title: Lieta T-527/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. jūlijā – Rosenich/ ITSB

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/25

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. jūlijā – Rosenich/ITSB
   (Lieta T-527/14)
   (2014/C 462/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Paul Rosenich (Triesenberg, Lihtenšteina) (pārstāvji: A. von Mühlendahl un C. Eckhartt, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 29. aprīļa lēmumu lietā R 2063/2012-4;

               —

               atcelt ITSB galvenās nodaļas “Pamatdarbības atbalsts” direktora 2012. gada 7. septembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja pieteikums iekļaut viņu atbildētāja birojā pielaisto pārstāvju sarakstā, par ko prasītājs 2012. gada 7. novembrī ir iesniedzis sūdzību;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti:

   Lai pamatotu prasību, prasītājs norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu tiekot pārkāpts Regulas Nr. 207/2009 93. pants, aplūkojot to kopsakarā ar pakalpojumu sniegšanas brīvību Eiropas Ekonomikas zonā, kas esot nodrošināta ar Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, jo ar to tiekot apstiprināts atteikums iekļaut viņu ITSB pielaisto profesionālo pārstāvju sarakstā, lai gan viņa uzņēmējdarbības vieta, kaut arī tā neatrodas ES dalībvalstī, atrodas citā EEZ valstī.


title: Lieta T-187/11: Prasība, kas celta 2011. gada 30. martā — Trabelsi u.c./Padome

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 30. martā — Trabelsi u.c./Padome
   (Lieta T-187/11)
   2011/C 152/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Mohamed Trabelsi (Parīze, Francija), Ines Lejri (Parīze), Moncef Trabelsi (Parīze), Selima Trabelsi (Parīze) un Tarek Trabelsi (Parīze) (pārstāvis — A. Metzker, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Padomes 2011. gada 4. februāra apstrīdēto lēmumu;

               —

               svītrot no saraksta personu “Mohamed TRABELSI”;

               —

               svītrot no saraksta personu “INES LEJRI”;

               —

               svītrot no saraksta Mohamed TRABELSI māti;

               —

               svītrot attiecībā uz Mohamed TRABELSI norādīto adresi;

               —

               piešķirt TRABELSI kungam un kundzei tiesības saņemt atbildi;

               —

               piešķirt Tarek TRABELSI aizsardzību, ņemot vērā viņa invaliditāti;

               —

               pieprasīt Eiropas Savienības Padomei pārskatīt savu lēmumu un ievērot nevainīguma prezumpciju;

               —

               atcelt Eiropas Savienības Padomes pieņemto lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei izmaksāt M. TRABELSI zaudējumu atlīdzību EUR 150 000 apmērā par nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest Savienībai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus EUR 25 000 apmērā;

               —

               piespriest valstij atlīdzināt neatgūstamās izmaksas, kuru apmēru ir pienākums noteikt tiesai, pamatojoties uz CJA L 761-1. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz apstrīdētā lēmuma ārējo nelikumību, kas izriet no pilnvaru nepareizas izmantošanas un nevainīguma prezumpcijas, likumpārkāpumu un sodu tiesiskuma, non bis in idem, sacīkstes, kā arī lietas taisnīgas izskatīšanas principu pārkāpuma.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz apstrīdētā lēmuma iekšējo nelikumību, kas izriet no tiesību uz īpašumu, kā arī cilvēka cieņas un vienlīdzības principu pārkāpuma, TRABELSI brīvību pārkāpuma, personiskās dzīves aizskāruma un diskriminācijas, kas vērsta pret bērnu invalīdu.


title: Lieta C-21/12 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 17. janvāra rīkojums — Abbott Laboratories /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdisks apzīmējums “RESTORE” — Reģistrācijas atteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Tiesības tikt uzklausītam — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 75. panta otrais teikums — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/7

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 17. janvāra rīkojums — Abbott Laboratories/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-21/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdisks apzīmējums “RESTORE” - Reģistrācijas atteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Tiesības tikt uzklausītam - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 75. panta otrais teikums - Vienlīdzīga attieksme)
   2013/C 108/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Abbott Laboratories (pārstāvis — R. Niebel, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Walicka)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 15. novembra spriedumu lietā T-363/10 Abbott Laboratories/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasītāja prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 9. jūnija lēmumu lietā R 1560/2009-1 par pieteikumu vārdisku apzīmējumu “RESTORE” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta, kā arī 75. pārkāpums — Vārdiska apzīmējuma “RESTORE” atšķirtspēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Abbott Laboratories atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012


title: Lieta T-132/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. februārī – Albis Plastic /ITSB – IQAP Masterbatch Group  ( “ALCOLOR” )

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/53

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. februārī – Albis Plastic/ITSB – IQAP Masterbatch Group (“ALCOLOR”)
   (Lieta T-132/14)
   2014/C 135/69
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Albis Plastic GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – C. Klawitter, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: IQAP Masterbatch Group, SL (Masíes de Roda, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 3. decembra lēmumu lietā R 1015/2012–2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “ALCOLOR” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 3 073 889

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: IQAP Masterbatch Group, SL

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: valsts grafiska preču zīme, kas satur vārdisku elementu “ALCOLOR”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 2. klasē, kā arī uzņēmuma nosaukums “ALCOLOR”, kas tika izmantots komercdarbībā Spānijā attiecība uz “krāsvielām”

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un lietu nodot atpakaļ izskatīšanai Anulēšanas nodaļā

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta un attiecīgo īstenošanas noteikumu pārkāpums


title: Lieta T-407/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. jūnijā – Gres La Sagra /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/53

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. jūnijā – Gres La Sagra/Komisija
   (Lieta T-407/14)
   2014/C 253/69
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gres La Sagra, SL (Alameda de la Sagra (Toledo), Spānija) (pārstāvis – A. López Gómez, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu,

               —

               pakārtoti, atcelt lēmumu, ar kuru viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma (turpmāk tekstā –“SFLS”), tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt, pārkāpjot ES vispārējos tiesību principus,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-401/14 Duro Felguera SA/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta T-40/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. janvārī – Electrabel and Dunamenti Erőmű /Komisija

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. janvārī – Electrabel and Dunamenti Erőmű/Komisija
   (Lieta T-40/14)
   2014/C 112/58
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Electrabel (Brisele, Beļģija) un Dunamenti Erőmű Zrt. (Százhalombatta, Ungārija) (pārstāvis – J. Philippe, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               nospriest, ka Eiropas Komisijai ir ārpuslīgumiskā atbildība par prettiesisku 2008. gada 4. jūnija Lēmuma 2009/609/EK par valsts atbalstu C 41/2005 (OV 2009, L 225, 53. lpp.) (turpmāk tekstā – “EPL lēmums”) pieņemšanu;

               —

               piespriest Komisijai pilnībā un solidāri ar atbildētājiem atlīdzināt zaudējumus, kas tiem nodarīti, pirms termiņa un kļūdaini pārtraucot 1995. gada 10. oktobra elektroenerģijas pirkuma līgumu (“EPL”) starp Magyar Villamos Művek (“MVM”), valstij piederošu vairumtirgotāju, un Dunamenti, elektroenerģijas ražotāju, piemērojot 2008. gada 4. jūnija Lēmumu 2009/609/EK par valsts atbalstu C 41/2005, un kuri ir vismaz 250 miljonu euro apmērā, šo summu atjaunojot un grozot, ņemot vērā vēlāk pieejamos datus;

               —

               piespriest samaksāt procentus par iepriekš minēto zaudējumu atlīdzības summu no sprieduma dienas, ar kuru piespriež maksāt zaudējumus šajā lietā, atbilstoši likmei 8 % gadā, vai saskaņā ar tādu likmi, kādu Vispārējā tiesa noteiks, izmantojot savu novērtējuma brīvību, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka EPL lēmums ir acīmredzami kļūdains. Prasītāji apgalvo, ka EPL lēmums (par kuru šobrīd ir iesniegta prasība Vispārējā tiesā lietā T-179/09) nav spēkā daudzu nopietnu kļūdu dēļ, kuras nav saderīgas ar iestādes, kas nodrošina konkurences normu piemērošanu, parasto rīcību un kurai tādēļ rodas ES atbildība, ņemot vērā, ka:

                           —

                           EPL lēmumā ietvertie dati skaidri parāda, ka ar EPL netika piešķirtas nekādas ekonomiskas priekšrocības;

                           —

                           EPL ietilpa Dunamenti privatizācijas paketē un bija pat agrāks par to, tādējādi tas tika novērtēts atbilstoši Electrabel samaksātai cenai, bet Komisija atteicās to ņemt vērā, tādējādi acīmredzot pārkāpjot ES tiesības;

                           —

                           atgūšanas rīkojums saistībā ar EPL lēmumu ir tik kļūdains, ka ar vispārpazīstama ekonomista veiktiem aprēķiniem tika konstatēts, ka rezultātā ir radies negatīvs valsts atbalsts, kas nozīmē, ka atbalsta nav bijis vispār.

