title: Lieta T-101/22: Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – OG u.c./Komisija

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/39

      Prasība, kas celta 2022. gada 21. februārī – OG u.c./Komisija
      (Lieta T-101/22)
      (2022/C 165/47)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: OG, OH, OI un OJ (pārstāvis: D. Gómez Fernández, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 1. pantu Komisijas Deleģētajā regulā (ES) 2021/2288 (1) (2021. gada 21. decembris), ar ko attiecībā uz ES digitālā Covid sertifikāta formātā izdoto vakcinācijas sertifikātu, kuri apliecina pirmreizējās vakcinācijas kursa pabeigšanu, akceptēšanas periodu groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2021/953 (2) pielikumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāji izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats – kompetenču sadalījuma noteikumu un LESD 290. panta 1. punkta pārkāpums.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka [ar apstrīdēto tiesību normu] tiekot gan pārsniegtas pilnvaras, ko Eiropas Parlaments deleģējis Regulas 2021/953 12. pantā un 5. panta 2. punktā, gan pārkāpti paši nupat minētie panti, jo tajā neesot ievēroti pilnvarojošā akta būtiskie elementi; un katrā ziņā šī norma neiekļaujas tās pamatā esošā leģislatīvā akta noteiktajā tiesiskā regulējuma satvarā tāpēc, ka grozījumi neesot nepieciešami saistībā ar gadījumu, kad ir noticis zinātnes progress Covid-19 pandēmijas ierobežošanā.

                  2.

                  Otrais pamats – kompetenču sadalījuma noteikumu un LESD 290. panta 1. punkta pārkāpums.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka [ar apstrīdēto tiesību normu] tiekot gan pārsniegtas pilnvaras, ko Eiropas Parlaments deleģējis Regulas 2021/953 13. pantā un 5. panta 4. punktā, gan pārkāpti paši nupat minētie panti; [esot noticis] būtisku procedūras noteikumu pārkāpums, jo šī steidzamības procedūra tikusi izmantota, lai arī nav pastāvējusi šai nolūkā paredzētā konkrētā situācija, proti, ka būtu iegūti jauni zinātniskie pierādījumi un tā būtu bijusi nepieciešama nenovēršamu steidzamu iemeslu dēļ.

                  3.

                  Trešais pamats – LESD 21. pantā, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 45. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 4. protokola 2. pantā un Direktīvas 2004/38/EK 27. pantā atzīto pamattiesību uz brīvu pārvietošanos, kā arī samērīguma principa pārkāpums.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ieviestie ierobežojumi neatbilstot sabiedrības veselības apsvērumiem un ka neesot pierādīta nedz to efektivitāte, nedz nepieciešamība.

                  4.

                  Ceturtais pamats – Hartā atzīto pamattiesību, kas nosaka vienlīdzību likuma priekšā (20. pants) un diskriminācijas aizliegumu (21. pants), kā arī tām atbilstošo Eiropas Cilvēktiesību [un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā] (ECPAK) atzīto pamattiesību pārkāpums, jo bez zinātniska pamata esot ieviesta atšķirīga attieksme pret personām, kas izgājušas pilnu vakcinācijas kursu, un personām, kas saņem balstdevu.

                  5.

                  Piektais pamats – kompetences pārsniegšana jomas ziņā.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka esot pārkāpts kompetenču sadalījuma princips un LESD 5. un 168. pants, jo nedz Komisijas, nedz Eiropas Savienības kompetencē neesot pieņemt pasākumus, kas nosaka pienākumu vakcinēties – lai arī tas tiek darīts netieši, ja vien persona nevēlas vakcinācijas sertifikātu automātiski zaudēt pēc 270 dienām kopš vakcinācijas kursa pabeigšanas.

                  6.

                  Sestais pamats – Hartā atzīto pamattiesību uz brīvību (6. pants), uz privāto un ģimenes dzīvi (7. pants), uz cilvēka cieņu (1. pants) un uz personas neaizskaramību (3. pants), kā arī tām atbilstošo ECPAK atzīto pamattiesību pārkāpums, jo esot netieši uzlikts pienākums vakcinēties ar balstdevu, ja vien persona nevēlas vakcinācijas sertifikātu zaudēt .

                  7.

                  Septītais pamats – pilnvaru nepareiza izmantošana.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka esot pārkāpts ECPAK 18. pants, jo [apstrīdētajai] regulai ir cits, no paredzētā mērķa atšķirīgs mērķis[, proti,] netieši noteikt pienākumu vakcinēties ar balstdevu, ja vien persona nevēlas vakcinācijas sertifikātu automātiski zaudēt.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2021/2288 (2021. gada 21. decembris), ar ko attiecībā uz ES digitālā Covid sertifikāta formātā izdoto vakcinācijas sertifikātu, kuri apliecina pirmreizējās vakcinācijas kursa pabeigšanu, akceptēšanas periodu groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2021/953 pielikumu (OV 2021, L 458, 459. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/953 (2021. gada 14. jūnijs) par sadarbspējīgu Covid-19 vakcinācijas, testa un pārslimošanas sertifikātu (ES digitālais Covid sertifikāts) izdošanas, verifikācijas un akceptēšanas satvaru nolūkā atvieglot brīvu pārvietošanos Covid-19 pandēmijas laikā (OV 2021, L 211, 1. lpp.).


title: Lieta C-550/21: Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 21. februāra rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Leonardo SpA/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale del Lazio (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma – Pietiekamu precizējumu neesamība – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/23

      Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 21. februāra rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Leonardo SpA/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale del Lazio

      (Lieta C-550/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Pietiekamu precizējumu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2022/C 165/27)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Commissione tributaria provinciale di Roma

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Leonardo SpA

         Atbildētāja: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale del Lazio

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Commissione tributaria provinciale di Roma (Romas provinces Nodokļu lietu tiesa, Itālija) ir iesniegusi ar 2021. gada 21. jūlija lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  Iesniegšanas datums: 6/9/2021.


title: Lieta T-102/22: Prasība, kas celta 2022. gada 22. februārī – Transgourmet Ibérica/EUIPO – Aldi (“Gourmet”)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/40

      Prasība, kas celta 2022. gada 22. februārī – Transgourmet Ibérica/EUIPO – Aldi (“Gourmet”)
      (Lieta T-102/22)
      (2022/C 165/48)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Transgourmet Ibérica, SAU (Žirona, Spānija) (pārstāvji: C. Duch Fonoll un I. Osinaga Lozano)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Aldi GmbH & Co. KG (Mīlheima pie Rūras, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Gourmet” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 143 653

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 14. decembra lēmums lietā R 862/2021-2

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Apelācijas padomei, lai tā pieņemt galīgo lēmumu, un

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus, un atlīdzināt prasītājai procesā [EUIPO] apelācijas padomē un pirmajā instancē radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2015/2436 3. panta un ar to saistītās judikatūras pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 64. panta 2. un 3. punkta, lasot tos kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 10. panta 4. punktu, un ar tiem saistītās judikatūras pārkāpums.

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 64. panta 2. un 3. punkta, lasot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 18. panta 1. punktu a) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta C-257/20: Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Viva Telecom Bulgaria” EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Nodokļa ieturēšana ienākumu gūšanas vietā fiktīviem procentiem par bezprocentu aizdevumu, ko meitasuzņēmumam rezidentam ir piešķīris mātesuzņēmums nerezidents – Direktīva 2003/49/EK – Procentu maksājumi starp asociētām sabiedrībām dažādās dalībvalstīs – 1. panta 1. punkts – Atbrīvojums no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā – 4. panta 1. punkta d) apakšpunkts – Noteiktu maksājumu izslēgšana – Direktīva 2011/96/ES – Uzņēmumu ienākuma nodoklis – 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Meitasuzņēmuma rezidenta veikta peļņas sadalīšana tā mātesuzņēmumam nerezidentam – 5.°pants – Atbrīvojums no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā – Direktīva 2008/7/EK – Kapitāla piesaistīšana – 3. pants – Kapitāla iemaksas – 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Atbrīvojums no netieša nodokļa – LESD 63. un 65. pants – Kapitāla brīva aprite – Fiktīvu procentu bruto summas aplikšana ar nodokli – Atgūšanas procedūra, lai atskaitītu ar aizdevuma piešķiršanu saistītās izmaksas un, iespējams, saņemtu atmaksu – Atšķirīga attieksme – Attaisnojums – Pilnvaru uzlikt nodokļus līdzsvarots sadalījums starp dalībvalstīm – Nodokļa piedziņas efektivitāte – Cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/6

      Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Viva Telecom Bulgaria” EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

