title: Lieta T-198/06: Prasība, kas celta 2006. gada 21. jūlijā — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme u.c. pret Komisiju

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/8

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. jūlijā — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-198/06)
   (2006/C 237/16)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme KG, Mayen (Vācija), Nikolaus Theis Nachf. Böger GmbH, Bundenbach (Vācija) un I.B. Rathscheck Söhne KG Moselschiefer-Bergwerke Mayen (Vācija), (pārstāve — T. Risse, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:
   atcelt 1. pantu Komisijas 2006. gada 8. marta lēmumā par valsts atbalstu Nr. C 31/2004 (bijušais NN 53/2004), ko Vācija piešķīrusi Magog Schiefergruben GmbH & Co. KG.
   Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji apstrīd 1. pantu Komisijas 2006. gada 8. marta Lēmumā C (2006) 641, galīgā redakcija, ciktāl Komisija ir nolēmusi, ka valsts atbalsts, ko Vācija piešķīrusi Schiefergruben Magog GmbH & Co. KG — prasītāju konkurentei — daļēji ir saderīgs ar kopējo tirgu atbilstoši EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktam.
   Prasītāji piedalījās Komisijas formālajā pārbaudes procedūrā.
   Pamatojot prasību, prasītāji norāda, ka ir pārkāpta Komisijas 2001. gada 12. janvāra Regula (EK) Nr. 70/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu, sniedzot valsts atbalstu maziem un vidējiem uzņēmumiem (OV L 10, 33. lpp.), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2004. gada 25. februāra Regulu (EK) Nr. 364/2004 (OV L 63, 22. lpp.).
   Prasītāji uzskata, ka atbalsts saskaņā ar Regulas Nr. 70/2001 5. panta a) un b) punktu ir pieļaujams tikai tad, ja jaunais ražošanas process, kura ieviešanai atbalsts piešķirts, ir saistīts ar pirmskonkurences attīstību. Prasītāji norāda, ka šajā gadījumā tā nav, jo prototipam, kuram atbalsts prasīts, nav jauninājuma rakstura.
   Prasītāji pamato prasību arī ar to, ka šajā gadījumā atbalsts nav pieļaujams saskaņā ar Regulas Nr. 70/2001 4. pantu. Atbalsts ir pieļaujams tikai tad, ja ražošanas process, attiecībā uz kuru ir saņemts atbalsts, ietver būtiskas izmaiņas līdzšinējā ražošanas procesā. Šajā gadījumā šis nosacījums nav izpildīts, jo ražošanas procesā ietilpstošais darbu veikšanas kārtība nav mainījusies.


title: Lieta T-294/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. oktobrī — Nordmilch pret ITSB ( Vitality )

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/23

         Prasība, kas celta 2006. gada 20. oktobrī — Nordmilch pret ITSB (“Vitality”)
   (Lieta T-294/06)
   (2006/C 310/45)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nordmilch eG, Zeven (Vācija) (pārstāvis — R. Schneider, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 9. augusta lēmumu lietā R 746/2004-4, ciktāl ar to tika noraidīta prasītājas apelācija;

               —

               piespriest ITSB segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Vitality” attiecībā uz 29., 30., 32., 33. un 43. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 835 684)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētais reģistrācijas atteikuma pamatojums neiestājoties pret reģistrāciju, jo reģistrācijai pieteiktā preču zīme attiecīgajai sabiedrības daļai ļaujot tieši atpazīt ar šo preču zīmi aizsargāto preču izcelsmi un atšķirt tās no citu uzņēmumu precēm

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-607/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta rīkojums — Henkel un Henkel France /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Lūgums, lai Francijas Konkurences iestādei tiktu nosūtīti noteikti dokumenti, kuri iekļauti Komisijas lietas materiālos par procedūru konkurences jomā par mājsaimniecības mazgāšanas līdzekļu ražotāju Eiropas tirgu — Izmantošana valsts procedūrā saistībā ar mājsaimniecības veļas mazgāšanas līdzekļu nozari Francijā — Intereses celt prasību zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Nepieņemamība)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/20

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta rīkojums — Henkel un Henkel France/Komisija
   (Lieta T-607/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lūgums, lai Francijas Konkurences iestādei tiktu nosūtīti noteikti dokumenti, kuri iekļauti Komisijas lietas materiālos par procedūru konkurences jomā par mājsaimniecības mazgāšanas līdzekļu ražotāju Eiropas tirgu - Izmantošana valsts procedūrā saistībā ar mājsaimniecības veļas mazgāšanas līdzekļu nozari Francijā - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Nepieņemamība)
   2013/C 129/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Henkel AG & Co. KGaA (Diseldorfa, Vācija) un Henkel France (Boulogne-Billancourt, Francija) (pārstāvji — R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet un É. Paroche, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Khan un P.J. Van Nuffel)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāju prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvis — C. Vang)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumu, kas esot iekļauts Komisijas 2011. gada 30. septembra vēstulē (lieta COMP/39.579 — Mājsaimniecības mazgāšanas līdzekļi — un lieta 09/0007 F), ar kuru tā noraidīja Konkurences iestādes (Francija) lūgumu saistībā ar lietu 09/0007 F, kas attiecas uz mazgāšanas līdzekļu nozari Francijā, nosūtīt tai vairākus dokumentus, kuri iesniegti lietā COMP/39.579, un, otrkārt, prasība, lai Vispārējā tiesa uzdotu Komisijai atļaut prasītājiem norādīt uz attiecīgajiem dokumentiem procedūrā Konkurences iestādē un īstenotu jebkuru citu atbilstošu pasākumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nav jālemj par prasības prasījumu pirmo daļu, ar kuriem lūgts atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, kas esot ietverts 2011. gada 30. septembra vēstulē, ka adresēta Francijas Konkurences iestādei;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               nav jālemj par Unilever PLC un Unilever NV pieteikumu par iestāšanos lietā;

               4)

               Henkel AG & Co. KGaA un Henkel France sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību lietā T-607/11 R. Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta T-95/16: Prasība, kas celta 2016. gada 1. martā – Savas Aydin/EUIPO – Kaporal France (“ROYAL & CAPORAL”)

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 1. martā – Savas Aydin/EUIPO – Kaporal France (“ROYAL & CAPORAL”)
   (Lieta T-95/16)
   (2016/C 156/70)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Savas Aydin (Pantin, Francija) (pārstāvis – F. Watrin, avocate)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Kaporal France (Marseļa, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ROYAL & CAPORAL” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 587 663

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 11. decembra lēmums lietā R 867/2015–2

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               noteikt EUIPO pienākumu reģistrēt preču zīmi “ROYAL & CAPORAL” (reģistrācijas pieteikums Nr. 12 587 663)

               —

               piespriest lietas dalībniekiem, kuriem spriedums ir nelabvēlīgs, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakspunkta pārkāpums.


title: Lieta T-234/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. aprīlī – Mammoet Salvage /Komisija

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/37

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. aprīlī – Mammoet Salvage/Komisija
   (Lieta T-234/14)
   2014/C 184/59
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Mammoet Salvage BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji – P. Kuypers un A. Schadd, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               primāri, konstatēt Eiropas Savienības un/vai Eiropas Komisijas bezdarbību;

               —

               pakārtoti, piespriest Eiropas Savienībai un/vai Eiropas Komisijai samaksāt prasītājai pienākošās summas;

               —

               turpmāk pakārtoti, piespriest Eiropas Savienībai un/vai Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājai kaitējumu;

               —

               visos minētajos gadījumos atbilstīgi Vispārējās tiesas Reglamenta 77. pantam atlikt lēmuma pieņemšanu vai apturēt tiesvedību līdz brīdim, kad būs pagājuši trīs mēneši, kad prasītāja būs saņēmusi šķīrējtiesas spriedumu;

               —

               piespriest Eiropas Savienībai un/vai Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un ārpustiesas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2010. gadā prasītāja uzvarēja publiskajā iepirkumā attiecībā uz 74 vraku izcelšanu kādā Mauritānijas ostā Eiropas Attīstības fonda ietvaros. Līgumu, kas bija noslēgts starp Mauritāniju un prasītāju, attiecībā uz finansējumu Eiropas Komisijas vārdā indosēja Eiropas Savienības Mauritānijā vēstnieks un delegācijas vadītājs. Ar indosējumu atbildētāja nekļuva par šī līguma pusi, bet tā pārņēma pienākumu samaksāt par veiktajiem darbiem.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda trīs pamatus:

               1.

               Pirmais pamats ir par atbildētājas atturēšanos veikt kādu darbību.
               Starp prasītāju un Mauritāniju noslēgtajā līgumā ir kāds punkts, saskaņā ar kuru Savienības maksāšanas pienākums beidzas, vēlākais, 18 mēnešus pēc uzdevumu īstenošanas laikposma. 2013. gada 4. decembrī prasītāja lūdza Mauritānijai un Eiropas Savienības delegācijai pagarināt šo termiņu. Atbildētāja uz šo aicinājumu rīkoties nereaģēja.

               2.

               Otrais norādītais ir par Eiropas Komisijas līguma finansējuma indosējumu.
               Prasītāja uzskata, ka darbi ir pabeigti un lūdz Vispārējai tiesai piespriest atbildētājai samaksāt nesamaksātos rēķinus, proti, atlikušās summas, kuras pienākas prasītajai par veiktajiem darbiem.

