title: Lieta T-125/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Banco de Investimento Global/EUIPO – Banco BIC Português (“EUROBIC”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “EUROBIC” reģistrācijas pieteikums – Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BiG”, “BANCO BiG” un “BiGlobal TRADE” – Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “BANCO BIG” un agrāka valsts grafiska preču zīme “BANCO BiG” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/30

      Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Banco de Investimento Global/EUIPO – Banco BIC Português (“EUROBIC”)
      (Lieta T-125/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “EUROBIC” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BiG”, “BANCO BiG” un “BiGlobal TRADE” - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “BANCO BIG” un agrāka valsts grafiska preču zīme “BANCO BiG” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2022/C 171/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Banco de Investimento Global, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvis: N. Lucas, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Banco BIC Português, SA (Lisabona) (pārstāvis: P. Sousa e Silva, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 25. novembra lēmumu lietā R 607/2019-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Banco de Investimento Global un Banco BIC Português.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Banco de Investimento Global, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 26.4.2021.


title: Lieta C-136/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 25. februārī Debregeas et associés Pharma (D & A Pharma) iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 22. decembra rīkojumu lietā T-381/21 Debrégeas & Associés Pharma/EMA

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/21

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 25. februārīDebregeas et associés Pharma (D & A Pharma) iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 22. decembra rīkojumu lietā T-381/21 Debrégeas & Associés Pharma/EMA

      (Lieta C-136/22 P)
      (2022/C 171/27)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Debrégeas et associés Pharma (D & A Pharma) (pārstāvji: N. Viguié, advokāts, D. Krzisch, advokāte)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Zāļu aģentūra

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 22. decembra rīkojumu lietā T-381/21 Debrégeas & Associés Pharma/EMA;

            līdz ar to:

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai EMA iesniegtu apsvērumus pēc būtības un Vispārējā tiesa pieņemtu nolēmumu pēc būtības;

            Ja Tiesa nospriestu, ka lieta ir izskatāma un nolemtu to nenodot atpakaļ Vispārējai tiesai:

                  —

                  apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē iesniegtos prasījumus;

                  —

                  atcelt lēmumu, ar kuru Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) likvidēja Cilvēkiem paredzēto zāļu komitejas (CPZK) zinātnisko padomdevēju grupu “Scientific Advisory Group on Psychiatry”, kas kļuva zināms pēc 2021. gada 5. maija publiskā uzaicinājuma izteikt ieinteresētību ekspertiem pretendēt uz vietām EMA zinātnisko padomdevēju grupās (ZPG) un EMA2021. gada 5. maija paziņojuma presei;

            Katrā ziņā:

                  —

                  piespriest EMA atlīdzināt šīs tiesvedības izdevumus un izmaksas.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa nevarēja, nepieļaujot tiesību kļūdu kopā ar acīmredzamu kļūdu vērtējumā, apstiprināt, ka D & A nebija intereses celt prasību par apstrīdēto lēmumu, jo apstrīdētā lēmuma iespējamā atcelšana tai nesniegtu nekādu labumu, lai gan jau ir atzīts D & A stāvokļa un it īpaši tās procesuālo tiesību apdraudējums, tāpat arī labums, ko tā gūtu no apstrīdētā lēmuma atcelšanas, ciktāl:

                  —

                     D & A pārsūdzēja 2020. gada 6. jūlija lēmumu, ar kuru tika noraidīts tās pieteikums par tirdzniecības atļauju, tostarp pamatojoties uz procedūras, kurā tika pieņemts CPZK atzinums, nelikumību, jo pārskatīšanas procedūrā nav notikušas konsultācijas ar psihiatrijas ZPG (lietas Nr. T-556-20);

                  —

                  Psihiatrijas ZPG izslēgšana tai liedza procesuālās garantijas kā psihotropo zāļu tirdzniecības atļaujas pieprasītājai.

            Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa nevarēja, nepieļaujot tiesību kļūdu kopā ar acīmredzamu kļūdu vērtējumā, apstiprināt, ka D & A nebija intereses celt prasību un tā nebija skaidra, bet gan tikai paredzama un hipotētiska, lai gan D & A pārsūdzēja 2020. gada 6. jūlija lēmumu, ar kuru tika noraidīts tās pieteikums par tirdzniecības atļauju, tostarp pamatojoties uz procedūras, kurā tika pieņemts CPZK atzinums, nelikumību, jo pārskatīšanas procedūrā nav notikušas konsultācijas ar psihiatrijas ZPG (lietas Nr. T-556-20).


title: Lieta C-172/20 P: Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 3. marta spriedums – WV/Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) (Apelācija – Civildienests – Lūgums sniegt palīdzību – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi – 90. panta 1. un 2. punkts – Lūguma iesniegšanas diena – Netiešs lēmums noraidīt lūgumu – Sūdzība – Iesniegšana – Termiņš – Atvainojama maldība)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/5

      Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 3. marta spriedums – WV/Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)
      (Lieta C-172/20 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Lūgums sniegt palīdzību - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi - 90. panta 1. un 2. punkts - Lūguma iesniegšanas diena - Netiešs lēmums noraidīt lūgumu - Sūdzība - Iesniegšana - Termiņš - Atvainojama maldība)
      (2022/C 171/06)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: WV (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) (pārstāvji: S. Marquardt un R. Spáč, kam palīdz M. Troncoso Ferrer, abogado, un F.-M. Hislaire, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  WV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 320, 28.9.2020.


title: Lieta C-197/22: Prasība, kas celta 2022. gada 11. martā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/22

      Prasība, kas celta 2022. gada 11. martā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-197/22)
      (2022/C 171/28)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Gattinara un E. Sanfrutos Cano)

         Atbildētāja: Itālijas Republika

         Prasījumi

      Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1)

                  konstatēt, ka, neveikdama pasākumus, lai nodrošinātu, ka ir ievērotas vērtības, kas ir norādītas Padomes Direktīvas 98/93/EK (1998. gada 3. novembris) par dzeramā ūdens kvalitāti (OV 1998, L 330, 32. lpp.) I pielikuma B daļā,

                              —

                              saistībā ar arsēna koncentrācijas līmeni Bagnoregio pašvaldībā kopš 2018. gada, Civitella d’Agliano pašvaldībā – 2018. gada pirmajā pusgadā, 2019. gada otrajā pusgadā un kopš 2020. gada, izņemot 2021. gada otro pusgadu, Fabrica di Roma pašvaldībā – 2013. gadā un kopš 2015. gada, Farnese pašvaldībā – 2013. gadā un pēc tam kopš 2018. gada, Ronciglione pašvaldībā – 2013. gadā, pēc tam 2018. gada pirmajā pusgadā un 2019. gada pirmajā pusgadā, un tad kopš 2020. gada, Tuscania pašvaldībā kopš 2018. gada, izņemot 2019. gada pirmo pusgadu, un

                              —

                              saistībā ar fluorīda koncentrācijas līmeni Bagnoregio pašvaldībā no 2018. gada līdz 2019. gada pirmajam pusgadam un Fabrica di Roma pašvaldībā – 2018. gadā, 2019. gada pirmajā pusgadā un 2021. gada otrajā pusgadā,

                        Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no Direktīvas 98/83/EK 4. panta 1. punkta un I pielikuma B daļas kombinētajām normām,

                  2)

                  un ka, cik vien iespējams drīz neveikdama pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai atjaunotu ūdens kvalitāti Bagnoregio, Civitella d’Agliano, Fabrica di Roma, Farnese, Ronciglione un Tuscania pašvaldībās saistībā ar arsēna koncentrācijas līmeni un Bagnoregio un Fabrica di Roma pašvaldībās saistībā ar fluorīda koncentrācijas līmeni, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumu, kas tai ir noteikti saskaņā ar Direktīvas 98/83/EK 8. panta 2. punktu;