      (Lieta C-257/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Nodokļa ieturēšana ienākumu gūšanas vietā fiktīviem procentiem par bezprocentu aizdevumu, ko meitasuzņēmumam rezidentam ir piešķīris mātesuzņēmums nerezidents - Direktīva 2003/49/EK - Procentu maksājumi starp asociētām sabiedrībām dažādās dalībvalstīs - 1. panta 1. punkts - Atbrīvojums no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā - 4. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Noteiktu maksājumu izslēgšana - Direktīva 2011/96/ES - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Meitasuzņēmuma rezidenta veikta peļņas sadalīšana tā mātesuzņēmumam nerezidentam - 5.opants - Atbrīvojums no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā - Direktīva 2008/7/EK - Kapitāla piesaistīšana - 3. pants - Kapitāla iemaksas - 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Atbrīvojums no netieša nodokļa - LESD 63. un 65. pants - Kapitāla brīva aprite - Fiktīvu procentu bruto summas aplikšana ar nodokli - Atgūšanas procedūra, lai atskaitītu ar aizdevuma piešķiršanu saistītās izmaksas un, iespējams, saņemtu atmaksu - Atšķirīga attieksme - Attaisnojums - Pilnvaru uzlikt nodokļus līdzsvarots sadalījums starp dalībvalstīm - Nodokļa piedziņas efektivitāte - Cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas)
      (2022/C 165/06)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Varhoven administrativen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja:“Viva Telecom Bulgaria”EOOD

         Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”- Sofia

         piedaloties: Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2003/49/EK (2003. gada 3. jūnijs) par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs 1. panta 1. punkts, lasot to kopā arī šīs direktīvas 4. panta 1. punkta d) apakšpunktu, Padomes Direktīvas 2011/96/ES (2011. gada 30. novembris) par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu (ES) 2015/121 (2015. gada 27. janvāris), 5. pants, kā arī ar Padomes Direktīvas 2008/7 (2008. gada 12. februāris) par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, 3. un 5. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta nodokļa uzlikšana, ieturot nodokli ienākumu gūšanas vietā, fiktīviem procentiem, kurus meitasuzņēmumam rezidentam, kas ir saņēmis bezprocentu aizdevumu, kuru tam piešķīris tā mātesuzņēmums nerezidents, tirgus apstākļos būtu vajadzējis maksāt šim pēdējam minētajam.

                  2)

                  LESD 63. pants, to skatot samērīguma principa gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta nodokļa uzlikšana, ieturot nodokli ienākumu gūšanas vietā, fiktīviem procentiem, kurus meitasuzņēmumam rezidentam, kas ir saņēmis bezprocentu aizdevumu, kuru tam piešķīris tā mātesuzņēmums nerezidents, tirgus apstākļos būtu vajadzējis maksāt šim pēdējam minētajam, ja šis nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā tiek piemērots šo procentu bruto summai un šajā posmā nav iespējas atskaitīt ar šo aizdevumu saistītās izmaksas, bet vēlāk ir jāiesniedz atbilstošs pieprasījums par to, lai šis ieturējums tiktu pārrēķināts un tiktu veikta iespējamā atmaksa, ciktāl, pirmkārt, šajā tiesiskajā regulējumā šajā nolūkā paredzētās procedūras ilgums nav pārmērīgs un, otrkārt, par atmaksātajām summām ir jāmaksā procenti.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta C-63/22: Tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 23. februāra rīkojums (Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TV/Land Hessen (Personas datu aizsardzība – Informācijas aģentūra (Ekonomiskās informācijas birojs) – Fizisku personu maksātspējas novērtējums (“scoring”), balstoties uz kreditoru sniegtu nepārbaudītu informāciju – Datu apstrādes likumība un kopīga atbildība par šo apstrādi)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/23

      Tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 23. februāra rīkojums (Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TV/Land Hessen

      (Lieta C-63/22) (1)

      (Personas datu aizsardzība - Informācijas aģentūra (Ekonomiskās informācijas birojs) - Fizisku personu maksātspējas novērtējums (“scoring”), balstoties uz kreditoru sniegtu nepārbaudītu informāciju - Datu apstrādes likumība un kopīga atbildība par šo apstrādi)
      (2022/C 165/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: TV

         Atbildētāja: Land Hessen

         Citi lietas dalībnieki: SCHUFA Holding AG

         Rezolutīvā daļa

      Izslēgt lietu C-63/22 no Tiesas reģistra.

         (1)  Iesniegšanas datums: 1.2.2022.


title: Lieta C-262/20: Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Rayonen sad Lukovit (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VB/Glavna direktsia “Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto” (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Darba laika organizēšana – Direktīva 2003/88/EK – 8. pants – 12. panta a) punkts – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 31. pants – Parastā nakts darba laika saīsināšana salīdzinājumā ar parasto dienas darba laiku – Publiskā un privātā sektora darba ņēmēji – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/7

      Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Rayonen sad Lukovit (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VB/Glavna direktsia “Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto”

      (Lieta C-262/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Darba laika organizēšana - Direktīva 2003/88/EK - 8. pants - 12. panta a) punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 31. pants - Parastā nakts darba laika saīsināšana salīdzinājumā ar parasto dienas darba laiku - Publiskā un privātā sektora darba ņēmēji - Vienlīdzīga attieksme)
      (2022/C 165/07)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Rayonen sad Lukovit

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VB

         Atbildētāja: Glavna direktsia “Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto”

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 8. pants un 12. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos nav noteikts pienākums pieņemt valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka parastais nakts darba laiks publiskā sektora darba ņēmējiem, piemēram, policistiem un ugunsdzēsējiem, ir īsāks nekā attiecībā uz šiem pēdējiem minētajiem paredzētais parastais dienas darba laiks. Šādiem darba ņēmējiem katrā ziņā ir jābūt piemērojamiem citiem aizsardzības pasākumiem darba laika, atalgojuma, pabalstu vai līdzīgu priekšrocību veidā, kas ļautu kompensēt viņu veicamajam nakts darbam raksturīgos īpašos apgrūtinājumus.

                  2)

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 31. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tas, ka parastais nakts darba laiks, kas dalībvalsts tiesību aktos attiecībā uz privātā sektora darba ņēmējiem ir noteikts septiņu stundu apmērā, nav piemērojams publiskā sektora darba ņēmējiem, tostarp policistiem un ugunsdzēsējiem, ja šāda atšķirīga attieksme ir balstīta uz objektīvu un saprātīgu kritēriju, proti, ja tā ir saistīta ar minētajos tiesību aktos izvirzītu leģitīmi pieļaujamu mērķi un ir samērīga ar šo mērķi.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta C-77/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 4. februārī iesniedza Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton un Trevira GmbH par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 29. novembra rīkojumu lietā T-741/20, Advansa Manufacturing u.c./Komisija

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/31

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 4. februārī iesniedza Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton un Trevira GmbH par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 29. novembra rīkojumu lietā T-741/20, Advansa Manufacturing u.c./Komisija
      (Lieta C-77/22 P)
      (2022/C 165/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton un Trevira GmbH (pārstāvji: D. Haverbeke, L. Ruessmann un P. Sellar, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Dralon GmbH un Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto rīkojumu un

                  —

                  atzīt apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas 2020. gada 25. septembra paziņojumu “Pamatnostādnes par atsevišķiem valsts atbalsta pasākumiem saistībā ar siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu pēc 2021. gada” (1), par pieņemamu vai

                  —

                  pakārtoti, atcelt pārsūdzēto rīkojumu, pamatojoties uz to, ka Vispārējai tiesai esot bijis jāatliek lēmuma par pieņemamību pieņemšana līdz prasība tiks izskatīta pēc būtības, un

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā to izskatītu pēc būtības, un

                  —

                  piespriest atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējiem šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus un

                  —

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā pieņemšanu atlikt, līdz tā pilnībā pabeigs izskatīt šo prasību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza divus pamatus.
      Pirmais pamats: nepietiekams pamatojums.

                  —

                  Vispārējā tiesa neesot izpildījusi savu pienākumu sniegt pietiekamu pamatojumu. Pirmkārt, pārsūdzētā rīkojuma 34.–48. un 49.–51. punktā Vispārējā tiesa neesot aplūkojusi argumentus, ko tai ir iesnieguši apelācijas sūdzības iesniedzēji, un neesot konstatējusi tajā izskatāmās lietas faktus. Otrkārt, tā neesot paskaidrojusi, kādēļ tikai tie Komisijas lēmumi, kas pieņemti saskaņā ar kādu konkrētu sekundāro tiesību aktu, var tieši skart apelācijas sūdzības iesniedzējus. Tas attiecas uz pārsūdzētā rīkojuma 38. punktu.

            Otrais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nospriežot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēji netika skarti tieši.

                  —

                  Vispārējā tiesa atsaucas uz pastāvīgo judikatūru, minot tieša skāruma kritēriju pasūdzētā rīkojuma 26.–30. punktā. Kā daļa no tieša skāruma kritērija Vispārējai tiesai ir jāizvērtē apstrīdamā akta saturs, raksturs, mērķis un būtība, kā arī faktiskais un tiesiskais konteksts, kurā tas ietilpst. Vispārējā tiesa, neveicot iepriekš minēto vērtējumu, esot pieļāvusi tiesību kļūdu, izvērtējot LESD 263. pantā paredzēto “tieša skāruma” prasību. Tas attiecas uz pārsūdzētā rīkojuma 34. –48. punktu. Vispārējā tiesa esot radījusi situāciju, kurā apelācijas sūdzības iesniedzēji tiek atstāti bez jebkādiem tiesību aizsardzības līdzekļiem. Neievērojot un pienācīgi nepiemērojot tieša skāruma kritēriju, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu.

