title: Lieta C-440/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza CURTEA DE APEL BACĂU (Rumānija) — SC SEMTEX SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza CURTEA DE APEL BACĂU (Rumānija) — SC SEMTEX SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

   (Lieta C-440/10)
   ()
   2010/C 328/25
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      CURTEA DE APEL BACĂU

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: S.C. SEMTEX SRL

      Atbildētāji: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. panta pirmo daļu (bijušais EKL 90. pants), saskaņā ar kuru dalībvalstis citu dalībvalstu ražojumiem tieši vai netieši neuzliek iekšējos nodokļus, kas lielāki par tiem, kas tieši vai netieši uzlikti līdzīgiem vietējiem ražojumiem, tiek liegts ieviest tādu dabas resursu nodokli transportlīdzekļiem, kurš tiek piemērots, pirmoreiz reģistrējot transportlīdzekli dalībvalsts teritorijā, un kuram ir tādas iezīmes, kādas ir raksturīgas nodoklim, kas tiek regulēts ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 50/2008, jo var izrādīties, ka šis nodoklis ir iekšējais nodoklis, kas tiek piemērots citu dalībvalstu izcelsmes precēm, ņemot vērā, ka nodokli neattiecina uz transportlīdzekļiem, kuri vēlreiz tiek reģistrēti Rumānijā un kuriem ir tādi parametri, kas ir līdzīgi attiecīgiem lietotiem importētiem transportlīdzekļiem?

               2)

               Vai ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. panta otro daļu (bijušais EKL 90. pants), saskaņā ar kuru dalībvalstis neuzliek citu dalībvalstu ražojumiem tādus iekšējos nodokļus, kas netieši aizsargā citus ražojumus, tiek liegts ieviest tādu dabas resursu nodokli transportlīdzekļiem, kas tiek piemērots, pirmoreiz reģistrējot transportlīdzekli dalībvalsts teritorijā, un kuram ir tādas iezīmes, kādas ir raksturīgas nodoklim, kas tiek regulēts ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 50/2008, ņemot vērā, ka saskaņā ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 218/2008 no dabas resursu nodokļa maksāšanas ir atbrīvota noteikta transportlīdzekļu kategorija, kurai ir Rumānijā ražotiem transportlīdzekļiem raksturīgi tehniskie parametri?


title: lieta C-53/05: Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 9. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/17

         Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 9. februārī
   (lieta C-53/05)
   (2005/C 82/36)
   tiesvedības valoda - portugāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 9. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Portugāles Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Pedro Andrade un Wouter Wils, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, atbrīvojot visu kategoriju iestādes no pienākuma darbu autoriem maksāt autoratlīdzību par darbu publisku patapināšanu, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 5. pants saistībā ar 1. pantu Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvā 92/100/EEK (1);

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirms Direktīvas 92/100 Portugāles tiesību akti darbu publiskas patapināšanas gadījumā neparedzēja pienākumu maksāt darba autoram autoratlīdzību par darbu, attiecībā uz kuru tiesības uz izplatīšanu bija izsmeltas. Šobrīd Portugāles tiesību aktos ir nostiprinātas tiesības uz autoratlīdzību, tomēr, atbrīvojot visu kategoriju iestādes no pienākuma darbu autoriem maksāt autoratlīdzību par darbu publisku patapināšanu Direktīvas 92/100 izpratnē, Portugāles Republika ir padarījusi šīs tiesības par bezmērķīgām un nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek iepriekš minētās direktīvas 1. un 5. pants.

      (1)  OV L 346, 61. lpp.


title: Lieta T-24/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. februārī — ThyssenKrupp Stainless pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/39

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. februārī — ThyssenKrupp Stainless pret Komisiju
   (Lieta T-24/07)
   (2007/C 82/88)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ThyssenKrupp Stainless AG, Duisburg (Vācija) (pārstāvji — M. Klusmann un S. Thomas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               pakārtoti, atcelt rezultatīvās daļas 2. punktu;

               —

               tālāk pakārtoti, atbilstoši samazināt naudas soda, kas prasītājai ir uzlikts ar apstrīdēto lēmumu, apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2006. gada 20. decembra lēmumu K(2006) 6765 galīgajā redakcijā lietā COMP/39.234 — Sakausējuma piemaksa, jauns lēmums. Apstrīdētājā lēmumā, kas attiecas uz procedūras IV/35.814 — Sakausējuma piemaksa — uzsākšanu no jauna, prasītājai ir noteikts naudas sods par to, ka Thyssen Stahl GmbH (agrāk — Thyssen Stahl AG) nav ievērojusi EOTK līguma 65. panta 1. punktu, saskaņoti mainot sakausējuma piemaksas aprēķināšanas formulas atsauces vērtības un piemērojot šīs izmaiņas.
   Prasības pamatojumam prasītāja norāda desmit prasības pamatus:

               —

               principa nulla poena sine lege pārkāpums, jo, tā kā nav pārejas noteikumu, Komisija nav pilnvarota ar atpakaļejošu spēku piemērot EOTK līgumu, kas nav spēkā kopš 2002. gada;

               —

               Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) prettiesiska piemērošana, jo tā dod tiesības piemērot tikai EKL 81. un 82. pantu, nevis EOTK līgumu;

               —

               principa res iudicata pārkāpums, jo Eiropas Kopienu tiesa jau šajā lietā ir pieņēmusi nolēmumu ar likuma spēku, saskaņā ar kuru prasītāja nav materiāltiesiski atbildīga par Thyssen Stahl AG pārkāpumu, kurā tā no jauna ir vainota apstrīdētajā lēmumā;

               —

               prasītājas atbildības neesamību pēc privāta paziņojuma par atbildības pārņemšanu, jo tas katrā ziņā ir deklaratīvs;

               —

               principa ne bis in idem pārkāpums, jo prasītājai jau pirmajā tiesvedībā par identisku faktisko sastāvu ir uzlikts naudas sods, ko Eiropas Kopienu tiesa ir apstiprinājusi ar likuma spēku;

               —

               pārkāpumu noilgums;

               —

               tiesību iepazīties ar lietas materiāliem pārkāpums;

               —

               tiesību tikt uzklausītam pārkāpums, jo apsūdzības punkti ir nepilnīgi;

               —

               kļūdains naudas soda aprēķins, ņemot vērā 1996. gada paziņojumu par sadarbību (2).

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1996. gada 18. jūlija paziņojums par soda naudu nenoteikšanu vai noteikšanu mazākā apmērā karteļu lietās (OV C 207, 4. lpp.).


title: Lieta C-512/06 P: Tiesas (piektā palāta) 2007. gada 26. oktobra rīkojums — PTV Planung Transport Verkehr AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Absolūtie atteikuma pamatojumi — Atšķirtspējas neesamība — Vārdisks apzīmējums map&guide )

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/29

         Tiesas (piektā palāta) 2007. gada 26. oktobra rīkojums — PTV Planung Transport Verkehr AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-512/06 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Absolūtie atteikuma pamatojumi - Atšķirtspējas neesamība - Vārdisks apzīmējums “map&guide’)
   (2008/C 51/49)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: PTV Planung Transport Verkehr AG (pārstāvis — F. Nielsen, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-302/03 PTV/ITSB (“map&guide”), ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu par vārdiskas preču zīmes “map&guide” attiecībā uz 9., 41. un 42. klasē ietilpstošajām noteiktām precēm un pakalpojumiem reģistrācijas atteikumu — Preču zīmes atšķirtspēja
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  PTV Planung Transport Verkehr AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta T-277/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 6. oktobra rīkojums — Secure Computing /ITSB — Investrónica ( “SECUREOS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/31

         Vispārējās tiesas 2011. gada 6. oktobra rīkojums — Secure Computing/ITSB — Investrónica (“SECUREOS”)
   (Lieta T-277/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 347/50
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Secure Computing Corp. (Roseville, Minesota, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — H. Kunz-Hallstein un R. Kunz-Hallstein, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Investrónica, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji E. López Leiva, pēc tam J. L. Zurdo Rivas, pēc tam J. L. Zurdo Rivas un E. López Camba, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 1063/2006-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Investrónica, SA un Secure Computing Corp.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, pašas sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētāja tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 235, 06.10.2007.


title: Lieta C-336/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. jūlijā iesniedza Curtea de Apel Craiova (Rumānija) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Victor Vinel Ijac

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. jūlijā iesniedza Curtea de Apel Craiova (Rumānija) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Victor Vinel Ijac

   (Lieta C-336/10)
   ()
   2010/C 274/11
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Craiova

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Atbildētājs: Victor Vinel Ijac

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. panta pirmā daļa (bijušais EKL 90. pants) ir interpretējama tādējādi, ka ar to dalībvalstij tiek liegts ieviest tādu nodokli, kuram ir dabas resursu nodoklim raksturīgas iezīmes un kas tiek regulēts ar valdības steidzamības kārtībā pieņemto Dekrētu Nr. 50/2008, ar kuru dabas resursu nodoklis tiek piemērots lietotiem citās Eiropas Savienības dalībvalstīs reģistrētiem transportlīdzekļiem, reģistrējot tos Rumānijā, bet tajā pašā laikā šis nodoklis netiek attiecināts uz Rumānijā reģistrētiem lietotiem transportlīdzekļiem, kuri tiek pārdoti un līdz ar to no jauna reģistrēti, kā rezultātā attiecīgais nodoklis varētu izrādīties iekšējais nodoklis, kas tiek piemērots citu dalībvalstu izcelsmes precēm, un ir netieši diskriminējošs, jo tas netiek piemērots attiecībā uz vietējām precēm?


