title: Lieta C-394/12: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 10. decembra spriedums ( Asylgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Shamso Abdullahi/Bundesasylamt (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā Eiropas patvēruma sistēma — Regula (EK) Nr. 343/2003 — Par patvēruma pieteikuma izskatīšanu atbildīgās dalībvalsts noteikšana — Atbildības par patvēruma pieteikuma izskatīšanu kritēriju ievērošanas pārbaude — Pārbaudes tiesā apjoms)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/12

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 10. decembra spriedums (Asylgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Shamso Abdullahi/Bundesasylamt

   (Lieta C-394/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā Eiropas patvēruma sistēma - Regula (EK) Nr. 343/2003 - Par patvēruma pieteikuma izskatīšanu atbildīgās dalībvalsts noteikšana - Atbildības par patvēruma pieteikuma izskatīšanu kritēriju ievērošanas pārbaude - Pārbaudes tiesā apjoms)
   2014/C 45/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Asylgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Shamso Abdullahi

      Atbildētājs: Bundesasylamt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Asylgerichtshof — Padomes 2003. gada 18. februāra regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 1. lpp.), un īpaši tās 10., 16., 18. un 19. panta, kā arī Komisijas 2003. gada 2. septembra regulas (EK) Nr. 1560/2003, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu Padomes Regulu (EK) Nr. 343/2003 (OV L 222, 3. lpp.), interpretācija — Somālijas pilsone, kura Savienības robežu šķērsojusi Grieķijā, no kurienes tā vispirms devusies uz trešajām valstīm un Ungāriju, tad Austriju, kur tā mazāk kā 12 mēnešus pēc pirmās ieceļošanas Savienībā iesniedza patvēruma pieteikumu — Tās dalībvalsts noteikšana, kura ir atbildīga par minētā patvēruma pieteikuma izskatīšanu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 19. panta 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka apstākļos, kad dalībvalsts ir piekritusi uzņemt patvēruma meklētāju, piemērojot minētās regulas 10. panta 1. punktā paredzēto kritēriju, proti, kā dalībvalsts, kurā notikusi patvēruma meklētāja pirmā ieceļošana Eiropas Savienības teritorijā, šis patvēruma meklētājs var apšaubīt šī kritērija izvēli vienīgi, atsaukdamies uz sistēmiskiem trūkumiem patvēruma piešķiršanas procesā un patvēruma meklētāju uzņemšanas apstākļos šajā dalībvalstī, kas rada nopietnus iemeslus uzskatīt, ka šim patvēruma meklētājam radīsies reāls risks tikt pakļautam necilvēcīgai vai pazemojošai attieksmei Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. panta izpratnē.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012.


title: Lieta C-532/10 P: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 29. jūnija rīkojums — adp Gauselmann GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Grafiska preču zīme Archer Maclean’s Mercury — Valsts vārdiskas preču zīmes Merkur īpašnieka iebildumi)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/14

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 29. jūnija rīkojums — adp Gauselmann GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-532/10 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Grafiska preču zīme “Archer Maclean’s Mercury” - Valsts vārdiskas preču zīmes “Merkur” īpašnieka iebildumi)
   2011/C 311/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: adp Gauselmann GmbH (pārstāvis — P. Koch Moreno, abogada)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-106/09 adp Gauselmann/ITSB, ar ko Vispārējā tiesa ir noraidījusi valsts vārdiskas preču zīmes “Merkur” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 9., 28., 35., 37., 41. un 42. klasē, īpašnieka celto prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 12. janvāra lēmumu R 1266/2007-1, ar kuru ir noraidīta apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru ir noraidīti iebildumi, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzījusi par grafiskas preču zīmes “Archer Maclean's Mercury” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 16. un 28. klasē, reģistrāciju — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums — Sajaukšanas iespēja — Vērtējuma kritēriji

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               adp Gauselmann GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 05.02.2011.


title: Lieta C-670/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. decembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – Jan Šalplachta

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. decembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – Jan Šalplachta

   (Lieta C-670/15)
   (2016/C 090/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesarbeitsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jan Šalplachta

      Prejudiciālais jautājums

   Vai no fiziskās personas tiesībām uz efektīvu iespēju vērsties tiesā pārrobežu strīda gadījumā Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvas 2003/8/EK par to, kā uzlabot tiesu pieejamību pārrobežu strīdos, nosakot kopīgus obligātus noteikumus attiecībā uz juridisko palīdzību šādos strīdos (1), 1. un 2. panta izpratnē izriet prasība, ka Vācijas Federatīvās Republikas piešķirtā juridiskā palīdzība iekļauj pieprasītāja izdevumus, kas radušies, pārtulkojot paziņojumu un juridiskās palīdzības pieprasījuma apliecinošos dokumentus, ja pieprasītājs vienlaicīgi ar prasības celšanu arī kā saņēmējā iestādē direktīvas 13. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē kompetentajā piekritīgajā tiesā lūdz juridisko palīdzību un pats ir licis sagatavot tulkojumu?

      (1)  OV L 26, 41. lpp., redakcijā ar labojumiem, kas publicēta OV 2003, L 32, 1. lpp.


title: Lieta T-377/07: Prasība, kas celta 2007. gada 24. septembrī — Evropaïki Dynamiki /Komisija

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/43

         Prasība, kas celta 2007. gada 24. septembrī — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-377/07)
   (2007/C 297/87)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvis — N. Korogiannakis, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Informātikas ģenerāldirektorāta lēmumu noraidīt prasītājas piedāvājumu, kas tika iesniegts, atsaucoties uz paziņojumu par atklātu konkursu ENTR/05/86 — Satura sadarbspējas tehnoloģijas Eiropas e-pārvaldes pakalpojumu jomā (OV S 128 2006 7 8), kas prasītājai tika darīts zināms ar 2007. gada 13. jūlija vēstuli, un piešķirt līgumu slēgšanas tiesības konkursā uzvarējušajam pretendentam;

               —

               piespriest Komisijai (DIGIT) atlīdzināt prasītājai visus ar šī prasības pieteikuma iesniegšanu saistītos izdevumus, pat ja tas tiktu noraidīts;

               —

               piespriest Komisijai (DIGIT) atlīdzināt prasītājai minētās konkursa procedūras rezultātā radušos zaudējumus 3,5 miljonu euro apmērā par 2. daļu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja iesniedza savu piedāvājumu, atsaucoties uz atbildētājas paziņojumu par atklātu konkursu saistībā ar līgumu “Satura sadarbspējas tehnoloģijas Eiropas e-pārvaldes pakalpojumu jomā” (OV 2006 S 128-136080). Prasītāja apstrīd lēmumu, ar kuru tika noraidīts tās piedāvājums un līguma slēgšanas tiesības piešķirtas citam pretendentam.
   Pamati un galvenie argumenti, uz kuriem atsaucas prasītāja, ir identiski lietā T-300/07 Evropaïki Dynamiki/Komisija (1) izvirzītajiem.

      (1)  OV 2007 C 235, 22. lpp.


title: Lieta T-416/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — EAÜ /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — EAÜ/Komisija
   (Lieta T-416/08)
   (2008/C 313/73)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eesti Autorite Ühing (EAÜ), Tallina (Igaunija) (pārstāvis — M. Favart, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija lēmuma par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja vēlas panākt, ka atbilstoši EKL 230. pantam daļēji tiek atcelts Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmums C(2008)3435 galīgajā redakcijā (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru. Konkrētāk, prasītāja apstrīd Komisijas secinājumus, kas ir izdarīti apstrīdētā lēmuma 3. pantā, kurā ir norādīts, ka savstarpējas pārstāvības pilnvaru, ko viena autoru sabiedrība piešķīrusi citai, teritoriāla sadale ir uzskatāma par saskaņotām darbībām, kas ir pretrunā EKL 81. pantam un EEZ līguma 53. pantam.
   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā tie, kurus izvirzījis prasītājs lietā T-415/08 IMRO/Komisija.


title: Lieta C-246/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu lietā T-387/07 Portugāle/Komisija 2011. gada 23. maijā iesniedza Portugāles Republika

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu lietā T-387/07 Portugāle/Komisija 2011. gada 23. maijā iesniedza Portugāles Republika
   (Lieta C-246/11 P)
   2011/C 219/14
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes, S. Rodrigues un A. Gattini)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   Portugāles Republika lūdz Tiesu:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-387/07 un tādēļ:

               —

               nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Eiropas Savienības Vispārējā tiesā, lai tā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu un atbilstoši pirmajā instancē izvirzīto prasījumu pamatojumam izvērtētu prasību atcelt 2007. gada 31. jūlija Lēmuma C(2007) 3772 (1) 1. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus un apelācijas sūdzības iesniedzējai radušos izdevumus.

