title: Lieta F-25/10: Prasība, kas celta 2010. gada 28. aprīlī — AG (*)/Parlaments

text:
                  19.6.2010

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 161/58

         Prasība, kas celta 2010. gada 28. aprīlī — AG (*1)
            /Parlaments
         (Lieta F-25/10)
         (2010/C 161/95)
         Tiesvedības valoda — franču

            Lietas dalībnieki

            Prasītāja: AG (*1)
             (pārstāvji — S. Rodriguez un C. Bernard-Glanz, advokāti)

            Atbildētājs: Eiropas Parlaments

            Strīda priekšmets un apraksts

         Lēmuma par prasītājas atlaišanu pārbaudes laika beigās atcelšana, kā arī nodarītā kaitējuma atlīdzināšana

            Prasītājas prasījumi:

                     —

                     atcelt 2009. gada 14. maija lēmumu par atlaišanu, kas pieņemts vienlaikus ar lēmumu noraidīt 2009. gada 21. decembra sūdzību;

                     —

                     norādīt Iecēlējinstitūcijai sekas, kādas ir apstrīdēto lēmumu atcelšanai, un it īpaši iespēju noteikt otru pārbaudes laiku vai pagarināt pārbaudes laiku, kura beigās no jauna tiktu novērtēts viņas sniegums;

                     —

                     piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai nodarīto kaitējumu, gan no profesionālā un finanšu viedokļa (attiecībā uz darba samaksu un ar to saistītajām priekšrocībām, kas prasītājai bija jāsaņem no 2009. gada 16. maija līdz viņas atjaunošanai darbā apstrīdēto lēmumu atcelšanas rezultātā), gan morālā viedokļa (pagaidām norādot aptuvenu summu EUR 50 000);

                     —

                     piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.


title: Lieta T-704/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. novembrī – Micula u.c./Komisija

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/30

         Prasība, kas celta 2015. gada 28. novembrī – Micula u.c./Komisija
   (Lieta T-704/15)
   (2016/C 068/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Viorel Micula (Oradea, Rumānija), European Drinks SA (Ștei, Rumānija), Rieni Drinks SA (Rieni, Rumānija), Transilvania General Import-Export SRL (Oradea), West Leasing International SRL (Pantasesti, Rumānija) (pārstāvji – J. Derenne, A. Dashwood, D. Vallindas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 30. marta Lēmumu (ES) 2015/1470 par valsts atbalstu SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), ko īstenoja Rumānija – Šķīrējtiesas 2013. gada 11. decembra nolēmums lietā Micula pret Rumāniju (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 2112)] (OV L 232, 43. lpp.);

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā:

                           i)

                              Viorel Micula ir norādīts kā “uzņēmums” un attiecīgi kā daļa no apgalvotās vienotās ekonomiskās vienības, kas ir atbalsta saņēmēja;

                           ii)

                           atbalsta saņēmējs ir norādīts kā vienota ekonomiskā vienība, kurā ietilpst Viorel Micula, Ioan Micula, S. C. European Food SA, S. C. Starmill S. R. L., S. C. Multipack, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Scandic Distilleries SA, Transilvania General Import-Export SRL, un

                           iii)

                           2. panta 2. punktā ir noteikts, ka Viorel Micula, Ioan Micula, S. C. European Food SA, S. C. Starmill S. R. L., S. C. Multipack, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Scandic Distilleries SA, Transilvania General Import-Export SRL un West Leasing SRL ir solidāri atbildīgi par valsts atbalsta, ko ir saņēmis jebkurš no tiem, atmaksāšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza astoņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota kompetences neesamība un pilnvaru nepareiza izmantošana. Kļūdaini kvalificējot [Starptautiskā investīciju strīdu noregulēšanas centra (SISNC)] šķīrējtiesas nolēmuma (turpmāk tiesā – “nolēmums”) izpildi par valsts atbalsta piešķiršanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, Komisija ar atpakaļejošu spēku – attiecībā uz laikposmu pirms pievienošanās – īsteno savas pilnvaras, kas tai ir saistībā ar valsts atbalstu, ko piešķīrusi Rumānija pēc pievienošanās Eiropas Savienībai. Komisijas kompetencē acīmredzami neietilpst valsts atbalsta pilnvaru izmantošana šādā veidā. Lēmuma ar šādu mērķi un sekām pieņemšana iekļauj arī pilnvaru nepareizu izmantošanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums.

                           —

                           Pirmkārt, lēmumā netiekot pierādīts, ka pastāv ekonomiska priekšrocība, norādot nolīguma izpildi/īstenošanu kā nesaderīgu atbalstu. Šajā gadījumā esot izpildīti sprieduma Asteris (1988. gada 27. septembra spriedums Asteris u.c., no 106/87 līdz 120/87) nosacījumi. Jebkura priekšrocība (quod non) esot notikusi pirms Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai un tādēļ neietilpstot Savienības valsts atbalsta noteikumu piemērošanas jomā. Otrkārt, lēmumā netiekot pierādīts, ka pastāv selektivitāte. Ar Rumānijas-Zviedrijas divpusējo investīciju līgumu (turpmāk tekstā – “BIT” – nolēmuma juridiskais pamats) tiek ieviesta vispārējās atbildības sistēma, kas ir vienādi piemērojama jebkuram investoram. Treškārt, lēmumā netiekot pierādīts, ka par attiecīgo pasākumu ir atbildīga Rumānijas valsts. Rumānijai neesot rīcības brīvības nolēmuma izpildē.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 351. panta un vispārējo tiesību principu pārkāpums. LESD 351. pantā ir aizsargāti pienākumi, kas Rumānijai radušies, izpildot ar Zviedriju noslēgto BIT, tad, kad tas vēl joprojām bija līgums starp dalībvalsti (Zviedrija) un trešo valsti (Rumānija), pret jebkādām iespējamam Savienības noteikumu par valsts atbalstu pēc-pievienošanās sekām.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums. Savienības iestādes esot aktīvi iedrošinājušas noslēgt BIT, un tādējādi radījušas zināmu tiesisko paļāvību par to, ka netiks nobloķētas pūles šos BIT īstenot ar šķīrējtiesas palīdzību, piemēram, atbilstoši noteikumiem par valsts atbalstu.

               5.

               Ar piekto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka apgalvotais atbalsts ir jāuzskata par saderīgu atbalstu. Attiecīgais valsts pasākums, kas ir šķīrējtiesas procesa un nolēmuma pamatā, nekad ar galīgu nolēmumu nav ticis atzīts par nesaderīgu. Katrā ziņā tas būtu bijis saderīgs ar Savienības noteikumiem par valsts atbalstu.

               6.

               Ar sesto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka lēmumā kļūdaini tiekot noteikti apgalvotā atbalsta saņēmēji. Lēmumā neesot arī pierādīts, ka Viorel un Ioan Micula ir daļa no apgalvotās ekonomiskās vienības vai ka šajā gadījumā pastāv ekonomiska vienība.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, kas ir tikušas pieļautas kļūdas, veicot lēmumā uzdoto atgūšanu. Tā kā lēmumā esot nepareizi noteikti apgalvotā atbalsta saņēmēji, tajā esot uzdots atgūt apgalvoto atbalstu no indivīdiem un sabiedrībām, kas nav tā saņēmēji.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras prasību (tiesības tikt uzklausītam) pārkāpums. Lēmumā par formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu neesot minēti prasītāji European Drinks, Rieni Drinks, West Leasing un Transilvania General Import-Export.


title: Lieta T-498/04: Pirmās instances tiesas 2009. gada 17. jūnija spriedums — Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group /Padome (Dempings — Ķīnas izcelsmes glifosāta imports — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/42

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 17. jūnija spriedums — Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group/Padome
   (lieta T-498/04) (1)

   (Dempings - Ķīnas izcelsmes glifosāta imports - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts)
   2009/C 180/77
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd, Jiande City (Ķīna) (pārstāvji — sākotnēji D. Horovitz, avocat un B. Hartnett, barrister, pēc tam D. Horovitz)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, kuram palīdz G. Berrisch, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace) (pārstāvji: J. Flynn, QC, un D. Scannell, barrister)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: E. Righini un K. Talabér-Ritz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2004. gada 24. septembra Regulas (EK) Nr. 1683/2004, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes glifosātam (OV L 303, 1. lpp.), 1. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2004. gada 24. septembra Regulas (EK) Nr. 1683/2004, ar ko uzliek antidempinga nodevu tāda glifosāta importam, kura izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā, 1. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd;

               2)

               Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd un Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta T-97/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūlija spriedums – Mozzetti/EUIPO – di Lelio (“ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma” — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “L’ORIGINALE ALFREDO” — Lūgums sniegt pierādījumus par izmantošanu — Regulas (EK) Nr. 207/2009 57. panta 2. punkts — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/31

         Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūlija spriedums – Mozzetti/EUIPO – di Lelio (“ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma”)
   (Lieta T-97/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “L’ORIGINALE ALFREDO” - Lūgums sniegt pierādījumus par izmantošanu - Regulas (EK) Nr. 207/2009 57. panta 2. punkts - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 305/42)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mario Mozzetti (Roma, Itālija) (pārstāvis – E. Montelione, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ines di Lelio (Roma) (pārstāvji – D. De Simone, G. Orsoni un R. Fecchio, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 2. decembra lēmumu lietā R 656/2014-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp I. di Lelio un M. Mozzetti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               M. Mozzetti atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta C-508/13: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. jūnija spriedums – Igaunijas Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 2013/34/ES — Noteiktu veidu uzņēmumiem uzlikti pienākumi finanšu pārskatu jomā — Subsidiaritātes un samērīguma principi — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/6

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. jūnija spriedums – Igaunijas Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-508/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 2013/34/ES - Noteiktu veidu uzņēmumiem uzlikti pienākumi finanšu pārskatu jomā - Subsidiaritātes un samērīguma principi - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 279/06)
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Igaunijas Republika (pārstāve – K. Kraavi-Käerdi)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – U. Rösslein un M. Allik), Eiropas Savienības Padome (pārstāves – P. Mahnič Bruni un A. Stolfot)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Støvlbæk un L. Naaber-Kivisoo)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Igaunijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta C-121/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums ( Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pro-Braine ASBL u.c./ Commune de Braine-le-Château (Direktīva 1999/31/EK — Atkritumu apglabāšana poligonos — Direktīva 85/337/EEK — Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Lēmums par atļauta poligona izmantošanas turpināšanu, neizpētot ietekmi uz vidi — “Atļaujas” jēdziens)

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/6

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pro-Braine ASBL u.c./Commune de Braine-le-Château

   (Lieta C-121/11) (1)

   (Direktīva 1999/31/EK - Atkritumu apglabāšana poligonos - Direktīva 85/337/EEK - Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Lēmums par atļauta poligona izmantošanas turpināšanu, neizpētot ietekmi uz vidi - “Atļaujas” jēdziens)
   2012/C 165/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Pro-Braine ASBL, Michel Bernard, Charlotte de Lantsheere

      Atbildētāja: Commune de Braine-le-Château

      Piedaloties: Veolia es treatment SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État (Beļģija) — Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (OV L 182, 1. lpp.) 14. panta b) punkta, kā arī Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.) 1. panta 2. punkta interpretācija — Lēmums par tāda poligona apsaimniekošanas turpināšanu, attiecībā uz kuru ir izdota atļauja, neveicot ietekmes uz vidi novērtējumu — Jēdziens “atļauja” — Piemērošanas joma

      Rezolutīvā daļa:

   Galīgais lēmums par esoša atkritumu apglabāšanas poligona apsaimniekošanas turpināšanu, kas pieņemts saskaņā ar Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 14. panta b) punktu un pamatojoties uz darbības uzlabošanas plānu, ir “piekrišana [atļauja]” Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, 1. panta 2. punkta izpratnē tikai tad, ja šis lēmums atļauj veikt iekārtu vai vietas izmaiņas vai paplašināšanu, veicot darbus vai fizisku iejaukšanos, kas maina to fizisko izskatu un kam var būt būtiska negatīva ietekme uz vidi Direktīvas 85/337 II pielikuma 13. punkta izpratnē, un tādējādi tas ir “projekts” šīs direktīvas 1. panta 2. punkta izpratnē.

      (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: Lieta T-229/08: Prasība, kas celta 2008. gada 13. jūnijā — Impala /Komisija

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/33

         Prasība, kas celta 2008. gada 13. jūnijā — Impala/Komisija
   (Lieta T-229/08)
   (2008/C 197/58)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, starptautiska apvienība), Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Crosby, J. Golding, Solicitors, un I. Wekstein, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 3. oktobra Lēmumu lietā Nr. COMP/M.3333-Sony/BMG, ar ko uzņēmumu koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līguma darbību saskaņā ar Padomes Regulas (EEK) Nr. 4064/89 (1) 8. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ar 2004. gada 19. jūlija Lēmumu C(2004) 2815 par saderīgu ar kopējo tirgu atzina koncentrāciju, kurā Bertelsmann AG un Sony Corporation of America ieguva kopēju kontroli pār kopuzņēmumu Sony BMG, kas apvienoja to mūzikas ierakstu uzņēmējdarbību (Lieta Nr. COMP/M.3333-Sony/BMG). Ar 2006. gada 13. jūlija spriedumu Pirmās instances tiesa Komisijas lēmumu atcēla (2). Pēc lēmuma atcelšanas lieta tika atkārtoti paziņota Komisijai, kas koncentrāciju izvērtēja atbilstoši pašreizējiem tirgus apstākļiem un ar apstrīdēto 2007. gada 3. oktobra Lēmumu C(2007) 4507 koncentrāciju atļāva kā saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līguma darbību.
   Prasītāja, starptautiska apvienība, kas pārstāv neatkarīgas mūzikas izdevniecības — koncentrācijas dalībnieču konkurentus, lūdz atcelt minēto lēmumu. Tā apgalvo, ka, apstiprinot koncentrāciju, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un/vai nav pareizi piemērojusi tiesību normas par kolektīvu dominējošu stāvokli un/vai pārkāpusi EKL 253. pantu, jo:

               —

               nav piemērojusi pareizo testu un pienācīgi novērtējusi kolektīva dominējoša stāvokļa esamību, nostiprināšanu vai radīšanu mūzikas fizisko ierakstu tirgū un mūzikas ierakstu digitālā formātā tirgū;

               —

               nav veikusi prognožu analīzi par to, vai koncentrācija varētu nostiprināt vai radīt kolektīvu dominējošu stāvokli mūzikas fizisko ierakstu tirgū un/vai mūzikas ierakstu digitālā formātā tirgū, un nav norādījusi pamatojumu vai pietiekamu pamatojumu par prognožu analīzes neveikšanu;

               —

               nav veikusi pienācīgu analīzi par koncentrācijas iespējamo ietekmi uz patērētāju izvēli vai kultūras daudzveidību, vai prognožu analīzi par šiem aspektiem; un

               —

               visbeidzot, nav atzinusi, ka koncentrācija nostiprināja vai radīja kolektīvu dominējošu stāvokli mūzikas fizisko ierakstu tirgū un mūzikas ierakstu digitālā formātā tirgū.

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV L 395, 1. lpp., ar labojumiem OV 1990, L 257, 13. lpp.).

      (2)  Lieta T-464/04 Impala/Komisija, Krājums, II-2289. lpp., spriedums apelācijas tiesvedībā, lieta C-413/06 P Bertelsmann un Sony Corporation of America/Impala.


title: Lieta T-492/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 11. maija spriedums — Wessang /ITSB — Greinwald ( “star foods” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “star foods” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiska un grafiska preču zīmes “STAR SNACKS” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/37

         Vispārējās tiesas 2010. gada 11. maija spriedums — Wessang/ITSB — Greinwald (“star foods”)
   (Lieta T-492/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “star foods” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiska un grafiska preču zīmes “STAR SNACKS” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 179/64
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Francija) (pārstāvis — A. Grolée, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — A. Führer un G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Greinwald GmbH (Kempten, Vācija) (pārstāvis — A. Schulz, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 17. septembra lēmumu lietā R 1408/2007-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nicolas Wessang un Greinwald GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 17. septembra lēmumu lietā R 1408/2007-4;

               2)

               Greinwald GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina vienu trešdaļu Nicolas Wessang tiesāšanās izdevumu;

               3)

               Wessang sedz divas trešdaļas savu tiesāšanās izdevumu;

               4)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta C-229/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. maijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Minister Finansów/Janowi Mateusiakowi

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. maijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Minister Finansów/Janowi Mateusiakowi

   (Lieta C-229/15)
   (2015/C 294/23)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Minister Finansów

      Atbildētājs: Jan Mateusiak

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 18. panta c) punkts ir jāsaprot tādējādi, ka pēc koriģēšanas laikposma beigām, kas ir paredzēts direktīvas 187. pantā, nodokļu maksātāja pamatlīdzekļiem, kurus iegādājoties, nodokļu maksātājs ir ieturējis priekšnodokli, brīdī, kad tas pārtrauc darbību, netiek uzlikts nodoklis un tie netiek iekļauti inventāra sarakstā, ja ir beidzies likumā noteiktais priekšnodokļa par to iegādi koriģēšanas laikposms, kas tiek noteikts atbilstoši šo līdzekļu paredzamajam ekspluatācijas laikam nodokļu maksātāja saimnieciskajā darbībā, vai arī tādējādi, ka neatkarīgi no koriģēšanas laikposma pamatlīdzekļiem ir jāuzliek nodoklis saimnieciskās darbības izbeigšanas brīdī?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-114/12: Prasība, kas celta 2012. gada 8. martā — Bode Chemie /ITSB — Laros ( “sterilina” )

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 8. martā — Bode Chemie/ITSB — Laros (“sterilina”)
   (Lieta T-114/12)
   2012/C 165/36
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bode Chemie GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — N. Aicher, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Laros Srl (Cremona, Itālija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 2423/2010-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tai skaitā apelācijas procesā ITSB radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “sterilina” baltā un sarkanā krāsā, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8120032

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīme “STERILLIUM” Nr. 221168 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Kopienas grafiska preču zīme “BODE Sterillium” zilā un baltā krāsā Nr. 6262257 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo, pretēji Apelāciju padomes viedoklim, visaptverošs atbilstošo identiskuma un/vai līdzības kritēriju starp precēm, līdzības kritēriju starp apzīmējumiem un pretstatītās preču zīmju atšķirtspējas novērtējums liekot konstatēt, ka sabiedrībai pastāv sajaukšanas iespēja


title: Lieta C-527/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — ko 2011. gada 10. oktobrī iesniedza Augstākās tiesas Senāts (Latvijas Republika) — SIA “Ablessio” /Valsts ieņēmumu dienests

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — ko 2011. gada 10. oktobrī iesniedza Augstākās tiesas Senāts (Latvijas Republika) — SIA “Ablessio”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-527/11)
   2012/C 6/09
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SIA “Ablessio”

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu normas interpretējamas tādējādi, ka tās liedz atteikt individuālo numuru, ar kuru identificē nodokļa maksātāju, uz tā pamata, ka nodokļa maksātāja kapitāla daļu īpašnieks iepriekš vairākas reizes ir saņēmis individuālo numuru citiem uzņēmumiem, kuri nav veikuši reālu saimniecisko darbību un kuru kapitāla daļas īpašnieks drīz pēc individuālā numura saņemšanas atsavinājis citām personām?

