title: Lieta C-90/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. decembra spriedumu lietā T-544/08 Hansen & Rosenthal KG un H & R Wax Company Vertrieb GmbH/Eiropas Komisija 2015. gada 24. februārī iesniedza Hansen & Rosenthal KG un H & R Wax Company Vertrieb GmbH

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. decembra spriedumu lietā T-544/08 Hansen & Rosenthal KG un H & R Wax Company Vertrieb GmbH/Eiropas Komisija 2015. gada 24. februārī iesniedza Hansen & Rosenthal KG un H & R Wax Company Vertrieb GmbH

   (Lieta C-90/15 P)
   (2015/C 146/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH (pārstāvji – J. L. Schulte, M. Dallmann un K. M. Künstner, Rechtsanwälte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra spriedumu lietā T-544/08 Hansen & Rosenthal KG un H & R Wax Company Vertrieb GmbH/Eiropas Komisija;

               —

               pamatojoties uz Vispārējai tiesai pieejamo informāciju, pilnībā vai daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 1. oktobra lēmuma lietā COMP/39181 – Sveču vasks 1. un 2. pantu, ciktāl tie attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem;

               —

               atcelt vai samazināt naudas sodu saskaņā ar LESD 261. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā;

               —

               pakārtoti, atcelt Vispārējās tiesas spriedumu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna sprieduma taisīšanai, pamatojoties uz Tiesas sniegto juridisko vērtējumu; atcelt vai samazināt naudas sodu saskaņā ar LESD 261. pantu; piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji pavisam izvirza piecus apelācijas pamatus.
   Pirmajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo nevainīguma prezumpcijas un lietas taisnīgas izskatīšanas principa pārkāpumu. Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzēji vēršas pret Vispārējās tiesas pieeju, saskaņā ar kuru tā Komisijas lēmumu par naudas soda noteikšanu jau sākotnēji uzskatījusi par pareizu un galīgu, kā rezultātā Komisijas konstatējumu apšaubīšana tikai izsmeļoša apelācijas sūdzības iesniedzēju pierādījuma gadījumā varētu rosināt Komisijas lēmumu vērtēt kā kļūdainu. Kā uzskata apelācijas sūdzības iesniedzēji, tas ir pretrunā gan Pamattiesību hartas 48. panta 1. punktam, skatot kopā ar Pamattiesību hartas 52. panta 3. punktu un ECPAK 6. panta 2. punktu, gan Pamattiesību hartas 47. panta 2. punktam, skatot kopā ar Pamattiesību hartas 52. panta 3. punktu un ECPAK 6. panta 1. punktu.
   Otrajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo kļūdu EKL 81. panta (tagad – LESD 101. pants) piemērošanā. Atbilstoši šim pamatam Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā konkurenci ierobežojošo vienošanos aizliegumā subsummējusi rīcību, kas šī aizlieguma sastāvā neietilpst. Turklāt Vispārējā tiesa, prettiesiski neievērojot pierādīšanas pienākumu un pierādījumu novērtēšanas normas, varbūtējos apelācijas sūdzības iesniedzēju pārkāpumus subsummējusi EKL 81. pantam (tagad – LESD 101. pants). Vispārējā tiesa esot pieļāvusi vairākas juridiskas kļūdas, jo tā esot izdarījusi faktiski kļūdainus konstatējumus, sagrozīti atspoguļojusi pierādījumus, juridiski neatbilstoši kvalificējusi pierādījumus, kā arī pārkāpusi nevainīguma prezumpciju un lietas taisnīgas izskatīšanas principu.
   Trešajā apelācijas sūdzības pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējās tiesa esot pārkāpusi sodu tiesiskuma principu un likumdevēja prerogatīvas būtiskos jautājumos (Wesentlichkeitsvorbehalt). Tā kā Tiesa un Vispārējā tiesa joprojām uzskata, ka Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta otrajā daļā noteiktā 10 % robeža ir absolūta, nevis indikatīva naudas soda robeža, Savienības tiesībās trūkst ietvara naudas sodu aprēķiniem par EKL 81. panta (tagad – LESD 101. pants) pārkāpumiem. Šāda naudas sodu ietvara noteikšana, pamatojoties uz likumdevēja prerogatīvām būtiskos jautājumos, ir likumdevēja ziņā, ko Komisija nevar aizstāt.
   Ceturtajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo vēl citus sodu tiesiskuma principa un atpakaļejoša spēka aizlieguma principa pārkāpumus. Apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka arī Vispārējā tiesa bez naudas soda ietvara nevar noteikt naudas sodu, nepieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā. Turklāt vienkāršā Vispārējās tiesas pārbaudē, vai Komisija ir ievērojusi pati savas pamatnostādnes, apelācijas sūdzības iesniedzēji saskata rīcības brīvības neizmantošanu un līdz ar to Regulas Nr. 1/2003 31. panta pārkāpumu. Visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo atpakaļejoša spēka aizlieguma principa pārkāpumu, jo Vispārējā tiesa ir apstiprinājusi 2006. gada pamatnostādņu naudas sodu noteikšanai piemērošanu faktiskajiem apstākļiem, kas jau pilnībā izbeigušies 2005. gadā.
   Piektajā un beidzamajā apelācijas sūdzības pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo samērīguma principa pārkāpumu. Vispārējā tiesa esot pārkāpusi, pirmkārt, Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktu, jo tā apelācijas sūdzības iesniedzējiem esot piemērojusi 17 % koeficientu par pārkāpuma smagumu un iestāšanās maksu. Otrkārt, kļūdas tiesību piemērošanā rezultātā, kvalificējot apelācijas sūdzības iesniedzēju rīcību kā EKL 81. panta 1. punkta (tagad – LESD 101. panta 1. punkts) pārkāpumu, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi arī kļūdu, nosakot apelācijas sūdzības iesniedzēju varbūtējā šīs normas pārkāpuma ilgumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas T-510/14 un T-536/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija spriedums – Staywell Hospitality Group un Sheraton International IP/EUIPO – Sheraton International IP un Staywell Hospitality Group (“PARK REGIS”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PARK REGIS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “ST. REGIS” — Daļējs reģistrācijas atteikums — Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/23

         Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija spriedums – Staywell Hospitality Group un Sheraton International IP/EUIPO – Sheraton International IP un Staywell Hospitality Group (“PARK REGIS”)
   (Apvienotās lietas T-510/14 un T-536/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PARK REGIS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “ST. REGIS” - Daļējs reģistrācijas atteikums - Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 251/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sidneja, Austrālija) (pārstāvji – D. Farnsworth, solicitor, un A. Bryson, barrister) (lieta T-510/14) un Sheraton International IP LLC (Stamford, Konektikuta, ASV) (pārstāvis – E. Armijo Chávarri, advokāts) (lieta T-536/14)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Pārējie procesa EUIPO Apelāciju padomē dalībnieki, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Sheraton International IP LLC (lieta T-510/14) un Staywell Hospitality Group Pty Ltd (lieta T-536/14)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelāciju piektās padomes 2014. gada 30. aprīļa lēmumu (apvienotās lietas R 240/2013-5 un R 303/2013-5) attiecībā uz iebildumu procesu starp Sheraton International IP un Staywell Hospitality Group

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības lietās T-510/14 un T-536/14 noraidīt;

               2)

               lietā T-510/14 Staywell Hospitality Group Pty Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               lietā T-536/14 Sheraton International IP LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-456/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums  2006. gada 6. aprīlī  (Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agip Petroli SpA pret Capitaneria di porto di Siracusa, Capitaneria di porto di Siracusa — Sezione staccata di Santa Panagia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti (Jūras kabotāža — Regula (EEK) Nr. 3577/92 — Likums, kas attiecas uz kuģu komandām, kuru tonnāža pārsniedz 650 bruto tonnas un kuras veic salu kabotāžu — Jēdziens  reiss, kas notiek pēc vai pirms kabotāžas reisa )

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/15

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 6. aprīlī (Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agip Petroli SpA pret Capitaneria di porto di Siracusa, Capitaneria di porto di Siracusa — Sezione staccata di Santa Panagia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Lieta C-456/04) (1)

   (Jūras kabotāža - Regula (EEK) Nr. 3577/92 - Likums, kas attiecas uz kuģu komandām, kuru tonnāža pārsniedz 650 bruto tonnas un kuras veic salu kabotāžu - Jēdziens “reiss, kas notiek pēc vai pirms kabotāžas reisa”)
   (2006/C 143/26)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia

   Lietas dalībnieki pamata procesā
   Prasītājs: Agip Petroli SpA

   Atbildētāji: Capitaneria di porto di Siracusa, Capitaneria di porto di Siracusa — Sezione staccata di Santa Panagia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia — Regulas (EEK) Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža) (OV L 364, 7. lpp.) 3. panta 3. punkta interpretācija — Likums, kas attiecas uz kuģu komandām, kuru tonnāža pārsniedz 650 bruto tonnas un kuras veic salu kabotāžu — Jēdziens “reiss, kas notiek pēc vai pirms kabotāžas reisa”
   Rezolutīvā daļa:
   Jēdziens “reiss, kas notiek pirms vai pēc kabotāžas reisa”, kas ir noteikts Regulas (EEK) Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža) 3. panta 3. punktā, principā aptver jebkuru reisu no vienas valsts vai uz citu valsti neatkarīgi no tā, vai uz kuģa ir krava. Tomēr nevar tikt atļauti reisi bez kravas, kas tiek organizēti ļaunprātīgos nolūkos, lai apietu Regulas (EEK) Nr. 3577/92 noteikumus. Konstatējot šādu ļaunprātīgu praksi, ir nepieciešams, pirmkārt, lai, neskatoties uz formālu Regulas 3. panta 3. punkta nosacījumu piemērošanu, kuģa īpašnieks, izmantojot starptautisku reisu bez kravas, gūst labumu attiecībā uz visiem jautājumiem par komandas komplektēšanu no karoga valsts tiesību aktu piemērošanas, neievērojot Regulas 3. panta 2. punkta mērķi, saskaņā ar ko attiecībā uz visiem kuģa komandas komplektēšanas jautājumiem salu kabotāžas gadījumā tiek piemēroti pakalpojumu sniegšanas valsts tiesību akti. Otrkārt, ir jābūt objektīviem pierādījumiem par to, ka starptautiskā reisa bez kravas mērķis ir izvairīties no Regulas (EEK) Nr. 3577/92 3. panta 2. punkta piemērošanas par labu šī paša panta 3. punktam.