         Pakārtoti tā lūdz Tiesu saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. pantu un Tiesas Reglamenta 113. pantu atcelt Vispārējas tiesas spriedumu lietā T-387/07 un lietu izspriest ar galīgu spriedumu, apmierinot Portugāles Republikas pirmajā instancē izteiktos prasījumus, un tādējādi:

               —

               saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu un atbilstoši pirmajā instancē izvirzīto prasījumu pamatojumam atcelt Lēmuma C(2007) 3772 1. pantu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus un apelācijas sūdzības iesniedzējai radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lēmums C(2007) 3772 tieši skarot Portugāles Republiku un ar tā pamatojumu esot pārkāpts tiesiskuma, samērīguma, tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības princips, jo VSVIA (vispārējo subsīdiju vietējā ieguldījuma atbalstīšanas) lēmuma izpilde esot bijusi atbilstoša tam piemērojamajam tiesiskajam regulējumam, kas noteikts konkrēti Eiropas Komisijas (EK) un Caixa Geral de Depósitos (CGD) starpā noslēgtajā vienošanās.
   Tādējādi Portugāles Republika iesniedz šo pārsūdzību, pamatodamās uz Savienības tiesību pārkāpumu šādu iemeslu dēļ:

               I.

               pamatojuma nenorādīšana vai nepareizs pamatojums;

               II.

               izdevumu veikšanas attaisnotība un Regulas (EK) Nr. 4253/88 (2) 21. panta 1. punkta un vienošanās pārkāpums.

      (1)  Komisijas 2007. gada 31. jūlija Lēmums C(2007) 3772 par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) atbalsta samazināšanu, kas saistīts ar vispārējo subsīdiju vietējā ieguldījuma Portugālē atbalstīšanai saskaņā ar Komisijas 1995. gada 28. jūlija Lēmumu C(95) 1769.

      (2)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz struktūrfondu, struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības koordināciju (OV L 374, 1. lpp.).


title: Lietas T-233/11 un T-262/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. decembra spriedums – Grieķija un Ellinikos Chrysos/Komisija Valsts atbalsts — Ieguves rūpniecības nozare — Subsīdija, ko Grieķijas iestādes piešķīrušas ieguves rūpniecības uzņēmumam Ellinikos Chrysos — Līgums par derīgo izrakteņu ieguves vietas nodošanu par cenu, kas ir zemāka par tirgus vērtību, un atbrīvojums no nodokļiem par šo darījumu — Lēmums, ar ko atbalsta pasākumi atzīti par nelikumīgiem un uzdots atgūt atbilstošās summas — Jēdziens “priekšrocība” — Privātā ieguldītāja kritērijs

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/47

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. decembra spriedums – Grieķija un Ellinikos Chrysos/Komisija
   (Lietas T-233/11 un T-262/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Ieguves rūpniecības nozare - Subsīdija, ko Grieķijas iestādes piešķīrušas ieguves rūpniecības uzņēmumam Ellinikos Chrysos - Līgums par derīgo izrakteņu ieguves vietas nodošanu par cenu, kas ir zemāka par tirgus vērtību, un atbrīvojums no nodokļiem par šo darījumu - Lēmums, ar ko atbalsta pasākumi atzīti par nelikumīgiem un uzdots atgūt atbilstošās summas - Jēdziens “priekšrocība” - Privātā ieguldītāja kritērijs)
   (2016/C 038/60)
   Tiesvedības valoda – grieķu un angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – P. Mylonopoulos, V. Asimakopoulos, G. Kanellopoulos un A. Iosifidou) (lieta T-233/11) un Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (Kifissia, Grieķija) (pārstāvji – sākotnēji K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova un P. Skouris, vēlāk K. Adamantopoulos, E. Trova, P. Skouris un E. Roussou, advokāti) (lieta T-262/11)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – É. Gippini Fournier un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 23. februāra Lēmumu 2011/452/ES par valsts atbalstu C 48/08 (ex NN 61/08), ko Grieķija piešķīrusi uzņēmumam Ellinikos Chrysos AE (OV L 193, 27. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-233/11 un T-262/11 apvienot sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

               lietā T-233/11 Grieķijas Republika sedz pati savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               lietā T-262/11 Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou sedz pati savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 204, 9.7.2011.


title: Lieta F-126/07: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 4. novembra spriedums — Van Beers /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Sertifikācijas procedūra — 2006. gada paaugstināšana amatā — Neiekļaušana iepriekš atlasīto ierēdņu sarakstā — Civildienesta noteikumu 45.a pants)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/73

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 4. novembra spriedums — Van Beers/Komisija
   (Lieta F-126/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Sertifikācijas procedūra - 2006. gada paaugstināšana amatā - Neiekļaušana iepriekš atlasīto ierēdņu sarakstā - Civildienesta noteikumu 45.a pants)
   (2009/C 44/127)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Isabelle Van Beers, Woluwé-St-Étienne (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)
   Priekšmets
   Komisijas 2007. gada 22. februāra lēmuma, ar kuru noraidīta prasītājas kandidatūra sertifikācijas procedūras par 2006. gada paaugstināšanu amatā ietvaros, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks savus sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008., 57. lpp.


title: Lieta T-552/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. jūlijā  – Wm .  Wrigley Jr ./ITSB ( “Extra” )

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/15

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. jūlijā – Wm. Wrigley Jr./ITSB (“Extra”)
   (Lieta T-552/14)
   2014/C 351/18
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wm. Wrigley Jr. Company (Vilmingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Kinkeldey, S. Brandstätter un C. Schmitt, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2014. gada 19. maija lēmumu lietā R 199/2014–5.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Extra”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 21. un 30. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 7 37  582

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta F-109/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. decembra rīkojums — Lebedef /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — 2009. gada novērtējums — Atbrīvojums uz nepilnu darba laiku, lai pārstāvētu arodbiedrību — Novērtējuma ziņojums, kas attiecas uz funkcijām, kas veiktas, īstenojot pārstāvību — Civildienesta noteikumos paredzēta iecelšana — Arodbiedrības veikta iecelšana — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/32

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. decembra rīkojums — Lebedef/Komisija
   (Lieta F-109/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - 2009. gada novērtējums - Atbrīvojums uz nepilnu darba laiku, lai pārstāvētu arodbiedrību - Novērtējuma ziņojums, kas attiecas uz funkcijām, kas veiktas, īstenojot pārstāvību - Civildienesta noteikumos paredzēta iecelšana - Arodbiedrības veikta iecelšana - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2013/C 38/63
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt novērtējuma ziņojumu attiecībā uz prasītāju par laika posmu no 2009. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               G. Lebedef sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 07.01.2012, 26. lpp.


title: Lieta T-625/16: Prasība, kas celta 2016. gada 2. septembrī – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/51

         Prasība, kas celta 2016. gada 2. septembrī – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA

   (Lieta T-625/16)
   (2016/C 402/61)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Grajewo, Polija) (pārstāvis – T. Dobrzyński, radca prawny)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ECHA2016. gada 23. jūnija Lēmumu Nr. SME (2016) 2851, ar kuru tika konstatēts, ka prasītāja neatbilst nosacījumiem nodevu samazināšanai vidējiem uzņēmumiem, un ar kuru tai tika noteikts administratīvs maksājums;

               —

               atzīt par spēkā neesošu ECHA2016. gada 23. jūnija Rēķinu Nr. 10058238 par starpību starp prasītājas samaksātu nodevu un nodevu, kas atbilstoši ECHA Lēmumam Nr. SME (2016) 2851 ir jāmaksā lielam uzņēmumam;

               —

               atzīt par spēkā neesošu ECHA2016. gada 23. jūnija Rēķinu Nr. 10058239, ar kuru ir noteikts administratīvā maksājuma apmērs atbilstoši ECHA Lēmumam Nr. SME (2016) 2851,

               —

               atcelt ECHA valdes 2015. gada 4. jūnija Lēmumu (MB/43/2014) ME (2016) 2851;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots kompetences piešķiršanas principa pārkāpums.

                           —

                           Administratīvā maksājuma apmērs, kas esot paredzēts ECHA valdes Lēmumā MB/43/2014, kas ir apstrīdētā lēmuma pieņemšanas un rēķinu izrakstīšanas pamatā, salīdzinājumā ar funkcijām, kas ir jāpilda administratīvajam maksājumam, esot nesamērīgi liels un tādējādi esot pielīdzināms sodam. Tas pārkāpjot LES 5. pantā nostiprināto kompetences piešķiršanas principu, to lasot kopā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 340/2008 preambulas 11. apsvērumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesiskās noteiktības principa un tiesību uz labu pārvaldību pārkāpums.