               2)

               Vai minētās direktīvas 214. pants saistībā ar 273. pantu interpretējams tādējādi, ka tas ļauj nodokļu administrācijai pirms individuālā numura piešķiršanas pārliecināties par nodokļa maksātāja spēju veikt ar nodokli apliekamos darījums, ja šī pārbaude vērsta uz to, lai pareizi iekasētu nodokli un novērstu krāpšanu?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta F-69/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. augustā — Knöll /Eiropols

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/56

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. augustā — Knöll/Eiropols
   (Lieta F-69/08)
   (2008/C 285/101)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Brigitte Knöll, Hoheima (Vācija) (pārstāvis — P. de Casparis, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols)
   Strīda priekšmets un apraksts
   2007. gada 4. oktobra lēmuma, ar kuru Eiropols prasītāju informēja, ka nav iespējams piedāvāt viņai pastāvīgu amatu, atcelšana.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2007. gada 4. oktobra lēmumu, ar kuru atbildētājs informēja prasītāju, ka nav iespējams piedāvāt viņai pastāvīgu amatu, kā arī atcelt 2008. gada 29. aprīļa lēmumu, ar kuru noraidīta par pirmo lēmumu iesniegtā sūdzība, un 2008. gada 12. jūnija lēmumu, kas ir 2007. gada 4. oktobra lēmuma turpinājums;

               —

               piespriest Eiropolam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-61/09: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. oktobra spriedums ( Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Landkreis Bad Dürkheim/Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion (Kopējā lauksaimniecības politika — Integrēta pārvaldības un kontroles sistēma noteiktām atbalsta shēmām — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — Vienreizējo maksājumu shēma — Kopīgi tiešā atbalsta shēmu noteikumi — Jēdziens hektārs, par kuru ir tiesības pretendēt uz atbalstu — Ar lauksaimniecību nesaistīta darbība — Nosacījumi, lai lauksaimniecības zemi uzskatītu par saimniecībai piederošu zemi)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. oktobra spriedums (Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Landkreis Bad Dürkheim/Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion

   (Lieta C-61/09) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Integrēta pārvaldības un kontroles sistēma noteiktām atbalsta shēmām - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - Vienreizējo maksājumu shēma - Kopīgi tiešā atbalsta shēmu noteikumi - Jēdziens “hektārs, par kuru ir tiesības pretendēt uz atbalstu” - Ar lauksaimniecību nesaistīta darbība - Nosacījumi, lai lauksaimniecības zemi uzskatītu par saimniecībai piederošu zemi)
   2010/C 346/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Landkreis Bad Dürkheim

      Atbildētājs: Aufsichts-und Dienstleistungsdirektion

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz –Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.), 44. panta 2. punkta interpretācija — Jēdzienu “lauksaimniecības zeme” un “ar lauksaimniecību nesaistītas darbības” interpretācija gadījumā, kad vides aizsardzības mērķis prevalē pār lauksaimnieciskās ražošanas mērķi — Nosacījumi, lai lauksaimniecības zemi uzskatītu par saimniecībai piederošu zemi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, un kas grozīta ar Padomes 2006. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 2013/2006, 44. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā nav fakts, ka tiesības pretendēt uz atbalstu ir par tādu zemi, kuru izmanto arī lauksaimniecībai, taču galvenokārt tā tiek izmantota ainavu sakopšanas un dabas aizsardzības mērķiem. Turklāt fakts, ka lauksaimniekam ir noteikti jāpilda dabas aizsardzības iestādes rīkojumi, darbībai, kura atbilst minētās regulas 2. panta c) punktā minētajai definīcijai, neatņem tās lauksaimniecisko raksturu;

               2)

               Regulas Nr. 1782/2003, kas grozīta ar Regulu Nr. 2013/2006, 44. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           lai lauksaimniecības zemi uzskatītu par lauksaimnieka saimniecībai piederošu, nav nepieciešams, lai tā būtu saimniecības rīcībā, pamatojoties uz nomas līgumu vai citu līdzīga veida nomas darījumu, kas noslēgts par atlīdzību;

                           —

                           tam nav pretrunā fakts, ka par saimniecībai piederošu tiek uzskatīta tāda zeme, kas lauksaimnieka rīcībā ir nodota bez atlīdzības, lauksaimniekam par to veicot tikai iemaksas profesionālajai apvienībai, lai tas to izmantotu noteiktā veidā un uz noteiktu laiku atbilstoši dabas aizsardzības mērķiem ar nosacījumu, ka šis lauksaimnieks šo zemi var izmantot savām lauksaimnieciskajām darbībām ar pietiekamu autonomiju vismaz 10 mēnešus, un ka,

                           —

                           lai attiecīgo zemi uzskatītu par lauksaimnieka saimniecībai piederošu, nav nozīmes apstāklim, ka lauksaimniekam ir pienākums veikt noteiktus darbus trešās personas labā, saņemot par to atlīdzību, ja lauksaimnieks šo zemi izmanto savām lauksaimnieciskajām darbībām savā vārdā un uz sava rēķina.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009.


title: Lieta T-377/05: Prasība, kas celta  2005. gada 5. oktobrī  — Seegmuller/Komisija

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/22

         Prasība, kas celta 2005. gada 5. oktobrī — Seegmuller/Komisija
   (Lieta T-377/05)
   (2006/C 10/44)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Magali Seegmuller (Uccle, Beļģija) (pārstāvis — K. H. Hagenaar, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas 2005. gada 5. jūlija lēmumu, kas liedz prasītājai faktiski uzsākt savu darbu un pildīt uzdevumus kā Guinée Conakry delegācijas administrācijas vadītājai;

               —

               principā apstiprināt prasītājas pieteikumu atlīdzināt atbildētājas radītos materiālos zaudējumus un nodarīto morālo kaitējumu apmērā, kas tiks aprēķināts vēlāk;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas ir Komisijas līgumdarbinieks, pieteicās Congo Brazzaville) administrācijas vadītāja amatam (sludinājums COM/2004/2982/F. 2005. gada 5. janvārī viņai tika paziņots, ka atlases komisija ir viņu izvēlējusies. Uz Komisijas ĢD RELEX jautājumu, vai viņa piekrīt būt par citas delegācijas vadītāju, viņa deva savu piekrišanu arī darbībai Guinee Conakry.

   Kā parasti, prasītāja izgāja medicīnisko pārbaudi, lai delegācijā dotos uz Guinee Conakry. Ar 2005. gada 17. marta paziņojumu Komisijas medicīniskā komisija atzina, ka prasītājai nav nepieciešamās fiziskās īpašības, lai darbotos minētajā delegācijā. Pamatojoties uz šo paziņojumu, ĢD RELEX paziņoja prasītājai, ka viņa nevar veikt pienākumus Guinee Conakry. Līdz ar to prasītāja iesniedza sūdzību par šo lēmumu, kas ir noraidīta ar apstrīdēto 2005. gada 5. jūlija lēmumu.
   Pamatojot savu prasību, prasītāja apgalvo, ka 2005. gada 15. aprīļa lēmuma pieņemšana nav ĢD RELEX direktora kompetencē un ka viņš ir ļaunprātīgi izmantojis savas pilnvaras. Turklāt viņa apgalvo, ka Komisijas medicīniskā komisija ir pieļāvusi kļūdas vērtējumā, proti, viņa uzskata, ka 2005. gada 17. marta ziņojumā nav redzama saprotama saikne starp tajā iekļauto medicīnisko atzinumu un izdarītajiem secinājumiem.


title: Lieta F-145/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. novembrī – ZZ/EIB

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/44

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. novembrī – ZZ/EIB
   (Lieta F-145/15)
   (2016/C 111/54)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – E. Nordh, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2014. gadu, kā arī prasība atlīdzināt šķietami nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas lēmumu, kas attiecas uz prasītāja novērtējumu par 2014. gadu, tostarp lēmumu saistībā ar atalgojuma palielināšanu, piemaksas izmaksu un paaugstināšanu amatā saistībā ar šo novērtējumu, kā arī pēc tam sagatavoto novērtējuma ziņojumu par 2014. gadu, ietverot gan daļu, kas attiecas uz prasītāja sniegumu 2014. gadā, gan to, kura attiecas uz viņam izvirzītajiem mērķiem 2015. gadam;

