācijas aizliegumu, ko Eiropas Kopienu Tiesa precizēja tās sniegtajā interpretācijā, pat ja šī interpretācija nesakrīt ar analogu pamattiesību, kas ir noteiktas Spānijas Konstitūcijā un ko interpretējusi Spānijas Konstitucionālā tiesa, interpretāciju?

                           c)

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai pamattiesības uz vienlīdzību likuma priekšā, kas izriet no Kopienu tiesībām, uzliek pienākumu nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi tajos gadījumos, kuros darba ņēmēja tiesības uz kompensāciju līguma izbeigšanās gadījumā ir noteiktas ar tiesas spriedumu, un gadījumos, kad šīs tiesības izriet no vienošanās starp darba ņēmēju un darba devēju, kas ir noslēgta tiesneša klātbūtnē un ko ir apstiprinājusi tiesību aizsardzības iestāde?

               3)

                           a)

                           Tiklīdz kā dalībvalsts, pirms Direktīvas 2002/74/EK (2) stāšanās spēkā, jau tās iekšējās tiesībās atzina darba ņēmēja tiesības uz garantijas iestādes aizsardzību, darba devēja maksātnespējas gadījumā saņemot kompensācijas par līguma izbeigšanu, vai var uzskatīt, ka, sākot no šīs Direktīvas spēkā stāšanās dienas, 2002. gada 8. oktobra, dalībvalsts piemēro Kopienu tiesības, pat ja maksimālais termiņš šīs Direktīvas transponēšanai vēl nav beidzies, kad tā lemj par garantijas iestādes veikto kompensāciju pārskaitījumu sakarā ar līguma izbeigšanu gadījumos, kad darba devējs ir atzīts par maksātnespējīgu pēc 2002. gada 8. oktobra?

                           b)

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai Spānijas administratīvām un tiesu iestādēm, piemērojot Direktīvu 80/987 un minēto direktīvu transponējošos valsts tiesību aktus, ir jāievēro no Kopienu tiesībām izrietošo vienlīdzības likuma priekšā principu un visa veida diskriminācijas aizliegumu, ko Eiropas Kopienu Tiesa precizēja tās sniegtajā interpretācijā, pat ja šī interpretācija nesakrīt ar analogu pamattiesību, kas ir noteiktas Spānijas Konstitūcijā un ko interpretējusi Spānijas Konstitucionālā tiesa, interpretāciju?

                           c)

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai pamattiesības uz vienlīdzību likuma priekšā, kas izriet no Kopienu tiesībām, uzliek pienākumu nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi tajos gadījumos, kuros darba ņēmēja tiesības uz kompensāciju līguma izbeigšanās gadījumā ir noteiktas ar tiesas spriedumu, un gadījumos, kad šīs tiesības izriet no vienošanās starp darba ņēmēju un darba devēju, kas ir noslēgta tiesneša klātbūtnē un ko ir apstiprinājusi tiesību aizsardzības iestāde?

      (1)  Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīva par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 23. lpp.).

      (2)  Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīva, ar ko groza Direktīvu 80/987/EEK (OV L 270, 10. lpp.).


title: Lieta T-126/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 24. maija spriedums – El Corte Inglés/EUIPO – Grup Supeco Maxor (“Supeco”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Supeco” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SUPER COR” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apjoms, kādā apelācijas padome veic pārbaudi — Preces un pakalpojumi, uz kuriem balstīts iebildums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas (EK) Nr. 2868/95 15. noteikuma 2. punkta f) apakšpunkts — Paziņojums Nr. 2/12

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/31

         Vispārējās tiesas 2016. gada 24. maija spriedums – El Corte Inglés/EUIPO – Grup Supeco Maxor (“Supeco”)
   (Lieta T-126/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Supeco” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SUPER COR” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apjoms, kādā apelācijas padome veic pārbaudi - Preces un pakalpojumi, uz kuriem balstīts iebildums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas (EK) Nr. 2868/95 15. noteikuma 2. punkta f) apakšpunkts - Paziņojums Nr. 2/12)
   (2016/C 243/33)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – J. L. Rivas Zurdo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – E. Scheffer un A. Folliard Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Grup Supeco Maxor, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji – S. Martínez Almeida un Alejos Pita, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2014. gada 4. decembra lēmumu lietā R 1112/2014–5 attiecībā uz iebildumu procesu starp El Corte Inglés, SA un Grup Supeco Maxor, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt,

               2)

               El Corte Inglés, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 11.5.2015.


