title: Lieta C-160/19 P: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 10. decembra spriedums – Comune di Milano/Eiropas Komisija (Apelācija – Valsts atbalsts – Gaisa transporta nozare – Lidlauka virszemes pakalpojumi Milānas-Linates (Itālija) un Milānas-Malpensas (Itālija) lidostās – Šo lidostu pārvaldītāja veikta kapitāla iepludināšana tam pilnībā piederošā meitasuzņēmumā, kas sniedz šos pakalpojumus – Pārvaldītāja valsts akcionārs – Lēmums, ar kuru šie valsts atbalsta pasākumi ir atzīti par prettiesiskiem un nesaderīgiem ar iekšējo tirgu – LESD 107. panta 1. punkts – Jēdzieni “valsts līdzekļi”, “pasākums, kas attiecināms uz valsti” un “ekonomiska priekšrocība” – Privātā tirgus pienākums – Kompleksi ekonomiskie vērtējumi – Pārbaudes tiesā intensitāte – Pierādījumu sagrozīšana)

text:
               8.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/6

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 10. decembra spriedums – Comune di Milano/Eiropas Komisija
      (Lieta C-160/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - Gaisa transporta nozare - Lidlauka virszemes pakalpojumi Milānas-Linates (Itālija) un Milānas-Malpensas (Itālija) lidostās - Šo lidostu pārvaldītāja veikta kapitāla iepludināšana tam pilnībā piederošā meitasuzņēmumā, kas sniedz šos pakalpojumus - Pārvaldītāja valsts akcionārs - Lēmums, ar kuru šie valsts atbalsta pasākumi ir atzīti par prettiesiskiem un nesaderīgiem ar iekšējo tirgu - LESD 107. panta 1. punkts - Jēdzieni “valsts līdzekļi”, “pasākums, kas attiecināms uz valsti” un “ekonomiska priekšrocība” - Privātā tirgus pienākums - Kompleksi ekonomiskie vērtējumi - Pārbaudes tiesā intensitāte - Pierādījumu sagrozīšana)
      (2021/C 44/06)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Comune di Milano (pārstāvji: A. Mandarano, E. Barbagiovanni, S. Grassani un L. Picciano, avvocati)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Recchia, G. Conte un D. Grespan)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Comune di Milano atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 131, 8.4.2019.


title: Lieta C-718/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 28. decembrī Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-307/18 Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals/Komisija

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/7

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 28. decembrīZhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2020. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-307/18 Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals/Komisija
      (Lieta C-718/20 P)
      (2021/C 98/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (pārstāvji: K. Adamantopoulos, dikigoros, un P. Billiet, advocaat)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītos prasījumus Vispārējā tiesā un atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2018/330 (1), ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. pantam;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šo apelācijas sūdzību, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā lietā T-307/18.

            Pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu:

                  —

                  nodot lietu Vispārējai tiesai lemšanai par jebkuru no apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītajiem pamatiem atkarībā no tiesvedības stadijas un

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, secinādama, ka šajā lietā Komisija esot savlaicīgi piedāvājusi apelācijas sūdzības iesniedzējai iepazīties ar visiem būtiskiem faktiem un apsvērumiem. Ja Komisija būtu izpildījusi savus pienākumu atbilstoši Regulas (ES) 2016/1036 (2) (“Pamatregula”) 20. panta 2. un 4. punktam, apelācijas sūdzības iesniedzēja būtu sniegusi Komisijai būtiskus komentārus, un konstatējums par dempingu būtu bijis apelācijas sūdzības iesniedzējai labvēlīgs. Vispārējā tiesa esot arī sagrozījusi faktus, atzīdama, ka stiprināšanai un urbšanai izmantojamo SSSPT (nerūsējošā tērauda bezšuvju caurules un caurulītes) kategorija tika noteikta, atsaucoties uz Indijas ražotāju sniegtajiem izstrādājumu kontroles numuriem.
      Atbilstoši otrajam pamatam – pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, uzskatot, ka saskaņā ar Pamatregulas 2. panta 7. punktu pieņemto Savienības aktu tiesiskums nevar tikt pārskatīts, ņemot vērā Protokolu par Ķīnas Tautas Republikas pievienošanos PTO. Pakārtoti – pārsūdzētajā spiedumā esot pieļauta tiesību kļūda, neatzīstot, ka Pamatregulas 2. panta 7. punkts ir uzskatāms par šīs regulas 2. panta 1. –6. punkta izņēmumu un tas ir īpaši piemērojams tikai Ķīnas importam ES atbilstoši Protokola par Ķīnas Tautas Republikas pievienošanos PTO 15. panta 1. punkta d) apakšpunktam un tik ilgi, kamēr šīs normas ir spēkā. Saskaņā gan ar ES tiesībām, gan PTO tiesībām Komisija esot kļūdījusies, izmantodama Indiju kā analogo valsti apelācijas sūdzības iesniedzējas lietā. Ar šo metodi Komisija esot konstatējusi ļoti augstu dempinga starpību attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, lai gan tādas nebūtu vispār, ja Komisija būtu piemērojusi Pamatregulas 2. panta 1.–6. punkta noteikumus. Turklāt Vispārējā tiesa vispār neesot pievērsusies problēmai par Indijas ražotāja neprecīzo informāciju, kuru tas sniedzis Komisijai, kā izriet no pārsūdzētā sprieduma 154. punkta un attiecīgi no turpmākajiem punktiem, lai gan tiesa ir pareizi izklāstījusi šo apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu pārsūdzētā sprieduma 150. punktā.
      No trešā pamata izriet – Vispārējās tiesas konstatējumos esot pieļautas kļūdas, piemērojot Pamatregulas 2. panta 10. un 11. punktu, kuros Savienības iestādēm ir noteikts pienākums attiecībā pret apelācijas sūdzības iesniedzēju nodrošināt normālās vērtības un apelācijas sūdzības iesniedzējas eksporta cenas taisnīgu salīdzinājumu.
      Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējās tiesas konstatējumos esot pieļautas tiesību kļūdas un tajos esot sagrozīti fakti. Metodoloģija, kuru Komisija ir piemērojusi, noteikdama apelācijas sūdzības iesniedzējas “C” tipa SSSPT piemērojamos koeficientus, kā arī “stiprināšanai un urbšanai” izmantojamo apelācijas sūdzības iesniedzējas SSSPT normālo vērtību esot kļūdaina un neesot nodrošinājusi taisnīgu normālo vērtību apelācijas sūdzības iesniedzējai atbilstoši Pamatregulas 2. pantam, kā rezultātā attiecībā pret apelācijas sūdzības iesniedzēju dempinga starpība esot tikusi būtiski pārspīlēta. Ar šiem Vispārējās tiesas konstatējumiem esot pilnīgi ignorēta PTO Apelācijas institūcijas judikatūra EC Fasteners lietā.
      Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, konstatējumā par apelācijas sūdzības iesniedzējas SSSPT cenu samazinājuma ietekmi Savienībā ietverot apelācijas sūdzības iesniedzējas SSSPT cenas, kas tikušas izmantotas muitas režīmā “ievešana pārstrādei”.

         (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2018/330 (2018. gada 5. marts), ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas, kura veikta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 2. punktu, nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes nerūsējošā tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam (OV 2018, L 63, 15. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.).


title: Lieta T-121/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Ruhorimbere/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesību uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Ruhorimbere/Padome
      (Lieta T-121/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesību uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/26)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Éric Ruhorimbere (Mbuji-Mayi, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Éric Ruhorimbere atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-40/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. janvārī – Slovākija/Komisija

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. janvārī – Slovākija/Komisija
      (Lieta T-40/21)
      (2021/C 98/34)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Slovākijas Republika (pārstāvis: B. Ricziová)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2020/1734 (2020. gada 18. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1), ciktāl tajā Slovākijas Republikai ir piemērota finanšu korekcija attiecībā uz pasākumu “Atsaistītais tiešais atbalsts” par 2016. finanšu gadu (un kas attiecas uz 2013. un 2014. pieprasījumu gadu) par kopējo summu 19 656 905,11 EUR;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu par to, ka esot pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1306/2013 (2) 52. panta 4. punkta a) apakšpunkts kopsakarā ar Komisijas īstenošanas regulas (ES) Nr. 908/2014 (3) 34. panta 2. punktu, ciktāl attiecībā uz Slovākijas Republiku neesot nodrošinātas minētajās tiesību normās paredzētās procesuālās garantijas.
      Šajā pamatā prasītāja apgalvo, ka atbilstoši Komisijas Īstenošanas lēmumam 2020/1734 no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgta summa 19 656 905,11 EUR apmērā, ko Slovākijas Republika ir samaksājusi saistībā ar ELGF, – kā finanšu korekcijas daļa attiecībā uz pasākumu “Atsaistītais tiešais atbalsts” par 2016. finanšu gadu (vienotā platībmaksājuma shēma – nepilnības [zemesgabalu identifikācijas sistēmas (ZGIS)] atjaunināšanas kvalitātē, uz vietas veikto pārbaužu kvalitātē un nepamatotu maksājumu atgūšanā – 2015. pieprasījumu gads). Prasītājas ieskatā, šī summa aptver 2013. un 2014. pieprasījumu gadu, uz kuriem izmeklēšana neattiecās.

         (1)  OV 2020, L 390, 10. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).