      (1)  OV C 19, 22.01.2005.


title: Lieta F-116/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 20. jūlija spriedums — Gozi /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pienākums sniegt palīdzību — Civildienesta noteikumu 24. pants — Advokātu izdevumu, kas radušies tiesvedībā valsts tiesā, atlīdzināšana)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/50

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 20. jūlija spriedums — Gozi/Komisija
   (Lieta F-116/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pienākums sniegt palīdzību - Civildienesta noteikumu 24. pants - Advokātu izdevumu, kas radušies tiesvedībā valsts tiesā, atlīdzināšana)
   2011/C 282/93
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sandro Gozi (Roma, Itālija) (pārstāvis — G. Passalacqua, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums atlīdzināt viņam radušos tiesāšanās izdevumus kriminālprocesā dalībvalsts tiesā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               S. Gozi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 19.02.2011., 38. lpp.


title: Lieta C-340/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 12. oktobra spriedums (Bundesfinanzgericht (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christine Nigl u.c./Finanzamt Waldviertel Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Sestā direktīva 77/388/EEK — 4. panta 1. un 4. punkts — Direktīva 2006/112/EK — 9. pants un 11. pants — “Nodokļa maksātāja” jēdziens — Civiltiesību sabiedrības, kas savus produktus tirgo ar kopēju preču zīmi ar kapitālsabiedrības starpniecību — Jēdziens “nesaistītie uzņēmumi” — Atteikums piešķirt nodokļa maksātāja statusu — Atpakaļejošs spēks — Sestā direktīva 77/388 — 25. pants — Direktīva 2006/112 — 272. pants un 296. pants — Vienotas likmes režīms lauksaimniekiem — Vienotas likmes režīma nepiemērošana — Atpakaļejošs spēks

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/8

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 12. oktobra spriedums (Bundesfinanzgericht (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christine Nigl u.c./Finanzamt Waldviertel

   (Lieta C-340/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Sestā direktīva 77/388/EEK - 4. panta 1. un 4. punkts - Direktīva 2006/112/EK - 9. pants un 11. pants - “Nodokļa maksātāja” jēdziens - Civiltiesību sabiedrības, kas savus produktus tirgo ar kopēju preču zīmi ar kapitālsabiedrības starpniecību - Jēdziens “nesaistītie uzņēmumi” - Atteikums piešķirt nodokļa maksātāja statusu - Atpakaļejošs spēks - Sestā direktīva 77/388 - 25. pants - Direktīva 2006/112 - 272. pants un 296. pants - Vienotas likmes režīms lauksaimniekiem - Vienotas likmes režīma nepiemērošana - Atpakaļejošs spēks)
   (2016/C 462/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Christine Nigl, Gisela Nigl sen., Gisela Nigl jun., Josef Nigl, Martin Nigl

      Atbildētāja: Finanzamt Waldviertel

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 4. panta 1. punkts un 4. punkta pirmā daļa ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2004. gada 26. aprīļa Direktīvu 2004/66/EK, no vienas puses, kā arī Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 9. panta 1. punkta pirmā daļa un 10. pants, no otras puses, ir jāinterpretē tādējādi, ka vairākas tādas civiltiesību sabiedrības kā pamatlietā aplūkotās, kas kā tādas patstāvīgi uzstājas attiecībās ar saviem piegādātājiem, valsts iestādēm un, zināmā mērā, saviem klientiem un attiecīgi katra nodrošina savu ražošanu, galvenokārt izmantojot savus ražošanas līdzekļus, bet kas lielu savu produktu daļu tirgo ar kopīgu preču zīmi ar tādas kapitālsabiedrības starpniecību, kuras daļas pieder šo civiltiesību sabiedrību biedriem, kā arī citiem attiecīgās ģimenes locekļiem, ir jāuzskata par neatkarīgiem uzņēmumiem, kas ir pievienotās vērtības nodokļa maksātāji;

               2)

               Direktīvas 77/388 25. pants ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2004/66, un Direktīvas 2006/112 296. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā iespēja attiekties piemērot šajos pantos paredzēto kopējo vienotas likmes režīmu lauksaimniekiem vairākām civiltiesību sabiedrībām, tādām kā pamatlietā aplūkotās, kas tiek uzskatītas par patstāvīgiem uzņēmumiem, kas ir PVN maksātāji un kas sadarbojas savā starpā, tādēļ, ka kāda kapitālsabiedrība, tādu personu apvienība, ko veido šī kapitālsabiedrība un minēto civiltiesību sabiedrību biedri, nevar tikt pakļauta šim režīmam savas saimniecības lieluma vai juridiskās formas dēļ, pat ja šīs civiltiesību sabiedrības neietilpst to lauksaimnieku kategorijā, kas ir izslēgti no šī vienotas likmes režīma, ja to saikņu ar šo sabiedrību vai kādu no šīm apvienībām dēļ tās faktiski var tikt galā ar administratīvo slogu, ko veido uzdevumi, kuri ir saistīti ar parastā vai vienkāršotā PVN režīma piemērošanu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               3)

               gadījumā, ja no kopējā vienotas likmes režīma lauksaimniekiem principā būtu jāizslēdz tādas civiltiesību sabiedrības kā pamatlietā aplūkotās, šī izslēgšana attiektos uz laikposmu pirms datuma, kurā tika veikts vērtējums, uz kuru ir balstīta šī izslēgšana, ar nosacījumu, ka minētais vērtējums tiek veikts, kamēr nav iestājies noilgums nodokļu administrācijas prasības celšanai, un ka tam nav atpakaļejoša spēka, kas attiektos uz datumu pirms tādu tiesisko un faktisko apstākļu iestāšanās datuma, uz kuriem šis vērtējums ir balstīts.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Lieta C-320/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-647/11 Asos plc/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 3. jūlijā iesniedza Asos plc

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-647/11 Asos plc/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 3. jūlijā iesniedza Asos plc
   (Lieta C-320/14 P)
   (2015/C 127/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Asos plc (pārstāvji – P. Kavanagh, Solicitor, A. Lykiardopoulos QC, un A. Edwards–Stuart, Barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Roger Maier
   Tiesa (sestā palāta) ar 2015. gada 13. janvāra rīkojumu ir noraidījusi apelācijas sūdzību un piespriedusi Asos plc segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: lieta T-16/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Viasat Broadcasting UK Ltd iesniedza 2005. gada 20. janvārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/33

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Viasat Broadcasting UK Ltd iesniedza 2005. gada 20. janvārī
   (lieta T-16/05)
   (2005/C 82/62)
   tiesvedības valoda - dāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 20. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Viasat Broadcasting UK Ltd, West Drayton (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv advokāts Simon Evers Hjelmborg, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt 55. punktu Komisijas 2004. gada 6. oktobra lēmumā valsts atbalsta lietā Nr. N 313/2004 – Dānija (C(2004)3632 final) par TV 2/DANMARK A/S rekapitalizāciju;

               2)

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētais lēmums attiecas uz valstij piederošas sabiedriskās televīzijas apraides sabiedrības TV 2/DANMARK A/S rekapitalizāciju. Rekapitalizācija, kas ietver Dānijas valsts kapitāla ieguldījumu un parāda konversiju pamatkapitālā, tika uzskatīta par nepieciešamu sakarā ar Komisijas 2004.gada 19. maija lēmumu (1), jo Komisija pieprasīja Dānijai atgūt nelikumīgi piešķirto valsts atbalstu no TV 2/DANMARK A/S, kā rezultātā iestātos sabiedrības tehniskais bankrots.
   Atbilstoši apstrīdētajam lēmumam Komisija nevarēja izslēgt iespēju, ka izvērtējamā TV 2 rekapitalizācija varētu saturēt valsts atbalsta elementus atbilstoši EKL 87. panta 1. punktam. Apstrīdētā lēmuma 55. punktā Komisija konstatēja, ka jebkurš valsts atbalsta elements, kas varētu tikt saistīts ar plānoto TV 2 rekapitalizāciju, būtu saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu.
   Lai pamatotu savus prasījumus, prasītājs apgalvo, ka Komisija pieļāva juridisku kļūdu, neuzskatot, ka rekapitalizācijas plāns nebija saderīgs ar EKL 87. panta 1. punktu. Šis apgalvojums ir pamatots inter alia ar sekojošiem pamatiem:

               —

               iemesls, kādēļ bija paredzēta TV 2/DANMARK rekapitalizācija, bija prasība atmaksāt nelikumīgo valsts atbalstu. Attiecīgi, atļauja piešķirt jaunu palīdzību (rekapitalizācija) nozīmētu, ka EKL 87. panta 1. punktam un Komisijas 2004.gada 19. maija lēmumam zūd to patstāvīgā jēga;

               —

               rekapitalizācija, saskaņā ar kuru pamatkapitāls tiek palielināts līdz optimālajai kapitāla struktūrai, nevar tikt uzskatīta par saderīgu ar tirgus investora principu;

               —

                  TV 2/DANMARK 2003. gadā guva peļņu bez valsts atbalsta; tas norāda uz to, ka šī sabiedrība var pati palielināt kapitālu līdz vajadzīgajam apmēram; un

               —

               optimālā kapitāla struktūra nav nepieciešama, lai TV 2/DANMARK spētu pildīt savus sabiedrisko pakalpojumu pienākumus.