               3.

               Trešais pamats ir par Eiropas Savienības ārpuslīgumisko atbildību.
               Gadījumā, ja Vispārējā tiesa konstatētu, ka Eiropas Savienībai noteiktais samaksas termiņš ir beidzies, prasītāja aicina Vispārējo tiesu piespriest atbildētājai atlīdzināt kaitējumu nesamaksāto rēķinu apmērā.
               Turklāt prasītāja lūdz Vispārējo tiesu konstatēt, ka atbildētāja ir rīkojusies prettiesiski attiecībā pret prasītāju saistībā ar ekspertu iecelšanu, kas ir radījis ārpuslīgumisku kaitējumu.


title: Lieta T-379/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. septembra spriedums — Itālija/Komisija (Valsts atbalsts — Atbrīvojums no akcīzes nodokļa dīzeļdegvielai, ko izmanto siltumnīcu apsildīšanai — Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots atgūt izmaksāto atbalstu — Pienākums norādīt pamatojumu — Selektīvs raksturs — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm — Konkurences apdraudējums — Direktīva 92/81/EEK — Direktīva 2003/96/EK — Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai)

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/7

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. septembra spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-379/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbrīvojums no akcīzes nodokļa dīzeļdegvielai, ko izmanto siltumnīcu apsildīšanai - Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots atgūt izmaksāto atbalstu - Pienākums norādīt pamatojumu - Selektīvs raksturs - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Konkurences apdraudējums - Direktīva 92/81/EEK - Direktīva 2003/96/EK - Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai)
   2012/C 319/10
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — F. Arena, G. Palmieri un F. Varrone, avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un D. Grespan)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 13. jūlija Lēmumu 2009/944/EK par valsts atbalsta shēmu C 6/04 (ex NN 70/01) un C 5/05 (ex NN 71/04), ko Itālija īstenojusi par labu siltumnīcu kultūru audzētājiem (atbrīvošana no akcīzes nodokļa dīzeļdegvielai, kuru izmanto siltumnīcu apsildīšanai) (OV L 327, 6. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta C-396/04: Prasība pret Somijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 20. septembrī

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/21

         Prasība pret Somijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 20. septembrī
   (Lieta C-396/04)
   (2004/C 273/39)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 20. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Somijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. Huttunen un K. Simonsson, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka Somijas Republika ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. decembra Direktīvu 2001/96/EK, ar ko nosaka saskaņotas prasības un procedūras beramkravu kuģu drošai iekraušanai un izkraušanai, (1) jo tā nav pieņēmusi nepieciešamos noteikumus, lai izpildītu direktīvas prasības, vai arī nav darījusi to zināmu Komisijai;

               2)

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas termiņš ir beidzies 2003. gada 5. augustā.

      (1)  OV L 13, 16.1.2002., 9. lpp.


title: Lieta F-43/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. maijā — ZZ u.c./EIB

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/61

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. maijā — ZZ u.c./EIB
   (Lieta F-43/13)
   2013/C 207/106
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvis — L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju Banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt 2013. gada paziņojumos par algu ietvertos lēmumus, saskaņā ar kuriem ikgadējā atalgojuma pielāgošana ir ierobežota līdz 1,8 % par 2013. gadu, kā arī turpmākos paziņojumus par algu. Otrkārt, no minētā izrietoša prasība piespriest iestādei atlīdzināt zaudējumus un samaksāt procentus par apgalvoto materiālo un morālo kaitējumu

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt prasītāju 2013. gada februāra paziņojumos par algu ietverto lēmumu, lēmumu ikgadējo atalgojuma pielāgošanu ierobežot līdz 1,8 % par 2013. gadu un līdz ar to atcelt arī līdzīgus lēmumus, kas ietverti turpmākajos paziņojumos par algu, un

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt divus informatīvos paziņojumus, kurus atbildētāja nosūtīja prasītājiem 2013. gada 5. un 15. februārī;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt katram prasītājam, atlīdzinot materiālos zaudējumus: (i) algas starpību, kas atbilst ikgadējās pielāgošanas par 2013. gadu piemērošanai, proti, palielinājumu par 1,8 % par laika periodu no 2013. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim; (ii) algas starpību, kas atbilst ikgadējās pielāgošanas piemērošanai par 1,8 % par 2013. gadu rezultātam, kāds ietekmēs algas, kas tiks izmaksātas sākot no 2014. gada janvāra; (iii) kavējuma procentus attiecībā uz algas starpību, kas maksājami līdz maksājamo [algas] summu pilnīgai samaksai, un piemērojamā kavējuma procentu likme ir jāaprēķina, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajiem refinansēšanas darījumiem, kas piemērojama attiecīgajā periodā, to paaugstinot par 3 punktiem; (iv) zaudējumus pirktspējas zaudēšanas dēļ, visus šos materiālos zaudējumus saskaņā ar pagaidu vērtējumu novērtējot EUR 30 000 apmērā attiecībā uz katru prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt katram prasītājam EUR 1 000 kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-367/04 P: Tiesas (ceturtā palāta) rīkojums  2006. gada 21. februārī  —  Deutsche Post AG ,  DHL Express  ( Italy )  Srl , iepriekš saukts  DHL International Srl  pret Eiropas Kopienu Komisiju, Itālijas Republiku,  Poste Italiane SpA  ( Apelācija  —  Itālijas iestāžu piešķirtais atbalsts  Poste Italiane)

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/2

         Tiesas (ceturtā palāta) rīkojums 2006. gada 21. februārī — Deutsche Post AG, DHL Express (Italy) Srl, iepriekš saukts DHL International Srl pret Eiropas Kopienu Komisiju, Itālijas Republiku, Poste Italiane SpA

   (Lieta C-367/04 P) (1)

   (Apelācija - Itālijas iestāžu piešķirtais atbalsts Poste Italiane)
   (2006/C 154/03)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Deutsche Post AG, DHL Express (Italy) Srl, iepriekš saukts DHL International Srl (pārstāvji — J. Sedemund un T. Lübbig, advokāti)

      Pretējās puses procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz un M. Niejahr), Itālijas Republika (pārstāvji — I. Braguglia un D. Del Gaizo, advokāts), Poste Italiane SpA (pārstāvji — A. Sandulli, A. Fratini un B. O'Connor, advokāti)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2004. gada 27. maija rīkojumu lietā T-358/02 Deutsche Post un DHL International/Komisija, ar kuru kā nepieņemama ir noraidīta prasība atcelt Komisijas 2002. gada 12. marta lēmumu 2002/782/EK par Itālijas piešķirto valsts atbalstu Poste Italiane SpA (iepriekš — Ente Poste Italiane) (OV L 282, 29. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Deutsche Post AG un DHL Express (Italy) Srl, iepriekš saukts — DHL International Srl, atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta C-475/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 30. aprīļa spriedums ( Fővárosi Törvényszék (agrāk – Fővárosi Bíróság ) (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UPC DTH Sàrl / Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese Telekomunikāciju nozare — Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — LESD 56. pants — Direktīva 2002/21/EK — Radio un televīzijas programmu paketes pārrobežu sniegšana — Ierobežota piekļuve — Valsts pārvaldes iestāžu pilnvaras — Reģistrācija — Pienākums izveidot uzņēmumu

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/3

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 30. aprīļa spriedums (Fővárosi Törvényszék (agrāk – Fővárosi Bíróság) (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UPC DTH Sàrl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

   (Lieta C-475/12) (1)

   (Telekomunikāciju nozare - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - LESD 56. pants - Direktīva 2002/21/EK - Radio un televīzijas programmu paketes pārrobežu sniegšana - Ierobežota piekļuve - Valsts pārvaldes iestāžu pilnvaras - Reģistrācija - Pienākums izveidot uzņēmumu)
   2014/C 194/04
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék (agrāk – Fővárosi Bíróság)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: UPC DTH Sàrl

      Atbildētājs: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Fővárosi Törvényszék (agrāk – Fővárosi Bíróság) – LESD 56. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK, ar ko izdara grozījumus Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu un Direktīvā 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (OV L 337, 37. lpp.), 2. panta c) punkta interpretācija – Dalībvalstī reģistrēta sabiedrība, kas nodarbojas ar radio un televīzijas programmu pakešu tirdzniecību, izmantojot satelītu, un sniedz pakalpojumus citās Savienības dalībvalstīs reģistrētiem klientiem – Pakalpojumu saņēmēju dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru pakalpojumu sniegšana ir atļauta tikai tajā reģistrētiem uzņēmumiem – Pakalpojumu saņēmēju dalībvalsts pārvaldes iestāžu pilnvaras

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK, 2. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojums, ar kuru pakalpojuma sniedzējs pret atlīdzību sniedz ierobežotu piekļuvi programmu paketei, kurā ietilpst radio un televīzijas apraides pakalpojumi un kas tiek pārraidīta, izmantojot satelītu, ietilpst jēdzienā “elektronisko komunikāciju pakalpojums” minētā noteikuma izpratnē.
               Faktam, ka šis pakalpojums ietver ierobežotas piekļuves sistēmu Direktīvas 2002/21, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/140, 2. panta ea) un f) punkta izpratnē, šajā ziņā nav ietekmes.
               Operators, kas sniedz pakalpojumu, kāds tiek aplūkots pamatlietā, ir jāuzskata par elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēju, ņemot vērā Direktīvu 2002/21, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/140;