            Pakārtoti, Vispārējai tiesai esot bijis jāatliek lēmuma par pieņemamību pieņemšana līdz prasība tiks izskatīta pēc būtības.

                  —

                  Vispārējās tiesas Reglamenta 130. panta 7. un 8. punktā ir prasīts, ka Vispārējai tiesai, ja to pamato īpaši apstākļi, ir jāatliek lēmuma par iebildi par nepieņemamību pieņemšanu līdz galīgā lēmuma taisīšanai, un jānosaka jauni termiņi turpmākajām procesuālajām darbībām. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru šie īpašie apstākļi pastāv, kad lēmuma pieņemšanu ir nepieciešams atlikt, lai nodrošinātu pareizu tiesvedību.

                  —

                  Vispārējai tiesai esot bijis jāizvērtē apstrīdētā akta raksturs, saturs un konteksts, lai noteiktu, vai tas apelācijas sūdzības iesniedzējus skāra tieši. Šī iemesla dēļ ir nepieciešams aplūkot akta būtību un vai ar to dalībvalstij tiek uzlikti neatkarīgi tiesiski pienākumi. Šis vērtējums pārklājoties ar pirmo pamatu attiecībā uz prasību pēc būtības un kas attiecas uz Komisijas kompetences neesamību pieņemt apstrīdētā akta I pielikumu. Neatliekot lēmuma pieņemšanu par Komisijas iebildi par nepieņemamību līdz Vispārējā tiesa būs uzklausījusi argumentus pēc būtības, tā esot pārkāpusi Reglamenta 130. panta 7. un 8. pantu.

         (1)  OV 2020 C 317, 5. lpp.


title: Lieta C-483/20: Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. februāra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā patvēruma politika – Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības piešķiršanai un atņemšanai – Direktīva 2013/32/ES – 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Starptautiskās aizsardzības pieteikuma, ko kādā dalībvalstī iesniedzis trešās valsts valstspiederīgais, kuram ir piešķirts bēgļa statuss citā dalībvalstī, nepieņemamība, lai gan šī valstspiederīgā nepilngadīgs bērns, kuram ir alternatīvā aizsardzība, dzīvo pirmajā minētajā dalībvalstī – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 7. pants – Tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību – 24. pants – Bērna intereses – Pamattiesību hartas 7. un 24. panta pārkāpuma neesamība starptautiskās aizsardzības pieteikuma nepieņemamības dēļ – Direktīva 2011/95/ES – 23. panta 2. punkts – Dalībvalstu pienākums nodrošināt starptautiskās aizsardzības saņēmēju ģimenes vienotības saglabāšanu)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/14

      Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. februāra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      (Lieta C-483/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā patvēruma politika - Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības piešķiršanai un atņemšanai - Direktīva 2013/32/ES - 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Starptautiskās aizsardzības pieteikuma, ko kādā dalībvalstī iesniedzis trešās valsts valstspiederīgais, kuram ir piešķirts bēgļa statuss citā dalībvalstī, nepieņemamība, lai gan šī valstspiederīgā nepilngadīgs bērns, kuram ir alternatīvā aizsardzība, dzīvo pirmajā minētajā dalībvalstī - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 7. pants - Tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību - 24. pants - Bērna intereses - Pamattiesību hartas 7. un 24. panta pārkāpuma neesamība starptautiskās aizsardzības pieteikuma nepieņemamības dēļ - Direktīva 2011/95/ES - 23. panta 2. punkts - Dalībvalstu pienākums nodrošināt starptautiskās aizsardzības saņēmēju ģimenes vienotības saglabāšanu)
      (2022/C 165/16)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: XXXX

         Atbildētājs: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts, lasot to kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantu un 24. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz dalībvalstij izmantot šajā tiesību normā paredzēto iespēju noraidīt starptautiskās aizsardzības pieteikumu kā nepieņemamu, pamatojoties uz to, ka cita dalībvalsts pieteikuma iesniedzējam jau ir piešķīrusi bēgļa statusu, ja šis pieteikuma iesniedzējs ir tēvs nepavadītam nepilngadīgam bērnam, kuram ir piešķirta alternatīvā aizsardzība pirmajā minētajā dalībvalstī, tomēr neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par šīs aizsardzības saturu 23. panta 2. punkta piemērošanu.

         (1)  OV C 9, 11.1.2021.


title: Lieta T-106/22: Prasība, kas celta 2022. gada 24. februārī – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (“BBQLOUMI”)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/41

      Prasība, kas celta 2022. gada 24. februārī – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (“BBQLOUMI”)
      (Lieta T-106/22)
      (2022/C 165/49)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji: S. Malynicz, Barrister-at-Law, un C. Milbradt, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: M. J. Dairies EOOD (Sofija, Bulgārija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “BBQLOUMI” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 898 029

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 14. decembra lēmums lietā R 656/2021-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 74. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Apelācijas padome pārkāpa Tiesas judikatūru par atšķirtspēju;

                  —

                  Apelācijas padome nepamatoti uzlika pierādīšanas pienākumu agrākās preču zīmes īpašniekam, lai tas pierādītu prasīto atšķirtspējas līmeni;

                  —

                  Apelācijas padome nesniedza pienācīgu pamatojumu savam galvenajam konstatējumam, ka agrākajai kolektīvajai preču zīmei nav atšķirtspējas.


title: Lieta C-532/20: Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Alstom Transport SA/Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 92/13/EEK – Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras, ko piemēro subjektiem, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē – 1. panta 1. un 3. punkts – Pieeja pārskatīšanas procedūrām – 2.c pants – Pārskatīšanas pieprasīšanas termiņi – Aprēķināšana – Pārskatīšanas pieprasīšana lēmumam par pretendenta pielaišanu)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/15

      Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Alstom Transport SA/Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti

      (Lieta C-532/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 92/13/EEK - Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras, ko piemēro subjektiem, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē - 1. panta 1. un 3. punkts - Pieeja pārskatīšanas procedūrām - 2.c pants - Pārskatīšanas pieprasīšanas termiņi - Aprēķināšana - Pārskatīšanas pieprasīšana lēmumam par pretendenta pielaišanu)
      (2022/C 165/17)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Alstom Transport SA

         Atbildētājas: Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 92/13/EEK (1992. gada 25. februāris), ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris), 1. panta 1. punkta ceturtā daļa un 3. punkts, kā arī 2.c pants ir jāinterpretē tādējādi, ka termiņš, kurā izraudzītais pretendents var pieprasīt pārskatīt līgumslēdzējas iestādes lēmumu, ar kuru par pieņemamu ir atzīts noraidīta pretendenta piedāvājums, pieņemot lēmumu par šo līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, var tikt aprēķināts, par atskaites punktu ņemot vērā dienu, kurā šis izraudzītais pretendents saņēma šo lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, pat ja šajā dienā šis pretendents nebija vai vēl nebija pieprasījis to pārskatīt. Savukārt, ja, paziņojot vai publicējot minēto lēmumu, minētajam izraudzītajam pretendentam netika nosūtīts tā kopsavilkums par atbilstīgajiem iemesliem atbilstoši šim 2.c pantam, piemēram, informācija par minētā piedāvājuma vērtēšanas kārtību, šo termiņu aprēķina, par atskaites punktu ņemot vērā dienu, kurā šāds kopsavilkums tika paziņots šim pašam izraudzītajam pretendentam.

         (1)  OV C 53, 15.2.2021.


title: Lieta T-107/22: Prasība, kas celta 2022. gada 28. februārī – Adega Ponte da Boga/EUIPO – Viñedos y Bodegas Dominio de Tares (“P3 DOMINIO DE TARES”)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/42

      Prasība, kas celta 2022. gada 28. februārī – Adega Ponte da Boga/EUIPO – Viñedos y Bodegas Dominio de Tares (“P3 DOMINIO DE TARES”)
      (Lieta T-107/22)
      (2022/C 165/50)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Adega Ponte da Boga, SL (Orense, Spānija) (pārstāve: C. Sueiras Villalobos, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Viñedos y Bodegas Dominio de Tares, SA (Sanromana de Bembibre, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme “P3 DOMINIO DE TARES” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 16 691 651

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 3. decembra lēmums lietā R 479/2021-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO, kā arī ikvienai personai, kas iestāsies lietā apstrīdētā lēmuma atbalstam, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-322/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 24. maijā Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol un Fernando Presencia iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 27. aprīļa rīkojumu lietā T-719/20 Macías Chávez un citi/Spānija un Parlaments

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/24

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 24. maijāRoberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol un Fernando Presencia iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 27. aprīļa rīkojumu lietā T-719/20 Macías Chávez un citi/Spānija un Parlaments
      (Lieta C-322/21 P)
      (2022/C 165/29)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Roberto Alejandro Macías Chávez, José María Castillejo Oriol un Fernando Presencia (pārstāvis: J. Jover Padró, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments un Spānijas Karaliste
      Ar 2022. gada 1. februāra rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu, un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējiem segt savus tiesāšanās izdevumus pašiem.


title: Lieta C-283/20: Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CO u.c./MJ, Eiropas Komisija, Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD), Eiropas Savienības Padome, Eulex Kosovo (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) – Eiropas Savienības Tiesiskuma misija Kosovā (Eulex Kosovo) – Vienotā rīcība 2008/124/KĀDP – 8. panta 3. un 5. punkts, 9. panta 3. punkts un 10. panta 3. punkts – Misijas personāla darba devēja statuss – 16. panta 5. punkts – Subrogācijas sekas)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/8

      Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CO u.c./MJ, Eiropas Komisija, Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD), Eiropas Savienības Padome, Eulex Kosovo

      (Lieta C-283/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) - Eiropas Savienības Tiesiskuma misija Kosovā (Eulex Kosovo) - Vienotā rīcība 2008/124/KĀDP - 8. panta 3. un 5. punkts, 9. panta 3. punkts un 10. panta 3. punkts - Misijas personāla darba devēja statuss - 16. panta 5. punkts - Subrogācijas sekas)
      (2022/C 165/08)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: CO u.c.