                     Prasītājas apgalvo, ka šādas būtiskas kļūdas prima facie nevar izskaidrot ar lietas sarežģītību vai ar ierobežojošiem mērķiem, kuri Komisijai ir jāievēro, veicot valsts atbalstu pārbaudi. Drīzāk šīs kļūdas lielākoties ir radušās Komisijas atteikuma dēļ izvērtēt EPL individuāli, un tās ir skaidrs pierādījums nopietnai Komisijas novērtēšanas brīvībai noteikto robežu neievērošanai.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītājas ir cietušas faktiskus zaudējumus sakarā ar EPL pirmstermiņa izbeigšanu. Komisijas prettiesiskas rīcības dēļ EPL tika izbeigts pirms tā līgumiskā termiņa beigām. Prasītājas apgalvo, ka šīs pirmstermiņa izbeigšanas dēļ viņiem radās būtiski zaudējumi un ka šie zaudējumi, kurus šajā stadijā nevar precīzi aprēķināt, pārsniedz 250 miljonus euro.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pastāv tieša cēloņsakarība starp Komisijas prettiesisko rīcību un prasītājām nodarīto zaudējumu. Prasītājas apgalvo, ka, ja Komisijas rīcība būtu bijusi atbilstoša ES tiesībām, EPL netiktu izbeigts pirms termiņa, tādējādi novēršot zaudējumu rašanos prasītājām kļūdaina EPL lēmuma rezultātā.


title: Lieta C-105/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 16. oktobra rīkojumu lietā T-327/13 Mallis un Malli/Komisija un Eiropas Centrālā banka 2015. gada 4. martā iesniedza Konstantinos Mallis un Elli Konstantinou Malli

text:
               1.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 16. oktobra rīkojumu lietā T-327/13 Mallis un Malli/Komisija un Eiropas Centrālā banka 2015. gada 4. martā iesniedza Konstantinos Mallis un Elli Konstantinou Malli

   (Lieta C-105/15 P)
   (2015/C 178/02)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Konstantinos Mallis un Elli Konstantinou Malli (pārstāvji – E. Efstathiou, K. Efstathiou un K. Liasidou, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas secinājumu, ka iebilde par nepieņemamību ir apmierināma, un, it īpaši, secinājumu, ka “Eurogrupas paziņojums [..] nevar tikt uzskatīts par [tiesību] aktu, kas rada tiesiskas sekas trešajām personām” un līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzējiem, un ka ar apstrīdēto paziņojumu Eurogrupa “ļoti vispārīgi atsaucās uz pārskatu par atsevišķiem pasākumiem, par kuriem politiski bija panākta vienošanās ar Kipras Republiku”;

               —

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu, ciktāl par vainīgu noguldījumu vērtības samazināšanā ir atzīta Kipras Republika, neinkriminējot nedz Eurogrupai, nedz atbildētājām, ka tās pašas vai ar Eurogrupas starpniecību būtu vainojamas kādā rīcībā, tiesību akta vai lēmuma pieņemšanā;

               —

               atcelt rīkojumu piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji savas apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza četrus pamatus. Proti:

               1)

               pārsūdzētajā rīkojumā ir nepietiekami norādīts pamatojums, un tas ir pieņemts, pamatojoties uz kļūdainu faktu un tiesību interpretāciju jautājumā par iestādi, kura patiesībā pieņēmusi lēmumu par “bail in” noguldījumu vērtības samazināšanu;

               2)

               pārsūdzētais rīkojums ir pieņemts, pārkāpjot vispārējos tiesību principus, jo Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā faktu, ka apstrīdētais Eurogrupas lēmums neatkarīgi no veida vai formas, kādā tas ir pieņemts, izskatāmajā lietā ir ar prasību atcelt tiesību aktu apstrīdams tiesību akts;

               3)

               pārsūdzētais rīkojums ir kļūdains, jo, rīkojumu pieņemot, Vispārējā tiesa, neesot izvērtējusi juridisko vai faktisko saikni starp Eiropas Komisiju, Eiropas Centrālo banku un Eurogrupu, nedz arī izvērtējusi to, vai, pamatojoties uz tiesiskās cēloņsakarības [Legal Causation] principu un faktiski atbildīgās personas kritēriju, par Eurogrupas tiesību aktu autorēm uzskatāmas Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija, kurām arī būtu bijis jārīkojas atbilstoši Līgumam un Eiropas Savienības protokoliem, kā arī saskaņā ar sekundārajām un atvasinātajām tiesībām.
               Līdz ar to Vispārējā tiesa nav izvērtējusi apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentu un iebildumu būtību un tādējādi prasību atcelt tiesību aktu ir noraidījusi kļūdaini;

               4)

               ja šī apelācijas sūdzība tiktu apmierināta, apelācijas sūdzības iesniedzējiem nav piespriežams atlīdzināt nedz šajā tiesvedībā, nedz tiesvedībā pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-363/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūnijā  – Secolux /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūnijā – Secolux/Komisija
   (Lieta T-363/14)
   2014/C 253/61
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Luksemburga) (pārstāvis – N. Prüm-Carré, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Ģenerālsekretāres 2014. gada 1. un 14. aprīļa lēmumus par atteikumu sniegt piekļuvi visiem dokumentiem, kuri attiecas uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras Nr. 02/2013/01L “Drošības pārbaudes” 1. daļu, un it īpaši izvēlētā pretendenta piedāvājumam, cenrāžiem un šī piedāvājuma novērtējuma ziņojumam, kā arī ar konkursa uzvarētāju noslēgtajam pakalpojumu sniegšanas līgumam;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav sniegta atbilde uz lūgumu darīt zināmus visus dokumentus, kuri attiecas uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, ciktāl lūgumi sniegt piekļuvi dokumentiem esot izpildīti vienīgi attiecībā uz novērtējuma ziņojumu, izvēlētā pretendenta piedāvājumu, cenrāžiem un ar konkursa uzvarētāju noslēgto pakalpojumu sniegšanas līgumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta normu pārkāpums.

                           —

                           Piekļuves dokumentiem atteikums, pamatojoties uz kaitējumu personu privātajai dzīvei un neaizskaramībai Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, neesot leģitīms iemesls, jo esot bijis iespējams publiskot anonimizētu dokumenta versiju.

                           —

                           Izņēmuma par komerciālo interešu aizsardzību piemērošana Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmā ievilkuma izpratnē neesot pamatota, jo novērtējuma ziņojumā un cenrādī neesot ietverta nekāda veida informācija par tehniskajiem vai cilvēku veiktiem paņēmieniem un tajā neatklājoties nekāda veida zinātība vai īpašas tehniskas detaļas.

                           —

                           Netiekot kaitēts lēmumu pieņemšanai Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta izpratnē, ciktāl i) lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu jau esot pieņemts un lēmums par atteikumu piekļuvei esot pieņemts vienlaikus ar līguma par pakalpojumu sniegšanu parakstīšanu ar izvēlēto pretendentu, ii) pieprasītie dokumenti neesot arī viedoklis Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta otrās daļas izpratnē un arī tādēļ, ka katrā ziņā šādu dokumentu izpaušana nevar kaitēt lēmumu pieņemšanai Komisijā.

                           —

                           Pastāvot sevišķas sabiedrības intereses, proti, pārskatāmības princips budžeta izpildes jomā.