                  3)

                  piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo prasības pamatu Komisija apgalvo, ka, nenodrošinādama atbilstību vērtībām, kas attiecībā uz arsēnu un fluorīdu ir norādītas Direktīvas 98/83/EK I pielikuma B daļā, Itālijas Republika neesot izpildījusi pienākumu, kas tai izriet no šīs direktīvas 4. panta 1. punkta un I pielikuma. Konkrētāk, saistībā ar arsēna koncentrācijas vērtību šāds pārkāpums attiecas uz Bagnoregio pašvaldību kopš 2018. gada, Civitella d’Agliano pašvaldību – 2018. gada pirmajā pusgadā, 2019. gada otrajā pusgadā un kopš 2020. gada, izņemot 2021. gada otro pusgadu, Fabrica di Roma pašvaldību – 2013. gadā un kopš 2015. gada, Farnese pašvaldību – 2013. gadā un pēc tam kopš 2018. gada, Ronciglione pašvaldību – 2013. gadā un pēc tam 2018. gada pirmajā pusgadā, 2019. gada pirmajā pusgadā un pēc tam kopš 2020. gada, Tuscania pašvaldību – kopš 2018. gada, izņemot 2019. gada pirmo pusgadu. Minētie pārkāpumi joprojām turpinās. Saistībā ar fluorīda koncentrācijas vērtību tā pienākuma neizpilde, kas izriet no minētās direktīvas 4. panta 1. punkta un tās I pielikuma, attiecas uz Bagnoregio pašvaldību no 2018. gada līdz 2019. gada pirmajam pusgadam un Fabrica di Roma pašvaldību – 2018. gadā, 2019. gada pirmajā pusgadā un 2021. gada otrajā pusgadā.
      Ar otro prasības pamatu Komisija uzskata, ka, cik vien iespējams drīz neveikdama pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai atjaunotu ūdens kvalitāti Bagnoregio, Civitella d’Agliano, Fabrica di Roma, Farnese, Ronciglione un Tuscania pašvaldībās saistībā ar arsēna koncentrācijas līmeni un Bagnoregio un Fabrica di Roma pašvaldībās saistībā ar fluorīda koncentrācijas līmeni, Itālijas Republika neesot izpildījusi pienākumu, kas tai ir noteikti saskaņā ar minētās direktīvas 8. panta 2. punktu.


title: Lieta T-635/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 21. februāra rīkojums – Carlings/EUIPO – Margarete Steiff (“STUHF”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Iebildumu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/40

      Vispārējās tiesas 2022. gada 21. februāra rīkojums – Carlings/EUIPO – Margarete Steiff (“STUHF”)
      (Lieta T-635/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 171/54)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Carlings AS (Billingstad, Norvēģija) (pārstāves: V. Töbelmann un J. Haesemann, advokātes)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Bosse un D. Hanf)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Margarete Steiff GmbH (Giengen/Brenz, Vācija) (pārstāvis: U. Hildebrandt, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 2024/2020-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Margarete Steiff un Carlings.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Carlings AS un Margarete Steiff GmbH sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 471, 22.11.2021.


title: Lieta T-834/17: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – United Parcel Service/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Konkurence – Starptautisko sīkpaku eksprespiegādes EEZ teritorijā pakalpojumu tirgi – Koncentrācija – Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Lēmuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu – Tiesības uz aizstāvību – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums – Cēloņsakarība)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/24

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – United Parcel Service/Komisija
      (Lieta T-834/17) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Konkurence - Starptautisko sīkpaku eksprespiegādes EEZ teritorijā pakalpojumu tirgi - Koncentrācija - Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Lēmuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu - Tiesības uz aizstāvību - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Cēloņsakarība)
      (2022/C 171/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: United Parcel Service, Inc. (Atlanta, Džordžija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: A. Ryan, solicitor, F. Hoseinian, W. Knibbeler, A. Pliego Selie un F. Roscam Abbing, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: N. Khan, P. Berghe, M. Farley un R. Leupold Henning)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājai esot nodarīts Komisijas Lēmuma C(2013) 431 (2013. gada 30. janvāris), ar ko koncentrāciju atzīst par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību (Lieta COMP/M.6570 – UPS/TNT Express), prettiesiskuma dēļ.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina vienu trešdaļu United Parcel Service, Inc. tiesāšanās izdevumu.

                  3)

                  United Parcel Service pati sedz divas trešdaļas savu tiesāšanās izdevumu.

         (1)  OV C 72, 26.2.2018.


title: Lieta C-634/20: Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 3. marta spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A ierosinātā procedūra (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Profesionālo kvalifikāciju atzīšana – Direktīva 2005/36/EK – Piemērošanas joma – Nosacījumi, lai uzņēmējā dalībvalstī iegūtu tiesības neatkarīgi strādāt ārsta profesijā – Izcelsmes dalībvalstī izsniegts diploms – Tiesību strādāt ārsta profesijā ierobežojums uz trim gadiem – Licencēta ārsta uzraudzība līdztekus ar trīsgadīgas specializētas apmācības apguvi vispārējās medicīnas jomā – LESD 45. un 49. pants)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/13

      Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 3. marta spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A ierosinātā procedūra
      (Lieta C-634/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Profesionālo kvalifikāciju atzīšana - Direktīva 2005/36/EK - Piemērošanas joma - Nosacījumi, lai uzņēmējā dalībvalstī iegūtu tiesības neatkarīgi strādāt ārsta profesijā - Izcelsmes dalībvalstī izsniegts diploms - Tiesību strādāt ārsta profesijā ierobežojums uz trim gadiem - Licencēta ārsta uzraudzība līdztekus ar trīsgadīgas specializētas apmācības apguvi vispārējās medicīnas jomā - LESD 45. un 49. pants)
      (2022/C 171/16)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein hallinto-oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: A

         Atbildētāja: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka uzņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde, pamatodamās uz valsts tiesību aktiem, piešķir personai tiesības strādāt ārsta profesijā, tās ierobežojot uz trīs gadu laikposmu un piemērojot dubultu nosacījumu, pirmkārt, ka attiecīgā persona drīkst strādāt savā amatā tikai licencēta ārsta vadībā un uzraudzībā un, otrkārt, ka šajā pašā laikposmā tā veiksmīgi apgūst specifisku trīsgadīgu vispārējās prakses ārsta apmācību, lai varētu iegūt tiesības uzņēmējā dalībvalstī neatkarīgi strādāt ārsta profesijā, ņemot vērā to, ka attiecīgā persona izcelsmes dalībvalstī ir apguvusi medicīnisko pamatapmācību, tai ir kvalifikāciju apliecinošs dokuments – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes gadījumā tas ir Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/55/ES (2013. gada 20. novembris), V pielikuma 5.1.1. punktā minētais dokuments –, bet tai nav tajā noteiktā sertifikāta, kurš apliecinātu viengadīgas profesionālās prakses pabeigšanu, ko izcelsmes dalībvalsts prasa kā profesionālās kvalifikācijas papildu nosacījumu.

         (1)  OV C 44, 8.2.2021.


title: Lieta T-540/18: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – ASL Aviation Holdings un ASL Airlines (Ireland)/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Konkurence – Starptautisko sīkpaku eksprespiegādes EEZ teritorijā pakalpojumu tirgi – Koncentrācija – Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Lēmuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu – Vispārēja atsauce uz citiem dokumentiem – Pamati vai iebildumi, kurus kāda trešā persona izvirzījusi citā lietā – Replikas rakstā sniegti pierādījumi – Nokavējuma attaisnojuma neesamība – Nepieņemamība – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/24

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – ASL Aviation Holdings un ASL Airlines (Ireland)/Komisija
      (Lieta T-540/18) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Konkurence - Starptautisko sīkpaku eksprespiegādes EEZ teritorijā pakalpojumu tirgi - Koncentrācija - Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Lēmuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu - Vispārēja atsauce uz citiem dokumentiem - Pamati vai iebildumi, kurus kāda trešā persona izvirzījusi citā lietā - Replikas rakstā sniegti pierādījumi - Nokavējuma attaisnojuma neesamība - Nepieņemamība - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
      (2022/C 171/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: ASL Aviation Holdings DAC (Swords, Īrija), ASL Airlines (Ireland) Ltd (Swords) (pārstāvji: N. Travers, SC, H. Kelly, K. McKenna un R. Scanlan, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: N. Khan, P. Berghe, M. Farley un R. Leupold Henning)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājām esot radies nodarīts Komisijas Lēmuma C(2013) 431 (2013. gada 30. janvāris), ar ko koncentrāciju atzīst par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību (Lieta COMP/M.6570 – UPS/TNT Express), prettiesiskuma dēļ.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  ASL Aviation Holdings DAC un ASL Airlines (Ireland) Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta T-46/22 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 3. marta rīkojums – Esedra/Parlaments (Pagaidu noregulējums – Publiski pakalpojumu līgumi – Pirmsskolas bērnu aprūpes pakalpojumi – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/40