         Atbildētāji: MJ, Eiropas Komisija, Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD), Eiropas Savienības Padome, Eulex Kosovo

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Vienotās rīcības 2008/124/KĀDP (2008. gada 4. februāris) par Eiropas Savienības Tiesiskuma misiju Kosovā, Eulex Kosovo, kas grozīta ar Padomes Lēmumu 2014/349/KĀDP (2014. gada 12. jūnijs), 16. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no 2014. gada 15. jūnija Eiropas Savienības Tiesiskuma misija Kosovā, ko sauc par “Eulex Kosovo” un kas ir minēta šīs vienotās rīcības 1. pantā, ir norādīta kā atbildīgā un līdz ar to kā atbildētāja saistībā ar visām prasībām par tai uzticētās misijas īstenošanas sekām neatkarīgi no tā, vai fakti, kas ir šādas prasības pamatā, ir radušies pirms 2014. gada 12. jūnija – Lēmuma 2014/349 spēkā stāšanās dienas.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta T-113/22: Prasība, kas celta 2022. gada 3. martā – OK/EĀDD

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/42

      Prasība, kas celta 2022. gada 3. martā – OK/EĀDD
      (Lieta T-113/22)
      (2022/C 165/51)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: OK (pārstāve: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  attiecībā uz lūgumu sniegt palīdzību:

                              —

                              atcelt EĀDD Cilvēkresursu direkcijas direktores lēmumu, ar kuru tiek daļēji noraidīts prasītāja lūgums sniegt palīdzību saistībā ar mobingu un diskriminējošu attieksmi un kas paziņots [konfidenciāla informācija] (1);

                              —

                              atcelt – ciktāl nepieciešams un ciktāl ar to tiek papildināts 2021. gada 15. jūnija lēmums – [konfidenciāla informācija] paziņoto EĀDD ģenerālsekretāra lēmumu, ar kuru tiek noraidītas prasītāja [konfidenciāla informācija] sūdzības par lēmumu, ar kuru tiek daļēji noraidīts iepriekš minētais lūgums sniegt palīdzību;

                  —

                  attiecībā uz [konfidenciāla informācija] noslēgtā izlīguma lietā [konfidenciāla informācija] saturu, tvērumu un izpildi:

                              —

                              atcelt [konfidenciāla informācija] noslēgto izlīgumu gan ar gribas izteikumu saistīta trūkuma, gan šā izlīguma nosacījumu neievērošanas dēļ;

                              —

                              atcelt – ciktāl ar to tiek īstenots šis izlīgums – netiešo lēmumu, ar kuru prasītājs ar atpakaļejošu spēku no 2018. gada 1. janvāra tiek paaugstināts AD 14 pakāpē, kāds tas viņam tika darīts zināms viņa atalgojuma aprēķinā par 2021. gada maiju, un kāds tas ir formāli apstiprināts ar EĀDD Resursu pārvaldības ģenerāldirekcijas (iecēlējinstitūcija) ģenerāldirektora [konfidenciāla informācija] lēmumu;

                              —

                              atcelt EĀDD Resursu pārvaldības ģenerāldirekcijas ģenerāldirektora 2021. gada 30. novembra lēmumu, ar kuru EĀDD noraidīja prasītāja [konfidenciāla informācija] sūdzību par to, ka neesot skaidri izteikta lēmuma par viņa paaugstināšanu AD 14 pakāpē no 2018. gada 1. janvāra un par to, ka lietā [konfidenciāla informācija] EĀDD esot sniedzis maldinošu informāciju, kuras mērķis un sekas bija Vispārējās tiesas viedokļa sagrozīšana un iespējas atsaukties uz vienlīdzīgas attieksmes principu liegšana prasītājam;

                  —

                  piespriest atbildētājam izmaksāt prasītājam atlīdzību 52 400 euro apmērā, kuras mērķis būtu atlīdzināt viņam radušos mantisko kaitējumu, kā arī atlīdzību, ar kuru tiku kompensēts viņam nodarītais morālais kaitējums par summu, kas tiktu simboliski noteikta 1 euro apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu prasību par lēmumu, ar kuru tika noraidīts viņa lūgums sniegt palīdzību, prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir izdarīts dienesta pārkāpums, nav izpildīts rūpības pienākums attiecībā pret ierēdni, kas ir cietis no mobinga, kā arī pārkāpta Eiropas Savienības Pamattiesību harta (turpmāk tekstā – “Harta”) un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā par attiecībā uz prasītāju veikto mobingu veidojošo nodarījumu esamību.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi izmantotas pilnvaras un ir pārkāpts Hartas 47. pants.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi izmantotas pilnvaras un ir pārkāpts LESD 227. pants un Hartas 44. pants.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka lūguma sniegt palīdzību pārbaude neatbilst lēmumam [konfidenciāla informācija].

            Lai pamatotu prasību par netiešo lēmumu par paaugstināšanu un izlīgumu, kas noslēgts lietā [konfidenciāla informācija], prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi tīša maldināšana un ka lietā [konfidenciāla informācija] noslēgtais izlīgums nav spēkā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka izlīguma nav ticis ievērots un ka EĀDD ļaunprātīgi atsaucies uz res judicata spēku.

         (1)  Konfidenciālie dati ir aizsegti.


title: Lieta C-557/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 10. septembrī Acciona, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 30. jūnija spriedumu lietā T-362/20 Acciona/EUIPO – Agencia Negociadora PB (“REACCIONA”)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/24

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 10. septembrīAcciona, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 30. jūnija spriedumu lietā T-362/20 Acciona/EUIPO – Agencia Negociadora PB (“REACCIONA”)
      (Lieta C-557/21 P)
      (2022/C 165/30)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Acciona, S.A. (pārstāvis: J. C. Erdozain López, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs un Agencia Negociadora PB, S.L.

      Ar 2022. gada 27. janvāra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Acciona, S.A. pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-536/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Tiketa” UAB/M. Š. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2011/83/ES – Patērētāju līgumi – Jēdziens “tirgotājs” – Ar distances līgumiem saistīts informēšanas pienākums – Pienākums sniegt nepieciešamo informāciju vienkāršā un skaidri saprotamā valodā un uz pastāvīga informācijas nesēja)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/16

      Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Tiketa” UAB/M. Š.
      (Lieta C-536/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2011/83/ES - Patērētāju līgumi - Jēdziens “tirgotājs” - Ar distances līgumiem saistīts informēšanas pienākums - Pienākums sniegt nepieciešamo informāciju vienkāršā un skaidri saprotamā valodā un uz pastāvīga informācijas nesēja)
      (2022/C 165/18)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “Tiketa” UAB

         Atbildētājs: M. Š.

         piedaloties: “Baltic Music” VšĮ

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, 2. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “tirgotājs” šīs normas izpratnē nozīmē ne tikai fizisku vai juridisku personu, kas attiecībā uz līgumiem, kuriem piemērojama šī direktīva, rīkojas nolūkā, kas saistīts ar tās komercdarbību, uzņēmējdarbību, amatniecisko darbību vai profesiju attiecībā uz līgumiem, kuriem piemērojama šī direktīva, bet arī fizisku vai juridisku personu, kas rīkojas kā starpnieks šā tirgotāja vārdā vai uzdevumā, ja gan šo starpnieku, gan principālu var kvalificēt par “tirgotāju” šīs normas izpratnē, un nav nepieciešams, lai notiktu dubulta pakalpojumu sniegšana.

                  2)

                  Direktīvas 2011/83 6. panta 1. un 5. punkts un 8. panta 1. un 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz 6. panta 1. punktā minēto informāciju pirms līguma noslēgšanas sniegt patērētājam tikai pakalpojumu sniegšanas vispārīgajos noteikumos starpnieka vietnē, kuriem patērētājs aktīvi pauž piekrišanu, ieklikšķinot šim nolūkam paredzētā lodziņā, ar nosacījumu, ka šī informācija pēdējam minētajam tiek darīta zināma skaidrā un saprotamā veidā. Tomēr šāda veida informēšana nevar aizstāt to, ka patērētājam tiek sniegts apstiprinājums par līguma noslēgšanu uz pastāvīga informācijas nesēja šīs direktīvas 8. panta 7. punkta izpratnē, un šis apstāklis neliedz šo informāciju iekļaut distances līgumā vai ārpus uzņēmuma telpām noslēgtā līgumā.