         Papildus prasītājs apgalvo, ka Komisija pieļāva juridisku kļūdu, konstatējot, ka jebkurš valsts atbalsta elements, kas varētu būt saistīts ar rekapitalizāciju, būtu saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 86. panta 2. daļu. Lai pamatotu savus prasījumus, prasītājs inter alia apgalvo sekojošo:

               —

               EKL 86. panta 2. punkta piemērošanas joma aprobežojas ar kompensāciju par netto papildus izmaksām, kas saistītas ar vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumu sniegšanu (sabiedriskie pakalpojumi). Šī norma tādējādi neaptver valsts investīcijas sabiedrībās, kurām ir jāsniedz šādi pakalpojumi;

               —

               Dānijas valsts investīcija TV 2/DANMARK A/S (rekapitalizācija) nav kompensācija par pakalpojumiem, kas saistīti ar sabiedriskajiem pakalpojumiem, kurus tā ir nopirkusi, un tādējādi nav kompensācija par netto papildus izmaksām, kas rodas no sabiedrisko pakalpojumu pienākumiem;

               —

                  TV 2/DANMARK nav radušās netto papildus izmaksas saistībā ar tās sabiedriskajiem pakalpojumu pienākumiem;

               —

               Komisija nepārbaudīja publisko pakalpojumu definīciju un tādējādi pieņēma pārāk plašu šī termina definīciju, saskaņā ar kuru visa TV 2/DANMARK A/S programma ir sabiedriskais pakalpojums, kā rezultātā samērīguma testam saskaņā EKL 86. panta 2. punktu nav nozīmes; un

               —

               EKL 86.panta 2. punkts nevar izveidot izņēmumu valsts atbalstam, kas tika piešķirts, lai padarītu valsts sabiedrības pievilcīgākas to pārdošanas ietvaros.

         Prasītājs arī apgalvo, ka Komisija vajadzēja veikt plānotās rekapitalizācijas novērtēšanu tikai atbilstoši EKL 87. panta 2. punktam un EKL 87. panta 3. punktam, jo īpaši EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktam un Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturizēšanai (2), un ka plānotā rekapitalizācija neatbilst nosacījumiem, lai tā atbilstu izņēmumam, saskaņā ar šiem noteikumiem.

      (1)  Komisijas 2004. gada 19. maija lēmums C(2004) 1814 final lietā C 2/2003 (ex NN 22/2002) par Dānijas pasākumiem TV 2/DANMARK labā

      (2)  Komisijas paziņojums, 2004. gada 1. oktobra OV C 244, 2. lpp.


title: Lieta T-471/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 15. septembra spriedums — Wella/ITSB ( TAME IT ) (Kopienas preču zīme — Starptautiskā reģistrācija — Pieprasījums attiecināt aizsardzību uz plašāku teritoriju — Vārdiska preču zīme TAME IT — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/25

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 15. septembra spriedums — Wella/ITSB (“TAME IT”)
   (Lieta T-471/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Starptautiskā reģistrācija - Pieprasījums attiecināt aizsardzību uz plašāku teritoriju - Vārdiska preču zīme “TAME IT” - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2009/C 256/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Wella AG, Darmštate [Darmstadt] (Vācija) (pārstāves — B. Klinberga [B. Klingberg] un K. Sandberga [K. Sandberg], advokātes)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis [D. Botis])

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 24. oktobra lēmumu lietā R 713/2007-2 saistībā ar vārdiskas preču zīmes “TAME IT” starptautiskās reģistrācijas piešķirtās aizsardzības attiecināšanu uz Eiropas Kopienas teritoriju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Wella AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 51, 23.2.2008.


title: Lieta T-53/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 16. janvāra spriedums — Calavo Growers pret ITSB — Calvo Sanz ( Calvo ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Grafiskas preču zīmes CALVO reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme CALAVO — Iebildumu pieņemamība — Iebildumu pamatojums, kas ir iesniegts nevis procesa valodā, bet citā valodā — Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 1. punkts — Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 3. punkts)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/27

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 16. janvāra spriedums — Calavo Growers pret ITSB — Calvo Sanz (“Calvo”)
   (Lieta T-53/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Grafiskas preču zīmes “CALVO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CALAVO” - Iebildumu pieņemamība - Iebildumu pamatojums, kas ir iesniegts nevis procesa valodā, bet citā valodā - Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 1. punkts - Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 3. punkts)
   (2007/C 56/54)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Calavo Growers, Inc., Santa Ana (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — E. Armiho Čavari [E. Armijo Chávarri] un A. Kastans Peress-Gomess [A. Castán Pérez-Gómez], avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāve — H. Garsija Murijo [J. García Murillo])

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Luis Calvo Sanz, SA, Karbajo [Carballo] (Spānija) (pārstāvji –H. Rivass Surdo [J. Rivas Zurdo] un E. Lopess Leiba [E. López Leiva], avocats)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 8. novembra lēmumu lietā R 159/2004-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Calavo Growers, Inc. un Luis Calvo Sanz, SA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 8. novembra lēmumu lietā R 159/2004-1;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta C-240/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 14. marta rīkojums ( Rechtbank te Rotterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret EBS Le relais Nord Pas De Calais (Lēmums lūgt prejudiciālu nolēmumu — Nepieņemamība)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 14. marta rīkojums (Rechtbank te Rotterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret EBS Le relais Nord Pas De Calais

   (Lieta C-240/12) (1)

   (Lēmums lūgt prejudiciālu nolēmumu - Nepieņemamība)
   2013/C 129/07
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank te Rotterdam

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      EBS Le relais Nord Pas De Calais

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank te Rotterdam — Nīderlande — Padomes 1993. gada 1. februāra Regulas (EEK) Nr. 259/93 par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās (OV L 30, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 15. nodaļa, 2. sējums, 176.-203. lpp.) 15. panta un 26. panta 1. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem (OV L 190, 1. lpp.) 2. panta 32. punkta interpretācija — Jēdziens “tranzīts” — Atkritumu pārvešana ar kuģi no vienas dalībvalsts uz valsti, kurā nav piemērojams ESAO lēmums — Iebraukšana pa ceļam citas dalībvalsts ostā

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko ar 2012. gada 4. marta lēmumu iesniedza Rechtbank te Rotterdam (Nīderlande), ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta T-342/05: Prasība, kas celta  2005. gada 14. septembrī  — Henkel/ITSB

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/28

         Prasība, kas celta 2005. gada 14. septembrī — Henkel/ITSB
   (Lieta T-342/05)
   (2005/C 296/62)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Henkel KGaA, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvis — K. Osterrīts [C. Osterrieth] Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Serra Y Roca S.A, Barselona (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 14. jūlija lēmumu, kas pieņemts apelācijas procesā R 0556/2003-1 attiecībā uz Kopienas preču zīmes Nr. 1 284 470, kas tika reģistrēta 2005. gada 19. jūlijā, reģistrācijas pieteikumu;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: SERRA Y ROCA S.A.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “COR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 1 284 470;

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Valsts preču zīme “DOR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 21. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Noraidīt iebildumu attiecībā uz precēm “beršanas un abrazīvie līdzekļi; ziepes”, kas ietilpst 3. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt prasītājas apelāciju

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm pastāv sajaukšanas iespēja sakarā ar to vizuālo un fonētisko līdzību. Turklāt prasītājas preču zīmes atšķirtspējas līmenis ir augstāks par vidējo, pateicoties šī preču zīmes intensīvai izmantošanai.


title: Lieta T-247/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 11. jūlija spriedums — Torres pret ITSB — Bodegas Muga (Torre Muga) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes Torre Muga reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes TORRES — Sajaukšanas iespēja — Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/34

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 11. jūlija spriedums — Torres pret ITSB — Bodegas Muga (Torre Muga)
   (Lieta T-247/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Torre Muga” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “TORRES” - Sajaukšanas iespēja - Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums)
   (2006/C 224/74)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Miguel Torres, Vilafranca del Penedès (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, M. A. Baz de San Ceferino un A. Castán Pérez-Gómez, avocats )

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — I. de Medrano Caballero un S. Laitinen)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Bodegas Muga, SA, Haro (Spānija) (pārstāvji — L. M. Polo Flores un F. Porcuna de la Rosa, avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 7. aprīļa lēmumu (lieta R 998/2001-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp Miguel Torres, SA un Bodegas Muga, SA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB);

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 213, 06. 09. 2003.


title: lieta C-52/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 9. februārī ierosināja Maurizio Turco, par 2004. gada 23. novembra Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) spriedumu lietā T-84/03 Maurizio Turco, kura prasījumus atbalsta Somijas Republika, Dānijas Karaliste un Zviedrijas Karaliste, pret Eiropas Savienības Padomi, kuras prasījumus atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Kopienu Komisija