                           —

                           Prasītāja savu paziņojumu par uzņēmuma lielumu esot balstījusi uz informāciju, kas tostarp ir iegūta no ECHA, un uz valsts informāciju. Uzņēmuma lielums esot jānosaka atbilstoši 2004. gada 2. jūlija Likumam par saimnieciskās darbības brīvību. Atbilstoši šim likumam uzņēmumi netiekot iedalīti atkarībā no līdzdalības struktūras. ECHA neesot ieguvusi pietiekamu informāciju par reģistrācijas noteikumiem un iekasējusi nodevas, nesniedzot iespēju novērst kļūdu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums.

                           —

                           Atbilstoši Komisijas Regulas (EK) Nr. 1907/206 un Regulas (EK) Nr. 340/2008 noteikumiem administratīvie maksājumi esot jāpieskaņo ECHA faktiskajiem kontroles izdevumiem. Par nepieļaujamu ir uzskatāma ECHA prakse uzņēmumiem, kas ir neprecīzi deklarējuši lielumu, uzlikt maksājumus par visu uzņēmumu kontroli.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots vienlīdzības principa pārkāpums.

                           —

                              ECHA, iekasēdama administratīvos maksājumus un noteikdama šo maksājumu apmēru atbilstoši uzņēmuma lielumam, esot pārkāpusi vienlīdzības principu. Ar vienlīdzības principu nesaderīgi esot uzņēmumam, kurš tikai, pamatojoties uz valsts iestādes dalību kapitālā, jākvalificē par lielu, noteikt tādu pašu administratīvu maksājumu kā uzņēmumam, kas ir jākvalificē par lielu, pamatojoties uz savu gada apgrozījumu un savu darbinieku skaitu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota uz apstrīdēto lēmumu pamata izdoto rēķinu spēkā neesamība.

                           —

                              ECHA Lēmuma Nr. SME (2016) 2851 atcelšanas dēļ esot jāatzīst par spēkā neesošiem rēķini, kas bija pamatā ECHA maksājuma prasījumiem. Iekasētās nodevas arī neesot bijis jāmaksā, jo ECHA Lēmuma Nr. SME (2016) 2851 pieņemšanas brīdī un rēķinu izdošanas brīdī prasītājai neesot bijis pienākuma reģistrēties REACH sistēmā.


title: Lieta T-30/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. maija rīkojums – GRE/ITSB – Villiger Söhne (“LIBERTE american blend”)

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/25

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. maija rīkojums – GRE/ITSB – Villiger Söhne (“LIBERTE american blend”)
   (Lieta T-30/13) (1)

   (2015/C 228/33)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta T-712/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. oktobrī – Deutsche Lufthansa/Komisija

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/28

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. oktobrī – Deutsche Lufthansa/Komisija
   (Lieta T-712/16)
   (2016/C 462/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Lufthansa AG (Ķelne, Vācija) (pārstāvis – S. Völcker, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā vai daļēji Komisijas 2016. gada 25. gada Lēmumu C(2016) 4964 final lietā Nr. M.3770 – Lufthansa/Swiss – Komisijas lēmums par Lufthansa lūgumu saņemt daļēju atbrīvojumu no saistībām attiecībā uz maršrutiem Cīrihe–Stokholma un Cīrihe–Varšava;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmums ir jāatceļ, jo tajā, atsakoties pārskatīt un/vai piešķirt atbrīvojumu no noteiktām saistībām, kas uzliktas ar Komisijas 2005. gada 4. jūlija Lēmumu lietā Nr. COMP/M.3770 – Lufthansa/Swiss, ir pieļauta būtiska kļūda novērtējumā, un rezultātā ir pārkāpts samērīguma un tiesiskās paļāvības aizsardzības princips.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmums ir jāatceļ, jo Komisija, rūpīgi un objektīvi neizvērtējot visus lietas apstākļus, ir pārkāpusi labas pārvaldības principu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka lēmums ir jāatceļ, jo Komisija, apejot Regulā Nr. 1/2003 paredzēto administratīvo procedūru, ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.


title: Lieta C-571/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. novembrī iesniedza Hessisches Finanzgericht (Vācija) – Wallenborn Transports SA/Hauptzollamt Gießen

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. novembrī iesniedza Hessisches Finanzgericht (Vācija) – Wallenborn Transports SA/Hauptzollamt Gießen

   (Lieta C-571/15)
   (2016/C 090/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Hessisches Finanzgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Wallenborn Transports SA

      Atbildētāja: Hauptzollamt Gießen

      Prejudiciālie jautājumi

   Pirmais jautājums:
   Vai dalībvalsts PVN tiesību norma, atbilstoši kurai I kontroles tipa brīvās zonas (brīvostas) nav daļa no valsts teritorijas, ir situācija 156. panta izpratnē, kāda tā ir minēta Direktīvas par kopējo PVN sistēmu (1) 61. panta pirmajā daļā un 71. panta 1. punkta pirmajā daļā?
   Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša:
   Otrais jautājums:
   Vai attiecībā uz precēm, kurām uzliek muitas nodevas, saskaņā ar Direktīvas par kopējo PVN sistēmu 71. panta 1. punkta otro daļu nodokļa iekasējamības gadījums iestājas un nodoklis kļūst iekasējams arī brīdī, kad iestājas šo muitas nodevu iekasējamības gadījums un šīs muitas nodevas kļūst iekasējamas, ja muitas nodevu iekasējamības gadījums iestājas un šīs muitas nodevas kļūst iekasējamas I kontroles tipa brīvajā zonā un tās dalībvalsts PVN tiesību normās, kuras teritorijā atrodas brīvā zona, ir paredzēts, ka I kontroles tipa brīvās zonas (brīvostas) nav daļa no valsts teritorijas?
   Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša:
   Trešais jautājums:
   Vai attiecībā uz preci, kas ārējā tranzīta procedūrā, to nenoslēdzot, ir transportēta uz I kontroles tipa brīvo zonu, kurā tā tiek izņemta no muitas uzraudzības, kas atbilstoši Muitas kodeksa (2) 203. panta 1. punktam rada muitas parādu, vienlaicīgi iestājas nodokļa iekasējamības gadījums un nodoklis kļūst iekasējams pēc tam, kad ir iestājies cits rašanās gadījums, proti, atbilstoši Muitas kodeksa 204. panta 1. punkta a) apakšpunktam, jo pirms darbības, ar kuru prece tika izņemta no muitas uzraudzības, tā netika uzrādīta kādai no iekšzemes muitas iestādēm, kuras kompetencē ietilpst brīvā zona, un tranzīta procedūra netika noslēgta?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu; OV L 347, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi; OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta C-417/13: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 28. janvāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ÖBB Personenverkehr AG/Gotthard Starjakob Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 2000/78/EK – Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā – 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts – 6. panta 1. punkts – Diskriminācija vecuma dēļ – Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru atalgojuma noteikšanai pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas pabeigto nodarbinātības laikposmu ņemšana vērā tiek pakārtota termiņu pagarinājumam virzībai karjerā – Pamatojums – Piemērotība paredzētā mērķa sasniegšanai – Iespēja apstrīdēt termiņu pagarinājumu virzībai karjerā

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/5

      Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 28. janvāra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ÖBB Personenverkehr AG/Gotthard Starjakob

      (Lieta C-417/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts - 6. panta 1. punkts - Diskriminācija vecuma dēļ - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru atalgojuma noteikšanai pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas pabeigto nodarbinātības laikposmu ņemšana vērā tiek pakārtota termiņu pagarinājumam virzībai karjerā - Pamatojums - Piemērotība paredzētā mērķa sasniegšanai - Iespēja apstrīdēt termiņu pagarinājumu virzībai karjerā)
      (2015/C 107/06)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ÖBB Personenverkehr AG

         Atbildētājs: Gotthard Starjakob

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Savienības tiesības, it īpaši Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. pants un 6. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu tiesisko regulējumu kā pamatlietā, ar kuru, lai izbeigtu diskrimināciju vecuma dēļ, tiek ņemti vērā nodarbinātības laikposmi pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas, bet kas vienlaicīgi ietver noteikumu, kas patiesībā ir piemērojams vienīgi darbiniekiem, kuri ir šīs diskriminācijas upuri, ar kuru tiek par vienu gadu pagarināts laikposms, kas ir prasīts ierindošanai nākamajā darba samaksas kategorijā katrā no pirmajiem trīs darba samaksas līmeņiem, un ar kuru tādējādi tiek galīgi saglabāta atšķirīga attieksme vecuma dēļ;

