title: Lieta T-267/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. jūnijā — Deutsche Bahn u.c./Komisija

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. jūnijā — Deutsche Bahn u.c./Komisija
   (Lieta T-267/12)
   2012/C 243/50
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Deutsche Bahn AG (Berlīne, Vācija), Schenker AG (Esene, Vācija), Schenker China Ltd (Šanhaja, Ķīna), Schenker International (H.K.) Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji — F. Montag un B. Kacholdt, lawyers, D. Colgan un T. Morgan, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

               —

               atcelt 1. panta 2. punkta g) apakšpunktu, 1. panta 3. punkta a) apakšpunktu 1. panta 3. punkta b) apakšpunktu un 1. panta 4. punkta h) apakšpunktu Eiropas Komisijas 2012. gada 28. marta lēmumā, kas attiecas uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.462 — Tranzīts);

               —

               atcelt pilnībā, vai pakārtoti, samazināt naudas sodus, kas noteikti apstrīdētā lēmuma 2. panta 2. punkta g) apakšpunktā, 2. panta 3. punkta a) apakšpunktā, 2. panta 3. punkta b) apakšpunktā un 2. panta 4. punkta h) apakšpunktā, un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību, tiesību uz taisnīgu tiesu un pienācīgas pārvaldības principus, neizbeidzot izmeklēšanu tad, kad tā saņēma paziņojumu par to, ka likumīgo pārstāvju iesniegtie pierādījumi konkrētas sabiedrības vārdā ir prettiesiski, jo ietver vairākus tiesību aktu pārkāpumus.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir rīkojusies ārpus savas kompetences robežām, pieņemot apstrīdēto lēmumu, lai gan atbilstoši Regulas Nr. 141/1962 (1) noteikumiem tā to nedrīkstēja darīt.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 101. panta 1. punktu un 296. pantu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantu, Regulas Nr. 1/2003 4., 7. pantu un 23. panta 2. punktu un personiskās atbildības un pienācīgas pārvaldības principus, nolemjot, ka Schenker China Ltd ir atbildīgs par BAX Global (Ķīna) Co. Ltd darbībām un par tām uzliekot naudas sodu tikai Schenker China Ltd, lai gan BAX Global (Ķīna) Co. bija meitassabiedrība, kas piederēja citam uzņēmumam, kura vadībā lielāko daļu no laika posma, kad tika veikta apstrīdētā lēmuma 1. panta 3. punkta a) apakšpunktā minētā darbība, atradās kāda konkrēta sabiedrība.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. un 27. pantu, prasītāju tiesības uz aizstāvību, 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai (2), principu, ka sodam ir jāatbilst izdarītajam pārkāpumam, kā arī pienācīgas pārvaldības, nulla poena sine culpa un samērīguma principu, un ka tā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot naudas sodu apmēru, pamatojoties uz apgrozījumu, kas pārsniedz maksimāli teorētiski iespējamo apmēru, ko varētu radīt, veicot apstrīdētā lēmuma 1. panta 2. punkta g) apakšpunktā, 1. panta 3. punkta a) apakšpunktā 1. panta 3. punkta b) apakšpunktā un 1. panta 4. punkta h) apakšpunktā minētās darbības.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. pantu, Paziņojumu par iecietību (3), kā arī vienlīdzīgas attieksmes principu, un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot prasītāju naudas soda samazinājuma likmes.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. pantu, vienlīdzīgas attieksmes principu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, liedzot ierosināt izlīguma sarunas saskaņā ar Izlīguma paziņojumu (4).

      (1)  Padomes 1962. gada 26. novembra Regula Nr. 141 ar kuru izslēdz transportu no Padomes Regulas Nr. 17 piemērošanas jomas (OV, Īpašais izdevums angļu valodā 1959.–1962., 291. lpp.)

      (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV C 210, 2. lpp.).

      (3)  Komisijas Paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos (OV C 298, 11. lpp.).

      (4)  Komisijas Paziņojums par izlīguma procedūras kārtību karteļu lietās, lai pieņemtu lēmumus saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 7. un 23. pantu (OV C 167, 1. lpp.).


title: Lieta C-253/03: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 23. februārī  ( Bundesfinanzhof  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  CLT-UFA SA  pret  Finanzamt Köln-West  (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nodokļu tiesību akti — Nodokļi, ar kuriem apliek sabiedrību ienākumus)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/4

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 23. februārī (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CLT-UFA SA pret Finanzamt Köln-West

   (Lieta C-253/03) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Nodokļu tiesību akti - Nodokļi, ar kuriem apliek sabiedrību ienākumus)
   (2006/C 131/06)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: CLT-UFA SA

      Atbildētāja: Finanzamt Köln-West

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — EKL 52. panta (jaunajā redakcijā ar grozījumiem — EKL 43. pants) un EKL 58. panta (jaunajā redakcijā — EKL 48. pants) interpretācija — Valsts tiesību akti par nodokļiem, ar kuriem apliek sabiedrību ienākumus — Aplikšana ar nodokli pēc uzņēmējdarbības veikšanas vietas — Ārvalstu kapitāla sabiedrību filiāļu peļņai piemērojama nodokļa likme, kas ir augstāka nekā nodokļa likme, kura piemērojama peļņai, ko guvušas meitas sabiedrības un kas pilnībā sadalīta ārvalstu mātes sabiedrībām
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               EK līguma 52. panta (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 43. pants) un EK līguma 58. pants (jaunajā redakcijā — EKL 48. pants) iestājas pret tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamata prāvā apskatītais, saskaņā ar kuru sabiedrības ar sēdekli citā dalībvalstī filiāles peļņai piemēro nodokļa likmi, kas ir augstāka nekā nodokļa likme, ko piemēro šādas sabiedrības meitas sabiedrības peļņai, ja šī meitas sabiedrība pilnībā sadala savu peļņu mātes sabiedrībai;

               2)

               nodokļa likmi, kas jāpiemēro filiāles gūtajai peļņai, tādai kā pamata prāvā, nosaka valsts tiesa, ņemot vērā vispārējo nodokļa likmi, kas būtu bijusi piemērojama, ja meitas sabiedrības peļņa būtu sadalīta tās mātes sabiedrībai.

      (1)  OV C 200, 23.08.2003.


title: Lieta T-366/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. novembra rīkojums — Anheuser-Busch pret ITSB — Budějovický Budvar ( BUDWEISER ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes BUDWEISER reģistrācijas pieteikums — Agrākas starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes BUDWEISER un BUDWEISER BUDVAR — Reģistrācijas atteikums — Reģistrācijai pieteikto preču ierobežojums — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/42

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. novembra rīkojums — Anheuser-Busch pret ITSB — Budějovický Budvar (“BUDWEISER”)
   (Lieta T-366/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BUDWEISER” reģistrācijas pieteikums - Agrākas starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “BUDWEISER” un “BUDWEISER BUDVAR” - Reģistrācijas atteikums - Reģistrācijai pieteikto preču ierobežojums - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2006/C 331/94)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anheuser-Busch, Inc., Saint Louis, Missouri (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — V. von Bomhard, B. Goebel, A. Renck un A. Pohlmann, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Budějovický Budvar, národní podnik, Česke Budějovice (Čehijas Republika) (pārstāvis — F. Fajgenbaum, avocat)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 11. jūlija lēmumu lietā R 514/2004-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Budějovický Budvar, národní podnik un Anheuser-Busch, Inc.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Anheuser-Busch, Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Budějovický Budvar, národní podnik tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 330, 24.12.2005.


title: Lieta C-239/04: Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 8. jūnijā

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/20

         Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 8. jūnijā
   (Lieta C-239/04)
   (2004/C 228/39)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 8. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Portugāles Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Michel van Beek un António Caeiros, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               konstatēt, ka Portugāles Republika ir pārkāpusi Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK (1) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, kurā pielāgojumi izdarīti ar 1997. gada 27. oktobra Direktīvu 97/62/EK (2), 6. panta 4. punktu, realizējot autostrādes projektu, kuras posms ved cauri Castro Verde īpaši aizsargājamajai dabas teritorijai, kaut arī vērtējums saistībā ar ietekmi uz teritoriju bija negatīvs un attiecīgajam posmam bija alternatīvi risinājumi;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Portugāles iestādes ir realizējušas autostrādes projektu, kuras posms (posma daļa – “Aljustrel-Castro Verde”) ved cauri Castro Verde īpaši aizsargājamajai dabas teritorijai, kaut arī

               —

               projekta vērtējums saistībā ar ietekmi uz teritoriju tieši attiecībā uz iepriekšminētās ceļa posma daļas būvi skaidri norādīja uz to, ka šai posma daļai būs būtiska negatīva ietekme uz septiņpadsmit Direktīvas 79/409/EEK I Pielikumā minētajam putnu sugām un

               —

               realizētajai ceļa posma daļai bija alternatīvi risinājumi, kas atrastos ārpus Castro Verde īpaši aizsargājamās dabas teritorijas, kā arī ārpus apdzīvotajām vietām reģionos, uz ko atsaucas Portugāles iestādes. Šie alternatīvie ceļa posmi, kas atrastos Castro Verde īpaši aizsargājamās dabas teritorijas rietumdaļā – starp aizsargājamās dabas teritorijas robežu un šoseju “IC 1”, būtu apvidū ar ļoti zemu apdzīvotības blīvumu, un tādēļ Portugāles iestādes varēja izvēlēties kādu no šīm alternatīvām – bez nozīmīgām tehniskām grūtībām un nepiemērotiem papildus ekonomiskiem šķēršļiem.