               2)

               apstākļos, kādi tiek aplūkoti pamatlietā, pakalpojums, ar kuru pret atlīdzību tiek sniegta ierobežota piekļuve programmu paketei, kas tiek pārraidīta, izmantojot satelītu, un kurā ietilpst radio un televīzijas programmu apraides pakalpojumi, ir pakalpojums LESD 56. panta izpratnē;

               3)

               pamatlietā aplūkotās uzraudzības procedūras attiecībā uz elektronisko komunikāciju pakalpojumiem ir tās dalībvalsts iestāžu kompetencē, kurā dzīvo minēto pakalpojumu saņēmēji;

               4)

               LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam:

                           —

                           nav pretrunā, ka dalībvalstis uzņēmumiem, kas to teritorijā sniedz tādus elektronisko telekomunikāciju pakalpojumus, kādi tiek aplūkoti pamatlietā, nosaka pienākumu piereģistrēt šos pakalpojumus, ar nosacījumu, ka tās rīkojas, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/140, 3. pantā noteiktās prasības; un

                           —

                           savukārt ir pretrunā, ka uzņēmumiem, kuri citā dalībvalstī, nevis tajā dalībvalstī, kuras teritorijā tie ir reģistrēti, vēlas sniegt tādus elektronisko komunikāciju pakalpojumus, kādi tiek aplūkoti pamatlietā, ir jāizveido filiāle vai juridiska struktūra, kas ir atsevišķa no tās, kura atrodas dalībvalstī, kurā tiek veikta pārraidīšana.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-170/08: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. septembra spriedums – Komisija/ ID FOS Research Šķīrējklauzula — Finanšu atbalsta līgumi par projektiem rūpniecisko un materiālu tehnoloģiju jomā — Daļas no samaksātajām summām atmaksa — Nokavējuma procenti

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/5

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. septembra spriedums – Komisija/ID FOS Research

   (Lieta T-170/08) (1)

   (Šķīrējklauzula - Finanšu atbalsta līgumi par projektiem rūpniecisko un materiālu tehnoloģiju jomā - Daļas no samaksātajām summām atmaksa - Nokavējuma procenti)
   2014/C 380/05
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un W. Roels)

      Atbildētājs: ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) (pārstāvji – sākotnēji P. Walravens un J. De Wachter, vēlāk P. Walravens un C. Lebon, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta atbilstoši LESD 272. pantam un kuras mērķis ir panākt daļas no summām, pieskaitot nokavējuma procentus, atmaksu, kuras Komisija izmaksājusi, izpildot līgumu BRPR-CT-95–0099, kas noslēgts īpašās zinātniskās izpētes, tehnoloģijas attīstības un demonstrāciju programmas ietvaros rūpniecisko un materiālu tehnoloģiju jomā (Brite-Euram III)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) atmaksā Eiropas Komisijai summu EUR 21  599,26 apmērā, pieskaitot nokavējuma procentus:

                           —

                           ar likmi 4,75 % gadā, skaitot no 2002. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

                           —

                           ar likmi 6,75 % gadā no 2003. gada 1. janvāra līdz šī sprieduma pasludināšanai;

                           —

                           ar ikgadējo likmi atbilstoši Anglijas un Velsas tiesiskajam regulējumam, kas pašlaik ir grozītā Judgment Courts Act, 1838, 17. nodaļa, likmes 6,75 % gadā ietvaros, skaitot no šī sprieduma pasludināšanas līdz parāda pilnīgai samaksai;

               2)

               ID FOS Research atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 5.7.2008.


title: Lieta T-287/99: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Autobedrijf Nelissen St. Geertruid pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/29

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Autobedrijf Nelissen St. Geertruid pret Komisiju
   (Lieta T-287/99) (1)

   (2006/C 310/60)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Otrās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 04.03.2000.


               29.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/49

         EBTA Uzraudzības iestādes 2006. gada 18. decembra iesniegtā prasība pret Lihtenšteinas Firstisti
   (Lieta E-6/06)
   (2007/C 72/24)
   EBTA Uzraudzības iestāde, 35, Rue Belliard, B-1040 Brussels, ko pārstāvēja pārstāvji Niels Fenger un Lorna Young, 2006. gada 18. decembrī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Lihtenšteinas Firstisti.
   Iesniedzējs prasa, lai Tiesa:

               1.

               pasludina, ka noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot iestādei par pasākumiem, kuri jāīsteno saskaņā ar Aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma 32. g punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 25. jūnija Direktīva 2002/49/EK par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Lihtenšteinas Firstiste noteiktajā termiņā nav pildījusi saistības saskaņā ar šā Akta 14. pantu un EEZ līguma 7. pantu; un

               2.

               liek Lihtenšteinas Firstistei segt tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Lieta attiecas uz vides trokšņa novērtēšanas un pārvaldības direktīvas neīstenošanu.

               —

               pirmstiesas posmā Lihtenšteina neapstrīd, ka, beidzoties noteiktajam termiņam, tā nav veikusi direktīvas īstenošanai nepieciešamos pasākumus.


title: Lieta T-843/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. februāra rīkojums – Gascogne Sack Deutschland un Gascogne/Eiropas Savienība

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/44

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. februāra rīkojums – Gascogne Sack Deutschland un Gascogne/Eiropas Savienība
   (Lieta T-843/14) (1)

   (2016/C 136/62)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 56, 16.2.2015.


title: Lieta F-102/06: Civildienesta tiesas 2007. gada 14. februāra rīkojums — Geert Haelterman u.c. pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/57

         Civildienesta tiesas 2007. gada 14. februāra rīkojums — Geert Haelterman u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-102/06) (1)

   (2007/C 82/122)

      Tiesvedības valoda — franču

   Otrā palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006., 35. lpp.


title: Lieta C-493/15: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 16. marta spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Agenzia delle Entrate/Marco Identi Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — LES 4. panta 3. punkts — Sestā direktīva — Valsts atbalsts — Maksātnespējīgu fizisku personu parādu atlaišanas procedūra (esdebitazione) — PVN parādu nepiedzenamība

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/7

         Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 16. marta spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Agenzia delle Entrate/Marco Identi

   (Lieta C-493/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - LES 4. panta 3. punkts - Sestā direktīva - Valsts atbalsts - Maksātnespējīgu fizisku personu parādu atlaišanas procedūra (esdebitazione) - PVN parādu nepiedzenamība)
   (2017/C 151/10)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Agenzia delle Entrate

      Atbildētājs: Marco Identi

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības un it īpaši LES 4. panta 3. punkts un Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 2. un 22. pants, kā arī tiesību normas valsts atbalsta jomā ir jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā tas, ka pievienotās vērtības nodokļa parādi tiek atzīti par nepiedzenamiem atbilstoši tādam valsts tiesiskajam regulējumam kā pamatlietā, ar kuru ir paredzēta procedūra parādu atlaišanai un atbilstoši kurai tiesa, ievērojot zināmus nosacījumus, var atzīt par nepiedzenamiem fiziskas personas parādus, kas nav atmaksāti šai personai piemērotās maksātnespējas procedūras noslēgumā.

      (1)  OV C 406, 7.12.2015.


title: Lieta T-226/08: Prasība, kas celta 2008. gada 13. jūnijā — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel/ ITSB — Schwarzbräu ( Alaska )

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/47

         Prasība, kas celta 2008. gada 13. jūnijā — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel/ITSB — Schwarzbräu (“Alaska”)
   (Lieta T-226/08)
   (2008/C 223/83)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH, Ebersburg (Vācija) (pārstāvis — P. Wadenbach, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Schwarzbräu GmbH, Zusmarshausen (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu (lieta R 1124/2004-4);

               —

               izslēgt no reģistra Kopienas preču zīmi Nr. 505 503 “Alaska” sakarā ar absolūto atteikuma pamatojumu esamību;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakāroti, attiecībā uz otro prasījumu tiek prasīts Kopienas preču zīmi Nr. 505 503 “Alaska” atzīt par spēkā neesošu attiecībā uz šādām precēm: “minerālūdeņi un gāzēti minerālūdeņi un citi 32. klasē ietilpstošie bezalkoholiskie dzērieni”.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “Alaska” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 505 503);

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Schwarzbräu GmbH;

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja;

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu attiecīgo preču zīmi atzīt par spēkā neesošu daļēji apmierināt;

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un pieteikumu attiecīgo preču zīmi atzīt par spēkā neesošu noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b), c) un g) apakšpunkta pārkāpums.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-648/13: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Eiropas Savienības politika ūdens resursu jomā — Direktīva 2000/60/EK — Virszemes ūdeņu ekoloģiskās un ķīmiskās kvalitātes monitoringa pienākums — Upju baseinu apgabalu apsaimniekošanas plāni

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/2

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-648/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Eiropas Savienības politika ūdens resursu jomā - Direktīva 2000/60/EK - Virszemes ūdeņu ekoloģiskās un ķīmiskās kvalitātes monitoringa pienākums - Upju baseinu apgabalu apsaimniekošanas plāni)
   (2016/C 335/02)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Herrmann un E. Manhaeve)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji – B. Majczyna, K. Majcher un M. Drwięcki)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pilnībā vai pareizi netransponējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, kas ir grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvu 2008/32/EK, 2. panta 19., 20., 26. un 27. punktu, 8. panta 1. punktu, 9. panta 2. punktu, 10. panta 3. punktu un 11. panta 5. punktu, kā arī minētās direktīvas V pielikuma A daļas 1.3., 1.3.4., 1.3.5., 1.4. un 2.4.1. punktu un šīs pašas direktīvas VII pielikuma A daļas 7.2.–7.10. punktu, Polijas Republika nav izpildījusi šajās tiesību normās un šīs pašas direktīvas 24. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta C-222/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) 2009. gada 18. jūnija rīkojumu — Kronospan Mielec sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) 2009. gada 18. jūnija rīkojumu — Kronospan Mielec sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie
   (Lieta C-222/09)
   2009/C 220/32
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Kronospan Mielec sp. z o.o.