                  2)

                  Savienības tiesības, it īpaši Direktīvas 2000/78 16. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir paredzēts izbeigt diskrimināciju vecuma dēļ, nav katrā ziņā jāļauj darbiniekam, kura darba pieredze, kas iegūta pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas, nav tikusi ņemta vērā aprēķinos saistībā ar viņa karjeras virzību, iegūt finansiālu kompensāciju, kura atbilst starpībai starp atalgojumu, kāds viņam būtu bijis, nepastāvot šādai diskriminācijai, un viņa faktiski saņemto atalgojumu. Tomēr tādā gadījumā kā pamatlietā tik ilgi, kamēr netiks pieņemta sistēma, kas novērš diskrimināciju vecuma dēļ atbilstoši Direktīvā 2000/78 paredzētajam, vienlīdzīgas attieksmes atjaunošana prasa, lai darbiniekiem, kuru pieredze kaut vai tikai daļēji ir tikusi iegūta pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas, tiek piešķirtas tādas pašas priekšrocības kā tās, kuras ir baudījuši darbinieki, kuri pēc šī vecuma sasniegšanas ir ieguvuši tāda paša veida un pielīdzināma ilguma pieredzi, ne tikai attiecībā uz nodarbinātības laikposmu pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas vērā ņemšanu, bet arī attiecībā uz virzību atalgojuma skalā;

                  3)

                  Savienības tiesības, it īpaši Direktīvas 2000/78 16. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās neaizliedz to, ka valsts likumdevējs nodarbinātības laikposmu pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas vērā ņemšanas nolūkā paredz pienākumu sadarboties, saskaņā ar kuru darbiniekam ir jāsniedz savam darba devējam pierādījumi par šiem laikposmiem. Tomēr darbinieka atteikums sadarboties tāda valsts tiesiskā regulējuma kā pamatlietā, kurš ietver Direktīvai 2000/78 pretēju diskrimināciju vecuma dēļ, piemērošanas nolūkā, kā arī viņa prasība, kas vērsta uz maksājuma iegūšanu, kura mērķis ir atjaunot vienlīdzīgu attieksmi salīdzinājumā ar darbiniekiem, kuri pēc šī vecuma sasniegšanas ir ieguvuši tāda paša veida un pielīdzināma ilguma pieredzi, nav tiesību ļaunprātīga izmantošana;

                  4)

                  efektivitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā lietā kā pamatlieta tas neaizliedz to, ka valsts tiesībās paredzēts ar Savienības tiesībām pamatotu tiesību noilguma termiņš sākas, pirms ir pasludināts Tiesas spriedums, ar kuru tikusi noskaidrota juridiskā situācija attiecīgajā jomā.

         (1)  OV C 325, 9.11.2013.


               28.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 163/12

         EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 14. janvārī iesniegtā prasība pret Norvēģijas Karalisti
   (Lieta E-7/14)
   (2014/C 163/11)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv tās pārstāvji Xavier Lewis un Gjermund Mathisen, Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium, 2014. gada 14. janvārī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Norvēģiju.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka, paturot spēkā valsts tiesisko regulējumu, kas nosaka, ka Norvēģijas iedzīvotājiem, kuri uz laiku ieved Norvēģijā citā valstī reģistrētu automašīnu, kas iegādāta uz finanšu nomas nosacījumiem, tiek uzlikts pienākums pilnībā maksāt par to reģistrācijas nodokli, bez iespējas, ka attiecīgā persona varētu izmantot tiesības uz atbrīvojumu vai atmaksu, ja automašīnu nav paredzēts pastāvīgi izmantot galvenokārt Norvēģijā, ne arī faktiski to šādā veidā izmantot, Norvēģija nav izpildījusi saistības, kas tai paredzētas EEZ līguma 36. pantā;

               2)

               piespriež Norvēģijas Karalistei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Norvēģijas tiesiskais regulējums nosaka, ka Norvēģijas iedzīvotājiem, kuri uz laiku ieved Norvēģijā citā valstī reģistrētu automašīnu, kas iegādāta uz finanšu nomas nosacījumiem, principā tiek uzlikts pienākums pilnībā maksāt par to reģistrācijas nodokli no brīža, kad automašīnu izmanto Norvēģijā. EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka tas ir pretrunā pakalpojumu brīvas aprites principam. Tā ir pārliecināta, ka Norvēģija līdz šim nav pieņēmusi tiesību aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību EEZ līguma 36. pantam.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde cita starpā pauž viedokli, ka EEZ līguma 36. pants liedz piemērot jebkādu valsts tiesisko regulējumu, kurš bez objektīva iemesla ierobežo pakalpojumu sniedzēja iespēju izmantot minēto brīvību.


title: Lieta F-109/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 22. maija spriedums — AU /Eiropas Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Pensijas — Atlaišanas pabalsts)

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/28

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 22. maija spriedums — AU/Eiropas Komisija
   (Lieta F-109/10) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Pensijas - Atlaišanas pabalsts)
   2012/C 194/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AU (pārstāvis — R. Oehmen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītājam atteikts piešķirt atlaišanas pabalstu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AU sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011, 43. lpp.


title: Lieta F-33/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. maijā — Lebedef /Komisija

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/53

         Prasība, kas celta 2010. gada 19. maijā — Lebedef/Komisija
   (Lieta F-33/10)
   ()
   2010/C 209/83
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasītāja karjeras attīstības ziņojuma par laika posmu no 2005. gada 1. janvāra līdz 2005. gada 31. decembrim, kas tika sagatavots pēc tam, kad Civildienesta tiesa to atcēla ar spriedumu lietā F-36/07, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par laika posmu no 2005. gada 1. janvāra līdz 2005. gada 31. decembrim, kas tika sagatavots pēc tam, kad Civildienesta tiesa to atcēla ar 2008. gada 7. maija spriedumu lietā F-36/07 Lebedef/Komisija;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-50/07: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/24/EK — Farmaceitiskās preces — Tradicionāli lietotas augu izcelsmes zāles — Kopienas kodekss — Cilvēkiem paredzētas zāles — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/10

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-50/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/24/EK - Farmaceitiskās preces - Tradicionāli lietotas augu izcelsmes zāles - Kopienas kodekss - Cilvēkiem paredzētas zāles - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 211/18)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/24/EK, ar kuru attiecībā uz tradicionāli lietotām augu izcelsmes zālēm groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 136, 85. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/24/EK, ar kuru attiecībā uz tradicionāli lietotām augu izcelsmes zālēm groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta C-233/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija 2011. gada 16. maijā iesniedza Siemens Transmission&Distribution SA un Nuova Magrini Galileo SpA

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija 2011. gada 16. maijā iesniedza Siemens Transmission&Distribution SA un Nuova Magrini Galileo SpA

   (Lieta C-233/11 P)
   2011/C 204/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Siemens Transmission&Distribution SA un Nuova Magrini Galileo SpA (pārstāvji — H. Wollmann, F. Urlesberger, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta sprieduma (apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07) 2. punktu tiktāl, ciktāl tiek atcelti Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmuma C(2006) 6762, galīgā redakcija, lietā COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas — 2. panta j) un k) punkts;

               —

               atcelt pārsūdzētā sprieduma 3. punkta pirmo ievilkumu, kā arī apstiprināt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmuma C(2006) 6762, galīgā redakcija, 2. panta j) un k) punktu un attiecībā uz minētā lēmuma 2. pantu tā k) apakšpunktu izteikt tādējādi, ka katrs no kopparādniekiem attiecībā pret saviem solidārajiem kopparādniekiem sedz vienu trešdaļu no summas EUR 4 500 000;