               —

               piespriest atbildētajai kā atlīdzību par morālo kaitējumu izmaksāt prasītājam naudas summu EUR 150 000 apmērā, pieskaitot procentus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-376/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. augustā — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/26

      Prasība, kas celta 2012. gada 21. augustā — Grieķijas Republika/Komisija
      (Lieta T-376/12)
      (2012/C 331/51)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, E. Leftheriotou un S. Papaioannou)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  apmierināt prasību;

                  —

                  atcelt Komisijas 2012. gada 22. jūnija Īstenošanas lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), izziņots ar dokumenta numuru C(2012) 3838 un publicēts OV L 165 83. lpp., ciktāl tas attiecas uz Grieķijas Republikai noteiktajām finanšu korekcijām rozīņu nozarē un vīnogulāju prettiesiskas stādīšanas jomā; un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savā prasībā Grieķijas Republika lūdz atcelt Komisijas 2012. gada 22. jūnija Īstenošanas lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), izziņots ar dokumenta numuru C(2012) 3838 un publicēts OV L 165 83. lpp., ciktāl tas attiecas uz Grieķijas Republikai noteiktajām finanšu korekcijām rozīņu nozarē 2006.–2007. tirdzniecības gadā un vīna nozarē — vīnogulāju stādīšana bez tiesībām tos pārstādīt.
      Attiecībā uz korekcijām rozīņu nozarē prasītāja vispirms norāda, ka noteiktās korekcijas 100 % apmērā Sultanas rozīnēm un 25 % apmērā korintēm saistībā ar minimālās ražas samazināšanos, vīnogu audzētāju specializāciju, faktisko ražu un piegādi, ir pamatotas ar kļūdainu faktu vērtējumu un ar kļūdainu Regulas Nr. 1621/1999 (1) 3. panta 2. punkta ceturtā ievilkuma interpretāciju un piemērošanu.
      Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums esot prettiesisks un tas esot jāatceļ, ņemot vērā, ka Komisijas piemērotā finanšu korekcija 100 % apmērā par Sultanas rozīnēm un 25 % apmērā par korintēm saistībā ar pārkāpumiem minimālās ražas samazināšanās jomā, un arī tas, ka netika ņemta vērā vīnogu audzētāju platību specializācija un faktiskā raža un piegādes, ka tas ir pamatots ar kļūdainu Dokumenta VI/5530/97 2. pielikuma, Dokumenta AGRI/17933/2000 17. pielikuma un Dokumenta AGRI/60637/2006 interpretāciju un piemērošanu, ka tajā neesot sniegts pietiekams pamatojums, tas esot nesamērīgs ar konstatētajiem pārkāpumiem un pārsniedz Komisijas rīcības brīvību.
      Kas attiecas uz stādīšanu bez tiesībām pārstādīt, prasītāja vispirms norāda, ka Komisijas noteiktā finanšu korekcija esot prettiesiska un tā esot jāatceļ tādēļ, ka: a) ar to tiek izslēgti izdevumi, kas radušies agrāk nekā 24 mēnešus pirms Komisija paziņoja pārbaudes rezultātus, pārkāpjot Regulas Nr. 1258/1999 (2) 7. panta 4. punktu, kas tagad ir Regulas Nr. 1290/2005 (3) 31. pants, un b) ar to tiek pārkāpts tiesiskās drošības princips un vājinātas tiesības uz aizstāvību un uz prasītājas apgalvojumu pamatojumu, jo tā skar pēdējās desmitgades faktus un notikumus.
      Treškārt, prasītāja apgalvo, ka Komisijas vērtējums, saskaņā ar kuru platības, kas tika atļautas atbilstoši Regulas Nr. 1493/1999 (4) 2. panta 3. punkta a) apakšpunktam, tika atļautas šai normai neatbilstošā veidā, jo apstāklis, ka vīnogulāju reģistrs vēl nebija pabeigts brīdī, kad tika izskatīts atļaujas pieteikums, nozīmē, ka nebija sniegtas nepieciešamās garantijas atkāpju pārbaudei, esot balstīts uz kļūdainiem faktiem.
      Ceturtkārt, prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums esot nelikumīgs un jāatceļ, jo ar to noteiktā finanšu korekcija un tajā piemērotā aprēķina metode, mutatis mutandis piemērojot Regulas Nr. 479/2008 (5) 86. pantu, esot pretrunā Regulas Nr. 1290/2005 31. pantam un Dokumenta VI/5330/87 pamatnostādnēm, un šīs metodes piemērošana izraisot nesamērīgu ietekmi salīdzinājumā ar konstatētajiem pārkāpumiem.
      Piektkārt, prasītāja apgalvo, ka apstāklis, ka Komisijas konstatējums, ka kopējā atļautā platība atbilstoši Regulas Nr. 1493/1999 2. panta 3. punkta a) apakšpunktam ir 7 112,04 hektāri un ka vidējā stādīšanas tiesību vērtība ir EUR 1 500 par hektāru, esot balstīts uz kļūdainiem faktiem, tam neesot sniegts pietiekams pamatojums un tas esot pretrunā samērīguma principam.

         (1)  Komisijas 1999. gada 22. jūlija Regula (EK) Nr. 1621/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/96 piemērošanai attiecībā uz atbalstu vīnogu audzēšanai noteiktu rozīņu šķirņu ražošanai (OV L 192, 21. lpp.).

         (2)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 103. lpp.).

         (3)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).

         (4)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju (OV L 179, 1. lpp.).

         (5)  Padomes 2008. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 479/2008 par vīna tirgus kopējo organizāciju, ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1493/1999, (EK) Nr. 1782/2003, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 3/2008 un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2392/86 un (EK) Nr. 1493/1999 (OV L 148, 1. lpp.).


title: Lieta C-464/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. septembrī iesniedza Landesgericht Wiener Neustadt (Austrija) – Admiral Casinos & Entertainment AG/Balamatic Handelsgesellschaft m.b.H u.c.

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. septembrī iesniedza Landesgericht Wiener Neustadt (Austrija) – Admiral Casinos & Entertainment AG/Balamatic Handelsgesellschaft m.b.H u.c.
   (Lieta C-464/15)
   (2015/C 398/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesgericht Wiener Neustadt

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Admiral Casinos & Entertainment AG

      Atbildētāji: Balamatic Handelsgesellschaft m.b.H, Robert Schnitzer, Suayip Polat KG, Ülkü Polat, Attila Juhas, Milazim Rexha

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 56. pants ir interpretējams tādējādi, ka, izvērtējot tāda valsts tiesiskā regulējuma samērīgumu, ar ko ir noteikts monopols azartspēļu tirgū, tā pieņemamība no Savienības tiesību viedokļa ir pakārtota ne tikai šā tiesiskā regulējuma mērķim, bet arī tā radītajām sekām, kas ir empīriski droši nosakāmas?


title: Lieta C-371/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 1. augustā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – APEX GmbH Internationale Spedition / Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               20.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 1. augustā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – APEX GmbH Internationale Spedition/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

   (Lieta C-371/14)
   2014/C 372/05
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: APEX GmbH Internationale Spedition

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2013. gada 18. marta Īstenošanas Regula (ES) Nr. 260/2013 (1), ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Regulu (EK) Nr. 1458/2007 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar gāzi pildītu, neuzpildāmu kabatas krama šķiltavu importam, ar šo attiecina uz tādu ar gāzi pildītu, neuzpildāmu kabatas krama šķiltavu importu, ko nosūta no Vjetnamas Sociālistiskās Republikas un kam ir vai nav deklarēta Vjetnamas Sociālistiskās Republikas izcelsme (OV L 82, 10.–17. lpp., turpmāk tekstā – “Regula Nr. 260/2013”), nav piemērojama tāpēc, ka Regulas Nr. 260/2013 pieņemšanas dienā ar Regulu (EK) Nr. 1458/2007 ieviestais antidempinga maksājums, kura darbības jomu bija iecerēts paplašināt, vairs nebija spēkā?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:

               2)

               Vai Regula Nr. 260/2013 nav piemērojama tāpēc, ka nav konstatēta ar Regulu (EK) Nr. 1458/2007 (2) noteikto pasākumu apiešana Regulas Nr. 260/2013 13. panta 1. punkta izpratnē?

      (1)  OV L 82, 10. lpp.