title: Lieta C-513/13 P: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedums – Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija Apelācija — Kohēzijas fonds — Saragosas pilsētas (Spānija) komunālo notekūdeņu novadīšanas un attīrīšanas projekts — Finanšu atbalsta samazināšana — Termiņa esamība — Noteiktā termiņa neievērošana — Sekas

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/13

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedums – Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija
   (Lieta C-513/13 P) (1)

   (Apelācija - Kohēzijas fonds - Saragosas pilsētas (Spānija) komunālo notekūdeņu novadīšanas un attīrīšanas projekts - Finanšu atbalsta samazināšana - Termiņa esamība - Noteiktā termiņa neievērošana - Sekas)
   (2015/C 046/17)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Valero Jordana un A. Steiblytė)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu Spānija/Komisija (T-358/08);

               2)

               atcelt Komisijas 2008. gada 25. jūnija Lēmumu C(2008) 3249 par tā atbalsta samazināšanu, kas Kohēzijas fonda ietvaros Spānijas Karalistei piešķirts projekta Nr. 96/11/61/018 – “Saneamiento de Zaragoza” īstenošanai;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina Spānijas Karalistes tiesāšanās izdevumus un sedz pati savus tiesāšanās izdevumus gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan šajā apelācijas tiesvedībā.

      (1)  OV C 336, 16.11.2013.


title: Lieta C-339/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Commissione Tributaria Regionale (Itālija) 2008. gada 22. jūlija rīkojumu — General Beverage Europe B. V. / Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba

text:
               11.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Commissione Tributaria Regionale (Itālija) 2008. gada 22. jūlija rīkojumu — General Beverage Europe B. V./Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba

   (Lieta C-339/08)
   (2008/C 260/12)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Commissione Tributaria Regionale
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: General Beverage Europe B.V.

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nodoklis, kas ir piemērojams maksājuma palielinājumam, ir peļņas nodoklis ienākumu gūšanas vietā, kurš ir aizliegts ar Direktīvas 90/435 (1) 5. pantu?

               2)

               Vai ir piemērojama minētās direktīvas 7. panta 2. punktā ietvertā drošības klauzula; it īpaši, vai 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 435/90/EEK 7. panta 2. punkts ir interpretējams tādā veidā, ka dalībvalsts var nepiemērot atbrīvojumu, kas noteikts šīs direktīvas 5. panta 1. punktā, gadījumā, ja “mātes” sabiedrības rezidences valsts piešķir tai nodokļa atlaidi atbilstoši divpusējam nolīgumam?

      (1)  OV L 225, 6. lpp.


title: Lieta T-122/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. martā – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“Burlington”)

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/26

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. martā – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“Burlington”)
   (Lieta T-122/16)
   (2016/C 175/30)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Džērsija) (pārstāvis – A. Norris, Barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Burlington”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību Nr. 982 021

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 11. janvāra lēmums lietā R 2409/2013–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt apstrīdēto preču zīmi attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta, 8. panta 4. punkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-83/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. februārī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – KP, kuru pārstāv māte, pret LO

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. februārī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – KP, kuru pārstāv māte, pret LO

   (Lieta C-83/17)
   (2017/C 168/26)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Revision sūdzības iesniedzēja: KP, kuru pārstāv māte
   Atbildētājs Revision tiesvedībā: LO

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Hāgas 2007. gada Protokola par uzturēšanas saistībām piemērojamiem tiesību aktiem 4. panta 2. punktā noteiktā subsidiaritāte ir jāinterpretē tādējādi, ka to piemēro tikai tad, ja prasības pieteikums, uz kura pamata tiek uzsākta tiesvedība par uzturēšanas līdzekļu piedziņu, tiek iesniegts citā valstī, nevis tajā, kurā ir uzturēšanas līdzekļu kreditora pastāvīgā dzīvesvieta?
               Ja atbilde uz šo jautājumu ir noliedzoša:

               2)

               Vai Hāgas 2007. gada Protokola par uzturēšanas saistībām piemērojamiem tiesību aktiem 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka frāze “nevar [iegūt] uzturēšanas līdzekļus” attiecas arī uz gadījumiem, kuros iepriekšējās dzīvesvietas tiesību aktos nav paredzētas tiesības uz uzturlīdzekļu piedziņu ar atpakaļejošu spēku tikai tāpēc, ka nav ievēroti konkrēti likumā paredzēti nosacījumi?


title: Lieta C-166/11: Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 1. marta spriedums ( Audiencia Provincial de Oviedo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE (Patērētāju tiesību aizsardzība — Līgumi, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām — Direktīva 85/577/EEK — Piemērošanas joma — Izslēgšana — “Unit linked” veida apdrošināšanas līgumi)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/7

         Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 1. marta spriedums (Audiencia Provincial de Oviedo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE

   (Lieta C-166/11) (1)

   (Patērētāju tiesību aizsardzība - Līgumi, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām - Direktīva 85/577/EEK - Piemērošanas joma - Izslēgšana - “Unit linked” veida apdrošināšanas līgumi)
   2012/C 118/11
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Oviedo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Angel Lorenzo González Alonso

      Atbildētāja: Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Audiencia Provincial de Oviedo — Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/577/EEK par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām (OV L 372, 31. lpp.), 3. panta 2. punkta d) apakšpunkta interpretācija — Līgums, kas noslēgts ārpus uzņēmuma telpām un ar kuru ir piedāvāta dzīvības apdrošināšana par prēmijas ikmēneša maksājumiem, kuru investē dažādos paša uzņēmuma ieguldījumu produktos

      Rezolutīvā daļa:

   Līgums, kurš noslēgts ārpus uzņēmuma telpām un ar kuru ir piedāvāta dzīvības apdrošināšana par prēmijas ikmēneša maksājumiem, kuru ir paredzēts dažādās proporcijās investēt noguldījumos ar fiksētu ienākuma likmi, noguldījumos ar mainīgu ienākuma likmi un līgumslēdzējas sabiedrības finanšu ieguldījumu produktos, atbilstoši Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/577/EEK par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām, 3. panta 2. punkta d) apakšpunktam neietilpst tās piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 173, 11.06.2011.


title: Lieta T-123/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. martā – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“BURLINGTON”)

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/27

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. martā – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (“BURLINGTON”)
   (Lieta T-123/16)
   (2016/C 175/31)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Džērsija) (pārstāvis – A. Norris, Barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “Burlington” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību Nr. 982 020

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 11. janvāra lēmums lietā R 1635/2013–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt apstrīdēto preču zīmi attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta, 8. panta 4. punkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-394/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte d'appello di Milano (Itālija) 2007. gada 22. augusta rīkojumu — Marco Gambazzi / DaimlerChrysler Canada Inc. , CIBC Mellon Trust Company

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte d'appello di Milano (Itālija) 2007. gada 22. augusta rīkojumu — Marco Gambazzi/DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company

   (Lieta C-394/07)
   (2007/C 283/19)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte d'appello di Milano
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Marco Gambazzi

      Atbildētājas: DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tās valsts tiesa, kurā ir prasīts izpildīt spriedumu, var, pamatojoties uz Briseles Konvencijas 27. panta 1. punktā ietverto sabiedriskās kārtības klauzulu, ņemt vērā to, ka tās valsts tiesa, kas pasludināja spriedumu, liedza lietas dalībniekam, kuram spriedums bija nelabvēlīgs un kurš piedalījās tiesvedībā, iespēju jebkādā veidā aizstāvēties pēc rīkojuma par neļaušanu viņam piedalīties tiesvedībā izdošanas, kā minēts iepriekš?

