title: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 7. marta spriedums.#Aldegonda van den Booren pret Rijksdienst voor Pensioenen.#Arbeidshof te Antwerpen lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu.#Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums – Regulas (EEK) Nr. 1408/71 46.a pants – Valsts noteikumi par pārklāšanās novēršanu – Vecuma pensija – Dalībvalsts maksātās summas palielināšana – Apgādnieka zaudējuma pensija – Citas dalībvalsts maksātās summas samazināšana.#Lieta C‑127/11.

text:
         TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
      2013. gada 7. martā (
            *1
         )
      “Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 46.a pants — Valsts noteikumi par pārklāšanās novēršanu — Vecuma pensija — Dalībvalsts maksātās summas palielināšana — Apgādnieka zaudējuma pensija — Citas dalībvalsts maksātās summas samazināšana”
      Lieta C-127/11
      par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Arbeidshof te Antwerpen (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2011. gada 3. martā un kas Tiesā reģistrēts 2011. gada 11. martā, tiesvedībā

            Aldegonda van den Booren

      pret

            Rijksdienst voor Pensioenen .

      TIESA (piektā palāta)
      šādā sastāvā: M. Ilešičs [M. Ilešič], kas pilda sestās palātas priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši Ž. Ž. Kārzels [J.-J. Kasel] (referents) un M. Safjans [M. Safjan],
      ģenerāladvokāts P. Kruss Viljalons [P. Cruz Villalón],
      sekretārs A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
      ņemot vērā rakstveida procesu,
      ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:

               —

               Beļģijas valdības vārdā – L. Van den Broeck un C. Pochet, pārstāves, kurām palīdz P. Vanagt un E. Pools, advocaten,

               —

               Eiropas Komisijas vārdā – V. Kreuschitz un M. van Beek, pārstāvji,

         ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
      pasludina šo spriedumu.

         Spriedums

               1

               Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 46.a pantu Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 (OV L 28, 1. lpp.), kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Regulu (EK) Nr. 1386/2001 (OV L 187, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1408/71”), kā arī LES 4. panta 3. punktu un LESD 45.–48. pantu.

               2

               Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp van den Booren k-dzi un Rijksdienst voor Pensioenen (Valsts pensiju birojs, turpmāk tekstā – “ONP”) par Beļģijas noteikumu par pārklāšanās novēršanu piemērošanu, nosakot Beļģijas apgādnieka zaudējuma pensiju, ko saņem prasītāja.

         Atbilstošās tiesību normas

         Savienības tiesiskais regulējums

               3

               Saskaņā ar Regulas Nr. 1408/71 12. panta 2. punktu:
               “Ja vien šajā regulā nav noteikts citādi, tad dalībvalsts tiesību aktus, kas reglamentē pabalstu samazināšanu, apturēšanu vai atsaukšanu gadījumā, kad tie pārklājas ar citiem sociālās nodrošināšanas pabalstiem vai jebkāda cita veida ienākumiem, var izmantot, pat neraugoties uz to, ka tiesības uz šādiem pabalstiem iegūtas saskaņā ar kādas citas dalībvalsts tiesību aktiem vai ka šādi ienākumi radušies kādā citā dalībvalstī.”

               4

               Regulas Nr. 1408/71 3. nodaļā “Vecums un nāve (pensijas)” ir 44.–51.a pants.

               5

               Regulas Nr. 1408/71 45. pants ir par tādu apdrošināšanas vai dzīvesvietas laika posmu atzīšanu attiecībā uz tiesību uz pabalstiem iegūšanu, saglabāšanu vai atgūšanu, kuri pabeigti saskaņā ar tiem tiesību aktiem, kas attiekušies uz darbinieku vai pašnodarbinātu personu.

               6

               Regulas Nr. 1408/71 46. panta 1. punktā ir definēti noteikumi, kas ir piemērojami, ja dalībvalsts tiesību aktos paredzētie nosacījumi par tiesībām uz pabalstiem ir izpildīti, nepastāvot nepieciešamībai piemērot šīs regulas 45. pantu. Minētā 46. panta 2. punktā ir paredzēti noteikumi, kas piemērojami, ja dalībvalsts tiesību aktos noteikti nosacījumi par tiesībām uz pabalstiem tiek izpildīti, vienīgi piemērojot 45. pantu.

               7

               Regulas Nr. 1408/71 46.a pantā, kas attiecas uz vispārējiem samazināšanas, apturēšanas vai atsaukšanas noteikumiem, kas piemērojami attiecībā uz invaliditātes, vecuma vai apgādnieka zaudējuma pabalstiem saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem, ir noteikts:
               “1.   Tādu vecuma un apgādnieka zaudējuma pabalstu pārklāšanos, kas aprēķināti vai sniegti, pamatojoties uz apdrošināšanas un/vai dzīvesvietas periodiem, ko izpildījusi viena un tā pati persona, uzskata par viena veida pabalstu pārklāšanos.
               2.   Šajā nodaļā atšķirīga veida pabalstu pārklāšanās ir visa tādu pabalstu pārklāšanās, kurus nevar uzskatīt par viena veida pabalstiem 1. punkta nozīmē.
               3.   Gadījumos, kad pabalsts attiecībā uz invaliditāti, vecumu vai apgādnieka zaudējumu pārklājas ar šā paša veida pabalstu vai atšķirīga veida pabalstu, vai citiem ienākumiem, uz dalībvalsts tiesību aktos izklāstītu samazināšanas, apturēšanas vai atsaukšanas noteikumu piemērošanu attiecas šādi noteikumi:

                        a)

                        pabalstus, kas iegūti saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, vai citus ienākumus, kas iegūti citā dalībvalstī, ņem vērā tikai tad, ja pirmās dalībvalsts tiesību aktos ir noteikts ņemt vērā pabalstus vai ienākumus, ko iegūst ārzemēs;

                        b)

                        pabalstu summu, kas pienākas no citas dalībvalsts, ņem vērā pirms nodokļu, sociālā nodrošinājuma iemaksu vai citu individuālu nodokļu vai atskaitījumu atvilkuma;

                        c)

                        neņem vērā to pabalstu summu, kas iegūti saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem un ko piešķir, balstoties uz brīvprātīgo apdrošināšanu vai brīvprātīgo tālākapdrošināšanu;

                        d)

                        ja saskaņā ar vienīgi vienas dalībvalsts tiesību aktiem ir piemērojami samazināšanas, apturēšanas vai atsaukšanas noteikumi, pamatojoties uz faktu, ka attiecīgā persona saņem tāda paša vai atšķirīga veida pabalstus, kas izmaksājami saskaņā ar citu dalībvalstu tiesību aktiem, vai citus ienākumus, kas iegūti citās dalībvalstīs, tad pabalstu, kas izmaksājams saskaņā ar pirmās dalībvalsts tiesību aktiem, var samazināt vienīgi tādu pabalstu summu robežās, kas izmaksājamas saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem vai to teritorijā iegūtu ieņēmumu robežās.”

               8

               Minētās regulas 46.b panta 1. punkts, kas attiecas uz īpašajām tiesību normām, kuras piemērojamas tāda paša rakstura pabalstu pārklāšanās gadījumā, kuri ir maksājami saskaņā ar divu vai vairāku dalībvalstu tiesību aktiem, ir formulēts šādi:
               “Noteikumus attiecībā uz samazināšanu, apturēšanu vai atsaukšanu, kas noteikti kādas dalībvalsts tiesību aktos, nepiemēro pabalstiem, kuri aprēķināti saskaņā ar 46. panta 2. punktu.”

         Beļģijas tiesību akti

               9

               Karaļa 1967. gada 21. decembra dekrēta par darbinieku vecuma un pārdzīvojušā laulātā pensiju sistēmu vispārējo regulējumu (1968. gada 16. janvāraMoniteur belge), kas grozīts ar Karaļa 1997. gada 9. jūlija dekrētu (1997. gada 9. augustaMoniteur belge, turpmāk tekstā – “Karaļa 1967. gada 21. decembra dekrēts”), 52. panta 1. punktā ir noteikts:
               “Ja pārdzīvojušais laulātais var pretendēt, pirmkārt, uz apgādnieka zaudējuma pensiju saskaņā ar algoto darbinieku pensiju shēmu un, otrkārt, uz vienu vai vairākām vecuma pensijām vai jebkuru citu priekšrocību, kas ir saskaņā ar algoto darbinieku pensiju shēmu vai vienu vai vairākām citām pensiju shēmām, apgādnieka zaudējuma pensija var pārklāties ar minētajām vecuma pensijām vienīgi 110 % apmērā no apgādnieka zaudējuma pensijas, kas tiktu piešķirta pārdzīvojušajam laulātajam par pilnu karjeru.
               [..]”

         Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi

               10

                  Van den Booren k-dze ir dzimusi 1920. gada 18. augustā un dzīvo Māstrihtā (Nīderlande). Viņas vīrs, Bartels k-gs, kas ir miris 1982. gada 1. martā, strādāja par kalnraci Beļģijā, tostarp laikposmā no 1951. līdz 1961. gadam.