         (3)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 908/2014 (2014. gada 6. augusts), ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz maksājumu aģentūrām un citām struktūrām, finanšu pārvaldību, grāmatojumu noskaidrošanu, noteikumiem par pārbaudēm, nodrošinājumu un pārredzamību (OV 2014, L 255, 59. lpp.).


title: Lieta C-649/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 1. decembrī Spānijas Karaliste iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 RENV un T-719/13 RENV Spānijas Karaliste u.c./Eiropas Komisija

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/13

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 1. decembrī Spānijas Karaliste iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 RENV un T-719/13 RENV Spānijas Karaliste u.c./Eiropas Komisija
      (Lieta C-649/20 P)
      (2021/C 110/13)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvji: S. Centeno Huerta un S. Jiménez García)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 RENV un T-719/13 RENV Spānijas Karaliste u.c./Komisija, EU:T:2020:434;

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu 2014/200/ES (2013. gada 17. jūlijs) par valsts atbalstu SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06), ko īstenojusi Spānija – Noteiktiem finanšu līzinga līgumiem piemērojamais nodokļu režīms, pazīstams arī kā “Spānijas nodokļu līzinga sistēma” (1);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Hartas 47. pantu, kas aplūkots kopā ar LESD 256. pantu, jo neesot norādījusi pamatojumu saistībā ar LESD 107. panta 1. punktā paredzēto selektivitātes kritēriju analīzi, un atbalsta atgūšanas principus.

                  2.

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu LESD 107. panta 1. punkta interpretācijā saistībā ar pasākuma selektivitāti.

                  3.

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principu interpretācijā un piemērošanā saistībā ar atbalsta kontroli atbilstoši LESD 108. pantam tās izmantotās analīzes metodes dēļ un tādēļ, ka šīs interpretācijas un piemērošanas rezultātā abi principi ir zaudējuši savu nozīmi.

                  4.

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu atbalsta atgūšanai piemērojamo principu interpretācijā un piemērošanā.

         (1)  OV 2014, L 144, 1. lpp.


title: Lieta C-33/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. janvārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Ryanair DAC

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. janvārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Ryanair DAC

      (Lieta C-33/21)
      (2021/C 110/26)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Atbildētāja: Ryanair DAC

         Prejudiciālais jautājums

      Vai [Regulas Nr. 1408/71 (1) redakcijā ar grozījumiem] 14. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punktā ietvertais jēdziens “persona[, kas] galvenokārt strādā tajā dalībvalstī, kurā dzīvo” var tikt interpretēts atbilstoši – tiesu iestāžu sadarbības civillietās un jurisdikcijas attiecībā uz individuāliem darba līgumiem jomā – Regulas (EK) Nr. 44/2001 (2) 19. panta 2. punkta a) apakšpunktā izmantotajam formulējumam “vieta, kur darbinieks pastāvīgi veic darbu”, kas saskaņā ar šā lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu motīvu izklāstā atreferēto Tiesas judikatūru arī attiecas uz aviācijas jomu un apkalpes locekļiem (Regula (EEK) Nr. 3922/91 (3))?

         (1)  Padomes Regula (EEK) Nr. 1408/71 (1971. gada 14. jūnijs) par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV 1971, L 149, 2. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Regula (EEK) Nr. 3922/91 (1991. gada 16. decembris) par tehnisko prasību un administratīvo procedūru saskaņošanu civilās aviācijas jomā (OV 1991, L 373, 4. lpp.).


title: Lieta C-723/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 29. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Maksātnespējas process par Galapagos S.A. īpašumu, piedaloties DE, kas rīkojas kā maksātnespējas procesa administrators, Galapagos BidCo. S.a.r.l., Hauck Aufhäuser Fund Services S. A. un Prime Capital S.A.

text:
               12.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 29. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Maksātnespējas process par Galapagos S.A. īpašumu, piedaloties DE, kas rīkojas kā maksātnespējas procesa administrators, Galapagos BidCo. S.a.r.l., Hauck Aufhäuser Fund Services S. A. un Prime Capital S.A.

      (Lieta C-723/20)
      (2021/C 128/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Galapagos BidCo. S.a.r.l.

         Pārējie lietas dalībnieki: DE, kas rīkojas kā maksātnespējas procesa administrators, Galapagos BidCo. S.a.r.l., Hauck Aufhäuser Fund Services S.A., Prime Capital S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2015/848 (2015. gada 20. maijs) par maksātnespējas procedūrām (1) (turpmāk tekstā – “Regulas (ES) 2015/848”) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka sabiedrības parādnieces, kuras juridiskā adrese ir vienā dalībvalstī, galveno interešu centrs neatrodas otrā dalībvalstī, kurā ir tās galvenās vadības atrašanās vieta, kā to var noskaidrot ar objektīviem un trešajām personām pārbaudāmiem faktoriem, ja tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, sabiedrība parādniece šo galvenās vadības vietu ir pārcēlusi no trešās dalībvalsts uz otro dalībvalsti, kamēr trešajā valstī attiecībā uz sabiedrību parādnieci tika iesniegts pieteikums par galvenās maksātnespējas procedūras sākšanu, par kuru vēl nav pieņemts lēmums?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: vai Regulas (ES) 2015/848 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka

                              a)

                              tās dalībvalsts tiesas, kuras teritorijā ir parādnieka galveno interešu centrs, iesniedzot pieteikumu par maksātnespējas procedūras sākšanu, saglabā starptautisko piekritību lemt par šīs procedūras sākšanu, ja parādnieks savu galveno interešu centru pārceļ uz citu dalībvalsti pēc pieteikuma iesniegšanas, bet pirms lēmuma sākt maksātnespējas procedūru pieņemšanas, un

                              b)

                              šī vienas dalībvalsts tiesu starptautiskās piekritības saglabāšana izslēdz citas dalībvalsts tiesu piekritību lemt par citiem pieteikumiem par galvenās maksātnespējas procedūras sākšanu, kas pēc parādnieka galveno interešu centra pārcelšanas uz citu dalībvalsti ir saņemti šīs citas dalībvalsts tiesā?

         (1)  OV 2015, L 141, 19. lpp.


title: Lieta C-18/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 12. janvārī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Uniqa Versicherungen AG/VU

text:
               12.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 12. janvārī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Uniqa Versicherungen AG/VU
      (Lieta C-18/21)
      (2021/C 128/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Uniqa Versicherungen AG

         Atbildētājs: VU

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1896/2006 (2006. gada 12. decembris), ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru (1), 20. un 26. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šīm tiesību normām ir pretrunā šīs regulas 16. panta 2. punktā iebilduma pret Eiropas maksājuma rīkojumu celšanai paredzētā 30 dienu termiņa apturēšana, kas ir noteikta Austrijas Bundesgesetz betreffend Begleitmaßnahmen zu COVID-19 in der Justiz [Federālā likuma par pasākumiem tieslietu jomā saistībā ar Covid-19] 1. panta 1. punktā, atbilstoši kuram civillietās visu to procesuālo termiņu skaitīšana, kuru sākumu izraisošais notikums iestājas pēc 2020. gada 21. marta vai kuri līdz tam brīdim vēl nav beigušies, līdz 2020. gada 30. aprīlim (ieskaitot) tiek apturēta, to atsākot 2020. gada 1. maijā?

         (1)  OV 2006, L 399, 1. lpp.


title: Lieta C-52/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. janvārī iesniedza Cour d’appel de Liège (Beļģija) – Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL/État belge – SPF Finances

text:
               12.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. janvārī iesniedza Cour d’appel de Liège (Beļģija) – Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL/État belge – SPF Finances

      (Lieta C-52/21)
      (2021/C 128/27)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d’appel de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL

         Atbildētāja: État belge – SPF Finances

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds tiesiskais regulējums vai valsts prakse, saskaņā ar kuru pirmajā dalībvalstī reģistrētām sabiedrībām, kuras izmanto otrajā dalībvalstī reģistrētu sabiedrību pakalpojumus, ir pienākums, lai izvairītos no uzņēmumu ienākuma nodokļa iemaksas 100 % vai 50 % apmērā no pēdējo minēto sabiedrību rēķinā iekļautajām summām, sagatavot un iesniegt nodokļu iestādei uzskaites lapas un kopsavilkuma pārskatus par šiem izdevumiem, taču, ja tās izmanto sabiedrību rezidenšu pakalpojumus, tām nav noteikts šāds pienākums, lai izvairītos no minētās iemaksas noteikšanas?


title: Lieta C-65/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. februārī SGL Carbon SE iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 16. decembra spriedumu lietā T-639/18 SGL Carbon SE/Komisija

text:
               12.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/25

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. februārīSGL Carbon SE iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 16. decembra spriedumu lietā T-639/18 SGL Carbon SE/Komisija
      (Lieta C-65/21 P)
      (2021/C 128/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: SGL Carbon SE (pārstāvji: P. Sellar, advocaat, K. Van Maldegem, advokāts, un M. Grunchard, advokāte)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste un Eiropas Ķimikāliju aģentūra