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/14

         Apelācija, ko 2005. gada 9. februārī ierosināja Maurizio Turco, par 2004. gada 23. novembra Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) spriedumu lietā T-84/03 Maurizio Turco, kura prasījumus atbalsta Somijas Republika, Dānijas Karaliste un Zviedrijas Karaliste, pret Eiropas Savienības Padomi, kuras prasījumus atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-52/05 P)
   (2005/C 106/28)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 9. februārī izskatīšanai ir iesniegta apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 23. novembra spriedumu lietā T-84/03 (1)
      Maurizio Turco, kura prasījumus atbalsta Somijas Republika, Dānijas Karaliste un Zviedrijas Karaliste, pret Eiropas Savienības Padomi, kuras prasījumus atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Kopienu Komisija, ko iesniedza Maurizio Turco, Pulsano (Itālija), ko pārstāv advokāti O. W. Brouwer un C. E. Schillemanns.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2004. gada 23. novembra spriedumu, ar ko tā:

                           a)

                           noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzēja prasību — daļā, kas skar atteikumu piekļuvei Dokumentam Nr. 9077/02, kas satur Padomes Juridiskā dienesta atzinumu attiecībā uz priekšlikumu Padomes Direktīvai, kas nosaka minimālos kritērijus, lai apelācijas sūdzības iesniedzējs saņemtu patvērumu dalībvalstīs;

                           b)

                           apelācijas sūdzības iesniedzējam un Padomei piesprieda atlīdzināt katram pusi no tiesāšanās izdevumiem,

               —

               ja nepieciešams, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp personu, kuras, iespējams, iestāsies lietā, tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesas spriedumā ir pieļautas kļūdas tiesību jautājumos, interpretējot un piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (turpmāk tekstā — “Regula”).
   Apelācijas pamati un juridiskie argumenti, ko izvirza apelācijas sūdzības iesniedzējs, balstās uz to, ka Pirmās instances tiesa izskatāmajā lietā:

               (i)

               nav pareizi interpretējusi un piemērojusi Regulas 4. panta 2. punktā minēto jēdzienu “juridiskā konsultācija”;

               (ii)

               kļūdaini kvalificējusi juridisko atzinumu kā “juridisko konsultāciju” Regulas 4. panta 2. punkta nozīmē un pārkāpusi 4. panta 2. punkta un 4. panta 3. punkta apjomu un saturu, un Regulai piemītošo uzbūvi un struktūru;

               (iii)

               nepareizi interpretējusi un piemērojusi (Kopienas tiesu judikatūras nodibināto) principu, ka Kopienas iestāžu pieņemtajiem dokumentiem ir jānodrošina pēc iespējas plašāka piekļuve un atkāpēm no šī principa jābūt veidotām pēc iespējas šaurāk;

               (iv)

               kļūdaini interpretējusi un piemērojusi (Kopienas tiesu judikatūras nodibināto) principu, ka lūgumi par piekļuvi dokumentiem ir jānovērtē, ņemot vērā katru atsevišķu gadījumu;

               (v)

               kļūdaini interpretējusi un piemērojusi “vispārīgu sabiedrības interešu” jēdzienu un pieļāvusi kļūdu tiesību jautājumos, uzliekot šajā sakarā apelācijas sūdzības iesniedzējam pierādīšanas pienākumu;

               (vi)

               pārkāpusi Kopienas tiesību principu, ka Kopienas tiesiskā kārtība balstās uz likuma varu, un

               (vii)

               nav sniegusi pietiekamu argumentāciju un nesniedza atbildi uz apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītajiem īpašajiem argumentiem.

      (1)  OV C 112, 10.5.2003., 38. lpp.

      (2)  OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.


title: Lieta C-503/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums ( Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lucy Stewart/Secretary of State for Work and Pensions (Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 4., 10. un 10.a pants — Īstermiņa darbnespējas pabalsts jauniešiem invalīdiem — Slimības pabalsts vai invaliditātes pabalsts — Dzīvesvietas nosacījumi, uzturēšanās pieteikuma iesniegšanas brīdī un iepriekšējā uzturēšanās — Savienības pilsonība — Samērīgums)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/6

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums (Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lucy Stewart/Secretary of State for Work and Pensions

   (Lieta C-503/09) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 4., 10. un 10.a pants - Īstermiņa darbnespējas pabalsts jauniešiem invalīdiem - Slimības pabalsts vai invaliditātes pabalsts - Dzīvesvietas nosacījumi, uzturēšanās pieteikuma iesniegšanas brīdī un iepriekšējā uzturēšanās - Savienības pilsonība - Samērīgums)
   2011/C 269/09
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lucy Stewart

      Atbildētājs: Secretary of State for Work and Pensions

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 10., 19., 28., 29. un 95.a panta interpretācija — Pabalsts, kas izmaksājams Apvienotajā Karalistē dzīvojošiem bezdarbniekiem vecumā no 16 līdz 25 gadiem, kuri ir darba nespējīgi vismaz septiņus mēnešus (“short-term incapacity benefit in youth”) — Šī pabalsta klasificēšana par slimības pabalstu vai invaliditātes pabalstu — Pabalsts, kas pakļauts dzīvesvietas nosacījumam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pamata lietā apskatītais īstermiņa darbnespējas pabalsts jauniešiem invalīdiem ir invaliditātes pabalsts Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 647/2005, 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ja ir skaidrs, ka pieteikuma iesniegšanas dienā pieprasītājam ir pastāvīga vai ilgstoša invaliditāte;

               2)

               Regulas Nr. 1408/71 minētajā redakcijā, kas grozīta ar Regulu Nr. 647/2005, 10. panta 1. punkta pirmajam apakšpunktam ir pretrunā tas, ka dalībvalsts tāda īstermiņa darbnespējas pabalsta jauniešiem invalīdiem, kāds ir aplūkots pamata lietā, saņemšanai paredz nosacījumu par pieprasītāja parasto dzīvesvietu tās teritorijā.

               3)

               LESD 21. panta 1. punktam ir pretrunā, ka dalībvalsts šāda pabalsta saņemšanai paredz nosacījumus:

                           a)

                           par [pabalsta] pieprasītāja iepriekšēju uzturēšanos tās teritorijā, izslēdzot visus pārējos elementus, kas ļauj konstatēt faktisku saikni starp pieprasītāju un šo dalībvalsti, un

                           b)

                           par [pabalsta] pieprasītāja uzturēšanos tās teritorijā pieteikuma iesniegšanas brīdī.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Apvienotās lietas C-628/10 P un C-14/11 P: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums — Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc./Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd , Eiropas Komisija un Eiropas Komisija/ Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes Spānijas tirgus — Cenu noteikšana un tirgus sadale — EKL 81. panta pārkāpums — Mātessabiedrību vainojamība to meitassabiedrību pārkāpjošā rīcībā — Nevainīguma prezumpcija — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/6

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums — Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc./Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Eiropas Komisija un Eiropas Komisija/Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd

   (Apvienotās lietas C-628/10 P un C-14/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes Spānijas tirgus - Cenu noteikšana un tirgus sadale - EKL 81. panta pārkāpums - Mātessabiedrību vainojamība to meitassabiedrību pārkāpjošā rīcībā - Nevainīguma prezumpcija - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme)
   2012/C 295/08
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (pārstāvji — M. Odriozola Alén un A. João Vide, abogados)

      Pārējās lietas dalībnieces: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier un R. Sauer)
   un

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier un R. Sauer)

      Pārējās lietas dalībnieces: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (pārstāvji — M. Odriozola Alén un A. João Vide, abogados)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 27. oktobra spriedumu lietā T-24/05 Alliance One International u.c./Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa attiecībā uz Alliance One International, Inc. un Standard Commercial Tobacco Co. Inc. noraidīja prasību atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu C(2004) 4030 saistībā ar EK līguma 81. panta 1. punktā izklāstīto procesu [EKL 81. panta piemērošanas procedūru] (Lieta COMP/C.38.238/B.2 — Jēltabaka — Spānija), kas attiecas uz aizliegtu vienošanos ar mērķi noteikt ražotājiem maksājamās cenas un no tiem iepērkamos daudzumus Spānijas jēltabakas tirgū

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Alliance One International Inc. un Standard Commercial Tobacco Co. Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību lietā C-628/10 P;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Alliance One International Inc., Standard Commercial Tobacco Co. Inc. un Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd. tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību lietā C-14/11 P.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.


title: Lieta T-149/06: Prasība, kas celta  2006. gada 17. maijā  —  Castellani  pret ITSB —  Markant Handels und Service  (CASTELLANI)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/35

         Prasība, kas celta 2006. gada 17. maijā — Castellani pret ITSB — Markant Handels und Service (CASTELLANI)
   (Lieta T-149/06)
   (2006/C 178/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Castellani SpA, Pontedera (Itālija) (pārstāvji — A. Di Maso, M. R. Di Maso, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Markant Handels und Service GmbH, Ofemburga [Offemburg] (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 22. februāra lēmumu lietā R 449/2005-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “CASTELLANI”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 33. klasē (alkoholiskie dzērieni, izņemot alu, liķieri, dzirkstošo vīnu un šampanieti) — pieteikums Nr. 2 387 272

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: MARKANT Handels- und Service GmBH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiskas preču zīmes “CASTELLUM” precēm, kuras ietilpst 33. klasē (vīni, izņemot dzirkstošo vīnu), un “CASTELLUCA” precēm, kuras ietilpst 33. klasē (vīni)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un pieteikumu noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pretnostatītās preču zīmes ir atšķirīgas, un pieteicēja preču zīme nevar maldināt Vācijas patērētājus.


title: Apvienotās lietas T-530/93, T-531/93, T-533/93, T-1/94, T-3/94, T-4/94, T-11/94, T-53/94, T-71/94, T-73/94, T-87/94, T-91/94, T-102/94, T-103/94, T-106/94, T-120/94, T-121/94, T-123/94, T-124/94, T-253/94 un T-372/94: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Kat u.c. pret Padomi un Komisiju

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/82

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Kat u.c. pret Padomi un Komisiju
   (Apvienotās lietas T-530/93, T-531/93, T-533/93, T-1/94, T-3/94, T-4/94, T-11/94, T-53/94, T-71/94, T-73/94, T-87/94, T-91/94, T-102/94, T-103/94, T-106/94, T-120/94, T-121/94, T-123/94, T-124/94, T-253/94 un T-372/94) (1)

   (2006/C 326/166)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu daļēji izslēgt apvienotās lietas no reģistra.