         (1)  OV C 19, 18.1.2021.


title: Lieta C-290/20: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Satversmes tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Latvijas Gāze” AS (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dabasgāzes iekšējais tirgus – Direktīva 2009/73/EK – 2. panta 3) punkts – Jēdziens “pārvade” – 23. pants – Pilnvaras pieņemt lēmumus par uzglabāšanas objektu, iekārtu sašķidrinātas dabasgāzes atkārtotai pārvēršanai gāzē un rūpniecisko lietotāju pieslēgšanu pārvades sistēmai – 32. panta 1. punkts – Trešo personu piekļuve sistēmai – Iespēja tieši pieslēgt tiešos lietotājus dabasgāzes pārvades sistēmai)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/9

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Satversmes tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Latvijas Gāze” AS
      (Lieta C-290/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dabasgāzes iekšējais tirgus - Direktīva 2009/73/EK - 2. panta 3) punkts - Jēdziens “pārvade” - 23. pants - Pilnvaras pieņemt lēmumus par uzglabāšanas objektu, iekārtu sašķidrinātas dabasgāzes atkārtotai pārvēršanai gāzē un rūpniecisko lietotāju pieslēgšanu pārvades sistēmai - 32. panta 1. punkts - Trešo personu piekļuve sistēmai - Iespēja tieši pieslēgt tiešos lietotājus dabasgāzes pārvades sistēmai)
      (2022/C 165/09)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Satversmes tiesa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja:“Latvijas Gāze” AS

         Piedaloties: Latvijas Republikas Saeimai, Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijai

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/73/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu 23. pants un 32. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no šīm tiesību normām neizriet, ka dalībvalstīm būtu pienākums pieņemt tādu tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram, pirmkārt, ikviens tiešais lietotājs var izvēlēties tikt pieslēgts vai nu dabasgāzes pārvades sistēmai, vai arī sadales sistēmai un, otrkārt, attiecīgajam sistēmas operatoram ir pienākums atļaut tam pieslēgties minētajai sistēmai.

                  2)

                  Direktīvas 2009/73 23. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ar to nav noteikts pienākums pieņemt tādu tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram dabasgāzes pārvades sistēmai drīkst pieslēgties tikai rūpnieciskais lietotājs.

                  3)

                  Direktīvas 2009/73 2. panta 3) punkts un 23. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram dabasgāzes pārvade ietver dabasgāzes transportēšanu tieši uz tiešā lietotāja dabasgāzes apgādes sistēmu.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta C-563/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ORLEN KolTrans sp. z o.o./Prezes Urzędu Transportu Kolejowego (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dzelzceļa pārvadājumi – Direktīva 2001/14/EK – 4. pants – Infrastruktūras maksas noteikšana ar pārvaldītāja lēmumu – 30. panta 2. punkts – Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu pārsūdzības tiesības – 30. panta 6. punkts – Regulatīvās iestādes lēmumu pārbaude tiesā)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/17

      Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ORLEN KolTrans sp. z o.o./Prezes Urzędu Transportu Kolejowego

      (Lieta C-563/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dzelzceļa pārvadājumi - Direktīva 2001/14/EK - 4. pants - Infrastruktūras maksas noteikšana ar pārvaldītāja lēmumu - 30. panta 2. punkts - Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu pārsūdzības tiesības - 30. panta 6. punkts - Regulatīvās iestādes lēmumu pārbaude tiesā)
      (2022/C 165/19)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ORLEN KolTrans sp. z o.o.

         Atbildētājs: Prezes Urzędu Transportu Kolejowego

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/14/EK (2001. gada 26. februāris) par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksājumu iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Direktīvu 2007/58/EK, 30. panta 2. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neregulē dzelzceļa pārvadājumu uzņēmuma, kurš izmanto vai plāno izmantot dzelzceļa infrastruktūru, tiesības piedalīties iespējamajā procedūrā, ko regulatīvā iestāde veic, lai pieņemtu lēmumu, ar kuru apstiprina vai noraida infrastruktūras pārvaldītāja iesniegto pamatmaksas par minimālo piekļuvi infrastruktūrai vienoto likmju projektu.

                  2)

                  Direktīvas 2001/14, kas grozīta ar Direktīvu 2007/58, 30. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumam, kas izmanto vai plāno izmantot dzelzceļa infrastruktūru, ir jābūt iespējai kompetentajā tiesā apstrīdēt regulatīvās iestādes lēmumu, ar kuru apstiprina pamatmaksas par minimālo piekļuvi infrastruktūrai vienotās likmes, kuras ir noteicis šīs infrastruktūras pārvaldītājs.

         (1)  OV C 44, 8.2.2021.


title: Lieta C-300/20: Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. februāra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bund Naturschutz in Bayern e.V./Landkreis Rosenheim (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Direktīva 2001/42/EK – Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums – 2. panta a) punkts – Jēdziens “plāni un programmas” – 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Akti, kuri izstrādāti attiecībā uz konkrētām nozarēm un kuros paredzēti pamatprincipi turpmākās attīstības saskaņošanai Direktīvas 2011/92/ES I un II pielikumā uzskaitītajiem projektiem – 3. panta 4. punkts – Akti, kuros ir paredzēti pamatprincipi projektu turpmākās attīstības saskaņošanai – Vietējās iestādes pieņemti noteikumi par ainavu aizsardzību)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/10

      Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. februāra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bund Naturschutz in Bayern e.V./Landkreis Rosenheim

      (Lieta C-300/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2001/42/EK - Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums - 2. panta a) punkts - Jēdziens “plāni un programmas” - 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Akti, kuri izstrādāti attiecībā uz konkrētām nozarēm un kuros paredzēti pamatprincipi turpmākās attīstības saskaņošanai Direktīvas 2011/92/ES I un II pielikumā uzskaitītajiem projektiem - 3. panta 4. punkts - Akti, kuros ir paredzēti pamatprincipi projektu turpmākās attīstības saskaņošanai - Vietējās iestādes pieņemti noteikumi par ainavu aizsardzību)
      (2022/C 165/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bund Naturschutz in Bayern e.V.

         Atbildētājs: Landkreis Rosenheim

         Piedaloties: Landesanwaltschaft Bayern, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts pasākums, kura mērķis ir dabas un ainavas aizsardzība un ar kuru šajā nolūkā ir paredzēti vispārīgi aizliegumi un pienākumi saņemt atļauju, bet nav paredzēti pietiekami sīki izstrādāti noteikumi attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu I un II pielikumā minēto projektu saturu, sagatavošanu un īstenošanu, neietilpst šīs tiesību normas piemērošanas jomā.

                  2)

                  Direktīvas 2001/42 3. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts pasākums, kura mērķis ir dabas un ainavas aizsardzība un ar kuru šajā nolūkā ir paredzēti vispārīgi aizliegumi, kā arī pienākumi saņemt atļauju, bet nav paredzēti pietiekami detalizēti noteikumi par projektu saturu, sagatavošanu un īstenošanu, neietilpst šīs tiesību normas piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 304, 14.9.2020.


title: Lieta C-582/20: Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Cridar Cons SRL/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 167. un 168. pants – Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu – Atteikums – Krāpšana nodokļu jomā – Pierādījumu iegūšana – Administratīvas sūdzības, kas attiecas uz paziņojumu par nodokli, ar kuru atteiktas tiesības uz nodokļa atskaitīšanu, gaidot kriminālprocesa iznākumu, izskatīšanas apturēšana – Dalībvalstu procesuālā autonomija – Nodokļu neitralitātes princips – Tiesības uz labu pārvaldību – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)

text:
               19.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/18

      Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Cridar Cons SRL/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

      (Lieta C-582/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 167. un 168. pants - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Atteikums - Krāpšana nodokļu jomā - Pierādījumu iegūšana - Administratīvas sūdzības, kas attiecas uz paziņojumu par nodokli, ar kuru atteiktas tiesības uz nodokļa atskaitīšanu, gaidot kriminālprocesa iznākumu, izskatīšanas apturēšana - Dalībvalstu procesuālā autonomija - Nodokļu neitralitātes princips - Tiesības uz labu pārvaldību - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)
      (2022/C 165/20)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: SC Cridar Cons SRL

         Atbildētāja: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādā veidā, ka tie neliedz valsts tiesisko regulējumu, ar ko valsts nodokļu iestādēm tiek atļauts apturēt administratīvās sūdzības, kura iesniegta par paziņojumu par nodokli, ar ko nodokļa maksātājam tiek atteiktas tiesības uz priekšnodoklī samaksātā PVN atmaksu tādēļ, ka šis nodokļa maksātājs ir bijis iesaistīts finanšu krāpšanā, izskatīšanu, lai iegūtu papildu objektīvu informāciju saistībā ar šo iesaistīšanos, ar nosacījumu, ka, pirmkārt, šāda izskatīšanas apturēšana nekavē šīs sūdzības administratīvā procesa iznākumu ārpus saprātīga termiņa, otrkārt, lēmumam par šīs izskatīšanas apturēšanu ir juridisks un faktisks pamatojums un tas ir pārbaudāms tiesā un, treškārt, ja galu galā izrādās, ka atskaitīšanas tiesības tika atteiktas, pārkāpjot Savienības tiesības, šis nodokļa maksātājs var saprātīgā termiņā saņemt atbilstošās summas atmaksu, kā arī attiecīgā gadījumā nokavējuma procentus par šo summu. Šādos apstākļos netiek prasīts, lai šīs izskatīšanas apturēšanas laikā tiktu apturēta paziņojuma par nodokli izpilde attiecībā uz minēto nodokļa maksātāju, ja vien nepastāv nopietnas šaubas par minētā paziņojuma tiesiskumu, kad šī paša paziņojuma izpildes apturēšana ir nepieciešama, lai novērstu būtisku un neatgriezenisku kaitējumu nodokļu maksātāja interesēm.