title: Lieta C-433/05: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums ( Handens Tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Lars Sandström (Direktīvas 94/25/EK un 2003/44/EK — Tiesību aktu tuvināšana — Izpriecu kuģi — Aizliegums izmantot ūdens skuterus ārpus publiskiem ūdensceļiem — EKL 28. un 30. pants — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Pieeja tirgum — Šķērslis — Vides aizsardzība — Samērīgums — Direktīva 98/34/EK — 8. pants — Valsts tiesību aktu grozīšana — Paziņošanas pienākums — Nosacījumi)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/2

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums (Handens Tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Lars Sandström

   (Lieta C-433/05) (1)

   (Direktīvas 94/25/EK un 2003/44/EK - Tiesību aktu tuvināšana - Izpriecu kuģi - Aizliegums izmantot ūdens skuterus ārpus publiskiem ūdensceļiem - EKL 28. un 30. pants - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Pieeja tirgum - Šķērslis - Vides aizsardzība - Samērīgums - Direktīva 98/34/EK - 8. pants - Valsts tiesību aktu grozīšana - Paziņošanas pienākums - Nosacījumi)
   2010/C 148/03
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Handens Tingsrätt

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Lars Sandström

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Handens tingsrätt — EKL 28.–30. panta un Eiropas Paralmenta un Padomes 2003. gada 16. jūnija Direktīvas 2003/44/EK ar ko groza Direktīvu 94/25/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz izpriecu kuģiem (OV L 214, 18. lpp.) interpretācija — Aizliegums izmantot ūdens skuterus ārpus publiskajiem ūdensceļiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 16. jūnija Direktīvai 94/25/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz izpriecu kuģiem, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 16. jūnija Direktīvu 2003/44/EK, nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, ar kuru vides aizsardzības iemeslu dēļ ir aizliegts izmantot ūdens skuterus ārpus noteiktām ūdenstilpēm;

               2)

               LESD 34. un 36. pantam šāds tiesiskais regulējums nav pretrunā, ar nosacījumu, ka:

                           —

                           kompetentajām valsts iestādēm ir pienākums veikt īstenošanas pasākumus, kas paredzēti, lai noteiktu ūdenstilpes ārpus publiskajiem ūdensceļiem, kuros var tikt izmantoti ūdens skuteri;

                           —

                           šīs iestādes ir patiešām īstenojušas tām šajā sakarā piešķirtās pilnvaras un ir noteikušas ūdenstilpes, kuras atbilst valsts tiesiskajā regulējumā paredzētajiem nosacījumiem, un

                           —

                           šādi pasākumi ir veikti saprātīgā termiņā pēc šī tiesiskā regulējuma stāšanās spēkā.

                     Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamata lietā šie nosacījumi ir izpildīti.

               3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, 8. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Komisijai atbilstoši šīs normas pirmajai daļai jau paziņotā tehnisko noteikumu projektā veikts grozījums, kurā, salīdzinot ar paziņoto projektu, ir ietverts tikai attiecīgās preces izmantošanas nosacījumu atvieglojums un kurš tādējādi samazina tehnisko noteikumu iespējamo ietekmi uz tirdzniecību, nav būtiskas projekta izmaiņas šīs normas trešās daļas izpratnē un tas nav iepriekš jāpaziņo Komisijai. Nepastāvot šādam iepriekšējās paziņošanas pienākumam, tehnisko noteikumu nebūtisku grozījumu nepaziņošana Komisijai pirms šādu noteikumu pieņemšanas neietekmē šo noteikumu piemērošanu.

      (1)  OV C 36, 11.02.2006.


title: Lieta C-40/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Finanzgericht München 2005. gada 8. decembra  lēmumu lietā  Juers Pharma Import-Export GmbH  pret  Oberfinanzdirektion Nürnberg

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht München2005. gada 8. decembra lēmumu lietā Juers Pharma Import-Export GmbH pret Oberfinanzdirektion Nürnberg

   (Lieta C-40/06)
   (2006/C 86/19)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas kopienu tiesai izskatīšanai ir iesniegts Finanzgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 8. decembra lēmumu lietā Juers Pharma Import-Export GmbH pret Oberfinanzdirektion Nürnberg un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2006. gada 25. janvārī.

      Finanzgericht München lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai kombinētā nomenklatūra (KN) Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulas (EK) Nr. 1789/2003 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (1) I pielikuma redakcijā ir interpretējama tādējādi, ka pozīcijā 3004 var iekļaut melatonīna kapsulas, kuras tādēļ, ka tās nav atļautas saskaņā ar tiesību aktiem ārstniecības līdzekļu jomā, ir noformētas kā uztura bagātinātājs?

      (1)  OV L 281, 1. lpp.