title: Lieta T-21/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 17. decembra spriedums – Polija/Komisija (ELGF un ELFLA – No finansējuma izslēgti izdevumi – Augļu un dārzeņu nozares – Atbalsts ražotāju grupām – Polijas izdevumi – Nepilnības attiecībā uz galvenajām un papildu kontrolēm – Atzīšanas plānu un atzīšanas kritēriju pārbaudīšana – Kontroles saistībā ar atbalsta pieteikumiem – Ražotāju grupu pieļaujamība – Ekonomiskā saskaņotība – Ieguldījumu nepieciešamība un pieļaujamība – Izdevumu pamatotība – Sistēmiskas nepilnības – ELGF risks – Korektīvi pasākumi – Vienotas likmes korekcijas 25 % apmērā)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 17. decembra spriedums – Polija/Komisija
      (Lieta T-21/18) (1)

      (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Augļu un dārzeņu nozares - Atbalsts ražotāju grupām - Polijas izdevumi - Nepilnības attiecībā uz galvenajām un papildu kontrolēm - Atzīšanas plānu un atzīšanas kritēriju pārbaudīšana - Kontroles saistībā ar atbalsta pieteikumiem - Ražotāju grupu pieļaujamība - Ekonomiskā saskaņotība - Ieguldījumu nepieciešamība un pieļaujamība - Izdevumu pamatotība - Sistēmiskas nepilnības - ELGF risks - Korektīvi pasākumi - Vienotas likmes korekcijas 25 % apmērā)
      (2020/C 54/50)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna, M. Pawlicka un D. Krawczyk)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Lewis un A. Stobiecka-Kuik)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/2014 (2017. gada 8. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2017, L 292, 61. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 104, 19.3.2018.


title: Lieta T-22/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums – Bulgārija/Komisija (ELGF un ELFLA – No finansējuma izslēgti izdevumi – Bulgārijas izdevumi – Lauku attīstība – Pārbaužu uz vietas kvalitāte – Pieļaujamības un atlases kritēriju kontrole – Finanšu korekcijas – Ex post pārbaudes – Finanšu korekciju aprēķināšanā izmantotā metode – Atkārtošanās – Korektīvi pasākumi – Atbilstības noskaidrošanas procedūra – Tiesiskā drošība – Pareizas finanšu pārvaldības princips – Samērīgums)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums – Bulgārija/Komisija
      (Lieta T-22/18) (1)

      (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Bulgārijas izdevumi - Lauku attīstība - Pārbaužu uz vietas kvalitāte - Pieļaujamības un atlases kritēriju kontrole - Finanšu korekcijas - Ex post pārbaudes - Finanšu korekciju aprēķināšanā izmantotā metode - Atkārtošanās - Korektīvi pasākumi - Atbilstības noskaidrošanas procedūra - Tiesiskā drošība - Pareizas finanšu pārvaldības princips - Samērīgums)
      (2020/C 54/51)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bulgārijas Republika (pārstāvji: E. Petranova un L. Zaharieva)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Aquilina, G. Koleva un V. Bottka)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/2014 (2017. gada 8. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2017, L 292, 61. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Bulgārijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 104, 19.3.2018.


title: Lieta T-100/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums – Wehrheim/ECB (Civildienests – ECB darbinieki – Darba samaksa – Ekspatriācijas pabalsts – Atcelšana – Atbildība – Mantisks un morāls kaitējums – Dienesta pārkāpums)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums – Wehrheim/ECB
      (Lieta T-100/18) (1)

      (Civildienests - ECB darbinieki - Darba samaksa - Ekspatriācijas pabalsts - Atcelšana - Atbildība - Mantisks un morāls kaitējums - Dienesta pārkāpums)
      (2020/C 54/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Christine Wehrheim (Offenbach, Vācija) (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: F. von Lindeiner un A. Andrzejewska, kuriem palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.a pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas prasītājai, kā tā apgalvo, ir nodarīts ECB pieļautās kļūdas dēļ, nosakot viņas finansiālās tiesības viņas pieņemšanas darbā brīdī, kā rezultātā viņai tika piešķirts ekspatriācijas pabalsts, kas vēlāk tika atcelts.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     Eiropas Centrālā banka (ECB) samaksā Christine Wehrheim summu 1 000 EUR apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu kopā ar procentiem no šī sprieduma pasludināšanas dienas saskaņā ar ECB galvenajām refinansēšanās operācijām noteikto likmi, kurai ir pieskaitīti 3,5 procentpunkti, līdz dienai, kad ECB samaksā summu 1 000 EUR apmērā.

                  2)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                     C. Wehrheimun un ECB sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Lieta T-295/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums – Grieķija/Komisija (ELGF un ELFLA – No finansējuma izslēgti izdevumi – Grieķijas izdevumi – Lauku attīstība – Atsaistīts tiešais atbalsts – Galvenās pārbaudes – Vienotas likmes finanšu korekcijas)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums – Grieķija/Komisija
      (Lieta T-295/18) (1)

      (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Grieķijas izdevumi - Lauku attīstība - Atsaistīts tiešais atbalsts - Galvenās pārbaudes - Vienotas likmes finanšu korekcijas)
      (2020/C 54/53)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji: G. Kanellopoulos, I. Pachi, A. Vasilopoulou un E. Chroni)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Triantafyllou un J. Aquilina)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/304 (2018. gada 27. februāris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2018, L 59, 3. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta T-383/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums – Sta*Ware EDV Beratung/EUIPO – Accelerate IT Consulting (“businessNavi”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “businessNavi” – Preču zīmes faktiska izmantošana – Daļēja atcelšana – Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts))

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/49

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums – Sta*Ware EDV Beratung/EUIPO – Accelerate IT Consulting (“businessNavi”)
      (Lieta T-383/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “businessNavi” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Daļēja atcelšana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts))
      (2020/C 54/54)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sta*Ware EDV Beratung GmbH (Starnberg, Vācija) (pārstāvji: M. Bölling un M. Graf, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Hanne)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Accelerate IT Consulting GmbH (Ahlen, Vācija) (pārstāvis: H. Hofmann, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 2. maija lēmumu lietā R 434/2017-5 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Sta*Ware EDV Beratung un Accelerate IT Consulting.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Sta*Ware EDV Beratung GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta T-504/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums – XG/Komisija (Privāta uzņēmuma darbinieki, kas iestādes iekšienē sniedz informātikas pakalpojumus – Atteikums piešķirt piekļuvi Komisijas telpām – Akta izdevēja kompetence)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/50

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums – XG/Komisija
      (Lieta T-504/18) (1)

      (Privāta uzņēmuma darbinieki, kas iestādes iekšienē sniedz informātikas pakalpojumus - Atteikums piešķirt piekļuvi Komisijas telpām - Akta izdevēja kompetence)
      (2020/C 54/55)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: XG (pārstāvji: S. Kaisergruber un A. Burghelle-Vernet, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Ehrbar un T. Bohr)

         Priekšmets

      Par prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2018. gada 3. jūlija lēmumu, ar kuru ir apstiprināts atteikums prasītājam piekļūt tās telpām.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Komisijas 2018. gada 3. jūlija lēmumu, ar kuru tiek apstiprināts atteikums XG piekļūt tās telpām.

                  2)

                     Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 373, 15.10.2018.


title: Lieta T-317/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 7. novembra rīkojums – AMVAC Netherlands/Komisija (Pagaidu noregulējums – Augu aizsardzības līdzekļi – Regula (EK) Nr. 1107/2009 – Darbīgā viela etoprofoss – Vielas laišanas tirgū apstiprināšanas nosacījumi – Pieteikums par piemērošanas apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/50

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 7. novembra rīkojums – AMVAC Netherlands/Komisija
      (Lieta T-317/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Augu aizsardzības līdzekļi - Regula (EK) Nr. 1107/2009 - Darbīgā viela etoprofoss - Vielas laišanas tirgū apstiprināšanas nosacījumi - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2020/C 54/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: AMVAC Netherlands BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: C. Mereu, M. Grunchard un S. Englebert, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Castilla-Contreras un I. Naglis)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2019/344 (2019. gada 28. februāris), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū neatjauno apstiprinājumu darbīgajai vielai etoprofosam un groza Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumu (OV 2019, L 62, 7. lpp.), piemērošanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-715/19: Prasība, kas celta 2019. gada 21. oktobrī – Wagenknecht/Eiropadome

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/51

      Prasība, kas celta 2019. gada 21. oktobrī – Wagenknecht/Eiropadome
      (Lieta T-715/19)
      (2020/C 54/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Lukáš Wagenknecht (Pardubice, Čehijas Republika) (pārstāve: A. Dolejská, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropadome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka Eiropadome ir prettiesiski atturējusies no rīcības saistībā ar Čehijas Republikas premjerministra Andrej Babiš interešu konfliktu attiecībā uz ES budžetu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka prasītājs 2019. gada 5. jūnija vēstulē ir nosūtījis Eiropadomei aicinājumu rīkoties un 2019. gada 10. jūnijā ir nosūtījis Eiropadomei aicinājumu pieņemt lēmumu saskaņā ar LESD 265. pantu, lūdzot to neuzaicināt Andrej Babiš, kam, kā tiek apgalvots, esot interešu konflikts, ierasties uz Eiropadomes 2019. gada 20. jūnija sanāksmi, kurā kā darba kārtības 4. punkts tika apspriests ES budžets.