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 3. marta rīkojums – Esedra/Parlaments
      (Lieta T-46/22 R)
      (Pagaidu noregulējums - Publiski pakalpojumu līgumi - Pirmsskolas bērnu aprūpes pakalpojumi - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2022/C 171/55)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Esedra SRL (Brisele, Beļģija) (pārstāve: M. Vastmans, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: M. Pencheva un M. Kazek)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Parlamenta 2021. gada 26. novembra lēmuma izpildi, ar kuru līguma slēgšanas tiesības attiecībā uz “Eiropas Parlamenta pirmsskolas bērnu aprūpes iestādes, kas atrodas Briselē, Wayenberg ielā, pilnīgu pārvaldību” piešķirtas citam pretendentam un noraidīts prasītājas piedāvājums, un, otrkārt, uzdot Parlamentam veikt vajadzīgos pasākumus, lai apturētu lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu vai šī lēmuma rezultātā noslēgta līguma sekas.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-149/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – UGA Nutraceuticals/EUIPO – Vitae Health Innovation (“VITADHA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “VITADHA” – Agrāka Spānijas vārdiska preču zīme “VITANADH” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/31

      Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – UGA Nutraceuticals/EUIPO – Vitae Health Innovation (“VITADHA”)
      (Lieta T-149/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “VITADHA” - Agrāka Spānijas vārdiska preču zīme “VITANADH” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2022/C 171/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: UGA Nutraceuticals Srl (Gubbio, Itālija) (pārstāvji: M. Riva, J. Graffer un A. Ottolini, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Vitae Health Innovation, SL (Montmeló, Spānija) (pārstāvis: E. Torner Lasalle, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 2719/2019-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Vitae Health Innovation un UGA Nutraceuticals.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  UGA Nutraceuticals Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 10.5.2021.


title: Lieta T-636/19: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Chemours Netherlands/ECHA (REACH – Vielas, kas rada ļoti lielas bažas – Vielu, kas ar laiku ir iekļaujamas Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XIV pielikumā, saraksta izstrāde – Lēmums, ar kuru 2,3,3,3-tetrafluoro2-(heptafluoropropoksīds)propionskābe, tās sāļi un tās acilhalogenīdi ir identificēti kā viela, kas atbilst iekļaušanai sarakstā paredzētajiem kritērijiem – Regulas Nr. 1907/2006 57. pants – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Samērīgums)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/25

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Chemours Netherlands/ECHA

      (Lieta T-636/19) (1)

      (REACH - Vielas, kas rada ļoti lielas bažas - Vielu, kas ar laiku ir iekļaujamas Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XIV pielikumā, saraksta izstrāde - Lēmums, ar kuru 2,3,3,3-tetrafluoro2-(heptafluoropropoksīds)propionskābe, tās sāļi un tās acilhalogenīdi ir identificēti kā viela, kas atbilst iekļaušanai sarakstā paredzētajiem kritērijiem - Regulas Nr. 1907/2006 57. pants - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Samērīgums)
      (2022/C 171/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Chemours Netherlands BV (Dordrehta, Nīderlande) (pārstāvji: R. Cana un E. Mullier, advokātes)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: W. Broere, N. Herbatschek un M. Heikkilä, pārstāvji, kam palīdz S. Raes, advokāts)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: M. Bulterman, J. Langer un C. Schillemans), ClientEarth AISBL (Brisele, Beļģija), ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste), CHEM Trust Europe eV (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: N. Angelet, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt ECHA2019. gada 4. jūlija Lēmumu ED/71/2019, kas ir stājies spēkā 2019. gada 16. jūlijā, ar kuru 2,3,3,3-tetrafluoro2-(heptafluoropropoksīds)propionskābe, tās sāļi un tās acilhalogenīdi (kas iekļauj visus to individuālos izomērus un to kombinācijas) ir iekļauti to vielu sarakstā, kas ir identificētas, lai ar laiku tās iekļautu pielikumā XIV Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1907/2006 (2006. gada 18. decembris), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp.; labojums – OV 2007, L 136, 3. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Chemours Netherlands BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) un ClientEarth AISBL, ClientEarth un CHEM Trust Europe eV tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-171/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Ubisoft Entertainment/EUIPO – Huawei Technologies (“FOR HONOR”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “FOR HONOR” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HONOR” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/32

      Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Ubisoft Entertainment/EUIPO – Huawei Technologies (“FOR HONOR”)
      (Lieta T-171/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “FOR HONOR” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HONOR” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2022/C 171/41)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ubisoft Entertainment (Carentoir, Francija) (pārstāvis: J.-B. Bourgeois, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Lapinskaite un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Huawei Technologies Co. Ltd (Šeņdžeņa, Ķīna)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 25. janvāra lēmumu lietā R 1297/2020-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Huawei Technologies un Ubisoft Entertainment.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ubisoft Entertainment atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 228, 14.6.2021.


title: Lieta T-806/19: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Govern d’Andorra/EUIPO (“Andorra”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Andorra” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/26

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Govern d’Andorra/EUIPO (“Andorra”)
      (Lieta T-806/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Andorra” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2022/C 171/32)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Govern d’Andorra (Andora la Velja, Andora) (pārstāvis: P. González–Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un A. Crawcour)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 26. augusta lēmumu lietā R 737/2018-2 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “Andorra” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Govern d’Andorra atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 27, 27.1.2020.


title: Lieta T-72/22: Prasība, kas celta 2022. gada 4. februārī – Interneto žiniasklaidos asociacija u.c./Komisija

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/41

      Prasība, kas celta 2022. gada 4. februārī – Interneto žiniasklaidos asociacija u.c./Komisija
      (Lieta T-72/22)
      (2022/C 171/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Interneto žiniasklaidos asociacija (Viļņa, Lietuva), All Media Lithuania UAB (Viļņa), All Media Radijas UAB (Viļņa) (pārstāvis: K. Kačerauskas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto vēstuli kopumā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienu pamatu.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka līdz ar prasītāju iesniegtās informācijas nepienācīgu novērtēšanu un līdz ar to, ka 2020. gada 21. jūnijā Komisijai iesniegtajā prasītāju sūdzībā attiecībā uz prettiesiska valsts atbalsta piešķiršanu Lietuvas sabiedriskajai raidorganizācijai VšĮ “Lietuvos Nacionalinis Radijas ir Televizija”, aprakstītie apstākļi netika izskatīti ar pienācīgu rūpību, Komisijas sagatavotajā vēstulē tika pilnīgi ignorēti faktiskie apstākļi un pieļautas tiesību kļūdas. Šāda rīcība esot uzskatāma par būtisku procedūras noteikumu un to materiālo tiesību normu pārkāpumu, kurās reglamentēts valsts atbalsta kontroles mehānisms, kas izveidots ar LESD 107. panta 1. punktu un 108. panta 3. punktu. Konkrētāk, par nepienācīgu novērtējumu liecinot šādas nepilnības minētajā Komisijas vēstulē:

                              i)

                              Komisija neesot apsvērusi un salīdzinājusi pirms 1994. gada 10. decembra pastāvējušo shēmu ar shēmu, kas pastāvēja pēc 2015. un 2020. gada grozījumiem Lietuvas Republikas Valsts radio un televīzijas likumā (turpmāk tekstā – “LRT likums”), attiecībā uz atbilstību pienācīgas rūpības prasībām un nepieciešamajam juridiskajam standartam un tādējādi esot pārkāpusi būtiskus procedūras noteikumus;

                              ii)

                              Komisija, neatzīdama, ka 2015. un 2020. gada grozījumi LRT likumā ir uzskatāmi par izmaiņām valsts atbalsta pasākumā, kas saskaņojamas ar Komisiju, esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu un 108. panta 3. punktu;

                              iii)

                              Komisija, neatzīdama, ka 2020. gada grozījumi LRT likumā ir uzskatāmi par izmaiņām valsts atbalsta pasākumā, kas saskaņojamas ar Komisiju, esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu un 108. panta 3. punktu.


title: Lieta T-134/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Huhtamaki/Komisija (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Dokumenti par izmeklēšanu valsts atbalsta jomā – Iepriekšēji nodokļu lēmumi – Piekļuves atteikums – Izņēmums saistībā ar trešo personu komerciālo interešu aizsardzību – Izņēmums saistībā ar pārbaudes, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību – Vispārīga konfidencialitātes prezumpcija – Neatspēkojamības neesamība – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/26

      Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Huhtamaki/Komisija
      (Lieta T-134/20) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti par izmeklēšanu valsts atbalsta jomā - Iepriekšēji nodokļu lēmumi - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar trešo personu komerciālo interešu aizsardzību - Izņēmums saistībā ar pārbaudes, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību - Vispārīga konfidencialitātes prezumpcija - Neatspēkojamības neesamība - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2022/C 171/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Huhtamaki Sàrl (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvji: M. Struys un F. Pili, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann un A. Spina)