      (2)  Padomes 2007. gada 10. decembra Regula (EK) Nr. 1458/2007, ar ko uzliek galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes un no Taivānas sūtītu vai Taivānas izcelsmes ar gāzi pildītu, neuzpildāmu kabatas krama šķiltavu importam, un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes un no Taivānas sūtītu vai Taivānas izcelsmes uzpildāmu kabatas krama šķiltavu importam (OV L 326, 1. lpp.).


title: Lieta C-184/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. aprīlī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) – Florentina Martínez Andrés/Servicio Vasco de Salud

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. aprīlī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) – Florentina Martínez Andrés/Servicio Vasco de Salud

   (Lieta C-184/15)
   (2015/C 236/34)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Florentina Martínez Andrés

      Atbildētājs: Servicio Vasco de Salud

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku (1) 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesību akts, saskaņā ar kuru ļaunprātīgas izmantošanas gadījumā, kas rodas, izmantojot uz noteiktu laiku noslēgtus darba līgumus, vispārīgi netiek atzīts, ka specializētā civildienesta gadījuma darba izpildei nodarbinātajiem pagaidu darbiniekiem, atšķirībā no identiskā situācijā esošiem darbiniekiem, kurus iestāde nodarbina uz darba līguma pamata, ir tiesības saglabāt amata vietu kā uz nenoteiktu laiku, taču ne pastāvīgi nodarbinātiem darbiniekiem, proti, tiesības ieņemt pagaidu amata vietu, līdz tā tiek aizpildīta likumā noteiktā kārtībā vai likvidēta atbilstoši likuma paredzētai procedūrai?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša, vai ekvivalences princips ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesa var uzskatīt, ka abas situācijas – to darbinieku situācija, kurus iestāde nodarbina uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu pamata un specializētā civildienesta gadījuma darba izpildei nodarbināto pagaidu darbinieku situācija – ir līdzīgas gadījumā, kad ļaunprātīgi tiek izmantoti uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi vai arī valsts tiesai, vērtējot situāciju līdzību, ir jāņem vērā nevis darba devēju identiskums, sniegto pakalpojumu identiskums vai līdzība un tas, ka darba līgums ir noslēgts uz noteiktu laiku, bet citi apstākļi, piemēram, tas, vai darbiniekam konkrēti ir darba attiecības vai civildienesta attiecības, vai arī tas, ka iestādei ir tiesības pašai organizēt savu darbību, kas attaisno atšķirīgu attieksmi abās situācijās?

      (1)  Pielikums Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK (OV L 175, 43. lpp.).


title: Lieta C-231/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. maijā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku/Polkomtel sp. z o.o.

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. maijā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku/Polkomtel sp. z o.o.

   (Lieta C-231/15)
   (2015/C 294/24)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku

      Atbildētājs: Polkomtel sp. z o.o.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (1) 4. panta 1. punkta pirmais un trešais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja uzņēmums, kas nodrošina tīklu, apstrīd valsts regulatīvās iestādes lēmumu par atlīdzību likmēm par savienojumiem šī uzņēmuma tīklā (MTR lēmums) un tam sekojošo valsts regulatīvās iestādes lēmumu, ar kuru tiek grozīts līgums starp MTR lēmuma adresātu un citu uzņēmumu tādējādi, ka šī cita uzņēmuma maksātās atlīdzību likmes par savienojumiem MTR lēmuma adresāta tīklā tiek pieskaņotas MTR lēmumā noteiktajām likmēm (izpildes lēmums), valsts tiesa, kas ir konstatējusi, ka MTR lēmums ir ticis atcelts, ievērojot Direktīvas 2002/21 4. panta 1. punkta ceturto teikumu un tās uzņēmuma intereses, kuram ir labvēlīgs izpildes lēmums, kas izriet no uzticības aizsardzības un tiesiskās noteiktības principiem, nedrīkst atcelt izpildes lēmumu, vai arī Direktīvas 2002/21 4. panta 1. punkta pirmais un trešais teikums saistībā ar Pamattiesību hartas 47. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesa var atcelt valsts regulatīvās iestādes izpildes lēmumu un līdz ar to atkristu tajā paredzētie pienākumi attiecībā uz laiku pirms tiesas nolēmuma [taisīšanas], ja tā pieņem, ka tas ir vajadzīgs, lai nodrošinātu efektīvu uzņēmuma tiesību aizsardzību, kurš ir apstrīdējis valsts regulatīvās iestādes lēmumu, ar kuru tika izpildīts valsts regulatīvās iestādes vēlāk atceltais MTR lēmums?

      (1)  OV L 108, 33. lpp.


title: Lieta T-258/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Orange /Komisija (Valsts atbalsts — Sabiedriskā pakalpojuma izmaksu kompensācija projektā par ļoti augstas caurlaidības elektronisko sakaru tīklu Hauts-de-Seine departamentā — Lēmums, ar kuru ir konstatēta atbalsta neesamība — Oficiālās izmeklēšanas procedūras neuzsākšana — Nopietnas grūtības — Spriedums lietā Altmark — Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — Tirgus nepilnība — Pārmērīga kompensācija)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Orange/Komisija
   (Lieta T-258/10) (1)

   (Valsts atbalsts - Sabiedriskā pakalpojuma izmaksu kompensācija projektā par ļoti augstas caurlaidības elektronisko sakaru tīklu Hauts-de-Seine departamentā - Lēmums, ar kuru ir konstatēta atbalsta neesamība - Oficiālās izmeklēšanas procedūras neuzsākšana - Nopietnas grūtības - Spriedums lietā Altmark - Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Tirgus nepilnība - Pārmērīga kompensācija)
   2013/C 336/35
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Orange, agrāk — France Télécom (Parīze, Francija) (pārstāvji — sākotnēji M van der Woude un D. Gillet, vēlāk D. Gillet un H. Viaene, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un C. Urraca Caviedes)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — sāktonēji G. de Bergues un J. Gstalter, vēlāk D. Colas un J. Bousin), Département des Hauts-de-Seine (Francija) (pārstāvji — J.-D. Bloch un G. O’Mahony, avocats) un Sequalum SAS (Puteaux, Francija) (pārstāvis — L. Feldman, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7426, galīgā redakcija, par sabiedriskā pakalpojuma izmaksu kompensāciju par ļoti augstas caurlaidības elektronisko sakaru tīkla izveidošanu un uzturēšanu Hauts-de-Seine departamentā (valsts atbalsts Nr. 331/2008 — Francija)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Orange sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Département des Hauts-de-Seine, Sequalum SAS un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta C-519/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 3. septembra rīkojumu lietā T-113/11 Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Eiropas Komisija 2014. gada 18. novembrī iesniedza Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V.

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/21

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 3. septembra rīkojumu lietā T-113/11 Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Eiropas Komisija 2014. gada 18. novembrī iesniedza Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V.

      (Lieta C-519/14 P)
      (2015/C 016/31)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (pārstāvji – M. Loschelder un V. Schoene, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste un Nederlandse Zuivelorganisatie

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu

                  —

                  atcelt pārsūdzēto rīkojumu un atcelt Komisijas 2010. gada 2. decembra Regulu (ES) Nr. 1122/2010 par nosaukuma ierakstīšanu Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā [Gouda Holland (AĢIN)] (1);

                  —

                  pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

                  —

                  piespriest Komisijai samaksāt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

         Pirmais pamats: Vispārējā tiesa uzskata, ka prasītājai neesot intereses celt prasību, jo apstrīdētajā regulā ir precizēts, ka “Gouda” ir sugas vārds. Attiecīgais formulējums regulā par ierakstīšanu reģistrā esot tikai tautoloģisks. Līdz ar to regulas par ierakstīšanu reģistrā atcelšana, pretēji Vispārējās tiesas viedoklim, sniegtu biedriem priekšrocību, kas pamato interesi celt prasību. Šī iemesla dēļ prasība esot pieņemama. Tā paša iemesla dēļ prasība esot pamatota. Attiecīgo precizējumu esot apstiprinājuši Nīderlandes prasītāji. Tāpēc Komisija, tik un tā neņemdama šo precizējumu vērā, esot pieļāvusi kļūdu.

         Otrais pamats: Prasītāja esot apgalvojusi, ka tās biedri agrāk Nīderlandē esot piegādājuši pienu, ko tur drīkstēja pārstrādāt, lai ražotu “Gouda” vai “Edam”, un kas visticamāk tika pārstrādāts, lai ražotu “Gouda” vai “Edam”. Vispārējā tiesa no tā neesot secinājusi interesi celt prasību. Šis apgalvojums esot faktiski neatbilstošs. Tādējādi Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus, jo šis apgalvojums ir atbilstošs. Turklāt Vispārējā tiesa uzskatot, ka prasītāja savus iebildumus un prasību neesot cēlusi “piena ražotāju” vārdā. Arī tā esot faktu sagrozīšana, jo iebildumi tikuši celti prasītājas biedru vārdā, ciktāl tie nodarbojas ar piena pārstrādi (Nīderlandē pārdotais piens esot bijis pārstrādāts piens) un piena vai siera tirdzniecību.

         Trešais pamats: Vispārējā tiesa uzskatot, ka iebilduma noraidīšana neradot prasītājas interesi celt prasību. Tas tāpēc, ka no tiesību viedokļa tas esot nevis prasītājas, bet gan Vācijas Federatīvās Republikas iebildums. Tas, piemērojot Pamatregulu (ES) Nr. 510/2006 (2), neatbilstot tiesiskajai situācijai, un šo jautājumu attiecībā uz Pamatregulu, pretēji Vispārējās tiesas teiktajam, Vispārējā tiesa vēl nemaz neesot atrisinājusi. Pamatregula Nr. 510/2006 atšķiroties no tās iepriekšējās versijas, proti, Regulas (EEK) Nr. 2081/92 (3), Vispārējā tiesa šīs atšķirības neesot izvērtējusi un šīs atšķirības nozīmējot, ka katrā ziņā atbilstoši Pamatregulai iebildumu iesniedzējam, kā, piemēram, prasītājai, ir pašai savas tiesības celt iebildumus.