         Portugāles Republika tādējādi ir pārkāpusi Direktīvas 92/43/EK 6. panta 4. punktu. Šī norma pilnvaro dalībvalsti realizēt tādu plānu vai projektu, kura vērtējums saistībā ar ietekmi uz teritoriju ir negatīvs, tikai tad, ja nav alternatīvu risinājumu.

      (1)  OV L 206, 22.7.1992, 7. lpp.

      (2)  OV L 305, 8.11.1997, 42. lpp.


title: Lieta T-183/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. jūlijā — Portugāles Republika pret Komisiju

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/36

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. jūlijā — Portugāles Republika pret Komisiju
   (Lieta T-183/06)
   (2006/C 212/64)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika, Lisabona (Portugāle) (pārstāvji — L. Fernandes, pārstāvis, C. Botelho Moniz, advokāts, un E. Maia Cadete, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 28. aprīļa Lēmumu, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, jo ar to Portugālei ir piemērota finanšu korekcija linu nozarē 100 % apmērā par summu EUR 3 135 348,71;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība attiecas uz Komisijas 2006. gada 28. aprīļa Lēmumu, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, jo ar to Portugālei ir piemērota finanšu korekcija linu nozarē 100 % apmērā par summu EUR 3 135 348,71 saskaņā ar kārtību, kas izveidota ar Komisijas 1989. gada 28. aprīļa Regulas (EEK) Nr. 1164/89 par nosacījumiem atbalsta piešķiršanai šķiedras liniem un kaņepēm (1).

      (1)  OV L 121, 29.04.1989., 4. lpp.


title: Lieta T-389/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 26. jūnija rīkojums — Lemans/ITSB — Turner ( ICON )

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/33

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 26. jūnija rīkojums — Lemans/ITSB — Turner (“ICON”)
   (Lieta T-389/08) (1)

   2009/C 193/53

      Tiesvedības valoda — angļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta T-407/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. septembrī — MIP Metro/ITSB — CBT Comunicación Multimedia ( Metromeet )

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/31

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. septembrī — MIP Metro/ITSB — CBT Comunicación Multimedia (“Metromeet”)
   (Lieta T-407/08)
   (2008/C 327/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvji — J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: CBT Comunicación Multimedia, SL, Getxo (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 387/2007-1 tādēļ, ka tas neatbilst Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam, un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 3740529, “Metromeet”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar iebildumu procesu un apelāciju ITSB.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: CBT Comunicación Multimedia, SL

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Metromeet” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35. un 41. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3740529

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme “METRO” un valsts vārdiska preču zīme “meeting metro” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja.


title: Lieta C-98/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums ( Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Martin Blomqvist/Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 1383/2003 — Pasākumi, lai novērstu viltotu preču un pirātpreču laišanu brīvā apgrozībā — 2. pants — Regulas piemērošanas joma — Trešajā valstī internetā privātpersonai, kas ir dalībvalsts rezidents, personīgai lietošanai pārdots viltots pulkstenis — Pulksteņa aizturēšana, ko veic muitas iestādes, tam tiekot ievestam dalībvalsts teritorijā — Aizturēšanas likumība — Nosacījumi — Nosacījumi attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesībām — Direktīva 2001/29/EK — 4. pants — Publiska izplatīšana — Direktīva 2008/95/EK — 5. pants — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 9. pants — Lietošana komercdarbībā)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/18

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Martin Blomqvist/Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

   (Lieta C-98/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 1383/2003 - Pasākumi, lai novērstu viltotu preču un pirātpreču laišanu brīvā apgrozībā - 2. pants - Regulas piemērošanas joma - Trešajā valstī internetā privātpersonai, kas ir dalībvalsts rezidents, personīgai lietošanai pārdots viltots pulkstenis - Pulksteņa aizturēšana, ko veic muitas iestādes, tam tiekot ievestam dalībvalsts teritorijā - Aizturēšanas likumība - Nosacījumi - Nosacījumi attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesībām - Direktīva 2001/29/EK - 4. pants - Publiska izplatīšana - Direktīva 2008/95/EK - 5. pants - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 9. pants - Lietošana komercdarbībā)
   2014/C 93/28
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Martin Blomqvist

      Atbildētāji: Rolex SA un Manufacture des Montres Rolex SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Højesteret — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EC par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) 4. panta 1. punkta, Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp.), 5. panta 1. un 3. punkta, Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) 9. panta 1. un 2. punkta un Padomes 2003. gada 22. jūlija Regulas Nr. 1383/2003 par muitas rīcību attiecībā uz precēm, par kurām ir aizdomas, ka tās pārkāpj atsevišķas intelektuālā īpašuma tiesības, un pasākumiem, ko veic attiecībā uz precēm, kas ir pārkāpušas šādas tiesības (OV L 196, 7. lpp.), 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Pasākumi, lai novērstu viltotu preču un pirātpreču laišanu brīvā apgrozībā — Privātpersona, kura dzīvo dalībvalstī un kura kādas trešās valsts pārdevēja interneta vietnē ir iegādājusies viltotu pulksteni personīgai lietošanai — Pircējam pa pastu nosūtītā pulksteņa aizturēšana un minētās dalībvalsts iestāžu veiktā pulksteņa izlaišanas apturēšana

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 22. jūlija Regula (EK) Nr. 1383/2003 par muitas rīcību attiecībā uz precēm, par kurām ir aizdomas, ka tās pārkāpj atsevišķas intelektuālā īpašuma tiesības, un pasākumiem, ko veic attiecībā uz precēm, kas ir pārkāpušas šādas tiesības, ir jāinterpretē tādējādi, ka intelektuālā īpašuma tiesību attiecībā uz preci, kas trešās dalībvalsts interneta veikalā tiešsaistē pārdota kādas dalībvalsts rezidentam, īpašniekam brīdī, kad šī prece tiek ievesta attiecīgās dalībvalsts teritorijā, ir tiesības uz aizsardzību, kas viņam garantēta minētajā regulā, vien tā apstākļa dēļ, ka šī prece ir nopirkta. Šajā ziņā nav nepieciešams, lai minētā prece pirms pārdošanas būtu piedāvāta pārdošanai vai reklamēta šīs pašas valsts patērētājiem.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013.


title: lieta C-67/05: Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 11. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/22

         Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 11. februārī
   (lieta C-67/05)
   (2005/C 82/44)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 11. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Prof. Dr. Ulrich Wölker un Sara Pardo Quintillian, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK (1), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, vai nedarot Komisijai tos zināmus, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā direktīva;

               2)

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2000/60/EK transponēšanai bija 2003. gada 22. decembris.

      (1)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.


title: lieta T-284/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko UPS Europe N.V./S.A. un UPS Deutschland Inc. & co OHF iesniedza 2004. gada 12. jūlijā

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/25

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko UPS Europe N.V./S.A. un UPS Deutschland Inc. & co OHF iesniedza 2004. gada 12. jūlijā
   (lieta T-284/04)
   (2004/C 251/45)
   tiesvedības valoda – angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 12. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla UPS Europe N.V./S.A. un UPS Deutschland Inc. & co OHF, Brisele, (Beļģija), ko pārstāv T. R. Ottervanger un A. S. Bijleveld, advokāti.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 13. aprīlī pieņemto netiešo lēmumu par atkārtota piekļuves pieteikuma atteikumu noteiktiem dokumentiem;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ar 2001. gada 20. marta (1) lēmumu nolēma, ka Deutsche Post AG ar savām darbībām pasta piegāžu pasūtījumu nozarē ir pārkāpusi EK līguma 82. pantu. Tā pieprasīja, lai Deutsche Post AG izveido atsevišķu filiāli šiem pakalpojumiem, kā arī ievieš transparentu un uz tirgus cenām balstītu cenu sistēmu starp Deutsche Post AG un šo filiāli. Ievērojot šīs prasības, Deutsche Post AG katru gadu bija jāinformē Komisija par šo pienākumu īstenošanu, ko tā veica ar 2003. gada 22. maija vēstuli. Prasītāji, kuri arī darbojas šajā pat ekonomikas sektorā, pieprasīja un ieguva šīs 2003. gada 22. maija vēstules nekonfidenciālu versiju. 2003. gada 20. oktobrī, prasītāji prasīja Komisijai piekļuvi līdzīgai informācijai par vidējām iekšējām transfertcenām, kuras Deutsche Post AG piemēroja tās filiālei, proti, informāciju, kas netika atklāta minētajā nekonfidenciālajā 2003. gada 22. maija vēstulē. Tāpat tie pieprasīja piekļuvi ziņojumam un aprēķinam, kas saskaņā ar šo pašu vēstuli, tika iesniegti Komisijai 2001. gada 16. novembrī. Šis pieteikums tika iesniegts pamatojoties uz Regulu 1049/2001 (2) (OV L 145, 31. 05. 2001., 43. - 48. lpp.). Prasītāji atkārtoja savu 2003. gada 18. novembra pieprasījumu un 2004. gada 13. aprīlī iesniedza atkārtotu pieteikumu. Ar 2004. gada 21. aprīļa vēstuli, Komisija apstiprināja atkārtotā pieteikuma saņemšanu un norādīja, ka tā ir konsultējusies ar Deutsche Post par pieprasīto dokumentu komerciālās informācijas slepenības pakāpi. Nesaņemot nekādu turpmāku atbildi, prasītāji uzskata, ka ar to Komisija netieši nolemj noraidīt piekļuves pieteikumu un lūdz Pirmās instances Tiesu to atcelt.
   Pamatojot savu prasību, prasītāji atsaucas uz regulas 1049/2001 pārkāpumu, apgalvojot, ka neviens no 4. pantā minētajiem izņēmumiem nav piemērojams un tādējādi pieprasīto piekļuvi vajadzēja nodrošināt. Tie arī izvirza Komisijas pienākuma pārkāpumu atbilstoši EKL 253. pantam sniegt lēmuma pamatojumu. Prasītāji apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Regulu 1049/2001, nedz sniedzot atbildi noteiktajos termiņos, nedz pamatojot piekļuves atteikumu. Visbeidzot tie apgalvo, ka Komisija pati ir pārkāpusi sava reglamenta procedūras noteikumus, kas grozīti ar Komisijas 2001. gada 5. decembra (3) lēmumu. Saskaņā ar prasītāju teikto, Komisijai vajadzēja pabeigt konsultācijas ar Deutsche Post un pieņemt lēmumu 15 darba dienu laikā.