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā un

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējās tiesas secinājums, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja arguments, saskaņā ar kuru Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, nebūt nenozīmē arī to, ka Komisija nav ievērojusi rūpības pienākumu, ir juridiski kļūdains.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, Regulas Nr. 1272/2008 (1) I pielikuma 4.1.3.5.5. punkta iespējamo juridisko nenoteiktību izmantodama par pamatu tam, lai noraidītu juridisko argumentu, ko faktiski bija izvirzījis apelācijas sūdzības iesniedzējs.
      Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa nevarēja pamatoties uz secinājumu, ka tiesiskais regulējums ir sarežģīts, lai attaisnotu to, ka Komisija nav ņēmusi vērā CTPHT (klasificēts piķis, akmeņogļu darva, augsta temperatūra) šķīdības neesamību. Vispārējā tiesa faktiski bija atzinusi pretējo agrākās saistītās tiesvedībās (lieta T-689/13 DEP Bilbaina de Alquitranes SA u.c./Eiropas Komisija). Nesniedzot nekādus paskaidrojumus pretējam secinājumam, Vispārējās tiesas argumentācija ir nepietiekama un pretrunīga.
      Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa kļūdaini ir piemērojusi parastas un pienācīgas rūpības kritēriju. Secinot, ka Komisija ir rīkojusies tāpat kā parasti būtu rīkojusies jebkura cita pienācīgi rūpīga administratīvā iestāde, tā izmantoja kļūdainu un neatbilstošu salīdzinājuma atskaites punktu, lai novērtētu Komisijas parasto un pienācīgo rūpību.
      Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējās tiesas norādītais pamatojums ir nepietiekams un pretrunīgs, jo, nesniegdama nekādus pierādījumus un vienkārši pamatodamās uz ģenerāladvokāta secinājumiem, tā konstatēja, ka Komisijai varēja būt grūtības labot pieļauto acīmredzamo kļūdu vērtējumā, tādējādi norādot, ka Komisijas pieeja var tikt attaisnota.
      Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, secinādama, ka Komisijas kļūda var tikt attaisnota, atsaucoties uz piesardzības principu, jo atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai uz principu nevar atsaukties, klasificējot vielu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1272/2008 (2008. gada 16. decembris) par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV 2008, L 353, 1. lpp.).


title: Lieta T-75/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. februārī – Mendes de Almeida/Padome

text:
               12.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/42

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. februārī – Mendes de Almeida/Padome
      (Lieta T-75/21)
      (2021/C 128/50)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ana Carla Mendes de Almeida (Sobreda, Portugāle) (pārstāvji: R. Leandro Vasconcelos un M. Marques de Carvalho, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi:

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (ES) 2020/1117 (2020. gada 27. jūlijs), ar ko ieceļ Eiropas Prokuratūras Eiropas prokurorus, daļā, kurā par Eiropas Prokuratūras Eiropas prokuroru kā pagaidu darbinieks AD 13 pakāpē uz trīs gadu termiņu, kas nav atjaunojams, no 2020. gada 29. jūlija tiek iecelts Portugāles izvirzītais kandidāts José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus:

                  1-

                  Pirmais pamats ir par to, ka esot pārkāpti Eiropas prokuroru iecelšanai piemērojamie noteikumi, ar kuriem tiek garantēta Eiropas Prokuratūras neatkarības principa ievērošana. Prasītāja apgalvo, ka gan ar to, ka Eiropas Savienības Padomei 2019. gada 29. novembrī nosūtītajā vēstulē Portugāles valdība apstrīd Regulas (ES) 2017/1939 14. panta 3. punktā minētās atlases komitejas veikto šīs valdības izvirzīto kandidātu sarindojumu un norāda no minētās komitejas izvēlētā kandidāta atšķirīgu kandidātu, gan ar to, ka Padome to akceptē, tiek apdraudēta Eiropas prokuroru iecelšanas procesa kārtība. Šīs kārtības mērķis ir nodrošināt Eiropas Prokuratūras un Eiropas prokuroru neatkarību. Eiropas prokuroru leģitimitāte izriet no viņu iecelšanas procesā iesaistīto Savienības iestāžu, it īpaši Eiropas Savienības Padomes, kā arī Eiropas Parlamenta iesaistīšanās, taču nevis no dalībvalstu valdību iesaistīšanās. Minētā Portugāles valdības vēstule un apstāklis, ka Padome to ir akceptējusi, nopietni apdraud Eiropas Prokuratūras un līdz ar to arī Eiropas prokuroru neatkarību un līdz ar to arī uzticamību.

                  2-

                  Otrais pamats ir par to, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda attiecībā uz lēmuma pieņemšanas apstākļiem. Konkrēti prasītāja apgalvo, ka Portugāles valdības 2019. gada 29. novembrī Padomei nosūtītajā vēstulē ir divas nopietnas kļūdas, kuras turklāt atzīst pati valdība. Šīs kļūdas ir apstāklī, ka Portugāles valdības vēlamais kandidāts tika sešas reizes nosaukts par “ģenerālprokurora vietnieku José Guerra”, un apgalvojumā, ka šis pats prokurors esot bijis izmeklētājs un apsūdzības uzturētājs kādā svarīgā kriminālprocesā par noziegumiem pret Eiropas Savienības finansiālajām interesēm. Taču apstrīdētajā aktā minētais prokurors nav nedz bijis, nedz tagad ir ģenerālprokurora vietnieks, nedz arī piedalījies minētajā kriminālprocesā izmeklēšanas posmā. Tāpat kā ir skaidrs, ka savā lēmumā Padome neuzskata šīs abas kļūdas par nozīmīgām, skaidrs ir arī tas, ka tā šīs kļūdas arī nav nekad norādījusi vai labojusi, lai gan tā ir akceptējusi pārējos Portugāles valdības šajā vēstulē izklāstītos argumentus. Patiesībā jautājumam par šīm kļūdām Padome pievērsās tikai pēc tam, kad attiecīgie fakti jau bija kļuvuši vispārzināmi un izraisījuši ievērojamu sašutumu gan Portugālē, gan Eiropas mērogā.

                  3-

                  Trešais pamats ir par to, ka esot notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana. Prasītāja apgalvo, ka pilnvaras, ar kādām Eiropas prokuroru atlases un iecelšanas procesā ir apveltīta Eiropas Savienības Padome, tai ir piešķirtas tālab, lai nodrošinātu Eiropas Prokuratūras neatkarību, kā arī lai Eiropas prokuroru amatā ieceltu tos dalībvalstu izvirzītos kandidātus, kuri ir viskvalificētākie un visādā ziņā atbilst prasībām par neatkarību Eiropas prokurora amata pienākumu izpildē. Portugāles valdības iejaukšanās un Padomes rīcība bija vērstas uz citu, no nupat minētajiem mērķiem atšķirīgu mērķu sasniegšanu, vai vismaz to rezultātā šādi atšķirīgi mērķi ir sasniegti. Tā kā Portugāles prokurora atlase un vēlākā iecelšana ar apstrīdēto aktu katrā ziņā nenodrošina, ka amatā tiek iecelti tie dalībvalstu izvirzītie kandidāti, kuri ir viskvalificētākie un visādā ziņā atbilst prasībām par neatkarību Eiropas prokurora amata pienākumu izpildē, tiek apdraudēti no minētajām regulām un lēmumiem izrietošie mērķi, jo tiek apdraudēta iecelto prokuroru leģitimitāte un pašas Eiropas Prokuratūras uzticamība.


title: Lieta C-676/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 11. decembrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Spānija) – ASADE – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio/Consejería de Sanidad de la Diputación General de Aragón

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 11. decembrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Spānija) – ASADE –
         Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio/Consejería de Sanidad de la Diputación General de Aragón

      (Lieta C-676/20)
      (2021/C 138/22)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia de Aragón

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja: ASADE – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio

         Atbildētāja: Consejería de Sanidad de la Diputación General de Aragón

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Savienības tiesībām – LESD (1) 49. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) (2) 76. un 77. pantu (saistībā ar 74. pantu un XIV pielikumu) – ir saderīgs valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj līgumslēdzējām iestādēm vienoties ar privāto tiesību bezpeļņas organizācijām – ne tikai brīvprātīgo apvienībām – par visu veidu sociālo pakalpojumu sniegšanu personām apmaiņā pret izdevumu atlīdzināšanu, neizmantojot Publiskā iepirkuma direktīvā [2014/24/ES] paredzētās procedūras un neatkarīgi no paredzētās vērtības, minētos mehānismus vienkārši iepriekš kvalificējot kā nelīgumiskus?

                  2)

                  Vai ar Savienības tiesībām – LESD 49. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) 76. un 77. pantu (saistībā ar 74. pantu un XIV pielikumu) – ir saderīgs valsts tiesiskais regulējums, ar kuru – saistībā ar vispārējas nozīmes veselības aprūpes vai sociālo pakalpojumu sniegšanu – tiek atļauts atkāpties no publiskā iepirkuma tiesiskā regulējuma, izmantojot saskaņotas darbības metodi, ar to papildinot vai aizstājot pārvaldību ar pašu līdzekļiem, nevis tādēļ, ka šī metode būtu piemērota pienācīgai pakalpojumu sniegšanai, bet gan tālab, lai tiktu sasniegti konkrēti sociālās politikas mērķi, kas ietekmē pakalpojumu sniegšanas veidu vai kuru sasniegšana būtu jānodrošina attiecīgajam pakalpojumu sniedzējam, lai tas tiktu izraudzīts, arī tad, ja paliek spēkā publiskuma, konkurences un pārskatāmības principi?

                  3)

                  Ja tas tā ir, vai ar Savienības tiesībām – iepriekš minētajām normām, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (3) 15. panta 2. punkta b) apakšpunktu ir saderīgs tas, ka šī metode tiek piemērota vienīgi bezpeļņas organizācijām – ne tikai brīvprātīgo apvienībām, – pat ja ir ievēroti pārskatāmības un publiskuma principi?