      (1)  OV C 334, 09.12.2003.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 190, 24.7.2004.

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/25

         (2004/C 201/49)
   Tiesas pēdējā publikācija
         Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 190, 24.7.2004.

   Iepriekšējās publikācijas:

      OV C 179, 10.7.2004.

      OV C 168, 26.6.2004.

      OV C 156, 12.6.2004.

      OV C 146, 29.5.2004.

   Šie teksti pieejami arī:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta T-351/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 18. oktobra spriedums – Crown Equipment (Suzhou) un Crown Gabelstapler/Padome Dempings — Ķīnas izcelsmes ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu imports — Galīgais antidempinga maksājums — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiešs skārums — Individuāls skārums — Pieņemamība — Normālās vērtības noteikšana — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts — Mazākā maksājuma noteikums — Regulas Nr. 1225/2009 9. panta 4. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/15

      Vispārējās tiesas 2016. gada 18. oktobra spriedums – Crown Equipment (Suzhou) un Crown Gabelstapler/Padome
      (Lieta T-351/13) (1)

      (Dempings - Ķīnas izcelsmes ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu imports - Galīgais antidempinga maksājums - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiešs skārums - Individuāls skārums - Pieņemamība - Normālās vērtības noteikšana - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts - Mazākā maksājuma noteikums - Regulas Nr. 1225/2009 9. panta 4. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2016/C 441/18)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, Ķīna) un Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Vācija) (pārstāvji – K. Neuhaus, H.-J. Freund un B. Ecker, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert un B. Driessen, pārstāvji, kuriem palīdz de B. O’Connor, solicitor un S. Gubel, advokāts)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. França un T. Maxian Rusche)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir balstīta uz LESD 263. pantu un kurā tiek lūgts atcelt Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 372/2013, ar ko pēc daļējas starpposma pārskatīšanas atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 3. punktam groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1008/2011, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu importam (OV 2013, L 112, 1. lpp.)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd and Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta C-347/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH — AMB Generali Aktien Euroland vārdā/ Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH — AMB Generali Aktien Euroland vārdā/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

   (Lieta C-347/11)
   2011/C 269/73
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Montreuil

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH — AMB Generali Aktien Euroland vārdā

      Atbildētājs: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai papildus pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu (PVKIU) stāvoklim ir jāņem vērā arī sertifikātu turētāju stāvoklis?

               2)

               Šādā gadījumā — kādi ir nosacījumi strīdīgā ieturējuma ienākumu gūšanas vietā uzskatīšanai par saderīgu ar kapitāla brīvas aprites principu?


title: Lieta C-15/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. janvārī iesniedza Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Vācija) — Datenlotsen Informationssysteme GmbH/Technische Universität Hamburg-Harburg

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. janvārī iesniedza Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Vācija) — Datenlotsen Informationssysteme GmbH/Technische Universität Hamburg-Harburg

   (Lieta C-15/13)
   2013/C 114/36
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Pieteicēja: Datenlotsen Informationssysteme GmbH

      Atbildētāja uz pieteikumu: Technische Universität Hamburg-Harburg

      Pieaicinātā persona: Hochschul-Informations-System GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai par “valsts līgumu (publiskā iepirkuma līgumu)” Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir jāuzskata arī līgums, kurā līgumslēdzēja iestāde gan nekontrolē līgumslēdzēju kā savu iestādi, bet gan līgumslēdzēju iestādi, gan arī līgumslēdzēju kontrolē tas pats tiesību subjekts, kas savukārt ir publiskā līgumslēdzēja iestāde Direktīvas 2004/18 izpratnē, un līgumslēdzēja iestāde un līgumslēdzējs būtībā darbojas to kopējā tiesību subjekta labā (horizontālais iekšējais darījums)?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

               2.

               Vai visa līgumslēdzēja darbība ir jākontrolē kā savas iestādes darbība vai pietiek ar to, ka tiek kontrolētas piegādes?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-605/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-29/08 Liga para Protecção da Natureza (LPN) /Eiropas Komisija 2011. gada 29. novembrī iesniedza Somijas Republika

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-29/08 Liga para Protecção da Natureza (LPN)/Eiropas Komisija 2011. gada 29. novembrī iesniedza Somijas Republika
   (Lieta C-605/11 P)
   2012/C 58/04
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Somijas Republika (pārstāvji — J. Heliskoski un M. Pere)

      Pārējie lietas dalībnieki: Liga para Protecção da Natureza (LPN), Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Zviedrijas Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt apelācijas sūdzībā minēto spriedumu tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa ir noraidījusi LPN prasību (rezolutīvās daļas 1) punkts);

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un piespriest Komisijai atlīdzināt Somijas tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lietā T-29/08 Liga para Protecção da Natureza (LPN)/Komisija Vispārējā tiesa savā spriedumā esot pārkāpusi Tiesas Statūtu 58. pantu, jo tā neatcēla apstrīdēto Komisijas 2007. gada 22. novembra lēmumu attiecībā uz piekļuvi dokumentiem un dokumentu daļām, kura LPN tika atteikta Komisijas 2008. gada 24. oktobra lēmumā.

               1)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1) (turpmāk tekstā — “pārskatāmības regula”) 4. panta 2. punkta trešo ievilkumu tādā veidā, ka visi ar izmeklēšanas procedūru saistītie dokumenti ir aizsargāti kā kategorija un tādējādi iestāde var atteikt piekļuvi jebkuriem ar izmeklēšanu saistītiem lietas materiāliem, atsaukdamās uz vispārēju prezumpciju, saskaņā ar kuru attiecīgajos dokumentos ietvertās informācijas izpaušana principā kaitētu izmeklēšanas mērķiem.

               2)

               Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkta beigu daļu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (2), 6. panta 1. punktu, novērtējot, vai Komisija bija ņēmusi vērā sabiedrības prioritāras intereses, kā tas tai bija jādara pirms piekļuves pieteikuma noraidīšanas. Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi attiecīgās tiesību normas, pareizi nepārbaudot, vai Komisija ir izsvērusi ar 4. panta 2. punkta trešo ievilkumu aizsargātās intereses un sabiedrības iespējamās prioritārās intereses, lai dokumenti tiktu publiskoti.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).


title: Lieta C-286/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 11. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/9

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 11. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-286/10) (1)

   2011/C 120/21
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta T-831/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. decembrī – Alfamicro/Komisija

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/42

      Prasība, kas celta 2014. gada 24. decembrī – Alfamicro/Komisija
      (Lieta T-831/14)
      (2015/C 073/54)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alfamicro – Sistemas de Computadores, Sociedade Unipessoal, Lda
          (Cascais, Portugāle) (pārstāvji – G. Gentil Anastácio un D. Pirra Xarepe, advogados)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījums:

                  —

                  atcelt Komisijas 2014. gada 28. oktobra lēmumu, kas pieņemta, izpildot Finanšu revīziju Nr. 12-DAS-03 saistībā ar Grant Agreement Nr. 238882, kā arī visas no tā izrietošās juridiskās sekas, īpaši paziņojumu par parādu EUR 467 131 apmērā, kā arī izsniegt prasītājai kredītu šādā pašā apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips. Save Energy projekta ietvaros prasītāja un Komisija noslēdza Grant Agreement minētā projekta līdzfinansēšanai. Prasītāja apgalvo, ka ir izpildījusi visus projekta mērķus un ka Komisija iepriekš minētajā 2014. gada 28. oktobra lēmumā (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) pievērsās tikai formāliem, grāmatvedības un dokumentāliem aspektiem, neņemot vērā panāktos rezultātus. Pieprasītās summas atdošana prasītājai radot nesamērīgu nastu, ņemot vērā tās mazā un vidējā uzņēmuma statusu, kā arī ierobežo tās rīcības brīvību, tādējādi acīmredzot esot pārkāpts samērīguma princips.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti tiesiskās paļāvības un labas pārvaldības principi. Pirmkārt, Komisija 32 mēnešu laikā, kamēr notika projekta izpilde, nekad neesot iebildusi pret prasītājas īstenotajām darba metodēm. Prasītāja no šīs rīcības secināja, ka Komisija tai iesniegtos elementus ir apstiprinājusi, un tādējādi apstrīdētais lēmums būtiski ietekmējot tiesisko drošību. Otrkārt, savlaicīgi neatklājot apstrīdētajā lēmumā apgalvotās nelikumības, Komisija prasītājai radīja pārliecību par tās rīcības tiesiskumu. Šādi radīta pārliecība ir jāaizsargā, ņemot vērā tiesiskās paļāvības principu; tādējādi Komisija nav izpildījusi savu pārbaudes pienākumu un galu galā ir pārkāpusi pienākumu ievērot labu pārvaldību.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas līgumsaistības, jo Komisija ir pieļāvusi būtiskas kļūdas vērtējumā, neņemdama vērā prasītājas iesniegtos skaidrojumus un apsvērumus, un ir veikusi kļūdainu dokumentu un informācijas, kuru prasītāja tai bija savlaicīgi sniegusi, vērtējumu. Pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija neievēroja Grant Agreement. Prasītāja uzskata, ka saziņas ar Komisiju laikā tā pierādīja, ka ir izpildījusi līgumsaistības un nepieciešamās prasības, lai saņemtu finansējumu Save Energy projekta ietvaros.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu, jo Komisijas lēmuma pamatojums ir ārkārtīgi īss un tajā nav ne aprakstīti, ne uzskaitīti fakti vai darbības, kas būtu bijuši pamats izmeklēšanai un analīzei.