                              —

                              Prasītājs vērš uzmanību uz to, ka Čehijas premjerministrs A. Babiš, kam, kā tiek apgalvots, esot interešu konflikts, Eiropadomes 2019. gada 20. jūnija sanāksmē, kurā kā darba kārtības 4. punkts tika apspriests ES budžets, tomēr piedalījās.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Eiropadomes atbilde uz prasītāja aicinājumu rīkoties ir bijusi nenoteikta un pretrunīga un tajā nav bijusi definēta iestādes nostāja.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāju tieši skar tas, ka Eiropadome nav izslēgusi A. Babiš no apspriedēm par nākamo ES budžetu Eiropadomes sanāksmēs tāpēc, ka:

                              i.

                              neesot nepieciešams nekāds cits starppasākums, lai no Eiropadomes sanāksmes izslēgtu personas ar interešu konfliktu, un

                              ii.

                              esot skarta prasītāja tiesiskā situācija, jo viņš ir: a) vēlēts Čehijas Senāta pārstāvis, kuram kā šim nolūkam izveidotas īpašas Senāta komisijas loceklim ir uzticēta Čehijas premjerministra apgalvotā interešu konflikta izmeklēšana, un b) nākotnes konkurents kandidātiem no Čehijas premjerministra kontrolētās partijas “ANO 2011”.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja individuālais skārums saistībā ar apgalvoto Eiropadomes atturēšanos rīkoties, lai novērstu Čehijas premjerministra A. Babiš apgalvoto interešu konfliktu, izriet no:

                              i.

                              konstitucionāla pienākuma kontrolēt pareizu ES tiesību aktu, tostarp ES budžeta (daudzgadu finanšu shēma 2021.–2027. gadam), pieņemšanu;

                              ii.

                              konstitucionāla pienākuma, kas rada tiesības kontrolēt Čehijas premjerministra darbību Eiropadomē, un tostarp no pienākuma atbildīgi īstenot īpašās Senāta komisijas, kurai ir uzticēta Čehijas premjerministra A. Babiš apgalvotā interešu konflikta izmeklēšana, locekļa funkciju;

                              iii.

                              prasītāja ievēlēšanas Čehijas Senātā 2018. gadā, konkurējot ar kandidātiem no Čehijas premjerministra kontrolētās “ANO 2011”.
                              Prasītājs apgalvo, ka Vispārējās tiesas atteikums pieņemt šo lietu būtu pielīdzināms taisnīguma liegšanai, kas izraisītu faktisku neiespējamību valstu parlamentu locekļiem kontrolēt savu valdību locekļus attiecībā uz to īstenoto darbību Eiropadomē vai Padomē.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka saskaņā ar LESD 325. panta 1. punktu un Finanšu regulas (1) 61. panta 1. punktu Eiropadomei ir pienākums rīkoties, lai novērstu interešu konfliktu.

                              —

                              Prasītājs argumentē, ka ir izpildīti visi nosacījumi, lai liktu īstenot Eiropadomes pienākumu rīkoties, t.i., novērst vai neitralizēt Čehijas premjerministra A. Babiš apgalvoto interešu konfliktu.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts Eiropadomes pienākums rīkoties atbilstoši LESD 325. panta 1. punktam un Finanšu regulas 61. panta 1. punktam.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1. lpp.).


title: Lieta T-804/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. novembrī – HC/Komisija

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/52

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. novembrī – HC/Komisija
      (Lieta T-804/19)
      (2020/C 54/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: HC (pārstāvji: G. Pandey un V. Villante, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) 2019. gada 20. augusta lēmumu, ar ko tika noraidīta prasītāja 2019. gada 17. aprīlī, pamatojoties uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, iesniegtā sūdzība, tostarp atteikumu izmaksāt kompensāciju 50 000 EUR apmērā;

                  —

                  atcelt EPSO/atlases komisijas 2019. gada 21. marta lēmumu, ar ko tika noraidīts prasītāja lūgums pārskatīt atlases komisijas lēmumu nepielaist viņu nākamajam konkursa posmam;

                  —

                  atcelt EPSO tiešsaistes kontā 2019. gada 28. janvārī publicēto lēmumu neiekļaut prasītāju konkursam EPSO/AD/363/18 izraudzīto kandidātu saraksta projektā;

                  —

                  atcelt 2018. gada 11. oktobrī publicēto paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/363/18 (1) un pilnībā atcelt no tā izrietošo kandidātu, kas izraudzīti dalībai šajā konkursā, saraksta projektu un/vai atzīt to par nelikumīgu un nepiemērojamu prasītājam saskaņā ar LESD 277. pantu;

                  —

                  piespriest izmaksāt prasītājam zaudējumu atlīdzību 50 000 EUR apmērā saistībā ar kaitējumu, kas izriet no iepriekš minētajiem apstrīdētajiem lēmumiem;

                  —

                  iesākumā, ja vajadzīgs, atbilstoši LESD 277. pantam atzīt Civildienesta noteikumu 90. pantu par spēkā neesošu un nepiemērojamu šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā saistībā ar prasītāja darba pieredzi un tas, ka šajā kontekstā neesot izpildīts pienākums pamatot lēmumu un esot pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 25. pants un LESD 296. pants.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta un prasītāja tiesību tikt uzklausītam pārkāpums, un šajā kontekstā pienākuma norādīt pamatojumu un LESD 296. panta pārkāpums.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots 1958. gada Regulas Nr. 1 (2) 1., 2., 3. un 4. panta pārkāpums un šajā kontekstā Civildienesta noteikumu 1.d un 28. panta, kā arī Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta 1. punkta f) apakšpunkta un vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpums.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots talantu vērtētāja prettiesiskums Civildienesta noteikumu 1.d., 4., 7. un 29. panta gaismā.

         (1)  OV 2018, C 368A, 1. lpp.

         (2)  Padomes Regula Nr. 1 (1958. gada 15. aprīlis), ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas (OV 1958, 17, 385. lpp.).


title: Lieta T-823/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – JMS Sports/EUIPO – Inter–Vion (Spirālveida matu gumijas)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/53

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – JMS Sports/EUIPO – Inter–Vion (Spirālveida matu gumijas)
      (Lieta T-823/19)
      (2020/C 54/59)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: JMS Sports sp. z o.o. (Lodza, Polija) (pārstāvji: D. Piróg un J. Słupski, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Inter–Vion S.A. (Varšava, Polija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs (Spirālveida matu gumijas) – Kopienas dizainparaugs Nr. 1723 677–0001

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 13. septembra lēmums lietā R 1573/2018-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē;

                  —

                  iestāšanās lietā gadījumā – piespriest personai, kas iestājusies lietā, pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Padomes Regulas (ES) Nr. 6/2002 5. panta 1. punkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punktu, pārkāpums;

                  —

                  pierādīšanas pienākuma sadales principa pārkāpums;

                  —

                  pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa pārkāpums.


title: Lieta T-829/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (“BLEND 42 VODKA”)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/54

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (“BLEND 42 VODKA”)
      (Lieta T-829/19)
      (2020/C 54/60)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Uście nad Łabą, Čehijas Republika) (pārstāvis: T. Chleboun, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BLEND 42 VODKA” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 945 879