         Priekšmets

      Prasība, kura pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 18. decembra lēmumu C(2019) 9417 final, ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) noraidīts prasītājas atkārtotais pieteikums par piekļuvi dokumentiem saistībā ar izmeklēšanu valsts atbalsta jomā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Komisijas 2019. gada 18. decembra lēmumu C(2019) 9417 final, ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) noraidīts Huhtamaki Sàrl atkārtotais pieteikums par piekļuvi dokumentiem saistībā ar izmeklēšanu valsts atbalsta jomā.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 11.5.2020.


title: Lieta C-177/20: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 10. marta spriedums (Győri Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Grossmania” Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft/Vas Megyei Kormányhivatal (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Savienības tiesību principi – Pārākums – Tieša iedarbība – Lojāla sadarbība – LES 4. panta 3. punkts – LESD 63. pants – No prejudiciāla nolēmuma izrietoši dalībvalsts pienākumi – Tiesas veikta Savienības tiesību noteikuma interpretācija prejudiciālā nolēmumā – Pienākums nodrošināt Savienības tiesību pilnīgu iedarbību – Valsts tiesas pienākums nepiemērot valsts tiesību aktus, kas ir pretrunā Savienības tiesībām, kā tās interpretējusi Tiesa – Administratīvs lēmums, kas ir kļuvis galīgs, jo nav celta prasība tiesā – Līdzvērtības un efektivitātes principi – Dalībvalsts atbildība)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/6

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 10. marta spriedums (Győri Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Grossmania” Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft/Vas Megyei Kormányhivatal

      (Lieta C-177/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības tiesību principi - Pārākums - Tieša iedarbība - Lojāla sadarbība - LES 4. panta 3. punkts - LESD 63. pants - No prejudiciāla nolēmuma izrietoši dalībvalsts pienākumi - Tiesas veikta Savienības tiesību noteikuma interpretācija prejudiciālā nolēmumā - Pienākums nodrošināt Savienības tiesību pilnīgu iedarbību - Valsts tiesas pienākums nepiemērot valsts tiesību aktus, kas ir pretrunā Savienības tiesībām, kā tās interpretējusi Tiesa - Administratīvs lēmums, kas ir kļuvis galīgs, jo nav celta prasība tiesā - Līdzvērtības un efektivitātes principi - Dalībvalsts atbildība)
      (2022/C 171/07)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “Grossmania” Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft

         Atbildētāji: Vas Megyei Kormányhivatal

         Rezolutīvā daļa

      Savienības tiesības, it īpaši LES 4. panta 3. punkts un LESD 267. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, kas izskata prasību par lēmumu, ar kuru ir noraidīts pieteikums par tādu ususfructus lietojuma tiesību atkārtotu ierakstīšanu, kuras ir izbeigušās ex lege un ir dzēstas no zemesgrāmatas, pamatojoties uz valsts tiesisko regulējumu, kas ir nesaderīgs ar LESD 63. pantu, kā to ir interpretējusi Tiesa prejudiciālā nolēmumā, ir pienākums:

                  —

                  šo tiesisko regulējumu atstāt nepiemērotu un

                  —

                  ja vien nepastāv objektīvi un leģitīmi šķēršļi, it īpaši juridiska rakstura, likt kompetentajai administratīvajai iestādei atkārtoti ierakstīt ususfructus lietošanas tiesības, pat ja šo tiesību dzēšana nav apstrīdēta tiesā likumā noteiktajā termiņā un tādējādi saskaņā ar valsts tiesībām ir kļuvusi galīga.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta C-60/21: Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 10. marta spriedums – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde – LESD 45. pants – Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 28. pants – Darba ņēmēju brīva pārvietošanās – Tiešie nodokļi – Ienākuma nodoklis – Atskaitījumi – Uzturlīdzekļu maksājumi – Vienlīdzīga attieksme – Nevienlīdzīga attieksme pret nodokļa maksātājiem rezidentiem un nodokļa maksātājiem nerezidentiem)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/14

      Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 10. marta spriedums – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
      (Lieta C-60/21) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 45. pants - Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 28. pants - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Tiešie nodokļi - Ienākuma nodoklis - Atskaitījumi - Uzturlīdzekļu maksājumi - Vienlīdzīga attieksme - Nevienlīdzīga attieksme pret nodokļa maksātājiem rezidentiem un nodokļa maksātājiem nerezidentiem)
      (2022/C 171/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: W. Roels un V. Uher)

         Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji: C. Pochet, P. Cottin un S. Baeyens)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Beļģijas Karaliste – atteikdamās no uzturlīdzekļu maksātāju, kuri nav Beļģijas rezidenti un kuri šajā valstī gūst mazāk par 75 % no saviem ar profesiju saistītajiem ienākumiem, un kuri savā dzīvesvietas dalībvalstī savu šajā valstī apliekamo ienākumu mazā apmēra dēļ nevar izmantot šādu pašu atskaitīšanu, apliekamajiem ienākumiem atskaitīt uzturlīdzekļu maksājumus vai tiem pielīdzināmus naudas līdzekļus un uzturlīdzekļu papildmaksājumus – nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti LESD 45. pantā un 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 28. pantā.

                  2)

                  Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 98, 22.3.2021.


title: Lieta T-115/22: Prasība, kas celta 2022. gada 2. martā – Belshyna/Padome

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/42

      Prasība, kas celta 2022. gada 2. martā – Belshyna/Padome
      (Lieta T-115/22)
      (2022/C 171/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Belshyna AAT (Bobruisk, Baltkrievija) (pārstāvji: N. Tuominen un L. Engelen, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2021/2125 (2021. gada 2. decembris), ar ko īsteno Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Baltkrievijā (1), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/2124 (2021. gada 2. decembris), ar kuru īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (2) (kopā saukti – “apstrīdētie pasākumi”); un

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, iekļaudama prasītāju apstrīdēto pasākumu pielikumos, Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Proti, prasītāja norāda, ka apstrīdētajos pasākumos ir norādīti nenozīmīgi, faktu ziņā nepareizi un nepamatoti iemesli tās noteikšanai. Turklāt nepilnīgi norādītie iemesli nepierāda pietiekami būtisku saikni ar pasākumu tvērumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie pasākumi neatbilst pierādījumu standartam individuālu sankciju noteikšanai. Padome ir piemērojusi nelikumīga veida pasākumu, jo ir mēģinājusi izmantot individuālus pasākumus, lai sasniegtu mērķi ierobežot ārvalstu valstij piederoša uzņēmuma uzņēmējdarbību un peļņu.

         (1)  OV, 430 I, 16. lpp.

         (2)  OV 430 I, 1. lpp.


title: Lieta C-183/21: Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 10. marta spriedums (Landgericht Saarbrücken (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding GmbH & Co. KG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Preču zīmes – Direktīva (ES) 2015/2436 – 19. pants – Preču zīmes faktiska izmantošana – Pierādīšanas pienākums – Pieteikums par atcelšanu neizmantošanas dēļ – Valsts procesuālā tiesību norma, ar ko pieteikuma iesniedzējam ir noteikts pienākums veikt tirgus izpēti saistībā ar preču zīmes izmantošanu)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/14

      Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 10. marta spriedums (Landgericht Saarbrücken (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding GmbH & Co. KG

      (Lieta C-183/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Preču zīmes - Direktīva (ES) 2015/2436 - 19. pants - Preču zīmes faktiska izmantošana - Pierādīšanas pienākums - Pieteikums par atcelšanu neizmantošanas dēļ - Valsts procesuālā tiesību norma, ar ko pieteikuma iesniedzējam ir noteikts pienākums veikt tirgus izpēti saistībā ar preču zīmes izmantošanu)
      (2022/C 171/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Saarbrücken

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Maxxus Group GmbH & Co. KG

         Atbildētāja: Globus Holding GmbH & Co. KG

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/2436 (2015. gada 16. decembris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 19. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts procesuālo noteikumu, ar ko procedūrā par pieteikumu par preču zīmes atcelšanu neizmantošanas dēļ prasītājam ir noteikts pienākums veikt tirgus izpēti saistībā ar iespējamu šīs preču zīmes lietošanu, ko īsteno tās īpašnieks, un šajā ziņā iesniegt cik vien iespējams pamatotus apsvērumus sava pieteikuma pamatojumam.