               2)

               vai arī šī noteikuma interpretācija, ņemot vērā principus, kas var tikt izsecināti no Konvencijas 26. un turpmākajiem pantiem saistībā ar spriedumu savstarpēju atzīšanu un izpildi Kopienā, liedz valsts tiesai uzskatīt, ka tāda civilprocesa norise, kurā lietas dalībnieks nevar izmantot savas tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, jo tiesa ir pieņēmusi rīkojumu par neļaušanu viņam piedalīties tiesvedībā sakarā ar to, ka viņš neizpildīja pašas tiesas rīkojumu, ir sabiedriskās kārtības pārkāpums 27. panta 1. punkta izpratnē?


title: Lieta C-321/09: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instance tiesas (astotā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-33/07 Grieķijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 10. augustā iesniegusi Grieķijas Republika

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instance tiesas (astotā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-33/07 Grieķijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 10. augustā iesniegusi Grieķijas Republika
   (lieta C-321/09)
   2009/C 244/05
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvis — I. Chalkias)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un izvirzītos pamatus;

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu;

               —

               daļēji apmierināt mūsu prasību pirmajā instancē;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Jānorāda

               1)

               ka Pirmās instances tiesa ir nepareizi interpretējusi un piemērojusi tiesiskās drošības principu, jo pārsūdzētajā spriedumā tā atzina, ka pretrunu noskaidrošanas procedūra neapšaubāmi bija īpaši gara, jo tā tika uzsākta 1999. gada 9. novembrī pirmās izmeklēšanas laikā un tika pabeigta 2006. gada 15. decembrī, dienā, kad tika publicēts pārsūdzētais spriedums, bet pēc tam tā, mūsuprāt, tomēr nepamatoti uzskatīja, ka šim secinājumam ELVGF grāmatojumu noskaidrošanas procedūras ietvaros bija nebūtiska nozīme, un atzina, ka tiesiskās drošības princips nebija pārkāpts;

               2)

               ka pārsūdzētajā Pirmās instances tiesas spriedumā ir norādīts kļūdains un pretrunīgs pamatojums, jo, kaut arī Pirmās instances tiesa atzina, ka Komisija bija nepareizi interpretējusi un piemērojusi Regulas Nr. 1201/89 12. panta 1. punkta a) apakšpunktu un ka Grieķijas Republikas izvirzītais atcelšanas pamats bija pamatots un bija jāapmierina, tā tomēr uzskatīja, ka finanšu korekcijas pamatotība tomēr nebija apšaubāma.


title: Lieta C-561/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-387/08 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Komisija 2010. gada 26. novembrī iesniedza Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-387/08 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Komisija 2010. gada 26. novembrī iesniedza Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

   (Lieta C-561/10 P)
   2011/C 72/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvji — N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               atcelt OPOCE (Eiropas Savienības Publikāciju birojs) lēmumu noraidīt prasītājas piedāvājumu un piešķirt šā līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam, kā arī atlīdzināt zaudējumus;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā izskata neatrisinātus jautājumus saistībā ar abām daļām, kā arī prasījumu par zaudējumu atlīdzību, ko Vispārējā tiesa vēl nav izskatījusi;

               —

               piespriest OPOCE atlīdzināt visus tiesāšanās un citus izdevumus, tostarp tos, kas radušies sākotnējā procedūrā, pat tad, ja šī apelācijas sūdzība tiks noraidīta, kā arī tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šo apelācijas sūdzību, ja tā tiks apmierināta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un nepareizi interpretējusi Finanšu regulas (1) 100. panta 2. punktu, kā arī īstenošanas kārtības 149. pantu, nospriežot, ka, tā kā apelācijas sūdzības iesniedzējas piedāvājums nav sasniedzis robežlielumu 70 % apmērā, Komisija ir rīkojusies pamatoti, nepaziņojot tai uzvarējušā pretendenta piedāvājuma relatīvas priekšrocības. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka spriedumā neesot sniegts pietiekams pamatojums, jo Vispārējā tiesa neesot rūpīgi un individuāli izvērtējusi prasības pamatu, kas saistīts ar pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu.
   Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo, neraugoties uz to, ka tā ir atzinusi, ka apstrīdētajā lēmumā ietvertās piezīmes attiecībā uz daudziem apakškritērijiem bija neskaidras un vispārīgas un nevarēja izskaidrot prasītājas piedāvājumam piešķirtās novērtējuma atzīmes, un ka apstrīdētajā lēmuma nav sniegts pietiekams pamatojums attiecībā uz konkrētiem piešķiršanas apakškritērijiem, tā esot secinājusi, ka “pamatojums attiecībā uz vairākiem citiem kritērijiem un apakškritērijiem ir pietiekams”. Turklāt Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu pienākuma norādīt pamatojumu interpretācijā, uzskatot, ka dažas Novērtēšanas komisijas piezīmes bija pietiekamas, lai tiktu izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, un neesot rūpīgi izvērtējusi apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus par pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu, kā arī nav sniegusi individuālu un pietiekamu pamatojumu saistībā ar šiem argumentiem.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).


title: Lieta T-125/16: Prasība, kas celta 2016. gada 23. martā – Léon Van Parys/Komisija

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/28

         Prasība, kas celta 2016. gada 23. martā – Léon Van Parys/Komisija
   (Lieta T-125/16)
   (2016/C 175/32)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Firma Léon Van Parys NV (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji – P. Vlaemminck, B. Van Vooren un R. Verbeke, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 20. janvāra Lēmumu C(2016) 95 final lietā REC 07/07(REV), ar ko tā atzīst, ka ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa ir pamatota un ka šī nodokļa atlaišana ir pamatota attiecībā uz vienu parādnieku un šajā gadījumā ir daļēji pamatota attiecībā uz otru parādnieku, bet citā daļā nav pamatota attiecībā uz šo konkrēto parādnieku; kā arī grozīt Komisijas 2010. gada 6. maija Lēmumu C(2010)2858;

               —

               atzīt, ka Regulas Nr. 2454/93 (1) 909. pants bija pilnībā jāpiemēro par labu pašreizējai prasītājai pēc tam, kad tika pasludināts Vispārējās tiesas spriedums T-324/10, kurā tā par labu (pašreizējai un toreizējai) prasītājai atcēla sākotnējā Lēmuma C(2010)2858 1. panta 3. punktu, un tādējādi pašreizējai prasītājai saskaņā ar Regulas Nr. 2454/93 909. pantu ir piemērojama pilnīga muitas parāda atlaišana, kā arī tā ir atbrīvojama no visām ar to tieši un netieši saistītajām izmaksām un procentiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības atbalstam prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats, kas saistīts ar Regulas Nr. 2454/93 907. un 909. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpumu
               Prasītāja norāda, ka tai labvēlīgās 2013. gada 19. marta sprieduma Firma Van Parys/Komisija (T-324/10, EU:T:2013:136) tiesiskās sekas pašas par sevi tai esot pietiekamas. Līdz ar to nav nepieciešams jauns Komisijas lēmums, lai izlabotu Vispārējās tiesas konstatēto pārkāpumu un prasītājai ir jāpiemēro Regulas Nr. 2454/93 909. pants.

               2.

               Otrais pamats, kas saistīts ar Regulas Nr. 2454/93 907. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpumu
               Prasītāja norāda, ka Komisija esot nepareizi izmantojusi tai Regulas Nr. 2454/93 907. pantā paredzētās pilnvaras pieprasīt papildu ziņas, lai apietu Regulas Nr. 2454/93 909. panta piemērošanu. Prasītāja konkrēti norāda, ka pieprasītā informācija jau bija Komisijas rīcībā.

               3.

               Trešais, pakārtoti izvirzītais pamats, kas saistīts ar labas pārvaldības principa pārkāpumu, jo 2013. gada 19. marta sprieduma Firma Van Parys/Komisija (T-324/10, EU:T:2013:136) izpilde saprātīgā termiņā nedrīkstēja būt ilgāka par Regulas Nr. 2454/93 907. pantā noteikto sākotnējo 9 mēnešu termiņu.

               4.

               Ceturtais, sekundāri pakārtotais pamats, kas saistīts ar pilnvaru nepareizu izmantošanu, jo Komisija ir uzsākusi pilnīgi jaunu izmeklēšanu un tās noslēgumā tā var nonākt pie secinājumiem, kas ir pretrunā Vispārējās tiesas atzītajam 2013. gada 19. marta spriedumā Firma Van Parys/Komisija (T-324/10, EU:T:2013:136).

               5.

               Piektais, arī sekundāri izvirzītais pamats, kas saistīts ar banānu tirgus organizācijas pamatregulējuma nepareizu interpretāciju un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu

                           —

                           apstāklis, ka prasītāja izmantoja līzingu, lai iegādātos ievešanas atļaujas, tāsprāt, bija likumīgs līdzeklis saskaņā ar Regulu Nr. 2362/98 (2) un ierasto komercpraksi, ko atzinusi PTO.

                           —

                           to nevar izolēti uzskatīt par importētāja rūpības trūkumu, ja tas nav attiecināms uz muitas aģentu vai citu importētāju, kurš izlieto tālāk nenododamas atļaujas.