         (1)  OV C 53, 15.2.2021.


title: Lieta C-92/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 9. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica u.c.

text:
               10.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 9. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica u.c.
      (Lieta C-92/22)
      (2022/C 191/19)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Fenice – Qualità per l’ambiente SpA

         Atbildētājas: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico un Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto [Valsts komitejas Direktīvas 2003/87/EK (1) ieviešanai un ar Kioto protokolu saistīto projektu darbību pārvaldības atbalstam] pieņemtais lēmums, ņemot vērā pieņemšanas procedūru un it īpaši Deleģētajā regulā (ES) 2019/331 (2) paredzēto dialoga mehānismu ar Eiropas Komisiju saistībā ar iekārtu iekļaušanu CO2 kvotu sadales sarakstā, var tikt patstāvīgi apstrīdēts Eiropas Savienības Vispārējā tiesā saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu, ja apstrīdētais akts rada saistošas juridiskās sekas un tieši skar saimnieciskās darbības subjektu prasītāju?

                  2)

                  Pretējā gadījumā, vai privāts saimnieciskās darbības subjekts – kas ir tieši cietis no izslēgšanas no CO2 kvotu sadales, kas notika pēc Eiropas Komisijas un Valsts komitejas Direktīvas 2003/87/EK ieviešanai un ar Kioto protokolu saistīto projektu darbību pārvaldības atbalstam kopīgi veiktās pārbaudes – var Eiropas Komisijas pieņemto lēmumu atteikt iekārtas iekļaušanu Deleģētās regulas (ES) 2019/331 14. panta 4. punktā minētajā sarakstā apstrīdēt Eiropas Savienības Vispārējā tiesā saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu?

                  3)

                  Vai jēdziens “elektroenerģijas ražošanas iekārta” Direktīvas 2003/87/EK 3. panta u) punkta izpratnē, ievērojot Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 20. jūnija spriedumu lietā C-682/17 ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, kura priekšmets bija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Verwaltungsgericht Berlin (Berlīnes Administratīvā tiesa, Vācija) bija iesniegusi Tiesai ar lēmumu, kurš pieņemts 2017. gada 28. novembrī, ietver arī situācijas, kurās iekārta – kas nav augstas efektivitātes un kuru raksturo vairāki siltumenerģijas avoti, kuri nav koģenerācija un kuru īpašības ļauj atzīt bezmaksas emisijas kvotas – ražo nelielu daļu koģenerācijas elektroenerģijas?

                  4)

                  Vai šāda “elektroenerģijas ražošanas iekārtas” definīcijas interpretācija ir saderīga ar vispārējiem Savienības tiesību principiem par konkurences apstākļu uzņēmumu starpā ievērošanu subsīdiju piešķiršanas gadījumā un pasākuma samērīgumu, ja tas pilnībā izslēdz iekārtu, kuru raksturo vairāki enerģijas avoti, nenodalot emisiju daudzumu, kas attiecas uz siltuma avotiem, kuri nav koģenerācija un kuriem ir visas tiesības saņemt paredzētās priekšrocības?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV 2003, L 275, 32. lpp.).

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2019/331 (2018. gada 19. decembris, ar ko nosaka Savienības mēroga pārejas noteikumus saskaņotai bezmaksas emisijas kvotu iedalei saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 10.a pantu (OV 2019, L 59, 8. lpp.).


title: Lieta T-137/22: Prasība, kas celta 2022. gada 14. martā – Nīderlande/Komisija

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/53

      Prasība, kas celta 2022. gada 14. martā – Nīderlande/Komisija
      (Lieta T-137/22)
      (2022/C 198/77)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (prasītāji: M. Bulterman un J. Langer)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2022. gada 6. janvāra lēmumu ar references numuru Ares (2022) 99942, ar kuru noraidīts Nīderlandes Karalistes lūgums par papildus četriem gadiem pagarināt astoņu gadu termiņu, kas noteikts FresQ lietā nepamatoti izmaksāto summu atgūšanai, un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus:

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma pamatā ir kļūdains pieņēmums, ka atgūšanas process FresQ lietā vēl nav pabeigts.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdaini piemērojusi Regulas Nr. 1306/2013 54. panta 2. punkta 3. apakšpunktu, jo ir pieņēmusi, ka par astoņu gadu termiņu, kas noteikts FresQ lietā nepamatoti izmaksāto summu atgūšanai, pārsniegšanu ir atbildīga Nīderlande.


title: Lieta C-221/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 28. martā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2022. gada 19. janvāra spriedumu lietā T-610/19 Deutsche Telekom AG/Eiropas Komisija

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/28

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 28. martā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2022. gada 19. janvāra spriedumu lietā T-610/19 Deutsche Telekom AG/Eiropas Komisija
      (Lieta C-221/22 P)
      (2022/C 198/39)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Calleja Crespo, B. Martenczuk, N. Khan, P. Rossi, L. Wildpanner)

         Otra lietas dalībniece: Deutsche Telekom AG

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2022. gada 19. janvāra spriedumu lietā T-610/19, ciktāl ar to ir apmierināta Deutsche Telekom AG prasība;

                  —

                  pašai lemt par neizlemtajiem tiesību strīda jautājumiem, vai,

                  —

                  pakārtoti, nodot tiesību strīdu, ciktāl tas vēl nav izlemts, jaunai izskatīšanai Vispārējai tiesai;

                  —

                  piespriest Deutsche Telekom AG atlīdzināt visus šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Apelācijas sūdzības pamati un būtiskie argumenti

      Šī apelācijas sūdzība, kurai Eiropas Komisija piešķir principiālu nozīmi LESD 266. panta interpretācijā un piemērošanā, būtībā ir par Komisijai uzlikto pienākumu uzrēķināt procentus konkurences tiesību jomā piemērojamajam naudas sodam tā atmaksas gadījumā. Saskaņā ar Komisijas lēmumu Deutsche Telekom AG saistībā ar dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu atbilstoši LESD 102. pantam bija provizoriski jāsamaksā naudas sods, kuru Eiropas Savienības Vispārējā tiesa tomēr vēlāk samazināja (1). Šobrīd Komisija vēršas pret tai ar pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu uzlikto pienākumu par atmaksājamo naudas soda daļu maksāt nokavējuma procentus ar sankcijas raksturu Printeos judikatūras (2) izpratnē.
      Ar savu pirmo apelācijas sūdzības pamatu Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka, pamatojoties uz LESD 266. pantu, gadījumā, ja konkurences tiesību jomā uzliktais naudas sods ar tiesas nolēmumu tiek samazināts, Komisijai ir absolūts un beznosacījuma pienākums no naudas soda provizoriskās samaksas dienas maksāt nokavējuma procentus ar sankcijas raksturu.
      Šajā ziņā Komisija it īpaši norāda:
      Vispārējā tiesa esot nepamatoti konstatējusi, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 266. pantu, nesamaksājot nokavējuma procentus Deutschen Telekom AG prasītajā apmērā (pirmā apelācijas sūdzības pamata pirmā daļa).
      Pārsūdzētais spriedums esot pretrunā Savienības tiesu judikatūrai pirms sprieduma Komisija/Printeos (pirmā apelācijas sūdzības pamata otrā daļa).
      Turklāt procentus, kas tiek maksāti saistībā ar spriedumu īstenošanu, reglamentējot atvasinātās Savienības tiesības un Vispārējai tiesai esot bijis jāpiemēro šīs atvasinātās Savienības tiesības, vai arī jāatzīst atvasinātās Savienības tiesības par spēkā neesošām (pirmā apelācijas sūdzības pamata trešā daļa).
      Prasības par zaudējumu atlīdzību atbilstoši LESD 340. pantam priekšnosacījumi neesot iestājušies, tā ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piespriežot nokavējuma procentu maksājumus kā zaudējumu atlīdzību (pirmā apelācijas sūdzības pamata ceturtā daļa).
      Spriedumu ex tunc iedarbība neizraisot to, ka nokavējuma procenti būtu maksājami no naudas soda provizoriskās samaksas brīža, ko ir veicis attiecīgais uzņēmums (pirmā apelācijas sūdzības pamata piektā daļa).
      Nokavējuma procentu samaksa pārsūdzētā sprieduma izpratnē esot pretēja naudas sodu atturošajai iedarbībai (pirmā apelācijas sūdzības pamata sestā daļa).
      Ar savu otro apelācijas sūdzības pamatu Komisija tās pirmā apelācijas sūdzības pamata noraidījuma gadījumā norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka Komisijas maksājamā procentu likme atbilst Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas procentu likmei, palielinot to par trīsarpus procentpunktiem, pēc analoģijas ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 (3) 83. panta 2. punkta b) apakšpunktu.