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp., ar grozījumiem; turpmāk tekstā — “Sestā direktīva”) 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta trešais ievilkums — tagad attiecīgi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp., ar grozījumiem, turpmāk tekstā — “Direktīva 2006/112”) 56. panta 1. punkta c) apakšpunkts — ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētie inženieru pakalpojumi, kurus sniedz PVN maksātājam, kurš izpilda šos pakalpojumus ietverošu pasūtījumu citā Kopienas dalībvalstī reģistrētam pakalpojuma saņēmējam, tiek aplikti ar nodokli vietā, kur ir pakalpojuma saņēmēja (pasūtītāja) saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta, vai kur viņam ir pastāvīga iestāde, jeb ir jāuzskata, ka šie pakalpojumi kā darbība zinātnes jomā atbilstoši Sestās direktīvas 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmajam ievilkumam (tagad attiecīgi Direktīvas 2006/112 52. panta a) apakšpunkts) tiek aplikti ar nodokli vietā, kur faktiski notiek šo pakalpojumu sniegšana, ja pamatojas uz pieņēmumu, ka šie pakalpojumi ir darbi, kuri ietver emisiju pētījumus un mērījumus vides aizsardzības noteikumu izpratnē, tostarp pētījumu veikšanu saistībā ar oglekļa dioksīda (CO2) emisiju un tirdzniecību ar CO2 emisijām, minēto darbu dokumentācijas sagatavošanu un kontroli, kā arī potenciālo piesārņojuma avotu analīzi, un kurus veic, lai iegūtu jaunu pieredzi un jaunas tehnoloģiskās zināšanas, kas ir vērstas uz jaunu vielu, produktu un iekārtu izgatavošanu, kā arī jaunas tehnoloģijas metodes izmantošanu ražošanas procesā?


title: Lieta F-108/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) priekšsēdētāja 2012. gada 25. aprīļa rīkojums — Oprea /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Nepielaišana konkursam — Pirmstiesas process — Nepareiza norise — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/21

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) priekšsēdētāja 2012. gada 25. aprīļa rīkojums — Oprea/Komisija
   (Lieta F-108/11) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Nepielaišana konkursam - Pirmstiesas process - Nepareiza norise - Acīmredzama nepieņemamība)
   2012/C 184/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Valentin Oprea (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — A. Fratini un F. Filpo, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt atklāta konkursa EPSO/AD/198/10 atlases komisijas lēmumu neļaut prasītājam piedalīties šajā konkursā apgalvota profesionālās pieredzes trūkuma dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               V. Oprea atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.01.12., 69. lpp.


title: Lieta C-173/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Commissione Tributaria Regionale di Genova 2006. gada 3. aprīļa  rīkojumu —  Agrover SRL  pret  Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione Tributaria Regionale di Genova2006. gada 3. aprīļa rīkojumu — Agrover SRL pret Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova

   (Lieta C-173/06)
   (2006/C 143/46)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Regionale di Genova

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Agrover SRL

      Atbildētāja: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Kopienas Muitas kodeksa 216. pants (1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 (1)) var tikt piemērots gadījumā, kurā Kopienas izcelsmes precei (rīsi) ar izcelsmes apliecību EUR1, kuru pirms tam izveda uz trešo valsti (ar kuru ir spēkā Līgums par tarifa preferenču režīma piemērošanu), lai veiktu “ievešanu pārstrādei”, ir piemērojams ievedmuitas nodoklis, veicot šīs pašas preces (vai ekvivalenta) kompensējošu atpakaļievešanu no trešās valsts, tā sauktās “valsts, ar kuru nav noslēgta vienošanās”?

               2)

               ja Kopienas Muitas kodeksa 216. pantā paredzētās nodevas netika iekasētas kompensējošās ievešanas laikā, vai muitas iestādes var tās pieprasīt a posteriori vai, pretēji, nevar, jo ir piemērojams Kopienas Muitas kodeksa 220. pantā norādītais izņēmums?

      (1)  OV L302, 1.lpp.


title: Lieta T-625/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. decembrī — BSH /ITSB ( “ecoDoor” )

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/39

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. decembrī — BSH/ITSB (“ecoDoor”)
   (Lieta T-625/11)
   2012/C 32/77
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis –S. Biagosch, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 22. septembra lēmumu lietā R 340/2011-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt pašam savus un prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ecoDoor” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9. un 11. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecīgajai Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja un tā neesot tikai aprakstoša


title: Lieta T-138/06: Prasība, kas celta  2006. gada 5. maijā  —  Nasuf  pret Padomi

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/30

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. maijā — Nasuf pret Padomi
   (Lieta T-138/06)
   (2006/C 165/61)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nasuf (Mančestra, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — N. Garcia, Solicitor, S. Cox, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2. pantu Padomes 2002. gada 27. maija Regulā (EK) Nr. 881/2002, ko groza Padomes 2003. gada 27. marta Regula (EEK) Nr. 561/2003 un Komisijas 2006. gada 10. februāra Regula (EEK) Nr. 246/2006, un svītrot prasītāja vārdu no I pielikuma;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti, ko izvirzījis prasītājs, ir tādi paši kā lietā T-135/06 Al-Faqih/Padome.


               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/27

         Civildienesta tiesas priekšsēdētāja ievēlēšana
   (2005/C 271/51)
   2005. gada 6. oktobra sanāksmē Civildienesta tiesas tiesneši atbilstoši 3. pantam Padomes 2005. gada 22. jūlija Lēmumā, ar ko ieceļ Eiropas Savienības Civildienesta (1) tiesas tiesnešus, un Protokola par Tiesas Statūtiem (2) I pielikuma 4. panta 1. punktam par minētās tiesas priekšsēdētāju no 2005. gada 6. oktobra līdz 2008. gada 5. oktobrim ievēlēja tiesnesi Mahoniju [Mahoney].

      (1)  OV L 197, 28. 7. 2005., 28. lpp.

      (2)  OV L 333, 09.11.2004., 9. lpp.


title: Lieta T-254/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA — European Insulation Manfacturers Association iesniedza 2005. gada 6. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/26

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA — European Insulation Manfacturers Association iesniedza 2005. gada 6. jūlijā
   (Lieta T-254/05)
   (2005/C 229/57)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 6. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA — European Insulation Manfacturers Association, Diseldorfa (Vācija), kuru pārstāv T. Šmits-Keters [T. Schmidt-Kötters], advokāts.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 11. februāra lēmumu par valsts atbalstu N 260b/2004 — Vācija — izolācijas materiālu no atjaunojamām izejvielām izmantošanas veicināšanas programmas (valsts atbalsts N 694/2002) pagarināšana;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2005. gada 11. februāra lēmumu lietā C (2005) 379 par valsts atbalstu N 260/b/2004 — Vācija. Apstrīdētajā lēmumā Komisija izolācijas materiālu no atjaunojamām izejvielām izmantošanas veicināšanas programmas (valsts atbalsts N 694/2002) pagarināšanu uzskatīja par EK Līgumam atbilstošu.
   Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā ar EKL 253. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, jo tajā nav norādīts, kāpēc pasākums ir acīmredzami labvēlīgs apkārtējai videi. Bez tam, prasītāja uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā nav apskatīti argumenti, kas attiecībā uz sākotnējo lēmumu ir sniegti Pirmās instances tiesā ierosinātajā procesā.
   Turpinājumā prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums skar sākotnējo lēmumu, kas nav spēkā, jo ir pārkāpti būtiski formas noteikumi.
   Turpinājumā prasītāja norāda, ka Komisijas lēmums attiecībā uz to, ka atbilstoši EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktam pasākums ir saderīgs ar kopējo tirgu, jo tas ir viennozīmīgi labvēlīgs apkārtējai videi, balstās uz nepietiekamām faktu konstatācijām.
   Visbeidzot, prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums bez objektīva iemesla pamatojuma neizdevīgā stāvoklī izolācijas materiālus, ko Komisija apzīmē kā “tradicionālus”, jo īpaši izolācijas materiālus no minerāliem, kā arī izolācijas materiālus no atjaunojamām izejvielām, kam nav “natureplus” kvalitātes zīmes. Prasītāja uzskata, ka līdz ar to lēmums ir pretrunā ar samērīguma un nediskriminācijas principu un, tādējādi, Kopienas tiesību pamatprincipiem.