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 5. septembra lēmums lietā R 2531/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apvienot lietas, kas attiecas uz prasībām par atbildētāja 2019. gada 5. septembra lēmumiem lietās R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 un R 2533/2018-2;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-830/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (“BLEND 42 VODKA”)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/55

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. decembrī – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (“BLEND 42 VODKA”)
      (Lieta T-830/19)
      (2020/C 54/61)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Uście nad Łabą, Čehijas Republika) (pārstāvis: T. Chleboun, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BLEND 42 VODKA” gaiši zilā un tumši zilā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 946 034

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 5. septembra lēmums lietā R 2532/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apvienot lietas, kas attiecas uz prasībām par atbildētāja 2019. gada 5. septembra lēmumiem lietās R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 un R 2533/2018-2;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-849/19: Prasība, kas celta 2019. gada 16. decembrī – Leonardo/Frontex

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/57

      Prasība, kas celta 2019. gada 16. decembrī – Leonardo/Frontex
      (Lieta T-849/19)
      (2020/C 54/63)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Leonardo SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji: M. Esposito, F. Caccioppoli un G. Calamo, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra

         Prasījumi

      Prasītāja būtībā lūdz Vispārējo tiesu atcelt šeit minētos dokumentus, piespriest atbildētājai atlīdzināt visus,– gan tiešos, gan netiešos – prasītājai radušos un nākotnē sagaidāmos zaudējumus, kas jebkādā veidā izriet no apstākļa, ka apstrīdētais iepirkums ir bijis prettiesisks. [Tā arī lūdz] pierādījumu savākšanas pasākumu ietvaros uzdot veikt ekspertīzi Vispārējās tiesas Reglamenta 91. panta e) punkta un 96. panta izpratnē, lai pārbaudītu, ka a) apstrīdētie iepirkuma noteikumi ir nesaprātīgi, nevajadzīgi un tie neatbilst nozari regulējošiem tiesību aktiem; b) apstrīdētie noteikumi ir lieguši Leonardo iesniegt piedāvājumu; c) pastāv izmaksu lietderības iemesli un tehniskais pamatojums, lai iepirkums tiktu sadalīts divās vai vairāk daļās. [Visbeidzot, prasītāja lūdz] piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir vērsta pret [paziņojumu par iepirkumu] FRONTEX/OP/888/2019/JL/CG attiecībā uz pakalpojumu “Remotely Piloted Aircraft Systems (RPAS) for Medium Altitude Long Endurance Maritime Aerial Surveillance”, kas 2019. gada 18. oktobrī ir publicēts Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša papildinājumā TED (Tenders Electronic Daily) ar numuru 2019/S 202-490010, un šādiem konkrētiem tā pielikumā ietvertiem dokumentiem, proti:

                  —

                     Invitation to Tender, pieejams tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61915;

                  —

                     Financial Proposal, pieejams tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61916;

                  —

                     Declaration, pieejams tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61917;

                  —

                     Annex I – Tender Specifications, pieejams tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61918;

                  —

                     Tender Submission Form, pieejams tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61919;

                  —

                     Draft Contract, pieejams tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61921;

                  —

                     Agreement of non-disclosure, pieejams tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61922;

                  —

                     Appendix 1, pieejams tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61924;

                  —

                     Appendix 2, pieejams tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61925;

                  —

                     Appendix 3, pieejams tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-document.html?docId=61926;

                  —

                  Labojums – paziņojums par papildu informācija vai grozījumiem, kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša papildinājumā TED (Tenders Electronic Daily) ar numuru 2019/S 216-528930,

                  —

                  Labojums – paziņojums par papildu informācija vai grozījumiem, kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša papildinājumā TED (Tenders Electronic Daily) ar numuru 2019/S 226-553006,

                  —

                     Frontex sniegtie skaidrojumi, kas pieejami tīmekļa vietnē https://etendering.ted.europa.eu/cft/cft-questions.html?cftId=5444);

                  —

                  2019. gada 28. oktobrīFrontex rīkotās Informative Meeting protokols; jebkuri citi iepriekš pieņemti, ar tiem saistīti un no tiem izrietoši dokumenti.

            Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Prasītāja lūdz atcelt apstrīdētos dokumentus, jo šo dokumentu vispārējā un neracionālā satura dēļ ar tiem esot pārkāpti pārskatāmības, samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi, proti, – ciktāl tas aizskar prasītājas intereses, – iepirkuma kandidātiem esot jāpilda pilnīgi nelietderīgas, nesamērīgas, pārspīlētas un ar pakalpojumu nesaistītas tehniskas prasības, lai prasītājai katrā ziņā nebūtu iespējams piedalīties [iepirkumā], proti, tai tiekot radīts tik liels ekonomisks slogs, ka tiek apdraudēta piedāvājuma konkurētspēja. Tādējādi ar šiem dokumentiem esot pārkāpts Finanšu regulas (ES, Euratom) 2018/1046 (1) 96. un 108. apsvērums un 160., 161. un 166. pants, un šīs Regulas I pielikuma 17.1., 17.3. un 17.8. punkts, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/23/ES (2) un Direktīva 2014/24/ES (3). Turklāt ir konstatējama pilnvaru pārsniegšana, kas it īpaši ir izpaudies kā samērīguma principa pārkāpums, neloģiskums, kļūda, izdarot pieņēmumus un tos interpretējot, nevienlīdzīga attieksme, netaisnīgums un [pilnvaru] nepareiza izmantošana.

                  2.

                  Prasītāja lūdz atcelt minētos dokumentus arī tādēļ, ka tiesvedībā aplūkotais iepirkums nav ticis sadalīts daļās. Konkrēti, tiek apgalvots, ka esot pieļauts Finanšu regulas (ES, Euratom) 2018/1046 160. panta 1., 2. un 3. punkta, kā arī šīs Regulas I pielikuma 33.1. punkta pārkāpums, un neesot piemērota minētās Regulas I pielikuma 18.2. punkta trešā daļa.

                  3.

                  Prasītāja arī apgalvo, ka esot pārkāpts minētās Regulas 176. vai 179. pants, jo šajos iepirkuma dokumentos ir ietverts noteikums, kas ļauj šajā iepirkumā piedalīties trešo valstu subjektiem.

                  4.

                  Visbeidzot, ņemot vērā šo dokumentu prettiesiskumu, prasītāja lūdz, lai tiktu piespriests atlīdzināt visus, – gan tiešos, gan netiešos – tai radušos un nākotnē sagaidāmos zaudējumus, kas jebkādā veidā izriet no apstākļa, ka attiecīgais iepirkums ir bijis prettiesisks.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris) par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (OV 2018, L 94, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).


title: Lieta T-853/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. decembrī – Tehrani/EUIPO – Blue Genes (“Earnest Sewn”)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/59

      Prasība, kas celta 2019. gada 17. decembrī – Tehrani/EUIPO – Blue Genes (“Earnest Sewn”)
      (Lieta T-853/19)
      (2020/C 54/64)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Reza Hossein Khan Tehrani (Nordhorn, Vācija) (pārstāvis: D. Wiedemann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Blue Genes, Inc. (Gardena, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītājs Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Earnest Sewn” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 302 071

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 4. oktobra lēmums lietā R 531/2018-5

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atcelt Anulēšanas nodaļas 2019. gada 30. janvāra lēmumu lietā Nr. 12618 C attiecībā uz pieteikumu par Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 12 302 071“Earnest Sewn” spēkā neesamības atzīšanu;

                  —

                  uzdot atstāt spēkā Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 12 302 071“Earnest Sewn” reģistrāciju;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-856/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. decembrī – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/62

      Prasība, kas celta 2019. gada 17. decembrī – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (“MONTANA”)
      (Lieta T-856/19)
      (2020/C 54/67)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück-Nordhagen, Vācija) (pārstāvji: L. Pechan un N. Fangmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: RDS Design ApS (Allerød, Dānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “MONTANA” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 869 610

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 14. oktobra lēmums lietā R 2394/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu un atzīt starptautisko preču zīmes reģistrāciju Nr. 869 610 par spēkā neesošu Eiropas Savienībā attiecībā uz apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO un, ja atbilstoši, otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus, kas radušies apelācijas procesā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-859/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. decembrī – Alkemie Group/EUIPO – Mann & Schröder (“ALKEMIE”)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/63