         Ceturtais pamats: Vispārējā tiesa esot noraidījusi prasītājas argumentu, ka Eiropas Savienības zilā AĢIN kvalitātes zīme rada Nīderlandes ražotājiem konkurences priekšrocību salīdzinājumā ar prasītājas biedriem. Tas esot nepareizi. Konkurences priekšrocība pastāvot un tā pamatojot prasītājas biedru interesi celt prasību, lai panāktu regulas par ierakstīšanu reģistrā atcelšanu.

         (1)  OV L 317, 22. lpp.

         (2)  Padomes 2006. gada 20. marta Regula (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV L 93, 12. lpp.).

         (3)  Padomes 1992. gada 14. jūlija Regula (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV L 208, 1. lpp.).


title: Lieta C-76/15: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Grondwettelijk Hof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Paul Vervloet u.c./Ministerraad Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Beļģijas Karaliste īstenojusi par labu ARCO grupas finanšu kooperatīvajām sabiedrībām — Noguldījumu garantiju sistēmas — Direktīva 94/19/EK — Piemērošanas joma — Garantiju shēma, ar ko aizsargā finanšu nozares kooperatīvo sabiedrību biedru, kuri ir fiziskas personas, pajas — Izslēgšana — LESD 107. un 108. pants — Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/6

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Grondwettelijk Hof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Paul Vervloet u.c./Ministerraad

   (Lieta C-76/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Beļģijas Karaliste īstenojusi par labu ARCO grupas finanšu kooperatīvajām sabiedrībām - Noguldījumu garantiju sistēmas - Direktīva 94/19/EK - Piemērošanas joma - Garantiju shēma, ar ko aizsargā finanšu nozares kooperatīvo sabiedrību biedru, kuri ir fiziskas personas, pajas - Izslēgšana - LESD 107. un 108. pants - Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu)
   (2017/C 053/07)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Grondwettelijk Hof

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Paul Vervloet, Marc De Wit, Edgard Timperman, Godelieve Van Braekel, Patrick Beckx, Marc De Schryver, Guy Deneire, Steve Van Hoof, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne

      Atbildētāja: Ministerraad

      piedaloties: Arcofin CVBA, Arcopar CVBA, Arcoplus CVBA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīvas 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 9. marta Direktīvu 2005/1/EK, 2. un 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos dalībvalstīm nav paredzēts pienākums izveidot tādu licencētu finanšu nozares kooperatīvo sabiedrību paju garantiju shēmu kā pamatlietā aplūkotā, nedz arī tiem ir pretrunā, ja dalībvalsts šādu shēmu izveido, ciktāl ar šo shēmu netiek ierobežota tās noguldījumu garantiju sistēmas praktiskā efektivitāte, kuras izveides pienākums šajā direktīvā dalībvalstīm ir paredzēts, kas savukārt ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, un ciktāl tā ir atbilstoša LESD, īpaši tā 107. un 108. pantam;

               2)

               izvērtējot Grondwettelijk Hof (Konstitucionālā tiesa, Beļģija) uzdotos prejudiciālos jautājumus, nav atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Komisijas 2014. gada 3. jūlija Lēmuma 2014/686/ES par valsts atbalstu SA.33927 (12/C) (ex 11/NN), ko īstenojusi Beļģija – Garantiju shēma, ar ko aizsargā finanšu kooperatīvu biedru, kuri ir fiziskas personas, pajas, spēkā esamību;

               3)

               LESD 108. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda garantiju shēma kā pamatlietā aplūkotā, ciktāl tā ir tikusi īstenota pretrunā no šīs tiesību normas izrietošajiem pienākumiem.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta T-263/00: Vispārējās tiesas 2013. gada 22. janvāra rīkojums — La Navale /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumi uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots atgūt izmaksāto atbalstu — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji — acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 22. janvāra rīkojums — La Navale/Komisija
   (Lieta T-263/00) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumi uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots atgūt izmaksāto atbalstu - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji — acīmredzami juridiski nepamatota)
   2013/C 71/30
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: La Navale Soc. coop. rl (Venēcija, Itālija) (pārstāvis — A. Vianello, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — V. Di Bucci, kam palīdz de A. Dal Ferro, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Itālijas Republika (pārstāvji — sākotnēji U. Leanza, vēlāk I. Braguglia, vēlāk R. Adam, un visbeidzot I. Bruni, kam palīdz G. Aiello un P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par valsts atbalstu uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā, kas paredzēts Likumā Nr. 30/1997 un Likumā Nr. 206/1995, ar ko ievieš sociālā nodrošinājuma maksājumu atvieglojumus (OV 2000, L 150, 50. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Komisijas iebildes par nepieņemamību izskatīšanu atlikt līdz lietas izskatīšanai pēc būtības;

               2)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami juridiski nepamatotu;

               3)

               La Navale Soc. coop. rl sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 355, 09.12.2000.


title: Lieta T-43/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 8. novembra rīkojums — Elementis u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Alvas stabilizatoru un siltuma stabilizatoru ESBO/esters tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Lēmuma atsaukšana — Strīda priekšmeta izzušana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 8. novembra rīkojums — Elementis u.c./Komisija
   (Lieta T-43/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Alvas stabilizatoru un siltuma stabilizatoru ESBO/esters tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta izzušana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 6/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Elementis plc (Londona, Apvienotā Karaliste); Elementis Holdings Ltd (Londona); Elementis UK Ltd (Londona), un Elementis Services Ltd (Londona) (pārstāvji — T. Wessely, A. de Brousse, advokāti, A. Woods, solicitor, un E. Spinelli, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Ronkes Agerbeek un J. Bourke, piedaloties J. Holmes, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija, kas attiecas uz EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procesu (lieta COMP/38589 — Siltuma stabilizatori), ciktāl tas skar prasītājas, kā arī, pakārtoti, prasība samazināt naudas sodus, kas saskaņā ar šo lēmumu uzlikti prasītājām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta C-517/08 P: Tiesas 2010. gada 15. aprīļa rīkojums — Makhteshim-Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies SA, Aragonesas Agro, SA /Eiropas Komisija, Bayer CropScience AG , Eiropas Augu aprūpes asociācija (EAAA), Spānijas Karaliste (Apelācija — Direktīva 91/414/EEK — Endosulfāna neietveršana šīs direktīvas I pielikumā — Laišanas tirgū atļaujas atsaukšana — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/17

         Tiesas 2010. gada 15. aprīļa rīkojums — Makhteshim-Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies SA, Aragonesas Agro, SA/Eiropas Komisija, Bayer CropScience AG, Eiropas Augu aprūpes asociācija (EAAA), Spānijas Karaliste
   (Lieta C-517/08 P) (1)

   (Apelācija - Direktīva 91/414/EEK - Endosulfāna neietveršana šīs direktīvas I pielikumā - Laišanas tirgū atļaujas atsaukšana - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2010/C 234/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Makhteshim-Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies SA, Aragonesas Agro, SA (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Parpala un N.B. Rasmussen), Bayer CropScience AG, Eiropas Augu aprūpes asociācija (EAAA) (pārstāvis — D. Waelbroeck, avocat) un Spānijas Karaliste

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 9. septembra spriedumu lietā T-75/06 Bayer CropScience u.c./Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2005. gada 2. decembra Lēmumu 2005/864/EK neietvert endosulfānu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un atsaukt atļaujas šo aktīvo vielu saturošo augu aizsardzības līdzekļu ražošanai [paziņots ar Nr. C(2005) 4611] (OV L 317, 25. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Makhteshim-Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies SA un Aragonesas Agro, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Augu aprūpes asociācija (EAAA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 19, 24.01.2009.


title: Tiesas spriedums ( 2014. gada 11. februāris ) lietā E-12/13 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (Līgumslēdzējas puses saistību neizpilde – Direktīva 2009/111/EK – Pasākumu neīstenošana – Nepaziņošana)

text:
               12.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/14

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2014. gada 11. februāris)
   lietā E-12/13
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (Līgumslēdzējas puses saistību neizpilde – Direktīva 2009/111/EK – Pasākumu neīstenošana – Nepaziņošana)
   (2015/C 49/07)
   Lietā E-12/13 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi attiecībā uz PRASĪBU paziņot, ka, nepareizi īstenojot 1. panta 15.–18. punktu, 19. punkta a) apakšpunktu, 21. punktu, 22. punkta a) apakšpunktu, 23.–29. punktu, 36. punktu, 37. punktu, 39.–42. punktu un 2. panta 5. un 6. punktu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 14., 16.e un 31. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīva 2009/111/EK attiecībā uz bankām, kuras saistītas ar galvenajām iestādēm, dažiem pašu kapitāla posteņiem, lieliem riska darījumiem, uzraudzības pasākumiem un krīzes pārvaldību) un kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, un nepaziņojot Uzraudzības iestādei šādu pasākumu tekstu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un ar EEZ līguma 7. pantu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs un tiesnesis–referents Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2014. gada 11. februārī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo Tiesa:

               1)

               paziņo, ka, noteiktajā termiņā nepareizi īstenojot 1. panta 15.–18. punktu, 19. punkta a) apakšpunktu, 21. punktu, 22. punkta a) apakšpunktu, 23.–28. punktu, 36. punktu, 37. punktu, 39.–42. punktu un 2. panta 5. un 6. punktu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 14., 16.e un 31. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīva 2009/111/EK attiecībā uz bankām, kuras saistītas ar galvenajām iestādēm, dažiem pašu kapitāla posteņiem, lieliem riska darījumiem, uzraudzības pasākumiem un krīzes pārvaldību) un kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, un neinformējot Iestādi par šādu pasākumu tekstu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un ar EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-562/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. novembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. novembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-562/11)
   2012/C 39/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tādam eksportētājam, kas, atbilstoši izklāstot eksporta kompensācijas piešķiršanai nozīmīgos lietas apstākļus, iesniedz kompensācijas pieteikumu, lai gan saistībā ar attiecīgo eksportu tiesības uz kompensāciju faktiski nepastāv, ir piemērojama sankcija? (1)

      (1)  Komisijas 1987. gada 27. novembra Regula (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, OV L 351, 1. lpp., redakcijā, kura ir ieviesta ar Komisijas 1997. gada 18. marta Regulu Nr. 495/97, OV L 77, 12. lpp.


title: Lieta T-263/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Mülhens /ITSB Conceria Toska ( TOSKA ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes TOSKA reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme TOSCA — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Plaši pazīstama preču zīme Parīzes konvencijas 6.a panta izpratnē — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/28

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Mülhens/ITSB Conceria Toska (“TOSKA”)
   (Lieta T-263/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “TOSKA’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “TOSCA’ - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Plaši pazīstama preču zīme Parīzes konvencijas 6.a panta izpratnē - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)
   (2007/C 199/52)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mülhens GmbH & Co. KG, Ķelne (Vācija) (pārstāvis — T. Šulte-Bekhauzens [T. Schulte-Beckhausen], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — M. Kapostanjo [M. Capostagno] un O. Montalto [O. Montalto], pārstāvji)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Conceria Toska Srl, Corsico (Itālija) (pārstāvis — Dž. Čimolino [G. Cimolino], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 13. maija lēmumu (lieta R 369/2002-2), saistībā ar iebildumu procesu starp Mülhens GmbH & Co. KG un Conceria Toska Srl.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Mühlens GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Apvienotās lietas T-208/08 un T-209/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Gosselin Group un Stichting Administratiekantoor Portielje /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana — Tirgus sadale — Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām — Vienots un turpināts pārkāpums — Uzņēmuma jēdziens — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Smagums — Ilgums)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/24

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Gosselin Group un Stichting Administratiekantoor Portielje/Komisija
   (Apvienotās lietas T-208/08 un T-209/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana - Tirgus sadale - Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām - Vienots un turpināts pārkāpums - Uzņēmuma jēdziens - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Smagums - Ilgums)
   2011/C 226/49
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Gosselin Group NV, iepriekš — Gosselin World Wide Moving NV (Deurne, Beļģija) (pārstāvji — F. Wijckmans un S. De Keer, advokāti) (lieta T-208/08), un Stichting Administratiekantoor Portielje (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvis — D. Van hove, advokāts) (lieta T-209/08)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un F. Ronkes Agerbeek)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ nolīguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2009. gada 24. jūlija Lēmumu C(2009) 5810, galīgā redakcija, kā arī pakārtoti — prasība atcelt vai samazināt prasītājam uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietā T-208/08 atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi) tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka Gosselin Group NV ir piedalījusies EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumā laikposmā no 1993. gada 30. oktobra līdz 1996. gada 14. novembrim;

               2)

               Lēmuma C(2008) 926 redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2009. gada 24. jūlija Lēmumu C(2009) 5810, galīgā redakcija, 2. pantā Gosselin Group uzliktā naudas soda apmērs tiek noteikts EUR 2,32 miljoni;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               lietā T-209/08 atcelt Lēmumu C(2008) 926 redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu C(2009) 5810, ciktāl tas attiecas uz Stichting Administratiekantoor Portielje;

               5)

               lietā T-208/08 katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats;

               6)

               lietā T-209/08 Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta C-151/06: Prasība, kas celta  2006. gada 20. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/14

         Prasība, kas celta 2006. gada 20. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-151/06)
   (2006/C 108/24)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Maidani, pārstāvis)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītāju prasījumi

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2003. gada 22. decembra Direktīvu 2003/125/EK, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/6/EK īsteno attiecībā uz ieguldījumu rekomendāciju godīgu atspoguļošanu un interešu konfliktu paziņošanu atklātībai (1), Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/125/EK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 12. oktobrī.

      (1)  OV L 339, 73. lpp.


title: Lietas C-158/05 izslēgšana no reģistra

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/10

         Lietas C-158/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2006/C 22/20)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   2005. gada 7. oktobrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-158/05 Eiropas kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005.


title: Lieta T-353/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 1. februāra spriedums — mtronix /ITSB — Growth Finance ( “mtronix” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “mtronix” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Montronix” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/27

         Vispārējās tiesas 2012. gada 1. februāra spriedums — mtronix/ITSB — Growth Finance (“mtronix”)
   (Lieta T-353/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “mtronix” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Montronix” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 73/52
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: mtronix OHG (Berlīne, Vācija) (pārstāvis — M. Schnetzer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Growth Finance AG (Zug, Šveice)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1557/2007-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Growth Finance AG un mtronix OHG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               mtronix OHG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta C-90/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. decembra spriedumu lietā T-392/09 1. garantovaná a.s. /Eiropas Komisija 2013. gada 22. februārī iesniedza 1. garantovaná a.s.

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. decembra spriedumu lietā T-392/09 1. garantovaná a.s./Eiropas Komisija 2013. gada 22. februārī iesniedza 1. garantovaná a.s.

   (Lieta C-90/13 P)
   2013/C 114/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: 1. garantovaná a.s. (pārstāvji — B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, advokāts, P. Lasok, QC, J. Holmes, Barrister)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedumu lietā T-392/09, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējas prasības pieteikuma Vispārējā tiesā otro pamatu;

               —

               atzīt šo pamatu par pamatotu;

               —

               samazināt naudas soda apmēru līdz EUR 2,1 miljoniem, kas ir 10 % no apelācijas sūdzības iesniedzējas apgrozījuma 2008. gadā, kā ir konstatēts pārsūdzētā sprieduma 84. punktā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzējas otro pamatu, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu.
   Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punktā ir noteikts: “(…) sodanauda (naudas sods) nepārsniedz 10 % no (šā uzņēmuma) kopējā apgrozījuma iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā”. “Iepriekšējais uzņēmējdarbības gads” ir pēdējais pilnais uzņēmējdarbības gads tieši pirms datuma, kurā Komisija pieņēmusi lēmumu, kurā atzīts, ka ir pārkāpti konkurences noteikumi, un kurā ir uzlikts naudas sods.
   Šajā lietā “apgrozījums iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā” esot bijis apgrozījums 2008. gadā, nevis apgrozījums, ko bija ņēmusi vērā Komisija. Tā kā tika izmantots 2007. gada apgrozījums, Garantovaná uzliktais naudas sods esot ticis palielināts gandrīz līdz 100 % no tās apgrozījuma gadā pirms Komisijas lēmuma pieņemšanas datuma (2009. gada 22. jūlijā).
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka tas, ka Komisija izmantoja 2007. gada apgrozījumu, bija pretrunā 23. panta 2. punkta tekstam un mērķim un tādēļ prettiesiski. Kā apgalvots Garantovaná otrajā pamatā tiesvedībā Vispārējā tiesā, naudas sods tādēļ būtu jāsamazina vai nu saskaņā ar 23. panta 2. punktu, vai arī atbilstoši Tiesas neierobežotai jurisdikcijai saskaņā ar LESD 261. pantu un Regulas Nr. 1/2003 31. pantu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta F-152/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 15. jūnija rīkojums – Poniskaitis/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana — Priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu — Akts, kas nav nelabvēlīgs — Prasības nepieņemamība — Pieteikums pieņemt nolēmumu, neaplūkojot lietu pēc būtības — Reglamenta 83. pants

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/39

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 15. jūnija rīkojums – Poniskaitis/Komisija
   (Lieta F-152/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana - Priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu - Akts, kas nav nelabvēlīgs - Prasības nepieņemamība - Pieteikums pieņemt nolēmumu, neaplūkojot lietu pēc būtības - Reglamenta 83. pants)
   (2016/C 410/70)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jonas Poniskaitis (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un S. Orlandi, advokāti, vēlāk D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis un S. Orlandi, advokāti, pēc tam J.-N. Louis un S. Orlandi, advokāti, visbeidzot J.-N. Louis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji D. Martin un G. Gattinara, vēlāk J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara, visbeidzot G. Gattinara un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par to pensijas tiesību aprēķinu saskaņā ar jaunajiem VĪN, kuras iegūtas pirms stāšanās amatā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Jonas Poniskaitis sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013., 30. lpp.