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1998. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2362/98, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 404/93 attiecībā uz banānu ievešanu Kopienā (OV L 293, 32. lpp.).


title: Lieta T-506/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 18. aprīļa spriedums — Peek & Cloppenburg /ITSB — Peek & Cloppenburg ( “Peek & Cloppenburg” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Peek & Cloppenburg” reģistrācijas pieteikums — Agrāks valsts tirdzniecības nosaukums “Peek & Cloppenburg” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/41

         Vispārējās tiesas 2013. gada 18. aprīļa spriedums — Peek & Cloppenburg/ITSB — Peek & Cloppenburg (“Peek & Cloppenburg”)
   (Lieta T-506/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Peek & Cloppenburg” reģistrācijas pieteikums - Agrāks valsts tirdzniecības nosaukums “Peek & Cloppenburg” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts)
   2013/C 156/75
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Peek & Cloppenburg KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji S. Abrar, vēlāk P. Lange, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Peek & Cloppenburg (Hamburga, Vācija) (pārstāvji — A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, advokāti, un I. Fowler, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 28. februāra lēmumu lietā R 53/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Peek & Cloppenburg un Peek & Cloppenburg KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Peek & Cloppenburg KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 362, 10.12.2011.


title: Lieta C-246/07: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 20. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 10. panta un EKL 300. panta 1. punkta pārkāpums — Stokholmas Konvencija par noturīgajiem organiskajiem piesārņotājiem — Vienpusējs dalībvalsts ierosinājums iekļaut vielu šīs konvencijas A pielikumā)

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/3

      Tiesas (virspalāta) 2010. gada 20. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste
      (Lieta C-246/07) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 10. panta un EKL 300. panta 1. punkta pārkāpums - Stokholmas Konvencija par noturīgajiem organiskajiem piesārņotājiem - Vienpusējs dalībvalsts ierosinājums iekļaut vielu šīs konvencijas A pielikumā)
      (2010/C 161/03)
      Tiesvedības valoda — zviedru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Valero Jordana un C. Tufvesson)

         Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji — A. Kruse un A. Falk)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — C. Pilgaard Zinglersen un R. Holdgaard), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. M. Wissels un D. J. M. de Grave), Somijas Republika (pārstāvis — J. Heliskoski), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — V. Jackson, pārstāve, un D. Anderson, QC)

         Priekšmets

      Valsts pienākumu neizpilde — EKL 10. panta un 300. panta 1. punkta pārkāpums — Vienpusējs priekšlikums iekļaut kādu vielu, perfluoroktāna sulfonātu, A pielikumā Stokholmas Konvencijai par noturīgajiem organiskajiem piesārņotājiem

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  vienpusēji ierosinot Stokholmas konvencijas par noturīgajiem organiskajiem piesārņotājiem A pielikumā pievienot perfluoroktāna sulfonātu, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi EKL 10. pantā paredzētos pienākumus;

                  2)

                  prasību pārējā daļā noraidīt;

                  3)

                  Zviedrijas Karaliste atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

                  4)

                  Dānijas Karaliste, Nīderlandes Karaliste, Somijas Republika, kā arī Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 183, 04.08.2007.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 3. martā lietā C-172/03 (Verwaltungsgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Wolfgang Heiser pret Finanzamt Innsbruck (PVN — Atbrīvojums, kas attiecas uz medicīniskās aprūpes sniegšanu, darbojoties medicīnas profesijā — Atskaitījumu koriģēšana)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 3. martā
   lietā C-172/03 (Verwaltungsgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Wolfgang Heiser pret Finanzamt Innsbruck
       (1)

   (PVN - Atbrīvojums, kas attiecas uz medicīniskās aprūpes sniegšanu, darbojoties medicīnas profesijā - Atskaitījumu koriģēšana)
   (2005/C 106/09)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-172/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Verwaltungsgerichtshof (Augstākā administratīvā tiesa, Austrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 31. martā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 14. aprīlī, tiesvedībā Wolfgang Heiser pret Finanzamt Innsbruck, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans] (referents), tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann], R. Šintgens [R. Schintgen], J. Makarčiks [J. Makarczyk] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretāre K. Stranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 3. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               EK līguma 92. pants (jaunajā redakcijā EKL 87. pants) šajā nozīmē interpretējams tādējādi, ka par valsts atbalstu ir atzīstama tāda norma kā tā, kas iekļauta Federālā likuma 21/1995 XIV panta 3. daļā, kurā grozījumi izdarīti ar Federālo likumu 756/1996, proti, norma, saskaņā ar kuru fakts, ka ārstiem ir bijis jāpāriet no režīma, kurā darbības tiek apliktas ar pievienotās vērtības nodokli, uz režīmu, kurā darbības ir atbrīvotas no minētā nodokļa, nav saistīts ar to atskaitījumu, kas jau veikti attiecībā uz ražošanas līdzekļiem, kuri joprojām tiek izmantoti uzņēmumā, samazināšanu, ko paredz 20. pants Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze.

      (1)  OV C 158, 05.07.2003.


title: Lieta C-62/05 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 18. oktobrī — Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc likvidācijas procesā, Livio Danielis , Domenico D'Alessandro /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Regula (EEK) Nr. 1430/79 — Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa — Spānijai nosūtīta cigarešu krava — Kopienu tranzīta darījuma laikā izdarīta krāpšana)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/5

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 18. oktobrī — Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc likvidācijas procesā, Livio Danielis, Domenico D'Alessandro/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-62/05 P) (1)

   (Apelācija - Regula (EEK) Nr. 1430/79 - Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa - Spānijai nosūtīta cigarešu krava - Kopienu tranzīta darījuma laikā izdarīta krāpšana)
   (2007/C 315/07)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc likvidācijas procesā, Livio Danielis, Domenico D'Alessandro (pārstāvis — Dž. Leone [G. Leone], avvocato)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Lūiss [X. Lewis], pārstāvis, un Dž. Bambara [G. Bambara], advokāts)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 14. decembra spriedumu lietā T-322/02 Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju, ar ko noraida prasību atcelt Komisijas 2002. gada 28. jūnija Lēmumu (lieta REM 14/01), kurā norādīts, ka Itālijas iestādēm nav jāpiemēro atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem attiecībā uz cigarešu kravu ar galamērķi Spānijā, pamatojoties uz to, ka krāpšana, kurā vainojama trešā persona, veicot tranzītu Kopienā, nav īpašs gadījums, kad iespējams piemērot atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               likvidējamā Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, kā arī L. Danielisa un D. D'Alesandro atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta T-232/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Couture Tech Limited /ITSB (zīmotnes attēlojums, kas ietver zemeslodi, zvaigzni, āmuru un sirpi)

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/29

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Couture Tech Limited/ITSB (zīmotnes attēlojums, kas ietver zemeslodi, zvaigzni, āmuru un sirpi)
   (Lieta T-232/10)
   2010/C 195/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Couture Tech Ltd (Tortola, Britu Virdžīniju Salas) (pārstāvis — B. Whyatt, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 5. marta lēmumu lietā R 1509/2008-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: krāsaina grafiska preču zīme, kas attēlo zīmotni ar zemeslodi, zvaigzni, āmuru un sirpi attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 14., 18., 23., 26. un 43. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5 585 898

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Prasītāja izvirza divus pamatus sava pieteikuma pamatojumam
   Pamatojoties uz tās pirmo pamatu, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmumus pārkāpjot Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punktu un 7. panta 2. punktu, jo Apelāciju padome esot kļūdaini piemērojusi šos pantus attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu.
   Prasītāja ar savu otro pamatu norāda, ka apstrīdēto lēmumu netiekot piemērotas taisnīguma normas, jo ar to netiekot atzītas prasītājas tiesības uz tiesisko paļāvību, ka tās Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums tiks reģistrēts.


title: Lieta T-415/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 8. novembra spriedums — Hartmann /ITSB ( “Nutriskin Protection Complex” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Nutriskin Protection Complex” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — ITSB lēmumu pieņemšanas prakse — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 8. novembra spriedums — Hartmann/ITSB (“Nutriskin Protection Complex”)
   (Lieta T-415/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Nutriskin Protection Complex” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - ITSB lēmumu pieņemšanas prakse - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2012/C 399/35
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Vācija) (pārstāvis — N. Aicher, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — K. Klüpfel un A. Poch)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 26. maija lēmumu lietā R 1524/2010-1 attiecībā uz pieteikumu apzīmējumu “Nutriskin Protection Complex” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Paul Hartmann AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 298, 08.10.2011.


title: Lieta C-49/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 1. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 1. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet

   (Lieta C-49/17)
   (2017/C 112/35)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Koppers Denmark ApS

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2003/96/EK (1), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 21. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka pašražotu energoproduktu patēriņš, lai ražotu citus energoproduktus, ir atbrīvojams no nodokļa situācijā, kāda ir pamatlietā, kurā ražotie energoprodukti netiek izmantoti par motordegvielu vai kurināmo?