               —

               pakārtoti atcelt pārsūdzētā sprieduma 3. punkta pirmo ievilkumu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               jebkurā gadījumā atcelt pārsūdzētā sprieduma 7. punktu un piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus lietā T-124/07, kā arī šajā tiesvedībā apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa, pārsniedzot prasītāju prasījums, esot arī atcēlusi vienīgi Schneider Electric SA piespriesto naudas sodu un nepieļaujamā veidā to pieskaitījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju kopējam parādam. Šajā sakarā ar pārsūdzēto spriedumu tiek pārkāpti tiesību pamatprincipi. Tādējādi Vispārējā tiesa neesot ievērojusi ultra vires principu un neesot atzinusi LESD 263. pantā netieši ietverto principu, ka neviens nevar celt prasību citas personas labā.
   Turklāt Vispārējā tiesa, pārsniedzot prasītāju prasījumus, esot ietekmējusi pret Schneider Electric SA pieņemtā Komisijas lēmuma juridisko spēku. Šī nepieļaujamā juridiskā spēka neievērošana esot tiesiskās drošības principa pārkāpums.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējām neesot bijusi nodrošināta iespēja paust savu nostāju par būtiskiem Vispārējās tiesas konstatējumiem. Tas ir uzskatāms par Vispārējā tiesā notiekošās tiesvedības trūkumu, jo ar to esot pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības tikt uzklausītām Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta nozīmē.


title: Lieta T-102/08 P: Pirmās instances tiesas 2009. gada 6. oktobra spriedums — Sundholm /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums, izpildot Pirmās instances tiesas spriedumu — 2001./2002. gada novērtējums — Pamatotas prombūtnes — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/43

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 6. oktobra spriedums — Sundholm/Komisija
   (Lieta T-102/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums, izpildot Pirmās instances tiesas spriedumu - 2001./2002. gada novērtējums - Pamatotas prombūtnes - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2009/C 282/82
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
      Asa Sundholm, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid, pārstāvji, kuriem palīdz B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedumu lietā Sundholm/Komisija (F-27/07, Krājuma vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedumu lietā Sundholm/Komisija (F-27/07, Krājumā vēl nav publicēts);

               2)

               atcelt 2006. gada 2. jūnija lēmumu, ar kuru vērtētājs apelācijas instancē pieņēmis Asa Sundholm karjeras attīstības ziņojumu par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

               3)

               pirmajā instancē celto prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus Civildienesta tiesā, kā arī šajā instancē.

      (1)  OV C 107, 26.04.2008.


title: Lieta T-650/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Knus-Galán/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/64

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Knus-Galán/Parlaments
   (Lieta T-650/15)
   (2016/C 048/72)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Minna Knus–Galán (Helsinki, Somija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 14. septembra Lēmumu A(2015) 8551 C, ar ko tika noraidīts prasītājas atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītājas argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta T-319/06: Prasība, kas celta 2006. gada 27. novembrī — Moreira da Fonseca pret ITSB — General Óptica ( GENERAL OPTICA )

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/70

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. novembrī — Moreira da Fonseca pret ITSB — General Óptica (“GENERAL OPTICA”)
   (Lieta T-319/06)
   (2006/C 326/146)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alberto Jorge Moreira da Fonseca L
      da, Santo Tirso (Portugāle) (pārstāvis — M. Oehen Mendes, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: General Óptica SA, Barselona (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 8. augusta lēmumu, kas prasītājai tika paziņots 2006. gada 27. septembrī, atcelšanas procesā Nr. 828C (Lieta Nr. R 944/2005-1) un tā rezultātā atzīt Kopienas preču zīmi Nr. 2 436 798“GENERAL OPTICA”, kas tika pieteikta 2001. gada 5. novembrī un reģistrēta 2002. gada 20. novembrī, par spēkā neesošu, vai, pakārtoti, par atceltu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “GENERAL OPTICA” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē (Optikas pakalpojumi) — Kopienas preču zīme Nr. 2 436 798

      Kopienas preču zīmes īpašniece: General Óptica SA

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: valsts agrāks komercnosaukums “Generalóptica” attiecībā uz optisko ierīču, mērierīču un fotografēšanas iekārtu importu un mazumtirdzniecību

      Anulēšanas nodaļas lēmums: lūgumu atzīt par spēkā neesošu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Citu starpā pārkāpts Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. un 4. punkts, jo starp šiem apzīmējumiem pastāv sajaukšanas iespēja un prasītājas apzīmējumam ir nodrošināta valsts aizsardzība.
   Komisijas Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma pārkāpums, jo ITSB neizpildīja savu pienākumu lūgt prasītājai iesniegt pierādījumus par izvirzīto agrāko izmantošanu.


title: Lieta C-263/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (Augstākās tiesas Senāta (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ainārs Rēdlihs/Valsts ieņēmumu dienests (Sestā PVN direktīva — Direktīva 2006/112/EK — Jēdziens “saimnieciskā darbība” — Kokmateriālu piegāde nolūkā kompensēt vētras radītos zaudējumus — Apgrieztās iekasēšanas procedūra — Nereģistrēšanās ar nodokli apliekamo personu reģistrā — Naudas sods — Samērīguma princips)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/13

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (Augstākās tiesas Senāta (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ainārs Rēdlihs/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-263/11) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Direktīva 2006/112/EK - Jēdziens “saimnieciskā darbība” - Kokmateriālu piegāde nolūkā kompensēt vētras radītos zaudējumus - Apgrieztās iekasēšanas procedūra - Nereģistrēšanās ar nodokli apliekamo personu reģistrā - Naudas sods - Samērīguma princips)
   2012/C 295/21
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ainārs Rēdlihs

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Augstākās tiesas Senāts — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 4. panta un Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 9. panta interpretācija — “Nodokļu maksātāja” un “saimnieciskās darbības” jēdzieni — Kokmateriālu piegāde, ko veikusi fiziska persona, kurai pieder mežs personiskām vajadzībām, lai kompensētu vētras radītos zaudējumus — Valsts pasākuma, ar kuru par nereģistrēšanos ar pievienotās vērtības nodokli apliekamo personu reģistrā noteikts naudas sods parasti maksājamā piemērojamā nodokļa apmērā atkarībā no piegādāto preču vērtības, lai gan attiecīgajai personai nodoklis nebūtu jāmaksā, pat ja tā būtu iekļauta minētajā reģistrā, atbilstība samērīguma principam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2006. gada 19. decembra Direktīvu 2006/138/EK, 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kokmateriālu piegādes, kuras veikusi fiziska persona nolūkā kompensēt nepārvaramas varas gadījuma sekas, iekļaujas materiālā īpašuma izmantošanā, kas ir jākvalificē kā “saimnieciskā darbība” šīs tiesību normas izpratnē, ja minētās piegādes ir veiktas nolūkā gūt no tām ilglaicīgus ienākumus. Valsts tiesai ir jāizvērtē visa informācija lietā, lai noteiktu, vai materiāla īpašuma, piemēram, meža, izmantošana tikusi veikta nolūkā gūt no tās ilglaicīgus ienākumus;

               2)

               Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka nav izslēgts, ka valsts tiesību norma, ar kuru tiek atļauts noteikt naudas sodu parasti maksājamā piemērojamā pievienotās vērtības nodokļa apmērā atkarībā no piegādāto preču vērtības indivīdam, kurš nav izpildījis savu pienākumu reģistrēties ar pievienotās vērtības nodokli apliekamo personu reģistrā un kurš nav šī nodokļa maksātājs, varētu būt pretrunā samērīguma principam. Valsts tiesai ir jāpārliecinās, vai sankcijas apmērs nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu mērķus nodrošināt precīzu nodokļa iekasēšanu un izvairīties no krāpšanās, ņemot vērā lietas apstākļus, tostarp konkrēti noteikto summu un iespējamo krāpšanos vai indivīdam piemērojamo tiesību aktu, kuros ir noteikts sods par reģistrēšanās neveikšanu, apiešanu.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011.


title: Lieta T-558/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 21. novembra spriedums — Atlas /ITSB — Couleurs de Tollens ( “ARTIS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ARTIS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ARTIS” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/36

         Vispārējās tiesas 2012. gada 21. novembra spriedums — Atlas/ITSB — Couleurs de Tollens (“ARTIS”)
   (Lieta T-558/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ARTIS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ARTIS” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 9/63
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Atlas sp. z o.o. (Łódź, Polija) (pārstāvis — R. Rumpel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Couleurs de Tollens (Clichy, Francija) (pārstāvis — J.-G. Monin, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 1253/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Couleurs de Tollens-Agora un Atlas sp. z o.o.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Atlas sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas radušies Couleurs de Tollens saistībā ar procesu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 13, 14.01.2012.


title: Lieta T-162/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. decembra spriedums — Branco pret Komisiju (Eiropas Sociālais fonds (ESF) — Finanšu atbalsta samazināšana — Ārēja piešķiršana — Saprātīgs termiņš)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/34

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. decembra spriedums — Branco pret Komisiju
   (Lieta T-162/04) (1)