         (1)  OV C 228, 14.6.2021.


title: Lieta C-205/20: Tiesas (virspalāta) 2022. gada 8. marta spriedums (Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NE/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Darba ņēmēju norīkošana darbā – Direktīva 2014/67/ES – 20. pants – Sodi – Samērīgums – Tieša iedarbība – Savienības tiesību pārākuma princips)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/6

      Tiesas (virspalāta) 2022. gada 8. marta spriedums (Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NE/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

      (Lieta C-205/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Darba ņēmēju norīkošana darbā - Direktīva 2014/67/ES - 20. pants - Sodi - Samērīgums - Tieša iedarbība - Savienības tiesību pārākuma princips)
      (2022/C 171/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: NE

         Atbildētāja: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         piedaloties: Finanzpolizei Team 91

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/67/ES (2014. gada 15. maijs) par to, kā izpildīt Direktīvu 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1024/2012 par administratīvo sadarbību, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu (“IMI regula”), 20. pantam, kurā ir prasīts, lai tajā paredzētie sodi būtu samērīgi, ir tieša iedarbība un tādējādi privātpersonas var uz to atsaukties valsts tiesās pret dalībvalsti, kura to ir transponējusi nepareizi.

                  2)

                  Savienības tiesību pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to valsts iestādēm ir noteikts pienākums nepiemērot valsts tiesisko regulējumu, kura daļa ir pretrunā Direktīvas 2014/67 20. pantā paredzētajai sodu samērīguma prasībai, tikai tiktāl, cik tas ir nepieciešams, lai uzliktu samērīgus sodus.

         (1)  OV C 348, 19.10.2020.


title: Lieta T-184/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO – Schuju (“Хозяин”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Хозяин” – Agrāka valsts grafiska preču zīme “хозяюшка” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/32

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO – Schuju (“Хозяин”)
      (Lieta T-184/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Хозяин” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “хозяюшка” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2022/C 171/42)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Būla, Vācija) (pārstāvis: A. Lingenfelser, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl un D. Walicka)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Peter Schuju (Borhena, Vācija) (pārstāvis: K. Borstel, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 9. decembra lēmumu lietā R 2729/2019-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Schuju k-gu un Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 242, 21.6.2021.


title: Lieta C-247/20: Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 10. marta spriedums (Appeal Tribunal (Northern Ireland) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VI/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā – LESD 21. pants – Direktīva 2004/38/EK – 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 16. pants – Bērns, kas ir vienas dalībvalsts pilsonis, bet uzturas citā dalībvalstī – Vecāka, kura faktiskā aizgādībā ir šis bērns, atvasinātas uzturēšanās tiesības – Prasība par visaptverošu veselības apdrošināšanas segumu – Bērns, kuram ir pastāvīgas uzturēšanās tiesības attiecībā uz daļu no konkrētajiem laikposmiem)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/7

      Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 10. marta spriedums (Appeal Tribunal (Northern Ireland) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VI/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      (Lieta C-247/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā - LESD 21. pants - Direktīva 2004/38/EK - 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 16. pants - Bērns, kas ir vienas dalībvalsts pilsonis, bet uzturas citā dalībvalstī - Vecāka, kura faktiskā aizgādībā ir šis bērns, atvasinātas uzturēšanās tiesības - Prasība par visaptverošu veselības apdrošināšanas segumu - Bērns, kuram ir pastāvīgas uzturēšanās tiesības attiecībā uz daļu no konkrētajiem laikposmiem)
      (2022/C 171/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Appeal Tribunal (Northern Ireland)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VI

         Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  LESD 21. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nedz bērnam, Savienības pilsonim, kurš ir ieguvis pastāvīgas uzturēšanās tiesības, nedz vecākam, kura faktiskā aizgādībā ir šis bērns, nav jābūt visaptverošam veselības apdrošināšanas segumam šīs direktīvas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, lai saglabātu savas uzturēšanās tiesības uzņemošajā valstī.

                  2)

                  LESD 21. pants un Direktīvas 2004/38 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz laikposmiem, pirms bērns, Savienības pilsonis, bija ieguvis pastāvīgas uzturēšanās tiesības uzņemošajā valstī, gan šim bērnam – ja uzturēšanās tiesības šim bērnam tiek pieprasītas, pamatojoties uz šī 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu –, gan vecākam, kura faktiskā aizgādībā ir šis bērns, ir jābūt visaptverošam veselības apdrošināšanas segumam šīs direktīvas izpratnē.

         (1)  OV C 313, 21.9.2020.


title: Lieta T-185/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO – Schuju (“Хозяйка”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Хозяйка” – Agrāka valsts grafiska preču zīme “хозяюшка” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/33

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO – Schuju (“Хозяйка”)
      (Lieta T-185/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Хозяйка” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “хозяюшка” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2022/C 171/43)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Būla, Vācija) (pārstāvis: A. Lingenfelser, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl un D. Walicka)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Peter Schuju (Borhena, Vācija) (pārstāvis: K. Borstel, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 16. novembra lēmumu lietā R 2717/2019-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Schuju k-gu un Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 242, 21.6.2021.


title: Lieta T-116/22: Prasība, kas celta 2022. gada 3. martā – Belavia/Padome

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/42

      Prasība, kas celta 2022. gada 3. martā – Belavia/Padome
      (Lieta T-116/22)
      (2022/C 171/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Belavia – Belarusian Airlines AAT (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji: N. Tuominen un L. Engelen, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2021/2125 (2021. gada 2. decembris), ar ko īsteno Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Baltkrievijā (1), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/2124 (2021. gada 2. decembris), ar kuru īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (2) (kopā saukti – “apstrīdētie pasākumi”); un

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, balstoties uz apstrīdētajos pasākumos norādītajiem kļūdainiem faktiem prasītājas noteikšanā, Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Šo apgalvojumu pastiprina tas, ka prasītāja faktiski pati iesniedza Padomei detalizētu informāciju, kas atspēkoja tās noteikšanas pamatojumu, jo tā uzzināja par nepatiesu ziņu, kurās bija ietverta šāda informācija, publicēšanu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie pasākumi neatbilst pierādījumu standartam individuālu sankciju noteikšanai. Padome ir piemērojusi nelikumīga veida pasākumu, jo ir mēģinājusi izmantot individuālus pasākumus, lai sasniegtu mērķi ierobežot ārvalstu valstij piederoša uzņēmuma uzņēmējdarbību un peļņu.

         (1)  OV, 430 I, 16. lpp.

         (2)  OV 430 I, 1. lpp.


title: Lieta C-821/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. decembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Fuengirola (Spānija) – NM/Club La Costa (UK) PLC, sucursal en España, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD y European Resorts & Hotels SL

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. decembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 2 de Fuengirola (Spānija) – NM/Club La Costa (UK) PLC, sucursal en España, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD y European Resorts & Hotels SL

      (Lieta C-821/21)
      (2022/C 171/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia no 2 de Fuengirola

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: NM

         Atbildētājas: Club La Costa (UK) PLC, sucursal en España, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD y European Resorts & Hotels SL

         Prejudiciālie jautājumi

      Saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 1215/2012 (1) (2012. gada 12. decembris):

                     Pirmais.
                     Vai tādu patērētāju līgumu gadījumā, kuriem ir piemērojams Briseles I regulas 18. panta 1. punkts, minētajai regulai atbilst interpretācija, saskaņā ar kuru šajā tiesību normā izmantotā vārdkopa “otra līgumslēdzēja puse” ietver tikai līguma faktisko parakstītāju, tādējādi, ka tā nevar ietvert fiziskas vai juridiskas personas, kas nav līguma faktiskās parakstītājas?

                     Otrais. Ja vārdkopa “otra līgumslēdzēja puse” ir interpretējama tādējādi, ka tā ietver tikai līguma faktisko parakstītāju, ja gan patērētāja dzīvesvieta, gan “otras līgumslēdzējas puses” reģistrācijas vieta ir ārpus Spānijas, vai Briseles I regulas 18. panta 1. punktam atbilst interpretācija, saskaņā ar kuru Spānijas tiesu starptautisko jurisdikciju nevar noteikt fakts, ka uzņēmēju grupa, kurai pieder “otra līgumslēdzēja puse”, ietver sabiedrības ar domicilu Spānijā, kuras nepiedalījās līguma parakstīšanā vai kuras parakstīja citus, atšķirīgus līgumus no tiem, kurus ir lūgts atzīt par spēkā neesošiem?

                     Trešais. Ja “otra līgumslēdzēja puse”, uz kuru ir norāde Briseles I regulas 18. panta 1. punktā, pierāda, ka tās domicils ir Apvienotajā Karalistē saskaņā ar regulas 63. panta 2. punktu, vai minētajai tiesību normai atbilst interpretācija, saskaņā ar kuru tādējādi noteikts domicils ierobežo izvēles iespēju, kas var tikt īstenota saskaņā ar 18. panta 1. punktu? Un papildus tam, vai minētajai tiesību normai atbilst interpretācija, saskaņā ar kuru tajā nav paredzēta tikai “faktiska prezumpcija” vai tas, ka šī prezumpcija tiek atspēkota, ja “otra līgumslēdzēja puse” veic savu darbību ārpus sava domicila jurisdikcijas, vai arī, ka “otrai līgumslēdzējai pusei” ir pienākums pierādīt, ka tās saskaņā ar minēto tiesību normu noteiktais domicils atbilst vietai, kurā tā īsteno savu darbību?

            Saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 593/2008 (2) (2008. gada 17. jūnijs):

                     Ceturtais.
                     Vai tādu patērētāju līgumu gadījumā, kuriem ir piemērojama Romas I regula, minētās regulas 3. pantam atbilst interpretācija, saskaņā ar kuru ir spēkā un piemērojami tie piemērojamo tiesību noteikšanas noteikumi, kas ir iekļauti pušu parakstītā līguma “vispārīgajos noteikumos” vai kas ir iekļauti atsevišķā dokumentā, uz kuru līgumā ir konkrēta norāde un kura izsniegšana patērētājam ir apliecināta?

                     Piektais.
                     Vai tādu patērētāju līgumu gadījumā, kuriem ir piemērojama Romas I regula, minētās regulas 6. panta 1. punktam atbilst interpretācija, saskaņā ar kuru uz šo tiesību normu var atsaukties gan patērētājs, gan otra līgumslēdzēja puse?

                     Sestais.
                     Vai tādu patērētāju līgumu gadījumā, kuriem ir piemērojama Romas I regula, minētās regulas 6. panta 1. punktam atbilst interpretācija, saskaņā ar kuru, ja ir izpildīti tajā paredzētie nosacījumi, šajā tiesību normā norādītās tiesības katrā ziņā tiks piemērotas prioritāri salīdzinājumā ar 6. panta 3. punktā norādītajām tiesībām, lai arī pēdējās minētās tiesības konkrētajā gadījumā varētu būt labvēlīgākas patērētājam?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 351, 20.12.2012., 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I) (OV L 177, 4.7.2008., 6. lpp.).


title: Lieta T-192/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Laboratorios Ern/EUIPO – Beta Sports (“META”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “META” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “METALGIAL” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/34

      Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Laboratorios Ern/EUIPO – Beta Sports (“META”)
      (Lieta T-192/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “META” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “METALGIAL” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2022/C 171/44)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāve: T. González Martínez, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Beta Sports LLC (Coconut Creek, Florida, Amerikas Savienotās Valstis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 1152/2020-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Laboratorios Ern un Beta Sports.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Laboratorios Ern, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 217, 7.6.2021.


title: Lieta T-669/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Pluscard Service/EUIPO (“PLUSCARD”) (Eiropas Savienības preču zīme – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Grafiska preču zīme “PLUSCARD” – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/27

      Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Pluscard Service/EUIPO (“PLUSCARD”)
      (Lieta T-669/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “PLUSCARD” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2022/C 171/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pluscard Service-Gesellschaft für Kreditkarten-Processing mbH (Zārbrikene, Vācija) (pārstāvis: M. Dury, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: R. Raponi un J. Crespo Carrillo)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 14. septembra lēmumu lietā R 638/2020-4 attiecībā uz grafiskas preču zīmes “PLUSCARD” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Pluscard Service-Gesellschaft für Kreditkarten-Processing mbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 28, 25.1.2021.


title: Lieta C-275/20: Tiesas (virspalāta) 2022. gada 1. marta spriedums – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome (Atcelšanas prasība – Lēmums (ES) 2020/470 – Tiesību termiņa pagarinājums attiecībā uz audiovizuāliem kopražojumiem, kā noteikts Brīvās tirdzniecības nolīguma starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Korejas Republiku, no otras puses, Protokola par sadarbību kultūras jomā 5. pantā – Procesuālais juridiskais pamats – LESD 218. panta 7. punkts – Piemērojamā procedūra un balsošanas kārtība)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/8

      Tiesas (virspalāta) 2022. gada 1. marta spriedums – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-275/20) (1)

      (Atcelšanas prasība - Lēmums (ES) 2020/470 - Tiesību termiņa pagarinājums attiecībā uz audiovizuāliem kopražojumiem, kā noteikts Brīvās tirdzniecības nolīguma starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Korejas Republiku, no otras puses, Protokola par sadarbību kultūras jomā 5. pantā - Procesuālais juridiskais pamats - LESD 218. panta 7. punkts - Piemērojamā procedūra un balsošanas kārtība)
      (2022/C 171/10)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-F. Brakeland, kā arī M. Afonso un D. Schaffrin)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: P. Plaza García un B. Driessen)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji: J.-L. Carré un T. Stehelin, kā arī E. de Moustier un A. Daniel), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: M. K. Bulterman un C. S. Schillemans, kā arī J. Langer)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (ES) 2020/470 (2020. gada 25. marts) par tiesību termiņa pagarinājumu attiecībā uz audiovizuāliem kopražojumiem, kā noteikts Brīvās tirdzniecības nolīguma starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Korejas Republiku, no otras puses, Protokola par sadarbību kultūras jomā 5. pantā.

                  2)

                  Lēmuma 2020/470 sekas atstāt spēkā līdz brīdim, kad tiks novērsti konstatētie atcelšanas iemesli.

                  3)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Francijas Republika un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta C-35/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 17. janvārī iesniedza Audiencia Provincial de Málaga (Spānija) – CAJASUR Banco S.A./JO un IM

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 17. janvārī iesniedza Audiencia Provincial de Málaga (Spānija) – CAJASUR Banco S.A./JO un IM
      (Lieta C-35/22)
      (2022/C 171/20)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Provincial de Málaga

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: CAJASUR Banco S.A.

         Atbildētājas: JO un IM

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam ir pretrunā patērētājam noteikta prasība, ka pirms tiesvedības uzsākšanas tam ir jāiesniedz ārpustiesas prasījums, lai noteikta līguma vispārējā noteikuma atzīšanai par spēkā neesamību negodīguma dēļ būtu tādas sekas, ka tiek saņemts atlīdzinājums pilnā apmērā (ieskaitot izdevumus par tiesvedību) saistībā ar iepriekš minēto spēkā neesamību atbilstoši Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punktam (1)?

                  2)

                  Vai tiesībām uz pilnīgu atlīdzinājumu, Eiropas Savienības tiesību efektivitātei un minētās direktīvas 6. panta 1. punktam ir atbilstoši paredzēt tādu kritēriju tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanai (ieskaitot tiesvedības izdevumus), kas ir atkarīgs no tā, vai patērētājs ir iesniedzis iepriekšēju ārpustiesas prasījumu finanšu iestādei, lai minētais līguma noteikums tiktu svītrots?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-671/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – OA/EESK (Civildienests – Ierēdņi – Psiholoģiska vardarbība – Disciplinārlieta – Disciplinārsods – Rakstveida brīdinājums – Tiesības uz aizstāvību – Kļūda vērtējumā – Atbildība)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/28

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – OA/EESK
      (Lieta T-671/20) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Psiholoģiska vardarbība - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Rakstveida brīdinājums - Tiesības uz aizstāvību - Kļūda vērtējumā - Atbildība)
      (2022/C 171/35)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: OA (pārstāvji: M. Casado García-Hirschfeld un M. Aboudi, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal García-Valdecasas un L. Camarena Januzec, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt EESK 2019. gada 5. decembra Lēmumu Nr. 293/19, ar kuru prasītājam uzlikts sods – rakstveida brīdinājums, un, otrkārt, atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas (EESK) 2019. gada 5. decembra Lēmumu Nr. 293/19, ar ko OA ir uzlikts sods – rakstveida brīdinājums.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  EESK atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 9, 11.1.2021.


title: Lieta T-198/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Ancor Group/EUIPO – Cody’s Drinks International (“CODE-X”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “CODE-X” – Agrākas valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “Cody’s” – Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “Cody’s” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/34

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Ancor Group/EUIPO – Cody’s Drinks International (“CODE-X”)
      (Lieta T-198/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “CODE-X” - Agrākas valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “Cody’s” - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “Cody’s” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2022/C 171/45)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ancor Group GmbH (Igersheima, Vācija) (pārstāvji: J. Wachsmuth un W. Berlit, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl un E. Markakis)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Cody’s Drinks International GmbH (Brēmene, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 4. februāra lēmumu lietā R 208/2020-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Cody’s Drinks International un Ancor Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2021. gada 4. februāra lēmumu lietā R 208/2020-5.

                  2)

                  Noraidīt Cody’s Drinks International GmbH iebildumus.

                  3)

                  EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 217, 7.6.2021.


title: Lieta C-42/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 19. janvārī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Global, Companhia de Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 19. janvārī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Global, Companhia de Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-42/22)
      (2022/C 171/21)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal Administrativo

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Global, Companhia de Seguros SA

         Atbildētāja apelācijas instancē: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālie jautājumi

                  A.