                  4)

                  Vai, ņemot vērā Pakalpojumu direktīvas [2006/123/EK] 15. panta 2. punkta b) apakšpunktu, var uzskatīt, ka rīcības brīvības piešķiršana līgumslēdzējām iestādēm izmantot saskaņotas darbības, lai uzticētu sociālo un veselības aprūpes pakalpojumu pārvaldību bezpeļņas organizācijām, ir pielīdzināma tam, ka piekļuve šiem pakalpojumiem ir atkarīga no juridiskās formas? Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, vai ir spēkā tāds valsts tiesiskais regulējums kā jautājumā aplūkotais, attiecībā uz kuru valsts nav paziņojusi Komisijai prasības par juridisko formu iekļaušanu atbilstoši Pakalpojumu direktīvas 15. panta 7. punktam?

                  5)

                  Ja atbildes uz iepriekšējiem jautājumiem ir apstiprinošas, vai LESD 49. un 56. pants, Publiskā iepirkuma direktīvas [2014/24/ES] 76. un 77. pants (saistībā ar 74. pantu un XIV pielikumu) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū 15. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka līgumslēdzējas iestādes, izvēloties bezpeļņas organizācijas (ne tikai brīvprātīgo apvienības), ar kurām būtu jāvienojas par visu veidu sociālo pakalpojumu sniegšanu personām, papildus minētās direktīvas 2. panta 2. punkta j) apakšpunktā minētajiem kritērijiem kā vienu no izvēles kritērijiem var paredzēt to, ka attiecīgā organizācija ir iedibināta pakalpojuma sniegšanas vietā vai ģeogrāfiskajā apgabalā?

         (1)  OV 2012, C 326, 47. lpp.

         (2)  OV 2014, L 94, 65. lpp. (par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK).

         (3)  OV 2006, L 376, 36. lpp.


title: Lieta C-865/19: Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2020. gada 30. novembra rīkojums (Tribunal d'instance de Rennes (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/28

      Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2020. gada 30. novembra rīkojums (Tribunal d'instance de Rennes (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG
      (Lieta C-865/19) (1)

      (2021/C 138/34)
      Tiesvedības valoda – franču
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta T-55/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – Stadtwerke Leipzig/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – Stadtwerke Leipzig/Komisija
      (Lieta T-55/21)
      (2021/C 138/48)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Stadtwerke Leipzig GmbH (Leipciga, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar ko ir konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.);

                  —

                  uzdot atbildētājai izsniegt procedūras dokumentus attiecībā uz lietām M.8870 un M.8871 saistībā ar sarunām starp atbildētāju un apvienošanās dalībniekiem pirms un pēc apvienošanās procedūras, katras darījuma daļas atsevišķo paziņošanu un atbildētājas viedokļa maiņu procedūras gaitā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai saistībā ar tiesvedību radušos izdevumus par advokāta pakalpojumiem un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-53/21 EVH/Komisija.


title: Lieta T-60/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – Naturstrom/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – Naturstrom/Komisija
      (Lieta T-60/21)
      (2021/C 138/52)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Naturstrom AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar ko ir konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.);

                  —

                  uzdot atbildētājai izsniegt procedūras dokumentus attiecībā uz lietām M.8870 un M.8871 saistībā ar sarunām starp atbildētāju un apvienošanās dalībniekiem pirms un pēc apvienošanās procedūras, katras darījuma daļas atsevišķo paziņošanu un atbildētājas viedokļa maiņu procedūras gaitā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai saistībā ar tiesvedību radušos izdevumus par advokāta pakalpojumiem un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-53/21 EVH/Komisija.


title: Lieta T-65/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – enercity/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/42

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – enercity/Komisija
      (Lieta T-65/21)
      (2021/C 138/57)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: enercity AG (Hannovere, Vācija) (pārstāvis: C. Schalast, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu lietā M.8870;

                  —

                  Vispārējās tiesas Reglamenta 68. panta (5) izpratnē šo lietu un lietas par prasībām attiecībā uz to pašu lēmumu M.8871 saturiskās saistības dēļ kumulatīvi apvienot galīgā nolēmuma taisīšanai;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu prasību par Komisijas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.), ir izvirzīts viens pamats, kas ir būtībā identisks vai līdzīgs pamatam, kurš izvirzīts lietā T-63/21, Stadtwerke Frankfurt am Main/Komisija.


title: Lieta T-93/21: Prasība, kas celta 2021. gada 13. februārī – Creaticon/EUIPO – Paul Hartmann (“SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE”)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/46

      Prasība, kas celta 2021. gada 13. februārī – Creaticon/EUIPO – Paul Hartmann (“SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE”)
      (Lieta T-93/21)
      (2021/C 138/62)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Creaticon d.o.o. (Zagreba, Horvātija) (pārstāvis: P. Krmpotić, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Paul Hartmann AG (Heidenheima, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību Nr. 1 424 199

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 2. decembra lēmums lietā R 847/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atļaut attiecīgās preču zīmes reģistrāciju Nr. 1 424 199 attiecībā uz 3. klasē ietilpstošajām attiecīgajām precēm;

                  —

                  pakārtoti – atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  vienlīdzīgas attieksmes principa un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums.


title: Lieta T-95/21: Prasība, kas celta 2021. gada 15. februārī – Portugāle/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/47

      Prasība, kas celta 2021. gada 15. februārī – Portugāle/Komisija
      (Lieta T-95/21)
      (2021/C 138/63)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki:

         Prasītāja: Portugāles Republika (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa, M. J. Marques, L. Borrego un A. M. Soares de Freitas, pārstāvji, kam palīdz M. Gorjão-Henriques un A. Saavedra, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  izdot rīkojumu par to, ka atbilstoši šajā prasības pieteikumā lūgtajam šīs lietas materiāliem ir jāpievieno administratīvās procedūras, kurā pieņemts apstrīdētais lēmums, dokumentācija;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 4. decembra Lēmuma C(2020)8550 final“Par valsts atbalsta shēmu SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), ko Portugāle piemērojusi par labu Madeiras Brīvajai zonai (MBZ) – III shēma” 1. pantu un 4.–6. pantu;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus:

                  1)

                  Pirmais pamats ir par to, ka esot pieļauta tiesību kļūda, jo strīdīgais pasākums, būdams vispārpiemērojams, nevis selektīvs, neesot uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                  2)

                  Otrais pamats ir par to, ka Komisija katrā ziņā neesot pierādījusi, ka ir izpildīti nosacījumi par konkurences kropļošanu un par ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm.

                  3)

                  Trešais pamats ir par to, ka esot pieļauta tiesību kļūda saistībā ar LESD 108. panta un Regulas (ES) 2015/1589 21.–23. panta piemērošanu, jo runa ir par pastāvošu atbalstu.

                  4)

                  Ceturtais pamats ir par to, ka pārsūdzētajā lēmumā esot pieļauta tiesību kļūda, jo Madeiras Brīvās zonas (MBZ) III shēma ir īstenota atbilstoši Komisijas 2007. un 2013. gada lēmumiem un LESD 107. un 108. pantam.

                  5)

                  Piektais pamats ir par to, ka pārsūdzētajā lēmumā esot pieļauta kļūda attiecībā uz faktiem un/vai nepietiekami norādīts pamatojums, jo nodokļu režīma prasības un to kontrole, ko veic valsts iestādes, ir pienācīgas, lai nodrošinātu MBZ III shēmas kontroli.

                  6)

                  Sestais pamats ir par to, ka pārsūdzētajā lēmumā esot pieļauta kļūda attiecībā uz faktiem un/vai nav norādīts pamatojums, jo Portugāles Republika ir īstenojusi kontroles jautājumā par darbavietu radīšanas/saglabāšanas nosacījuma izpildi.

                  7)

                  Septītais pamats ir par to, ka esot pārkāpti vispārīgie Savienības tiesību principi. Konkrēti prasītāja apgalvo, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību, pārkāpti tiesiskās noteiktības un labas pārvaldības principi, kā arī neesot norādīts pamatojums.


title: Lieta C-586/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Sun Pharmaceutical Industries Ltd, iepriekš Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd/Eiropas Komisija (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Farmaceitiskie produkti – Antidepresantu (citaloprams) tirgus – Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem – LESD 101. pants – Potenciāla konkurence – Ierobežojums mērķa dēļ – Kvalifikācija – Naudas soda apmēra aprēķināšana)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/2