title: Lieta C-623/13: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministre de l'Économie et des Finances/Gérard de Ruyter Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 4. pants — Materiālā piemērošanas joma — Iemaksas par ienākumiem no īpašuma — Vispārējā sociālā iemaksa — Iemaksa sociālā parāda izlīdzināšanai — Sociālā iemaksa — Papildiemaksa sociālajai iemaksai — Dalība obligāto sociālā nodrošinājuma sistēmu finansēšanā — Tieša un pietiekami atbilstoša saikne ar noteiktām sociālā nodrošinājuma jomām

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/16

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministre de l'Économie et des Finances/Gérard de Ruyter
   (Lieta C-623/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 4. pants - Materiālā piemērošanas joma - Iemaksas par ienākumiem no īpašuma - Vispārējā sociālā iemaksa - Iemaksa sociālā parāda izlīdzināšanai - Sociālā iemaksa - Papildiemaksa sociālajai iemaksai - Dalība obligāto sociālā nodrošinājuma sistēmu finansēšanā - Tieša un pietiekami atbilstoša saikne ar noteiktām sociālā nodrošinājuma jomām)
   (2015/C 138/20)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ministre de l'Économie et des Finances

      Atbildētājs: Gérard de Ruyter

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1998. gada 29. jūnija Regulu (EK) Nr. 1606/98, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādām iemaksām par ienākumiem no īpašuma kā pamatlietā, ja tās ir paredzētas obligāto sociālā nodrošinājuma sistēmu finansēšanai, ir tieša un atbilstoša saikne ar noteiktām Regulas Nr. 1408/71 4. pantā minētajām sociālā nodrošinājuma jomām un līdz ar to tās ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā, pat ja šīs iemaksas tiek uzliktas nodokļa maksātāju ienākumiem no īpašuma, neatkarīgi no šo personu veiktās profesionālās darbības.

      (1)  OV C 31, 1.2.2014.


title: Lieta C-172/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 2. februāra spriedumu lietā T-76/08 EI du Pont de Nemours and Company u.c./Eiropas Komisija 2012. gada 5. aprīlī iesniedza EI du Pont de Nemours and Company

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 2. februāra spriedumu lietā T-76/08 EI du Pont de Nemours and Company u.c./Eiropas Komisija 2012. gada 5. aprīlī iesniedza EI du Pont de Nemours and Company

   (Lieta C-172/12 P)
   2012/C 194/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: EI du Pont de Nemours and Company (pārstāvji — J. Boyce, A. Lyle-Smythe, Solicitors)

      Pārējie lietas dalībnieki: DuPont Performance Elastomers LLC, DuPont Performance Elastomers SA, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-76/08, ciktāl ar to tika apstiprināts Komisijas secinājums, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs ir izdarījis pārkāpumu un tam ir jāmaksā naudas sods;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja pamatojums apelācijas sūdzības iesniegšanai ir tāds, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs ir atbildīgs par DuPont Dow Elastomers (turpmāk tekstā — “DDE”) izdarītajiem pārkāpumiem. Ja apelācijas sūdzības iesniedzēja pamatojums apelācijas sūdzības iesniegšanai tiek atbalstīts, no tā izriet, ka:

               —

               attiecībā uz laiku pirms DDE nodibināšanas (kad hloroprēnkaučuka uzņēmums piederēja apelācijas sūdzības iesniedzējam) Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nelemjot, ka bija iestājies noilgums tam, lai Komisija varētu piemērot naudas sodu apelācijas sūdzības iesniedzējam par tā meitassabiedrību dalību, un

               —

               apstākļos, kad bija iestājies noilgums tam, lai Komisija varētu piemērot naudas sodu, un tā nebija pierādījusi likumīgas intereses lēmuma pieņemšanai pret apelācijas sūdzības iesniedzēju, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, lemjot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs ir atbildīgs par tā meitassabiedrību dalību laikā pirms DDE nodibināšanas.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 15. jūnijā lietā T-21/03: S pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Prasība par atcelšanu — Arodslimība — Atzinums par profesionālo izcelsmi — Lūgums izņemt noteiktus dokumentus no medicīnas komisijas lietas — Nelabvēlīgi administratīvs akts — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 15. jūnijā
   lietā T-21/03: S pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Prasība par atcelšanu - Arodslimība - Atzinums par profesionālo izcelsmi - Lūgums izņemt noteiktus dokumentus no medicīnas komisijas lietas - Nelabvēlīgi administratīvs akts - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2004/C 251/28)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā T-21/03 S, bijusī Eiropas Kopienu Komisijas ierēdne, ar dzīvesvietu Thessalonique (Grieķija), ko pārstāv A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji: J. Currall un F. Clotuche-Duvieusart, kuri norādīja adresi Luksemburgā), par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 11. marta lēmumu, ar kuru tika atteikts izņemt noteiktus ziņojumus no medicīnas komisijas lietas, kura tika izveidota, nolūkā izvērtēt lūgumu atzīt to, ka prasītāju skartā slimība ir arodslimība, Pirmās instances tiesa (piektā palāta), šādā sastāvā: priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši J. D. Cooke un D. Šváby, sekretārs H. Jung, 2004. gada 15. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Noraidīt prasību kā acīmredzami nepieņemamu.

               2)

               Piespriest katrai pusei segt savus izdevumus.

      (1)  OV C 83, 5.4.2003.


title: Lieta C-575/10: Tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2012. gada 20. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Ungārija

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/8

         Tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2012. gada 20. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Ungārija
   (Lieta C-575/10) (1)

   2012/C 109/17
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Tiesas septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.


title: Lieta C-511/13 P: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 8. septembra spriedums – Philips Lighting Poland S. A., Philips Lighting BV/Eiropas Savienības Padome, Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Osram GmbH, Eiropas Komisija Apelācija — Dempings — Regula (EK) Nr. 384/96 — 4. panta 1. punkts, 5. panta 1. punkts un 9. panta 1. punkts — Regula (EK) Nr. 1205/2007 — Ķīnas, Vjetnamas, Pakistānas un Filipīnu izcelsmes integrētu elektrisko luminiscences kompaktspuldžu (CFL i) imports — Zaudējumi Kopienas ražošanas nozarei — Lielākā daļa no kopējā saražotā apjoma Kopienā līdzīgām precēm

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/4

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 8. septembra spriedums – Philips Lighting Poland S. A., Philips Lighting BV/Eiropas Savienības Padome, Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Osram GmbH, Eiropas Komisija
   (Lieta C-511/13 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Regula (EK) Nr. 384/96 - 4. panta 1. punkts, 5. panta 1. punkts un 9. panta 1. punkts - Regula (EK) Nr. 1205/2007 - Ķīnas, Vjetnamas, Pakistānas un Filipīnu izcelsmes integrētu elektrisko luminiscences kompaktspuldžu (CFL i) imports - Zaudējumi Kopienas ražošanas nozarei - Lielākā daļa no kopējā saražotā apjoma Kopienā līdzīgām precēm)
   (2015/C 363/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Philips Lighting Poland S. A., Philips Lighting BV (pārstāvji – L. Catrain González, abogada, un E. Wright, barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāve, kurai palīdz S. Gubel, advokāts, un B. O’Connor, solicitor), Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt.), Osram GmbH (pārstāvji – R. Bierwagen un C. Hipp, Rechtsanwälte), Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Armati un J.-F. Brakeland)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Philips Lighting Poland S. A. un Philips Lighting BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Osram GmbH tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta C-249/10 P: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 2. februāra spriedums — Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija un Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC) (Apelācija — Dempings — Regula (EK) Nr. 1472/2006 — Tādu konkrētu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa — Regula (EK) Nr. 384/96 — 2. panta 7. punkts, 9. panta 5. punkts un 17. panta 3. punkts — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — Individuāla pieeja — Atlase)

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/3

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 2. februāra spriedums — Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija un Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC)

   (Lieta C-249/10 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Regula (EK) Nr. 1472/2006 - Tādu konkrētu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkts, 9. panta 5. punkts un 17. panta 3. punkts - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Individuāla pieeja - Atlase)
   2012/C 80/04
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd (pārstāvji — L. Ruessmann, A. Willems, S. De Knop, C. Dackö, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, R. Szostak, pārstāvji, G. Berrisch, Rechtsanwalt, N. Chesaites, Barrister), Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Scharf un H. van Vliet) un Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 4. marta spriedumu lietā T-401/06 Brosmann Footwear (HK) Ltd u.c./Eiropas Savienības Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulu (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV L 275, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta spriedumu lietā T-401/06 Brosmann Footwear (HK) u.c./Padome;

               2)

               atcelt Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulu (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, daļā, kas attiecas uz Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd un Risen Footwear (HK) Co. Ltd;

               3)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd un Risen Footwear (HK) Co. Ltd gan pirmajā instancē, gan šajā tiesvedībā;

               4)

               Eiropas Komisija un Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) sedz savus tiesāšanās izdevumus gan pirmajā instancē, gan šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 209, 31.07.2010.