               11

               Ar 1986. gada 11. jūlija administratīvu lēmumu ONP viņai ar atpakaļejošu spēku, sākot no 1985. gada 1. augusta, piešķīra Beļģijas pārdzīvojušā laulātā pensiju EUR 1879,03 bruto gadā apmērā (indekss 319,78). Sākot no šī paša datuma prasītāja arī saņēma Nīderlandes vecuma pensiju saskaņā ar Algemene Ouderdomswet (likums par vispārējo vecuma pensiju, turpmāk tekstā – “AOW”) EUR 827,13 mēnesī.

               12

               Ar 2003. gada 20. maija lēmumu van den Booren k-dzes Nīderlandes vecuma pensija tika paaugstināta līdz EUR 869,24 mēnesī (t.i., EUR 10 430,88. gadā) ar atpakaļejošu spēku no 2002. gada 1. janvāra.

               13

               Šī paaugstināšana izrietēja no apstākļa, ka 2002. gada beigās Nīderlandes likumdevējs novērsa tiesiskā regulējuma trūkumu saistībā ar noteiktām precētām sievietēm, kas dzīvo Nīderlandē un kuru vīrs nav bijis apdrošināts saskaņā ar AOW, jo viņš ir strādājis ārzemēs periodā no 1957. gada 1. janvāra līdz 1980. gada 1. janvārim.

               14

               2004. gada 23. janvārīBureau voor Belgische Zaken (Birojs Beļģijas jautājumos) nosūtīja 2003. gada 20. maija lēmuma norakstu ONP.

               15

               Ar 2004. gada 12. augusta ierakstīto vēstuli ONP van den Booren k-dzei paziņoja, ka 1986. gada 11. jūlija lēmums ticis pārskatīts, līdz ar ko pārdzīvojušā laulātā pensija, kuras bruto gada apmērs 2002. gada 1. janvārī bija EUR 2845,49, Nīderlandes vecuma pensijas paaugstināšanas rezultātā no šī paša brīža tika samazināta līdz bruto EUR 1866,18 apmēram gadā (indekss 107,30). Ar šo pašu vēstuli ONP arī lūdz, lai van den Booren k-dze atmaksātu nepamatoti saņemto atbalstu, kas izmaksāts par periodu no 2004. gada 1. marta līdz 31. jūlijam, t.i., summu EUR 506,45 apmērā.

               16

                  Van den Booren k-dze cēla prasību par šo lēmumu grozīt viņas apgādnieka zaudējuma pensiju, kā arī par lēmumu, lai viņa veiktu atmaksu, Arbeidsrechtbank te Tongeren (Tongerenas Darba tiesa), kura ar 2009. gada 21. oktobra spriedumu atzina šo prasību par nepamatotu. Konkrētāk, saistībā ar van den Booren k-dzes izvirzīto argumentu par Regulas Nr. 1408/71 46.a panta pārkāpumu, minētā tiesa uzskatīja, ka šis pants nav pārkāpts. Tā kā Nīderlandes vecuma pensija ir uzskatāma par priekšrocību, kurai ir vecuma pensijas statuss, ir jāsamazina Beļģijas apgādnieka zaudējuma pensija saskaņā ar Regulas Nr. 1408/71 46.a panta 3. panta a) apakšpunktu (skat. Tiesas 2002. gada 7. marta spriedumu lietā C-107/00 Insalaca, Recueil, I-2403. lpp.).

               17

               Turklāt šī tiesa uzskata, ka arī nav pārkāpta darba ņēmēju pārvietošanās pamatbrīvība. Šajā ziņā van den Booren k-dzes norādītie spriedumi (1994. gada 5. oktobra spriedums lietā C-165/91 van Munster, Recueil, I-4661. lpp., un 2000. gada 26. septembra spriedums lietā C-262/97 Engelbrecht, Recueil, I-7321. lpp.) attiecoties uz atšķirīgām situācijām. Šī tiesa uzskata, ka Karaļa 1967. gada 21. decembra dekrēta 52. panta 1. punkts nenošķirot attiecas gan uz Beļģijas pilsoņiem, kas ir vienmēr palikuši Beļģijā, gan uz migrējošiem darbiniekiem; šajā 52. pantā esošā noteikuma piemērošana nekādā veidā neizraisa van den Booren k-dzes kopējo resursu samazinājumu.

               18

               2009. gada 27. novembrīvan den Booren k-dze iesniedza apelācijas sūdzību par šo nolēmumu Arbeidshof te Antwerpen (Antverpenes Darba tiesā). Viņa apgalvo, ka ar Karaļa 1967. gada 21. decembra dekrēta 52. panta 1. punktu tiekot pārkāpts Regulas Nr. 1408/71 46.a pants un ka tas katrā ziņā ierobežojot personu tiesības uz brīvu pārvietošanos, kas ir paredzētas EKL 39.–42. pantā. Van den Booren k-dze šajā ziņā norāda uz iepriekš minētajiem spriedumiem lietā van Munster un lietā Engelbrecht, saskaņā ar kuriem valsts tiesai ir jāsniedz valsts likuma interpretācija atbilstoši Savienības tiesību prasībām un jāatstāj šis likums nepiemērots, ja tā sekas kopā ar citas valsts tiesību aktiem ir tādas, ka rezultāts neatbilst šīm prasībām.

               19

               Šādos apstākļos Arbeidshof te Antwerpen nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:

                        “1)

                        Vai Karaļa 1967. gada 21. decembra dekrēta [..] 52. panta 1. punkts, atbilstoši kuram tiek samazināta pārdzīvojušā laulātā pensija, jo saskaņā ar [AOW] saņemamā vecuma pensija tikusi palielināta vienlīdzīgas attieksmes pret sievietēm un vīriešiem ieviešanas ar 1985. gada 28. marta likumu dēļ, ir saderīgs ar [Savienības] tiesībām, precīzāk, ar Regulas (EEK) Nr. 1408/71 [..] 46.a pantu?

                        2)

                        Vai Karaļa 1967. gada 21. decembra dekrēta [..] 52. panta 1. punkts, ja šo tiesību normu interpretē tādējādi, ka atbilstoši [AOW] saņemamā pensija ir saprotama kā vecuma pensija šīs tiesību normas izpratnē vai šīs pensijas vietā saņemams maksājums, ir saderīgs ar [Savienības] tiesībām, precīzāk, [LES 4. panta 3. punktu un LESD 45.–48. pantu] un, nesaderības gadījumā, vai Karaļa 1967. gada 21. decembra dekrēta [..] 52. panta 1. punkts ir jāatstāj nepiemērojams?”

         Par prejudiciālajiem jautājumiem

         Par pieņemamību

               20

               Savos rakstveida apsvērumos Beļģijas valdība vispirms apstrīd šī lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemamību, jo iesniedzējtiesa nav pietiekami norādījusi ne lietas juridisko un faktisko kontekstu, ne nepieciešamību uzdot prejudiciālus jautājumus.

               21

               Saistībā ar to ir jāatgādina, ka tikai valsts tiesa, kura izskata strīdu un kurai ir jāuzņemas atbildība par pieņemamo tiesas nolēmumu, var, ņemot vērā katras lietas īpatnības, noteikt, cik lielā mērā prejudiciāls nolēmums ir vajadzīgs, lai šī tiesa varētu pieņemt savu nolēmumu, un cik atbilstīgi ir jautājumi, ko tā uzdod Tiesai. Tātad gadījumā, ja uzdotie jautājumi skar Savienības tiesību interpretāciju, Tiesai principā ir pienākums pieņemt nolēmumu (skat. 2009. gada 10. marta spriedumu lietā C-169/07 Hartlauer, Krājums, I-1721. lpp., 24. punkts un tajā minētā judikatūra, un 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā C-393/08 Sbarigia, Krājums, I-6337. lpp., 19. punkts).

               22

               No tā izriet, ka uz jautājumiem par Savienības tiesību interpretāciju attiecas atbilstības pieņēmums. Līdz ar to valsts tiesas iesniegto lūgumu Tiesa var noraidīt tikai tad, ja ir acīmredzams, ka lūgtajai Savienības tiesību interpretācijai nav nekāda sakara ar pamata lietas faktiskajiem apstākļiem vai tās priekšmetu, ja izvirzītā problēma ir hipotētiska vai arī ja Tiesai nav zināmi faktiskie vai tiesiskie apstākļi, kas nepieciešami, lai sniegtu noderīgu atbildi uz tai uzdotajiem jautājumiem (šajā ziņā skat. 2006. gada 5. decembra spriedumu apvienotajās lietās C-94/04 un C-202/04 Cipolla u.c., Krājums, I-11421. lpp., 25. punkts, kā arī iepriekš minēto spriedumu lietā Sbarigia, 20. punkts).