                  Vai Sestās PVN direktīvas (1) 13. panta B daļas a) punkts un līdz ar to arī tagadējais PVN direktīvas (2) 135. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbrīvojuma no PVN mērķiem jēdzienā “apdrošināšanas un pārapdrošināšanas darījumi” ietilpst arī tādas saistītās vai papildu darbības kā negadījumos cietušu transportlīdzekļu atlieku iegāde un pārdošana?

                  B.

                  Vai Sestās PVN direktīvas 13. panta B daļas c) punkts un līdz ar to arī vēlākais PVN direktīvas 136. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka negadījumos cietušu transportlīdzekļu atlieku iegāde un pārdošana ir jāuzskata par izmantotu tikai un vienīgi no nodokļa atbrīvota subjekta vajadzībām, ja tiesības atskaitīt PVN par šīm precēm nebija radušās?

                  C.

                  Vai PVN neitralitātes principam ir pretrunā tas, ka apdrošinātāju veikta negadījumos cietušu transportlīdzekļu atlieku pārdošana nav atbrīvota no PVN gadījumā, kad PVN nav bijis atskaitāms?

         (1)  Padomes Sestā direktīva 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV 1977, L 145, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-715/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Degode/EUIPO – Leo Pharma (“Skinovea”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Skinovea” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “SKINOREN” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/28

      Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedums – Degode/EUIPO – Leo Pharma (“Skinovea”)
      (Lieta T-715/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Skinovea” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “SKINOREN” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2022/C 171/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Degode-Dermago Development GmbH (Štrausberga, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un N. Willich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Capostagno un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Leo Pharma A/S (Ballerup, Dānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 4. septembra lēmumu lietā R 337/2020-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Leo Pharma un Degode-Dermago Development.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Degode-Dermago Development GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 35, 1.2.2021.


title: Lieta C-69/22: Prasība, kas celta 2022. gada 2. februārī – Eiropas Komisija/Rumānija

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/17

      Prasība, kas celta 2022. gada 2. februārī – Eiropas Komisija/Rumānija
      (Lieta C-69/22)
      (2022/C 171/22)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Noll-Ehlers un M. Ioan)

         Atbildētāja: Rumānija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka Rumānija, nepieņemot un neiesniedzot Eiropas Komisijai valsts gaisa piesārņojuma ierobežošanas programmu, nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/2284 [(2016. gada 14. decembris)] par dažu gaisu piesārņojošo vielu valstu emisiju samazināšanu un ar ko groza Direktīvu 2003/35/EK un atceļ Direktīvu 2001/81/EK (1), 6. panta 1. punktā un 10. panta 1. punktā;

                  —

                  piespriest Rumānijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Komisija apgalvo, ka Direktīvā (ES) 2016/2284 par dažu gaisu piesārņojošo vielu valstu emisiju samazināšanu ir noteiktas saistības samazināt piecu galveno gaisu piesārņojošo vielu emisiju laikā no 2020. līdz 2029. gadam un sākot no 2030. gada. Šādu emisiju samazināšanas saistību izpildei un nolūkā sekmēt gaisa kvalitātes Savienībā mērķu sasniegšanu 6. panta 1. punktā ir noteikts, ka dalībvalstīm jāpieņem savas valsts gaisa piesārņojuma ierobežošanas programma.
      Saskaņā ar Direktīvas (ES) 2016/2284 10. panta 1. punktu Rumānijai bija jāiesniedz Komisijai valsts gaisa piesārņojuma ierobežošanas programmu līdz 2019. gada 1. aprīlim, un Rumānijas iestāžu paredzētās darbības bija jāuzsāk līdz šim datumam.
      Tādēļ Komisija apgalvo, ka Rumānija, tā kā tā nav nedz pieņēmusi, nedz nosūtījusi Komisijai valsts gaisa piesārņojuma ierobežošanas programmu līdz šīs prasības celšanas dienai, nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti saskaņā ar Direktīvas (ES) 2016/2284 6. panta 1. punktu un 10. panta 1. punktu.

         (1)  OV 2016, L 344, 1. lpp.


title: Lieta C-349/20: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 3. marta spriedums (First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NB, AB/Secretary of State for the Home Department (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā patvēruma un imigrācijas politika – Tiesību normas, kas attiecas uz nosacījumiem, kuri ir jāizpilda trešo valstu valstspiederīgajiem vai bezvalstniekiem, lai tie varētu saņemt starptautisko aizsardzību – Direktīva 2004/83/EK – 12. pants – Bēgļa statusa liegšana – Palestīnas izcelsmes bezvalstnieks, kas ir reģistrēts Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūrā Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) – Nosacījumi, lai ipso facto atsauktos uz Direktīvu 2004/83/EK – UNRWA aizsardzības vai palīdzības izbeigšana)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/9

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 3. marta spriedums (First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NB, AB/Secretary of State for the Home Department

      (Lieta C-349/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā patvēruma un imigrācijas politika - Tiesību normas, kas attiecas uz nosacījumiem, kuri ir jāizpilda trešo valstu valstspiederīgajiem vai bezvalstniekiem, lai tie varētu saņemt starptautisko aizsardzību - Direktīva 2004/83/EK - 12. pants - Bēgļa statusa liegšana - Palestīnas izcelsmes bezvalstnieks, kas ir reģistrēts Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūrā Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) - Nosacījumi, lai ipso facto atsauktos uz Direktīvu 2004/83/EK - UNRWA aizsardzības vai palīdzības izbeigšana)
      (2022/C 171/11)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: NB, AB

         Atbildētāja: Secretary of State for the Home Department

         piedaloties: United Nations High Commissioner for Refugees (UK)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2004/83/EK (2004. gada 29. aprīlis) par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu, vai Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūras Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) aizsardzība vai palīdzība ir tikusi izbeigta, līdz ar to persona ipso facto var atsaukties uz “bēgļa statusu” šīs tiesību normas izpratnē, veicot individuālu vērtējumu, ir jāņem vērā atbilstošie apstākļi, kādi ne tikai pastāvēja brīdī, kad šī persona devās prom no UNRWA darbības zonas, bet arī kādi pastāv brīdī, kad kompetentās administratīvās iestādes izvērtē pieteikumu par bēgļa statusa piešķiršanu vai attiecīgās tiesu iestādes lemj par prasību, kas celta par lēmumu atteikt šāda statusa piešķiršanu.

                  2)

                  Direktīvas 2004/83 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka, veicot analīzi, kuras mērķis ir noteikt, vai Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūras Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) aizsardzība vai palīdzība ir tikusi izbeigta, līdz ar to persona var ipso facto atsaukties uz “bēgļa statusu” šīs tiesību normas izpratnē, tad, ja attiecīgā persona pierāda, ka tā bija spiesta atstāt UNRWA darbības zonu tādu iemeslu dēļ, kuri ir ārpus tās kontroles un nav atkarīgi no tās gribas, dalībvalstij, ja tā uzskata, ka šī persona kopš šī brīža var atgriezties minētajā zonā un saņemt tajā aizsardzību un palīdzību, ir jāpierāda, ka tas tā ir.

                  3)

                  Direktīvas 2004/83 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu, vai Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūras Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) ir tikusi izbeigta šīs tiesību normas izpratnē, līdz ar to persona, kas lūgusi piešķirt starptautisko aizsardzību, ir bijusi spiesta pamest šīs organizācijas darbības zonu, nav nepieciešams pierādīt, ka UNRWA vai valstij, kuras teritorijā UNRWA darbojas, ir bijis nodoms nodarīt kaitējumu šai personai vai ar savu darbību vai bezdarbību liegt minētajai personai palīdzību. Šīs tiesību normas izpratnē pietiek pierādīt, ka UNRWA palīdzība vai aizsardzība faktiski ir tikusi izbeigta jebkāda iemesla dēļ, kas nozīmē, ka šī aģentūra objektīvu vai ar minētās personas individuālo situāciju saistītu iemeslu dēļ vairs nespēj šai personai nodrošināt dzīves apstākļus, kas atbilst tai uzticētajam uzdevumam.