title: Lieta C-451/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. oktobrī iesniedza Audiencia Provincial de Salamanca (Spānija) — Josune Esteban García

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. oktobrī iesniedza Audiencia Provincial de Salamanca (Spānija) — Josune Esteban García
   (Lieta C-451/12)
   2012/C 399/20
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Salamanca (Spānija)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Josune Esteban García

      Prejudiciālais jautājums

               1)

               Vai Līguma 4., 12., 114. un 169. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 38. pants, tos skatot kopā ar Direktīvu 93/13 (1) un Tiesas judikatūru par patērētāju interešu augsta līmeņa aizsardzību, kā arī par direktīvu lietderīgo iedarbību un līdzvērtības un efektivitātes principu, ļauj Audiencia Provincial kā valsts apelācijas instances tiesai, nerodot pamatojumu nevienā valsts tiesību normā, kurā šis jautājums būtu reglamentēts, izskatīt apelācijas sūdzību, kas iesniegta par pirmās instances tiesas nolēmumu, kurā ir noteikts, ka izskatīt prasību par zaudējumu atlīdzību, kas pamatota ar to, ka atbildētāja neesot izpildījusi internetā noslēgtu līgumu, ir atbildētājas domicila atrašanās vietas tiesas teritoriālā piekritībā?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 15. nod., 2. sēj., 288. lpp.).


title: Lieta T-119/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. septembra spriedums — Protégé International /Komisija (Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Īru viskija tirgus — Lēmums par sūdzības noraidīšanu — Kopienu interešu neesamība)

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/6

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. septembra spriedums — Protégé International/Komisija
   (Lieta T-119/09) (1)

   (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Īru viskija tirgus - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Kopienu interešu neesamība)
   2012/C 319/09
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Protégé International Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — D. Shefet, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, A. Biolan un A. Antoniadis)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Pernod Ricard SA (Parīze, Francija) (pārstāvji — A. Choffel un S. Hautbourg, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 23. janvāra Lēmumu C(2009) 505 (lieta COMP/39.414 — Protégé International/Pernod Ricard), kas pieņemts saskaņā ar Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regulas (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar (EKL) 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV L 123, 18. lpp.), 7. panta 2. punktu un ar kuru Kopienas interešu neesamības dēļ noraidīta prasītājas sūdzība par apgalvotiem Pernod Ricard izdarītiem EKL 82. panta pārkāpumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Protégé International Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Pernod Ricard SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 113, 16.5.2009.


title: Lieta C-300/11: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 4. jūnija spriedums ( Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ZZ / Secretary of State for the Home Department (Personu brīva pārvietošanās — Direktīva 2004/38/EK — Lēmums, ar kuru Savienības pilsonim tiek aizliegts ieceļot dalībvalsts teritorijā valsts drošības apsvērumu dēļ — Minētās direktīvas 30. panta 2. punkts — Pienākums informēt attiecīgo pilsoni par šāda lēmuma pamatojumu — Izpaušana pretēji valsts drošības interesēm — Pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/7

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 4. jūnija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ZZ/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-300/11) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - Direktīva 2004/38/EK - Lēmums, ar kuru Savienības pilsonim tiek aizliegts ieceļot dalībvalsts teritorijā valsts drošības apsvērumu dēļ - Minētās direktīvas 30. panta 2. punkts - Pienākums informēt attiecīgo pilsoni par šāda lēmuma pamatojumu - Izpaušana pretēji valsts drošības interesēm - Pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
   2013/C 225/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: ZZ

      Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), 30. panta 2. punkta interpretācija, ņemot vērā LESD 346. panta 1. punkta a) apakšpunktu — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Lēmums, ar kuru dalībvalsts pilsonis tiek izraidīts no citas dalībvalsts sabiedriskās valsts drošības apsvērumu dēļ — Pienākums informēt attiecīgo pilsoni par izraidīšanas iemesliem, neraugoties uz to, ka atbildīgās iestādes uzskata, ka šāda informācijas izpaušana būtu pretrunā valsts drošības interesēm

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 30. panta 2. punkts un 31. pants, skatot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar tiem piekritīgajai valsts tiesai ir jānodrošina, lai kompetentā valsts iestāde varētu precīzi un plaši neizpaust attiecīgajai personai apsvērumus, ar kuriem ir pamatots atbilstoši šīs direktīvas 27. pantam pieņemtais lēmums, kā arī uz to attiecināmos pierādījumus tikai tad, ja tas patiešām ir nepieciešams, un lai attiecīgā persona katrā ziņā tiktu informēta par minētā pamatojuma būtību, pienācīgi ievērojot nepieciešamo pierādījumu konfidencialitāti.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011.


title: Lieta T-329/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Fraas /ITSB (Rūtiņu raksts melnā, pelēkā, smilškrāsā un tumši sarkanā krāsā) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo rūtiņu rakstu melnā, pelēkā, smilškrāsā un tumši sarkanā krāsā, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 75. pants un 76. panta 1. punkts)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/20

      Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Fraas/ITSB (Rūtiņu raksts melnā, pelēkā, smilškrāsā un tumši sarkanā krāsā)
      (Lieta T-329/10) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo rūtiņu rakstu melnā, pelēkā, smilškrāsā un tumši sarkanā krāsā, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 75. pants un 76. panta 1. punkts)
      (2012/C 331/33)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Vācija) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji B. Schmidt, vēlāk — D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. jūnija lēmumu lietā R 191/2010-4 saistībā ar pieteikumu kā Kopienas preču zīmi reģistrēt grafisku apzīmējumu, kas attēlo rūtiņu rakstu melnā, pelēkā, smilškrāsā un tumši sarkanā krāsā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  V. Fraas GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta T-474/08: Prasība, kas celta 2008. gada 31. oktobrī — Umbach /Komisija

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/37

         Prasība, kas celta 2008. gada 31. oktobrī — Umbach/Komisija
   (Lieta T-474/08)
   (2009/C 32/73)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dieter C. Umbach (pārstāvis — M. Stephani, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2008. gada 2. septembra Lēmumu Nr. SG.E.3/MV/psi D(2008) 6991.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs pārsūdz Komisijas lēmumu, ar kuru viņam liegts pilnībā un neierobežoti iepazīties ar dokumentiem, kas saistīti ar TACIS programmu un TACIS līgumu, kurā prasītājs bija līgumslēdzējs. Prasītājs apgalvo, ka pieejai attiecīgajiem dokumentiem esot izšķiroša nozīme viņa aizstāvībai saistībā ar pēc TACIS līguma uzteikšanas Komisijas celtu prasību par samaksātas naudas summas atlīdzināšanu.
   Prasības pamatojumā prasītājs apgalvo, ka ir pārkāpti Kopienu tiesību vispārīgie principi, it īpaši tādi tiesību principi kā labas pārvaldības princips un taisnīgas tiesas princips, jo viņam kā ieinteresētajai personai bija jādod iespēja pilnībā un neierobežoti iepazīties ar dokumentiem, kas ir vajadzīgi viņa aizstāvībai un vēlākai prasījumu izvirzīšanai pret Komisiju.
   Prasītājs turklāt apgalvo, ka tiesības pilnībā un neierobežoti iepazīties ar lietas materiāliem izrietot no Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1), jo Komisija ir it īpaši juridiski kļūdaini īstenojusi tai regulas 4. un 9. pantā paredzēto rīcības brīvību.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-148/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Comunidad Autónoma de Madrid y Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA) iesniedza 2005. gada 11. aprīlī

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/41

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Comunidad Autónoma de Madrid y Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA) iesniedza 2005. gada 11. aprīlī
   (Lieta T-148/05)
   (2005/C 143/77)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 11. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Comunidad Autónoma de Madrid y Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA), Madridē, kuras pārstāv advokāti Kani Fernandess Visjens [Cani Fernández Vicién], Dāvids Ortega Pesinja [David Ortega Peciña] un D. Hulio Sabaters Marotiass [D. Julio Sabater Marotias].
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasības ir vērsta pret atbildētājas lēmumu, ar ko MINTRA ir klasificēta vispārējā sektorā “valsts pārvalde” atbilstoši “Eiropas kontu sistēmai 1995 — EKS '95”, (turpmāk tekstā — “EKS '95”), ko paredz Padomes 1996. gada 25. jūnija Regulas (EK) Nr. 2223/96 par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Kopienā (1) A pielikums. EKS '95 veido virkne definīciju, klasifikāciju un noteikumu par kontu veidošanas metodoloģiju, kas dalībvalstīm jāpiemēro, apkopojot kontus un ekonomisko statistiku. Šo kontu veidošanas sistēmu izmanto arī procedūrā sakarā ar pārmērīgu deficītu.