   (Eiropas Sociālais fonds (ESF) - Finanšu atbalsta samazināšana - Ārēja piešķiršana - Saprātīgs termiņš)
   (2006/C 331/75)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eugénio Branco, L
      da, Lisabona (Portugāle) (pārstāvis — B. Belchior, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un A. Weimar, pārstāvji)
   Priekšmets
   Komisijas 2003. gada 8. augusta lēmuma, ar ko samazina Eiropas Sociālā fonda (ESF) un tādējādi noraida lūgumu segt ESF tā atbalsta daļu, kas sākotnēji tika apstiprināts darbību programmai 87 03 01 P, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta T-694/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. novembra rīkojums – EREF/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014. – 2020. gadam — Apvienība — Tiešas ietekmes uz biedriem neesamība — Nepieņemamība

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/55

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. novembra rīkojums – EREF/Komisija
   (Lieta T-694/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014. – 2020. gadam - Apvienība - Tiešas ietekmes uz biedriem neesamība - Nepieņemamība)
   (2016/C 038/72)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Renewable Energies Federation (EREF) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – U. Prall, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, K. Herrmann un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2014. gada 28. jūnija paziņojumu “Pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam” (OV C 200, 1. lpp.), ciktāl tas attiecas uz vērtējuma kritērijiem par valsts atbalsta enerģijai no atjaunojamiem energoresursiem saderīgumu ar iekšējo tirgu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               European Renewable Energies Federation (EREF) sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 409, 17.11.2014.


title: Lieta T-741/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. marta spriedums – Hersill/EUIPO – KCI Licensing (“VACUP”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “VACUP” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MINIVAC” un “V.A.C.” — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/15

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. marta spriedums – Hersill/EUIPO – KCI Licensing (“VACUP”)
   (Lieta T-741/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “VACUP” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MINIVAC” un “V.A.C.” - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)
   (2017/C 129/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hersill, SL (Móstoles, Spānija) (pārstāvji – M. Aznar Alonso un P. Koch Moreno, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: KCI Licensing, Inc (San Antonio, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – S. Malynicz, QC)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2014. gada 14. augusta lēmumu lietā R 1520/2013-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp KCI Licensing un Hersill

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2014. gada 14. augusta lēmumu lietā R 1520/2013-2;

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Hersill tiesāšanās izdevumus;

               3)

               KCI Licensing, Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 448, 15.12.2014.


title: Lieta C-204/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 3. februāra spriedumu lietā T-472/07 Enercon GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2010. gada 28. aprīlī iesniedza Enercon GmbH

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 3. februāra spriedumu lietā T-472/07 Enercon GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2010. gada 28. aprīlī iesniedza Enercon GmbH

   (Lieta C-204/10 P)
   2010/C 179/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Enercon GmbH (pārstāvji — J. Mellor, Barrister, R. Böhm, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas spriedumu un atcelt Vispārējās tiesas spriedumu, atcelt Apelāciju ceturtās padomes lēmumu un attiecīgi — Iebildumu nodaļas lēmumu;

               —

               (attiecīgi) nodot šo lietu atpakaļ Birojam otrreizējai iebildumu pārskatīšanai;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, un Birojam atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot atzinusi kļūdas Apelāciju padomes lēmumā, kurš esot bijis pamatots ar prettiesisku Iebildumu nodaļas lēmumu. It īpaši pilnīgi neesot ticis atzīts, ka (a) spriedums lietā Medion
       (1) attiecās uz īpašu situāciju, kurā parasti piemērojamais noteikums, ka vidējais patērētājs parasti uztver preču zīmi kā vispārēju apziņas jēdzienu, esot noraidīts, bet (b) šajā lietā neesot pastāvējuši pietiekami apstākļi, kas attaisnotu šādu īpašu pieeju. Šajā lietā nevienai no agrākas preču zīmes daļām neesot bijusi “neatkarīga atšķirtspējīga nozīme”.
   Turklāt Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka lietā Medion ietvertā principa nepareizas piemērošanas dēļ līdzības novērtējuma agrākā posmā sajaukšanas iespējas visaptverošais vērtējums neesot ticis veikts pienācīgi.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004., 31. lpp.


title: Lieta C-515/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums ( Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “4finance” UAB / Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba , Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos Direktīva 2005/29/EK — Negodīga komercprakse — Pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēma — Patērētāju iespējamās maksāšanas nozīme, lai saņemtu kompensāciju — Jēdziena “maksāšana” interpretācija

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/7

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) –“4finance” UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

   (Lieta C-515/12) (1)

   (Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - Pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēma - Patērētāju iespējamās maksāšanas nozīme, lai saņemtu kompensāciju - Jēdziena “maksāšana” interpretācija)
   2014/C 159/08
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja:“4finance” UAB

      Atbildētāji: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lietuvos vyriausiasis administracinis teiksmas – Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 149, 22. lpp.), I pielikuma 14) punkta interpretācija – Pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēma, kura ļauj patērētājam pēc simboliskas samaksas veikšanas saņemt kompensāciju, kas izriet galvenokārt no citu patērētāju iekļaušanas shēmā, nevis no produktu pārdošanas vai lietošanas – Iemaksas apmēra nozīme, lai shēmu kvalificētu kā pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēmu – Proporcijas apmēra, kādā no jauno patērētāju iemaksām tiek finansētas kompensācijas, nozīme – Prasība, lai šī kompensācija tiktu pilnībā vai galvenokārt finansēta ar jaunu dalībnieku iemaksām

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), I pielikuma 14) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēma ir komercprakse, kas jebkuros apstākļos uzskatāma par negodīgu tikai tad, ja šādā shēmā no patērētāja tiek prasīts finansiāls maksājums, lai vai kāds būtu tā apmērs, par pēdējā minētā iespēju saņemt kompensāciju, kas izriet galvenokārt no citu patērētāju iekļaušanas shēmā, nevis no produktu pārdošanas vai lietošanas.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-451/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. jūlijā – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie/Komisija

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/15

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. jūlijā – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie/Komisija
   (Lieta T-451/17)
   (2017/C 318/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie e.V. (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – R. Stein, P. Friton un H.-J. Prieß, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas paziņojumu ar reģistrācijas numuru BK/abd/ener.c.1(2017)2122195, ciktāl tā 5. lpp. biodegvielas radīto siltumnīcefekta gāzu emisiju aprēķinam tiek noteikts izmantot emisijas vērtību 99,57 g CO2eq uz MJ metanola, kā arī

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: Direktīvas 2009/28/EK (1) pārkāpums, atkāpjoties no noteiktās aprēķina metodes.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka saskaņā ar Direktīvas 2009/28/EK 19. panta 1. punkta b) apakšpunktu ir jāizmanto šīs direktīvas V pielikuma C daļā noteiktā metode, ja emisijas vērtības ir jānosaka, izmantojot faktisko vērtību. Saskaņā ar Direktīvas 2009/28/EK V pielikuma C daļas 13. punktu degvielas izmantojuma emisijas (eu) aprēķina vajadzībām pieņem, ka biodegvielas vai bioloģisko šķidro kurināmo izmantojuma emisija ir nulle. Apstrīdētajā paziņojumā brīvprātīgajām sertificēšanas shēmām, paredzot termiņu, tiekot norādīts uz atšķirīgu aprēķinu, nekā ir noteikts Direktīvas 2009/28/EK V pielikuma C daļas 13. punktā, kas satur arī degvielas izmantojuma emisiju.

                           —

                           Atkāpšanās no Direktīvas 2009/28/EK V pielikuma C daļas 13. punkta esot pretrunā šajā direktīvā paredzētajām procesuālajām prasībām. Direktīvas V pielikumā paredzētās metodes pielāgošanai saskaņā ar šīs direktīvas 19. panta 7. punkta otro teikumu vienmēr ir jānotiek, ievērojot direktīvas 25. panta 4. punktā paredzēto procedūru. Savukārt šajā tiesību normā ir atsauce uz Lēmuma 1999/468/EK (2) 5.a panta 1.–4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu, saskaņā ar kuru ir jāsaņem regulatīvās kontroles komitejas atzinums, kam seko Eiropas Parlamenta un Padomes kontrole. Nedrīkstētu atļaut izvēlēties īstermiņa un neformāla paziņojuma formu.

               2.

               Otrais pamats: Savienības tiesībās paredzētā samērīguma principa, tiesiskās noteiktības principa un tiesiskās paļāvības principa pārkāpums, nosakot sertificēšanas shēmām nesamērīgi īsu pārejas posmu direktīvai neatbilstošas aprēķina metodes ieviešanai līdz 2017. gada 1. septembrim.

                           —

                           Tā kā procesuālie un īstenošanas termiņi esot nesamērīgi īsi, neesot nodrošināta tiesiskā paļāvība.