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Sun Pharmaceutical Industries Ltd, iepriekš Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd/Eiropas Komisija
      (Lieta C-586/16 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Farmaceitiskie produkti - Antidepresantu (citaloprams) tirgus - Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem - LESD 101. pants - Potenciāla konkurence - Ierobežojums mērķa dēļ - Kvalifikācija - Naudas soda apmēra aprēķināšana)
      (2021/C 206/02)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, iepriekš Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd (pārstāvji: R. Vidal, solicitor, B. Kennelly, QC un L. Penny, solicitor)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin un C. Vollrath, pārstāvji, kuriem palīdz B. Rayment, D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, un S. Kingston, SC)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: sākotnēji D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery un D. Robertson, pārstāvji, kuriem palīdz J. Holmes, QC, tad D. Guðmundsdóttir, pārstāve, kurai palīdz J. Holmes, QC)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Sun Pharmaceutical Industries Ltd un Ranbaxy (UK) Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta C-588/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Generics (UK) Ltd/Eiropas Komisija (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Farmaceitiskie produkti – Antidepresantu (citaloprams) tirgus – Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem – LESD 101. pants – Potenciāla konkurence – Ierobežojums mērķa dēļ – Kvalifikācija – Naudas soda apmēra aprēķināšana)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Generics (UK) Ltd/Eiropas Komisija
      (Lieta C-588/16 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Farmaceitiskie produkti - Antidepresantu (citaloprams) tirgus - Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem - LESD 101. pants - Potenciāla konkurence - Ierobežojums mērķa dēļ - Kvalifikācija - Naudas soda apmēra aprēķināšana)
      (2021/C 206/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Generics (UK) Ltd (pārstāvji: I. Vandenborre, advocaat, T. Goetz, Rechtsanwalt, kā arī M. M. Brealey, QC)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin un C. Vollrath, pārstāvji, kuriem palīdz B. Rayment un D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, un S. Kingston, SC)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: sākotnēji D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery un D. Robertson, pārstāvji, kuriem palīdz J. Holmes, QC, tad D. Guðmundsdóttir, pārstāve, kurai palīdz J. Holmes, QC)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Generics (UK) Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta C-591/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd/Eiropas Komisija, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Farmaceitiskie produkti – Antidepresantu (citaloprams) tirgus – Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem – LESD 101. pants – Potenciāla konkurence – Konkurences ierobežojums mērķa dēļ – Kvalifikācija – Naudas soda apmēra aprēķināšana – Pārkāpumā tieši vai netieši iesaistītie pārdošanas apjomi)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd/Eiropas Komisija, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)
      (Lieta C-591/16 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Farmaceitiskie produkti - Antidepresantu (citaloprams) tirgus - Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem - LESD 101. pants - Potenciāla konkurence - Konkurences ierobežojums mērķa dēļ - Kvalifikācija - Naudas soda apmēra aprēķināšana - Pārkāpumā tieši vai netieši iesaistītie pārdošanas apjomi)
      (2021/C 206/04)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: H. Lundbeck A/S un Lundbeck Ltd (pārstāvji: sākotnēji R. Subiotto, QC, un T. Kuhn, Rechtsanwalt, vēlāk – R. Subiotto, QC)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin un C. Vollrath, kam palīdz B. Rayment un D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, un S. Kingston, SC) un European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (pārstāvji: F. Carlin, barrister, un N. Niejahr, Rechtsanwältin)

         Persona, kas iestājusies lietā Eiropas Komisijas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: sākotnēji D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery un D. Robertson, kam palīdz J. Turner, QC, J. Holmes, QC, M. Demetriou, QC, un T. Sebastian, barrister, vēlāk D. Guðmundsdóttir, pārstāve, kam palīdz J. Turner, QC, J. Holmes, QC, M. Demetriou, QC, un T. Sebastian, barrister

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  H. Lundbeck A/S un Lundbeck Ltd sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

                  4)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta C-601/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd/Eiropas Komisija (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Farmaceitiskie produkti – Antidepresantu (citaloprams) tirgus – Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem – LESD 101. pants – Potenciāla konkurence – Ierobežojums mērķa dēļ – Kvalifikācija – Naudas soda apmēra aprēķināšana)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/4

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd/Eiropas Komisija
      (Lieta C-601/16 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Farmaceitiskie produkti - Antidepresantu (citaloprams) tirgus - Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem - LESD 101. pants - Potenciāla konkurence - Ierobežojums mērķa dēļ - Kvalifikācija - Naudas soda apmēra aprēķināšana)
      (2021/C 206/05)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd (pārstāvji: C. Firth, S. Kon un C. Humpe, Solicitors)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin un C. Vollrath, pārstāvji, kuriem palīdz B. Rayment un D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, un S. Kingston, SC)

         Persona, kas iestājusies lietā Eiropas Komisijas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: sākotnēji D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery un D. Robertson, pārstāvji, kuriem palīdz J. Holmes, QC, tad D. Guðmundsdóttir, pārstāve, kurai palīdz J. Holmes, QC)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Arrow Group ApS un Arrow Generics Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta C-611/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, agrāk Zoetis Products LLC/Eiropas Komisija (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Farmaceitiskie produkti – Antidepresantu (citaloprams) tirgus – Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem – LESD 101. pants – Potenciāla konkurence – Konkurences ierobežojums mērķa dēļ – Kvalifikācija – Naudas soda apmēra aprēķināšana – Tiesības uz aizstāvību – Saprātīgs termiņš – Dokumentu zudums pagājušā laika dēļ – Vispārējs rūpības pienākums – Regula (EK) Nr. 1/2003 – 23. panta 2. punkta otrā daļa – Naudas soda maksimālā apmēra noteikšana – Tā finanšu gada ņemšana vērā, kas ir pirms gada, kurā ir pieņemts Eiropas Komisijas lēmums – Pēdējais pilnais parastās saimnieciskās darbības gads)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/5

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, agrāk Zoetis Products LLC/Eiropas Komisija
      (Lieta C-611/16 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Farmaceitiskie produkti - Antidepresantu (citaloprams) tirgus - Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem - LESD 101. pants - Potenciāla konkurence - Konkurences ierobežojums mērķa dēļ - Kvalifikācija - Naudas soda apmēra aprēķināšana - Tiesības uz aizstāvību - Saprātīgs termiņš - Dokumentu zudums pagājušā laika dēļ - Vispārējs rūpības pienākums - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 23. panta 2. punkta otrā daļa - Naudas soda maksimālā apmēra noteikšana - Tā finanšu gada ņemšana vērā, kas ir pirms gada, kurā ir pieņemts Eiropas Komisijas lēmums - Pēdējais pilnais parastās saimnieciskās darbības gads)
      (2021/C 206/06)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, agrāk Zoetis Products LLC (pārstāvis: D.W. Hull, Solicitor)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin un C. Vollrath, kam palīdz B. Rayment un D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, un S. Kingston, SC)

         Persona, kas iestājusies lietā otras lietas dalībnieces prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: sākotnēji D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery un D. Robertson, kam palīdz J. Holmes, QC, vēlāk – D. Guðmundsdóttir, pārstāve, kam palīdz J. Holmes, QC)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Xellia Pharmaceuticals ApS un Alpharma LLC sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karalistes sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta C-614/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Merck KGaA/Eiropas Komisija, Generics (UK) Ltd (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Farmaceitiskie produkti – Antidepresantu (citaloprams) tirgus – Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem – LESD 101. pants – Potenciāla konkurence – Ierobežojums mērķa dēļ – Kvalifikācija – Naudas soda apmēra aprēķināšana)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/5

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Merck KGaA/Eiropas Komisija, Generics (UK) Ltd

      (Lieta C-614/16 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Farmaceitiskie produkti - Antidepresantu (citaloprams) tirgus - Nolīgumi par izlīgumu strīdos attiecībā uz paņēmiena patentiem, kuri ir noslēgti starp oriģinālo zāļu ražotāju, kas ir šo patentu īpašnieks, un ģenērisko zāļu ražotājiem - LESD 101. pants - Potenciāla konkurence - Ierobežojums mērķa dēļ - Kvalifikācija - Naudas soda apmēra aprēķināšana)
      (2021/C 206/07)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Merck KGaA (pārstāvji: B. Bär-Bouyssière un S. Smith, solicitors, R. Kreisberger, QC, un D. Mackersie, barrister)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Vecchi, F. Castilla Contreras, B. Mongin un C. Vollrath, pārstāvji, kuriem palīdz B. Rayment un D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, un S. Kingston, SC), Generics (UK) Ltd

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: sākotnēji D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery un D. Robertson, pārstāvji, kuriem palīdz J. Holmes, QC, vēlāk D. Guðmundsdóttir, pārstāve, kurai palīdz J. Holmes, QC)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Merck KGaA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta C-501/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BT/Balgarska Narodna Banka (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Noguldījumu garantiju sistēmas – Direktīva 94/19/EK – 1. panta 3. punkta i) apakšpunkts – 7. panta 6. punkts – 10. panta 1. punkts – Jēdziens “nepieejams noguldījums” – Konstatējums par noguldījuma nepieejamību – Kompetentā iestāde – Noguldītāja tiesības uz kompensāciju – Direktīvai 94/19 neatbilstoši līguma noteikumi – Savienības tiesību pārākuma princips – Eiropas finanšu uzraudzības sistēma – Eiropas Banku iestāde (EBI) – Regula (ES) Nr. 1093/2010 – 1. panta 2. punkts – 4. panta 2. punkta iii) apakšpunkts – 17. panta 3. punkts – EBI ieteikums dalībvalsts banku uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas veicami, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvai 94/19 – Tiesiskās sekas – Spēkā esamība – Kredītiestāžu reorganizācija un likvidācija – Direktīva 2001/24/EK – 2. panta septītais ievilkums – Jēdziens “reorganizācijas pasākumi” – Atbilstība Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktam un 52. panta 1. punktam – Dalībvalsts atbildība Savienības tiesību normu pārkāpuma gadījumā – Nosacījumi – Pietiekami būtisks Savienības tiesību pārkāpums – Dalībvalstu procesuālā autonomija – Lojālas sadarbības princips – LES 4. panta 3. punkts – Līdzvērtības un efektivitātes principi)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/6