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. decembrī – Alkemie Group/EUIPO – Mann & Schröder (“ALKEMIE”)
      (Lieta T-859/19)
      (2020/C 54/68)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alkemie Group sp. z o.o. (Gdiņa, Polija) (pārstāvis: A. Korbela, radca prawny)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mann & Schröder GmbH (Siegelsbach, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ALKEMIE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 417 644

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 16. septembra lēmums lietā R 2230/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un Mann & Schröder GmbH atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-860/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. decembrī – Alkemie Group/EUIPO – Mann & Schröder (“ALKEMIE”)

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/63

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. decembrī – Alkemie Group/EUIPO – Mann & Schröder (“ALKEMIE”)
      (Lieta T-860/19)
      (2020/C 54/69)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alkemie Group sp. z o.o. (Gdiņa, Polija) (pārstāvis: A. Korbela, radca prawny)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mann & Schröder GmbH (Siegelsbach, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ALKEMIE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 417 669

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 16. septembra lēmums lietā R 2231/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un Mann & Schröder GmbH atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-252/18 P: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 13. februāra spriedums – Grieķija/Komisija (Apelācija – Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantijas fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa, Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) – No Eiropas Savienības finansējuma izslēgti izdevumi – Grieķijas Republikas izdevumi – Regula (EK) Nr. 1782/2003 – Regula (EK) Nr. 796/2004 – Platībatkarīgā atbalsta shēma – “Pastāvīgo ganību” jēdziens – Vienotas likmes finanšu korekcijas)

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/2

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 13. februāra spriedums – Grieķija/Komisija
      (Lieta C-252/18 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantijas fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa, Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) - No Eiropas Savienības finansējuma izslēgti izdevumi - Grieķijas Republikas izdevumi - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - Regula (EK) Nr. 796/2004 - Platībatkarīgā atbalsta shēma - “Pastāvīgo ganību” jēdziens - Vienotas likmes finanšu korekcijas)
      (2020/C 103/02)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, A. Vasilopoulou un E. Chroni)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Triantafyllou un A. Sauka,), Spānijas Karaliste (pārstāvis: S. Jiménez García)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 1. februāra sprieduma Grieķija/Komisija (T-506/15, nav publicēts, EU:T:2018:53) rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu, ciktāl, pirmkārt, Vispārējā tiesa ir noraidījusi Grieķijas Republikas prasību par vienotas likmes korekciju 25 % apmērā, kas attiecībā uz 2009.–2011. pieprasījumu gadu ir noteikta ar Komisijas Īstenošanas lēmumu 2015/1119/ES (2015. gada 22. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), trūkumu dēļ, nosakot un kontrolējot pastāvīgās ganības, un, otrkārt, ir lēmusi par tiesāšanās izdevumiem.

                  2)

                  Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

                  3)

                  Īstenošanas lēmumu 2015/1119 atcelt, ciktāl ar to Grieķijas Republikai tiek noteikta vienotas likmes finanšu korekcija 25 % apmērā, kas piemērota platībatkarīgajam atbalstam attiecībā uz 2009.–2011. pieprasījumu gadu trūkumu dēļ, nosakot un kontrolējot pastāvīgās ganības.

                  4)

                  Grieķijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē un apelācijas tiesvedību pašas.

                  5)

                  Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē un apelācijas tiesvedību pati.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta C-688/18: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 13. februāra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret TX, UW (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Direktīva (ES) 2016/343 – Nevainīguma prezumpcija un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā – 8. panta 1. un 2. punkts – Valsts tiesiskajā regulējumā paredzēti lietas iztiesāšanas in absentia nosacījumi – Apsūdzēto neierašanās uz noteiktām tiesas sēdēm vai nu no viņu gribas atkarīgu, vai arī no viņu gribas neatkarīgu iemeslu dēļ – Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu)

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/3

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 13. februāra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret TX, UW
      (Lieta C-688/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Direktīva (ES) 2016/343 - Nevainīguma prezumpcija un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā - 8. panta 1. un 2. punkts - Valsts tiesiskajā regulējumā paredzēti lietas iztiesāšanas in absentia nosacījumi - Apsūdzēto neierašanās uz noteiktām tiesas sēdēm vai nu no viņu gribas atkarīgu, vai arī no viņu gribas neatkarīgu iemeslu dēļ - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu)
      (2020/C 103/03)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

      TX, UW

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā, 8. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā situācijā, ja apsūdzētais ir ticis laikus informēts par viņa lietas izskatīšanu un par viņa neierašanās uz šo lietas izskatīšanu sekām un ja šo apsūdzēto ir pārstāvējis viņa izvēlēts pilnvarots advokāts, ir paredzēts, ka apsūdzētā tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā nav pārkāptas, ja:

                  —

                  viņš ir nepārprotami nolēmis neierasties uz kādu no saistībā ar viņa lietas izskatīšanu noturētajām tiesas sēdēm vai

                  —

                  viņš nav ieradies uz kādu no šīm sēdēm tāda iemesla dēļ, kuru viņš nevar ietekmēt, ciktāl pēc šīs tiesas sēdes viņš ticis informēts par viņa prombūtnē veiktajām darbībām un, pārzinot lietas apstākļus, viņš ir pieņēmis lēmumu, ar kuru viņš paziņo vai nu to, ka neatsauksies uz savu prombūtni, lai apstrīdētu šo darbību tiesiskumu, vai arī to, ka viņš vēlas piedalīties šajās darbībās, tādējādi liekot valsts tiesai, kas izskata lietu, atkārtot minētās darbības, it īpaši, sarīkojot liecinieka atkārtotu nopratināšanu, kurā apsūdzētajam ir bijusi iespēja pilnībā piedalīties.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta C-704/18: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 12. februāra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Nikolay Kolev u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 267. pants – Tiesas prejudiciāla nolēmuma īstenošana – Augstākas tiesas pilnvaras dot rīkojumus attiecībā uz īstenošanas kārtību – Dalībvalstu procesuālā autonomija – Efektivitātes princips – Tiesību uz aizstāvību ievērošana)

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/4

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 12. februāra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Nikolay Kolev u.c.
      (Lieta C-704/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 267. pants - Tiesas prejudiciāla nolēmuma īstenošana - Augstākas tiesas pilnvaras dot rīkojumus attiecībā uz īstenošanas kārtību - Dalībvalstu procesuālā autonomija - Efektivitātes princips - Tiesību uz aizstāvību ievērošana)
      (2020/C 103/04)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

         Nikolay Boykov Kolev, Stefan Georgiev Kostadinov, Nasko Dimitrov Kurdov, Plamen Georgiev Drenski, Georgi Atanasov Zlatanov, Dimitar Atanasov Dimitrov

         Rezolutīvā daļa

      Ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/13/ES (2012. gada 22. maijs) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā 6. panta 3. punkta un 7. panta 3. punkta interpretāciju, ko Tiesa ir sniegusi 2018. gada 5. jūnija sprieduma lietā Kolev u.c. (C-612/15, EU:C:2018:392) rezolutīvās daļas 2. punktā, LESD 267. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauta tāda valsts procesuālo tiesību norma, ar kuru iesniedzējtiesai lietā, kurā ir pasludināts šis spriedums, ir noteikts pienākums ievērot augstākas instances tiesas rīkojumu pēc kriminālprocesa iztiesāšanas stadijas izbeigšanas nodot lietu atpakaļ prokuratūrai, lai tiktu novērsti šī procesa pirmstiesas stadijā pieļautie procesuālie pārkāpumi, ja kriminālprocesa pirmstiesas stadijā vai tai sekojošajā iztiesāšanas stadijā tiek ievērotas šīs Savienības tiesību normas saskaņā ar to, kā Tiesa tās ir interpretējusi minētā sprieduma rezolutīvās daļas 2. punktā.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta C-529/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 9. augustā PJ iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 30. maija spriedumu lietā T-664/16 PJ/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/4

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 9. augustā PJ iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 30. maija spriedumu lietā T-664/16 PJ/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-529/18 P)
      (2020/C 103/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: PJ (pārstāvji: J. Lipinsky un C. von Donat, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Erdmann & Rossi GmbH

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 30. maija lēmumu lietā T-664/16, kāds tas ietverts rezolutīvajā daļā, un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai;

                  2.

                  piespriest Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja ir izvirzījusi trīs pamatus.

                  1.