      (1)  Komisijas 2001. gada 20. marta lēmums par EK Līguma 82. panta piemērojamības procedūru, COMP/35.141, Deutsche Post AG (2001/354/EK), OV L 247, 27. lpp.

      (2)  Eiropas parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija regula (EK) Nr. 1049/2001par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem.

      (3)  Skatīt OV L 345, 29.12. 2001., 94. lpp.


title: lieta C-97/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Darmstadt2005. gada 25. janvāra lēmumu lietā Mohamed Gattoussi pret Stadt Rüsselsheim

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Darmstadt2005. gada 25. janvāra lēmumu lietā Mohamed Gattoussi pret Stadt Rüsselsheim

   (lieta C-97/05)
   (2005/C 106/33)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Verwaltungsgericht Darmstadt (Darmštates administratīvā tiesa, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 25. janvāra lēmumu lietā Mohamed Gattoussi pret Stadt Rüsselsheim un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 23. februārī. Verwaltungsgericht Darmstadt lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai Eiropas — Vidusjūras — nolīguma ar Tunisiju (OV L 97, 30.03.1998.) 64. pants ir piemērojams attiecībā uz uzturēšanās tiesībām?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir pozitīva:

               2)

               vai Eiropas — Vidusjūras — nolīguma ar Tunisiju 64. pantā paredzētais diskriminācijas aizliegums atļauj izsecināt juridisko nostāju attiecībā uz uzturēšanās tiesībām, kas ir pret uzturēšanās tiesību ierobežošanu laikā, ja Tunisijas pilsonim ir izsniegta beztermiņa darba atļauja, viņš faktiski ir nodarbināts un lēmuma par ārvalstnieku tiesībām pieņemšanas brīdī ir saņēmis uzturēšanās tiesības uz noteiktu laiku?
               Ja atbilde uz otro jautājumu ir pozitīva:

               3)

               vai no Eiropas — Vidusjūras — nolīguma ar Tunisiju 64. pantā paredzētā diskriminācijas aizlieguma izrietošās juridiskās nostājas attiecībā uz uzturēšanās tiesību noteikšanu var vērst uz brīdi, kas ir pēc rīkojuma par ārvalstnieka tiesībām izdošanas un kas uzturēšanās tiesības ierobežo laikā?
               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir pozitīva:

               4)

               vai, lai konkretizētu valsts likumīgo interešu aizsardzības pamatu atrunu ir jāatsaucas uz EKL 39. panta 3. punktā noteiktajiem principiem?


title: lieta T-9/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Hoya Corporation iesniedza 2005. gada 12. janvārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/24

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Hoya Corporation iesniedza 2005. gada 12. janvārī
   (lieta T-9/05)
   (2005/C 106/56)
   valoda, kādā tika sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 12. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Hoya Corporation, Tokija (Japāna), kuru pārstāv A. Nordemans [A. Nordemann], advokāts.

      Indo Internacional S.A., Barselona (Spānija) arī piedalījās procesā Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 3. novembra lēmumu lietā R 433/2004-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “AMPLITUDE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē (brilles utt.), Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 723 931

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

                  Indo Internacional S.A.

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts grafiskā preču zīme “AMPLY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē (brilles utt.)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Noraidīt iebildumu

               Apelāciju padomes lēmums:

               Atcelt apstrīdēto lēmumu; atteikt reģistrāciju

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, OV L 11, 14.01.1994., 1. lpp.


title: Lieta C-675/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer ( FranceAgriMer ), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture ( VINIFLHOR ) tiesību un saistību pārņēmējs/ Regalp SA

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) tiesību un saistību pārņēmējs/Regalp SA

   (Lieta C-675/11)
   2012/C 89/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) tiesību un saistību pārņēmējs

      Atbildētāja: Regalp SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Kā pilnvaras, kas piešķirtas ar Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām ELVGF Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm (1) 2. panta 4. punktu, paplašināt pārbaudāmo laikposmu par laikposmiem […], kas ir pirms vai pēc 12 mēnešu laikposma, ko tas definē, dalībvalsts var ieviest, ņemot vērā, pirmkārt, prasības par Kopienu finanšu interešu aizsardzību, un, otrkārt, tiesiskās noteiktības principu un nepieciešamību neatstāt pārbaudošajām iestādēm neierobežotas pilnvaras?

               2.

               Konkrētāk:

                           —

                           Vai pārbaudāmajam laikposmam katrā ziņā ir jābeidzas 12 mēnešu laikposmā, kas ir pirms laikposma, kas tiek saukts par “pārbaudes” laikposmu, kurā tiek veiktas pārbaudes darbības, pretējā gadījumā pārbaude būtu nelikumīga, uz ko pārbaudītais varētu atsaukties attiecībā uz lēmumu, kurā izdara secinājumus par šīs kontroles rezultātiem?

                           —

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā uz iepriekšējo jautājumu, kā būtu saprotamas pilnvaras, kas ir skaidri paredzētas šajā regulā, paplašināt pārbaudes laikposmu laikposmiem, “kas ir pēc 12 mēnešu laikposma”?

                           —

                           Noraidošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai pārbaudes laikposmam ir tomēr jāietver 12 mēnešu laikposms, kas beidzas pārbaudes laikposmā, kas ir pirms laikposma, kurā tika veikta pārbaude, vai pārbaude var tomēr attiekties tikai uz vienu laikposmu, kas beidzas pirms iepriekšējās pārbaudes laikposma, pretējā gadījumā pārbaude būtu nelikumīga, uz ko pārbaudītais varētu atsaukties attiecībā uz lēmumu, kurā izdara secinājumus par šīs kontroles rezultātiem?

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu (OV L 388, 18. lpp.).


title: Lieta F-24/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums – Lafleur Tighe /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Pieņemšana darbā — Klasifikācija pakāpē — Bijušie individuālie eksperti — Profesionālā pieredze — Diploms — Līdzvērtības apliecība — Pieņemamība — Jauns un būtisks fakts)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/36

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums – Lafleur Tighe/Komisija
   (Lieta F-24/07) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Pieņemšana darbā - Klasifikācija pakāpē - Bijušie individuālie eksperti - Profesionālā pieredze - Diploms - Līdzvērtības apliecība - Pieņemamība - Jauns un būtisks fakts)
   2009/C 102/52
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Virginie Lafleur Tighe, Makati (Filipīnas) (pārstāvji – S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Pirmkārt, iecēlējinstitūcijas lēmuma klasificēt prasītāju IV funkciju grupas 13. pakāpes 1. līmenī laikā, kad tā tika pieņemta darbā kā līgumdarbiniece, atcelšana, jo aprēķinot viņas profesionālo pieredzi, nav ņemts vērā laika posms no pirmā bakalaura diploma iegūšanas līdz otrā maģistra diploma iegūšanai un, otrkārt, prasītājas klasificēšana 14. pakāpē ar atpakaļejošu spēku.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 117, 26.05.2007., 36. lpp.


title: Lieta T-223/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko CAMAR Srl iesniedza 2005. gada 8. jūnijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/45

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko CAMAR Srl iesniedza 2005. gada 8. jūnijā
   (Lieta T-223/05)
   (2005/C 217/99)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 8. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla CAMAR Srl, Florence (Itālija), kuru pārstāv Vilma Viskardini [Wilma Viscardini], Simoneta Donā [Simonetta Donà] un Mariano Paolins [Mariano Paolin], advokāti, piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus saskaņā ar prasītājas piedāvātajiem kritērijiem vai citiem kritērijiem, ko Pirmās instances tiesa uzskata par piemērotiem, ņemot vērā spriedumu lietā T-260/97.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai nodarīti tāpēc, ka Komisija nav veikusi vajadzīgos pasākumus Padomes Regulas 404/93 30. panta nozīmē, kā to atzinusi Pirmās instances tiesa 2000. gada 8. jūnija spriedumā lietā T-79/96, saskaņā ar prasītājas piedāvātajiem kritērijiem vai citiem kritērijiem, ko tiesa uzskata par piemērotiem, ņemot vērā spriedumu lietā T-260/97;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja lūdz piespriest Komisijai atlīdzināt tai nodarītos zaudējumus, ko tā lūgusi atlīdzināt jau lietā T-79/96 CAMAR/Komisija (1).
   Jāpiebilst, ka minētajā lietā Pirmās instances tiesa atzina — kaut arī atbildētāja rīkojusies prettiesiski un tāpēc prasība, ciktāl tā attiecas uz pienākumu neizpildi, ir pieņemama, lūgums atlīdzināt zaudējumus ir nepieņemams, jo tobrīd nebija iespējams noteikt turpmāko zaudējumu apmēru.
   Pamati un galvenie argumenti lielā mērā ir tādi paši kā tie, kuri tika izvirzīti iepriekš minētajā lietā un lietā T-457/04 CAMAR/Komisija (2).

      (1)  2000. gada 8. jūnija spriedums apvienotajās lietās T-79/96, T-260/97 un T-117/98, Recueil 2000, II-2173. lpp.