title: Lieta C-140/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. martā – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/13

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. martā – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-140/14)
   2014/C 184/17
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Sanfrutos Cano un M. Žebre)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, no 2009. gada aprīļa neveicot pietiekamus pasākumus, lai novērstu un aizvāktu 13 600 m3 izraktas zemes krājumu, no kuriem 7 605,73 m3 ir klasificējami kā atkritumi ar numuru 17 05 06 (izraktais materiāls, uz kuru neattiecas numurs 17 05 05) un apmēram 6 000 m3 ir klasificējami kā atkritumi ar numuru 17 05 05* (izraktais materiāls, kas satur bīstamas vielas), pašvaldības infrastruktūras būvniecības teritorijas Gaberje-jug komerczonā, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar Direktīvas 2008/98/EK (1) 12. un 13. pantu, 15. panta 1. punktu, 17. pantu un 36. panta 1. punktu un 5. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 6. pantu – kas aplūkoti kopā ar Padomes Lēmumu 2003/33/EK (2) –, 7., 8., 9., 11. un 12. pantu Direktīvā 1999/31/EK (3), kā arī tās I, II un III pielikumu;

               —

               atzīt, ka, atļaujot veidot izraktas zemes krājumus – t.i., darbību, ko veido atkritumu reģenerācija – zemes gabalā Nr. 115/1, kas ir reģistrēts Teharje pašvaldības zemes reģistrā, nenodrošinot, ka šajā teritorijā iepriekš vai vienlaikus nav tikuši apglabāti citi atkritumi, un neveicot pasākumus, lai izvestu atkritumus, uz kuriem neattiecas saistībā ar šo teritoriju izsniegtā atļauja un kuri ir kvalificējami kā nelikumīga atkritumu izgāšana, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar Direktīvas 2008/98/EK par atkritumiem 13. pantu un 36. panta 1. punktu un Direktīvas 1999/31/EK 5. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 6. pantu – aplūkojot to kopā ar Padomes Lēmumu 2003/33/EK –, 7., 8., 9., 11. un 12. pantu, kā arī tās I, II un III pielikumu;

               —

               piespriest Slovēnijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   No 2009. gada neveicot pietiekamus pasākumus, lai novērstu un aizvāktu 13 600 m3 izraktas zemes krājumu, no kuriem 7 605,73 m3 ir klasificējami kā atkritumi ar numuru 17 05 06 (izraktais materiāls, uz kuru neattiecas numurs 17 05 05) un apmēram 6 000 m3 ir klasificējami kā atkritumi ar numuru 17 05 05* (izraktais materiāls, kas satur bīstamas vielas), pašvaldības infrastruktūras būvniecības teritorijas Gaberje-jug komerczonā, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar Direktīvas 2008/98/EK 12. un 13. pantu, 15. panta 1. punktu, 17. pantu un 36. panta 1. punktu un Direktīvas 1999/31/EK 5. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 6. pantu – kas aplūkoti kopā ar Padomes Lēmumu 2003/33/EK –, 7., 8., 9., 11. un 12. pantu, kā arī tās I, II un III pielikumu. Turklāt, atļaujot veidot izraktas zemes krājumus – t.i., darbību, ko veido atkritumu reģenerācija – zemes gabalā Nr. 115/1, kas ir reģistrēts Teharje pašvaldības zemes reģistrā, nenodrošinot, ka šajā teritorijā iepriekš vai vienlaikus nav tikuši apglabāti citi atkritumi, un neveicot pasākumus, lai izvestu atkritumus, uz kuriem neattiecas saistībā ar šo teritoriju izsniegtā atļauja un kuri ir kvalificējami kā nelikumīga atkritumu izgāšana, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar Direktīvas 2008/98/EK par atkritumiem 13. pantu un 36. panta 1. punktu un Direktīvas 1999/31/EK 5. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 6. pantu – kas aplūkots kopā ar Padomes Lēmumu 2003/33/EK –, 7., 8., 9., 11. un 12. pantu, kā arī tās I, II un III pielikumu.

      (1)  OV L 312, 22.11.2008, 3. lpp.

      (2)  OV L 11, 16.1.2003.

      (3)  OV L 182, 16.7.1999, 1. lpp.


title: Lieta C-113/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. martā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Zuckerfabrik Jülich AG/Hauptzollamt Aachen

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. martā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Zuckerfabrik Jülich AG/Hauptzollamt Aachen

   (Lieta C-113/10)
   2010/C 134/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Zuckerfabrik Jülich AG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Aachen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ir spēkā Komisijas 2009. gada 3. novembra Regula (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regulu (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005., 2005./2006. tirdzniecības gadam (1)?

      (1)  OV L 321, 1. lpp.


title: Lieta C-555/08: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/56/EK — Kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanās — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/24

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (lieta C-555/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/56/EK - Kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanās - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 180/40
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Dejmek un K. Nyberg)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji — A. Falk un A. Engman)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/56/EK par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos (OV L 310, 1. lpp.) prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā — Finanšu sabiedrības, kurām ir nepieciešama valsts iestādes licence, it īpaši bankas un apdrošināšanas sabiedrības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/56/EK par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos prasības attiecībā uz kapitālsabiedrībām, kurām nepieciešama atļauja no valsts iestādes, it īpaši dažām bankām un apdrošināšanas sabiedrībām, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Zviedrijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta F-63/09: Prasība, kas celta 2009. gada 26. jūnijā — Donati /ECB

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/50

         Prasība, kas celta 2009. gada 26. jūnijā — Donati/ECB
   (Lieta F-63/09)
   2009/C 205/93
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Paola Donati, Frankfurte pie Mainas [Francfort sur Main] (Vācija) (pārstāvji — L. Levi, M. Vandenbussche, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Tiesvedības priekšmets un apraksts

   ECB lēmuma neizvērtēt apgalvojumus par šķietamo psiholoģisko vajāšanu, kam bijusi pakļauta prasītāja, atcelšana, kā arī nodarītā morālā kaitējuma atlīdzināšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Valdes 2008. gada 16. decembra lēmumu daļā, kurā ir ietverti draudi un prasītājas iebiedēšanas mēģinājums;

               —

               atcelt Valdes 2008. gada 16. decembra lēmumu daļā, kurā nav ietverts lēmums par administratīvās izmeklēšanas rezultātiem un prasītājas sūdzības iznākumu; pakārtoti — atcelt Valdes 2008. gada 16. decembra lēmumu daļā, kurā ir ietverts “netiešs” lēmums atstāt prasītājas sūdzību bez virzības un neveikt turpmākus pasākumus, it īpaši, neuzsākt disciplinārlietu;

               —

               atcelt, ja nepieciešams, 2008. gada 16. aprīļa lēmumu, ar kuru noraidīta prasītājas īpašā apelācijas sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt kompensāciju par nodarīto morālo kaitējumu, kas, novērtējot ex aequo et bono, ir EUR 10 000;

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-413/11: Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 18. aprīļa rīkojums ( Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Germanwings GmbH / Thomas Amend (Reglamenta 99. pants — Gaisa satiksme — Regula (EK) Nr. 261/2004 — Pasažieru tiesības uz kompensāciju lidojuma ilgas kavēšanās gadījumā — Varas dalīšanas princips Savienībā)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/41

         Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 18. aprīļa rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Germanwings GmbH/Thomas Amend

   (Lieta C-413/11) (1)

   (Reglamenta 99. pants - Gaisa satiksme - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Pasažieru tiesības uz kompensāciju lidojuma ilgas kavēšanās gadījumā - Varas dalīšanas princips Savienībā)
   2013/C 225/69
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Köln

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja Germanwings GmbH

      Atbildētājs: Thomas Amend

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Köln — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.), 5., 6., 7. panta, 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 9. panta interpretācija — Tiesības uz kompensāciju kavēšanās gadījumā — Tiesas kompetences robežas — Tiesas 2009. gada 19. novembra spriedumā apvienotajās lietās C-402/07 un C-432/07 Sturgeon u.c. sniegtās interpretācijas apjoms, pēc analoģijas tiesības uz kompensāciju attiecinot arī uz reisa kavēšanos

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, interpretācijai, ko sniegusi Tiesa un saskaņā ar kuru kavēto lidojumu pasažieriem ir tiesības uz kompensāciju, ja viņi sasniedz savu galamērķi trīs vai vairāk stundas vēlāk nekā sākotnēji paredzēts, taču, pirmkārt, šīs regulas 6. pantā saistībā ar kavējumiem ir paredzēts vienīgi īstenot atbalsta un aprūpes pasākumus un, otrkārt, tajā ir norāde uz minētas regulas 7. pantu saistībā ar tiesībām uz kompensāciju vienīgi situācijās, kurās tiek atteikta iekāpšana vai atcelts lidojums, nav nekādas saistības ar varas dalīšanas principu Eiropas Savienībā.