                           —

                           Neesot pierādīts, ka neesot bijusi iespējama daļēja dokumentu publiskošana Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta izpratnē.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pieņemtajos lēmumos neesot norādīts īstens pamatojums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-366/13: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 20. aprīļa spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Profit Investment SIM SpA, likvidācijas procesā/Stefano Ossi u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EK) Nr. 44/2001 – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – “Nesavienojamu nolēmumu” jēdziens – Prasības pret vairākiem atbildētājiem, kuru domicils ir dažādās dalībvalstīs, kam nav viens un tas pats priekšmets – Jurisdikcijas piešķiršanas nosacījumi – Jurisdikcijas piešķiršanas klauzula – “Lietu, kas attiecas uz līgumiem,” jēdziens – Spēkā esošas līgumiskās saiknes neesamības pārbaude

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/3

      Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 20. aprīļa spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Profit Investment SIM SpA, likvidācijas procesā/Stefano Ossi u.c.
      (Lieta C-366/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - “Nesavienojamu nolēmumu” jēdziens - Prasības pret vairākiem atbildētājiem, kuru domicils ir dažādās dalībvalstīs, kam nav viens un tas pats priekšmets - Jurisdikcijas piešķiršanas nosacījumi - Jurisdikcijas piešķiršanas klauzula - “Lietu, kas attiecas uz līgumiem,” jēdziens - Spēkā esošas līgumiskās saiknes neesamības pārbaude)
      (2016/C 211/03)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Profit Investment SIM SpA, likvidācijas procesā

         Atbildētāji: Stefano Ossi, Commerzbank Brand Dresdner Bank AG, Andrea Mirone, Eugenio Magli, Francesco Redi, Profit Holding SpA, likvidācijas procesā, Redi & Partners Ltd, Enrico Fiore, E3 SA

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 23. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                              —

                              Regulas Nr. 44/2001 23. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteiktā rakstveida formas prasība ir izpildīta tikai tad, ja, iekļaujot jurisdikcijas piešķiršanas klauzulu obligāciju emisijas prospektā un emitējot vērtspapīrus primārajā tirgū, pušu parakstītajā līgumā ir minēta piekrišana šai klauzulai vai arī ietverta nepārprotama atsauce uz šo prospektu;

                              —

                              jurisdikcijas noteikšanas klauzula, kas ir obligāciju emisijas prospektā, ko sagatavojis attiecīgo vērtspapīru emitents, var tikt attiecināta uz trešo personu, kas ir iegādājusies šos vērtspapīrus no finanšu starpnieka, ja tiek pierādīts, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, pirmkārt, ka šī klauzula ir spēkā attiecībās starp šo emitentu un šo finanšu starpnieku, otrkārt, ka šī trešā persona, sekundārajā tirgū parakstoties uz šiem vērtspapīriem, pārņēma šī starpnieka tiesības un pienākumus atbilstoši piemērojamām valsts tiesībām un, visbeidzot, ka attiecīgajai trešajai personai bija iespēja uzzināt par prospektu, kurā ir šī klauzula, un

                              —

                              jurisdikcijas noteikšanas klauzulas iekļaušana obligāciju emisijas prospektā var tikt uzskatīta par starptautiskās tirdzniecības praksē pieņemtu formu Regulas Nr. 44/2001 23. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ļaujot prezumēt puses, uz kuru tā ir attiecināta, piekrišanu, ja it īpaši ir pierādīts, kas ir jāpārbauda valsts tiesai, pirmkārt, ka, noslēdzot šāda veida līgumus, komersanti plaši un regulāri šādi rīkojas un, otrkārt, ka līgumslēdzējām pusēm agrāk ir bijušas tirdzniecības attiecības savā starpā vai ar citām līgumslēdzējām pusēm, kas darbojas attiecīgajā nozarē, vai arī ka attiecīgā rīcība ir pietiekami labi pazīstama, lai tā varētu tikt uzskatīta par konsolidētu praksi;

                  2)

                  Regulas Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darbības, lai panāktu līguma atcelšanu un atbilstoši šim līgumam nepamatoti samaksāto summu atgūšanu, ietilpst “lietās, kas attiecas uz līgumiem”, šīs normas izpratnē;

                  3)

                  Regulas Nr. 44/2001 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja ir divas prasības, kuras celtas pret vairākiem atbildētājiem, kurām ir atšķirīgs priekšmets un pamats un kuras nav savstarpēji pakārtotas vai nesaderīgas, nepietiek ar to, ka, atzīstot vienu no tām par pamatotu, tas varētu ietekmēt to tiesību apjomu, kuru aizsardzība tiek prasīta otrajā prasībā, lai rastos nesavienojamu spriedumu risks šīs normas izpratnē.

         (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-511/06 P: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 9. jūlija spriedums — Archer Daniels Midland Co. /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Citronskābes tirgus — Naudas soda apmēra noteikšana — Vadošā loma — Tiesības uz aizstāvību — Pierādījumi, kas iegūti procedūrā, kura īstenota trešā valstī — Konkrētā tirgus noteikšana — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 9. jūlija spriedums — Archer Daniels Midland Co./Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-511/06 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Citronskābes tirgus - Naudas soda apmēra noteikšana - Vadošā loma - Tiesības uz aizstāvību - Pierādījumi, kas iegūti procedūrā, kura īstenota trešā valstī - Konkrētā tirgus noteikšana - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2009/C 205/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Archer Daniels Midland Co. (pārstāvji — K. O. Lencs [C. O. Lenz], Rechtsanwalt, L. Martina Aledži [L. Martin Alegi], Solicitor, E. Bačelors [E. Batchelor] un M. Garsija [M. Garcia], Solicitors)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bukē [A. Bouquet] un K. Lūiss [X. Lewis])

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-59/02 Archer Daniels Midland Co. pret Eiropas Kopienu Komisiju, kurā Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2001. gada 5. decembra Lēmumu C(2001) 3923 (galīgā redakcija) par EK līguma 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/E-1/36.604 — Citronskābe), kas attiecās uz aizliegtu vienošanos citronskābes tirgū, un, pakāroti, prasība samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-59/02 Archer Daniels Midland/Komisija tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīts Archer Daniels Midland Co. pamats, kas attiecas uz tā tiesību uz aizstāvību pārkāpumu administratīvajā procedūrā, kurā tika pieņemts Komisijas 2001. gada 5. decembra Lēmums 2002/742/EK par procedūru atbilstoši EK līguma 81. pantam un EEZ līguma 53. pantam (Lieta COMP/E-1/36.604 — Citronskābe), jo Eiropas Kopienu Komisija tam nedeva iespēju aizstāvēt savas tiesības saistībā ar faktiem, kurus tā ņēmusi vērā, lai Archer Daniels Midland Co. atzītu par aizliegtas vienošanās vadītāju;

               2)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā Archer Daniels Midland/Komisija tiktāl, ciktāl ar to kā neatbilstošs ir noraidīts Archer Daniels Midland Co. pamats, kas attiecas uz to, ka Eiropas Kopienu Komisija ir kļūdaini piemērojusi Komisijas 1996. gada 18. jūlija paziņojuma par naudas sodu neuzlikšanu vai to apmēra samazināšanu lietās, kas skar aizliegtas vienošanās, B iedaļas b) punktu;

               3)

               atcelt Lēmuma 2002/742/EK 3. pantu tiktāl, ciktāl tajā naudas soda apmērs Archer Daniels Midland Co. ir noteikts 39,69 miljonu euro apmērā;

               4)

               naudas soda apmērs, kas jāmaksā Archer Daniels Midland Co. saistībā ar pārkāpumu, kas konstatēts Lēmuma 2002/742/EK, kurš daļēji atcelts ar Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-59/02 Archer Daniels Midland/Komisija, 1. pantā, ir 29,4 miljoni euro;

               5)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               6)

               Archer Daniels Midland Co. sedz trīs ceturtdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar tiesvedību Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā, kā arī sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar apelācijas tiesvedību;

               7)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina vienu ceturtdaļu no Archer Daniels Midland Co. tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar tiesvedību Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā, kā arī pusi no Archer Daniels Midland Co. tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar apelācijas tiesvedību.