      (2)  OV C 31, 05.02.2005., 8. lpp.


title: Lieta C-349/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. jūlijā iesniedza Fővárosi Törvényszék (agrākā — Fővárosi Bíróság ) (Ungārija) — Peró Gáz Kft./Balla János

text:
               13.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. jūlijā iesniedza Fővárosi Törvényszék (agrākā — Fővárosi Bíróság) (Ungārija) — Peró Gáz Kft./Balla János

   (Lieta C-349/12)
   2012/C 311/03
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék (agrākā — Fővárosi Bíróság)

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāja: Peró Gáz Kft.

      Atbildētājs: Balla János

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas Savienības tiesībām atbilst tas, ka procesā par lēmuma grozīšanu, kas pieņemts par lūgumu atzīt patentu par spēkā neesošu, pasākumi, procedūras un tiesību aizsardzības līdzekļi ir izstrādāti tā, ka valsts tiesai nav saistoši lietas dalībnieku prasījumi un citi paziņojumi, kam ir juridiskas sekas, konkrētāk, tiesa pēc savas ierosmes var pieprasīt iesniegt pierādījumus, ko tā uzskata par vajadzīgiem?

               2.

               Vai Eiropas Savienības tiesībām atbilst tas, ka procesā par lēmuma grozīšanu, kas pieņemts saistībā ar lūgumu atzīt patentu par spēkā neesošu, pasākumi, procedūras un tiesību aizsardzības līdzekļi ir izstrādāti tā, ka valsts tiesai, pieņemot lēmumu, šajā ziņā nav saistošs ne administratīvais lēmums, kas pieņemts par lūgumu par spēkā neesamības atzīšanu, ne administratīvajā lēmumā norādītie lietas fakti, ne arī, konkrētāk, administratīvā procesa laikā formulētie spēkā neesamības iemesli vai tā laikā iesniegtie paziņojumi, novērtējumi un pierādījumi?

               3.

               Vai Eiropas Savienības tiesībām atbilst tas, ka procesā par lēmuma grozīšanu, kas pieņemts saistībā ar lūgumu atzīt patentu par spēkā neesošu, pasākumi, procedūras un tiesību aizsardzības līdzekļi ir izstrādāti tā, ka valsts tiesa saistībā ar novitātes un izgudrojuma līmeņa kritērijiem izvērtē, vai izgudrojumam ir piešķirama prioritāte, pamatojoties uz pieteikuma iesniegšanas datumu vai tikai pieteikuma priekšmeta grozīšanas datumu, ar nosacījumu, ka pieteikuma iesniegšanas brīdī tā iesniedzējam saskaņā ar tiesību normām bija atļauts pēc pieteikuma iesniegšanas datuma paplašināt patenta pieteikuma tehnisko saturu un pieprasītās aizsardzības apmēru?


title: Lieta T-104/06: Prasība, kas celta  2006. gada 3. aprīlī  —  SPM  pret Komisiju

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/45

         Prasība, kas celta 2006. gada 3. aprīlī — SPM pret Komisiju
   (Lieta T-104/06)
   (2006/C 131/84)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société des plantations de Mbanga (S. P. M.), Douala (Kamerūna) (pārstāvis — B. L. Doré, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pieņemt visus prasījumus;

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 8. februāra Regulu (EK) Nr. 219/2006 par tarifa kvotas atvēršanu un pārvaldību ĀKK izcelsmes banānu ar KN kodu 0803 00 19 ievešanai laika posmam no 2006. gada 1. marta līdz 31. decembrim;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kvotu tirdzniecībai ar trešajām valstīm, kuras ietilpst banānu tirgus kopīgajā organizācijā, specifiskā režīma grozījumu ietvaros ar Eiropas Savienības Padomes 2005. gada 29. novembra Regulu Nr. 1964/2005 (1) Komisijai cita starpā tika piešķirtas pilnvaras pieņemt nepieciešamos pasākumus minētās regulas īstenošanai, kā arī pārejas pasākumus saistībā ar ĀKK izcelsmes banānu tarifa kvotu pārvaldību. Šajā sakarā Komisija savā 2005. gada 9. decembra Regulā Nr. 2015/2005 (2) attiecībā uz 2006. gada janvāri un februāri saglabāja importa atļauju iegūšanas režīmu, pamatojoties uz iepriekšējiem atsauces daudzumiem (3). Tā kā šai regulai bija pārejas raksturs, Komisija 2006. gada 8. februārī pieņēma Regulu Nr. 219/2006 par tarifa kvotas atvēršanu un pārvaldību ĀKK izcelsmes banānu ar KN kodu 0803 00 19 ievešanai laika posmam no 2006. gada 1. marta līdz 31. decembrim (4). Šajā regulā Komisija noteica tarifu kvotu pārvaldības metodi, ar kuru paredz kvotu izmantošanu hronoloģiskā kārtībā atkarībā no datumiem, kad saņemti pieteikumi par laišanu brīvā apgrozībā (pēc principa “kas pirmais brauc, tas pirmais maļ”) un pagaidām saglabāja daļu tarifu kvotu tiem tirgus dalībniekiem, kuri piegādāja ĀKK izcelsmes banānus Kopienai saskaņā ar iepriekš spēkā esošo importa režīmu. Šī regula ir šajā prāvā ietvertā lūguma atcelt tiesību aktu priekšmets.
   Šīs prasības ietvaros prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā regulā ir vairāki tiesību normu pārkāpumi, jo no tās noteikumiem izriet, ka, ja 60 % tarifu kvotu tiek pārvaldīti saskaņā ar jauno metodi, tad 40 % — piešķirot atļaujas saskaņā ar iepriekšējiem atsauces daudzumiem. Prasības atbalstam prasītāja izvirza tos pašus argumentus, ko tā izvirzīja prasības pieteikumā lietā T-447/05 (5).

      (1)  Padomes 2005. gada 29. novembra Regula (EK) Nr. 1964/2005 par tarifu likmēm banāniem (OV L 316, 1. lpp.)

      (2)  Komisijas 2005. gada 9. decembra Regula (EK) Nr. 2015/2005 par tādu banānu ievešanu, kuru izcelsme ir ĀKK valstis, saistībā ar tarifa kvotu, kas atvērta ar Regulu (EK) Nr. 1964/2005 par tarifu likmēm banāniem 2006. gada janvārī un februārī (OV L 324, 5. lpp.)

      (3)  Atcelt minēto regulu prasītāja ir lūgusi lietā T-447/05.

      (4)  OV L 38, 22. lpp.

      (5)  Skat. paziņojumu OV 2006 C 74, 24. lpp.


title: Lieta T-346/06 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 7. jūnija rīkojums — IMS /Komisija (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Direktīva 98/37/EK — Pieņemamība — Fumus boni juris — Steidzamība — Interešu izsvēršana)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/33

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 7. jūnija rīkojums — IMS/Komisija
   (Lieta T-346/06 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Direktīva 98/37/EK - Pieņemamība - Fumus boni juris - Steidzamība - Interešu izsvēršana)
   (2007/C 183/64)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Industria Masetto Schio Srl (IMS), Schio (Itālija) (pārstāvji — F. Colonna un T. Romolotti, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Zadra un D. Lawunmi, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pieteikums apturēt izpildi Komisijas 2006. gada 6. septembra atzinumam C(2006)3914 par Francijas iestāžu pieņemto aizlieguma pasākumu attiecībā uz IMS preču zīmes mehāniskajām presēm
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apturēt izpildi Komisijas 2006. gada 6. septembra atzinumam C(2006)3914 par Francijas iestāžu pieņemto aizlieguma pasākumu attiecībā uz IMS preču zīmes mehāniskajām presēm līdz brīdim, kad Pirmās instances tiesa pieņems lēmumu pamata lietā;

               2)

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta T-167/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. oktobra rīkojums – Polija/Komisija

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/54

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. oktobra rīkojums – Polija/Komisija
   (Lieta T-167/16) (1)

   (2017/C 038/71)
   Tiesvedības valoda – poļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta T-261/11: Prasība, kas celta 2011. gada 20. maijā — European Goldfields/Komisija

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 20. maijā — European Goldfields/Komisija
   (Lieta T-261/11)
   2011/C 219/28
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Goldfields Ltd (Whitehorse, Kanāda) (pārstāvji — K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova un P. Skouris, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 23. februāra lēmumu lietā C 48/2008 (ex NN 61/2008) par valsts atbalstu, ko Grieķija ir īstenojusi Ellinikos Xryssos labā, īpaši tā 1.–5. pantu; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas, nosakot un izvērtējot lietas pamatā esošos faktus, kas būtiski ietekmēja to, kā Komisija piemēroja un interpretēja nosacījumu par ekonomiskas priekšrocības esamību Ellinikos Xryssos atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā, piemērojot un interpretējot valsts atbalsta definīcijas elementu, kas attiecas uz ekonomiskas priekšrocības esamību atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, jo Komisija ir kļūdaini vai nepareizi piemērojusi attiecīgā tirgus ekonomikas ieguldītāja principu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā, piemērojot un interpretējot ekonomiskas priekšrocības esamības nosacījumu atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, šādas ekonomiskas priekšrocības noteikšanai atsaucoties uz pašas Komisijas nepamatotiem, selektīviem un patvaļīgiem argumentiem saistībā ar nodoto aktīvu iespējamo vērtību.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā, piemērojot un interpretējot nosacījumu par ekonomiskas priekšrocības esamību atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, jo tā ir kļūdaini noteikusi, ka iespējamais atbrīvojums no nodokļa Ellinikos Xryssos labā ir uzskatāms par ekonomisku priekšrocību.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi būtiskas procesuālas prasības un ļaunprātīgi izmantoja savas pilnvaras, tādējādi neizpildot savu pienākumu veikt rūpīgu un objektīvu lietas izpēti.