                  Tiesas statūtu 19. panta 3. punkta (skatīta kopā ar Tiesas Reglamenta 51. panta pirmo daļu) pārkāpums
                  Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Tiesas statūtu 19. panta 3. punktu (skatītu kopā ar Tiesas Reglamenta 51. panta 1. punktu), kļūdaini piemērojot šajā tiesību normā noteikto lietas dalībnieku pienākumu, lai tās “pārstāvētu advokāts”. Vispārējā tiesa pārspīlējot advokāta neatkarības prasību. Tiesas statūtu 19. panta 3. punkta formulējums un jēga nepamatojot Vispārējās tiesas izdarīto interpretāciju. Vispārējās tiesas veiktajai interpretācijai neesot atrodams pamatojums arī judikatūrā. Tā neesot paredzama un pārkāpjot tiesiskās drošības principu.

                  2.

                  Tiesas statūtu 19. panta 3. punkta pārkāpums (skatīts kopā ar Tiesas Reglamenta 51. panta pirmo daļu)
                  Apstrīdētais lēmums pārkāpjot Tiesas statūtu 19. panta 3. punktu (skatītu kopā ar Tiesas Reglamenta 51. panta 1. punktu) arī tādēļ, ka Vispārējā tiesa, konstatējot to, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja advokāts nav neatkarīgs, balstās uz pieņēmumiem, kas nav pamatoti ar faktiem, un acīmredzami nevērtē neapstrīdamus faktus. Tādējādi Vispārējā tiesa no lietas faktiem izdarot acīmredzami kļūdainus secinājumus vai, attiecīgi, tos sagrozot.

                  3.

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpums
                  Ar apstrīdēto nolēmumu esot pārkāpta Hartas 47. panta pirmā un otrā daļa, jo no Vispārējās tiesas pieņemtās plašās un no Tiesas statūtu 19. panta 3. punkta neizrietošās prasītāja advokāta “neatkarības” jēdziena interpretācijas izrietot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam tiek atteiktas tiesības efektīvi vērsties tiesā.


title: Lieta C-531/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 10. augustā PC iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 30. maija spriedumu lietā T-664/16 PJ/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/5

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 10. augustā PC iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 30. maija spriedumu lietā T-664/16 PJ/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-531/18 P)
      (2020/C 103/06)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: PC (pārstāvji: J. Lipinsky un C. von Donat, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki – PJ, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Erdmann & Rossi GmbH

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 30. maija spriedumu lietā T-664/16, kāds tas ietverts rezolutīvajā daļā, un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai;

                  2.

                  piespriest Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja ir izvirzījusi trīs pamatus.

                  1.

                  Tiesas statūtu 19. panta 3. punkta (skatīta kopā ar Tiesas Reglamenta 51. panta pirmo daļu) pārkāpums
                  Apstrīdētajā lēmumā konstatētais, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikums par aizstāšanu ir ticis apmierināts, esot balstīts uz juridiski kļūdainu pieņēmumu, ka prasība lietā T-664/16 ir nepieņemama, kā arī uz juridiski kļūdainu pieņēmumu, ka saistībai starp apelācijas sūdzības iesniedzēju un prasītāju ir nozīme. Vispārējā tiesa esot noraidījusi prasību lietā T-664/16 kā nepieņemamu pretēji Tiesas statūtu 19. panta 3. punktam, jo tā kļūdaini piemērojot šajā tiesību normā nostiprināto pušu pienākumu, lai tās “pārstāvētu advokāts”. Vispārējā tiesa pārspīlējot advokāta neatkarības prasību. Tiesas statūtu 19. panta 3. punkta formulējums un jēga nepamatojot Vispārējās tiesas izdarīto interpretāciju. Vispārējās tiesas veiktajai interpretācijai neesot atrodams pamatojums arī judikatūrā. Tā neesot paredzama un pārkāpjot tiesiskās drošības principu.

                  2.

                  Tiesas statūtu 19. panta 3. punkta pārkāpums (skatīts kopā ar Tiesas Reglamenta 51. panta pirmo daļu)
                  Apstrīdētais lēmums arī pārkāpjot Tiesas statūtu 19. panta 3. punktu (skatītu kopā ar Tiesas Reglamenta 51. panta 1. punktu) tādēļ, ka Vispārējā tiesa, kļūdaini piemērojot tiesību normu, pieņemot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju, kad tā iesniedza pieteikumu par aizstāšanu, nepārstāvēja neatkarīgs advokāts un līdz ar to tās pieteikums ir nepieņemams. Advokāta neatkarības prasības interpretācija, uz ko balstās Vispārējā tiesa, neesot pamatota nedz ar Tiesas statūtu 19. panta 3. punkta (skatīta kopā ar Vispārējās tiesa Reglamenta 175. panta 3. punktu) formulējumu, nedz arī jēgu.

                  3.

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpums
                  Visbeidzot, ar apstrīdēto nolēmumu esot pārkāpta Hartas 47. panta pirmā un otrā daļa, jo no Vispārējās tiesas pieņemtās plašās un no Tiesas statūtu 19. panta 3. punkta neizrietošās prasītāja advokāta “neatkarības” jēdziena interpretācijas izrietot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam tiek atteiktas tiesības efektīvi vērsties tiesā.


title: Lieta C-234/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. martā iesniedza Trgovački sud u Zagrebu (Horvātija) – EOS Matrix d.o.o./Entazis d.o.o.

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. martā iesniedza Trgovački sud u Zagrebu (Horvātija) – EOS Matrix d.o.o./Entazis d.o.o.

      (Lieta C-234/19)
      (2020/C 103/07)
      Tiesvedības valoda – horvātu

         Iesniedzējtiesa

      Trgovački sud u Zagrebu

         Pamatlietas puses

         Prasītāja:
         EOS Matrix d.o.o.

         Atbildētāja: Entazis d.o.o.

      Ar 2019. gada 6. novembra rīkojumu Tiesa atzina, ka Trgovački sud u Zagrebu [Zagrebas Komerclietu tiesas] iesniegtā lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izskatīšana acīmredzami nav tās kompetencē.


title: Lieta C-418/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. maijā Silgan Closures GmbH, Silgan Holdings, Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 15. marta rīkojumu lietā T-410/18 Silgan Closures GmbH, Silgan Holdings, Inc./Eiropas Komisija

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/7

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. maijāSilgan Closures GmbH, Silgan Holdings, Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 15. marta rīkojumu lietā T-410/18 Silgan Closures GmbH, Silgan Holdings, Inc./Eiropas Komisija
      (Lieta C-418/19 P)
      (2020/C 103/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Silgan Closures GmbH, Silgan Holdings, Inc. (pārstāvji: H. Wollmann, D. Seeliger, R. Grafunder un V. Weiss, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija
      Eiropas Savienības Tiesa (desmitā palāta) ar 2020. gada 29. janvāra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējām segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-606/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. augustā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Flightright GmbH/Iberia LAE SA Operadora Unipersonal

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. augustā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Flightright GmbH/Iberia LAE SA Operadora Unipersonal

      (Lieta C-606/19)
      (2020/C 103/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Flightright GmbH

         Atbildētāja: Iberia LAE SA Operadora Unipersonal

      Eiropas Savienības Tiesa (sestā palāta) ar 2020. gada 13. februāra rīkojumu atzina, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka “izpildes vieta” šīs tiesību normas izpratnē attiecībā uz lidojumu, ko raksturo vienota rezervācija, kura ir apstiprināta visam maršrutam, un kas ir sadalīts vairākos segmentos, var būt lidojuma pirmā segmenta izlidošanas vieta, ja pārvadājumu šajos lidojuma segmentos izpilda divi dažādi gaisa pārvadātāji un ja pamats prasībai par kompensācijas izmaksu, kura tiek celta, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (2), ir lidojuma pēdējā segmenta atcelšana un tā ir vērsta pret gaisa pārvadātāju, kurš ir atbildīgs par šo pēdējo segmentu.

         (1)  OV 2012, L 351, 1. lpp.

         (2)  OV 2004, L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-642/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. augustā BS iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 17. jūnija rīkojumu lietā T-593/18 BS/Parlaments

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/8

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. augustā BS iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 17. jūnija rīkojumu lietā T-593/18 BS/Parlaments
      (Lieta C-642/19 P)
      (2020/C 103/10)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: BS (pārstāvji: M. Maes un J.-N. Louis, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments
      Ar 2020. gada 15. janvāra rīkojumu Tiesa (devītā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja.


title: Lieta C-820/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 7. novembrī iesniedza Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) – RE/Privredne banke Zagreb d.d.