         (1)  2018. gada 13. decembra spriedums Deutsche Telekom/Komisija (T-827/14, EU:T:2018:930).

         (2)  2021. gada 20. janvāra spriedums Komisija/Printeos (C-301/19 P, EU:C:2021:39).

         (3)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 (2012. gada 29. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362, 1. lpp.).


title: Lieta T-132/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 9. marta spriedums – Telefónica Germany/EUIPO (“LOOP”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LOOP” reģistrācijas pieteikums – Reģistrācijas pieteikuma daļējs noraidījums – Absolūti atteikuma pamati – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Aprakstošs raksturs – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Preču un pakalpojumu raksturam piemītošas objektīvās īpašības – Pietiekami tieša un konkrēta saikne – Pienākums norādīt pamatojumu – Regulas 2017/1001 94. pants)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/41

      Vispārējās tiesas 2022. gada 9. marta spriedums – Telefónica Germany/EUIPO (“LOOP”)
      (Lieta T-132/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LOOP” reģistrācijas pieteikums - Reģistrācijas pieteikuma daļējs noraidījums - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Aprakstošs raksturs - Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Preču un pakalpojumu raksturam piemītošas objektīvās īpašības - Pietiekami tieša un konkrēta saikne - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas 2017/1001 94. pants)
      (2022/C 198/58)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Minhene, Vācija) (pārstāvji: A. Fottner un M. Müller, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Scardocchia un E. Markakis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 17. decembra lēmumu lietā R 644/2020-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “LOOP” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 17. decembra lēmumu lietā R 644/2020-4, ciktāl tas attiecas uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, un pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 42. klasē, atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Telefónica Germany GmbH & Co. OHG sedz vienu trešdaļu savu tiesāšanās izdevumu, tostarp vienu trešdaļu izdevumu, kas tai radušies procesā Apelācijas padomē.

                  4)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina divas trešdaļas no Telefónica Germany tiesāšanās izdevumiem, tostarp divas trešdaļas izdevumu, kas pēdējai minētajai radušies procesā Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 148, 26.4.2021.


title: Lieta C-659/21: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 30. marta rīkojums (Tribunal da Relação de Lisboa (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Orbest, SA/CS, QN, OP u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Gaisa transports – Regula (EK) Nr. 261/2004 – Kopīgi noteikumi par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos – 5. panta 3. punkts – Atbrīvojums no kompensācijas izmaksāšanas pienākuma – Jēdziens “ārkārtēji apstākļi” – Lidmašīnas tehnisks defekts, ko izraisījusi trešai personai piederoša ēdināšanas pakalpojumu transportlīdzekļa sadursme ar šo lidmašīnu, tai esot novietotai stāvēšanai lidostā)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/14

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 30. marta rīkojums (Tribunal da Relação de Lisboa (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Orbest, SA/CS, QN, OP u.c.
      (Lieta C-659/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Kopīgi noteikumi par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos - 5. panta 3. punkts - Atbrīvojums no kompensācijas izmaksāšanas pienākuma - Jēdziens “ārkārtēji apstākļi” - Lidmašīnas tehnisks defekts, ko izraisījusi trešai personai piederoša ēdināšanas pakalpojumu transportlīdzekļa sadursme ar šo lidmašīnu, tai esot novietotai stāvēšanai lidostā)
      (2022/C 198/20)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal da Relação de Lisboa

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja:: Orbest, SA

         Atbildētāji apelācijas instancē: CS, QN, OP u.c.

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts, lasot kopā ar Regulas Nr. 261/2004 preambulas 14. apsvērumu, ir interpretējams tādējādi, ka lidmašīnas tehnisks defekts ko izraisījusi trešai personai piederoša ēdināšanas pakalpojumu transportlīdzekļa sadursme ar šo lidmašīnu, tai esot novietotai stāvēšanai lidostā, var ietilpt “ārkārtēju apstākļu” jēdzienā šīs normas izpratnē;

         (1)  Iesniegšanas datums: 2.11.2021.


title: Lieta C-155/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 8. decembra rīkojums (Svea Hovrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Itālijas Republika/Athena Investments A/S (iepriekš – Greentech Energy Systems A/S) u.c.

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/29

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 8. decembra rīkojums (Svea Hovrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Itālijas Republika/Athena Investments A/S (iepriekš – Greentech Energy Systems A/S) u.c.
      (Lieta C-155/21) (1)

      (2022/C 198/40)
      Tiesvedības valoda – zviedru
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 206, 31.5.2021.


title: Lieta T-146/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. marta spriedums – Vetpharma Animal Health/EUIPO – Deltavit (“DELTATIC”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DELTATIC” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DELTA” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana – Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts un 47. panta 2. punkts – Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/42

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. marta spriedums – Vetpharma Animal Health/EUIPO – Deltavit (“DELTATIC”)
      (Lieta T-146/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DELTATIC” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DELTA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts un 47. panta 2. punkts - Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)
      (2022/C 198/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vetpharma Animal Health, SL (Barselona, Spānija) (pārstāve: M. Escudero Pérez, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Deltavit (Janzé, Francija) (pārstāvis: G. Barbaut, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 21. decembra lēmumu lietā R 776/2020-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Deltavit un Vetpharma Animal Health.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Vetpharma Animal Health, SL, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Deltavit sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 182, 10.5.2021.


title: Apvienotās lietas T-684/19 un T-704/19: Vispārējās tiesas 2022. gada 16. marta spriedums – MEKH un FGSZ/ACER (Enerģētika – Regula (ES) 2017/459 – Komisijas pieņemtais tīkla kodekss, kurā ir ietverts “inkrementālās jaudas process” – ACER lēmums, ar kuru apstiprināta inkrementālās jaudas projekta īstenošana – Iebilde par prettiesiskumu – Komisijas kompetences neesamība – Regulas (EK) Nr. 715/2009 6. panta 11. punkts, 7. panta 3. punkts un 8. panta 6. punkts)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/30

      Vispārējās tiesas 2022. gada 16. marta spriedums – MEKH un FGSZ/ACER

      (Apvienotās lietas T-684/19 un T-704/19) (1)

      (Enerģētika - Regula (ES) 2017/459 - Komisijas pieņemtais tīkla kodekss, kurā ir ietverts “inkrementālās jaudas process” - ACER lēmums, ar kuru apstiprināta inkrementālās jaudas projekta īstenošana - Iebilde par prettiesiskumu - Komisijas kompetences neesamība - Regulas (EK) Nr. 715/2009 6. panta 11. punkts, 7. panta 3. punkts un 8. panta 6. punkts)
      (2022/C 198/41)
      Tiesvedības valodas – angļu un ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja lietā T-684/19: Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (MEKH) (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji: G. Stanka, J. Burai-Kovács, G. Szikla un Á. Kulcsár, advokāti)

         Prasītāja lietā T-704/19: FGSZ Földgázszállító Zrt. (Šiofoka, Ungārija) (pārstāvji: M. Horányi, N. Niejahr un S. Zakka, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūra (pārstāvji: lietā T-684/19 – P. Martinet, D. Lelovitis un N. Keyaerts, pārstāvji, kuriem palīdz E. Ameye, M. de Sousa Ferro un Cs. Nagy, advokāti, un lietā T-704/19 – P. Martinet, D. Lelovitis un N. Keyaerts, pārstāvji, kuriem palīdz E. Ameye un M. de Sousa Ferro, advokāti)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (pārstāvis: S. Polster, advokāts), Eiropas Komisija (pārstāvji: O. Beynet un A. Sipos)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūras (ACER) 2019. gada 9. aprīļa Lēmumu Nr. 05/2019 un ACER Apelācijas valdes 2019. gada 6. augusta Lēmumu Nr. A-004-2019.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal (MEKH) prasība ir nepieņemama, ciktāl tā ir vērsta pret Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūras (ACER) 2019. gada 9. aprīļa Lēmumu Nr. 05/2019.

                  2)

                  Atcelt ACER Apelācijas valdes 2019. gada 6. augusta Lēmumu Nr. A-004-2019.

                  3)

                  ACER sedz savus, kā arī atlīdzina MEKH un FGSZ Földgázszállító Zrt. tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Eiropas Komisija un Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 406, 2.12.2019.


title: Lieta T-757/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 15. decembra spriedums – HB/EIB (Civildienests – EIB personāls – Sūdzība par psiholoģisku vardarbību – Administratīvā izmeklēšana – Lēmums noraidīt sūdzību – Lēmums noraidīt samierināšanās lūgumu – Tiesības tikt uzklausītam – Atbildība)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/31

      Vispārējās tiesas 2021. gada 15. decembra spriedums – HB/EIB
      (Lieta T-757/19) (1)

      (Civildienests - EIB personāls - Sūdzība par psiholoģisku vardarbību - Administratīvā izmeklēšana - Lēmums noraidīt sūdzību - Lēmums noraidīt samierināšanās lūgumu - Tiesības tikt uzklausītam - Atbildība)
      (2022/C 198/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: HB (pārstāvis: C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: G. Faedo un K. Carr, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.a pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt EIB 2019. gada 20. jūnija un 10. oktobra lēmumus, ar kuriem attiecīgi tika noraidīta sūdzība par psiholoģisko vardarbību un iebiedēšanu un samierināšanās lūgums, un, otrkārt, atlīdzināt prasītājai šo lēmumu dēļ nodarīto kaitējumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Investīciju bankas (EIB) priekšsēdētāja 2019. gada 20. jūnija lēmumu.