               2)

               Vai Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 21. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalstis var ierobežot atbrīvojuma no nodokļa piemērošanas jomu tā, lai tas būtu piemērojams tikai tādu energoproduktu patēriņam, ko izmanto ekvivalentu energoproduktu ražošanā (proti, energoproduktu, kuri tāpat kā patērētie energoprodukti, ir apliekami ar nodokli)?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (Dokuments attiecas uz EEZ), OV 2003, L 283, 51. lpp.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 30 jūnijā lietā C-286/04 P Eurocermex SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts — Trīsdimensiju formas pudele ar garu kakliņu, kurā ir ievietota citrona šķēle — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspēja)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 30 jūnijā
   lietā C-286/04 P Eurocermex SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts - Trīsdimensiju formas pudele ar garu kakliņu, kurā ir ievietota citrona šķēle - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspēja)
   (2005/C 205/09)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-286/04 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2004. gada 29. jūnijā iesniedza Eurocermex SA, Evera [Evere] (Beļģija) (pārstāvji — A. Bertrāns [A. Bertrand]), otram lietas dalībniekam esot Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — A. Rassats [A. Rassat]), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts], K. Šīmans [K. Schiemann], E. Juhāss [E. Juhász] un M. Ilešičs [M. Ilešič] (referents), ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 30. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Eurocermex SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 28.08.2004.


title: Lieta C-387/10: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Valsts tiesiskais regulējums par ieguldījumu fondiem un nekustamo īpašumu fondiem — Pierādījums par ienākumiem, kas uzskatāmi par sadalīto peļņu — Nodokļa pārstāvja sniegts pierādījums — Iekšzemes kredītiestādes un nodokļu konsultanti kā nodokļu pārstāvji)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/4

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-387/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Valsts tiesiskais regulējums par ieguldījumu fondiem un nekustamo īpašumu fondiem - Pierādījums par ienākumiem, kas uzskatāmi par sadalīto peļņu - Nodokļa pārstāvja sniegts pierādījums - “Iekšzemes” kredītiestādes un nodokļu konsultanti kā nodokļu pārstāvji)
   2011/C 340/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un W. Mölls)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — C. Pesendorfer)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. panta un 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (OV 1994, L 1, 3. lpp.) 36. panta pārkāpums — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tikai šajā valstī reģistrētas kredītiestādes vai nodokļu konsultanti un revidenti var tikt iecelti par ieguldījumu un nekustamo īpašumu fondu nodokļu pārstāvjiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot un saglabājot spēkā noteikumus, saskaņā ar kuriem tikai iekšzemes kredītiestādes vai iekšzemes nodokļu konsultanti un revidenti var tikt iecelti par investīciju un nekustamo īpašumu fondu nodokļu pārstāvjiem, Austrijas Republika ir pārkāpusi EKL 49. pantā un 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 36. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta T-770/16: Prasība, kas celta 2016. gada 2. novembrī – Korwin-Mikke/Parlaments

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/50

         Prasība, kas celta 2016. gada 2. novembrī – Korwin-Mikke/Parlaments
   (Lieta T-770/16)
   (2017/C 006/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Janusz Korwin-Mikke (Jozefow, Polija) (pārstāvis – M. Cherchi, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

         un tāpēc

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2016. gada 1. augusta lēmumu;

               —

               atcelt agrāku Parlamenta priekšsēdētāja 2016. gada 5. jūlija lēmumu, ar ko tiek piemērotas tās pašas sankcijas;

               —

               piespriest atlīdzināt ar apstrīdētajiem lēmumiem nodarīto finansiālo un morālo kaitējumu vai arī samaksāt prasītājam summu EUR 13 306 apmērā;

               —

               katrā ziņā, piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Parlamenta Reglamenta 166. pants, Eiropas Savienības pilsoņu runas un vārda brīvība saistībā ar apstākli, ka komentārus, uz kuriem ir atsauce lēmumā, sniedza Eiropas Parlamenta loceklis, pildot savas funkcijas un Eiropas Savienības iestāžu telpās, kā arī princips par Eiropas Savienības iestāžu aktu pamatošanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts princips par Eiropas Savienības iestāžu aktu pamatošanu un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pants, un/vai vispārējais objektivitātes princips.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pants, tiesības uz aizstāvību un Eiropas Parlamenta Reglamenta 166. panta pirmā daļa.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts princips par Eiropas Savienības iestāžu aktu pamatošanu, kā arī samērīguma un ne bis in idem principi.


title: Lieta C-307/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 25. jūnijā iesniedza Audiencia Provincial de Alicante (Spānija) – Ana María Palacios Martínez/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 25. jūnijā iesniedza Audiencia Provincial de Alicante (Spānija) – Ana María Palacios Martínez/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

   (Lieta C-307/15)
   (2015/C 279/29)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Alicante

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ana María Palacios Martínez

      Atbildētāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir saderīgs ar Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkta nesaistīšanas principu tas, ka ar atlīdzināšanu saistītās sekas, kas atvasinātas no noteikuma par procentu likmes minimumu, kas iekļauts aizdevuma līgumā, atzīšanu par spēkā neesošu, neattiecas uz līguma noslēgšanas datumu, bet uz vēlāku datumu?

               2)

               Vai iesaistīto personu labas ticības princips, kas kalpo par pamatu no negodīga noteikuma atvasināta atpakaļejoša spēka ierobežojumam, ir Savienības tiesību autonoms jēdziens, kas jāinterpretē vienveidīgi visās dalībvalstīs?

               3)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, kādi nosacījumi nosaka ieinteresētās personas labas ticības esamību?

               4)

               Katrā ziņā, vai ieinteresētās personas labai ticībai atbilst profesionālā darbība, kas līguma sagatavošanā ir bijis pamats pārskatāmības neesamībai, kas ir novedis pie noteikuma negodīguma?

               5)

               Vai būtisku traucējumu risks, kas ir pamats no negodīga noteikuma atvasinātā atpakaļejošā spēka ierobežojumam, ir Savienības tiesību autonoms jēdziens, kas jāinterpretē vienveidīgi visās dalībvalstīs?

               6)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā, kādi ir vērā ņemamie kritēriji?

               7)

               Vai būtisku traucējumu risks ir jānovērtē, ņemot vērā vienīgi to risku, kas var tikt radīts profesionālim, vai tomēr jāņem vērā kaitējums, kas tiek nodarīts patērētājam, neatmaksājot visas atbilstoši šim noteikumam par procentu likmes minimumu samaksātās summas?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-47/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 28. novembra spriedums — Milbert u.c. pret Komisiju (Ierēdņi — Ziņojums par karjeras attīstību — 2001./2002. novērtējuma gads)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/33

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 28. novembra spriedums — Milbert u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-47/04) (1)

   (Ierēdņi - Ziņojums par karjeras attīstību - 2001./2002. novērtējuma gads)
   (2006/C 331/73)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Alex Milbert, Hesperange (Luksemburga), Saturnino Durán Vidal, Brisele (Beļģija), Roland Hanff, Dudelange (Luksemburga), Maria Anita Nuotio, Brisele, Paraskevi Papageorgiou, Brisele, Andrea Ranschaert, Drongen (Beļģija), Reinhard Rieder, Brisele, un Ioannis Terezakis, Brisele (pārstāvji — sākotnēji G. Bounéou un F. Frabetti, vēlāk F. Frabetti, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt, pamatā, 2001./2002. gada novērtējumu attiecībā uz prasītājiem un, pakārtoti, ziņojumus par prasītāju karjeras attīstību šajā novērtējuma gadā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt lēmumus par ziņojuma par Terezakis un Papageorgiou karjeras attīstību laikposmā no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim apstiprināšanu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Terezakis un Papageorigiou tiesāšanās izdevumus;

               4)

                  Milbert, Durán Vidal, Hanff un Rieder, kā arī Nuotio un Ranschaert sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 94, 17.4.2004.


title: Lieta C-169/09: Prasība, kas celta 2009. gada 13. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/29

         Prasība, kas celta 2009. gada 13. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (lieta C-169/09)
   2009/C 153/56
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Schønberg un M. Karanasou Apostolopoulou)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 6. jūlija Direktīvu 2005/32/EK, ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem, un ar ko groza Padomes Direktīvu 92/42/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/57/EK un 2000/55/EK (1), un katrā ziņā nepaziņojot par to Komisijai, nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2005/32/EK transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2007. gada 10. augustā.

      (1)  OV L 191, 22.07.2005., 29. lpp.


title: Lieta T-239/11: Prasība, kas celta 2011. gada 3. maijā — Sigma Alimentos Exterior /Komisija

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 3. maijā — Sigma Alimentos Exterior/Komisija
   (Lieta T-239/11)
   2011/C 204/47
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sigma Alimentos Exterior, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis — M. Ferre Navarrete, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades [Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli konsolidētā redakcija] (TRLIS) 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta elementi;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta elementi, kad to piemēro tādai līdzdalības iegādei, ar kuru tiek iegūta kontrole;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka atgūšana veicama attiecībā uz darījumiem, kas noslēgti pirms pārsūdzētā galīgā lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2008.-2010. saimniecisko gadu laikā prasītāja šajā lietā ir iegādājusies līdzdalību Amerikas Savienotajās Valstīs un Peru reģistrētos uzņēmumos, norakstot no vairākuma līdzdalības iegādes šajās sabiedrībās saskaņā ar TRLIS 12. panta 5. punktu izrietošo uzņēmuma nemateriālo vērtību.
   2011. gada 12. janvārī Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu C(2010) 9566, galīgā redakcija, par finanšu nemateriālās vērtības amortizāciju nodokļu vajadzībām saistībā ar līdzdalības iegādi ārvalstīs [uzņēmuma finanšu nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu mērķiem saistībā ar līdzdalības iegūšanu ārvalsts uzņēmumā] Nr. C 45/2007 (ex NN 51/2007, ex CP 9/2007). Šā lēmuma rezultātā Spānijas nodokļu administrācija uzsāka pārbaudes procedūras, lai labotu prasītājas veikto norakstīšanu.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīti nosacījumi, lai pasākumu uzskatītu par valsts atbalstu:

                           —

                           šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka šajā lietā iztirzātais nodokļu režīms nav uzskatāms par valsts atbalstu galvenokārt tāpēc, ka strīdīgais pasākums nav selektīvs. Proti, Komisija, pamatodamās uz to, ka tiek veicināta līdzdalības iegāde pašmāju uzņēmumos un prasīta līdzdalība vismaz 5 % apmērā, kļūdaini uzskatot, ka pastāv faktiska selektivitāte. Prasītāja uzskata, ka Komisija šādu secinājumu izdara, neveikusi šo režīmu piemērojušo uzņēmumu tipoloģijas un darbības nozaru izvērtējumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts lēmuma pamatojums:

                           —

                           pēc prasītājas domām, pamatojums, kādēļ Komisija uzskata, ka sabiedrību iegādei Amerikas Savienotajās Valstīs un Peru nav izteiktu tiesisku šķēršļu, ir visādā ziņā nepietiekams.


title: Lieta F-27/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. februārī — Simões dos Santos /ITSB

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/25

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. februārī — Simões dos Santos/ITSB
   (Lieta F-27/08)
   (2008/C 158/45)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Manuel Simões dos Santos, Alikante (Spānija) (pārstāvis — A. Creus Carreras, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs
   Strīda priekšmets un apraksts
   Vairāku Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja lēmumu atcelšana tiktāl, ciktāl ar tiem tiek nepareizi izpildīts spriedums lietā T-435/04, neatzīstot prasītājam punktus, kuru dzēšanu Pirmās instances tiesa atcēla, kā arī samaksāt nokavējuma procentus par summu, kura atbilst algas starpībai, kura prasītājam bija jāsaņem.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja 2007. gada 3. decembra lēmumu, ar kuru tiek noraidīta sūdzība, kuru prasītājs bija iesniedzis 2007. gada 8. augustā, kā arī Lēmumu Nr. PERS-01-07 par paaugstināšanas punktu piešķiršanu 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, Lēmumu ADM-07-17, ar kuru tiek interpretēts Lēmums ADM 03-35 par ierēdņu un pagaidu darbinieku karjeru un paaugstināšanu amatā, un 2007. gada 15. jūnija vēstuli ar nosaukumu “Definitive awarding of 2007 promotion points adopted by the Appointing Authority”;

               —

               piespriest ITSB samaksāt prasītājam nokavējuma procentus par summu, kura atbilst algas starpībai, kura tam bija jāsaņem, ja nebūtu notikusi nopelnu punktu dzēšana, un kura tiek aprēķināta, pamatojoties uz Pirmās instances tiesas noteiktu likmi;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-395/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte d'appello di Roma (Itālija) 2008. gada 12. septembra rīkojumu — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno un Massimo Pettini

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte d'appello di Roma (Itālija) 2008. gada 12. septembra rīkojumu — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno un Massimo Pettini
   (Lieta C-395/08)
   (2008/C 327/13)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte d'appello di Roma
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Atbildētāji: Tiziana Bruno un Massimo Pettini

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Itālijas tiesiskais regulējums (Likuma Nr. 638/83 7. panta 1. punkts), atbilstoši kuram pensijas apdrošināšanas iemaksu, kuras izmanto tiesību uz pensiju iegūšanai, stāžā netiek ņemts vērā atpūtas laiks, kas tika izmantots tāda darba līguma ietvaros, kurš tika noslēgts uz nepilnu darba laiku “vertikālā” veidā, ir saderīgs ar Direktīvu 97/81/EK (1) un it īpaši ar [šīs direktīvas pielikuma] 4. klauzulu, kurā ir paredzēts nediskriminācijas princips?

               2)

               Vai iepriekš minētais valsts tiesiskais regulējums ir saderīgs ar iepriekš minēto direktīvu un it īpaši [tās pielikuma] 1. klauzulu tiktāl, ciktāl saskaņā ar to ir paredzēts, ka ar valsts tiesisko regulējumu ir jāsekmē brīvprātīga nepilna darba laika darba attīstība, un 4. un 5. klauzulu tiktāl, ciktāl saskaņā ar to dalībvalstīm ir jānovērš juridiska vai administratīva rakstura šķēršļi, kas varētu ierobežot nepilna darba laika iespējas, ņemot vērā, ka, ja pensijas aprēķina nolūkos netiek ņemtas vērā tās nedēļas, kurās netika veikts darbs, tiek radīts būtisks šķērslis izvēlei strādāt nepilnu darba laiku “vertikālā” veidā?

               3)

               Vai [iepriekš minētās direktīvas pielikuma] 4. klauzulā minēto diskriminācijas aizlieguma principu var paplašināti piemērot arī uz dažādu veidu darba līgumiem uz nepilnu darba laiku, ņemot vērā, ka “horizontāla” darba, kas tiek veikts uz nepilnu darba laiku, gadījumā, kurā kopējais nostrādātais stundu skaits ir vienāds ar to stundu skaitu, par kurām tiek izmaksāts atalgojums kalendārajā gadā, saskaņā ar valsts tiesībām tiek ņemtas vērā visas kalendārā gada nedēļas, kas tā nav “vertikāla” darba, kas tiek veikts uz nepilnu darba laiku, gadījumā?

      (1)  1997. gada 15. decembra Direktīva 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu — Pielikums: “Pamatlīgums par nepilna darba laika darbu”.


title: Lieta C-406/15: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Petya Milkova/Izpalnitelen direktor na Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām — 5. un 27. pants — Direktīva 2000/78/EK — 7. pants — Pastiprināta aizsardzība darbinieku ar invaliditāti atlaišanas gadījumā — Šādas aizsardzības neesamība ierēdņiem ar invaliditāti — Vispārējais vienlīdzīgas attieksmes princips

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/7

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Petya Milkova/Izpalnitelen direktor na Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol

   (Lieta C-406/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām - 5. un 27. pants - Direktīva 2000/78/EK - 7. pants - Pastiprināta aizsardzība darbinieku ar invaliditāti atlaišanas gadījumā - Šādas aizsardzības neesamība ierēdņiem ar invaliditāti - Vispārējais vienlīdzīgas attieksmes princips)
   (2017/C 144/08)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Petya Milkova

      Atbildētājs: Izpalnitelen direktor na Agentsiata za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 7. panta 2. punkts, aplūkots kopā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām, kas Eiropas Kopienas vārdā ir apstiprināta ar Padomes 2009. gada 26. novembra Lēmumu 2010/48/EK, un kopā ar vispārējo vienlīdzīgas attieksmes principu, kas ir paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pantā, ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kāds ir aplūkots pamatlietā un kurā konkrētu invaliditāti ieguvušiem darba ņēmējiem ir piešķirta īpaša iepriekšēja aizsardzība atlaišanas gadījumā, bet nav piešķirta šāda aizsardzība ierēdņiem, kuri ir ieguvuši tādu pašu invaliditāti, ja vien nav konstatēts vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Šīs pārbaudes laikā situāciju salīdzinājums ir jābalsta uz analīzi, kas ir vērsta uz visām atbilstošajām valsts tiesību normām, kurās ir reglamentēta konkrētu invaliditāti ieguvušu darba ņēmēju situācija, no vienas puses, un tāda paša veida invaliditāti ieguvušu ierēdņu situācija, no otras puses, ņemot vērā pamatlietā aplūkotās aizsardzības pret atlaišanu priekšmetu;

               2)

               gadījumā, ja Direktīvas 2000/78 7. panta 2. punkts, aplūkots kopā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām un vispārējo vienlīdzīgas attieksmes principu, nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, pienākums ievērot Savienības tiesības prasa, lai valsts tiesību normu, kurās ir aizsargāti darba ņēmēji, kas ir ieguvuši konkrētu invaliditāti, piemērošanas joma tiktu paplašināta tā, lai šīs aizsargājošās tiesību normas būtu piemērojamas arī ierēdņiem, kuri ir ieguvuši tādu pašu invaliditāti.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 28. oktobrī apvienotajās lietās T-219/02 un T-337/02 Olga Lutz Herrera pret Eiropas Kopienu Komisiju (Civildienests — Vispārējs konkurss — Nepielaišana pie pārbaudījumiem — Paziņojums par konkursu — Vecuma ierobežojums)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/34

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 28. oktobrī
   apvienotajās lietās T-219/02 un T-337/02 Olga Lutz Herrera pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Civildienests - Vispārējs konkurss - Nepielaišana pie pārbaudījumiem - Paziņojums par konkursu - Vecuma ierobežojums)
   (2005/C 6/66)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Apvienotajās lietās T-219/02 un T-337/02 Olga Lutz Herrera ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier un J. Guillem Carrau, avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - J. Currall un H. Tserepa-Lacombe, kam palīdz J. Rivas Andrés un J. Gutiérrez Gisbert, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasībām atcelt konkursa COM/A/6/01 komisijas 2001. gada 31. jūlija lēmumu un konkursa COM/A/10/01 komisijas 2001. gada 20. decembra lēmumu, ar kuriem tika atteikts pielaist prasītāju pie minēto konkursu pārbaudījumu kārtošanas, pamatojoties uz to, ka viņa neatbilda nosacījumam par vecuma ierobežojumu, un - papildus – par prasībām atcelt lēmumus, ar kuriem tika noraidītas prasītājas administratīvās sūdzības par konkursu COM/A/6/01 un COM/A/10/01 komisiju lēmumiem, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs P. Lindh, tiesneši R. García-Valdecasas un J. D. Cooke, sekretārs J. Palacio González, galvenais administrators, 2004. gada 28. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               katra puse savus izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 233, 28.9.2002.