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 7. novembrī iesniedza Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) – RE/Privredne banke Zagreb d.d.

      (Lieta C-820/19)
      (2020/C 103/11)
      Tiesvedības valoda – horvātu

         Iesniedzējtiesa

      Općinski sud u Velikoj Gorici

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: RE

         Atbildētāja: Privredna banka Zagreb d.d.
      Ar Vispārējās tiesas 2019. gada 6. decembra rīkojumu lieta C-820/19 ir svītrota no Eiropas Savienības Tiesas reģistra.


title: Lieta C-823/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 11. novembrī ruwido austria GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2019. gada 11. septembra rīkojumu lietā T-649/18 ruwido austria GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/8

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 11. novembrīruwido austria GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2019. gada 11. septembra rīkojumu lietā T-649/18 ruwido austria GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-823/19 P)
      (2020/C 103/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ruwido austria GmbH (pārstāvis: A. Ginzburg, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2020. gada 13. februāra rīkojumu Eiropas Savienības Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-858/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. novembrī NHS, Inc iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 19. septembra spriedumu lietā T-378/18 NHS/EUIPO

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/9

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. novembrīNHS, Inc iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 19. septembra spriedumu lietā T-378/18 NHS/EUIPO

      (Lieta C-858/19 P)
      (2020/C 103/13)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: NHS, Inc. (pārstāvis: P. Olson, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2020. gada 6. februāra rīkojumu Tiesa (palāta, kas nosaka, vai apelācijas sūdzības var tikt izskatītas) nosprieda, ka apelācijas sūdzība nevar tikt izskatīta un NHS, Inc. jāsedz savi tiesāšanās izdevumi pašai.


title: Lieta C-889/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. decembrī iesniedza Općinski sud u Osijeku (Horvātija) – S.B./Klinički bolnički centar Osijek

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. decembrī iesniedza Općinski sud u Osijeku (Horvātija) – S.B./Klinički bolnički centar Osijek

      (Lieta C-889/19)
      (2020/C 103/14)
      Tiesvedības valoda – horvātu

         Iesniedzējtiesa

      Općinski sud u Osijeku

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: S.B.

         Atbildētāja: Klinički bolnički centar Osijek
      Ar Vispārējās tiesas 2019. gada 6. decembra rīkojumu lieta C-889/19 ir svītrota no Eiropas Savienības Tiesas reģistra.


title: Lieta C-922/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Stichting Waternet/MG

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/10

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Stichting Waternet/MG
      (Lieta C-922/19)
      (2020/C 103/16)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Stichting Waternet

         Atbildētājs: MG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Tālpārdošanas direktīvas (1) 9. pants un Patērētāju tiesību direktīvas (2) 27. pants, skatot to kopsakarā ar Negodīgas komercprakses direktīvas 5. panta 5. punktu un I pielikuma 29. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka pastāv dzeramā ūdens nepasūtīta piegāde šo noteikumu izpratnē, ja dzeramā ūdens piegādātāja komercprakse ir šāda:

                              (i)

                              Saskaņā ar likumu dzeramā ūdens piegādātājam ir a) ekskluzīva kompetence un pienākums veikt dzeramā ūdens piegādi pa cauruļvadiem tam piešķirtajā apgādes zonā, kā arī b) pienākums personām, kuras to lūdz, izteikt piedāvājumu par pieslēgumu centralizētajai dzeramā ūdens apgādei un dzeramā ūdens piegādi;

                              (ii)

                              dzeramā ūdens piegādātājs saglabā patērētāja dzīvokļa pieslēgumu centralizētajai dzeramā ūdens apgādei tādā kārtībā, kāds tas bija pirms patērētāja ievākšanās dzīvoklī, tādējādi ūdens cauruļvados patērētāja dzīvoklī ir nodrošināts spiediens un patērētājs, veicot aktīvu un apzinātu darbību, ko veido ūdenskrāna atgriešana vai tai līdzvērtīga darbība, attiecīgā gadījumā var iegūt dzeramo ūdeni, arī pēc tam, kad viņš ir paziņojis, ka nevēloties slēgt līgumu par dzeramā ūdens piegādi, un

                              (iii)

                              dzeramā ūdens piegādātājs pieprasa samaksu, ciktāl patērētājs, veicot aktīvu un apzinātu darbību, faktiski ir patērējis dzeramo ūdeni, turklāt piemērotie tarifi ir izmaksas sedzoši, pārskatāmi un nediskriminējoši, un to kontrolē valsts iestādes?

                  2)

                  Vai Tālpārdošanas direktīvas 9. pants un Patērētāju tiesību direktīvas 27. pants, skatot to kopsakarā ar Negodīgas komercprakses direktīvas (3) 5. panta 5. punktu un I pielikuma 29. punktu, ir pretrunā pieņēmumam, ka starp dzeramā ūdens piegādātāju un patērētāju tiek noslēgts līgums par dzeramā ūdens piegādi, ja (i) patērētājs, tāpat kā Nīderlandes vidusmēra patērētājs, zina, ka dzeramā ūdens piegāde ir saistīta ar izmaksām, (ii) tomēr patērētājs ilgā laika posmā regulāri patērē dzeramo ūdeni, (iii) patērētājs, arī pēc tam, kad no dzeramā ūdens piegādātāja ir saņēmis vēstuli par sadarbības uzsākšanu, rēķinus un brīdinājuma vēstules, turpina savu ūdens patēriņu un (iv) patērētājs, pēc tam, kad ir tikusi izsniegta tiesas atļauja par dzīvokļa dzeramā ūdens pieslēguma atslēgšanu, paziņo, ka viņš tomēr vēloties ar dzeramā ūdens piegādātāju noslēgt līgumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/7/EK (1997. gada 20. maijs) ar patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiem (OV 1997, L 144, 19. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV 2011, L 304, 64. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV 2005, L 149, 22. lpp.).


title: Lieta C-923/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. decembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Van Ameyde España S.A./GES Seguros y Reaseguros S.A.

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. decembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Van Ameyde España S.A./GES Seguros y Reaseguros S.A.

      (Lieta C-923/19)
      (2020/C 103/17)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Van Ameyde España S.A.

         Atbildētāja: GES Seguros y Reaseguros S.A.

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/103/EK (2009. gada 16. septembris) par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (1) 3. panta pēdējā daļā, skatot to kopsakarā ar šīs direktīvas 1. pantu, netiek pieļauta valsts tiesiskā regulējuma (Likuma par civiltiesisko atbildību un mehānisko transportlīdzekļu izmantošanas apdrošināšanu 5. panta 2. punkts) interpretācija, saskaņā ar kuru tādos gadījumos kā pamatlietā aplūkotais puspiekabei nodarītie zaudējumi ir izslēgti no vilcēja obligātās apdrošināšanas seguma, jo puspiekabe tiek pielīdzināta vilcējā pārvadātajām lietām vai tādēļ, ka saistībā ar materiālajiem zaudējumiem tiek uzskatīts, ka puspiekabe un vilcējs veido vienu transportlīdzekli?

         (1)  OV 2009, L 263, 11. lpp.


title: Lieta C-938/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 24. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 24. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland

      (Lieta C-938/19)
      (2020/C 103/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Berlin

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG

         Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2003/87/EK (1) 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir saderīgs tāds tiesiskais regulējums kā Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz 2011 [Likuma par siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecību] 2. panta 4. punkta pirmais teikums, saskaņā ar kuru uz iekārtu, kam ir izsniegta atļauja atbilstoši Bundesimmisionsschutzgesetz [Federālajam likumam par aizsardzību pret piesārņotāju emisijām], emisijas kvotu tirdzniecības sistēma attiecas arī tad, ja šajā atļaujā ir ietvertas arī palīgiekārtas, kuras nerada siltumnīcefekta gāzu emisijas?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai no Eiropas Komisijas sagatavotajā veidnē (template) paredzētajām un dalībvalstīm noteiktajām prasībām attiecībā uz siltuma, kas importēts no iekārtām, uz kurām neattiecas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, koriģētās kvotas aprēķināšanu (“corrected eligibility ratio”) izriet, ka iekārtā, uz kuru attiecas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, saražotajam kopējam siltumam šī kvota ir piemērojama arī tad, ja importēto siltumu var nepārprotami attiecināt uz vienu no vairākām identificējamām un atsevišķi uzskaitītām siltuma plūsmām un/vai uz iekārtas iekšējo siltuma patēriņu?