                  2)

                  EIB izmaksā HB summu 1 000 EUR apmērā par iespējas atrisināt strīdu savstarpējas vienošanās ceļā zaudēšanu.

                  3)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  4)

                  EIB sedz savus, kā arī atlīdzina HB tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 222, 6.7.2020.


title: Apvienotās lietas C-529/18 P un C-531/18 P: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums – PJ/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-529/18 P), PC/PJ, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-531/18 P) (Apelācija – Savienības tiesību principi – Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. pants – Lietas dalībnieku pārstāvība tiešajās prasībās Savienības tiesās – Advokāts, kuram attiecībā pret prasītāju ir trešās personas statuss – Neatkarības prasība – Advokāts, kurš kā līdzstrādnieks strādā birojā – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/2

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums – PJ/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-529/18 P), PC/PJ, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Erdmann & Rossi GmbH (C-531/18 P)
      (Apvienotās lietas C-529/18 P un C-531/18 P) (1)

      (Apelācija - Savienības tiesību principi - Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. pants - Lietas dalībnieku pārstāvība tiešajās prasībās Savienības tiesās - Advokāts, kuram attiecībā pret prasītāju ir trešās personas statuss - Neatkarības prasība - Advokāts, kurš kā līdzstrādnieks strādā birojā - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)
      (2022/C 198/02)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         (Lieta C-529/18 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: PJ (pārstāvji: J. Lipinsky un C. von Donat, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Botis un A. Söde), Erdmann & Rossi GmbH (pārstāvji: H. Kunz-Hallstein un R. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

         (Lieta C-531/18 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: PC (pārstāvji: J. Lipinsky un C. von Donat, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: PJ (pārstāvji: J. Lipinsky un C. von Donat, Rechtsanwälte), Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Botis un A. Söde), Erdmann & Rossi GmbH (pārstāvji: H. Kunz-Hallstein un R. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzības noraidīt.

                  2)

                  PJ atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā C-529/18 P gan saistībā ar šo apelācijas sūdzību, gan tiesvedību Vispārējā tiesā.

                  3)

                  PC atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā C-531/18 P gan saistībā ar šo apelācijas sūdzību, gan tiesvedību Vispārējā tiesā.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta T-138/22: Prasība, kas celta 2022. gada 15. martā –HCP/EUIPO – Timm Health Care (“PYLOMED”)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/53

      Prasība, kas celta 2022. gada 15. martā –HCP/EUIPO – Timm Health Care (“PYLOMED”)
      (Lieta T-138/22)
      (2022/C 198/78)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: HCP GmbH (Hanovere, Vācija) (pārstāvis: H. Suhren, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Timm Health Care BV (Le Borculo, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PYLOMED” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 132 059

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2022. gada 14. janvāra lēmums lietā R 814/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-10/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 9. marta spriedums – Itālija/Komisija (ELGF un ELFLA – No finansējuma izslēgti izdevumi – Platībatkarīgā atbalsta shēma – Finanšu korekcijas – Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. panta 2. punkts – Deleģētās regulas (ES) Nr. 1907/2014 12. panta 2. un 6. punkts – Jēdziens “ilggadīgie zālāji” – Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkts – Ražotāju organizācija un darbības programmas – Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 26., 27., 31., 104. un 106. pants – Regulas (ES) Nr. 1308/2013 155. pants – Deleģētā regula (ES) Nr. 499/2014 – Publiskā iepirkuma procedūra – Regulas (ES) Nr. 65/2011 24. panta 2. punkta c) apakšpunkts un 26. panta 1. punkta d) apakšpunkts – Īstenošanas regulas (ES) Nr. 809/2014 48. panta 2. punkts un 51. panta 1. punkts – Finansiālu zaudējumu risks)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/31

      Vispārējās tiesas 2022. gada 9. marta spriedums – Itālija/Komisija
      (Lieta T-10/20) (1)

      (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Platībatkarīgā atbalsta shēma - Finanšu korekcijas - Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. panta 2. punkts - Deleģētās regulas (ES) Nr. 1907/2014 12. panta 2. un 6. punkts - Jēdziens “ilggadīgie zālāji” - Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkts - Ražotāju organizācija un darbības programmas - Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 26., 27., 31., 104. un 106. pants - Regulas (ES) Nr. 1308/2013 155. pants - Deleģētā regula (ES) Nr. 499/2014 - Publiskā iepirkuma procedūra - Regulas (ES) Nr. 65/2011 24. panta 2. punkta c) apakšpunkts un 26. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Īstenošanas regulas (ES) Nr. 809/2014 48. panta 2. punkts un 51. panta 1. punkts - Finansiālu zaudējumu risks)
      (2022/C 198/43)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāvis, kam palīdz C. Gerardis, G. Rocchitta un E. Feola, avvocati dello Stato)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Rossi, J. Aquilina un F. Moro)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/1835 (2019. gada 30. oktobris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2019, L 279, 98. lpp.), ciktāl tas attiecas uz konkrētiem Itālijas Republikas izdevumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/1835 (2019. gada 30. oktobris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl Itālijas Republikai ar to ir noteikta vienotas likmes korekcija 2 % apmērā, kas attiecas uz Itālijā piešķirto platībatkarīgo atbalstu 143 924 279,14 EUR apmērā attiecībā uz 2015. un 2016. pieteikumu gadu, un vienotas likmes korekcija 10 % apmērā, kura veido 72 704,23 EUR un kura attiecas uz paraugu/maksājumu Nr. 8 attiecībā uz Campoli Monte Taburno pašvaldību atbilstoši pasākumam Nr. 322, kas ir viens no pasākumiem lauku attīstībai attiecībā uz 2014., 2015. un 2016. pieteikumu gadu.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Itālijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta C-508/19: Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. marta spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M.F./J.M. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 267. pants – Lūgtās interpretācijas nepieciešamība iesniedzējtiesas sprieduma pasludināšanai – Jēdziens – Pret vispārējās jurisdikcijas tiesas tiesnesi sākta disciplinārlieta – Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija) Disciplinārlietu palātas priekšsēdētāja noteikta disciplinārtiesa, kuras kompetencē ir izskatīt šo lietu – Civilprasība konstatēt, ka starp šīs Disciplinārlietu palātas priekšsēdētāju un Augstāko tiesu nepastāv dienesta attiecības – Iesniedzējtiesas kompetences neesamība pārbaudīt Augstākās tiesas tiesneša iecelšanas spēkā esamību un šādas prasības nepieņemamība saskaņā ar valsts tiesībām – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/3

      Tiesas (virspalāta) 2022. gada 22. marta spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M.F./J.M.
      (Lieta C-508/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 267. pants - Lūgtās interpretācijas nepieciešamība iesniedzējtiesas sprieduma pasludināšanai - Jēdziens - Pret vispārējās jurisdikcijas tiesas tiesnesi sākta disciplinārlieta - Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija) Disciplinārlietu palātas priekšsēdētāja noteikta disciplinārtiesa, kuras kompetencē ir izskatīt šo lietu - Civilprasība konstatēt, ka starp šīs Disciplinārlietu palātas priekšsēdētāju un Augstāko tiesu nepastāv dienesta attiecības - Iesniedzējtiesas kompetences neesamība pārbaudīt Augstākās tiesas tiesneša iecelšanas spēkā esamību un šādas prasības nepieņemamība saskaņā ar valsts tiesībām - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)
      (2022/C 198/03)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Najwyższy

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: M.F.

         Atbildētājs: J.M.,

         piedaloties: Prokurator Generalny, Rzecznik Praw Obywatelskich

         Rezolutīvā daļa

      Sąd Najwyższy (Izba Pracy i Ubezpieczeń Społecznych) (Augstākās tiesas (Darba un sociālā nodrošinājuma lietu palāta), Polija) iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir nepieņemams.

         (1)  OV C 337, 7.10.2019.


title: Lieta T-196/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 9. marta spriedums – Lea Nature Services/EUIPO – Debonair Trading Internacional (“SO…?”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SO…?” – Absolūti atteikuma pamati – Atšķirtspēja – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Aprakstoša rakstura neesamība – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/42

      Vispārējās tiesas 2022. gada 9. marta spriedums – Lea Nature Services/EUIPO – Debonair Trading Internacional (“SO…?”)
      (Lieta T-196/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SO…?” - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspēja - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2022/C 198/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lea Nature Services (Perinjī, Francija) (pārstāvis: F. Drageon, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Capostagno)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Debonair Trading Internacional Lda (Funšala, Portugāle) (pārstāvji: J. Quirin un J.-P. Jacquey, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 11. februāra lēmumu lietā R 1235/2020-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Lea Nature Services un Debonair Trading Internacional.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Lea Nature Services atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 217, 7.6.2021.