title: Lieta T-189/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Unisor iesniedza 2005. gada 4. maijā

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/40

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Unisor iesniedza 2005. gada 4. maijā
   (Lieta T-189/05)
   (2005/C 182/76)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 4. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla sabiedrība Unisor, Parīze, kuru pārstāv Patriss de Kande [Patrice de Candé], advokāts.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 10. februāra lēmumu;

               2)

               piespriest ITSB atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               CORUS UK Limited

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “GALVALLOY” — reģistrācijas pieteikums Nr. 796 557 attiecībā uz 6. klasē (tērauda skārds un plāksnes utt.) ietilpstošajām precēm

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītāja

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts vārdiskā preču zīme “GALVALLIA” attiecībā uz 6. klasē (tērauda skārds un plāksnes utt.) ietilpstošajām precēm

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Reģistrāciju noraidīt

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina piemērošana

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 14.01.1994., 1. līdz 36. lpp.).


title: Lieta T-700/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. novembrī – Volfas Engelman/ITSB – Rauch Fruchtsäfte (“BRAVORO PINTA”)

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/71

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. novembrī – Volfas Engelman/ITSB – Rauch Fruchtsäfte (“BRAVORO PINTA”)
   (Lieta T-700/15)
   (2016/C 038/96)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volfas Engelman AB (Kauņa, Lietuva)) (pārstāvis – P. Olson, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Rauch Fruchtsäfte GmbH (Rankweil, Austrija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BRAVORO PINTA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 725 381

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 17. septembra lēmums lietā R 1649/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 1 072 538;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, definējot konkrēto sabiedrības daļu;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka konkrētajai sabiedrības daļai piemitīs vidējs uzmanības līmenis;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, neņemot vērā būtiskus reģistrācijai pieteiktās preču zīmes vizuālos elementus;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka preču zīmes ir fonētiski līdzīgas;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, lēmumu tā 42. punktā balstot uz konstatējumu, ka agrākajai preču zīmei piemīt izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja attiecībā uz enerģijas dzērieniem;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, konstatējot sajaukšanas iespējas esamību.


title: Lieta C-509/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 20. jūlija rīkojumu lietā T-358/16 Rosa Rodriguez/Consejería de Educación de la Junta de Andalucía 2016. gada 26. septembrī iesniedza Francisco Javier Rosa Rodriguez

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 20. jūlija rīkojumu lietā T-358/16 Rosa Rodriguez/Consejería de Educación de la Junta de Andalucía2016. gada 26. septembrī iesniedza Francisco Javier Rosa Rodriguez

   (Lieta C-509/16 P)
   (2017/C 022/05)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Francisco Javier Rosa Rodriguez (pārstāvis – J. Velasco Velasco, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Consejería de Educación de la Junta de Andalucía

   Ar 2016. gada 8. decembra rīkojumu Tiesa (devītā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja un nosprieda, ka Francisco Javier Rosa Rodriguez tiesāšanās iedevumus sedz pats.


title: Lieta C-569/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. decembrī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/6

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. decembrī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-569/10)
   2011/C 46/10
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu nediskriminējošu piekļuvi ogļūdeņražu meklēšanas, izpētes un ieguves darbībām visiem ieinteresētajiem uzņēmumiem un lai atļaujas šo darbību veikšanai tiktu piešķirtas saskaņā ar procedūru, kuras ietveros visi ieinteresētie uzņēmumi var iesniegt pieteikumus, kā arī atbilstoši kritērijiem, kuri pirms pieteikumu iesniegšanas termiņa ir tikuši publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, Polijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīvas 94/22/EK par atļauju piešķiršanas un izmantošanas noteikumiem ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei (1) 2. panta 2. punktā, 3. panta 1. punktā un 5. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apgalvo, ka Polijas Republika ir izdarījusi trīs Direktīvas 94/22/EK pārkāpumus.
   Pirmkārt, Polijas likumā par ģeoloģiskajiem darbiem un kalnrūpniecību (“Pravo geologiczne i górnicze”) un tā īstenošanas noteikumos esot paredzētas prasības, kuras jāizpilda ieinteresētajam uzņēmumam, iesniedzot pieteikumu par atļaujas piešķiršanu ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei. Ar tām atsevišķi Polijas teritorijā jau strādājoši uzņēmumi tiekot nostādīti labvēlīgākā situācijā kā pārējie uzņēmumi un tādējādi tiekot pārkāpts princips par vienlīdzīgu piekļuvi šīm darbībām.
   Otrkārt, saskaņā ar Polijas likumu attiecībā uz visu procedūru atļauju piešķiršanai ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei netiekot piemērota publiskā iepirkuma procedūra, kā tas ir paredzēts Direktīvas 94/22/EK 3. panta 2. punktā. Atbilstoši Polijas tiesiskajam regulējumam ogļūdeņražu meklēšanas, izpētes un ieguves veikšanai esot nepieciešamas ieguves tiesības, kā arī koncesija. Tikai ieguves tiesību piešķiršanai principā esot nepieciešams izsludināt konkursu, tomēr ar divu gadu prioritātes tiesībām uzņēmumam, kurš ir atklājis un dokumentējis kādu izrakteni un ar ieguves koncesijas iegūšanai nepieciešamo precizitāti izveidojis ģeoloģisku dokumentāciju par to.
   Treškārt, atļauju piešķiršanai ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei iesniegto piedāvājumu izvērtēšana nenotiekot vienīgi saskaņā ar Direktīvas 94/22/EK 5. panta 1. punktā paredzētajiem kritērijiem. Turklāt visi piedāvājumu vērtēšanas kritēriji neesot vispārpieejami, proti, tie neesot publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      (1)  OV L 164, 3. lpp.


title: Lieta T-119/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. martā – Topera/EUIPO (“RHYTHMVIEW”)

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/26

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. martā – Topera/EUIPO (“RHYTHMVIEW”)
   (Lieta T-119/16)
   (2016/C 200/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Topera, Inc. (Abbott Park, Illinois, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – H. Sheraton, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības preču zīme “RHYTHMVIEW” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 374 483

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 12. janvāra lēmums lietā R 1368/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un ikvienai personai, kas iestātos lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-43/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 25. janvārī iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias un citi, Elliniki Etaireia gia tin Prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias un citi, Pankosmio tameio gia tin fysi — WWF Ellas/Ministro dell’Ambiente, dell’Assetto territoriale e dei Lavori pubblici un citi

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 25. janvārī iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias un citi, Elliniki Etaireia gia tin Prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias un citi, Pankosmio tameio gia tin fysi — WWF Ellas/Ministro dell’Ambiente, dell’Assetto territoriale e dei Lavori pubblici un citi
   (Lieta C-43/10)
   2010/C 100/32
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias un citi, Elliniki Etaireia gia tin Prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias un citi, Pankosmio tameio gia tin fysi — WWF Ellas

      Atbildētāji: Ministro dell’Ambiente, dell’Assetto territoriale e dei Lavori pubblici un citi

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar 13. panta 6. punktu Direktīvā 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327), tiek tikai noteikts galīgais termiņš (2009. gada 22. decembris) ūdens resursu apsaimniekošanas plānu izstrādei, vai arī šis datums ir konkrēts termiņš minētās direktīvas 3., 4., 5., 6., 9., 13. un 15. panta attiecīgo noteikumu transponēšanai?
               Ja Eiropas Kopienu Tiesa nospriež, ka konkrētajā direktīvas noteikumā ir tikai noteikts galīgais termiņš ūdens resursu apsaimniekošanas plānu izstrādei, tad papildus tiek uzdots arī šāds prejudiciālais jautājums:

               2)

               vai valsts tiesiskais regulējums, kurā atļauts novirzīt ūdeni no kāda noteikta upes baseina uz citu, ja vēl nav izstrādāti plāni tiem upju baseinu apgabaliem, kuros atrodas upju baseini, no kuriem un uz kuriem tiks novirzīts ūdens, atbilst Direktīvas 2000/60/EK 2., 3., 4., 5., 6., 9., 13. un 15. panta noteikumiem, it īpaši ņemot vērā to, ka saskaņā ar minētās direktīvas 2. panta 15. punktu galvenā upju baseinu apsaimniekošanas vienība ir upju baseinu apgabals, kam tā pieder?
               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, tad papildus tiek uzdots arī šāds prejudiciālais jautājums:

               3)

               vai saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 2., 3., 5., 6., 9., 13. un 15. pantu ir atļauts novirzīt ūdeni no viena upju baseinu apgabala uz tuvumā esošo upju baseinu apgabalu? Ja atbilde ir apstiprinoša, vai šīs novirzīšanas mērķis var būt tikai un vienīgi ūdensapgādes nodrošināšana vai to var izmantot arī apūdeņošanai un elektroenerģijas ražošanai? Katrā ziņā, vai saskaņā ar iepriekš minētajiem direktīvas noteikumiem ir vajadzīgs motivēts administratīvs lēmums, kura pamatā ir vajadzīgais zinātniskais pētījums, kurš apliecina, ka konkrētais upju baseinu apgabals ar saviem ūdens resursiem nespēj nodrošināt vajadzīgo ūdens daudzumu, lai nodrošinātu ūdensapgādi, veiktu apūdeņošanu un īstenotu citus mērķus?
               Ja Eiropas Kopienu Tiesa, atbildot uz 1. jautājumu, atzītu, ka Direktīvas 2000/60/EK 13. panta 6. punktā nav vienīgi noteikts galīgais termiņš (2009. gada 22. decembris) ūdens resursu apsaimniekošanas plānu izstrādei, bet ir noteikts konkrēts termiņš minētās direktīvas 3., 4., 5., 6., 9., 13. un 15. panta attiecīgo noteikumu transponēšanai, papildus tiek uzdots arī šāds prejudiciālais jautājums:

               4)

               vai valsts tiesiskais regulējums, kas pieņemts iepriekš minētajā konkrētajā transponēšanas termiņā un kurā atļauts novirzīt ūdeni no kāda noteikta upju baseina uz citu, ja vēl nav izstrādāti plāni tiem upju baseinu apgabaliem, kuros atrodas upju baseini, no kuriem un uz kuriem tiks novirzīts ūdens, katrā ziņā apdraud šīs direktīvas lietderīgo iedarbību, vai arī, novērtējot, vai tiek apdraudēta direktīvas lietderīgā iedarbība, jāņem vērā tādi kritēriji kā paredzēto pasākumu mērogs un ūdens novirzīšanas mērķi?