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BT/Balgarska Narodna Banka

      (Lieta C-501/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Noguldījumu garantiju sistēmas - Direktīva 94/19/EK - 1. panta 3. punkta i) apakšpunkts - 7. panta 6. punkts - 10. panta 1. punkts - Jēdziens “nepieejams noguldījums” - Konstatējums par noguldījuma nepieejamību - Kompetentā iestāde - Noguldītāja tiesības uz kompensāciju - Direktīvai 94/19 neatbilstoši līguma noteikumi - Savienības tiesību pārākuma princips - Eiropas finanšu uzraudzības sistēma - Eiropas Banku iestāde (EBI) - Regula (ES) Nr. 1093/2010 - 1. panta 2. punkts - 4. panta 2. punkta iii) apakšpunkts - 17. panta 3. punkts - EBI ieteikums dalībvalsts banku uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas veicami, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvai 94/19 - Tiesiskās sekas - Spēkā esamība - Kredītiestāžu reorganizācija un likvidācija - Direktīva 2001/24/EK - 2. panta septītais ievilkums - Jēdziens “reorganizācijas pasākumi” - Atbilstība Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktam un 52. panta 1. punktam - Dalībvalsts atbildība Savienības tiesību normu pārkāpuma gadījumā - Nosacījumi - Pietiekami būtisks Savienības tiesību pārkāpums - Dalībvalstu procesuālā autonomija - Lojālas sadarbības princips - LES 4. panta 3. punkts - Līdzvērtības un efektivitātes principi)
      (2021/C 206/08)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Sofia-grad

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: BT

         Atbildētāja: Balgarska Narodna Banka

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/19/EK (1994. gada 30. maijs) par noguldījumu garantiju sistēmām – ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/14/EK (2009. gada 11. marts), – 7. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētās noguldītāja tiesības uz kompensāciju attiecas tikai uz to, ka noguldījumu garantiju sistēma noguldītāja nepieejamos noguldījumus kompensē šīs direktīvas, kas grozīta ar Direktīvu 2009/14, 7. panta 1.a punktā noteiktās summas apmērā, tiklīdz dalībvalsts kompetentā iestāde atbilstoši minētās direktīvas, kas grozīta ar Direktīvu 2009/14, 1. panta 3. punkta i) apakšpunktam ir konstatējusi attiecīgās kredītiestādes turēto noguldījumu nepieejamību, un līdz ar to ar šīs direktīvas, kas grozīta ar Direktīvu 2009/14, 7. panta 6. punktu nav pamatojamas minētā noguldītāja tiesības uz tādu zaudējumu atlīdzināšanu, kurus izraisījusi viņa noguldījumu kopapjoma garantētās summas izmaksas aizkavēšana vai dalībvalsts kompetentās iestādes nepilnīga uzraudzība pār kredītiestādi, kurā turētie noguldījumi ir kļuvuši nepieejami.

                  2)

                  Direktīvas 94/19, kas grozīta ar Direktīvu 2009/14, 1. panta 3. punkta i) apakšpunkts kopsakarā ar tās 7. panta 6. punktu un 10. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs normas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu vai līguma noteikumu, kurā paredzēts, ka noguldījums, ko tur kredītiestāde, kuras maksājumi ir apturēti, kļūst atmaksājams vienīgi pēc tam, kad kompetentā iestāde ir anulējusi šai kredītiestādei izsniegto bankas licenci, un ar nosacījumu, ka noguldītājs ir tieši formulējis lūgumu atmaksāt šo noguldījumu. Saskaņā ar Savienības tiesību pārākuma principu ikvienai dalībvalsts tiesai, kurā celta prasība par tādu zaudējumu atlīdzināšanu, kurus esot izraisījusi šāda noguldījuma garantētās summas izmaksāšana tikai pēc šīs direktīvas, kas grozīta ar Direktīvu 2009/14, 10. panta 1. punktā paredzētā termiņa, izskatot prasību, ir pienākums nepiemērot attiecīgo dalībvalsts tiesisko regulējumu vai līguma noteikumu.

                  3)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 (2010. gada 24. novembris), ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Banku iestādi), groza Lēmumu Nr. 716/2009/EK un atceļ Komisijas Lēmumu 2009/78/EK, 17. panta 3. punkts kopsakarā ar šīs regulas 27. apsvērumu ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesai, risinot tajā izskatāmo strīdu, piemēram, saistībā ar prasību, ar ko lūgts atzīt dalībvalsts atbildību par zaudējumiem, kuri privātpersonai nodarīti Savienības tiesību normu nepiemērošanas vai nepareizas vai nepietiekamas piemērošanas rezultātā, par ko veikta Eiropas Banku iestādes izmeklēšanas procedūra, kuras noslēgumā pieņemts tās ieteikums, ir jāņem vērā šis ieteikums, kas pieņemts, pamatojoties uz šo normu. Lai gan privātpersona, kurai zaudējumi nodarīti tāda Savienības tiesību normu pārkāpuma rezultātā, kas konstatēts šādā ieteikumā, nav tā adresāte, ir nepieciešami, ka tā var pamatoties uz šo ieteikumu, lai panāktu, ka dalībvalsts tiesas, kurām piekritīga attiecīgā lieta, atzītu attiecīgās dalībvalsts atbildību par minēto Savienības tiesību normu pārkāpumu.
                  Eiropas Banku iestādes 2014. gada 17. oktobra Ieteikums EBA/REC/2014/02 par pasākumiem, kas nepieciešami, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvai 94/19/EK, kurš adresēts Balgarska Narodna Banka (Bulgārijas Centrālā banka) un Fond za garantirane na vlogovete v bankite (Noguldījumu garantiju fonds), nav spēkā, ciktāl ar to Balgarska Narodna Banka (Bulgārijas Centrālā banka) lēmums pakļaut Korporativna targovska banka AD īpašai uzraudzībai un apturēt tās saistību izpildi ir pielīdzināts konstatējumam par noguldījumu nepieejamību Direktīvas 94/19, kas grozīta ar Direktīvu 2009/14, 1. panta 3. punkta i) apakšpunkta izpratnē.

                  4)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK (2001. gada 4. aprīlis) par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju 2. panta septītais ievilkums kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktu un 52. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka maksājumu apturēšana kā viens no pasākumiem, ko dalībvalsts centrālā banka piemēro kredītiestādes reorganizācijas vajadzībām, lai saglabātu vai atjaunotu šīs kredītiestādes finansiālo stāvokli, ir uzskatāma par nepamatotu un nesamērīgu iejaukšanos šīs kredītiestādes noguldītāju tiesībās uz īpašumu, ja ar to netiek ievērota šo tiesību būtība un ja, ņemot vērā finansiālu zaudējumu risku, kam tās maksātnespējas gadījumā būtu pakļauti noguldītāji, citi, mazāk ierobežojoši pasākumi būtu devuši iespēju sasniegt tos pašus rezultātus, bet par to ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

                  5)

                  Savienības tiesības, it īpaši princips, ka dalībvalsts ir atbildīga par zaudējumiem, kas privātpersonai nodarīti Savienības tiesību normu pārkāpuma rezultātā, kā arī līdzvērtības un efektivitātes principi, ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                              —

                              tās pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir noteikts, ka privātpersonu tiesības uz kompensāciju par nodarītiem zaudējumiem, kurus izraisījis Savienības tiesību normu pārkāpums, ir atkarīgas no tā, vai ir izpildīts nosacījums, ka iepriekš ir atcelta administratīvā rīcība, kas izraisījusi šos zaudējumus, ciktāl šāda atcelšana, pat ja tā ir nepieciešama līdzīgām prasībām saistībā ar dalībvalsts tiesību normu pārkāpumu, praksē nav izslēgta vai ir ļoti neliela;

                              —

                              tās nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir noteikts, ka privātpersonu tiesības uz kompensāciju par nodarītiem zaudējumiem, kurus izraisījis Savienības tiesību normu pārkāpums, ir atkarīgas no tā, vai ir izpildīts nosacījums, ka attiecīgā valsts iestāde šos zaudējumus ir nodarījusi ar nodomu;

                              —

                              tās pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir noteikts, ka privātpersonu tiesības uz kompensāciju par nodarītiem zaudējumiem, kurus izraisījis Savienības tiesību normu pārkāpums, ir atkarīgas no tā, vai ir izpildīts nosacījums, ka tiek sniegti pierādījumi par to, ka pirms prasības par zaudējumu atlīdzināšanu celšanas bija faktiski un noteikti nodarīti zaudējumi, ja vien šis nosacījums, pirmkārt, nav mazāk labvēlīgs kā nosacījumi, kas piemērojami līdzīgām prasībām saistībā ar dalībvalsts tiesību normu pārkāpumu, un, otrkārt, nav formulēts tā, lai konkrētajos lietas apstākļos padarītu neiespējamu vai pārmērīgi sarežģītu šo tiesību īstenošanu.

                  6)

                  Līdzvērtības un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesai, kas izskata prasību par zaudējumu atlīdzināšanu, kura formāli pamatota ar dalībvalsts tiesību normu par valsts atbildību par zaudējumiem, ko izraisījusi administratīvā darbība, bet, pamatojoties uz to, ir izvirzīti pamati, ar kuriem tiek apgalvots par šādas darbības izraisītu Savienības tiesību normu pārkāpumu, tie neuzliek pienākumu pēc savas ierosmes atzīt, ka šī prasība ir pamatota ar LES 4. panta 3. punktu, ciktāl piemērojamās dalībvalsts tiesību normas neliedz šai tiesai pārbaudīt prasības pamatošanai izvirzītos pamatus, ar kuriem tiek apgalvots, ka ir noticis Savienības tiesību normu pārkāpums.