      (1)  OV C 319, 29.10.2011.


title: Lieta T-1/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 26. marta rīkojums — SNF/ECHA (Pagaidu noregulējums — REACH — Akrilamīda noteikšana par vielu, kas rada ļoti lielas bažas — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/36

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 26. marta rīkojums — SNF/ECHA

   (Lieta T-1/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - REACH - Akrilamīda noteikšana par vielu, kas rada ļoti lielas bažas - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
   2010/C 134/62
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francija) (pārstāvji — K. Van Maldegem, R. Cana, advokāti, un P. Sellar, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Ķīmikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji — M. Heikkila un W. Broere)

      Priekšmets

   Pieteikums par lēmuma par akrilamīda noteikšanu par vielu, kas rada ļoti lielas bažas, kuru Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) pieņēma 2009. gada 7. decembrī, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), 59. pantu, piemērošanas apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-520/16: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 15. decembra rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel/Germanwings GmbH

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 15. decembra rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel/Germanwings GmbH

   (Lieta C-520/16) (1)

   (2017/C 129/22)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta T-352/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 13. jūnija spriedums – Grupo Flexi de León /ITSB ( “FLEXI” ) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “FLEXI” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/10

         Vispārējās tiesas 2014. gada 13. jūnija spriedums – Grupo Flexi de León/ITSB (“FLEXI”)
   (Lieta T-352/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FLEXI” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2014/C 245/13
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Flexi de León, SA de CV (León, Meksika) (pārstāvis – M. Zarobe, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otras padomes 2012. gada 4. maija lēmumu lietā R 1335/2011–2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “FLEXI” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Grupo Flexi de León, SA de CV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 331, 27.10.2012.


title: Lieta T-375/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Hansa Metallwerke u.c./Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/38

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Hansa Metallwerke u.c./Komisija
   (Lieta T-375/10)
   ()
   2010/C 301/63
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Hansa Metallwerke AG (Štutgarte, Vācija), Hansa Nederland BV (Nijkerk, Nīderlande), Hansa Italiana Srl (Castelnuovo del Garda, Itālija), Hansa Belgium Sprl (Asse, Beļģija), Hansa Austria GmbH (Zalcburga, Austrija) (pārstāvis — H.-J. Hellmann, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt prasītājām 2010. gada 30. jūnijā paziņoto Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185 par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.092 — Vannas istabu ierīces un iekārtas) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

               —

               pakārtoti, atbilstoši samazināt prasītājām uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas pārsūdz Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, lietā COMP/39.092 — Vannas istabu ierīces un iekārtas. Apstrīdētajā lēmumā prasītājam un vairākiem citiem uzņēmumiem tika uzlikts naudas sods par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu. Komisija uzskata, ka prasītājas ir bijušas ilgstošas aizliegtas vienošanās vai saskaņotu darbību dalībnieces vannas istabu iekārtu un ierīču tirgū Beļģijā, Vācijā, Francijā, Itālijā, Nīderlandē un Austrijā.
   Prasības pamatojumā prasītājas vispirms apgalvo, ka tām uzliktais naudas sods nepieļaujamā veidā pārsniedz maksimāli pieļaujamo summu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta otro teikumu, jo atbildētāja savā lēmumā par pamatu ir nepareizi izmantojusi Hansa Metallwerke AG kopējo pasaules apgrozījumu.
   Otrkārt, tiek izvirzīts tiesiskās paļāvības principa pārkāpums. Prasītājas uzskata, ka atbildētāja administratīvajā procesā ir pieļāvusi smagus procesuālus pārkāpumus un tādējādi tās nostādījusi neizdevīgākā situācijā par pārējiem lietas dalībniekiem. Šis apstāklis apstrīdētajā lēmumā nav ņemts vērā pretēji atbildētājas procesa laikā dotajam solījumam.
   Treškārt, prasītājas apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, kļūdaini aprēķinot naudas sodu paziņojuma par sadarbību aspektā (2). Tās sūdzas par to, ka, lai gan tās ir sadarbojušās, tam nav piešķirts naudas soda samazinājums.
   Ceturtkārt, prasītājas apgalvo, ka pamatnostādņu (3) piemērošana lietas faktiem, kas ir notikuši ilgi pirms to publicēšanas, ir pretrunā ar atpakaļejoša spēka aizliegumu.
   Turpinājumā tiek norādīts, ka atbildētājas naudas soda piemērošanas prakse nav balstīta uz Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta tiesisko pamatu. Šajā ziņā prasītājas apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā ar vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principiem. Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts tādā veidā, kā atbildētāja to piemēro saskaņā ar pamatnostādnēm savā naudas soda piemērošanas praksē, esot pretrunā ECTK 7. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pantā paredzētajam principam, ka sodam ir jābūt paredzētam likumā.
   Visbeidzot, prasītājas apgalvo, ka ir kļūdaini piemērots Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts un pamatnostādnes, jo tika pieļautas neskaitāmas kļūdas tiesību aktu piemērošanā un faktu vērtējumā, kas nākušas par sliktu prasītājām. Tās it īpaši norāda, ka atbildētāja esot pieļāvusi kļūdas, vācot un izvērtējot pierādījumus par prasītāju individuālajiem nodarījumiem.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2002. gada paziņojums par imunitāti pret naudas sodiem un naudas sodu samazināšanu karteļu lietās (OV 2002, C 45, 3. lpp.).

      (3)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-367/08: Prasība, kas celta 2008. gada 5. septembrī — Abouchar /Komisija

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/49

         Prasība, kas celta 2008. gada 5. septembrī — Abouchar/Komisija
   (Lieta T-367/08)
   (2008/C 285/89)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel Abouchar, Dakāra (Senegāla) (pārstāvji — B. Dubreuil Basire un J.-J. Lorang, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka Komisijas/EAF darbinieki, pildot savus pienākumus, ir izdarījuši tiesībpārkāpumus (deliktus);

               —

               atzīt, ka Komisija/EAF ir pārkāpusi EKL 155. pantu, Ceturtās Lomes konvencijas 311. pantu un labas pārvaldības, ierēdņu interešu vērā ņemšanas un tiesiskās paļāvības aizsardzības vispārējos principus;

               —

               atzīt, ka šie (delikti) tiesībpārkāpumi ir prasītājam tieši izraisījušas kaitējumu un piespriest Komisijai/EAF viņam solidāri samaksāt par visu ciesto kaitējumu EUR 4 500 000 kā kaitējuma atlīdzību un procentus;

               —

               piespriest Komisijai/EAF samaksāt prasītājam EUR 100 000 kā neatgūstamus izdevumus, kas prasītājam tika radīti;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisija atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot prasību sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību, prasītājs lūdz konstatēt, ka Komisija, pārvaldot EAF resursus attiecībā uz Senegālas Sentluisas reģiona mazo un vidējo uzņēmumu finansēšanas plānu, ir pārkāpusi finanšu regulas par sestā un septītā Eiropas Attīstības fonda (turpmāk tekstā — “EAF”) izpildi un konvencijas, kas saista Kopienu un Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstis (“ĀKK”), tā dēvētās “Lomē III” un “Lomē IV” (1).
   Šajā gadījumā prasītājs, kas ir ieguvis aizdevumu projekta, kas saistīts ar dārzeņkopības izmantošanu attiecīgajā reģionā, ietvaros, uzskata, ka pārkāpumi pārvaldē un iepriekš Komisijas darbiniekiem piešķirto naudas līdzekļu piesavināšanās uzreiz paralizēja viņa lauksaimniecības projektu, kas tika ieviests Eiropas Attīstības fonda ietvaros.
   Prasītājs būtībā atsaucas uz diviem Komisijas pārkāpumiem, kas var izraisīt Kopienas ārpuslīgumisko atbildību. Precīzāk, prasītājs norāda, pirmkārt, uz pārkāpumiem, ko darbinieki ir pieļāvuši, pildot savus pienākumus, un, otrkārt, uz Komisijas piešķirtā finansējuma pārraudzības trūkumu, EKL 155. panta un Ceturtās Lomes konvencijas 311. panta, kā arī labas pārvaldības, ierēdņu interešu vērā ņemšanas un tiesiskās paļāvības aizsardzības vispārējo principu pārkāpumu.

      (1)  Kopš 2000. gada 23. jūnija Lomē konvencija ir aizstāta ar Kotonū nolīgumu (OV L 317, 3. lpp.). Tomēr prasītājs savā prasībā vienmēr atsaucas uz Lomē III un Lomē IV konvencijām.


title: Lieta C-309/10: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (Cukurs — Pagaidu shēma cukura rūpniecības restrukturizācijai Eiropas Kopienā — Regula (EK) Nr. 320/2006 — 11. pants — Ieņēmumu no restrukturizācijas fondiem pārpalikums — Piešķiršana ELGF — Kompetenču sadales un samērīguma princips — Pienākums norādīt pamatojumu — Nepamatota iedzīvošanās)

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/9

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

   (Lieta C-309/10) (1)

   (Cukurs - Pagaidu shēma cukura rūpniecības restrukturizācijai Eiropas Kopienā - Regula (EK) Nr. 320/2006 - 11. pants - Ieņēmumu no restrukturizācijas fondiem pārpalikums - Piešķiršana ELGF - Kompetenču sadales un samērīguma princips - Pienākums norādīt pamatojumu - Nepamatota iedzīvošanās)
   2011/C 298/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Agrana Zucker GmbH

      Atbildētāja: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 58, 42. lpp.) 11. panta interpretācija — Pagaidu restrukturizācijas maksājuma noteikšana, ja restrukturizācijas fondā ir ievērojams pārpalikums un, šķiet, nav paredzams, ka turpmāk palielināsies vajadzība pēc finansējuma — Pielīdzināšana vispārēja nodokļa ieviešanai — Kompetences piešķiršanas principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ir jānosaka pilna pagaidu maksājuma summa pat tādā gadījumā, ja restrukturizācijas fondos rodas ieņēmumu pārpalikums;

               2)

               izvērtējot otro prejudiciālo jautājumu, nav noskaidrots neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 320/2006 11. panta spēkā esamību.