                           —

                           Tiesiskās noteiktības principa pārkāpums esot skaidrojams ar nepieņemamām īstenošanas grūtībām.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV 2009, L 140, 16. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (OV 1999, L 184, 23. lpp.).


title: Lieta C-31/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/23

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-31/08)
   (2008/C 79/39)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — C. Zadra)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 6. jūnija Direktīvu 2006/51/EK (1), ar ko nolūkā pielāgot tehnikas attīstībai groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/55/EK (2) I pielikumu un Direktīvas 2005/78/EK (3) IV un V pielikumu attiecībā uz prasībām emisijas kontroles pārraudzības sistēmai, kura izmantojama transportlīdzekļos, un izņēmumiem gāzes motoriem, un katrā ziņā neinformējot par to Komisiju, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 3. pants;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas 2006/51/EK transponēšanai beidzās 2006. gada 8. novembrī.

      (1)  OV L 152, 11. lpp.

      (2)  OV L 275, 1. lpp.

      (3)  OV L 313, 1. lpp.


title: Lieta T-262/00: Vispārējās tiesas 2013. gada 22. janvāra rīkojums — La Vigile San Marco /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumi uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots atgūt izmaksāto atbalstu — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji — acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 22. janvāra rīkojums — La Vigile San Marco/Komisija
   (Lieta T-262/00) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumi uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots atgūt izmaksāto atbalstu - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji — acīmredzami juridiski nepamatota)
   2013/C 71/29
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: La Vigile San Marco SpA (Venēcija, Itālija) (pārstāvis — A. Vianello, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — V. Di Bucci, pārstāvis, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Itālijas Republika (pārstāvji — sākotnēji U. Leanza, vēlāk I. Braguglia, vēlāk R. Adam, un visbeidzot I. Bruni, kam palīdz G. Aiello un P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par valsts atbalstu uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā, kas paredzēts Likumā Nr. 30/1997 un Likumā Nr. 206/1995, ar ko ievieš sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumus (OV 2000, L 150, 50. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Komisijas iebildes par nepieņemamību izskatīšanu atlikt līdz lietas izskatīšanai pēc būtības;

               2)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami juridiski nepamatotu;

               3)

               La Vigile San Marco SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 355, 09.12.2000.


title: Lieta C-424/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums ( Curtea de Apel Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Fatorie SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — PVN — Direktīva 2006/112/EK — Apgrieztā iekasēšana — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Nodokļa samaksa pakalpojumu sniedzējam — Obligāto norāžu neesamība — Nepamatoti samaksāts PVN — Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu zaudēšana — Nodokļu neitralitātes princips — Tiesiskās noteiktības princips)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/11

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums (Curtea de Apel Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Fatorie SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

   (Lieta C-424/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - PVN - Direktīva 2006/112/EK - Apgrieztā iekasēšana - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Nodokļa samaksa pakalpojumu sniedzējam - Obligāto norāžu neesamība - Nepamatoti samaksāts PVN - Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu zaudēšana - Nodokļu neitralitātes princips - Tiesiskās noteiktības princips)
   2014/C 93/17
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Oradea

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SC Fatorie SRL

      Atbildētāja: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Curtea de Apel Oradea — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) interpretācija — Tiesību uz PVN atskaitīšanu zaudēšana sakarā ar to, ka rēķinā nav norādīta apgrieztās iekasēšanas sistēmas piemērošana — Tiesiskās noteiktības princips — Lēmums, ar kuru uzlikts pienākums samaksāt kļūdaini atskaitītu PVN summu un nokavējuma procentus, kā arī sodu par kavējumu pēc tam, kad pieņemts neatsaucams atskaitīšanas tiesības atzīstošs lēmums — Nodokļu neitralitātes princips — Trešās personas rēķinā kļūdaini norādīta PVN samaksa — Finanšu iestāžu bezdarbība, lai rēķinā veiktu labojumus, un neiespējamība veikt korekciju a posteriori

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pamatlietas apstākļos Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu un nodokļu neitralitātes princips apgrieztās iekasēšanas sistēmai pakļauta darījuma ietvaros nav pret to, ka pakalpojumu saņēmējam tiek liegtas tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa, kuru tas pakalpojumu sniedzējam nepamatoti ir samaksājis, pamatojoties uz kļūdaini sagatavotu rēķinu, atskaitīšanu tostarp tad, ja šīs kļūdas labojums nav iespējams minētā pakalpojumu sniedzēja maksātnespējas dēļ;

               2)

               tiesiskās noteiktības princips nav pret tādu valsts nodokļu iestāžu administratīvo praksi, kurā noilguma termiņā ir atļauts atkāpties no lēmuma, ar kuru ir atzītas nodokļu maksātāja tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu, pēc jaunas pārbaudes liekot tam samaksāt šo nodokli un kavējuma naudu.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta C-501/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 19. oktobra spriedums (Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EL-EM-2001 Ltd/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Autopārvadājumi — Regula (EK) Nr. 561/2006 — 10. panta 3. punkts — 18. un 19. pants — Vadītājam uzlikts naudas sods — Transporta uzņēmumam noteiktie pasākumi, kas nepieciešami soda izpildei — Transportlīdzekļa aizturēšana

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/2

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 19. oktobra spriedums (Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EL-EM-2001 Ltd/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

   (Lieta C-501/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Autopārvadājumi - Regula (EK) Nr. 561/2006 - 10. panta 3. punkts - 18. un 19. pants - Vadītājam uzlikts naudas sods - Transporta uzņēmumam noteiktie pasākumi, kas nepieciešami soda izpildei - Transportlīdzekļa aizturēšana)
   (2016/C 475/02)
   Tiesvedības valoda r– ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: EL-EM-2001 Ltd

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru aizsardzības pasākuma veidā tiek atļauts aizturēt transporta uzņēmumam piederošu transportlīdzekli situācijā, kurā, pirmkārt, vadītājs, kurš strādā šajā uzņēmumā, vadīja šo transportlīdzekli, pārkāpjot Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā, noteikumus, un, otrkārt, valsts iestāde nav noteikusi minētā uzņēmuma atbildību, jo šāds aizsardzības pasākums neatbilst samērīguma principa prasībām.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta C-2/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour de cassation (Beļģija) 2007. gada 4. janvāra rīkojumu — Paul Abraham , Eugène Dehalleux u.c. pret Région wallonne , Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA , T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA , Société nationale des voies aériennes — Belgocontrol , État belge , Cargo Airlines Ltd

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour de cassation (Beļģija) 2007. gada 4. janvāra rīkojumu — Paul Abraham, Eugène Dehalleux u.c. pret Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes — Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd

   (Lieta C-2/07)
   (2007/C 69/07)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Paul Abraham, Eugène Dehalleux u.c.

      Atbildētāji: Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes — Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai vienošanās, kas saista valsts iestādes ar privātu uzņēmumu un kas parakstīta ar mērķi, lai šis uzņēmums sāktu savu darbību lidostā, kuras skrejceļa garums pārsniedz 2100 m, un kurā precīzi aprakstīti tajā paredzētie īstenojamie infrastruktūras darbi, kas attiecas uz skrejceļa pielāgošanu bez tā pagarināšanas, un [satiksmes] kontroles torņa celtniecība, lai nodrošinātu lielu kravas lidmašīnu lidojumus visu diennakti un 365 dienas gadā, kas paredz gan nakts, gan arī dienas lidojumus, sākot no brīža, kad uzņēmums sāks savu darbību, ir projekts saskaņā ar Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvu 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1), redakcijā, kāda bija piemērojama pirms direktīvu grozīja ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EKK (2)?

               2)

               Vai darbi, kas veikti, mainot esošas lidostas infrastruktūru, lai to piemērotu plānotajam nakts un dienas lidojumu skaita palielinājumam, nepagarinot tās skrejceļu, atbilst tāda projekta jēdzienam, kuram saskaņā ar Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EKK, redakcijā, kāda bija piemērojama pirms direktīvu grozīja ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EKK, 1., 2. un 4. pantu jāveic ietekmes novērtējums?

               3)

               Lai gan Direktīvas 85/337/EKK pielikumos tieši netiek aplūkota plānota lidostas darbības palielināšana, vai dalībvalstij tomēr ir jāņem vērā šis palielinājums, kad tā izskata šīs lidostas infrastruktūrā veikto izmaiņu, kuru mērķis ir nodrošināt šo darbības pieaugumu, iespējamo ietekmi uz vidi?

      (1)  OV L 175, 40. lpp.