      (1)  OV C 56, 10.03.2007.


title: Lieta C-564/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-489/12 Planet /Komisija 2013. gada 31. oktobrī iesniedza Planet A. E., Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (Atēnas, Grieķija)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-489/12 Planet/Komisija 2013. gada 31. oktobrī iesniedza Planet A. E., Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (Atēnas, Grieķija)
   (Lieta C-564/13 P)
   2014/C 9/33
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Planet A. E., Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — B. Christianos, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-489/12;

               —

               nosūtīt lietu Vispārējai tiesai jauna nolēmuma pieņemšanai pēc būtības;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējās tiesas 2013. gada 9. septembrī pieņemtajā rīkojumā lietā T-489/12 ir ietverti juridiski novērtējumi, ar kuriem tiek pārkāptas Eiropas Savienības tiesību normas; apelācijas sūdzības iesniedzējas apelācijas sūdzība ir vērsta pret šiem juridiskajiem novērtējumiem.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka apstrīdētais rīkojums ir jāatceļ, jo tiesa esot kļūdaini interpretējusi un nepareizi piemērojusi Eiropas Savienības tiesības attiecībā uz Savienības tiesībās pieprasīto interesi celt prasību, lai celtu deklaratīvu prasību, kas ļauj atzīt līgumisko atbildību, kā arī par jautājumu, vai šī interese celt prasību ir jau radusies un vai tā ir aktuāla.


title: Lieta T-493/15 P: Vispārējās tiesas 2016. gada 27. oktobra spriedums – Komisija/CX Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Atstādināšana no amata — Tiesības tikt uzklausītam — Civildienesta noteikumu IX pielikuma 22. pants — Kļūdas tiesību piemērošanā — Pierādījumu sagrozīšana — Nepilnīga faktu un pierādījumu pārbaude

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/20

         Vispārējās tiesas 2016. gada 27. oktobra spriedums – Komisija/CX

   (Lieta T-493/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Atstādināšana no amata - Tiesības tikt uzklausītam - Civildienesta noteikumu IX pielikuma 22. pants - Kļūdas tiesību piemērošanā - Pierādījumu sagrozīšana - Nepilnīga faktu un pierādījumu pārbaude)
   (2016/C 462/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Ehrbar un F. Simonetti)

      Otrs lietas dalībnieks: CX (Enghien, Beļģija) (pārstāvis – É. Boigelot, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 18. jūnija spriedumu lietā CX/Komisija (F-5/14, EU:F:2015:61), kurā ir lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 18. jūnija spriedumu lietā CX/Komisija (F-5/14, EU:F:2015:61) atcelt;

               2)

               lietu nosūtīt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas palātai, kas nav tā, kura izskatīja šo apelācijas sūdzību;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Lieta T-182/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. jūlija spriedums – Moallem Insurance /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda vērtējumā

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/42

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. jūlija spriedums – Moallem Insurance/Padome
   (Lieta T-182/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā)
   2014/C 292/51
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Moallem Insurance Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – D. Luff, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. Vitro un M. Bishop)

      Priekšmets

   Pirmām kārtām, prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 356, 71. lpp.), ciktāl ar to prasītājas nosaukums ir iekļauts Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), II pielikumā minētajā sarakstā, un, otrkārt, Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 356, 55. lpp.), ciktāl ar to prasītājas nosaukums ir iekļauts Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) IX pielikumā minētajā sarakstā, kā arī, otrām kārtām, prasība atzīt Lēmuma 2010/413 12. pantu un Regulas Nr. 267/2012 35. pantu par nepiemērojamu prasītājai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, ciktāl ar to Moallem Insurance nosaukums ir iekļauts Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, II pielikumā minētajā sarakstā;

               2)

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, ciktāl ar to Moallem Insurance Co. nosaukums ir iekļauts Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu IX pielikumā minētajā sarakstā;

               3)

               Lēmums 2012/829 un Īstenošanas regula Nr. 1264/2012 attiecībā uz Moallem Insurance saglabā savu iedarbību no to stāšanās spēkā līdz apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņa beigām, kas paredzēts Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. panta pirmajā daļā, vai, ja šajā laikā tiek iesniegta apelācijas sūdzība, līdz apelācijas sūdzības noraidīšanai;

               4)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Moallem Insurance tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 164, 8.6.2013.


title: Lieta C-189/09: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 29. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/24/EK — Privātās dzīves aizsardzība — Datu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu, saglabāšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/8

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 29. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-189/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/24/EK - Privātās dzīves aizsardzība - Datu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu, saglabāšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2010/C 246/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Balta un B. Schöfer)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — E. Riedl)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību aktu nepieņemšana vai nepaziņošana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK (OV L 105, 54. lpp.) prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK prasības, Austrijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: Lieta C-592/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. novembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. novembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute

   (Lieta C-592/15)
   (2016/C 027/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Atbildētājs: British Film Institute

      Prejudiciālie jautājumi

               i.

               Vai Sestās direktīvas (1) 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunkta noteikumi, jo īpaši vārdi “daži kultūras pakalpojumi”, ir pietiekami skaidri un precīzi tā, ka 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunktam ir tieša iedarbība, līdz ar to no nodokļa ir atbrīvoti tādi publisko tiesību subjektu vai citu atzīto kultūras organizāciju sniegti kultūras pakalpojumi kā atbildētāja sniegtie pakalpojumi pamatlietā, ja nav valsts transponējošo tiesību aktu?

               ii.

               Vai Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunkta noteikumi, jo īpaši vārdi “daži kultūras pakalpojumi”, pieļauj dalībvalstīm jebkādu rīcības brīvību to piemērošanā, izmantojot transponējošos tiesību aktus, un, ja tā, tad kādu rīcības brīvību?

               iii.

               Vai Galvenās PVN direktīvas (2) 132. panta 1. punkta n) apakšpunktam ir piemērojami tādi paši secinājumi kā iepriekš minētie?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, OV L 145, 1. lpp..

      (2)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, OV L 347, 1. lpp..


title: Lieta T-54/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. septembra spriedums – Goldfish u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas un Nīderlandes Ziemeļjūras garneļu tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un pārdošanas apjomu sadale — Pierādījumu pieņemamība — Slepenu telefonsarunu ierakstu kā pierādījumu izmantošana — Maksātspējas vērtējums — Neierobežota kompetence

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/24

         Vispārējās tiesas 2016. gada 8. septembra spriedums – Goldfish u.c./Komisija
   (Lieta T-54/14) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas un Nīderlandes Ziemeļjūras garneļu tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un pārdošanas apjomu sadale - Pierādījumu pieņemamība - Slepenu telefonsarunu ierakstu kā pierādījumu izmantošana - Maksātspējas vērtējums - Neierobežota kompetence)
   (2016/C 392/28)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Goldfish BV (Zautkampa, Nīderlande), Heiploeg BV (Zautkampa), Heiploeg Beheer BV (Zautkampa) un Heiploeg Holding BV (Zautkampa) (pārstāvji – P. Glazener un B. Winters, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji F. Ronkes Agerbeek un P. Van Nuffel, vēlāk – P. Van Nuffel un H. van Vliet)

      Priekšmets

   Par prasību atbilstoši LESD 263. pantam, pirmkārt, atcelt Komisijas 2013. gada 27. novembra Lēmumu C(2013) 8286 final, par izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu (lieta AT.39633 – Garneles), ciktāl tas attiecas uz prasītājām, un, otrkārt, prasība samazināt tām uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Goldfish BV, Heiploeg BV, Heiploeg Beheer BV un Heiploeg Holding BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta C-170/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Denkavit Internationaal BV , Denkavit France SARL pret Ministre de l'Économie , des Finances et de l'Industrie (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Dividenžu izmaksāšana — Atbrīvojums dividendēm, kuras izmaksātas sabiedrībām rezidentēm — Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā par dividendēm, kuras izmaksātas sabiedrībām nerezidentēm — Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu — Ieturētās summas ieskaitīšanas iespēja citā dalībvalstī maksājamā nodokļa summā)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/9

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Denkavit Internationaal BV, Denkavit France SARL pret Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

   (Lieta C-170/05) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Dividenžu izmaksāšana - Atbrīvojums dividendēm, kuras izmaksātas sabiedrībām rezidentēm - Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā par dividendēm, kuras izmaksātas sabiedrībām nerezidentēm - Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Ieturētās summas ieskaitīšanas iespēja citā dalībvalstī maksājamā nodokļa summā)
   (2006/C 331/14)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État (Francija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Denkavit Internationaal BV, Denkavit France SARL

      Atbildētāja: Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'Etat (Francija) — EKL 43. panta interpretācija — Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā par dividendēm, kas izmaksātas citā dalībvalstī reģistrētai mātes sabiedrībai, bet atbrīvošana no nodokļa par dividendēm, kas izmaksātas valsts teritorijā reģistrētai mātes sabiedrībai — Nodokļu konvencija, kas paredz iespēju atskaitīt no nodokļa summu, kas maksājama kā nodoklis citā dalībvalstī
   Rezolutīvā daļa

               1)

               EKL 43. un 48. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas, paredzēdams nodokli par mātes sabiedrībai nerezidentei samaksātajām dividendēm un gandrīz pilnībā no tā atbrīvojot mātes sabiedrības rezidentes, ir brīvības veikt uzņēmējdarbību diskriminējošs ierobežojums;

               2)

               EKL 43. un 48. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru ar nodokli tiek apliktas tikai mātes sabiedrības nerezidentes, nosakot tām nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā par dividendēm, kuras izmaksā filiāles rezidentes, pat ja starp attiecīgo dalībvalsti un citu dalībvalsti noslēgta nodokļu konvencija, kas pieļauj nodokļa ieturēšanu ienākumu gūšanas vietā, paredz iespēju šajā otrajā dalībvalstī maksājamajā nodokļa summā ieskaitīt nodokli, kas ir samaksāts atbilstoši minētajam valsts tiesiskajam regulējumam, ja mātes sabiedrība otrajā dalībvalstī nevar izmantot šajā konvencijā paredzēto ieskaitu.