               23

               Tomēr tā tas nav pamatlietā. Ir jākonstatē, ka lēmumā par prejudiciālu jautājumu uzdošanu ir pietiekami aprakstīti pamatlietas tiesiskie un faktiskie apstākļi, kas ļauj Tiesai sniegt lietderīgu atbildi uz uzdotajiem jautājumiem.

               24

               Turklāt ir jānorāda, ka Beļģijas valdībai ir bijusi iespēja paust savu nostāju par uzdotajiem jautājumiem, kā tas izriet no rakstveida apsvērumiem, kas iesniegti saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 23. pantu.

               25

               No tā izriet, ka šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir pieņemams.

         Par lietas būtību

               26

               Ievadā ir jāatgādina, ka, lai gan tiesvedībā, kas uzsākta saskaņā ar LESD 267. pantu, Tiesai nav jālemj par valsts tiesību normu saderību ar Savienības tiesību normām, Tiesas kompetencē tomēr ir sniegt tām visus norādījumus par Savienības tiesību normu interpretāciju, kas ļautu tām pašām izvērtēt šo normu saderību ar Savienības tiesisko regulējumu (it īpaši skat. 1993. gada 15. decembra spriedumu lietā C-292/92 Hünermund u.c., Recueil, I-6787. lpp., 8. punkts).

               27

               Līdz ar to abi prejudiciālie jautājumi, kurus ir lietderīgi izvērtēt kopā, ir jāsaprot kā tādi, ar kuriem būtībā tiek jautāts, vai Regulas Nr. 1408/71 tiesību normas, konkrētāk, tās 46.a pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās iestājas pret tādas dalībvalsts tiesiskā regulējuma piemērošanu, kurā ir ietverta norma, saskaņā ar kuru apgādnieka zaudējuma pensija, kas tiek saņemta šajā valstī, tiek samazināta tādas vecuma pensijas palielināšanas dēļ, kas tiek saņemta saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, un, ja tiks sniegta noraidoša atbilde, vai Savienības primāro tiesību normas un, konkrētāk, LESD 4. panta 3. punkts, kā arī LESD 45.–48. pants, iestājas pret šāda valsts tiesiskā regulējuma piemērošanu.

               28

               Vispirms ir jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru valsts tiesību norma ir kvalificējama kā samazinājuma norma atbilstoši Regulai Nr. 1408/71, ja tās noteiktā aprēķina sekas ir tās pensijas summas samazināšana, uz ko ieinteresētā persona varētu pretendēt tādēļ, ka tā saņem pabalstu citā dalībvalstī (iepriekš minētais spriedums lietā Insalaca, 16. punkts).

               29

               Šajā ziņā no Regulas Nr. 1408/71 12. panta 2. punkta izriet, ka samazinājuma normas, kas paredzētas dalībvalsts tiesību aktos, ja vien šajā regulā nav noteikts citādi, ir piemērojamas personām, kas saņem pabalstu, ko maksā šī dalībvalsts, ja tās var saņemt citus sociālā nodrošinājuma pabalstus, un tā tas ir pat gadījumā, ja šie pabalsti tiek saņemti saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem (iepriekš minētais spriedums lietā Insalaca, 22. punkts).

               30

               Regulas Nr. 1408/71 12. panta 2. punktā norādītā principa izņēmums ir paredzēts šīs regulas 46.a panta 1. punktā, kurā ir teikts, ka viena un tā paša rakstura pabalstu pārklāšanās gadījumā valsts tiesību aktos paredzētās samazinājuma normas nav piemērojamas pabalstam, kas aprēķināts saskaņā ar šīs pašas regulas 46. panta 2. punktu (iepriekš minētais spriedums lietā Insalaca, 23. punkts).

               31

               Šajā ziņā no pastāvīgās judikatūras izriet, ka sociālā nodrošinājuma pabalsti jāuzskata par tāda paša veida pabalstiem Regulas Nr. 1408/71 12. panta 2. punkta nozīmē, ja to nolūks un mērķis, kā arī aprēķina bāze un piešķiršanas nosacījumi ir identiski (1987. gada 6. oktobra spriedums lietā 197/85 Stefanutti, Recueil, 3855. lpp., 12. punkts; 1995. gada 11. augusta spriedums lietā C-98/94 Schmidt, Recueil, I-2559. lpp., 24. punkts, un iepriekš minētais spriedums lietā Insalaca, 24. punkts).

               32

               Regulas Nr. 1408/71 46.a panta 1. punktā ir precizēts, ka tāda paša rakstura pabalstu pārklāšanās tiek definēta kā invaliditātes, vecuma un apgādnieka zaudējuma pabalstu, “kas aprēķināti vai nodrošināti, pamatojoties uz apdrošināšanas un/vai dzīvesvietas laika posmiem, kurus pabeigusi viena un tā pati persona”, pārklāšanās. Saskaņā ar Regulas Nr. 1408/71 46.a panta 2. punktu pabalsti, kas aprēķināti vai nodrošināti, pamatojoties uz divu dažādu personu karjerām, nevar tikt uzskatīti par tāda paša rakstura pabalstiem minētā 1. punkta nozīmē (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Stefanutti, 13. punkts, un 1998. gada 12. februāra spriedumu lietā C-366/96 Cordelle, Recueil, I-583. lpp., 20. un 21. punkts).

               33

               Tiktāl, ciktāl, ņemot vērā Tiesai iesniegtos rakstveida apsvērumus, ir redzams, ka Beļģijas apgādnieka zaudējuma pensija, ko saņem van den Booren k-dze, tiek aprēķināta, pamatojoties uz viņas mirušā vīra profesionālo karjeru, un ka Nīderlandes vecuma pensija viņai tiek izmaksāta personīgi, šie abi pabalsti nevar tikt uzskatīti par tāda paša rakstura pabalstiem, uz kuriem attiecas Regulas Nr. 1408/71 46.a pantā 1. punktā paredzētais izņēmums.

               34

               Līdz ar to Regula Nr. 1408/71 neiestājas pret iesniedzējtiesas norādītā valsts noteikuma par pārklāšanās novēršanu piemērošanu, ja tiek ievērotas Regulā Nr. 1408/71 paredzētās robežas.

               35

               Šajā ziņā Regulā Nr. 1408/71, un it īpaši tās 46.a panta 3. punkta d) apakšpunktā, ir paredzēts, ka gadījumā, ja noteikums par pārklāšanās novēršanu ir piemērojams saskaņā ar vienas dalībvalsts tiesību aktiem tādēļ, ka ieinteresētā persona saņem tāda paša rakstura pabalstus vai dažāda rakstura pabalstus saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, pabalsts, kas ir maksājams saskaņā ar pirmās dalībvalsts tiesību aktiem, var tikt samazināts vienīgi pabalstu, kas maksājami saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, summas apmērā (iepriekš minētais spriedums lietā Cordelle, 14. punkts).

               36

               Tādējādi, piemērojot šo noteikumu, ieinteresētās personas Beļģijas apgādnieka zaudējuma pensija var tikt samazināta vienīgi Nīderlandes vecuma pensijas apmērā (iepriekš minētais spriedums lietā Cordelle, 15. punkts).

               37

               Šajos apstākļos par šo aspektu ir jāsecina, ka Regulas Nr. 1408/71 46.a pants neiestājas pret tādas dalībvalsts tiesiskā regulējuma piemērošanu, kurā ir ietverta norma, saskaņā ar kuru apgādnieka zaudējuma pensija, kas tiek saņemta šajā valstī, tiek samazināta tādas vecuma pensijas palielināšanas dēļ, kas tiek saņemta saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, ja tostarp tiek ievēroti 46.a panta 3. punkta d) apakšpunktā paredzētie nosacījumi.

               38

               Tomēr tādējādi sniegtā Regulas Nr. 1408/71 interpretācija neskar risinājumu, kas izrietētu no iespējamās primāro tiesību piemērojamības. Faktiski tas, ka valsts pasākums, iespējams, var būt atbilstīgs atvasināto tiesību aktam, šajā gadījumā Regulai Nr. 1408/71, ne obligāti nozīmē, ka uz to neattiecas Līguma noteikumi (2009. gada 16. jūlija spriedums lietā C-208/07 von Chamier-Glisczinski, Krājums, I-6095. lpp., 66. punkts un tajā minētā judikatūra).

               39

               Tieši šajā sakarā iesniedzējtiesa konkrētāk jautā, vai tās izskatāmajā lietā ir tiesību uz brīvu pārvietošanos ierobežojums – tāds, kādu Tiesa ir konstatējusi iepriekš minētajā spriedumā lietā van Munster un spriedumā lietā Engelbrecht.