               5)

               vai Direktīvas 2000/60/EK 13., 14. un 15. pantam, kas attiecas uz sabiedrības informēšanas, apspriešanās ar to un iesaistīšanas procedūrām, atbilst valsts parlamenta pieņemts valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek apstiprināti upju baseinu apsaimniekošanas plāni, ja attiecīgajās valsts tiesību normās nav paredzēts, ka procedūras laikā valsts parlamentā jābūt apspriešanās posmam ar sabiedrību, un ja no lietas materiāliem neizriet, ka būtu ievērota direktīvā paredzētā apspriešanās administratīvajās iestādēs procedūra?

               6)

               vai saskaņā ar Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvu 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175), kas grozīta ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK (OV L 73), ietekmes uz vidi novērtējums attiecībā uz dambju būvniecību un ūdens novirzīšanu, kas iesniegts apstiprināšanai valsts parlamentā pēc tam, kad ar tiesas nolēmumu ir atcelts akts, ar kuru minētais novērtējums iepriekš bija apstiprināts un attiecībā uz kuru jau tikusi ievērota publiskošanas procedūra, minētās procedūras otrreizējas neizpildes gadījumā atbilst prasībām par sabiedrības informēšanu un iesaistīšanu, kas paredzētas minētās direktīvas 1., 2., 5., 6., 8. un 9. pantā?

               7)

               vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197) piemērošanas jomā ietilpst kādas upes novirzīšanas plāns: a) saskaņā ar kuru tiks būvēti dambji un ūdens tiks novirzīts no viena upes baseina uz citu; b) kurš ietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327), piemērošanas jomā; c) kurš attiecas uz būvdarbiem, kas paredzēti Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175), un d) kuram var būt ietekme uz vidi apgabalos, kas minēti Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206)?
               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, tad papildus tiek uzdots arī šāds prejudiciālais jautājums:

               8)

               vai saskaņā ar Direktīvas 2001/42/EK 13. panta 1. punktu var uzskatīt par formāliem sagatavošanas aktiem tos līdz 2004. gada 21. jūlijam pieņemtos aktus — jo tādējādi nebūtu pienākuma izstrādāt stratēģisko vides novērtējumu — kuri attiecās uz apstrīdētajiem būvdarbiem un ar tiesas nolēmumiem tika atcelti ar atpakaļejošu spēku?
               Ja atbilde uz iepriekšējo prejudiciālo jautājumu ir noliedzoša, tad papildus tiek uzdots arī šāds prejudiciālais jautājums:

               9)

               saskaņā ar Direktīvas 2001/42/EK 11. panta 2. punktu, ja kāds plāns vienlaikus ietilpst gan minētās direktīvas piemērošanas jomā, gan Direktīvas 2000/60/EK un Direktīvas 85/337/EK piemērošanas jomā, kurās arī ir paredzēts attiecīgo būvdarbu ietekmes uz vidi novērtējums, vai ar novērtējumiem, kuri veikti uz Direktīvas 2000/60/EK un Direktīvas 85/337/EK noteikumu pamata, pietiek, lai būtu ievērotas Direktīvas 2001/42/EK prasības, vai tomēr ir jāsagatavo neatkarīgs stratēģiskais ietekmes uz vidi novērtējums?

               10)

               vai saskaņā ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206) 3., 4. un 6. pantu apgabali, kas bija iekļauti Kopienas nozīmes teritoriju valstu sarakstos un kas gala rezultātā ir iekļauti Kopienas nozīmes teritoriju Kopienas sarakstos, ietilpa Direktīvas 92/43/EEK aizsardzības jomā pirms tika publicēts Komisijas 2006. gada 19. jūlija Lēmums 2006/613/EK, ar ko pieņem Kopienas nozīmes aizsargājamo teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam?

               11)

               vai saskaņā ar Direktīvas 92/43/EEK 3., 4. un 6. pantu ir iespējams, ka kompetentā valsts iestāde izdod atļauju īstenot ūdeņu novirzīšanas plānu, kas nav tieši saistīts vai vajadzīgs, lai saglabātu apgabalu, kas ietilpst īpaši aizsargājamā teritorijā, ja visos lietas materiālos ietvertajos pētījumos attiecībā uz šo plānu ir konstatēts pilnīgs informācijas trūkums vai uzticamu un aktuālu datu par ornitofaunu minētajā apgabalā trūkums?

               12)

               vai saskaņā ar Direktīvas 92/43/EEK 3., 4. un 6. pantu iemesli, kuru dēļ ir sākts ūdeņu novirzīšanas plāns un kuri attiecas galvenokārt uz apūdeņošanu un, pakārtoti, uz ūdensapgādi, var būt direktīvā prasītās sevišķi svarīgās sabiedrības intereses, kuru dēļ tiktu atļauts īstenot minēto plānu, neņemot vērā tā negatīvo ietekmi uz minētās direktīvas aizsargātajām teritorijām?
               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, tad papildus tiek uzdots arī šāds prejudiciālais jautājums:

               13)

               vai saskaņā ar Direktīvas 92/43/EEK 3., 4. un 6. pantu, lai noteiktu to kompensācijas pasākumu piemērotību, kas vajadzīgi, lai nodrošinātuNatura 2000 tīkla kopējās vienotības aizsardzību kādai teritorijai, kurai kaitēs ūdeņu novirzīšanas plāns, ir jāņem vērā tādi kritēriji kā minētās novirzīšanas apjoms un tai vajadzīgo darbu apjoms?

               14)

               vai saskaņā ar Direktīvas 92/43/EEK 3., 4. un 6. pantu, kas interpretēti, ievērojot EK līguma 6. pantā noteikto ilgtspējīgas attīstības principu, valsts kompetentā iestāde var izdot atļauju īstenot kādāNatura 2000 tīkla teritorijā ūdeņu novirzīšanas plānu, kas nav tieši saistīts vai vajadzīgs minētās teritorijas vienotības saglabāšanai, ja no konkrētā plāna ietekmes uz vidi novērtējuma izriet, ka tā rezultātā dabīgā upju ekosistēma tiks pārveidota cilvēku veidotā upju un ezeru ekosistēmā?


title: Lieta T-186/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. aprīlī — Nīderlande/Komisija

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/48

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. aprīlī — Nīderlande/Komisija
   (Lieta T-186/13)
   2013/C 156/89
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — M. Bulterman, B. Koopman un J. Langer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasība ir vērsta pret Komisijas 2013. gada 23. janvāra Lēmumu C(2013) 87 par valsts atbalstu SA.24123 (2012/C) (ex. 2011/NN), ko sniegusi Nīderlande — Iespējama zemes pārdošana zem tirgus cenas, ko veikusi Leidschendam-Voorburg pašvaldība.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts.
               Atbalsta LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesot. Nīderlandes valdība uzskata, ka šajā lietā nevar runāt par priekšrocību, katrā ziņā ne par priekšrocību, kādu tirgus dalībnieks nebūtu guvis parastos apstākļos. Komisija no neatbilstošiem pieņēmumiem esot nepareizi secinājusi, ka pašvaldībai attiecībā uz projekta Damplein būvi esot bijušas citas iespējas. Esošās vienošanās ievērošana nebūtu radījusi vēlamo rezultātu, un arī jaunas sarunas par līgumu nebūtu risinājums. Turklāt Komisija esot acīmredzami neatbilstoši izvērtējusi jautājumu par iespējamo ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm. Projekts Leidschendam Centrum un sevišķi apakšprojekts Damplein esot apjoma ziņā tik nelieli projekti, ka par ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm nevarot būt ne runas. Tādējādi minētais lēmums ir pretrunā LESD 107. pantam.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts.
               Komisija esot acīmredzami neatbilstoši izvērtējusi lietas apstākļus un, pamatojoties uz tiem, zemesgabala cenas samazinājumu uzskatījusi par nesaderīgu ar iekšējo tirgu. Zemesgabala cenas samazinājums atbilstot visām prasībām, un Komisija it īpaši saistībā ar agrākajiem Komisijas lēmumiem neesot pietiekami paskaidrojusi, kāpēc zemesgabala cenas samazinājums nav saderīgs [ar iekšējo tirgu]. Turklāt Komisija esot neatbilstoši izmantojusi tirgus prognozes kā kritēriju LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērojamībai. Tādējādi Komisija esot neatbilstoši piemērojusi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka vairāku aprēķina kļūdu dēļ esot neatbilstoši noteikts atbalsta apmērs.
               Komisija, veicot izmeklēšanu attiecībā uz atbalsta apmēru, esot pieļāvusi trīs nozīmīgas kļūdas. Pirmkārt, Komisija neesot ņēmusi vērā to, ka zemesgabala cenas samazinājums un maksājumu atlaišana tikai 50 % apjomā esot finansēts no publiskajiem līdzekļiem. Otrkārt, Komisija, aprēķinādama zemesgabala cenas samazinājumu, neesot ņēmusi vērā agrākos 2006. un 2008. gada cenas samazinājumus. Treškārt, Komisija, aprēķinādama maksājumus, esot balstījusies uz maksājumiem par projektu Leidschendam Centrum, nevis maksājumiem par apakšprojektu Damplein. Tāpat bez ievērības esot palikuši procenti, kas maksāti no 2004. līdz 2010. gadam. Tādējādi, veicot izmeklēšanu attiecībā uz atbalsta apmēru, Komisija esot pamatojusies uz neatbilstošiem lietas apstākļiem, tādēļ atbalsta apmērs EUR 6 922 121 neesot pareizs.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti vispārējie principi un Pamattiesību hartas 41. pants. Nesamērīgā lēmuma pieņemšanas procesa ilguma dēļ Komisijai neesot bijis tiesību pieprasīt atbalsta atmaksāšanu.
               No brīža, kad Komisijai esot kļuvuši zināmi visi lietas apstākļi, tā esot ļāvusi paiet nesamērīgi ilgam laikam, līdz tā pieņēma lēmumu. Attiecīgajos apstākļos Komisijai nevajadzēja pieprasīt [atbalstu] atmaksāt. Tādējādi Komisija esot pārkāpusi pienācīgas rūpības ievērošanas principu, tiesiskās noteiktības principu un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu.