      MINTRA ir Comunidad de Madrid publisko tiesību iestāde, kas atrodas Consejería de Transportes e Infraestructuras (Transporta un infrastruktūras padome) padotībā. Tai ir juridiskas personas statuss un savs īpašums, un piemīt neierobežota darījumspēja. Tā arī pati ir atbildīga Comunidad de Madrid.
   Savu prasījumu pamatojumam, prasītāja norāda, ka:

               —

               ir pārkāptas dažādas EKS '95 normas par institucionālo vienību klasificēšanu kā “tirgus” un “ārpustirgus” iestādes;

               —

               ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, jo no apstrīdētā lēmuma izriet, ka pašos pamatos tiek mainīta Eurostat2003. gada 14. februāra vēstulē paustā nostāja attiecībā uz MINTRA klasifikāciju; Eurostat veica pārklasifikāciju ar atbilstošu lēmumu ļoti līdzīgā lietā saistībā ar Austrijas valsts iestādi Bundesimmobiliengesellschaft. Turklāt jānorāda, ka apstrīdētais lēmums prasītājai un MINTRA rada ārkārtīgi būtiskas finansiālas sekas, jo turpmāk tās kā valsts iestādes parādus varēs piedzīt no Comunidad Autónoma de Madrid kontiem. Tāpat MINTRA [kā iestādei] var nākties izbeigt jau parakstītus līgumus, kas noslēgti sakarā ar plānoto galvaspilsētas dzelzceļa tīkla paplašināšanu, ko Comunidad Autónoma de Madrid uzsāka, pamatojoties uz klasifikāciju 2003. gada februārī;

               —

               nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, cita starpā, apstrīdētajā lēmumā nenorādot nekādu juridisko pamatu un konkrētus faktiskos apstākļus, uz kuriem tas balstīts.

      (1)  OV L 310, 30.11.1996., 1. lpp.


title: Lieta T-330/01: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Akzo Nobel pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nātrija glukonāts — EKL 81. pants — Naudas sods — Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts — Vadlīnijas naudas soda apmēra noteikšanai — Samērīguma princips — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/41

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Akzo Nobel pret Komisiju
   (Lieta T-330/01) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nātrija glukonāts - EKL 81. pants - Naudas sods - Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts - Vadlīnijas naudas soda apmēra noteikšanai - Samērīguma princips - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2006/C 294/86)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Akzo Nobel NV, Arnema [Arnhem] (Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji M. van Empels [M. van Empel] un K. Svāks [C. Swaak], pēc tam K. Svāks, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Velans [A. Whelan], A. Bukē [A. Bouquet] un V. Vilss [W. Wils], pārstāvji, kam palīdz H. van der Vaude [H. van der Woude], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atcelt Komisijas 2001. gada 2. oktobra Lēmuma C(2001) 2931 (galīgā redakcija) par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (COMP/E-1/36.756 — Nātrija glukonāts) 3. un 4. punktu attiecībā uz prasītāju vai, pakārtoti, samazināt prasītājai noteikto naudas sodu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Akzo Nobel NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 68, 16.03.2002.


title: Lieta C-598/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. novembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia n° 1de Jerez de la Frontera (Spānija) – Banco Santander, S.A./Cristobalina Sánchez López

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. novembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 1de Jerez de la Frontera (Spānija) – Banco Santander, S.A./Cristobalina Sánchez López

   (Lieta C-598/15)
   (2016/C 038/45)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Banco Santander, S.A.

      Atbildētāja: Cristobalina Sánchez López

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai direktīvā minētajiem noteikumiem (Direktīvas 93/13/EEK (1) 3. panta 1. un 2. punkts, 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts) un tās mērķiem ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kas paredz tādu procesu kā Civilprocesa likuma (Ley de enjuiciamiento civil) 250. panta 1. punkta 7. apakšpunktā noteiktais, saskaņā ar kuru valsts tiesai ir jāpieņem spriedums, lemjot par atsavinātā mājokļa piešķiršanu personai, kura īpašuma tiesības uz to ir ieguvusi ārpustiesas piedziņas procedūras rezultātā, kurā, pamatojoties uz spēkā esošo regulējumu, kas ietverts Likuma par hipotēkām (Ley Hipotecaria), tā 8. janvāra Likuma 1/2000 redakcijā, 129. pantā un Nolikuma par hipotēkām (Reglamento Hipotecario), tā Karaļa dekrēta Nr. 290/1992 redakcijā, 234.-236.o pantā, nav bijusi iespēja īstenot negodīgo noteikumu pārbaudi tiesā pēc savas ierosmes un parādniekam, pamatojoties uz šo iemeslu, nav bijusi efektīva iespēja izvirzīt iebildumus, neatkarīgi no tā, vai runa ir par ārpustiesas piedziņu vai neatkarīgu tiesvedību?

               2)

               Vai direktīvā minētajiem noteikumiem un tās mērķiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā Likuma Nr. 1/2013 piektais pārejas noteikums, kas ļauj notāram apturēt ārpustiesas piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūru, kas uzsākta pirms Likuma Nr. 1/2013 stāšanās spēkā, tikai tad, ja patērētājs var apliecināt, ka ir celta prasība par kāda hipotekārā kredīta līguma noteikuma, kas pamato ārpustiesas realizāciju vai nosaka piedzenamās summas apmēru, negodīgo raksturu, turklāt ar nosacījumu, ka patērētājs šo neatkarīgo prasību ir cēlis mēneša laikā pēc Likuma Nr. 1/2013 publicēšanas, nesaņemot personīgu paziņojumu par [minēto] termiņu, un pirms notārs ir pieņēmis lēmumu par [īpašuma] atsavināšanu?

               3)

               Vai direktīvā minētie noteikumi, tajā izvirzītais mērķis un valsts tiesām noteiktais pienākums pēc savas ierosmes, pat ja patērētājs to nelūdz, pārbaudīt noteikumu negodīgumu patērētāju līgumos, ir interpretējami tādējādi, ka tie, ņemot vērā direktīvas noteikumu skaidrību un no Tiesas pastāvīgās judikatūras izrietošo valsts tiesām noteikto pienākumu pēc savas ierosmes pārbaudīt negodīgu noteikumu esamību strīdos, kas attiecas uz patērētāju līgumiem, ļauj valsts tiesai tādā procesā kā Civilprocesa likuma 250. panta 1. punkta 7. apakšpunktā noteiktais vai Likuma par hipotēkām 129. pantā paredzētajā “ārpustiesas realizācijas” procesā nepiemērot valsts tiesību normas, ja tajās nav atļauta šī pārbaude tiesā pēc tiesas pašas ierosmes?

               4)

               Vai direktīvā minētajiem noteikumiem un tās mērķiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā Likuma par hipotēkām, tā Likuma Nr. 1/2013 redakcijā, 129. pants, kas kā vienīgo efektīvo direktīvā nostiprināto patērētāju tiesību aizsardzības līdzekli saistībā ar ārpustiesas piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūrām pret patērētājiem paredz tikai notāra pilnvaras brīdināt par negodīgu noteikumu esamību vai iespēju, ka patērētājs-parādnieks, pret kuru ir vērsta izpilde, ārpustiesas kārtībā ceļ prasību neatkarīgā tiesvedībā, pirms notārs ir lēmis par nekustamā īpašuma atsavināšanu?

               5)

               Vai direktīvā minētajiem noteikumiem un tās mērķiem ir pretrunā tādas valsts tiesību normas kā Likuma par hipotēkām, tā Likuma 1/2013 redakcijā, 129. pants un Nolikuma par hipotēkām, tā Karaļa dekrēta Nr. 290/1992 redakcijā, 234.-236. pants, ar ko ievieš tādu ārpustiesas piedziņas procedūru attiecībā uz pārdevēja vai piegādātāja un patērētāja starpā noslēgtiem hipotekārā kredīta līgumiem, kurā nepastāv nekāda iespēja īstenot negodīgo noteikumu pārbaudi tiesā pēc tiesas pašas ierosmes?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-296/08 PPU: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 12. augusta spriedums ( Cour d'appel de Montpellier (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Izdošanas procedūra pret Ignacio Pedro Santesteban Goicoechea (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2002/584/TI — 31. un 32. pants — Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm — Iespēja izdošanas lūguma izpildu valstij piemērot konvenciju, kura ir pieņemta pirms 2004. gada 1. janvāra , bet kļuvusi piemērojama šajā valstī vēlāk)

text:
               11.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/4

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 12. augusta spriedums (Cour d'appel de Montpellier (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Izdošanas procedūra pret Ignacio Pedro Santesteban Goicoechea

   (Lieta C-296/08 PPU) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - 31. un 32. pants - Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Iespēja izdošanas lūguma izpildu valstij piemērot konvenciju, kura ir pieņemta pirms 2004. gada 1. janvāra, bet kļuvusi piemērojama šajā valstī vēlāk)
   (2008/C 260/05)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour d'appel de Montpellier
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Ignacio Pedro Santesteban Goicoechea
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Montpellier (Francija) — Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.) 31. un 32. panta interpretācija — Iespēja dalībvalstij savās attiecībās ar citu dalībvalsti izmantot citas procedūras, nekā tās, kas paredzētas Pamatlēmumā, un it īpaši tās procedūras, kas paredzētas 1996. gada 27. septembra Dublinas Konvencijā par izdošanu starp Eiropas Savienības dalībvalstīm — Paziņojuma, ko sniegusi valsts, kas izsniedz apcietināšanas orderi, par pastāvošajiem nolīgumiem un režīmiem, kuru piemērošanu tā vēlas turpināt, neesamības sekas — Iespēja apcietināšanas ordera izpildes valstij piemērot konvenciju, kas pieņemta pirms 2004. gada 1. janvāra, bet šajā valstī stājusies spēkā pēc šī datuma
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 31. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas tikai uz gadījumu, kad ir piemērojams Eiropas apcietināšanas orderis, kas tā nav tad, ja izdošanas lūgums attiecas uz nodarījumiem, kas veikti pirms datuma, kuru dalībvalsts ir norādījusi deklarācijā, kas izdarīta saskaņā ar šī Pamatlēmuma 32. pantu;

               2)

               Pamatlēmuma 2002/584 32. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas izpildu dalībvalstij ļauj piemērot Konvenciju par izdošanu starp Eiropas Savienības dalībvalstīm, kas pieņemta ar Padomes 1996. gada 27. septembra aktu un ko šajā pašā datumā ir parakstījušas visas dalībvalstis, pat ja tā šajā dalībvalstī ir kļuvusi piemērojama tikai pēc 2004. gada 1. janvāra.