      (1)  OV C 155, 25.6.2005.


title: Lieta C-183/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 14. janvāra spriedumu lietā T-397/13 Tilly-Sabco/Komisija 2016. gada 31. martā iesniedza Tilly-Sabco

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/32

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 14. janvāra spriedumu lietā T-397/13 Tilly-Sabco/Komisija 2016. gada 31. martā iesniedza Tilly-Sabco

      (Lieta C-183/16 P)
      (2016/C 211/42)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Tilly-Sabco (pārstāvji – R. Milchior, F. Le Roquais, S. Charbonnel, avocats)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedumu lietā T-397/13, izņemot daļā par prasības pieņemamību;

                  —

                  atbilstoši Statūtu 61. pantam izspriest lietu pašai un atcelt Komisijas 2013. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 689/2013, ar ko nosaka eksporta kompensācijas par mājputnu gaļu (1) nulles apmērā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt pirmās instances un apelācijas instances tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirzījis četrus pamatus.
      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulas (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (2), 3. panta 3. punktu. Komisija neesot ļāvusi komitejai noteiktajā termiņā izvērtēt visu vajadzīgo informāciju, ieskaitot kompensāciju likmes, lai sniegtu savu atzinumu par regulas projektu.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot kļūdaini ticis interpretēts Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulas (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (“Vienotā TKO regula”) (3) 164. panta 2. punkts. Apelācijas sūdzības iesniedzējs tostarp apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini kvalificējusi Īstenošanas regulu Nr. 689/2013 par “regulāru lauksaimniecības instrumentu”.
      Trešais pamats ir saistīts ar Īstenošanas regulas Nr. 689/2013 attaisnojuma vai pietiekama pamatojuma neesamību un tostarp attiecas uz kvalifikāciju par “standarta regulu” un uz kompensāciju likmju noteikšanu “nulles apmērā” pamatojumu. Turklāt kompensāciju likmju noteikšanas veids neesot ticis pakļauts pārbaudei tiesā. Pārsūdzētā sprieduma pamatojums par kompensāciju likmju pakāpenisku samazināšanos esot pretrunīgs.
      Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts likums vai ka ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo Vispārējā tiesa neesot pareizi interpretējusi Regulas Nr. 1234/2007 164. panta 3. punkta kritērijus. Proti, Vispārējā tiesa attiecībā uz dažiem kritērijiem esot apstiprinājusi, ka Komisija, izmantojot rīcības brīvību, nepamatoti esot ņēmusi vērā atsauces laikposmu 2009.–2013. gads jeb īpaši garu un senāku laikposmu, nevis 2013. gadu, kā tas būtu bijis jādara atbilstoši attiecīgajām tiesību normām un konkrēti Regulas Nr. 1234/2007 164. panta 3. punkta a) apakšpunktam. Vispārējā tiesa, tostarp uzskatīdama, ka Brazīlijas mājputnu gaļas cenu atšķirības neradot vajadzību kompensēt eksportu, lai nodrošinātu līdzsvaru Savienības mājputnu gaļas tirgū, kā arī dabisku attīstību cenu un tirdzniecības ziņā, esot arī pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Visbeidzot, Vispārējā tiesa esot atzinusi, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, tajā izvirzot atšķirīgus argumentus no tiem, kas tikuši sniegti pārvaldības komitejai.

         (1)  OV L 196, 13. lpp.

         (2)  OV L 55, 13. lpp.

         (3)  OV L 299, 1. lpp.


title: Apvienotās lieta C-450/07 un C-451/07: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 9. novembra rīkojums ( Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Roche SpA (C-450/07), Federazione nazionale unitaria dei Titolari di Farmacia italiani (Federfarma) (C-451/07)/ Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Direktīva 89/105/EEK — To pasākumu pārskatāmība, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas — 4. pants — Cenu iesaldēšana — Cenu samazināšana)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/12

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 9. novembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Roche SpA (C-450/07), Federazione nazionale unitaria dei Titolari di Farmacia italiani (Federfarma) (C-451/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

   (Apvienotās lieta C-450/07 un C-451/07) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Direktīva 89/105/EEK - To pasākumu pārskatāmība, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas - 4. pants - Cenu iesaldēšana - Cenu samazināšana)
   2010/C 51/19
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Roche SpA

      Atbildētājas: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.), 4. panta 1. un 2. punkta interpretācija — Zāļu cenu iesaldēšana — Procedūras, kas jāievēro gadījumā, kad tiek veikta cenu samazināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības, dalībvalsts kompetentās iestādes var veikt vispārpiemērojamus pasākumus visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenu samazināšanai, pat ja pirms šo pasākumu veikšanas nav notikusi šo cenu iesaldēšana.

               2)

               Direktīvas 89/105 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības, ir iespējams veikt pasākumus visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenu samazināšanai vairākas reizes gadā, kā arī to atkārtoti veikt vairākus gadus pēc kārtas.

               3)

               Direktīvas 89/105 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā, tas ka pasākumi visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenu kontrolei tiek veikti, pamatojoties uz paredzētajiem izdevumiem, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības un ka aprēķini ir pamatoti ar objektīviem un pārbaudāmiem apstākļiem.

               4)

               Direktīvas 89/105 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm, ievērojot šajā direktīvā noteikto pārskatāmības mērķi, kā arī minētajā tiesību normā norādītās prasības, ir jānosaka kritēriji, uz kuru pamata jāpārbauda šajā tiesību normā paredzētie makroekonomiskie apstākļi, un šie kritēriji var būt gan vienīgi izdevumi par zālēm, visi veselības aprūpes izdevumi vai arī cita veida izdevumi.

               5)

               Direktīvas 89/105 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           dalībvalstīm visos gadījumos ir jāparedz iespēja uzņēmumam, uz kuru attiecas visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenu iesaldēšanas vai pazemināšanas pasākums, pieprasīt izņēmumu no cenas, kas noteikta, ņemot vērā šos pasākumus;

                           —

                           tām ir jānodrošina, ka par katru šādu lūgumu tiek pieņemts argumentēts lēmums, un

                           —

                           attiecīgā uzņēmuma dalība lēmuma pieņemšanā sastāv no, pirmkārt, pienācīga īpašo apsvērumu pamatojuma, kas pamato lūgumu piemērot izņēmumu, iesniegšanas un, otrkārt, iesniedzot papildu sīkāku informāciju gadījumā, ja informācija, kas tika iesniegta lūguma pamatojumam, nav pietiekama.

      (1)  OV C 297, 08.12.2007.


title: Lieta T-348/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 25. oktobra spriedums — Aragonesas Industrias y Energía /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nātrija hlorāta tirgus — Lēmums, ar ko konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Prasība atcelt tiesību aktu — Tirgus sadale — Cenu noteikšana — Pierādījumu kopums — Pierādījumu datums — Konkurentu paziņojumi — Atzīšanās — Pārkāpuma ilgums — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 25. oktobra spriedums — Aragonesas Industrias y Energía/Komisija
   (Lieta T-348/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nātrija hlorāta tirgus - Lēmums, ar ko konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Prasība atcelt tiesību aktu - Tirgus sadale - Cenu noteikšana - Pierādījumu kopums - Pierādījumu datums - Konkurentu paziņojumi - Atzīšanās - Pārkāpuma ilgums - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2011/C 355/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aragonesas Industrias y Energía, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji — I. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt un J. Garcia-Nieto Esteva, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Biolan, J. Bourke un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prioritāri, lūgums atcelt Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmumu C(2008) 2626, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.695 — Nātrija hlorāts) tiktāl, ciktāl šis lēmums attiecas uz Aragonesas Industrias y Energía, un, pakārtoti, lūgums atcelt vai būtiski samazināt naudas sodu, kas tai noteikts minētajā lēmumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmuma C(2008) 2626, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.695 — Nātrija hlorāts) 1. panta g) punktu tiktāl, ciktāl Eiropas Kopienu Komisija tajā ir konstatējusi Aragonesas Industrias y Energía, SAU, izdarītu pārkāpumu laika posmos, pirmkārt, no 1996. gada 16. decembra līdz 1998. gada 27. janvārim un, otrkārt, no 1999. gada 1. janvāra līdz 2000. gada 9. februārim;