               40

               Vispirms ir jāatgādina, ka iepriekš minētajā spriedumā lietā van Munster un spriedumā lietā Engelbrecht runa ir par viena laulātā Beļģijas pensijas samazinājumu, jo tiek piemērota izolētā likme mājsaimniecības likmes vietā pēc pensijas vai citas priekšrocības piešķiršanas otram laulātajam, nevis kā ir pamatlietā, kurā runa ir par vienas un tās pašas personas Beļģijas apgādnieka zaudējuma un Nīderlandes vecuma pensijas pārklāšanos.

               41

               Līdz ar to šajos spriedumos sniegtie risinājumi nav transponējami tādā situācijā kā pamatlietā.

               42

               Turklāt, kaut arī, nepastāvot saskaņošanai Savienības līmenī, katras dalībvalsts ziņā ir noteikt sociālā nodrošinājuma pabalstu piešķiršanas nosacījumus, tomēr šīs kompetences īstenošanā dalībvalstīm ir jāievēro Savienības tiesības (šajā ziņā skat. it īpaši iepriekš minēto spriedumu lietā von Chamier-Glisczinski, 63. punkts un tajā minētā judikatūra).

               43

               Šajā ziņā saistībā ar iesniedzētjtiesas norādītajām primāro tiesību normām ir tikai jāatgādina, ka LESD 45. pants īsteno pamatprincipu, saskaņā ar kuru Savienības darbība tostarp ietver personu brīvas pārvietošanās šķēršļu atcelšanu starp dalībvalstīm (1999. gada 26. janvāra spriedums lietā C-18/95 Terhoeve, Recueil, I-345. lpp., 36. punkts un tajā minētā judikatūra).

               44

               Līdz ar to ar Savienības tiesību aktiem netiek pieļauti tādi valsts pasākumi, kas pat tad, ja tie ir piemērojami bez diskriminācijas pilsonības dēļ, Kopienas pilsoņiem var apgrūtināt vai padarīt mazāk pievilcīgu Līgumā garantēto pamatbrīvību īstenošanu (2008. gada 1. aprīļa spriedums lietā C-212/06 Gouvernement de la Communauté française un Gouvernement wallon, Krājums, I-1683. lpp., 45. punkts un tajā minētā judikatūra).

               45

               No pastāvīgās judikatūras izriet, ka šāda veida valsts pasākumus var pieļaut tikai ar nosacījumu, ka tiem ir vispārēju interešu mērķis, ka tie ir atbilstoši, lai nodrošinātu to īstenošanu, un ka tie nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu iecerēto mērķi (iepriekš minētais spriedums lietā Gouvernement de la Communauté française un Gouvernement wallon, 55. punkts un tajā minētā judikatūra).

               46

               Līdz ar to valsts tiesai ir jāpārbauda, vai Savienības tiesību prasībām atbilst attiecīgie valsts tiesību akti, izvērtējot, vai Beļģijas pārklāšanās novēršanas noteikums, kas noteikti bez izšķirības piemērojams [Beļģijas] pilsoņiem un citu dalībvalstu pilsoņiem, faktiski neizraisa ieinteresētajai personai nelabvēlīgu situāciju salīdzinājumā ar to, kurā ir persona, kuras situācijā nav neviena pārrobežu aspekta, un, ja šajā lietā tiktu konstatēta šādas nelabvēlīgas situācijas esamība, vai attiecīgais valsts noteikums ir pamatots ar objektīviem apsvērumiem un samērīgs saistībā ar valsts tiesību aktu leģitīmo mērķi.

               47

               Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild šādi:

                        —

                        Regulas Nr. 1408/71 46.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neiestājas pret tādas dalībvalsts tiesiskā regulējuma piemērošanu, kurā ir ietverta norma, saskaņā ar kuru apgādnieka zaudējuma pensija, kas tiek saņemta šajā valstī, tiek samazināta tādas vecuma pensijas palielināšanas dēļ, kas tiek saņemta saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, ja tostarp tiek ievēroti 46.a panta 3. punkta d) apakšpunktā paredzētie nosacījumi;

                        —

                        LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas arī neiestājas pret tādu valsts tiesisko regulējumu, kas neizraisa ieinteresētajai personai nelabvēlīgu situāciju salīdzinājumā ar to, kurā ir persona, kuras situācijā nav neviena pārrobežu aspekta, vai tā ir pamatota ar apsvērumiem, kuri ir objektīvi un samērīgi attiecībā pret valsts tiesību aktu leģitīmo mērķi, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         Par tiesāšanās izdevumiem

               48

               Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.

               Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:

                     Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Regulu (EK) Nr. 1386/2001, 46.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neiestājas pret tāda dalībvalsts tiesiskā regulējuma piemērošanu, kurā ir ietverta norma, saskaņā ar kuru apgādnieka zaudējuma pensija, kas tiek saņemta šajā valstī, tiek samazināta tādas vecuma pensijas palielināšanas dēļ, kas tiek saņemta saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, ja tostarp tiek ievēroti 46.a panta 3. punkta d) apakšpunktā paredzētie nosacījumi;

                     LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas arī neiestājas pret tādu valsts tiesisko regulējumu, kas neizraisa ieinteresētajai personai nelabvēlīgu situāciju salīdzinājumā ar to, kurā ir persona, kuras situācijā nav neviena pārrobežu aspekta, vai tā ir pamatota ar apsvērumiem, kuri ir objektīvi un samērīgi attiecībā pret valsts tiesību aktu leģitīmo mērķi, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                     [Paraksti]

            (
            *1
         )	Tiesvedības valoda – holandiešu.


Tiesas spriedums (trešā palāta) 1985. gada 10. oktobrī. # Erika Daiber pret Hauptzollamt Reutlingen. # Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu: Finanzgericht Baden-Württemberg - Vācija. # Kopējais muitas tarifs. # Lieta 200/84.


Pirmās instances tiesas spriedums (piektā palāta) 1993. gada 11. februārī. # Ines Raiola-Denti un citi pret Eiropas Kopienu Padomi. # Ierēdņi - Pamatojums. # Lieta T-22/91.


title: Tiesas (desmitā palāta) spriedums 2015. gada 23. aprīlī.#SC ALKA CO SRL pret Autoritatea Națională a Vămilor - Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Galați un Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București.#Tribunalul București lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu.#Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējais muitas tarifs – Tarifu klasifikācija – Kombinētā nomenklatūra – Pozīcija 1207 – Eļļas augu sēklas – Pozīcija 1209 – Sēklas sējai – Pozīcija 1212 – Sēklas, kas galvenokārt tiek izmantotas pārtikā un kas nav minētas un iekļautas nekur citur – Ķīnas izcelsmes neapstrādātu nelobītu ķirbju sēklu imports.#Lieta C-635/13.

text:
         TIESAS SPRIEDUMS (desmitā palāta)
      2015. gada 23. aprīlī (
            *1
         )
      “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Pozīcija 1207 — Eļļas augu sēklas — Pozīcija 1209 — Sēklas sējai — Pozīcija 1212 — Sēklas, kas galvenokārt tiek izmantotas pārtikā un kas nav minētas un iekļautas nekur citur — Ķīnas izcelsmes neapstrādātu nelobītu ķirbju sēklu imports”
      Lieta C‑635/13
      par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Tribunalul București (Rumānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2013. gada 17. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2013. gada 4. decembrī, tiesvedībā

            SC ALKA CO SRL

      pret

            Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Galați
          , iepriekš Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța,

            Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București .

      TIESA (desmitā palāta)
      šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Vajda [C. Vajda] (referents), tiesneši A. Ross [A. Rosas] un E. Juhāss [E. Juhász],
      ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott],
      sekretāre S. Stremholma [C. Strömholm], administratore,
      ņemot vērā rakstveida procesu un 2015. gada 4. februāra tiesas sēdi,
      ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:

               —

                  SC ALKA CO SRL vārdā – C. Dobre, advokāts,

               —

               Rumānijas valdības vārdā – R. H. Radu un V. Angelescu, kā arī D. M. Bulancea un C. Sobu, pārstāvji,

               —

               Eiropas Komisijas vārdā – G.‑D. Balan un A. Caeiros, pārstāvji,

         ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
      pasludina šo spriedumu.

         Spriedums

               1

               Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt kombinēto nomenklatūru (turpmāk tekstā – “KN”), kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), redakcijā, kas attiecīgi izriet no Komisijas 2006. gada 17. oktobra Regulas (EK) Nr. 1549/2006 (OV L 301, 1. lpp.) un Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1214/2007 (OV L 286, 1. lpp.), kā arī par to, kā interpretēt Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).

               2

               Šis lūgums ir iesniegts strīdā starp SC ALKA CO SRL (turpmāk tekstā – “ALKA”) un Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanţa (Valsts muitas dienests – Konstancas reģionālais akcīzes nodokļu un muitas darījumu birojs) un Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București (Bukarestes pašvaldības Valsts finanšu ģenerāldirektorāts) (turpmāk tekstā kopā – “muitas dienests”) par no Ķīnas importētu ķirbju sēklu tarifu klasifikāciju KN.