      (1)  OV C 223, 30.8.2008.


title: Lieta C-343/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 14. jūnija rīkojumu lietā T-595/15 Europäischer Tier- und Naturschutz eV un Horst Giesen/Eiropas Komisija 2016. gada 20. jūnijā iesniedza Europäischer Tier- und Naturschutz eV un Horst Giesen

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 14. jūnija rīkojumu lietā T-595/15 Europäischer Tier- und Naturschutz eV un Horst Giesen/Eiropas Komisija 2016. gada 20. jūnijā iesniedza Europäischer Tier- und Naturschutz eV un Horst Giesen

   (Lieta C-343/16 P)
   (2017/C 053/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. un Horst Giesen (pārstāvis – Dr. P. Brockmann, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2017. gada 12. janvāra rīkojumu Eiropas Savienības Tiesa (astotā palāta) ir noraidījusi apelācijas sūdzību un nolēmusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēji sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.


title: Lieta C-341/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 17. maija rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/23

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 17. maija rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-341/10) (1)

   2011/C 232/37
   Tiesvedības valoda — poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 260, 25.09.2010.


title: Lieta T-371/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 12. jūlija rīkojums – Qualcomm un Qualcomm Europe/Komisija Pagaidu noregulējums — Konkurence — Pretmonopols — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 18. panta 3. punkts — Lēmums par informācijas pieprasīšanu — Pieteikums par pagaidu noregulējumu — Steidzamības neesamība

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/33

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 12. jūlija rīkojums – Qualcomm un Qualcomm Europe/Komisija
   (Lieta T-371/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Pretmonopols - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 18. panta 3. punkts - Lēmums par informācijas pieprasīšanu - Pieteikums par pagaidu noregulējumu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 309/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Qualcomm, Inc. (San Diego, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) un Qualcomm Europe, Inc. (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – M. Pinto de Lemos Fermiano Rato un M. Davilla, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Van Vliet, G. Conte, C. Urraca Caviedes un M. Farley)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir celta, pamatojoties uz LESD 278. un 279. pantu, un kurā ir lūgts noteikt pagaidu pasākumus, lai tiktu apturēta Komisijas 2017. gada 31. marta lēmuma par Padomes Regulas Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.), lieta AT.39711 – Qualcomm (ekskluzivitātes maksājumi), 18. panta 3. punkta un 24. panta 1. punkta d) apakšpunkta piemērošanas procesu, izpilde

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-736/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. oktobra spriedums – Monster Energy/ITSB – Home Focus (“MoMo Monsters”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “MoMo Monsters” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “MONSTER” un “MONSTER ENERGY” un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “MONSTER ENERGY” — Relatīvs atteikuma pamats — Preču līdzības neesamība — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 28. oktobra spriedums – Monster Energy/ITSB – Home Focus (“MoMo Monsters”)
   (Lieta T-736/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MoMo Monsters” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “MONSTER” un “MONSTER ENERGY” un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “MONSTER ENERGY” - Relatīvs atteikuma pamats - Preču līdzības neesamība - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 429/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Corona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – E. Zaera Cuadrado)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Home Focus Development Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu salas)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 7. augusta lēmumu lietā R 1167/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Monster Energy Company un Home Focus Development Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 448, 15.12.2014.


title: Lieta C-502/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 13. decembrī ierosinājis Carlos Correia de Matos par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 27. septembra rīkojumu lietā T-440/05 Carlos Correia de Matos /Eiropas Parlaments

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/19

         Apelācija, ko 2006. gada 13. decembrī ierosinājis Carlos Correia de Matos par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 27. septembra rīkojumu lietā T-440/05 Carlos Correia de Matos/Eiropas Parlaments
   (Lieta C-502/06 P)
   (2008/C 22/37)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlos Correia de Matos

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments
   Ar 2007. gada 21. novembra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-308/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 11. maija spriedumu lietā F-30/08 Nanopoulos /Komisija 2010. gada 20. jūlijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 11. maija spriedumu lietā F-30/08 Nanopoulos/Komisija 2010. gada 20. jūlijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta T-308/10 P)
   ()
   2010/C 274/38
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall, Efthimios Bourtzalas, avvocato, un Eirini Antipa, avvocato)

      Otrs lietas dalībnieks: Fotios Nanopoulos (Itzig, Luksemburga)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2010. gada 11. maija spriedumu lietā F-30/08 Nanopoulos/Komisija;

               —

               gadījumā, ja spriedums netiek atcelts, noteikt pareizu kompensācijas apmēru; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību tās iesniedzēja lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2010. gada 11. maija spriedumu lietā F-30/08 Nanopoulos/Komisija, ar kuru Komisijai tika piespriests samaksāt atbildētajam kompensāciju par morālo kaitējumu EUR 90 000 apmērā un atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Komisija norāda šādus atcelšanas pamatus:

               —

               Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā — “Civildienesta noteikumi”) 90. un 91. panta pārkāpums un tiesiskās drošības principa pārkāpums tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā apgalvojot, ka atbildētāja celtā prasība ir jāuzskata par prasību atlīdzināt zaudējumus, tam nenorādot nekādu pamatojumu;

               —

               kļūda tiesību piemērošanā un pamatojuma neesamība, jo Civildienesta tiesa ir nolēmusi, ka lūgums piešķirt kompensāciju ir iesniegts saprātīgā termiņā, un nospriedusi, ka lēmums uzsākt disciplinārlietu ir nevainīguma prezumpcijas pārkāpums;

               —

               Kopienu tiesību pārkāpums, kļūda tiesību piemērošanā un pamatojuma neesamība, jo Civildienesta tiesa nav piemērojusi juridisko kritēriju, saskaņā ar kuru tiek pieprasīts “pietiekami būtisks pārkāpums”, un nav paskaidrojusi, kāpēc lietas faktiskie apstākļi atšķiras no pastāvošās judikatūras;

               —

               Civildienesta noteikumu 24. panta pārkāpums, kļūda tiesību piemērošanā un pamatojuma neesamība, jo Civildienesta tiesa ir nolēmusi, ka iecēlējinstitūcijai bija pienākums nekavējoties sniegt palīdzību atbildētājam, bez iepriekšējas izmeklēšanas un pirms četru mēnešu termiņa beigām, kuru paredz pants, kurš regulē atbilžu sniegšanu uz pieteikumiem;

               —

               acīmredzama kļūda tiesību piemērošanā un pamatojumā, jo Civildienesta tiesa nosprieda, ka Komisija, pirmkārt, ir atbildīga par eventuālo informācijas noplūdi presē un, otrkārt, kļūdaini ir uzsākusi disciplināro procedūru;

               —

               samērīguma principa pārkāpums un kļūda tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa kā kompensāciju morālā kaitējuma atlīdzināšanai atbildētājam atzina summu EUR 90 000 apmērā.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. oktobrī lietā T-390/02 Antonio Cagnato, Eiropas Kopienu Tiesas ierēdnis, pret Eiropas Kopienu Tiesu (Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pieņemamība — Azbesta ekspozīcija — Profesionālā slimība — Zaudējumi)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/18

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. oktobrī
   lietā T-390/02 Antonio Cagnato, Eiropas Kopienu Tiesas ierēdnis, pret Eiropas Kopienu Tiesu (1)

   (Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieņemamība - Azbesta ekspozīcija - Profesionālā slimība - Zaudējumi)
   (2004/C 314/46)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-390/02 Antonio Cagnato, Eiropas Kopienu Tiesas ierēdnis, ar dzīvesvietu Dippach-Gare (Luksemburga), ko pārstāv J. Iturriagagoitia Basse un K. Delvové (avocats), pret Eiropas Kopienu Tiesu (pārstāvis - M. Schauss, kurš norādījis adresi Luksemburgā), par prasību par prasītājam šķietami nodarītu fizisku, morālu, profesionālu un finansiālu zaudējumu atlīdzību, Pirmās Instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši V. Tiili un M. Vilaras, sekretārs galvenais administrators J. Palacio González, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               puses sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 44, 22.2.2003.