               2)

               atcelt Lēmuma C(2008) 2626, galīgā redakcija, 2. panta f) punktu tiktāl, ciktāl naudas sods tajā ir noteikts EUR 9 900 000 apmērā;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Aragonesas Industrias y Energía sedz vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina pusi no Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               Komisija sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina divas trešdaļas no Aragonesas Industrias y Energía tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta C-442/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EEK un Ungārijas Asociācijas līgums — Pēcmuitošanas pārbaude — Izcelsmes noteikumu neievērošana — Eksportētājvalsts iestāžu lēmums — Pārsūdzība tiesā — Komisijas pārbaudes misija — Muitas nodokļi — Vēlāka piedziņa — Pašu resursi — Nodošana — Nokavējuma procenti)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-442/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EEK un Ungārijas Asociācijas līgums - Pēcmuitošanas pārbaude - Izcelsmes noteikumu neievērošana - Eksportētājvalsts iestāžu lēmums - Pārsūdzība tiesā - Komisijas pārbaudes misija - Muitas nodokļi - Vēlāka piedziņa - Pašu resursi - Nodošana - Nokavējuma procenti)
   2010/C 234/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un B. Conte)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un B. Klein)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 155, 1. lpp.), 2., 6., 9., 10. un 11. panta un atbilstošo Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.), normu pārkāpums — Kopienu pašu resursu nokavēta samaksa ievedmuitas nodokļu vēlākas piedziņas gadījumā un atteikums maksāt nokavējuma procentus — Importētājas dalībvalsts pienākums nekavējoties a posteriori piedzīt ievedmuitas nodokli precēm, kuru paziņojumu par izcelsmi eksportētāja dalībvalsts ir atzinusi par nederīgu — Importētājas dalībvalsts pienākums maksāt nokavējuma procentus, kas jāmaksā gadījumā, ja nokavēti reģistrēti pašu resursi, kas saistīti ar muitas parādiem, kuri nav iekasēti šo iestāžu neaktivitātes dēļ eksporta valstī notiekošo tiesvedību laikā, lai tiktu atcelti lēmumi, ar kuriem paziņojumi par izcelsmi ir atzīti par nederīgiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neraugoties uz paziņojumu par savstarpēju administratīvo sadarbību, ļaujot noilgt muitas prasījumiem un par vēlu samaksājot pašu resursus, kā arī atsakoties maksāt piemērojamos nokavējuma procentus, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, 2., 6. un 9.–11. pantā, kā arī Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, šajos pašos pantos paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 06, 10.01.2009.


title: Lieta T-637/14: Prasība, kas celta 2014. gada 27. augustā – noon Copenhagen /ITSB – Wurster Diamonds  ( “noon” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 27. augustā – noon Copenhagen/ITSB – Wurster Diamonds (“noon”)
   (Lieta T-637/14)
   2014/C 361/43
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: noon Copenhagen A/S (Løsning, Dānija) (pārstāvis – M. Zöbisch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Wurster Diamonds GmbH (Pforzheim, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 955/2013-4.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “noon”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 14. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 2 15  556

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “noor”, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 14. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-152/06: Prasība, kas celta  2006. gada 21. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/31

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku
   (Lieta C-152/06)
   (2006/C 131/57)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un K. Nyberg)

      Atbildētāja: Somijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, attiecībā uz Ālandu salu autonomo apgabalu nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2002/95/EK par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 13. augustā.

      (1)  OV L 37, 19. lpp.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2005. gada 7. jūnijā lietā C-17/03 (College van Beroep voor het bedrijfsleven lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Vereniging voor Energie, Milieu en Water u.c. pret Directeur van de Dienst uitvoering en toezicht energie (Elektroenerģijas iekšējais tirgus — Privileģēta pieeja elektroenerģijas pārrobežu pārvades sistēmai — Uzņēmumi, kam agrāk uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — Ilgtermiņa līgumi, kas pastāvēja pirms tirgus liberalizācijas — Direktīva 96/92/EK — Nediskriminācijas princips — Tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības princips)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 7. jūnijā
   lietā C-17/03 (College van Beroep voor het bedrijfsleven lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Vereniging voor Energie, Milieu en Water u.c. pret Directeur van de Dienst uitvoering en toezicht energie
       (1)

   (Elektroenerģijas iekšējais tirgus - Privileģēta pieeja elektroenerģijas pārrobežu pārvades sistēmai - Uzņēmumi, kam agrāk uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Ilgtermiņa līgumi, kas pastāvēja pirms tirgus liberalizācijas - Direktīva 96/92/EK - Nediskriminācijas princips - Tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības princips)
   (2005/C 182/04)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-17/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 13. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 16. janvārī, tiesvedībā Vereniging voor Energie, Milieu en Water, Amsterdam Power Exchange Spotmarket BV, Eneco NV pret Directeur van de Dienst uitvoering en toezicht energie, klātesot Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, pirms tam — Samenwerkende ElektriciteitsProduktiebedrijven NV, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans] un A. Ross [A. Rosas] (referents), tiesneši Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], M. Ilešičs [M. Ilešič], J. Malenovskis [J. Malenovský] un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 7. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Direktīvas 96/92/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu 7. panta 5. punkts un 16. pants attiecas ne tikai uz tehniskiem noteikumiem, bet šīs normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās attiecas uz visu veidu diskrimināciju;

               2)

               šie panti iestājas pret valsts pasākumiem, kas piešķir uzņēmumam elektroenerģijas pārrobežu pārvades prioritāru jaudu, neatkarīgi no tā, vai šos pasākumus pieņēmis sistēmas operators, sistēmas pārvaldības kontrolieris vai likumdevējs, ja šādi pasākumi nav atļauti Direktīvas 96/92 24. pantā paredzētās kārtības ietvaros.

      (1)  OV C 70, 02.03.2003.


title: Lieta T-34/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 21. janvāra spriedums — Goncharov /ITSB — DSB ( DSBW ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes DSBW reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme DSB — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/46

         Vispārējās tiesas 2010. gada 21. janvāra spriedums — Goncharov/ITSB — DSB (“DSBW”)
   (Lieta T-34/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “DSBW” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “DSB” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 63/80
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Karen Goncharov (Maskava, Krievija) (pārstāvji — G. Hasselblatt un A. Späth, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji A. Poch, vēlāk B. Schmidt)

      Cita procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: DSB (Kopenhāgena, Dānija) (pārstāvji — F. González Diáz un T. Graf, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 4. decembra lēmumu lietā R 1330/2005-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp DSB un K. Goncharov

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Karen Goncharov atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 14.04.2007.


title: Lieta F-55/11: Prasība, kas celta 2011. gada 9. maijā — ZZ/Komisija

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/56

         Prasība, kas celta 2011. gada 9. maijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-55/11)
   2011/C 252/125
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — V. Christianos, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu samazināt prasītājam piešķirto pabalstu izglītībai, pamatojoties uz faktu, ka viņa dēls saņem finansiālu palīdzību, ko piešķir dalībvalsts stipendijas un aizdevuma veidā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu samazināt prasītājam piešķirto “pabalstu izglītībai”;

               —

               atcelt lēmumu ar atpakaļejošu spēku ieturēt summu EUR 939,96 apmērā, kas šai sakarā izriet no prasītāja paziņojuma par algu par 2010. gada oktobri;

               —

               atcelt lēmumu ar atpakaļejošu spēku ieturēt summu EUR 936,96 apmērā, kas izriet no prasītāja paziņojuma par algu par 2010. gada novembri;

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 17. februāra lēmumu, ar kuru skaidri noraidīta sūdzība;

               —

               atlīdzināt prasītājam ieturētās naudas summas ar procentiem;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-227/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Redpur/EUIPO – Redwell Manufaktur (“Redpur”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Redpur” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “redwell INFRAROT HEIZUNGEN” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/29

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Redpur/EUIPO – Redwell Manufaktur (“Redpur”)
   (Lieta T-227/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Redpur” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “redwell INFRAROT HEIZUNGEN” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 038/39)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja): Redpur GmbH (Hayingen, Vācija) (pārstāvis – S. Schiller, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Redwell Manufaktur GmbH (Rotenturm an der Pinka, Austrija) (pārstāvis – C. Gassauer Fleissner, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 11. februāra lēmumu lietā R 678/2014–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Redpur un Redwell Manufaktur

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Redpur GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 236, 20.7.2015.