title: Fürstliches Landgericht 2011. gada 14. septembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā starp Granville Establishment un Volker Anhalt, Melanie Anhalt un Jasmin Barbaro , dzimusi Anhalt (Lieta E-13/11)

text:
               2.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 29/12

      Fürstliches Landgericht2011. gada 14. septembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā starp Granville Establishment un Volker Anhalt, Melanie Anhalt un Jasmin Barbaro, dzimusi Anhalt

   (Lieta E-13/11)
   2012/C 29/09

      Fürstliches Landgericht, Lihtenšteina (Lihtenšteinas Firstistes tiesa, Lihtenšteina) ar 2011. gada 15. septembra vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2011. gada 22. septembrī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā starp Granville Establishment un Volker Anhalt, Melanie Anhalt un Jasmin Barbaro, dzimusi Anhalt, par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai EEZ dalībvalsts valstspiederīgais var atsaukties uz noteikumiem, kas izklāstīti Lihtenšteinas Tiesu likuma 53.a iedaļā un, ar kuriem noteiktas Lihtenšteinas valstspiedrīgo tiesības netikt iesūdzētam tiesā ārvalstīs, pamatojoties uz vienošanos par jurisdikciju, izņemot gadījumus, kad vienošanās par jurisdikciju ir publiski reģistrēta, un no kuriem tieši izriet arī tiesības netikt iesūdzētam tiesā Lihtenšteinā (un tātad, raugoties no valstspiedrīgā viedokļa – arī ārvalstīs), pamatojoties uz vienošanos par jurisdikciju, izņemot gadījumus, kad tā ir publiski reģistrēta?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai uz šīm tiesībām var atsaukties šajā lietā, tātad – civilprocesa ietvaros, tieši strīdā starp privātpersonām?


title: Lieta C-692/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Security Service Srl/Ministero dell’Interno u.c.

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Security Service Srl/Ministero dell’Interno u.c.
   (Lieta C-692/15)
   (2016/C 106/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Security Service Srl

      Atbildētāji: Ministero dell’Interno, Questura di Napoli, Questura di Roma

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               [Vai Eiropas Savienības Tiesas spriedumā Komisija/Itālija, C-465/2005, EU:C:2007:781, kurā] tika atzīts, ka Itālija ir pārkāpusi ar EK līguma 43. un 49. pantu aptvertos principus (brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība), nosakot, ka:

                           a)

                           apsardzes darbinieka darbību var veikt tikai pēc uzticības zvēresta nodošanas Itālijas Republikai;

                           b)

                           citā dalībvalstī reģistrēti pakalpojumu sniedzēji privātu apsardzes darbību var veikt tikai pēc Prefetto [prefekts] izsniegtas atļaujas, kas derīga noteiktā teritorijā, saņemšanas, neņemot vērā pienākumus, kuriem šie pakalpojumu sniedzēji jau ir pakļauti izcelsmes dalībvalstī;

                           c)

                           minētā atļauja ir derīga tikai ierobežotā teritorijā un, to izsniedzot, ir jāņem vērā šajā teritorijā jau darbojošos privāto apsardzes uzņēmumu skaits un nozīmīgums;

                           d)

                           privātiem apsardzes uzņēmumiem ir jābūt uzņēmējdarbības vietai visās tajās provincēs, kur tie darbojas;

                           e)

                           privāto apsardzes uzņēmumu darbiniekiem jābūt individuālām atļaujām veikt apsardzes darbību, neņemot vērā izcelsmes dalībvalstī jau veiktās kontroles un pārbaudes;

                           g)

                           privātiem apsardzes uzņēmumiem, lai tie varētu saņemt atļauju, ir jānodarbina minimālais un/vai maksimālais darbinieku skaits;

                           h)

                           šiem pašiem uzņēmumiem ir jāiemaksā drošības nauda Cassa depositi e prestiti;

                           i)

                           privāto apsardzes pakalpojumu cenas nosaka Prefetto izsniegtajā atļaujā, ņemot vērā iepriekš noteiktas svārstību robežas[,]
                           ar kuru pats par sevi netiktu pieļauts, ka provinces sabiedriskās drošības amatpersona (Questore) varētu noteikt prasības attiecībā uz tādu pakalpojumu sniegšanu, [saskaņā ar kuriem] obligāti ir jānorīko minimālais apsargu skaits (divi apsargi) darbībām, kuras prasa īpašu pakalpojumu sniegšanu?

               2)

               Vai, lai arī tas ir jauns jautājums, iepriekš minētais jautājums var tikt uzskatīts par pietiekami identisku, lai nonāktu pie tāda paša secinājuma, pamatojoties uz EK līguma 43. un 49. pantu?


title: lieta T-329/05: Prasība, kas celta 2005. gada 26. augustā — Movimondo ONLUS/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/18

         Prasība, kas celta 2005. gada 26. augustā — Movimondo ONLUS/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta T-329/05)
   (2005/C 257/33)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Movimondo ONLUS (Roma, Itālija) [Pārstāvji: Paolo Vitali [Paolo Vitali], Džūlija Verusio [Giulia Verusio], Džians Mikele Roberti [Gian Michele Roberti] un Alesandra Franči [Alessandra Franchi], advokāti]

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi
   Galvenokārt:

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisija (ECHO dienests) nav izpildījusi līgumsaistības, kas izriet no Pabalstu konvencijām (Grant Agreements), kuras tika noslēgtas atbilstoši Partnerības ietvarlīgumam (Framework Partnership Agreement) Nr. 3-314, un tā rezultātā

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt šādas Movimondo ONLUS naudas summas:

                           —

                              36500,51 eiro par projektu “MAGUINDANAO: ECHO/PHL/210/2003/02003”, pieskaitot kavējuma procentus, sākot ar 2004. gada 25. septembri;

                           —

                              150000,00 eiro par projektu “ECHO 9 PALESTINE: ECHO/TPS/210/2003/08018”, pieskaitot kavējuma procentus, sākot ar 2004. gada 16. septembri;

                           —

                              52500,00 eiro par projektu “DIPECHO INDE: ECHO/TPS/210/2003/03005”, pieskaitot kavējuma procentus, sākot ar 2005. gada 24. martu;

                           —

                              50865,96 eiro par projektu “ECHO LIBAN: ECHO/TPS/210/2003/08020”, pieskaitot kavējuma procentus, sākot ar 2005. gada 15. augustu;

                           —

                              119485,70 eiro par projektu “ECHO BAJO YUNA: ECHO/CR/BUD/2004/01006”, pieskaitot kavējuma procentus, sākot ar 2005. gada 12. jūniju;

                           —

                              28500,00 eiro parādu par projektu “ECHO RUNDU II: ECHO/AGO/BUD/2004/01018”, pieskaitot kavējuma procentus, sākot ar 2005. gada 13. jūliju;

                           —

                              70085,00 eiro par projektu “ECHO SAMANA': ECHO/DOM/BUD/2004/01001”, pieskaitot kavējuma procentus, sākot ar 2005. gada 16. maiju;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti:

               —

               atcelt lēmumu par maksājuma termiņa apturēšanu, kas ietverts Humānās palīdzības biroja ECHO 3 ģenerāldirektora Antonio Kavačo [Antonio Cavaco] 2005. gada 17. jūnija vēstulē (Nr. D 6613) par “rīkojumu izmaksāt Movimondo parāda summu” (“injunction to pay outstanding payments due to Movimondo”), un tā rezultātā — piespriest Eiropas Komisijai samaksāt Movimondo iepriekš minētās summas;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja apvienība — starptautiskās sadarbības un solidaritātes sabiedriskā organizācija — galvenokārt pieprasa, piemērojot EKL 238. pantu, piespriest Eiropas Komisijai samaksāt parāda summu atbilstoši līgumsaistībām, kas izriet no dažādām pabalstu konvencijām (Grant Agreements), kuras tika noslēgtas atbilstoši Partnerības ietvarlīgumam (Framework Partnership Agreement) Nr. 3-314 par Komisijas finansējumu steidzamajiem humānajiem pasākumiem, kas tika veikti labdarībai un pienācīgi norādīti finanšu plānu, kas stājās spēkā 2003. gada 1. decembrī.
   Pakārtoti prasītāja pieprasa, piemērojot EKL 230. panta ceturto daļu, atcelt lēmumu par maksājuma termiņa apturēšanu, kas ietverts Humānās palīdzības biroja ECHO 3 ģenerāldirektora Antonio Kavačo 2005. gada 17. jūnija vēstulē (Nr. D 6613) par “rīkojums izmaksāt Movimondo parāda summu” (“injunction to pay outstanding payments due to Movimondo”) un Humānās palīdzības biroja ECHO 3 ģenerāldirektora Antonio Kavačo 2005. gada 27. jūlija lēmumu (Nr. D 8136).
   Savas prasības atcelt lēmumu par maksājuma termiņa apturēšanu, kas ietverts 2005. gada 17. jūnija vēstulē, pamatojumam prasītāja jo īpaši izvirza trīs pamatus.
   Ar pirmo pamatu tā uzsver, ka, nolemjot apturēt maksājuma termiņu, ECHO dienests ir pārsniedzis pilnvaras, izmantojot apstrīdētā lēmuma juridiskajam pamatojumam Regulas Nr. 2342/2002 (1) 106. panta 4. punktu neatbilstoši šajā tiesību normā īpaši paredzētajiem gadījumiem un mērķiem. Kā otro pamatu tā izvirza apstrīdēto lēmumu pamatojuma trūkumu, pārkāpjot EKL 253. pantu un Regulas Nr. 2342/2002 106. panta 4. punktu; visbeidzot, trešajā pamatā tā atsaucas uz procesuālās dabas pārkāpumu, tas ir, minētās regulas 106. panta 4. punkta pārkāpumu, jo ECHO dienests nav tieši informējis Movimondo par pārtraukšanas kārtību.
   Savukārt savas prasības atcelt 2005. gada 27. jūlija lēmumu pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Ar pirmo pamatu tā atsaucas uz apstrīdētā lēmuma pamatojuma trūkumu; ar otro pamatu tā uzsver vispārīgā nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpumu, ka arī tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, ECHO dienestam neinformējot to par darbībām, ko tas plānoja veikt attiecībā uz prasītāju un tādējādi nedod tai iespēju tikt uzklausītai šajā sakarā. Ar trešo pamatu tā apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 2342/2002 106. panta 4. punkts, un tāpat uzsver, ka ECHO dienests ir pārsniedzis savas pilnvaras. Visbeidzot, savā ceturtajā pamatā prasītāja atsaucas uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu.