title: Lieta C-128/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Staatssecretaris van Financiën , otrs lietas dalībnieks: Het Oudeland Beheer BV

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Staatssecretaris van Financiën, otrs lietas dalībnieks: Het Oudeland Beheer BV

   (Lieta C-128/14)
   2014/C 159/21
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Het Oudeland Beheer BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Sestās direktīvas (1) 11.A panta ievads un 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka zemes vai citu vielu vai materiālu, par kuriem nodokļa maksātājs ir samaksājis PVN, veicot iegādi, šajā lietā, saņemot lietu tiesības, kuras dod tiesības lietot nekustamo īpašumu, pašizmaksa neietilpst piegādes nodokļa bāzē Sestās direktīvas 5. panta 7. punkta a) apakšpunkta izpratnē? Vai ir citādi, ja nodokļa maksātājs ir atskaitījis šo PVN saistībā ar šo iegādi, pamatojoties uz valsts tiesisko regulējumu – kas šajā ziņā atbilst vai neatbilst Sestajai direktīvai?

               2)

               Vai tādā gadījumā kā aplūkotais, kad zemesgabals ir iegādāts ar būvniecības stadijā esošu ēku, izmantojot lietu tiesību piešķiršanu Sestās direktīvas 5. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē, Sestās direktīvas 11.A panta ievads un 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nomas maksas vērtība, proti, no gada uz gadu maksājamo summu vērtība lietu tiesību spēkā esamības laikā vai atlikušajā to spēkā esamības laikā, ietilpst piegādes Sestās direktīvas 5. panta 7. punkta a) apakšpunkta izpratnē nodokļa bāzē?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-502/14: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 30. jūnija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Buzzi Unicem SpA u.c./Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā — Direktīva 2003/87/EK — 10.a panta 5. punkts — Kvotu piešķiršanas metode — Kvotu piešķiršana bez maksas — Vienota starpnozaru korekcijas koeficienta aprēķināšanas metode — Lēmums 2011/278/ES — 15. panta 3. punkts — Lēmums 2013/448/ES — 4. pants — II pielikums — Spēkā esamība

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/9

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 30. jūnija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Buzzi Unicem SpA u.c./Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

   (Lieta C-502/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Direktīva 2003/87/EK - 10.a panta 5. punkts - Kvotu piešķiršanas metode - Kvotu piešķiršana bez maksas - Vienota starpnozaru korekcijas koeficienta aprēķināšanas metode - Lēmums 2011/278/ES - 15. panta 3. punkts - Lēmums 2013/448/ES - 4. pants - II pielikums - Spēkā esamība)
   (2016/C 343/12)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Buzzi Unicem SpA, Colacem SpA, Cogne Acciai Speciali SpA, Olon SpA, Laterlite SpA

      Atbildētāji: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izvērtējot pirmo jautājumu, nav atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmuma 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK, 15. panta 3. punkta spēkā esamību, ciktāl saskaņā ar šo tiesību normu, aprēķinot maksimālo ikgadējo kvotu apjomu, netiek ņemtas vērā elektroenerģijas ražotāju emisijas;

               2)

               Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmuma 2013/448/ES par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu 4. pants un II pielikums ir spēkā neesošs;

               3)

               Lēmuma 2013/448 4. panta un II pielikuma spēkā neesamības sekas tiek ierobežotas laikā tādējādi, ka, pirmkārt, šāda atzīšana par spēkā neesošu stājas spēkā desmit mēnešus pēc 2016. gada 28. aprīļa sprieduma Borealis Polyolefine u.c. (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 un no C-391/14 līdz C-393/14, EU:C:2016:311) pasludināšanas, lai Eiropas Komisijai būtu iespēja veikt vajadzīgos pasākumus, un, otrkārt, pasākumi, kas veikti līdz šim termiņam, pamatojoties uz spēkā neesošajām tiesību normām, nevar tikt apšaubīti.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta C-180/06: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 14. maija spriedums (Oberlandesgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Renate Ilsinger/Martin Dreschers, Schlank & Schick GmbH administrators (Jurisdikcija civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Jurisdikcija patērētāju noslēgtu līgumu jomā — Tāda patērētāja, kam nosūtīta maldīga reklāma, tiesības tiesas ceļā pieprasīt šķietami laimētu balvu — Vērtējums — Minētās regulas 15. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētās līgumtiesiskās prasījuma tiesības — Nosacījumi)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 14. maija spriedums (Oberlandesgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Renate Ilsinger/Martin Dreschers, Schlank & Schick GmbH administrators
   (lieta C-180/06) (1)

   (Jurisdikcija civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija patērētāju noslēgtu līgumu jomā - Tāda patērētāja, kam nosūtīta maldīga reklāma, tiesības tiesas ceļā pieprasīt šķietami laimētu balvu - Vērtējums - Minētās regulas 15. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētās līgumtiesiskās prasījuma tiesības - Nosacījumi)
   2009/C 153/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Renate Ilsinger

      Atbildētājs: Martin Dreschers, Schlank & Schick GmbH administrators

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Wien — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretēšana — Valsts tiesību akti, kuros paredzētas tiesības uz balvu, kuru iespējami laimējis maldīgas reklāmas adresāts, patērētāju aizsardzības jomā

      Rezolutīvā daļa:

   tādā situācijā kā pamata prāvā, kurā prasītājs, piemērojot tās dalībvalsts tiesību aktus, kuras teritorijā atrodas viņa domicils, un tās tiesas piekritības teritorijā, kur atrodas domicils, lūdz piespriest sabiedrībai, kas veic tirdzniecību pa pastu un kas atrodas citā dalībvalstī, piešķirt balvu, ko viņš it kā ir laimējis, un

               —

               ja šī sabiedrība, vēloties mudināt šo patērētāju noslēgt līgumu, viņam, norādot viņa vārdu, ir nosūtījusi vēstuli, kas viņam var radīt iespaidu, ka viņam varētu tikt piešķirta balva, ja viņš to pieprasītu, nosūtot atpakaļ minētajai vēstulei pievienotu “balvas pieprasījuma sertifikātu”,

               —

               bet šīs balvas piešķiršana nav atkarīga no šīs sabiedrības pārdošanai piedāvāto preču pasūtījuma vai izmēģinājuma pasūtījuma,

         Padomes 2000. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās minētie jurisdikcijas noteikumi ir jāinterpretē šādi:

               —

               uz šādu patērētāja celtu prasību tiesā attiecas minētās regulas 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts ar nosacījumu, ka profesionālais pārdevējs ir juridiski uzņēmies patērētājam izmaksāt šo balvu;

         ja šis nosacījums nav izpildīts, šādai prasībai minētā Regulas Nr. 44/2001 tiesību norma ir piemērojama tikai tad, ja patērētājs faktiski ir izdarījis pasūtījumu pie šī profesionālā pārdevēja.

      (1)  OV C 165, 15.07.2006.


title: Lieta C-144/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2009. gada 24. aprīļa rīkojumu — Hotel Alpenhof GesmbH/Oliver Heller

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2009. gada 24. aprīļa rīkojumu — Hotel Alpenhof GesmbH/Oliver Heller
   (lieta C-144/09)
   2009/C 153/47
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hotel Alpenhof GesmbH

      Atbildētājs: Oliver Heller

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai darbību var uzskatīt par “novirzītu” Regulas (EK) Nr. 44/2001 (“Brisele I”) (1) 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ja internetā ir pieejama patērētāja līgumslēdzēja puses mājas lapa?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.)


title: Lieta F-63/11: Prasība, kas celta 2011. gada 1. jūnijā — ZZ /Komisija

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/32

         Prasība, kas celta 2011. gada 1. jūnijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-63/11)
   2011/C 226/64
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt netiešo lēmumu neatjaunot prasītāja pagaidu darbinieka līgumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt OLAF ģenerāldirektora, kā AHCC [amatpersonas, kura ir tiesīga slēgt darba līgumus], 2001. gada 12. augusta netiešo lēmumu neatjaunot līgumu ar prasītāju, kā tas it īpaši izriet no atbildes nesniegšanas uz lūgumu, ko pēdējais viņam izteica 2011. gada 12. aprīlī;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt AHCC2011. gada 22. februārī pieņemto lēmumu noraidīt prasītāja iesniegto sūdzību, kas pamatota ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu;