         Atbilstošās tiesību normas

         Preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizētā sistēma

               3

               Muitas sadarbības padome, vēlāk – Pasaules Muitas organizācija (PMO) tika izveidota ar konvenciju par minētās padomes izveidi, kas noslēgta Briselē 1950. gada 15. decembrī. Preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizēto sistēmu (turpmāk tekstā – “HS”) izstrādāja PMO, un tā tika ieviesta ar 1983. gada 14. jūnijā Briselē noslēgto Starptautisko konvenciju par preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizēto sistēmu (turpmāk tekstā – “HS konvencija”), kura kopā ar tās 1986. gada 24. jūnija grozījumu protokolu Eiropas Ekonomikas kopienas vārdā tika apstiprināta ar Padomes 1987. gada 7. aprīļa Lēmumu 87/369/EEK (OV L 198, 1. lpp.).

               4

               Saskaņā ar HS konvencijas 3. panta 1. punktu katra līgumslēdzēja puse apņemas nodrošināt, lai to muitas tarifu nomenklatūra un statistika atbilstu HS, izmantot visas HS pozīcijas un apakšpozīcijas, tās nepapildinot un negrozot, un atbilstošos ciparu kodus un ievērot šīs sistēmas ciparu secību. Katra līgumslēdzēja puse apņemas arī piemērot vispārīgos noteikumus HS interpretācijai, kā arī visas HS sadaļu, nodaļu un apakšpozīciju piezīmes un negrozīt HS sadaļu, nodaļu un apakšpozīciju piemērojamību.

         KN

               5

               KN, kas izveidota ar Regulu Nr. 2658/87, ir balstīta uz HS, izmantojot tās sešu ciparu pozīcijas un apakšpozīcijas; vienīgi septītais un astotais cipars, kas veido apakškategorijas, tai ir savi.

               6

               Saskaņā ar Regulas Nr. 2658/87, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2000. gada 31. janvāra Regulu (EK) Nr. 254/2000 (OV L 28, 16. lpp.), 12. panta 1. punktu Eiropas Komisija katru gadu pieņem regulu, kas atveido pilnu KN versiju un muitas nodokļu likmes, ievērojot Eiropas Savienības Padomes vai Komisijas pieņemtos pasākumus. Šo regulu piemēro no nākamā kalendārā gada 1. janvāra.

               7

               KN redakcijas, kas ir piemērojamas pamatlietā aplūkotajam importam, kurš tika veikts laikposmā no 2007. gada 19. februāra līdz 2008. gada 29. maijam, ir tās, kas izriet no Regulas Nr. 1549/2006 un Regulas Nr. 1214/2007. Attiecīgās KN tiesību normas, kas ir minētas turpmāk, ir formulētas identiski abās šajās redakcijās.

               8

               KN otrajā daļā ir ietverta II sadaļa ar nosaukumu “Augu valsts produkti”, kurā ir ietverta 12. nodaļa ar nosaukumu “Eļļas augu sēklas un augļi; dažādi graudi, sēklas un augļi; augi rūpnieciskām vajadzībām vai ārstniecības augi; salmi un rupjā barība”, kurā ir ietvertas KN pozīcijas 1207, 1209 un 1212.

               9

               KN pozīcijas 1207 teksts ir šāds:

                  KN kods

                  Apraksts

                  Maksājuma likme
                  Līgtā nodokļu likme (%)

                  [..]
                  1207

                  [..]
                  Citu eļļas augu sēklas un augļi, arī sasmalcināti:

                  [..]

                  1207 20

                  ‐ kokvilnas sēklas:

                  1207 20 10

                  ‐ ‐ sējai [..]

                  [..]

                  1207 20 90

                  ‐ ‐ citādas

                  [..]

                  1207 40

                  ‐ sezama sēklas:

                  1207 40 10

                  ‐ ‐ sējai

                  [..]

                  1207 40 90

                  ‐ ‐ citādas

                  [..]

                  1207 50

                  ‐ sinepju sēklas:

                  1207 50 10

                  ‐ ‐ sējai [..]

                  [..]

                  1207 50 90

                  ‐ ‐ citādas

                  [..]

                  ‐ citādas:

                  1207 91

                  ‐ ‐ magoņu sēklas:

                  1207 91 10

                  ‐ ‐ ‐ sējai [..]

                  [..]

                  1207 91 90

                  ‐ ‐ ‐ citādas

                  [..]

                  1207 99

                  ‐ ‐ citādas:

                  1207 99 15

                  ‐ ‐ ‐ sējai [..]

                  [..]

                  ‐ ‐ ‐ citādas:

                  1207 99 91

                  ‐ ‐ ‐ ‐ kaņepju sēklas

                  [..]

                  1207 99 97

                  ‐ ‐ ‐ ‐ citādas

                  atbrīvojums

               10

               KN pozīcijas 1209 teksts ir šāds:

                  KN kods

                  Apraksts

                  Maksājuma likme
                  Līgtā nodokļu likme (%)

                  [..]
                  1209

                  [..]
                  Sēklas, augļi un sporas sējai:

                  [..]

                  1209 10 00

                  ‐ cukurbiešu sēklas

                  [..]

                  ‐ lopbarības augu sēklas:

                  [..]

                  [..]

                  [..]

                  1209 30 00

                  ‐ galvenokārt ziedu iegūšanai audzējamo zālaugu sēklas

                  [..]

                  ‐ citādas:

                  1209 91

                  ‐ ‐ dārzeņu sēklas:

                  1209 91 10

                  ‐ ‐ ‐ kolrābju sēklas (Brassica oleracea var. caulorapa un gongylodes L.)

                  [..]

                  1209 91 30

                  ‐ ‐ ‐ galda jeb sarkano biešu (Beta vulgaris var. conditiva) sēklas

                  [..]

                  1209 91 90

                  ‐ ‐ ‐ citādas

                  3

                  [..]

                  [..]

                  [..]

               11

               KN pozīcijas 1212 teksts ir šāds:

                  KN kods

                  Apraksts

                  Maksājuma likme
                  Līgtā nodokļu likme (%)

                  [..]
                  1212

                  [..]
                  Ceratoniju pākstis, jūras aļģes un citādas aļģes, cukurbietes un cukurniedres, svaigas, dzesinātas, saldētas vai žāvētas, arī samaltas; augļu kauliņi un kodoli un citi galvenokārt pārtikā lietojami augu produkti (ieskaitot negrauzdētas Chycorium intybus sativum šķirnes cigoriņu saknes), kuri citur nav minēti un iekļauti:

                  [..]

                  1212 20 00

                  ‐ jūras aļģes un citas aļģes

                  [..]

                  ‐ citādi:

                  1212 91

                  ‐ ‐ cukurbietes:

                  [..]

                  [..]

                  [..]

                  1212 99

                  ‐ ‐ citādi:

                  1212 99 20

                  ‐ ‐ ‐ cukurniedres

                  [..]

                  1212 99 30

                  ‐ ‐ ‐ ceratoniju pākstis

                  [..]

                  [..]

                  [..]

                  [..]

                  1212 99 70

                  ‐ ‐ ‐ citādas

                  atbrīvojums

               12

               KN pirmajā daļā ir ietverta virkne ievada noteikumu. Šīs daļas I sadaļas, kas ir veltīta vispārīgiem noteikumiem, A nodaļā ar nosaukumu “Vispārīgi kombinētās nomenklatūras interpretācijas noteikumi” ir paredzēts:
               “Kombinētajā nomenklatūrā preces klasificē pēc šādiem principiem:
               1. Sadaļu, nodaļu un apakšnodaļu virsraksti doti tikai ērtības labad; juridiski klasifikāciju nosaka pozīciju ieraksti un sadaļu un nodaļu piezīmes, kā arī tālāk izklāstītie noteikumi, ja vien pozīcijās un piezīmēs nav noteikts citādi.
               [..]”

               13

               KN 12. nodaļas 1. un 3. piezīmē, kas attiecīgi attiecas uz šīs nomenklatūras pozīciju 1207 un pozīciju 1209, ir paredzēts:

                        “1.

                        Pozīcijā 1207 ietilpst arī palmu rieksti un to kodoli, kokvilnas, rīcinauga, sezama, sinepju, saflora, magoņu sēklas un sviestkoka rieksti. Tajā nav ietverti produkti, kas minēti pozīcijā 0801 vai 0802, un olīvas (7. vai 20. nodaļa).

                  [..]

                        3.

                        Pozīcijā 1209 ietvertās biešu, stiebrzāļu un citu zālaugu sēklas, dārza puķu, dārzeņu, meža koku un augļu koku sēklas, vīķu (izņemot Vicia faba sugas) vai lupīnas sēklas uzskatāmas par “sēklām sējai”.

                  Pozīcijā 1209 tomēr neietilpst šādu augu sēklas, pat ja tās paredzētas sēšanai:
               [..]

                        d)

                        pozīcijās 1201–1207 vai 1211 minētie produkti.”