                  3)

                  Vai Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (2) 6. panta 1. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgais siltuma līmeņatzīmes apakšiekārtas process saistībā ar šo siltumu attiecas uz nozari vai apakšnozari, kas saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2010/2/ES (3) ir uzskatāma par tādu, kurā pastāv nopietns oglekļa dioksīda emisiju pārvirzes risks, ja šis siltums tiek izmantots aukstuma ražošanai un šo aukstumu patērē iekārta, uz ko neattiecas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, nozarē vai apakšnozarē, kurā pastāv nopietns oglekļa dioksīda emisiju pārvirzes risks?
                  Vai Komisijas Lēmuma 2011/278/ES 6. panta 1. punkta trešās daļas piemērojamība ir atkarīga no tā, vai aukstuma ražošana notiek iekārtas, uz kuru attiecas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, robežās?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV 2003, L 275, 32. lpp.).

         (2)  Komisijas Lēmums (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV 2011, L 130, 1. lpp.).

         (3)  Komisijas Lēmums (2009. gada 24. decembris), ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2003/87/EK nosaka sarakstu ar nozarēm vai apakšnozarēm, kurās pastāv būtisks oglekļa dioksīda emisiju pārvirzes risks (OV 2014, L 308, 114. lpp.).


title: Lieta C-942/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 31. decembrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Spānija) – Servicio Aragones de la Salud/LB

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 31. decembrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Spānija) – Servicio Aragones de la Salud/LB
      (Lieta C-942/19)
      (2020/C 103/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia de Aragón

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Servicio Aragones de la Salud

         Atbildētāja: LB

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 1999/70/EK (1) pielikumā iekļautā UNICE, CEEP un EAK Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka darba ņēmējam, iegūstot darbavietu publiskajā sektorā, tiek saglabātas tiesības uz noteiktu administratīvo statusu, kas viņam bija līdz šim ieņemamajā darbavietā (arī publiskajā sektorā), ir darba nosacījums, saistībā ar kuru nedrīkst piemērot atšķirīgu attieksmi pret darba ņēmējiem ar uz noteiktu laiku noslēgtiem līgumiem un pastāvīgajiem darba ņēmējiem?

                  2)

                  Vai Direktīvas 1999/70/EK pielikumā iekļautā UNICE, CEEP un EAK Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka atšķirīgas attieksmes objektīvu iemeslu dēļ pret darba ņēmējiem ar uz noteiktu laiku noslēgtiem līgumiem un pastāvīgajiem darba ņēmējiem attaisnojums ietver mērķi novērst nozīmīgas disfunkcijas un kaitējumu saistībā ar nestabilitāti darba ņēmēju sastāvā tik sensitīvā jomā kā veselības aprūpes pakalpojumu sniegšana, saistībā ar konstitucionālajām tiesībām uz veselības aizsardzību, un tādējādi tas var kalpot par pamatu konkrēta veida atvaļinājuma atteikšanai personām, kuras iegūst noteikta laika darbavietu, bet ne tām, kuras iegūst pastāvīgu darbavietu?

                  3)

                  Vai Direktīvas 1999/70/EK pielikumā iekļautā UNICE, CEEP un EAK Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzulai ir pretrunā tāda tiesību norma, kāda ir noteikta karaļa dekrēta 365/1995 15. pantā, kas pagaidu ierēdņu vai pagaidu darbaspēka ieņemtas darbavietas izslēdz no statusiem, kuri ļauj saņemt atvaļinājumu pakalpojumu sniegšanai publiskajā sektorā, kurpretim šis statuss ir jāatzīst personām, kuras ieņem pastāvīgu darbavietu publiskajā sektorā, un tas ierēdņiem ir labvēlīgāks, salīdzinot ar citiem alternatīviem administratīvajiem statusiem, kas būtu jāpieprasa, lai attiecīgā persona varētu strādāt jaunajā amatā, kurā tā iecelta?

         (1)  Padomes Direktīva 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.)


title: Lieta C-25/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. janvārī iesniedza Višje sodišče v Ljubljani (Slovēnija) – ALPINE BAU GMBH, Salzburg – Podružnica Celje – v stečaju

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. janvārī iesniedza Višje sodišče v Ljubljani (Slovēnija) – ALPINE BAU GMBH, Salzburg – Podružnica Celje – v stečaju

      (Lieta C-25/20)
      (2020/C 103/20)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

      Višje sodišče v Ljubljani

         Pamatlietas puses

         Maksātnespējīgā parādniece: ALPINE BAU GMBH, Salzburg – Podružnica Celje – v stečaju

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Regulas Nr. 1346/2000 (1) 32. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumos, kad galvenās maksātnespējas procedūras likvidators ir iesniedzis prasījumu pieteikumus kādā sekundārā procedūrā, attiecībā uz kreditoru prasījumu iesniegšanas termiņiem un novēlotas iesniegšanas sekām tiek piemērotas tās valsts tiesību aktos paredzētās tiesību normas, kurā notiek sekundārā procedūra?”

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1346/2000 (2000. gada 29. maijs) par maksātnespējas procedūrām (OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 19. nodaļa, 1. sējums, 191 – 208. lpp.).


title: Lieta C-37/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. janvārī iesniedza Tribunal d’arrondissement (Luksemburga) – WM/Luxembourg Business Registers

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 24. janvārī iesniedza Tribunal d’arrondissement (Luksemburga) – WM/Luxembourg Business Registers

      (Lieta C-37/20)
      (2020/C 103/22)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal d’arrondissement

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: WM

         Atbildētājs: Luxembourg Business Registers

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  jautājums par “ārkārtas apstākļu” jēdzienu

                              1.a)

                              Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/849 (2015. gada 20. maijs) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai (1), ko groza ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/843 (2018. gada 30. maijs), ar ko groza Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Direktīvas 2009/138/EK un 2013/36/ES (2), 30. panta 9. punktu, ciktāl tajā kā nosacījums piekļuves ierobežošanai informācijai par faktiskajiem īpašniekiem ir izvirzīta atrašanās “ārkārtas apstākļos, kas nosakāmi valstu tiesību aktos”, var interpretēt tādējādi, ka ar to tiek atļauts valsts tiesībās definēt “ārkārtas apstākļus” vienīgi kā līdzvērtīgus “nesamērīgam riskam, krāpšanas, nolaupīšanas, šantāžas, izspiešanas, aizskaršanas, vardarbības vai iebiedēšanas riskam”, jēdzieniem, kuri jau ir piekļuves ierobežojuma piemērošanas nosacījums uz iepriekš minētā 30. panta 9. punkta formulējuma pamata?

                              1.b)

                              Vai noliedzošas atbildes uz 1.a) jautājumu gadījumā un gadījumā, ja valsts transponēšanas tiesību aktos “ārkārtas apstākļi” nav definēti citādi kā tikai atsauce uz neefektīviem “nesamērīga riska, krāpšanas, nolaupīšanas, šantāžas, izspiešanas, aizskaršanas, vardarbības vai iebiedēšanas riska” jēdzieniem, iepriekš minētā 30. panta 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesa drīkst neņemt vērā nosacījumu par “ārkārtas apstākļiem”, vai arī tai ir jānovērš valsts likumdevēja pieļautais trūkums, uz judikatūras pamata nosakot “ārkārtas apstākļu” jēdziena piemērošanas jomu? Vai šajā pēdējā minētajā gadījumā saistībā ar iepriekš minētā 30. panta 9. punktā izvirzīto nosacījumu, kura saturs ir jānosaka valsts tiesībās, Eiropas Savienības Tiesa var sniegt norādījumus šī uzdevuma veikšanai? Apstiprinošas atbildes gadījumā uz šo pēdējo jautājumu, kādas pamatnostādnes valsts tiesai ir jāņem vērā, nosakot “ārkārtas apstākļu” jēdziena saturu?