title: Lieta C-292/10: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 15. marta spriedums ( Landgericht Regensbur g (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — G/Cornelius de Visser (Jurisdikcija un spriedumu izpilde civillietās un komerclietās — Tiesas dokumentu publiska izsniegšana — Atbildētāja domicila vai zināmas uzturēšanās vietas dalībvalsts teritorijā neesamība — Jurisdikcija “attiecībā uz deliktu vai kvazideliktu” — Personas tiesību pārkāpums, kurš eventuāli ir izdarīts, publicējot fotogrāfijas internetā — Vieta, kur iestājies vai var iestāties notikums, kas rada kaitējumu)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 15. marta spriedums (Landgericht Regensburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — G/Cornelius de Visser

   (Lieta C-292/10) (1)

   (Jurisdikcija un spriedumu izpilde civillietās un komerclietās - Tiesas dokumentu publiska izsniegšana - Atbildētāja domicila vai zināmas uzturēšanās vietas dalībvalsts teritorijā neesamība - Jurisdikcija “attiecībā uz deliktu vai kvazideliktu” - Personas tiesību pārkāpums, kurš eventuāli ir izdarīts, publicējot fotogrāfijas internetā - Vieta, kur iestājies vai var iestāties notikums, kas rada kaitējumu)
   2012/C 133/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Regensburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: G

      Atbildētājs: Cornelius de Visser

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Regensburg — LES 6. panta pirmās daļas, skatītas kopā ar Eiropas Savienības Cilvēktiesību hartas (OV 2007, C 303, 1. lpp.) 47. panta otro daļu, Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001 L 12, 1. lpp.) 4. panta 1. punkta, 5. panta 3. punkta un 26. panta 2. punkta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (OV L 178, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta un 2. punkta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kas noteiktos apstākļos paredz tiesas dokumentu publisku izsniegšanu atbildētājam un ļauj taisīt aizmugurisku spriedumu, pamatojoties uz šādā veidā paziņotu prasības pieteikumu — Regulas (EK) Nr. 44/2001 noteikumu par jurisdikciju piemērojamība, ja nav zināms atbildētāja domicils vai uzturēšanās vieta dalībvalsts teritorijā — Tiesas kompetences un piemērojamā likuma noteikšana prasībai, kas celta sakarā ar personisko tiesību aizskārumu, kas varētu būt noticis, publicējot fotogrāfijas tīmekļa vietnē, kuru administrē persona, kuras domicils nav zināms

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā netiek liegts piemērot šīs pašas regulas 5. panta 3. punktu prasībai sakarā ar atbildību, kas rodas no interneta vietnes pārvaldības, pret atbildētāju, kurš eventuāli ir Savienības pilsonis, bet kurš atrodas nezināmā vietā, ja tiesai, kura izskata lietu, nav norāžu ar pierādījuma spēku, kuras tai ļautu secināt, ka šis atbildētājs faktiski dzīvo ārpus Eiropas Savienības teritorijas;

               2)

               Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tās neliedz pasludināt aizmugurisku spriedumu attiecībā pret atbildētāju, kuram, tā kā nebija iespējams noteikt viņa atrašanās vietu, dokuments, ar kuru ierosināta lieta, tika publiski paziņots saskaņā ar valsts tiesībām, ar nosacījumu, ka tiesai, kas izskata lietu, sākumā ir jānodrošina, lai atbilstoši rūpības un godprātības principam tiktu veikta visa nepieciešamā izpēte atbildētāja atrašanai;

               3)

               Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tās neļauj apstiprināt kā Eiropas izpildes rīkojumu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, izpratnē aizmuguriski taisītu spriedumu attiecībā pret atbildētāju, kura adrese nav zināma;

               4)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību), 3. panta 1. un 2. punkts nav piemērojams tādā situācijā, kurā informācijas sabiedrības pakalpojumu sniedzēja reģistrācijas vieta nav zināma, jo šī noteikuma piemērošana ir atkarīga no tās dalībvalsts noteikšanas, kuras teritorijā attiecīgais pakalpojumu sniedzējs faktiski ir reģistrēts.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta F-132/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-132/11)
   2012/C 65/43
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas netieši izteikto lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums, pirmkārt, rakstveidā informēt viņu par to atvaļinājuma darba dienu kopējo skaitu, kas ir uzkrātas gados pirms 2005. gada un laikposmā no 2005. līdz 2010. gadam, uz ko viņam bija tiesības viņa lūguma iesniegšanas laikā, un to atvaļinājuma darba dienu skaitu, uz ko viņam būtu bijušas tiesības 2010. gada beigās, otrkārt, izmantot visas šīs atvaļinājuma dienas un, treškārt, paziņot viņam par iespējamajiem šo lūgumu noraidīšanas iemesliem

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kuru ir pieņēmusi Komisija vai par kuru tā ir atbildīga un ar kuru ir noraidīti prasītāja 2010. gada 25. septembra iecēlējinstitūcijai nosūtītajā lūgumā ietvertie prasījumi;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atzīt par neeksistējošu ex lege vai atcelt 2011. gada 28. februāra paziņojumu Ares(2011) 217354, kuru prasītājs saņēma ne agrāk kā 2011. gada 6. aprīlī;

               —

               atcelt jebkādā veidā izteikto lēmumu, ko ir pieņēmusi Komisija, ar kuru ir noraidīti prasītāja 2011. gada 25. aprīļa sūdzībā ietvertie prasījumi;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-534/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. novembrī — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias /ITSB — Garmo ( HELLIM )

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/45

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. novembrī — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/ITSB — Garmo (“HELLIM”)
   (Lieta T-534/10)
   ()
   2011/C 30/81
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias (Lefkosia, Kipra) (pārstāvji — C. Milbradt un H. Van Volxem, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Garmo AG (Štutgarte, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 20. septembra lēmumu lietā R 794/2010-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir radušies procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Garmo AG

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HELLIM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: kolektīva vārdiska preču zīme “HALLOUMI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo konfliktējošās preču zīmes un preces esot līdzīgas un pastāvot preču zīmju sajaukšanas iespēja, kā arī Regulas Nr. 207/2009 63. panta 2. punkta pārkāpums, jo prasītāja esot varējusi paļauties uz to, ka tai būs iespēja atbildēt uz otras procesa Apelāciju padomē dalībnieces pausto nostāju

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-578/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2008. gada 29. decembra rīkojumu — Rhimou Chakroun / Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2008. gada 29. decembra rīkojumu — Rhimou Chakroun/Minister van Buitenlandse Zaken

   (Lieta C-578/08)
   (2009/C 55/26)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Raad van State
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Rhimou Chakroun

      Atbildētājs: Minister van Buitenlandse Zaken

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK (1) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā ietvertais formulējums “sociālās palīdzības sistēmas izmantošana” ir jāinterpretē tādējādi, ka šis noteikums atļauj dalībvalstij pieņemt tādu tiesisko regulējumu par ģimenes atkalapvienošanos, saskaņā ar kuru ģimenes atkalapvienošanās netiek atļauta apgādniekam, kurš ir pierādījis, ka viņam ir stabili un pastāvīgi ienākumi, kas ir pietiekami, lai segtu vispārēji nepieciešamos iztikas izdevumus, bet kuram tā ienākumu apmēra dēļ ir tiesības izmantot speciālo sociālo palīdzību īpašu, individuāli noteiktu nepieciešamo iztikas izdevumu segšanai, no ienākumiem atkarīgus attiecīgo pašvaldību iestāžu atbrīvojumus no nodokļiem vai ienākumus veicinošus pasākumus iedzīvotājiem ar zemiem ienākumiem pašvaldību politikas ietvaros?

               2)

               Vai Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīva 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos un it īpaši tās 2. panta d) apakšpunkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā, piemērojot 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto prasību par ienākumiem, ir ietverts nodalījums atkarībā no tā, vai ģimenes attiecības ir radušās pirms vai pēc personas, kas uzturas dalībvalstī, ieceļošanas?