         KN skaidrojumi

               14

               Saskaņā ar Regulas Nr. 2658/87 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta otro ievilkumu Komisija izstrādā skaidrojumus par KN, kurus tā regulāri publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Skaidrojumos, kas ir publicēti 2006. gada 28. februārī (OV C 50, 1. lpp.) un kas ir piemērojami pamatlietā aplūkojamā importa veikšanas brīdī, ir trīs piezīmes attiecībā uz KN apakšpozīcijām 1207 99 98, 1209 91 90 un 1212 99 80.

               15

               Jānorāda, ka šo pozīciju numerācijā minētajos skaidrojumos bija atsauce uz KN numerāciju, kas izrietēja no Komisijas 2005. gada 27. oktobra Regulas (EK) Nr. 1719/2005, ar ko groza I pielikumu Regulā Nr. 2658/87 (OV L 286, 1. lpp.). KN apakšpozīciju 1207 99 98 un 1212 99 80 numerācija tika grozīta ar Regulu Nr. 1549/2006 un Regulu Nr. 1214/2007, kas ir piemērojamas pamatlietas faktiem, kuras tādējādi ir kļuvušas par KN apakšpozīcijām 1207 99 97 un 1212 99 70, negrozot to piemērošanas jomu.

               16

               KN skaidrojumi, kas attiecas uz KN apakšpozīciju 1207 99 98 un kas tādējādi ir jāsaprot kā tādi, ar kuriem tiek interpretēta KN apakšpozīcijas 1207 99 97 piemērošanas joma, ir formulēti šādi:
               “1207 99 98 – citādi
               [..]
               Šajā apakšpozīcijā ietilpst arī zaļās ķirbju sēklas ar mīkstu apvalku, kurām ģenētiski nav sēklapvalka suberizētā ārējā slāņa (Cucurbita pepo L. convar. citrullinia Greb. var. styriaca un Cucurbita pepo L. var. oleifera Pietsch). Šos ķirbjus kultivē galvenokārt to eļļas dēļ, nevis lai tos izmantotu kā dārzeņus, un to sēklas ietilpst 1209 91 90. apakšpozīcijā.
               Šajā apakšpozīcijā neietilpst grauzdētas ķirbju sēklas (2008 19. apakšpozīcija).”

               17

               KN skaidrojumi, kas attiecas uz KN apakšpozīciju 1209 91 90, ir formulēti šādi:
               “1209 91 90 – citādas
               Šajā apakšpozīcijā ietilpst ķirbju sēklas, ko kultivē kā dārzeņus, kad tās izmanto sēšanai, ēšanai (piemēram, salātos), pārtikas rūpniecībā (piemēram, maizes cepšanā) vai medicīnas nolūkiem.
               Skat. arī 1207 99 98. apakšpozīcijas skaidrojumus.”

               18

               KN skaidrojumos, kas attiecas uz KN apakšpozīciju 1212 99 80 un kas ir jāsaprot kā tādi, ar kuriem tiek interpretēta šīs nomenklatūras apakšpozīcijas 1212 99 70 piemērošanas joma, ir precizēts, ka šajā apakšpozīcijā neietilpst ķirbju sēklas, uz kurām attiecas KN pozīcijas 1207 vai 1209.

         HS paskaidrojošās piezīmes

               19

               PMO atbilstoši HS konvencijas 8. pantā ietvertajiem nosacījumiem apstiprina HS komitejas pieņemtās paskaidrojošās piezīmes un klasificēšanas ieteikumus. 2007. gadā pieņemtās HS paskaidrojošās piezīmes ir piemērojamas importam, kas tiek aplūkots pamatlietā.

               20

               1. un 3. piezīme, kas ir ietvertas HS paskaidrojošo piezīmju 12. nodaļā ar nosaukumu “Eļļas augu sēklas un augļi; dažādi graudi, sēklas un augļi; augi rūpnieciskām vajadzībām vai ārstniecības augi; salmi un rupjā barība” ir formulētas šādi:

                        “1.

                        Pozīcijā 12.07 ietilpst arī palmu rieksti un to kodoli, kokvilnas, rīcinauga, sezama, sinepju, saflora, magoņu sēklas un sviestkoka rieksti.

                  [..]

                        3.

                        Pozīcijā 12.09 ietvertās biešu, stiebrzāļu un citu zālaugu sēklas, dārza puķu, dārzeņu, meža koku un augļu koku sēklas, vīķu (izņemot Vicia faba sugas) vai lupīnas sēklas uzskatāmas par “sēklām sējai”.
                        Pozīcijā 12.09 tomēr neietilpst šādu augu sēklas, pat ja tās paredzētas sēšanai:
                        [..]

                                 d)

                                 pozīcijās 12.01 līdz 12.07 vai 12.11 minēto produktu sēklas.”

               21

               Turklāt vispārēji apsvērumi, kas ir ietverti HS paskaidrojošo piezīmju 12. nodaļā, ir formulēti šādi:
               “Pozīcijās 12.01 līdz 12.07 ietilpst sēklas un augļi, kas parasti tiek izmantoti eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei, izmantojot spiedes vai šķīdinātājus, neatkarīgi no tā, vai tie faktiski ir paredzēti šādai izmantošanai, sējai vai citiem mērķiem. [..]”

               22

               HS paskaidrojošās piezīmes attiecībā uz pozīciju 1207 ir formulētas šādi:
               “Šajā pozīcijā ietilpst sēklas un augļi, kas tiek izmantoti eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei un kas nav tie, kuri ir minēti pozīcijās 12.01 līdz 12.06 (skat. arī Vispārējos apsvērumus).
               [..]”

               23

               Saskaņā ar HS paskaidrojošajām piezīmēm, kas attiecas uz pozīciju 1209, šajā pozīcijā neietilpst eļļas augu sēklas un augļi, kas ir paredzēti HS pozīcijās 1201 līdz 1207.

               24

               Visbeidzot HS paskaidrojošās piezīmes attiecībā uz pozīciju 1212 ir formulētas šādi:
               “[..]

                        D)

                        augļu kauliņi un kodoli un citi galvenokārt pārtikā lietojami augu produkti (ieskaitot negrauzdētas Chycorium intybus sativum šķirnes cigoriņu saknes), kuri citur nav minēti un iekļauti.
                        Šajā grupā ietilpst augļu kauliņi un citi augu produkti, kas citur nav minēti un iekļauti un kas galvenokārt tieši vai pēc pārstrādes tiek izmantoti pārtikā.
                        [..]”

         Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi

               25

                  ALKA ir importa un eksporta sabiedrība, kuras juridiskā adrese ir Rumānijā un kuras uzņēmējdarbība ir kafijas, kakao un garšvielu vairumtirdzniecība.

               26

               Laikposmā no 2007. gada 19. februāra līdz 2008. gada 29. maijamALKA Rumānijā importēja 1560 maisus Ķīnas izcelsmes neapstrādātu nelobītu ķirbju sēklu, kuru apraksts bija šāds: “chinese white pumpkin seeds size: 13 cm” (Ķīnas baltās ķirbju sēklas, sēklu izmērs 13 cm).

               27

               Kārtojot muitošanas formalitātes, ALKA importētās ķirbju sēklas klasificēja KN tarifu apakšpozīcijā 1207 99 97, attiecībā uz kuru ir paredzēts atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa.

               28

               Pēc pārbaudes, ko veica Dienvidkonstancas muitas birojs (Rumānija), muitas inspektors uzskatīja, ka importētās ķirbju sēklas bija jāklasificē KN tarifu apakšpozīcijā 1209 91 90, attiecībā uz kuru ievedmuitas nodoklis ir noteikts 3 % apmērā. Tādējādi Dienvidkonstancas muitas birojs 2009. gada 2. februārī pieņēma lēmumu, ar kuru ALKA tika aprēķināta ievedmuitas nodokļu starpība, proti, 153748 Rumānijas leju (RON) kā muitas nodoklis, RON 29209 kā pievienotās vērtības nodoklis un RON 77536 kā nokavējuma procenti, kuru kopējā summa veidoja RON 260493.

               29

                  ALKA par šo koriģējošo lēmumu iesniedza sūdzību, ko muitas dienests noraidīja. Pēc šīs sūdzības noraidīšanas ALKA vērsās iesniedzējtiesā, kas tās prasību apmierināja. Tomēr muitas dienests par šo nolēmumu iesniedza apelācijas sūdzību Curtea de Apel București (Bukarestes Apelācijas tiesa, Rumānija), kas to apmierināja tāpēc, ka iesniedzējtiesa nebija pareizi piemērojusi noteikumus, kuri attiecas uz pierādījumu savākšanu saistībā ar patieso importēto ķirbju sēklu izmantošanas mērķi. Līdz ar to Curtea de Apel București nosūtīja lietu atpakaļ iesniedzējtiesai tās izskatīšanai no jauna.

               30

               Tā kā iesniedzējtiesā no jauna izskatīšanai ir iesniegts strīds, tā uzskata, ka tā atrisinājumam ir vajadzīga KN pozīciju 1207 un 1209 interpretācija.