                  4)

                  Direktīvas 2004/83 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais teikums, lasot to kopsakarā ar Konvencijas par bēgļa statusu, kas parakstīta 1951. gada 28. jūlijā Ženēvā, 1. panta D punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, izvērtējot nosacījumus, kas nepieciešami, lai noteiktu, vai Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūras Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) aizsardzība vai palīdzība ir tikusi izbeigta, līdz ar to persona ipso facto var atsaukties uz “bēgļa statusu” Direktīvas 2004/83 minētās tiesību normas izpratnē, ir jāņem vērā palīdzība, ko šai personai sniedz tādi pilsoniskās sabiedrības dalībnieki kā Nevalstiskās organizācijas, ar nosacījumu, ka UNRWA ar tiem ir oficiālas sadarbības attiecības, kurām ir pastāvīgs raksturs un kuru ietvaros tie palīdz UNRWA pildīt tās pilnvaras.

         (1)  OV C 62, 22.2.2021.


title: Lieta T-126/22: Prasība, kas celta 2022. gada 7. martā – Coinbase/EUIPO – Coinbase Global (“coinbase”)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/43

      Prasība, kas celta 2022. gada 7. martā – Coinbase/EUIPO – Coinbase Global (“coinbase”)
      (Lieta T-126/22)
      (2022/C 171/59)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Coinbase, Inc. (Sanfrancisko, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: A. Nordemann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Coinbase Global OÜ (Tallina, Igaunija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “coinbase” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 090 762

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 20. decembra lēmums lietā R 1097/2021-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-72/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 4. februārī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – M.A./Valstybės sienos apsaugos tarnyba

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 4. februārī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – M.A./Valstybės sienos apsaugos tarnyba

      (Lieta C-72/22)
      (2022/C 171/23)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: M.A.

         Atbildētājs: Valstybės sienos apsaugos tarnyba

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (1) (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 7. panta 1. punkts, lasot to kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2) (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu, 4. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādas valsts tiesību normas kā pamatlietā piemērojamās, saskaņā ar kurām gadījumā, ja tiek izsludināts karastāvoklis, izņēmuma stāvoklis vai ārkārtas stāvoklis ārzemnieku masveida pieplūduma dēļ, ārzemniekam, kurš ir nelikumīgi ieceļojis un uzturas dalībvalsts teritorijā, principā nav atļauts iesniegt starptautiskās aizsardzības pieteikumu?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/33/ES (3) (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai, 8. panta 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām gadījumā, ja tiek izsludināts karastāvoklis, izņēmuma stāvoklis vai ārkārtas stāvoklis ārzemnieku masveida pieplūduma dēļ, patvēruma meklētāju var aizturēt tādēļ vien, ka viņš ir ieceļojis Lietuvas Republikas teritorijā, nelikumīgi šķērsojot Lietuvas Republikas valsts robežu?

         (1)  OV 2013 L 180, 60. lpp.

         (2)  OV 2011 L 337, 9. lpp.

         (3)  OV 2013 L 180, 96. lpp.


title: Lieta T-209/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Ignacio Carrasco/EUIPO – Santos Carrasco Manzano (“La Hoja del Carrasco”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “La Hoja del Carrasco” – Agrāka valsts grafiska preču zīme “CARRASCO, Guijuelo” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Konfliktējošo preču zīmju dominējošie un atšķirtspējīgie elementi)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/35

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. februāra spriedums – Ignacio Carrasco/EUIPO – Santos Carrasco Manzano (“La Hoja del Carrasco”)
      (Lieta T-209/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “La Hoja del Carrasco” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “CARRASCO, Guijuelo” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Konfliktējošo preču zīmju dominējošie un atšķirtspējīgie elementi)
      (2022/C 171/46)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ignacio Carrasco SL (Guijuelo, Spānija) (pārstāvis: J. Donoso Romero, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: R. Santana Davies un D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Santos Carrasco Manzano SA (Guijuelo) (pārstāvis: F. Marín Riaño, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 10. februāra lēmumu lietā R 175/2020-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Santos Carrasco Manzano un Ignacio Carrasco.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ignacio Carrasco SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 217, 7.6.2021.


title: Lieta T-129/22: Prasība, kas celta 2022. gada 7. martā – Simba Toys/EUIPO – Master Gift Import (“BIMBA TOYS”)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/44

      Prasība, kas celta 2022. gada 7. martā – Simba Toys/EUIPO – Master Gift Import (“BIMBA TOYS”)
      (Lieta T-129/22)
      (2022/C 171/60)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Simba Toys GmbH & Co. KG (Firte, Vācija) (pārstāvis: O. Ruhl, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Master Gift Import, SLU (Ronda, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BIMBA TOYS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 846 486

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 20. decembra lēmums lietā R 629/2021-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-161/15: Vispārējās tiesas 2022. gada 22. februāra rīkojums – Brinkmann (Steel Trading) u.c./Komisija un ECB (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Ekonomikas un monetārā politika – Programma Kipras stabilitātes atbalstam – 2013. gada 26. aprīlī starp Kipru un Eiropas Stabilizācijas mehānismu noslēgtais saprašanās memorands par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem – Vispārējās tiesas kompetence – Pietiekami būtisks tiesību normu, ar kurām privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums – Vienlīdzīga attieksme – Samērīguma princips – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/36

      Vispārējās tiesas 2022. gada 22. februāra rīkojums – Brinkmann (Steel Trading) u.c./Komisija un ECB
      (Lieta T-161/15) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Ekonomikas un monetārā politika - Programma Kipras stabilitātes atbalstam - 2013. gada 26. aprīlī starp Kipru un Eiropas Stabilizācijas mehānismu noslēgtais saprašanās memorands par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem - Vispārējās tiesas kompetence - Pietiekami būtisks tiesību normu, ar kurām privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Vienlīdzīga attieksme - Samērīguma princips - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2022/C 171/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Brinkmann (Steel Trading) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un 18 citi prasītāji, kuru vārdi minēti rīkojuma pielikumā (pārstāvis: R. Nowinski, advokāts)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. P. Keppenne, M. Konstantinidis un S. Delaude) un Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: K. Laurinavičius un M. Szablewska, kuriem palīdz H. G. Kamann, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājiem izrietot no Komisijas un ECB lēmuma pakļaut noteiktiem nosacījumiem finansiālās palīdzības instrumenta piešķiršanu Kipras Republikai.

         Priekšmets

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Brinkmann (Steel Trading) Ltd un pārējie prasītāji, kuru vārdi minēti pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta C-104/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 15. februārī iesniedza Markkinaoikeus (Somija) – Lännen MCE Oy/Berky GmbH un Senwatec GmbH & Co. KG

text:
               25.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 15. februārī iesniedza Markkinaoikeus (Somija) – Lännen MCE Oy/Berky GmbH un Senwatec GmbH & Co. KG

      (Lieta C-104/22)
      (2022/C 171/24)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Markkinaoikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Lännen MCE Oy

         Atbildētājas: Berky GmbH un Senwatec GmbH & Co. KG

         Prejudiciālie jautājumi

      Uzņēmums A ir reģistrēts dalībvalstī X, kur tam ir juridiskā adrese, un tīmekļvietnē reklāmā vai kā atslēgvārdu tas ir izmantojis apzīmējumu, kas ir identisks uzņēmumam B piederošai Eiropas Savienības preču zīmei.

                  1)

                  Vai iepriekš minētajā gadījumā var uzskatīt, ka reklāma ir vērsta uz patērētājiem vai komersantiem dalībvalstī Y, kurā uzņēmumam B ir juridiskā adrese, un vai dalībvalsts Y Eiropas Savienības preču zīmju tiesai ir piekritība izskatīt prasību par Eiropas Savienības preču zīmes pārkāpumu saskaņā ar Eiropas Savienības preču zīmju regulas (1) 125. panta 5. punktu, ja elektroniski publicētajā reklāmā vai ar to saistītā reklāmdevēja tīmekļvietnē preču piegādes ģeogrāfiskā teritorija nav vismaz skaidri precizēta vai neviena atsevišķa dalībvalsts nav skaidri izslēgta no piegādes teritorijas? Vai šajā ziņā var ņemt vērā reklāmā norādīto preču veidu un apstākli, ka uzņēmuma A preču tirdzniecības reģions, kā tiek apgalvots, ir visa pasaule un tādējādi aptver visu Eiropas Savienības, tostarp dalībvalsts Y, teritoriju?

                  2)

                  Vai var uzskatīt, ka iepriekš minētā reklāma ir vērsta uz patērētājiem vai komersantiem dalībvalstī Y, ja reklāma tiek rādīta meklētājprogrammas tīmekļvietnē, kas darbojas dalībvalsts Y valsts augstākā līmeņa domēnā?

                  3)

                  Ja atbilde uz 1. vai 2. jautājumu ir apstiprinoša: kādi citi apstākļi attiecīgā gadījumā ir jāņem vērā, lemjot par to, vai reklāma ir vērsta uz patērētājiem vai komersantiem dalībvalstī Y?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).