      (1)  OV L 251, 12. lpp.


title: Apvienotās lietas T-394/08, T-408/08, T-436/08, T-453/08 un T-454/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 16. novembra rīkojums — Regione autonoma della Sardegna u.c./Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/56

         Vispārējās tiesas 2010. gada 16. novembra rīkojums — Regione autonoma della Sardegna u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas T-394/08, T-408/08, T-436/08, T-453/08 un T-454/08) (1)

   ()
   2011/C 30/99
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu T-436/08 no reģistra.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Apvienotās lietas no C-516/14 līdz C-518/12: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA / Regione Campania (no C-516 līdz C-518/12), Provincia di Napoli (no C-516/12 un C-518/12) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 1191/69 — Sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumi — 4. pants — Pieteikums par sabiedriskā pakalpojuma saistību izbeigšanu — 6. pants — Tiesības uz kompensāciju par sabiedriskā pakalpojuma saistību izpildi

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/7

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA/Regione Campania (no C-516 līdz C-518/12), Provincia di Napoli (no C-516/12 un C-518/12)
   (Apvienotās lietas no C-516/14 līdz C-518/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 1191/69 - Sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumi - 4. pants - Pieteikums par sabiedriskā pakalpojuma saistību izbeigšanu - 6. pants - Tiesības uz kompensāciju par sabiedriskā pakalpojuma saistību izpildi)
   2014/C 159/09
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: CTP – Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Atbildētāji:
      Regione Campania (no C-516 līdz C-518/12), Provincia di Napoli (C-516/12 un C-518/12)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Consiglio di Stato – Padomes 1969. gada 26. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1191/69 par dalībvalstu darbību sakarā ar saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē (OV L 156, 1. lpp.), 4. panta interpretācija – Privātu uzņēmumu tiesības uz izdevumu, kas izriet no sabiedriskā pakalpojuma saistībām, kompensāciju – Transporta uzņēmums, kas nav iesniedzis kompetentajām iestādēm pieteikumu par tādu sabiedriskā pakalpojuma saistību izbeigšanu, kas tam rada ekonomiskus zaudējumus – Pienākums, kas neietilpst sabiedriskā pakalpojuma uzdevumos, kurus dalībvalstīm ir jāizbeidz

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1969. gada 26. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1191/69 par dalībvalstu darbību sakarā ar saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē, kas grozīta ar Padomes 1991. gada 20. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1893/91, 4. un 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu saistībām, kas radušās pirms minētās regulas spēkā stāšanās, tiesības uz kompensāciju par šādu saistību izpildi rodas tikai tad, ja attiecīgais uzņēmums ir iesniedzis pieteikumu par sabiedriskā pakalpojuma saistību izbeigšanu, kā arī ja kompetentās iestādes ir pieņēmušas lēmumu par minēto saistību saglabāšanu vai izbeigšanu noteikta laikposma beigās. Savukārt attiecībā uz sabiedriskā pakalpojuma saistībām, kas radušās pēc šī datuma, tiesības uz šādu kompensāciju nav atkarīgas no šādiem nosacījumiem.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-722/16: Prasība, kas celta 2016. gada 12. oktobrī – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (“zerø”)

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 12. oktobrī – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (“zerø”)
   (Lieta T-722/16)
   (2016/C 462/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mapei SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvis – F. Caricato, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Beļģija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “zerø” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 031 612

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 21. jūlija lēmums lietā R 2371/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to reģistrēt preču zīmi Nr. 13 031 612 attiecībā uz visām prasītajām precēm, neskarot preces, attiecībā uz kurām jau piešķirta reģistrācija, vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ EUIPO, lai tas grozītu savu lēmumu un atļautu reģistrēt preču zīmi atbilstoši Vispārējās tiesas nolemtajam;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta pārkāpums.


title: Lieta T-587/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. augustā  – Crosfield Italia / ECHA

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/15

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. augustā – Crosfield Italia/ECHA

   (Lieta T-587/14)
   2014/C 361/20
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Crosfield Italia Srl (Verona, Itālija) (pārstāvis – M. Baldassarri, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atcelt un tādējādi atzīt par spēkā neesošu un/vai [tiesiskas] sekas neradošu ECHA aģentūras 2014. gada 28. maijā pieņemto un šai prasītājai 2014. gada 9. jūnijā paziņoto Lēmumu Nr. SME(2013) 4672, līdz ar to izbeidzot visas minētā lēmuma [tiesiskās] sekas, tostarp atceļot rēķinus, kas izrakstīti par lielākām nodevu summām un it kā maksājamajām soda naudām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir celta par Eiropas Ķimikāliju aģentūras lēmumu, kurā prasītāja ir atzīta par neatbilstošu nosacījumiem, lai varētu tikt uzskatīta par mazu vai vidēju uzņēmumu Eiropas Parlamenta un Padomes [2006. gada 18. decembra] Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), izpratnē un tādējādi tai liegtas tur paredzētās priekšrocības un noteikts pienākums veikt maksājamo nodevu un maksājumu samaksu.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi lietā T-620/13 Marchi Industriale/ECHA esošajiem.


title: Lieta T-139/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – Ungārija/Komisija

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/17

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – Ungārija/Komisija
   (Lieta T-139/15)
   (2015/C 190/20)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji – Z. Fehér, G. Koós un A. Pálfy)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 16. janvāra Īstenošanas lēmumu (ES) Nr. 2015/103, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl attiecībā uz Ungāriju šajā lēmumā ir izslēgts Savienības finansējums EUR 1 1 7 09  400 apmērā restrukturizācijas fonda cukuram kontekstā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja, ņemot vērā lēmumu, apstrīd pienākumu, kas Komisijas skatījumā būtu jānosaka, taču kurš skaidri nav minēts spriedumā SFIR u.c. (no C-187/12 līdz C-189/12, EU:C:2013:737), saskaņā ar kuru vērtējumā par spriedumā paredzēto izņēmumu piemērošanu noteicošais brīdis ir tas, kurā ir ticis iesniegts pieprasījums par aplūkojamo atbalstu, uz kuru, savukārt, attiecas apstrīdētajā lēmumā ietvertā izslēgšana. Šāds secinājums prasītājas skatījumā ir arī pretrunā restrukturizācijas programmas jēgai un tajā nav ņemts vērā cukura ražošanas sezonālais raksturs, un ar to tiek apšaubīta izņēmumu praktiskā piemērojamība.
   Prasītāja arī norāda – ja arī Komisijas juridiskā interpretācija izrādītos pareiza, Komisija nenoteiktības un ar interpretāciju saistīto grūtību dēļ, kas radušās saistībā ar regulējumu par restrukturizācijas atbalstu, it īpaši, saistībā ar tvertnēm (silosiem), būtu rīkojusies likumīgi, ja tā, ņemdama vērā ar Savienības tiesību normu interpretāciju saistītās grūtības, būtu samazinājusi no Savienības finansējuma izslēdzamo summu vai šādu izslēdzamu summu vispār nebūtu noteikusi.


title: Lieta C-334/14: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – État belge/Nathalie De Fruytier Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sestā PVN direktīva — Noteiktu darbību sabiedrības interesēs atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta A daļas 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Slimnīcas un medicīniskā aprūpe — Cieši saistītas darbības — Cilvēka orgānu un paraugu pārvadāšana medicīnisko analīžu vai medicīniskas vai terapeitiskas aprūpes veikšanai — Darbība pašnodarbinātas personas statusā — Slimnīcas un medicīniskās aprūpes un diagnostikas centri — Līdzīgas iestādes

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/14

         Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – État belge/Nathalie De Fruytier

   (Lieta C-334/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā PVN direktīva - Noteiktu darbību sabiedrības interesēs atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Slimnīcas un medicīniskā aprūpe - Cieši saistītas darbības - Cilvēka orgānu un paraugu pārvadāšana medicīnisko analīžu vai medicīniskas vai terapeitiskas aprūpes veikšanai - Darbība pašnodarbinātas personas statusā - Slimnīcas un medicīniskās aprūpes un diagnostikas centri - Līdzīgas iestādes)
   (2015/C 294/18)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Cour d'appel de Mons

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: État belge

      Atbildētāja: Nathalie De Fruytier

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta b) un c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nav piemērojami medicīniskām analīzēm, medicīniskai aprūpei vai terapijai paredzētu cilvēka paraugu un orgānu pārvadājumiem, ko klīnikām un laboratorijām veic trešā persona, kas ir pašnodarbināta persona, kuras pakalpojumu apmaksu veic no sociālā nodrošinājuma līdzekļiem. It īpaši šādai darbībai nevar piemērot atbrīvojumu no PVN kā ar medicīniska rakstura pakalpojumiem cieši saistītai darbībai, kā tas paredzēts minētā 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktā, jo šo trešo personu, kas ir pašnodarbināta persona, nevar kvalificēt nedz kā “publisko tiesību subjektu”, nedz kā “slimnīcu”, “medicīniskās aprūpes centru” vai “diagnostikas centru”, vai jebkuru citu “pienācīgā kārtā atzītu līdzīgu iestādi”, kas darbojas sociālos apstākļos, kuri līdzinās apstākļiem, ko piemēro publisko tiesību subjektiem.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.