               31

               Šajos apstākļos Tribunalul București (Bukarestes tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:

                        “1)

                        Vai neapstrādātas nelobītas ķirbju sēklas (dārzeņi), kuras ir paredzēts termiski un mehāniski apstrādāt, lai tās varētu izmantot pārtikā (kā uzkodas), ir klasificējamas [KN] tarifu pozīcijā 1207 [..] vai arī tarifu pozīcijā 1209 [..]?

                        2)

                        Vai neapstrādātas nelobītas ķirbju sēklas (dārzeņi), kuras ir paredzēts termiski un mehāniski apstrādāt, lai tās varētu izmantot pārtikā (kā uzkodas), saskaņā ar [KN] skaidrojumiem ir klasificējamas [KN] tarifu pozīcijā 1207 [..] vai arī tarifu pozīcijā 1209 [..]?

                        3)

                        Ja pastāv pretruna starp to tarifa klasifikāciju, kas izriet no kopējā muitas tarifa, un to, kura izriet no [KN] skaidrojumiem attiecībā uz minēto preci (nelobītas neapstrādātas ķirbju sēklas – dārzeņi), kura no minētajām tarifa klasifikācijām ir piemērojama šajā lietā?

                        4)

                        Vai, ņemot vērā Regulas Nr. 2454/1993 109. panta a) punktu, 110. pantu un 256. panta 3. punktu, ir nepieciešamas īpašas administratīvas procedūras, piemēram, pieteikuma iesniegšana vai EUR.1 apliecības uzrādīšana konkrētai iestādei, lai tā radītu konkrētas sekas, proti, muitas iestāžu tarifa preferenču režīma piešķiršanu atbilstoši minētās regulas 98. pantam?”

         Par prejudiciālajiem jautājumiem

         Par pirmo līdz trešo jautājumu

               32

               Ar saviem pirmajiem trim jautājumiem, kas ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai pamatlietā aplūkotās ķirbju sēklas ir klasificējamas KN pozīcijā 1207 vai pozīcijā 1209.

               33

               Vispirms ir jāatgādina, ka tad, ja Tiesā ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu tarifu klasifikācijas jomā, tās uzdevums drīzāk ir valsts tiesai izskaidrot kritērijus, kuru pielietojums tai ļaus attiecīgās preces pareizi klasificēt KN, nevis veikt šo klasifikāciju pašai, īpaši tādēļ, ka Tiesas rīcībā nav visas šim uzdevumam nepieciešamās informācijas. Tādējādi valsts tiesa katrā ziņā atrodas labākā pozīcijā, lai to veiktu (it īpaši skat. spriedumu Panasonic Italia u.c., C‑472/12, EU:C:2014:2082, 32. punkts un tajā minētā judikatūra).

               34

               Iesniedzējtiesai ir jāveic pamatlietā aplūkoto preču klasifikācija, ņemot vērā Tiesas sniegto atbildi uz iesniedzējtiesas uzdoto jautājumu (spriedums Panasonic Italia u.c., C‑472/12, EU:C:2014:2082, 33. punkts un tajā minētā judikatūra).

               35

               Turklāt no Komisijas rakstveida apsvērumiem un no apsvērumiem, ko puses pauda mutvārdu paskaidrojumos, izriet, ka, ņemot vērā spriedumu Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft (C‑229/06, EU:C:2007:239, 30.–32. punkts), pamatlietā aplūkoto ķirbju sēklu klasifikācija KN pozīcijā 1212 arī varētu izrādīties atbilstoša.

               36

               Tādējādi šie trīs pirmie jautājumi ir jāpārformulē tā, ka iesniedzējtiesa uzdod Tiesai jautājumus par to, kādi kritēriji ir jāpiemēro, lai noskaidrotu, vai pamatlietā aplūkotās ķirbju sēklas ir klasificējamas KN pozīcijā 1207, 1209 vai 1212.

               37

               No Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka, lai nodrošinātu tiesisko noteiktību un lai būtu vieglāk veikt kontroli, izšķirošais kritērijs preču tarifu klasifikācijā parasti ir to objektīvās īpašības un pazīmes, kas ir norādītas KN pozīcijas aprakstā un sadaļas vai nodaļas piezīmēs. Atmuitošanas brīdī ir jābūt iespējai pārbaudīt šīs preču objektīvās īpašības un pazīmes (šajā ziņā skat. spriedumu Panasonic Italia u.c., C‑472/12, EU:C:2014:2082, 35. un 36. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).

               38

               Runājot, pirmkārt, par KN pozīcijas 1207 piemērošanas jomu, ir jānorāda, ka tās nosaukums ir “Citu eļļas augu sēklas un augļi, arī sasmalcināti”, bet KN nav definēts, kas ir jāsaprot ar “citas eļļas augu sēklas un augļi” minētās pozīcijas izpratnē.

               39

               Atbilstoši jēdziena “eļļas augu sēklas un augļi” parastajai nozīmei tas attiecas uz tādām sēklām un augļiem, no kurām ir iespējams iegūt eļļu.

               40

               Jāņem vērā arī KN skaidrojumi un HS skaidrojošās piezīmes, kam saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru ir būtiska nozīme dažādu KN tarifu pozīciju piemērošanas jomas interpretācijā, kaut arī tiem nav obligāta juridiska spēka, tādējādi to saturam ir jābūt saderīgam ar KN normām un tie nevar grozīt šo normu piemērošanas jomu (it īpaši skat. spriedumu Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft, C‑229/06, EU:C:2007:239, 27. punkts).

               41

               Vispirms, runājot par HS skaidrojošajām piezīmēm, to 12. nodaļā ietvertajos vispārējos apsvērumos ir precizēts, ka HS pozīcijās 1201 līdz 1207 ietilpst “sēklas un augļi, kas parasti tiek izmantoti eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei, izmantojot spiedes vai šķīdinātājus, neatkarīgi no tā, vai tie faktiski ir paredzēti šādai izmantošanai, sējai vai citiem mērķiem”.

               42

               Pēc tam saskaņā ar HS skaidrojošajām piezīmēm, kas attiecas uz pozīciju 1207, tajā ietilpst “sēklas un augļi, kas tiek izmantoti eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei un kas nav tie, kuri ir minēti pozīcijās 12.01 līdz 12.06”.

               43

               Visbeidzot, HS skaidrojošajās piezīmēs, kas attiecas uz KN apakšpozīciju 1207 99 98, ir norādīts, ka šajā apakšpozīcijā ietilpst arī “zaļās ķirbju sēklas ar mīkstu apvalku, kurām ģenētiski nav sēklapvalka suberizētā ārējā slāņa (Cucurbita pepo L. convar. citrullinia Greb. var. styriaca un Cucurbita pepo L. var. oleifera Pietsch), un šos ķirbjus kultivē galvenokārt to eļļas dēļ”.

               44

               No iepriekš izklāstītā izriet, ka jēdziens “citu eļļas augu sēklas un augļi”, kas ir ietverts KN pozīcijā 1207, ir interpretējams tādējādi, ka tas attiecas uz sēklām un augļiem, ko parasti izmanto eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei un kas nav tie, kuri ir paredzēti KN pozīcijās 1201 līdz 1206. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamatlietā aplūkotās ķirbju sēklas atbilst šiem kritērijiem un vai parasti tās tiek izmantotas eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei, līdz ar to tās ir klasificējamas KN pozīcijā 1207.

               45

               Šajā ziņā ir jāprecizē, kā to pamatoti norādīja Rumānijas valdība un Komisija atbildē uz Tiesas uzdotajiem rakstveida jautājumiem, ka sēklas, kam piemīt “eļļas augu sēklu” pazīmes KN pozīcijas 1207 izpratnē, nevar tikt klasificētas KN pozīcijās 1209 un 1212, pat ja tās tiek izmantotas nevis eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei, bet sējai vai pārtikai.

               46

               Pirmkārt, KN pozīcijas 1209 nosaukums ir “Sēklas, augļi un sporas sējai”. KN pozīcijā 1207 ietilpst apakšpozīcijas, kas skaidri attiecas uz sējai paredzētām eļļas augu sēklām, piemēram, apakšpozīcija 1207 99 15, un eļļas augu sēklām, kuras nav paredzētas sējai, piemēram, apakšpozīcija 1207 99 97.

               47

               Turklāt gan KN 12. nodaļas 3. piezīmē, gan HS paskaidrojošo piezīmju 12. nodaļas 3. piezīmē ir precizēts, ka preces, kas ietilpst pozīcijās 1201 līdz 1207, neietilpst pozīcijā 1209, “pat ja tās paredzētas sēšanai”.

               48

               Tādējādi sēklas, kam piemīt eļļas augu sēklu pazīmes KN pozīcijas 1207 izpratnē, ir jāklasificē šajā pozīcijā, nevis KN pozīcijā 1209, pat ja tās tiek izmantotas nevis eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei, bet sēšanai.