title: lieta T-69/05: Prasība pret Eiropas Pārtikas drošības pārvaldi, ko European Dynamics S.A. iesniedza 2005. gada 11. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/34

         Prasība pret Eiropas Pārtikas drošības pārvaldi, ko European Dynamics S.A. iesniedza 2005. gada 11. februārī
   (lieta T-69/05)
   (2005/C 106/70)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 11. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Pārtikas drošības pārvaldi, ko cēla European Dynamics S.A., Atēnas (Grieķija), kuru pārstāv N. Korogiannakis [N. Korogiannakis], jurists, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Pārtikas drošības pārvaldes (EPDP) lēmumu, ar kuru prasītājas piedāvājums ir noraidīts un līgums piešķirts konkursa uzvarētājam, kā arī visus ar to saistītos turpmākos EPDP lēmumus,

               —

               piespriest EPDP atlīdzināt prasītājas juridiskos un cita veida izdevumus, kas radušies saistībā ar prasības pieteikumu, pat tad, ja tas tiek noraidīts.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja iesniedza piedāvājumu saskaņā ar Komisijas izsludināto konkursu EPDP/IT/00012 (1) par programmatūru un pakalpojumu ārtīkla izveidošanu starp dalībvalstu nacionālajām aģentūrām, EPDP un Eiropas Komisiju. Ar apstrīdēto lēmumu prasītājas piedāvājums tika noraidīts un līgums piešķirts citam pretendentam.
   Savas prasības atcelt minēto lēmumu atbalstam, prasītāja norāda, ka atbildētājs ir pārkāpis Finanšu regulu (2), kā arī Direktīvas 92/50 (3) 17. panta 1. punktu, izmantojot uzaicinājumā uz konkursu slikti formulētus vērtēšanas kritērijus. Prasītāja uzskata, ka bez tālākas apstrādes un vispārējas pārbaudes pieņemot pretendenta klientu amatpersonu viedokli, EPDP daļu no savām vērtēšanas tiesībām piešķīra trešajām personām. Prasītāja norāda, ka saskaņā ar Direktīvu 92/50 pretendenta klientu apmierinātību nevar ņemt vērā pretendenta izslēgšanas nolūkos, to var izmantot tikai kā “piešķiršanas kritēriju”.
   Prasītāja uzskata, ka atbildētājs, izvērtējot prasītājas piedāvājumu, pieļāva acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Prasītāja apstrīd noteiktus Vērtēšanas ziņojumā esošus apgalvojumus attiecībā uz to, ka viens no prasītājas klientiem nebija nedz iegādājies, nedz izmantojis prasītājas piedāvāto produktu un to, ka cita Kopienas iestāde nebija apmierināta ar prasītājas produktu. Tajā pašā kontekstā prasītāja arī uzskata, ka EPDP vērtēšanas procedūrā izmantotā metode, kas sastāvēja no parastiem telefona zvaniem bez jebkādiem oficiāliem pieprasījumiem vai saņemtās informācijas vispārējas pārbaudes, bija neadekvāta un pati par sevi ir pietiekama, lai konstatētu acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
   Visbeidzot prasītāja norāda, ka atbildētājs nav norādījis sava lēmuma pamatojumu, tādējādi pārkāpjot EKL 253. pantu.

      (1)  OV 2004/S 153-132262

      (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, OV L 248, 16.09.2002., 1.lpp.

      (3)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai, OV L 209, 24.07.1992., 1.lpp.


title: Lieta T-405/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra spriedums – Comptoir d'Épicure /ITSB – A-Rosa Akademie  ( “da rosa” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiskas reģistrācijas, ko attiecina uz Eiropas Kopienu, pieteikums — Grafiska preču zīme “da rosa”  — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “aROSA”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikums

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/48

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra spriedums – Comptoir d'Épicure/ITSB – A-Rosa Akademie (“da rosa”)
   (Lieta T-405/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiskas reģistrācijas, ko attiecina uz Eiropas Kopienu, pieteikums - Grafiska preču zīme “da rosa” - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “aROSA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikums)
   (2015/C 046/60)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Le Comptoir d'Épicure (Parīze, Francija) (pārstāvis – S. Arnaud, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: A-Rosa Akademie GmbH (Rostock, Vācija) (pārstāvis – A. Theis, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju piektās padomes 2013. gada 22. maija lēmumu lietā R 1195/2012–5 attiecībā uz iebildumu procesu starp A-Rosa Akademie GmbH un Le Comptoir d’Épicure

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Le Comptoir d’Épicure atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 284, 28.9.2013.


title: Lieta T-457/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. septembra spriedums — Valeo Vision /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējais muitas tarifs — Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā — Tarifa pozīcija — Individuālas skaršanas neesamība — Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Nepieņemamība)

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/24

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. septembra spriedums — Valeo Vision/Komisija
   (Lieta T-457/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējais muitas tarifs - Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā - Tarifa pozīcija - Individuālas skaršanas neesamība - Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Nepieņemamība)
   2013/C 313/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Valeo Vision (Bobigny, Francija) (pārstāvis — R. Ledru, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal, B.R. Killmann un L. Keppenne)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 20. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 603/2011 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 163, 10. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Valeo Vision sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 298, 8.10.2011.


title: Lieta C-580/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 9. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/G. Frank

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 9. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/G. Frank

   (Lieta C-580/10)
   2011/C 72/13
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētājs: G. Frank

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai tad, ja saistībā ar transportlīdzekļa ekspluatācijas ceļu tīklā dalībvalsts teritorijā uzsākšanu gadījumā, ja šis transportlīdzeklis ir reģistrēts citā dalībvalstī, to ir aizdevis šīs citās dalībvalsts iedzīvotājs, un persona, kas dzīvo pirmajā minētajā dalībvalstī, bet kurai ir citas dalībvalsts pilsonībā, to izmanto braukšanai privātos nolūkos pirmās dalībvalsts teritorijā, dalībvalsts piemēro nodokli, runa ir par situāciju, kurai, ņemot vērā EKL 18. pantu (tagad — LESD 21. pants), ir piemērojamas Kopienu tiesības?


title: Lieta C-590/13: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Idexx Laboratories Italia srl / Agenzia delle Entrate Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Netiešie nodokļi — PVN — Sestā direktīva — 18. un 22. pants — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Iegādes Kopienas iekšienē — Apgrieztā iekasēšana — Substanciālās prasības — Formas prasības — Formas prasību neievērošana

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/14

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Idexx Laboratories Italia srl/Agenzia delle Entrate

   (Lieta C-590/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Netiešie nodokļi - PVN - Sestā direktīva - 18. un 22. pants - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Iegādes Kopienas iekšienē - Apgrieztā iekasēšana - Substanciālās prasības - Formas prasības - Formas prasību neievērošana)
   (2015/C 046/19)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Idexx Laboratories Italia srl

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvu 91/680/EEK, 18. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 22. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajās tiesību normās ir ietvertas ar atskaitīšanas tiesībām saistītās formas prasības, kuru neizpildes dēļ tādos apstākļos kā pamatlietā esošie šīs tiesības nevar tikt zaudētas.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-414/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. jūlija spriedums — Euro-Information/ITSB (Rokas, kura tur karti ar trim trīsstūriem, attēls) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo roku, kura tur karti ar trim trīsstūriem, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/19

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. jūlija spriedums — Euro-Information/ITSB (Rokas, kura tur karti ar trim trīsstūriem, attēls)
   (Lieta T-414/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo roku, kura tur karti ar trim trīsstūriem, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2009/C 193/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Européenne de traitement de l'information (Euro-Information), Strasbūra (Francija) (pārstāvji — P. Grefs [P. Greffe], M. Šaminads [M. Chaminade] un L. Podrate [L. Paudrat], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto [O. Montalto] un R. Bjanki [R. Bianchi])

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 6. septembra lēmumu R 290/2007-1, ar ko tika noraidīts apzīmējuma, kas attēlo roku, kura tur karti ar trim trīsstūriem, reģistrācijas par Kopienas preču zīmi pieteikums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               L’Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008.


title: Lieta T-155/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 23. oktobra spriedums — Schulze /ITSB — GKL ( “Klassiklotterie” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Klassiklotterie” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “NKL Klassiklotterie” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/10

         Vispārējās tiesas 2013. gada 23. oktobra spriedums — Schulze/ITSB — GKL (“Klassiklotterie”)
   (Lieta T-155/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Klassiklotterie” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “NKL Klassiklotterie” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 359/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hans Gerd Schulze (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — K. Lodigkeit, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: GKL Gemeinsame Klassenlotterie der Länder, agrāk — NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie (Hamburga) (pārstāvis — S. Russlies, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 30. janvāra lēmumu lietā R 600/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie un Hans Gerd Schulze k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Hans Gerd Schulze k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/4

         Palātas, kura izskata Tiesas Reglamenta 104.b pantā minētās lietas, norīkošana
   (2008/C 301/06)
   Tiesa 2008. gada 30. septembra sanāksmē uz laiku no 2008. gada 7. oktobra līdz 2009. gada 6. oktobrim norīkoja Tiesas otro palātu kā palātu, kura saskaņā ar Tiesas Reglamenta 9. panta 1. punktu izskata Reglamenta 104.b pantā minētās lietas.