      (1)  OV C 260, 25.09.2010.


title: Lieta F-74/07 RENV: Civildienesta tiesas (pirmās palātas) 2011. gada 25. maija rīkojums — Meierhofer /Komisija (Civildienests — Pieņemšana darbā — Atklāts konkurss — Kandidāts, kurš nav izturējis mutisko pārbaudījumu — Pienākums norādīt pamatojumu — Noteikumi par atlases komisijas darbu)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/41

         Civildienesta tiesas (pirmās palātas) 2011. gada 25. maija rīkojums — Meierhofer/Komisija
   (Lieta F-74/07 RENV) (1)

   (Civildienests - Pieņemšana darbā - Atklāts konkurss - Kandidāts, kurš nav izturējis mutisko pārbaudījumu - Pienākums norādīt pamatojumu - Noteikumi par atlases komisijas darbu)
   2011/C 232/74
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stefan Meierhofer (Minhene, Vācija) (pārstāvis — H.-G. Schiessl, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EPSO AD/26/05 konkursa atlases komisijas 2007. gada 10. maija lēmumu neiekļaut prasītāju minētā konkursa rezerves sarakstā nenokārtota mutiskā pārbaudījuma dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par S. Meierhofer prasību tiktāl, ciktāl ka viņš apstrīd 2007. gada 19. jūnija lēmuma pamatojuma pietiekamību;

               2)

               S. Meierhofer prasību pārējā daļā noraidīt daļēji kā acīmredzami nepamatotu, daļēji kā acīmredzami nepieņemamu;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina divas trešdaļas no prasītāja izdevumiem, kas radušies pirmajā tiesvedībā Civildienesta tiesā, kā arī sedz savus izdevumus, kas radušies pirmajā tiesvedībā Civildienesta tiesā, tiesvedībā Vispārējā tiesā un šajā tiesvedībā;

               4)

               prasītājs sedz trešdaļu no saviem izdevumiem, kas radušies pirmajā tiesvedībā Civildienesta tiesā, kā arī visus savus izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā un šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 223, 22.09.2007., 21. lpp.


title: Lieta C-136/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/13

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-136/07)
   (2007/C 117/20)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/48/EEK (1) par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, un Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/51/EEK (2) par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEK, attiecībā uz pieeju gaisa satiksmes vadības dispečera profesijai;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Direktīva 89/48/EEK ir piemērojama pieejai gaisa satiksmes vadības dispečera profesijai un darbam šajā profesijā Spānijā, jo

                           —

                           to diplomu, licenču un kvalifikāciju kopums, kas tiek prasītas, lai Spānijā varētu strādāt “gaisa satiksmes vadības dispečera ”profesijā, ir “diploms ”Direktīvas 89/48/EEK izpratnē;

                           —

                           gaisa satiksmes vadības dispečera profesija ir Spānijā “reglamentēta profesija ”Direktīvas 89/48/EEK izpratnē.

               2)

               Neskatoties uz to, Spānijas Karaliste nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai attiecībā uz gaisa satiksmes vadības dispečera profesiju transponētu Direktīvu 89/48/EEK.

               3)

               Komisija uzskata, ka Spānijas Karaliste tāpat nav izpildījusi pienākums, ko tai uzliek Direktīva 92/51/EEK, jo

                           —

                           Direktīva 92/51/EEK ir piemērojama gaisa satiksmes vadības dispečera profesijai; un

                           —

                           Spānijas Karaliste nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai attiecībā uz gaisa satiksmes vadības dispečera profesiju transponētu Direktīvu 92/51/EEK.

               4)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa Direktīva 2006/23/EK (3) par Kopienas gaisa satiksmes vadības dispečera licenci izveido saskaņā ar šo direktīvu izsniegtu gaisa satiksmes vadības dispečera licenču savstarpējas atzīšanas sistēmu. Tomēr termiņš, kas dalībvalstīm paredzēts šīs direktīvas prasību izpildei, ir 2008. gada 17. maijs. Tādējādi līdz šim datumam Direktīva 89/48/EEK un Direktīva 92/51/EEK ir piemērojama pieejai gaisa satiksmes vadības dispečera profesijai un darbam šajā profesijā Spānijā.

      (1)  OV L 19, 16. lpp.

      (2)  OV L 209, 25. lpp.

      (3)  OV L 114, 22. lpp.


title: Lieta C-53/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/15

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-53/08)
   (2008/C 107/23)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — Ž. Brauns [G. Braun] un H. Stēvlbeks [H. Støvlbæk])

      Atbildētāja: Austrijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, Notariatsordnung (Notariāta noteikumu) 6. panta 1. punktā nosakot Austrijas pilsonību kā nosacījumu pieejai notāra profesijai, Austrijas Republika ir pārkāpusi EKL 43. un 45. pantu;

               —

               atzīt — tā kā nav ieviesusi Direktīvu 89/48/EK (attiecīgi Direktīvu 2005/36/EK) attiecībā uz notāra profesiju, Austrijas Republika ir pārkāpusi šo direktīvu un EKL 43. un 45. pantu;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar EKL 43. pantu ir aizliegta visa veida diskriminācija pilsonības dēļ, kas no tiesību aktiem izriet kā ierobežojums brīvībai veikt uzņēmējdarbību. Saskaņā ar EKL 45. panta 1. daļu nodaļa par tiesībām veikt uzņēmējdarbību nav piemērojama tādās darbības jomās, kas kādā dalībvalstī ilgstoši vai īslaicīgi ir saistītas ar valsts varas īstenošanu.
   Saskaņā ar Notariatsordnung (Notariāta noteikumiem) Austrijā par notāriem var kļūt tikai Austrijas pilsoņi. Attiecīgais noteikums tādējādi diskriminē pilsonības dēļ un pārkāpj citu dalībvalstu pilsoņu brīvību veikt uzņēmējdarbību, jo tiem liedz strādāt notāra profesijā.
   Komisija uzskata, ka EKL 45. panta izņēmums nav piemērojams notāra darbībām, tādēļ uz notāra profesiju attiecas brīvība veikt uzņēmējdarbību.
   Lai atbildētu uz jautājumu, ko EKL 45. panta izpratnē nozīmē “valsts vara”, jāizmanto, no vienas puses, valstī pastāvošā izpratne. Darbības, kas kādā dalībvalstī nepieder valsts varai, nevar piesaukt izņēmuma piemērošanas labad, pat ja tās pašas darbības kādā citā dalībvalstī pieder valsts varai. No otras puses, interpretējot EKL 45. panta izpratnē, valsts varas jēdziens un apjoms ir jānosaka Kopienu tiesību kontekstā, tās nozīme Tiesai ir jāinterpretē autonomi un vienveidīgi. Tas, ka Austrijas likumdevējs un Austrijas tiesas notāra darbības pamatā uzskata par dalību valsts varas īstenošanā, nenozīmē, ka šīs darbības tāpēc vien būtu atbrīvotas no stingrāka Kopienu tiesību vērtējuma par brīvību veikt uzņēmējdarbību. EKL 45. panta 1. daļa kā izņēmums no pamatbrīvības ir jāinterpretē šauri.
   Pašreizējā integrācijas stadijā ir īpaši grūti rast saturīgu pamatojumu pilsonības nosacījumam attiecībā uz notāra darbībām. Neviena no šīm darbībām, pat ja tās ir suverēnas, iepriekš neparedz īpašu saikni ar valsti, kā tas ir pilsonības gadījumā. Tāpat šīs darbības ir saistītas ar risku, ka, īstenojot suverēnas pilnvaras un izmantojot valsts varas līdzekļus, tiktu radīti konflikti ar rezidentiem.
   Ar Austrijas Republikas uzskaitītajām darbībām pilsonības prasības pamatojumam — tiesisku darījumu un līgumu apliecināšana, izpildes klauzulas apstiprināšana, juridiskas konsultācijas, kā arī “Gerichtskommissar” (notārs, ko tiesnesis iecēlis zināmu procesuālu darbību veikšanai) darbības — nepietiek, lai pamatotu EKL 45. panta piemērošanu. Tiktāl, ciktāl tie vispār piedalās valsts varas īstenošanā, tas notiek vienīgi netieši. Valsts varas īstenošanu turklāt nedrīkst sajaukt ar darbībām sabiedrības interesēs. Noderīgums sabiedrībai ne vienmēr pieder valsts varai; darbības, kuras veic, vadoties pēc vispārīgā noderīguma un nevis atsevišķas personas interesēs, netiek katrā ziņā veiktas, deleģējot valsts varu. Lai gan tādējādi valsts varas faktisko īstenošanu var uzticēt saviem valsts pilsoņiem, noteiktu darbību sabiedrības interesēs veikšanu, kā tas, piemēram, ir preventīvas justīcijas gadījumā, var nodrošināt arī tādējādi, ka pieeja profesijai un profesionālie pienākumi tiek noteikti īpašā regulējumā un tiem piemēro īpašu kontroli.
   Komisija līdz ar to uzskata, ka neviena darbība, skatot atsevišķi vai visas kopā, kuras Austrijā veic notāri, judikatūras nozīmē neveido tiešu un konkrētu dalību valsts varas īstenošanā.