         (1)  OV C 364, 8.10.2018.


title: Lieta C-152/19 P: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Deutsche Telekom AG/Eiropas Komisija, Slovanet, a.s. (Apelācija – Konkurence – LESD 102. pants – Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – Slovākijas platjoslas interneta piekļuves pakalpojumu tirgus – Operatoru, kuriem ir būtiska ietekme, tiesību normās paredzēts pienākums nodrošināt piekļuvi vietējai sakaru līnijai – Vēsturiskā operatora noteikti nosacījumi citu operatoru atsaistītai piekļuvei vietējai sakaru līnijai – Piekļuves nepieciešamība – Mātesuzņēmuma vainojamība meitasuzņēmuma pārkāpjošā rīcībā – Tiesības uz aizstāvību)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/8

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Deutsche Telekom AG/Eiropas Komisija, Slovanet, a.s.

      (Lieta C-152/19 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - LESD 102. pants - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Slovākijas platjoslas interneta piekļuves pakalpojumu tirgus - Operatoru, kuriem ir būtiska ietekme, tiesību normās paredzēts pienākums nodrošināt piekļuvi vietējai sakaru līnijai - Vēsturiskā operatora noteikti nosacījumi citu operatoru atsaistītai piekļuvei vietējai sakaru līnijai - Piekļuves nepieciešamība - Mātesuzņēmuma vainojamība meitasuzņēmuma pārkāpjošā rīcībā - Tiesības uz aizstāvību)
      (2021/C 206/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Deutsche Telekom AG (pārstāvji: D. Schroeder un K. Apel, Rechtsanwälte)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Kellerbauer, M. Farley, L. Malferrari, C. Vollrath un L. Wildpanner), Slovanet, a.s. (pārstāvis: P. Tisaj, advokát)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Deutsche Telekom AG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 164, 13.5.2019.


title: Lieta C-165/19 P: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Slovak Telekom, a.s./Eiropas Komisija, Slovanet, a.s. (Apelācija – Konkurence – LESD 102. pants – Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – Slovākijas platjoslas interneta piekļuves pakalpojumu tirgus – Operatoru, kuriem ir būtiska ietekme, tiesību normās paredzēts pienākums nodrošināt piekļuvi vietējai sakaru līnijai – Vēsturiskā operatora noteikti nosacījumi citu operatoru atsaistītai piekļuvei vietējai sakaru līnijai – Piekļuves nepieciešamība – Maržu saspiešana – Izmaksas – Konkurents, kas ir tikpat efektīvs kā dominējošais uzņēmums – Tiesības uz aizstāvību)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/9

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Slovak Telekom, a.s./Eiropas Komisija, Slovanet, a.s.

      (Lieta C-165/19 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - LESD 102. pants - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Slovākijas platjoslas interneta piekļuves pakalpojumu tirgus - Operatoru, kuriem ir būtiska ietekme, tiesību normās paredzēts pienākums nodrošināt piekļuvi vietējai sakaru līnijai - Vēsturiskā operatora noteikti nosacījumi citu operatoru atsaistītai piekļuvei vietējai sakaru līnijai - Piekļuves nepieciešamība - Maržu saspiešana - Izmaksas - Konkurents, kas ir tikpat efektīvs kā dominējošais uzņēmums - Tiesības uz aizstāvību)
      (2021/C 206/10)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Slovak Telekom, a.s. (pārstāvji: D. Geradin, advokāts, un R. O’Donoghue, QC)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Farley, M. Kellerbauer, L. Malferrari un C. Vollrath, kā arī L. Wildpanner), Slovanet, a.s. (pārstāvis: P. Tisaj, advokát)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Slovak Telekom a.s. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta C-307/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums (Visoki trgovački sud (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Piemērojamās tiesības – Regulas (EK) Nr. 864/2007 un (EK) Nr. 593/2008 – Piemērojamība laikā – Tiesas kompetences neesamība – Tiesas Reglamenta 94. pants – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – 1. panta 1. punkts – Materiālā piemērošanas joma – Jēdziens “civillietas un komerclietas” – 7. panta 1. punkts – Jēdzieni “lietas, kas attiecas uz līgumiem” un “pakalpojumu sniegšana” – 24. panta 1. punkts – Jēdziens “nekustamā īpašuma noma/īre” – Regula (EK) Nr. 1393/2007 – Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana – Notāri, kas darbojas piespiedu izpildes procedūrās – Procedūra ar mērķi piedzīt diennakts talona maksu par transportlīdzekļa novietošanu stāvēšanai norobežotā stāvvietā uz publiska ceļa)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/9

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums (Visoki trgovački sud (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o.
      (Lieta C-307/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Piemērojamās tiesības - Regulas (EK) Nr. 864/2007 un (EK) Nr. 593/2008 - Piemērojamība laikā - Tiesas kompetences neesamība - Tiesas Reglamenta 94. pants - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - 1. panta 1. punkts - Materiālā piemērošanas joma - Jēdziens “civillietas un komerclietas” - 7. panta 1. punkts - Jēdzieni “lietas, kas attiecas uz līgumiem” un “pakalpojumu sniegšana” - 24. panta 1. punkts - Jēdziens “nekustamā īpašuma noma/īre” - Regula (EK) Nr. 1393/2007 - Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana - Notāri, kas darbojas piespiedu izpildes procedūrās - Procedūra ar mērķi piedzīt diennakts talona maksu par transportlīdzekļa novietošanu stāvēšanai norobežotā stāvvietā uz publiska ceļa)
      (2021/C 206/11)
      Tiesvedības valoda – horvātu

         Iesniedzējtiesa

         Visoki trgovački sud

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Obala i lučice d.o.o.

         Atbildētāja: NLB Leasing d.o.o.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “civillietas un komerclietas” šīs tiesību normas izpratnē ietilpst tāda prasība par piedziņu attiecībā uz diennakts talona maksu par transportlīdzekļa novietošanu stāvēšanai stāvvietā, kas ir norobežota un atrodas uz publiska ceļa, kuru ir cēlusi sabiedrība, kas šādas stāvvietas apsaimniekot ir pilnvarojusi pašvaldība.

                  2)

                  Regulas Nr. 1215/2012 24. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “nekustamā īpašuma noma/īre” šīs tiesību normas izpratnē neietilpst prasība par piedziņu attiecībā uz diennakts talona maksu par transportlīdzekļa novietošanu stāvēšanai norobežotā stāvvietā uz publiska ceļa.

                  3)

                  Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, “lietās, kas attiecas uz līgumiem” šīs tiesību normas izpratnē ietilpst prasība par tādas maksas piedziņu, kas izriet no līguma, kura priekšmets ir transportlīdzekļa novietošana stāvēšanai vienā no norobežotām stāvvietām uz publiska ceļa, kuras organizē un apsaimnieko šim nolūkam pilnvarota sabiedrība, un, ka, otrkārt, šis līgums ir līgums par pakalpojumu sniegšanu šīs regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrā ievilkuma izpratnē.

         (1)  OV C 263, 5.8.2019.


title: Apvienotās lietas C-517/19 P un C-518/19 P: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Maria Alvarez y Bejarano u.c./Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Parlaments (Apelācija – Civildienests – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi – Civildienesta noteikumu reforma – Regula (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 – Jaunas normas par ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzināšanu un ceļā pavadītā laika piešķiršanu – Saikne ar ekspatrianta vai ārvalstnieka statusu – Iebilde par prettiesiskumu – Vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi – Pārbaudes tiesā intensitāte)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/10

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Maria Alvarez y Bejarano u.c./Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Parlaments
      (Apvienotās lietas C-517/19 P un C-518/19 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi - Civildienesta noteikumu reforma - Regula (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 - Jaunas normas par ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzināšanu un ceļā pavadītā laika piešķiršanu - Saikne ar ekspatrianta vai ārvalstnieka statusu - Iebilde par prettiesiskumu - Vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi - Pārbaudes tiesā intensitāte)
      (2021/C 206/12)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Bejarano, María Álvarez y Bejarano, Ana-Maria Enescu, Lucian Micu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, María Castro Capcha, Hassan Orfe El, Evelyne Vandevoorde (C-517/19 P), Jakov Ardalic, Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet, Despina Kanellou, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki, Cam Tran Thi (C-518/19 P) (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, avocats)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (C-517/19) (pārstāvji: G. Gattinara un B. Mongin), Eiropas Savienības Padome (C-518/19 P) (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer), Eiropas Parlaments (C-517/19 un C-518/19) (pārstāvji: C. González Argüelles un E. Taneva)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzības lietās C-517/19 P un C-518/19 P noraidīt.

                  2)

                  Maria Alvarez y Bejarano, Ana-Maria Enescu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, Maria Castro Capcha un Evelyne Vandevoorde, kā arī Lucian Micu un Hassan Orfe El sedz savus tiesāšanās izdevumus paši, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus lietā C-517/19 P.

                  3)

                  Jakov Ardalic, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki un Cam Tran Thi, kā arī Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet un Despina Kanellou sedz savus tiesāšanās izdevumus paši, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus lietā C-518/19 P.

                  4)

                  Eiropas Savienības Padome pati sedz savus tiesāšanās izdevumus lietā C-517/19 P.