      (1)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 31.12.2002., 1. lpp.).


title: Lieta C-105/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. februārī iesniedza Sad – Varna (Bulgārija) – Komisia za zashtita na potrebitelite/Evelina Kamenova

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. februārī iesniedza Sad – Varna (Bulgārija) – Komisia za zashtita na potrebitelite/Evelina Kamenova

   (Lieta C-105/17)
   (2017/C 144/41)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen Sad – Varna

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Komisia za zashtita na potrebitelite (Patērētāju tiesību aizsardzības komisija)

      Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Evelina Kamenova

      Prejudiciālais jautājums

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK (1) par negodīgu komercpraksi 2. panta b) un d) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darbība, kuru īsteno fiziska persona, kura tīmekļa vietnē ir reģistrēta preču pārdošanai un vienlaicīgi tīmekļa vietnē ir publicējusi kopumā astoņus sludinājumus par dažādu preču pārdošanu, ir tirgotāja darbība 2. panta b) punkta juridiskās definīcijas izpratnē, ir uzņēmēja komercprakse attiecībā pret patērētājiem 2. panta d) punkta izpratnē un saskaņā ar 3. panta 1. punktu ietilpst direktīvas piemērošanas jomā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV 2005, L 149, 22. lpp.)


title: Lieta T-703/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. janvāra spriedums – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net/Komisija Šķīrējklauzula — Firerob līgums, kas noslēgts atbilstoši Septītajai pamatprogrammai pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) — Pieļaujamās izmaksas — Lūgums atlīdzināt prasītājai izmaksātās summas — Pilnvaru deleģēšana — Pieņemamība — Līgumisko tiesību ļaunprātīga izmantošana — Tiesiskā paļāvība — Samērīgums

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/20

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. janvāra spriedums – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net/Komisija
   (Lieta T-703/14) (1)

   (Šķīrējklauzula - Firerob līgums, kas noslēgts atbilstoši Septītajai pamatprogrammai pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Pieļaujamās izmaksas - Lūgums atlīdzināt prasītājai izmaksātās summas - Pilnvaru deleģēšana - Pieņemamība - Līgumisko tiesību ļaunprātīga izmantošana - Tiesiskā paļāvība - Samērīgums)
   (2017/C 078/26)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE (Kaisariani, Grieķija) (pārstāvji – K. Damis un E. Chrysochoïdou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal, M. Konstantinidis un A. Kyratsou)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 272. pantam, kurā ir lūgts Vispārējo tiesu, pirmkārt, konstatēt, ka Komisija ir pārkāpusi savas līgumiskās saistības, izdodot 2014. gada 25. jūlija paziņojumu par parādu Nr. 3241409008, un ka izmaksas, ko prasītāja ir deklarējusi saskaņā ar līgumu FP7-SME-2007-222303 par projekta “FIREROB – Autonomous Fire-Fighting Robotic Vehicle” izpildi, ir pieļaujamas, un, otrkārt, piespriest Komisijai izdot paziņojumu par kredītu EUR 64 574,73 apmērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               iebildi par nepieņemamību noraidīt;

               2)

               tiesvedību lietā izbeigt, ciktāl tā attiecas uz prasību atmaksāt summu, kas pārsniedz EUR 37 247,05, kam pieskaitīti procenti, sākot no 2014. gada 9. septembra;

               3)

               Eiropas Komisija ir pārkāpusi savas saistības, kas izriet no līguma FP7-SME-2007-222303 par projekta “FIREROB – Autonomous Fire-Fighting Robotic Vehicle” izpildi, prasot Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE tai atmaksāt summu, kura pārsniedz EUR 9 007, kam pieskaitīti procenti, sākot no 2014. gada 9. septembra;

               4)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               5)

               Komisija sedz trīs ceturtdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem pati, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas no Diktyo Amyntikon Viomichanion Net tiesāšanās izdevumiem, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               6)

               Diktyo Amyntikon Viomichanion Net sedz vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem pati, kā arī atlīdzina vienu ceturtdaļu no Komisijas tiesāšanās izdevumiem, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 448, 15.12.2014.


title: Lieta C-156/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 7. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 83/182/EK — Transportlīdzekļu pagaidu ievešana — Atbrīvojumi no nodokļiem — Pastāvīga dzīvesvieta dalībvalstī)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/2

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 7. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-156/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 83/182/EK - Transportlīdzekļu pagaidu ievešana - Atbrīvojumi no nodokļiem - Pastāvīga dzīvesvieta dalībvalstī)
   (2007/C 170/02)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakja [M. Patakia] un D. Triandafilu [D. Triantafyllou])

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — P. Milonopuls [P. Mylonopoulos] un I. Puli [I. Pouli])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 90. panta un 1983. gada 28. marta Direktīvas 83/182/EEK par nodokļu atbrīvojumiem, ko Kopienā piemēro dažu transportlīdzekļu pagaidu ievešanai no vienas dalībvalsts citā (OV L 105, 59. lpp.), pārkāpums — Citā dalībvalstī reģistrētu transportlīdzekļu pagaidu lietošana Grieķijas teritorijā — Muitas noteikumu, ko piemēro transportlīdzekļiem ar trešo valstu izcelsmi, piemērošana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Paredzot:

                           —

                           Likuma 2682/1999 18. panta A. daļas 1. punktā attiecībā uz gadījumu, ja personai ar pastāvīgo dzīvesvietu Grieķijā īpašumā vai lietošanā ir citā dalībvalstī reģistrēts transportlīdzeklis, par ko parasti tiktu uzsākta kriminālvajāšana, tā tomēr netiek uzsākta, ja attiecīgā persona samaksā reģistrācijas nodevu un tajā pat laikā atsakās no tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, kas paredzēti valsts tiesībās saistībā ar [administratīvā] akta par minētās nodevas piemērošanu apstrīdēšanu, un

                           —

                           tā paša likuma 18. panta C. daļas 1. punktā attiecībā uz gadījumu, kad, piemērojot naudas sodus, uz laiku tiek arī tiek konfiscēti transportlīdzekļi, un tie tiek atdoti pēc naudas sodu un citu iespējamo maksājamo nodokļu samaksas,

                     Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvu 83/182/EEK par nodokļu atbrīvojumiem, ko Kopienā piemēro dažu transportlīdzekļu pagaidu ievešanai no vienas dalībvalsts citā.

               2)

               Pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija un Grieķijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.


title: Lieta T-134/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. marta rīkojums – FESI /Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Dempings — Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, attiecināšana arī uz šā paša ražojuma importu no Makao — Neatkarīgus importētājus pārstāvoša apvienība — Individuālās skaršanas neesamība — Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Nepieņemamība

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/34

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. marta rīkojums – FESI/Padome
   (Lieta T-134/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Dempings - Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, attiecināšana arī uz šā paša ražojuma importu no Makao - Neatkarīgus importētājus pārstāvoša apvienība - Individuālās skaršanas neesamība - Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Nepieņemamība)
   2014/C 135/42
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – E. Vermulst un Y. van Gerven, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji J. P. Hix un B. Driessen, pārstāvji, kuriem palīdz G. Berrisch, advokāts, un N. Chesaites, barrister, vēlāk J. P. Hix un B. Driessen)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. van Vliet un M. França)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā (OV L 352, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 148, 5.6.2010.


title: Lieta C-93/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-93/07)
   (2007/C 95/43)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un J.-B. Laignelot, pārstāvji)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (1), un jebkurā gadījumā tos nepaziņojot Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/35/EK transponēšanai beidzās 2005. gada 25. jūnijā.

      (1)  OV L 156, 17. lpp.