                  2)

                  jautājums par “riska” jēdzienu

                              2.a)

                              Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/849 (2015. gada 20. maijs) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, ko groza ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/843 (2018. gada 30. maijs), ar ko groza Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Direktīvas 2009/138/EK un 2013/36/ES, 30. panta 9. punkts, ciktāl tajā kā nosacījums piekļuves ierobežošanai informācijai par faktiskajiem īpašniekiem ir izvirzīts “nesamērīg[s] risk[s], krāpšanas, nolaupīšanas, šantāžas, izspiešanas, aizskaršanas, vardarbības vai iebiedēšanas risk[s]”, ir jāinterpretē kā norāde uz astoņu gadījumu kopumu, no kuriem pirmais atbilst vispārējam riskam, kuram izvirzīts nesamērīguma nosacījums, un septiņi pārējie atbilst specifiskiem riskiem, uz kuriem nesamērīguma nosacījums neattiecas, vai kā norāde uz septiņu gadījumu kopumu, no kuriem katrs atbilst specifiskam riskam, kuram izvirzīts nesamērīguma nosacījums?

                              2.b)

                              Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/849 (2015. gada 20. maijs) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, ko groza ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/843 (2018. gada 30. maijs), ar ko groza Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Direktīvas 2009/138/EK un 2013/36/ES, 30. panta 9. punkts, ciktāl tajā kā nosacījums piekļuves ierobežošanai informācijai par faktiskajiem īpašniekiem ir izvirzīts “risks”, ir jāinterpretē tādējādi, ka šī riska esamības un apmēra novērtēšana ir jāattiecina tikai faktiskā īpašnieka saiknēm ar juridisko vienību, saistībā kuru viņš lūdz atsevišķi nodrošināt piekļuvi informācijai par viņa faktiskā īpašnieka statusu, vai ka tajā ir jāietver attiecīgā ekonomiskā labuma guvēja pastāvošās saiknes ar citām juridiskām personām? Ja ir jāņem vērā pastāvošās saiknes ar citām juridiskajām personām, vai ir jāņem vērā vienīgi faktiskā īpašnieka statuss attiecībā uz citām juridiskām vienībām vai arī ir jāņem vērā jebkāda cita saikne ar citām juridiskām vienībām? Ja ir jāņem vērā jebkāda saikne ar citām juridiskām vienībām, vai šīs saiknes veids ietekmē riska esamības un apmēra novērtēšanu?

                              2.c)

                              Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/849 (2015. gada 20. maijs) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, ko groza ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/843 (2018. gada 30. maijs), ar ko groza Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Direktīvas 2009/138/EK un 2013/36/ES, 30. panta 9. punkts, ciktāl tajā kā nosacījums piekļuves ierobežošanai informācijai par faktiskajiem īpašniekiem ir izvirzīts “risks”, ir jāinterpretē tādējādi, ka no aizsardzības, kāda izriet no piekļuves ierobežojuma, izmantošanas izslēdz, ja šī informācija – respektīvi citi elementi, kurus faktiskais īpašnieks izvirzījis, lai pamatotu radītā “riska” apmēru –, ir viegli pieejama trešajām personām citos informācijas ieguves veidos?

                  3)

                  jautājums par riska “nesamērīguma” jēdzienu

                              3)

                              Kādas atšķirīgas intereses ir jāņem vērā, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/849 (2015. gada 20. maijs) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, ko groza ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/843 (2018. gada 30. maijs), ar ko groza Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Direktīvas 2009/138/EK un 2013/36/ES, 30. panta 9. punktu, ciktāl “nesamērīgs” risks tajā ir izvirzīts kā nosacījums, lai ierobežotu piekļuvi informācijai par faktisko īpašnieku?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/849 (2015. gada 20. maijs) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 684/2012 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/60/EK un Komisijas Direktīvu 2006/70/EK (OV L 141, 5.6.2015., 73. lpp.).

         (2)  V 2018, L 156, 43. lpp.


title: Lieta C-79/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 14. februārī Yieh United Steel Corp. iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 3. decembra spriedumu lietā T-607/15 Yieh United Steel/Komisija

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 14. februārīYieh United Steel Corp. iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 3. decembra spriedumu lietā T-607/15 Yieh United Steel/Komisija
      (Lieta C-79/20 P)
      (2020/C 103/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Yieh United Steel Corp. (pārstāvis: D. Luff, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 3. decembra spriedumu lietā Yieh United Steel Corporation Ltd (Yusco)/Eiropas Savienības Komisija, T-607/15;

                  —

                  saskaņā ar Tiesas statūtu 61. pantu taisīt galīgo spriedumu, apmierinot Yusco prasījumus Vispārējā tiesā un attiecīgi – atcelt antidempinga maksājumu, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai noteikts ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2015/1429 (2015. gada 26. augusts), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas un Taivānas izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu importam (1) (turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula” vai “Galīgā antidempinga maksājuma regula”), ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

                  —

                  piespriest Komisijai un personām, kas iestājušās lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt tos tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai radušies šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībai Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums būtu jāatceļ, pamatojoties uz šādi apkopotajiem trim pamatiem.
      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 2016/1036 (2) (2016. gada 8. jūnijs) (turpmāk tekstā – “Pamatregula”) 2. panta 3. punktu, kļūdaini noliedzot šīs tiesību normas piemērojamību.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Pamatregulas 2. panta 5. punktu, atbilstoši nelīdzsvarojot Komisijas intereses tās izmeklēšanas kontekstā ar apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesībām uz to, lai tiktu ņemti vērā tās dokumentācija.
      Treškārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Pamatregulas 2. panta 2. punktu, kļūdaini nospriežot, ka, lai noraidītu pārdošanu pašmāju tirgū, atbilstoši Pamatregulas 2. panta 2. punktam nav vajadzīgs konstatēt pārdevēja īpašu nodomu vai zināšanas saistībā ar attiecīgo preču galīgo eksportu.

         (1)  OV 2015, L 224, 10. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016 L 176, 21. lpp.).


title: Lieta T-163/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – Amisi Kumba/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda iekļaušanas attiecīgo personu sarakstā termiņa pagarināšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Padomes pienākums paziņot jaunatklātos apstākļus, kas attaisno ierobežojošo pasākumu pagarināšanu – Tiesību kļūda – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Tiesības uz īpašumu – Samērīgums – Nevainīguma prezumpcija – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/18

      Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – Amisi Kumba/Padome
      (Lieta T-163/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda iekļaušanas attiecīgo personu sarakstā termiņa pagarināšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Padomes pienākums paziņot jaunatklātos apstākļus, kas attaisno ierobežojošo pasākumu pagarināšanu - Tiesību kļūda - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Samērīgums - Nevainīguma prezumpcija - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2020/C 103/24)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Gabriel Amisi Kumba (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois un A. Guillerme, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile un S. Van Overmeire)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/2282 (2017. gada 11. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2017, L 328, 19. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Gabriel Amisi Kumba atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C, 161, 7.5.2018.


title: Lieta T-164/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – Kampete/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda iekļaušanas skarto personu sarakstā termiņa pagarināšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Padomes pienākums paziņot jaunatklātos apstākļus, kas attaisno ierobežojošo pasākumu pagarināšanu – Tiesību kļūda – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Samērīgums – Reglamenta 76. panta d) punkts – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/18

      Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – Kampete/Padome
      (Lieta T-164/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda iekļaušanas skarto personu sarakstā termiņa pagarināšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Padomes pienākums paziņot jaunatklātos apstākļus, kas attaisno ierobežojošo pasākumu pagarināšanu - Tiesību kļūda - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Samērīgums - Reglamenta 76. panta d) punkts - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2020/C 103/25)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ilunga Kampete (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois un A. Guillerme, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile un S. Van Overmeire)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/2282 (2017. gada 11. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2017, L 328, 19. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ilunga Kampete atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta T-165/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – Kahimbi Kasagwe/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda iekļaušanas skarto personu sarakstā termiņa pagarināšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Padomes pienākums paziņot jaunatklātos apstākļus, kas attaisno ierobežojošo pasākumu pagarināšanu – Tiesību kļūda – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Tiesības uz īpašumu – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Samērīgums – Nevainīguma prezumpcija – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               30.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/19

      Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – Kahimbi Kasagwe/Padome
      (Lieta T-165/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda iekļaušanas skarto personu sarakstā termiņa pagarināšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Padomes pienākums paziņot jaunatklātos apstākļus, kas attaisno ierobežojošo pasākumu pagarināšanu - Tiesību kļūda - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Samērīgums - Nevainīguma prezumpcija - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2020/C 103/26)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Delphin Kahimbi Kasagwe (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois un A. Guillerme, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile un S. Van Overmeire)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/2282 (2017. gada 11. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2017, L 328, 19. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Delphin Kahimbi Kasagwe atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.