                  5)

                  Eiropas Parlaments pats sedz savus tiesāšanās izdevumus lietās C-517/19 P un C-518/19 P.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019


title: Lieta C-565/19: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Armando Carvalho u.c./Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Prasība atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus – Vide – Tiesību aktu kopums klimata un enerģētikas jomā (2030) – LESD 263. panta ceturtā daļa – Individuāla skāruma neesamība)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/11

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Armando Carvalho u.c./Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-565/19) (1)

      (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus - Vide - Tiesību aktu kopums klimata un enerģētikas jomā (2030) - LESD 263. panta ceturtā daļa - Individuāla skāruma neesamība)
      (2021/C 206/13)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Armando Carvalho, Diogo Carvalho, Ildebrando Conceição, Alfredo Sendim, Joaquim Caxeiro, Renaud Feschet, Guylaine Feschet, Gabriel Feschet, Maurice Feschet, Geneviève Gassin, Roba Waku Guya, Fadhe Hussein Tache, Sado Guyo, Issa Guyo, Jibril Guyo, Adanoor Guyo, Mohammed Guyo, Petru Vlad, Ana Tricu, Petru Arin Vlad, Maria Ioana Vlad, Andrei Nicolae Vlad, Giorgio Davide Elter, Sara Burland, Soulail Elter, Alice Elter, Rosa Elter, Maria Elter, Maike Recktenwald, Michael Recktenwald, Lueke Recktenwald, Petero Qaloibau, Melania Cironiceva, Katarina Dimoto, Petero Jnr Qaloibau, Elisabeta Tokalau, Sáminuorra (pārstāvji: G. Winter, profesors, H. Leith, Barrister, R. Verheyen, advokāte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments (pārstāvji: M. Peternel, C. Ionescu Dima un A. Tamás), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Moore un K. Michoel)

         Persona, kas iestājusies lietā Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. C. Becker un J.-F. Brakeland)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Armando Carvalho un pārējie 36 apelācijas sūdzības iesniedzēji, kuru vārdi un uzvārdi norādīti šā sprieduma pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta C-856/19: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija (Valsts pienākumu neizpilde – LESD 258. pants – Direktīva 2011/64/ES – 10. panta 2. un 3. punkts – Tabakas izstrādājumiem piemērojamie akcīzes nodokļi – Vispārējā akcīzes nodokļa likme cigaretēm, kas ir mazāka par paredzēto minimālo likmi – Iekšējās grūtības – Būtisku sabiedriskās kārtības traucējumu draudi – Pienākums lojāli sadarboties)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/12

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija
      (Lieta C-856/19) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 258. pants - Direktīva 2011/64/ES - 10. panta 2. un 3. punkts - Tabakas izstrādājumiem piemērojamie akcīzes nodokļi - Vispārējā akcīzes nodokļa likme cigaretēm, kas ir mazāka par paredzēto minimālo likmi - Iekšējās grūtības - Būtisku sabiedriskās kārtības traucējumu draudi - Pienākums lojāli sadarboties)
      (2021/C 206/14)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Perrin un A. Sipos)

         Atbildētāja: Ungārija (pārstāvji: Z. Fehér un G. Koós)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Piemērojot cigaretēm vispārējo akcīzes nodokli, kas ir mazāks par 60 % no apgrozībā laisto cigarešu vidējās svērtās mazumtirdzniecības cenas, un iekasējot akcīzes nodokli, kas ir mazāks par 115 EUR par 1 000 cigaretēm, pēc pārejas laikposma, kurš paredzēts līdz 2017. gada 31. decembrim, Ungārija nav izpildījusi Padomes Direktīvas 2011/64/ES (2011. gada 21. jūnijs) par tabakas izstrādājumiem piemērotā akcīzes nodokļa struktūru un likmēm 10. panta 2. un 3. punktā paredzētos ienākumus.

                  2)

                  Ungārija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 19, 20.1.2020.


title: Lieta C-907/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Q-GmbH/Finanzamt Z (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2006/112/EK – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Atbrīvojumi – 135. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Apdrošināšanas darījumi un ar tiem saistīti pakalpojumi, ko veic apdrošināšanas mākleri un apdrošināšanas aģenti – Apdrošinātāja sniegts pakalpojums, ko veido dažādi pakalpojumi – Vienota pakalpojuma kvalifikācija)

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. marta spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Q-GmbH/Finanzamt Z
      (Lieta C-907/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2006/112/EK - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Atbrīvojumi - 135. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Apdrošināšanas darījumi un ar tiem saistīti pakalpojumi, ko veic apdrošināšanas mākleri un apdrošināšanas aģenti - Apdrošinātāja sniegts pakalpojums, ko veido dažādi pakalpojumi - Vienota pakalpojuma kvalifikācija)
      (2021/C 206/15)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Q-GmbH

         Atbildētājs: Finanzamt Z

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa (PVN) nav piemērojams nodokļa maksātāja sniegtiem pakalpojumiem, kuri ietver apdrošināšanas produkta piegādi apdrošināšanas sabiedrībai un papildus – šī produkta pārdošanu šīs sabiedrības vārdā, kā arī noslēgto apdrošināšanas līgumu administrēšanu, ciktāl šie pakalpojumi PVN mērķiem ir jākvalificē kā vienots pakalpojums.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.


title: Lieta C-87/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. februārī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – NSV, NM/BT

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. februārī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – NSV, NM/BT
      (Lieta C-87/21)
      (2021/C 206/16)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Cluj

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: NSV, NM

         Atbildētāja: BT

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 93/13/EEK (1) 1. panta 2. punkts, 5. pants, 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no [negodīgā rakstura] kontroles nav izslēgts līguma noteikums par valūtas maiņas kursa risku, ar kuru atlīdzības līgumā, kā pamatā ir varas attiecības, tiek pārņemts princips, kas ir paredzēts papildinoša rakstura tiesību normā, kas ir piemērojama bezatlīdzības līgumiem un kuras mērķis ir nostādīt līgumslēdzējas puses līdzvērtīgā līmenī, un kuru likumdevējs nav izvērtējis, lai panāktu saprātīgu līdzsvaru starp komersanta un patērētāja interesēm, ja komersants ir izdarījis pārņemšanu, pirmslīguma posmā nesniedzot patērētājam informāciju, konsultācijas un brīdinājumus saistībā ar bankas produkta īpatnību no kredīta valūtas rakstura aspekta, lai patērētājs varētu apzināties uzņemto saistību ekonomiskās sekas?

                  2)

                  Vai Direktīva 93/13/EEK ir jāinterpretē tādējādi, ka izslēgšana nav attaisnota, ja pastāv elementi, kas ļauj uzskatīt, ka komersants ir iekļāvis noteikumu ļaunprātīgi, zinot, ka papildinoša rakstura tiesību normā izteiktā principa piemērošana var izraisīt būtisku nelīdzsvarotību pušu tiesībās un pienākumos par sliktu patērētājam?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993 L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-132/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 3. martā iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – BE/Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

text:
               31.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 3. martā iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – BE/Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

      (Lieta C-132/21)
      (2021/C 206/17)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: BE

         Atbildētāja: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

         Persona, kas iestājusies lietā: Budapesti Elektromos Művek Zrt.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai [Regulas 2016/679] (1) 77. panta 1. punkts un 79. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka administratīvie tiesību aizsardzības līdzekļi, kas ir noteikti 77. pantā, ir instruments publisko tiesību īstenošanai, savukārt 79. pantā paredzētā prasība tiesā ir instruments privāto tiesību īstenošanai? Apstiprinošas atbildes gadījumā – vai ir secināms, ka uzraudzības iestādei, kurai ir jāizskata administratīvie tiesību aizsardzības līdzekļi, ir prioritāra kompetence noteikt, vai ir noticis pārkāpums?

                  2)

                  Vai – gadījumā, ja datu subjekts, kurš uzskata, ka viņa personas datu apstrāde ir notikusi pretrunā Regulai 2016/679, vienlaikus izmanto gan tiesības iesniegt sūdzību saskaņā ar minētās regulas 77. panta 1. punktu, gan tiesības celt prasību tiesā saskaņā ar šīs pašas regulas 79. panta 1. punktu – ir jāuzskata, ka ar Pamattiesību hartas 47. pantu saderīga interpretācija nozīmē:

                              a)

                              ka uzraudzības iestādei un tiesai pārkāpuma esamība ir jāizvērtē katrai atsevišķi, un tādējādi tās var pat izdarīt atšķirīgus secinājumus; vai arī

                              b)

                              ka jautājumā par pārkāpuma izdarīšanas konstatējumu uzraudzības iestādes lēmums ir prioritārs, ņemot vērā Regulas 2016/679 51. panta 1. punktā noteiktās tiesības un šīs pašas regulas 58. panta 2. punkta b) un d) apakšpunktā piešķirtās pilnvaras?

                  3)

                  Vai Regulas 2016/679 51. panta 1. punktā un 52. panta 1. punktā garantētā uzraudzības iestādes neatkarība ir interpretējama tādējādi, ka minētā iestāde, izskatot un izspriežot lietu 77. pantā paredzētajā sūdzības procedūrā, ir neatkarīga no tā, ko spriedumā, kas stājas likumīgā spēkā, nospriež tiesa, kurai lieta ir piekritīga saskaņā ar 79. pantu, tādējādi, ka par to pašu apgalvoto pārkāpumu tā var pieņemt pat atšķirīgu lēmumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK [(Vispārīgā datu aizsardzības regula)] (OV 2016, L 119, 1. lpp.).