      (2)  OV L 73, 5. lpp.


title: Lieta C-148/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 19. oktobra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Parkinson Vereinigung eV/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 34. un 36. pants — Brīva preču aprite — Valsts tiesiskais regulējums — Cilvēkiem paredzētas recepšu zāles — Pārdošana aptiekās — Vienotu cenu noteikšana — Importa kvantitatīvais ierobežojums — Pasākums ar līdzvērtīgu iedarbību — Pamatojums — Cilvēku veselības un dzīvības aizsardzība

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 19. oktobra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Parkinson Vereinigung eV/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

   (Lieta C-148/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 34. un 36. pants - Brīva preču aprite - Valsts tiesiskais regulējums - Cilvēkiem paredzētas recepšu zāles - Pārdošana aptiekās - Vienotu cenu noteikšana - Importa kvantitatīvais ierobežojums - Pasākums ar līdzvērtīgu iedarbību - Pamatojums - Cilvēku veselības un dzīvības aizsardzība)
   (2016/C 475/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Deutsche Parkinson Vereinigung eV

      Atbildētāja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 34. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā ir paredzēta vienotu cenu noteikšana aptiekās tirgotām cilvēkiem paredzētām recepšu zālēm, ir pasākums ar importa kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību šī panta izpratnē, jo šis tiesiskais regulējums galvenokārt skar recepšu zāļu tirdzniecību aptiekās, kas reģistrētas citās dalībvalstīs, nevis šādu zāļu tirdzniecību valsts teritorijā reģistrētās aptiekās;

               2)

               LESD 36. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā ir paredzēta vienotu cenu noteikšana aptiekās tirgotām cilvēkiem paredzētām recepšu zālēm, nevar tikt pamatots ar cilvēku veselības un dzīvības aizsardzību šī panta izpratnē, ciktāl šis tiesiskais regulējums nav piemērots izvirzīto mērķu sasniegšanai.

      (1)  OV C 213, 29.6.2015.


title: Lieta C-485/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. oktobrī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) — Maatschap T. van Oosterom en A. van Oosterom-Boelhouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. oktobrī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) — Maatschap T. van Oosterom en A. van Oosterom-Boelhouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

   (Lieta C-485/12)
   2013/C 26/44
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Maatschap T. van Oosterom en A. van Oosterom-Boelhouwer

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Regulas Nr. 796/2004 (1) 32. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai varētu secināt, ka lauksaimniecības uzņēmuma īpašnieka deklarācija nav pareiza, pārbaudot šo deklarāciju, pamatojoties uz šim mērķim sagatavotiem aerofotouzņēmumiem, iepriekš vienmēr ir jāveic fiziska pārbaude uz vietas?

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 141, 18. lpp.).


title: Lieta T-508/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. jūlijā  – Gas Natural /Komisija

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/55

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. jūlijā – Gas Natural/Komisija
   (Lieta T-508/14)
   2014/C 292/67
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gas Natural SDG, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji – F. Seijo Pérez, R. García Gómez de Zamora un M. Troncoso Ferrer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt atbalstu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir celta par Eiropas Komisijas 2013. gada 17. jūlija lēmumu par noteiktiem finanšu līzinga līgumiem piemērojamo nodokļu režīmu, pazīstamu arī kā “Spānijas finanšu līzinga sistēma” (SA.21233 C/2011 (ex NN/2011, ex CP 137/2006)).
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas jau izklāstīti lietās T-401/14 Duro Felguera/Komisija, T-700/13 Bankia/Komisija un T-500/14 Derivados del Flúor/Komisija.
   Proti, tiek apgalvots, ka, nepierādot apgalvotā atbalsta selektīvumu un ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm, esot pārkāpti LESD 107. un 108. pants; uzskatot saimniecisko interešu apvienības un to ieguldītājus par apgalvotā atbalsta saņēmējiem, esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts un neesot izpildīts pienākums norādīt aktu pamatojumu; apstrīdētajā lēmumā lemjot par starp privāttiesību subjektiem noslēgtu līgumattiecību tiesiskumu, esot pārkāpti LESD 107. un 108. pants un pilnvaru nepareizas izmantošanas aizlieguma princips; turklāt esot pārkāpti arī tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principi un Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. pants.


title: Lieta C-412/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 6. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 6. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-412/07) (1)

   (2008/C 128/59)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta C-75/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Court of Appeal ( Civil Division ) (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 21. februāra rīkojumu — The Queen pēc Christopher Mellor pieteikuma/ Secretary of State for Communities and Local Government

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Court of Appeal (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 21. februāra rīkojumu — The Queen pēc Christopher Mellor pieteikuma/Secretary of State for Communities and Local Government

   (Lieta C-75/08)
   (2008/C 107/31)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (Civil Division)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Christopher Mellor

      Atbildētājs: Secretary of State for Communities and Local Government

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar Padomes Direktīvas 85/337/EEK (1), ar grozījumiem, kas paredzēti direktīvās 97/11/EK (2) un 2003/35/EK (3) (turpmāk tekstā — “Direktīva”) 4. pantu sabiedrisku iemeslu dēļ jārada iespējas noteikt, ka attiecībā uz II pielikuma projektu nav nepieciešams pakļaut projektu vērtējumam atbilstoši Direktīvas 5.-10. pantam?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai šī prasība ir ievērota Secretary of State2006. gada 4. decembra vēstulē?

               3)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir noliedzoša, kāds šajā kontekstā ir pienākuma norādīt pamatojumu apmērs?

      (1)  Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).

      (2)  OV L 73, 5. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.).


title: Lieta C-75/07: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/28/EK — Veterinārās zāles — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/22

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-75/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/28/EK - Veterinārās zāles - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 315/38)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Stromsky)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un R. Loosli-Surrans)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/28/EK, ar kuru groza Direktīvu 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm (OV L 136, 58. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/28/EK, ar kuru groza Direktīvu 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 3. pants;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-506/14: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 26. oktobra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy/Työ- ja elinkeinoministeriö Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā — Direktīva 2003/87/EK — 10.a pants — Bezmaksas kvotu sadales metode — Vienotā starpnozaru korekcijas koeficienta aprēķināšana — Lēmums 2013/448/ES — 4. pants — II pielikums — Spēkā esamība — Vienotā starpnozaru korekcijas koeficienta piemērošana iekārtām nozarēs, kuras pakļautas ievērojamam oglekļa dioksīda pārvirzes riskam — Produkta līmeņatzīmes noteikšana attiecībā uz karsto metālu — Lēmums 2011/278/ES — 10. panta 9. punkts — I pielikums — Spēkā esamība

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/5

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 26. oktobra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy/Työ- ja elinkeinoministeriö

   (Lieta C-506/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Direktīva 2003/87/EK - 10.a pants - Bezmaksas kvotu sadales metode - Vienotā starpnozaru korekcijas koeficienta aprēķināšana - Lēmums 2013/448/ES - 4. pants - II pielikums - Spēkā esamība - Vienotā starpnozaru korekcijas koeficienta piemērošana iekārtām nozarēs, kuras pakļautas ievērojamam oglekļa dioksīda pārvirzes riskam - Produkta līmeņatzīmes noteikšana attiecībā uz karsto metālu - Lēmums 2011/278/ES - 10. panta 9. punkts - I pielikums - Spēkā esamība)
   (2017/C 006/05)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy

      Atbildētājs: Työ- ja elinkeinoministeriö

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               trešā un ceturtā jautājuma pārbaudē nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmuma 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK, 15. panta 3. punkta spēkā esamību;

               2)

               sestā jautājuma izskatīšanā nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Lēmuma 2011/278 I pielikuma spēkā esamību;

               3)

               piektā jautājuma izskatīšanā nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Lēmuma 2011/278 10. panta 9. punkta pirmās daļas spēkā esamību;

               4)

               Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmuma 2013/448/ES par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu 4. pants un II pielikums nav spēkā;

               5)

               konstatējuma par Lēmuma 2013/448 4. panta un II pielikuma spēkā neesamību iedarbība laikā ir jāierobežo, pirmkārt, tā, ka šis konstatējums rada tiesiskas sekas ne agrāk kā desmit mēnešus pēc 2016. gada 28. aprīļa sprieduma Borealis Polyolefine u.c. (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 un no C-391/14 līdz C-393/14, EU:C:2016:311) pasludināšanas, lai ļautu Komisijai noteikt vajadzīgos pasākumus, un, otrkārt, ka pasākumi, kas līdz tam noteikti, pamatojoties uz šīm par spēkā neesošām atzītajām tiesību normām, nebūtu apstrīdami.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015.