               —

               līdz ar to atjaunot prasītāju agrāk ieņemtajā amatā OLAF, pagarinot viņa līgumu atbilstoši Civildienesta noteikumu prasībām;

               —

               pakārtoti un gadījumā, ja netiktu apmierināta iepriekš izteiktā prasība par atjaunošanu amatā, piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam mantisko kaitējumu, kas provizoriski un ex aequo et bono novērtēts kā starpība starp darba samaksu, ko viņš saņēma kā pagaidu darbinieks OLAF, un to, kuru viņš saņem, strādājot amatā, ko viņš ieņem pašreiz (kas ir aptuveni EUR 3 000 mēnesī), vismaz par laiku, kas atbilst viņa sākotnējā līguma termiņam (četri gadi), un ilgāk gadījumā, ja minētais līgums tiktu atjaunots trešo reizi, piešķirot viņam tiesības noslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai izmaksāt provizoriski un ex aequo et bono noteiktu naudas summu EUR 5 000 apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu, tiem pieskaitot nokavējuma procentus atbilstoši likumā noteiktajai likmei, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-504/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Dabas aizsardzība — Direktīva 92/43/EEK — 6. panta 2. un 3. punkts un 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunkts — Savvaļas fauna un flora — Dabisko dzīvotņu aizsardzība — Jūras bruņurupucis Caretta caretta — Jūras bruņurupuču aizsardzība Kiparisijas līcī — Kopienā nozīmīga teritorija “Kiparisijas kāpas” — Sugu aizsardzība

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-504/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Dabas aizsardzība - Direktīva 92/43/EEK - 6. panta 2. un 3. punkts un 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunkts - Savvaļas fauna un flora - Dabisko dzīvotņu aizsardzība - Jūras bruņurupucis Caretta caretta - Jūras bruņurupuču aizsardzība Kiparisijas līcī - Kopienā nozīmīga teritorija “Kiparisijas kāpas” - Sugu aizsardzība)
   (2017/C 014/03)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Patakia un C. Hermes)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis – E. Skandalou)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Grieķijas Republika,

                           —

                           pieļaujot māju celtniecību Ajanaki (Grieķija) 2010. gadā, citu māju, kas celtas 2006. gadā, izmantošanu Ajanaki bez pietiekama iemesla un uzsākot celtniecības darbus saistībā ar aptuveni piecdesmit mājām, kas atrodas starp Ajanaki un Eleu (Grieķija), kā arī atļaujot trīs brīvdienu māju celtniecību Vunaki (Grieķija) 2012. gadā;

                           —

                           pieļaujot piekļuves pludmalei, kas atrodas Kiparisijas (Grieķija) teritorijā, infrastruktūras attīstīšanos, proti, piecu jaunu ceļu uz Ajanaki pludmali atklāšanu, kā arī dažu pastāvošu pieeju un ceļu pārklāšanu ar bitumenu;

                           —

                           neveicot pietiekamus pasākumus, lai uzraudzītu nakšņošanas teltīs ārpus tam paredzētās teritorijas Kalonero (Grieķija) un Eleas pludmales tuvumā aizlieguma ievērošanu;

                           —

                           neveicot nepieciešamos pasākumus, lai ierobežotu to bāru darbību, kas atrodas starp Eleu un Kalonero pludmalē, kur vairojas jūras bruņurupuči Caretta caretta, un neraugoties, lai šo bāru radītie trokšņi netraucētu šīm sugām;

                           —

                           neveicot nepieciešamos pasākumus, lai Kiparisijas kāpu teritorijā samazinātu mēbeļu un dažādu iekārtu esamību pludmalē, kurā vairojas jūras bruņurupuči Caretta caretta, kā arī atļaujot platformas uzstādīšanu netālu no viesnīcas Messina Mare;

                           —

                           neveicot nepieciešamos pasākumus, lai pietiekami ierobežotu gaismas piesārņojumu, kas skar pludmales, kuras atrodas Kiparisijas teritorijā un kurās vairojas jūras bruņurupuči Caretta caretta, un

                           —

                           neveicot nepieciešamos pasākumus, lai pietiekami ierobežotu zvejas darbības pludmaļu tuvumā, kuras atrodas Kiparisijas teritorijā un kurās vairojas jūras bruņurupuči Caretta caretta,

                     nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, kas grozīta ar Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/105/EK, 6. panta 2. punkta d) apakšpunktā;

               2)

               izsniedzot atļauju mājām, kas 2010. gadā ir celtas Ajanaki, un trīs brīvdienu mājām Vunaki 2012. gadā un platformas celtniecībai netālu no viesnīcas Messina Mare, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Direktīvas 92/43 6. panta 3. punktā;

               3)

               Grieķijas Republika,

                           —

                           nepieņemot pilnīgu, saskaņotu un stingru leģislatīvo un reglamentējošo ietvaru, kura mērķis ir aizsargāt jūras bruņurupuci Caretta caretta Kiparisijas teritorijā;

                           —

                           noteiktajā termiņā neveicot visus konkrētos nepieciešamos pasākumus, lai novērstu jūras bruņurupuča Caretta caretta apzinātu traucēšanu šīs sugas vairošanās laikā, un

                           —

                           neveicot nepieciešamos pasākumus, lai ievērotu minētās sugas vairošanās vietu noplicināšanas vai iznīcināšanas aizliegumu,

                     nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Direktīvas 92/43 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktā;

               4)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               5)

               Eiropas Komisija un Grieķijas Republika katra pati sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: Lieta T-680/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. novembrī – Les Éclaires/ITSB – L’éclaireur International (“L’ECLAIREUR”)

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/66

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. novembrī – Les Éclaires/ITSB – L’éclaireur International (“L’ECLAIREUR”)
   (Lieta T-680/15)
   (2016/C 038/89)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Les Éclaires GmbH (Nirnberga, Vācija) (pārstāvis – S. Bund, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: L’éclaireur International (Luksemburga, Luksemburga)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “L’ECLAIREUR” – Kopienas preču zīme Nr. 3 494 028

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 3. septembra lēmums lietā R 2266/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apašpunkta pārkāpums;

               —

               neatbilstība ITSB Izskatīšanas pamatnostādņu C daļas 6. sadaļai.


title: Lieta T-857/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. decembrī – Erdinger Weißbräu Werner Brombach/EUIPO (Lielas glāzes forma)

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/45

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. decembrī – Erdinger Weißbräu Werner Brombach/EUIPO (Lielas glāzes forma)
   (Lieta T-857/16)
   (2017/C 038/59)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Erdinger Weißbräu Werner Brombach GmbH & Co. KG (Erding, Vācija) (pārstāvis – A. Hayn, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: trīsdimensiju preču zīmes “Lielas glāzes forma” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 242 704

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 20. septembra lēmums lietā R 659/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus;

               —

               noturēt tiesas sēdi.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: lieta T-72/04: Pirmās instances tiesas 2005. gada 13. septembra spriedums — Sonja Hosman- Chevalier/Eiropas Kopienu Komisija (Ierēdņi — Darba samaksa — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII Pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Jēdziens “Darbs citas valsts labā”)

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/10

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 13. septembra spriedums — Sonja Hosman- Chevalier/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta T-72/04) (1)

   (Ierēdņi - Darba samaksa - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII Pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Jēdziens “Darbs citas valsts labā”)
   (2005/C 257/19)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs(a)/(i): Sonja Hosman-Chevalier ar dzīvesvietu (Briselē (Beļgija)) [Pārstāvis(ji): H. R. Garsija-Galjardo Žilfurnjē [J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier], E. Vouterss [E. Wouters] un A. Sajagess Toress [A. Sayagués Torres],

      Atbildētājs(a): Eiropas Kopienu Komisija [Pārstāvis(ji): J. Kurals [J. Curall] un M. Velardo [M. Velardo],
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2003. gada 29. oktobra lēmumu, ar ko prasītājai atteikts piešķirt Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā paredzēto ekspatriācijas pabalstu, kā arī ar to saistītos pabalstus
   Sprieduma rezolutīvā daļa

               1)

               2003. gada 8. aprīļa un 29. oktobra lēmumi ir atceļami tiktāl, ciktāl ar tiem tiek atteikts prasītājai piešķirt Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto ekspatriācijas pabalstu, kā arī šā paša pielikuma 5. panta 1. punktā minēto iekārtošanās pabalstu.

               2)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 94, 17. 04. 2004


title: Lieta C-268/12 P: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 8. maija rīkojums — Cadila Healthcare Ltd /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Novartis AG (Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Vārdiska preču zīme “ZYDUS” — Kopienas preču zīmes “ZIMBUS” īpašnieka iebildumi — ITSB Apelāciju padomes daļējs atteikums veikt reģistrāciju)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/44

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 8. maija rīkojums — Cadila Healthcare Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Novartis AG

   (Lieta C-268/12 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Vārdiska preču zīme “ZYDUS” - Kopienas preču zīmes “ZIMBUS” īpašnieka iebildumi - ITSB Apelāciju padomes daļējs atteikums veikt reģistrāciju)
   2013/C 225/76
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Cadila Healthcare Ltd (pārstāvis — S. Malynicz, barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. Folliard-Monguiral), Novartis AG (pārstāvis — N. Hebeis, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 15. marta spriedumu lietā T-288/08 Cadila Healthcare/ITSB — Novartis (“ZYDUS”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja vārdiskas preču zīmes “ZYDUS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 10. klasē, reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 7. maija lēmumu R 1092/2007-2, ar kuru daļēji noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar ko daļēji atteikta minētās preču zīmes reģistrācija saistībā ar iebildumiem, ko iesniedzis Kopienas preču zīmes “ZIMBUS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē, īpašnieks — Sajaukšanas iespēja — Preču un apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Cadila Healthcare Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 258, 25.8.2012