               49

               Otrkārt, runājot par KN pozīciju 1212, no tās formulējuma izriet, ka tā īpaši attiecas uz augļu kauliņiem un kodoliem un citiem galvenokārt pārtikā lietojamiem augu produktiem, kuri citur KN nav minēti un iekļauti.

               50

               No šī formulējuma izriet, ka KN pozīcija 1212 ir atlikusī kategorija, kuru ir paredzēts piemērot tikai tad, ja nav piemērojama neviena cita KN pozīcija. Tādējādi sēklas, kam piemīt eļļas augu sēklu pazīmes KN pozīcijas 1207 izpratnē, nevar ietilpt KN pozīcijā 1212, pat ja tās tiek izmantotas nevis eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei, bet pārtikai.

               51

               Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, iesniedzējtiesai, lai veiktu pamatlietā aplūkoto ķirbju sēklu tarifu klasifikāciju, ir jānoskaidro, vai parasti tās tiek izmantotas eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei un tās nav paredzētas KN pozīcijās 1201 līdz 1206. Ja tas tā ir, minētās sēklas ir klasificējamas KN pozīcijā 1207, ņemot vērā to eļļas augu sēklu pazīmes, neatkarīgi no to faktiskās izmantošanas eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei, sēšanai vai pārtikai.

               52

               Ja izrādās, ka minētajām sēklām nepiemīt eļļas augu sēklu pazīmes KN pozīcijas 1207 izpratnē, iesniedzējtiesai ir jānoskaidro, vai tās ietilpst KN pozīcijā 1209 vai pozīcijā 1212.

               53

               Tādējādi ir jāatgādina par kritērijiem, kas ļauj nošķirt attiecīgās KN pozīciju 1209 un 1212 piemērošanas jomas.

               54

               Ņemot vērā KN pozīcijas 1212 formulējumu, par ko ir atgādināts šī sprieduma 49. punktā, to ir paredzēts piemērot tikai tad, ja KN pozīcija 1209 nav piemērojama pamatlietā aplūkojamām ķirbju sēklām.

               55

               Tiesa jau ir precizējusi, ka KN pozīcija 1209 ar nosaukumu “Sēklas, augļi un sporas sējai” attiecas tikai uz augu veidojumiem, kam ir dīgtspēja un kas var radīt jaunu augu. Turpretim KN pozīcija 1212 ir atlikusī kategorija, kurā ir iekļautas augu sēklas, kas ir paredzētas nevis sēšanai, bet cilvēku patēriņam (spriedums Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft, C‑229/06, EU:C:2007:239, 30. punkts).

               56

               Tādējādi Tiesa atzina, ka ķirbju sēklas bez apvalka, kurām vairs nav dīgtspējas un kuras paredzēts izmantot maizes izstrādājumu ražošanā, ietilpst KN apakšpozīcijā 1212 99 80 (spriedums Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft, C‑229/06, EU:C:2007:239, 32. punkts).

               57

               No iepriekš izklāstītā izriet, ka gadījumā, ja pamatlietā aplūkotajām ķirbju sēklām nepiemīt eļļas augu sēklu pazīmes KN pozīcijas 1207 izpratnē, šīs sēklas ir klasificējamas KN pozīcijā 1209, ja to importēšanas brīdī tām vēl ir dīgtspēja, neatkarīgi no to faktiskās izmantošanas sēšanai vai pārtikā. Pretējā gadījumā minētās sēklas būtu jāklasificē KN pozīcijā 1212.

               58

               Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz pirmajiem trim jautājumiem ir jāatbild, ka, lai veiktu pamatlietā aplūkoto ķirbju sēklu tarifa klasifikāciju, iesniedzējtiesai ir jānoskaidro, vai parasti tās tiek izmantotas eļļu un pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei, un tās nav paredzētas KN pozīcijās 1201 līdz 1206. Ja tas tā ir, minētās sēklas ir klasificējamas KN pozīcijā 1207, ņemot vērā tām piemītošās eļļas augu sēklu pazīmes, neatkarīgi no to faktiskās izmantošanas eļļas vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei, sēšanai vai pārtikā. Pretējā gadījumā minētās sēklas ietilpst KN pozīcijā 1209, ja to importēšanas brīdī tām vēl ir to dīgtspēja, neatkarīgi no to faktiskās izmantošanas sēšanai vai pārtikai, vai KN pozīcijā 1212, ja tām vairs nav to dīgtspējas.

         Par ceturto jautājumu

               59

               Uzdodot ceturto jautājumu, iesniedzējtiesa interesējas, vai, iespējams, pastāv īpašas administratīvas procedūras tam, lai EUR.1 apliecība radītu sekas muitas iestādēm.

               60

               Rumānijas valdība uzskata, ka šis ceturtais jautājums ir jānoraida kā nepieņemams, jo atbilde nebūtu lietderīga strīda atrisināšanai pamatlietā.

               61

               Rumānijas valdība šajā ziņā norāda, ka uz no Ķīnas importētām ķirbju sēklām, kas ir aplūkotas pamatlietā, neattiecas Eiropas Savienības veiktie preferenciālie tarifu pasākumi. Rumānijas valdība piebilst, ka ALKA katrā ziņā muitas deklarācijā nav lūgusi tai piemērot preferenciālu tarifu režīmu un nav iesniegusi apliecību, kas apliecina pamatlietā aplūkoto sēklu preferenciālo izcelsmi.

               62

               Tiesas Reglamenta 94. panta a) punktā ir noteikts, ka lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu ietver strīda priekšmeta, kā arī faktu, kuriem ir nozīme un kurus ir konstatējusi iesniedzējtiesa, kopsavilkumu vai vismaz to faktu izklāstu, uz kuriem ir balstīti jautājumi.

               63

               Vispirms ir jānorāda, ka vienīgie atbilstošie fakti, kas ir izklāstīti lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu, ir saistīti, pirmkārt, ar to, ka ALKA, iesniedzot muitas deklarāciju, nav lūgusi tai piemērot preferenciālu tarifu režīmu, un, otrkārt, ar to, ka ALKA ir izcelsmes apliecības, pamatojoties uz kurām importētajām sēklām tika piemērots atcelšanas režīms.

               64

               Pēc tam, atbildot uz Tiesas uzdotajiem jautājumiem šajā ziņā, ALKA, Rumānijas valdība un Komisija nebija spējīgas Savienības tiesībās identificēt preferenciālu tarifu režīmu, kas varētu būt piemērojams ķirbju sēklu importam no Ķīnas.

               65

               Visbeidzot, neraugoties uz Tiesas rakstisku aicinājumu šajā ziņā, ALKA pat nav apgalvojusi, ka tā valsts iestādēm būtu paziņojusi par apliecību, kas apliecinātu pamatlietā aplūkoto ķirbju sēklu preferenciālo izcelsmi.

               66

               No iepriekš izklāstītā izriet, ka ceturtais jautājums ir jānoraida kā nepieņemams, jo lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu nav ietverts pietiekams attiecīgo faktu izklāsts, ar kuriem ir pamatots šis jautājums.

         Par tiesāšanās izdevumiem

               67

               Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku izdevumi, nav atlīdzināmi.

               Ar šādu pamatojumu Tiesa (desmitā palāta) nospriež:

                     Lai veiktu pamatlietā aplūkoto ķirbju sēklu tarifu klasifikāciju, iesniedzējtiesai ir jānoskaidro, vai parasti tās tiek izmantotas eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei un tās nav paredzētas kombinētās nomenklatūras, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijās, kas secīgi izriet no Komisijas 2006. gada 17. oktobra Regulas (EK) Nr. 1549/2006 un Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1214/2007, pozīcijās 1201 līdz 1206. Ja tas tā ir, minētās sēklas ir klasificējamas kombinētās nomenklatūras pozīcijā 1207, ņemot vērā to eļļas augu sēklu pazīmes, neatkarīgi no to faktiskās izmantošanas eļļu vai pārtikas vai rūpniecisko tauku ieguvei, sēšanai vai pārtikai. Pretējā gadījumā minētās sēklas ietilpst kombinētās nomenklatūras pozīcijā 1209, ja to importēšanas brīdī tām vēl ir dīgtspēja, neatkarīgi no to faktiskās izmantošanas sēšanai vai pārtikai, vai kombinētās nomenklatūras pozīcijā 1212, ja tām vairs nav dīgtspējas.

                     [Paraksti]

            (
            *1
         )	Tiesvedības valoda – rumāņu.


Pirmās instances tiesas spriedums (pirmā palāta) 1999. gada 4.maijā. # Z pret Eiropas Parlamentu. # Prasība atcelt tiesību aktu. # Lieta T-242/97.


title: Pirmās instances tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 23. novembrī. # Frischpack GmbH & Co. KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB). # Kopienas preču zīme - Trīsdimensiju preču zīme - Siera kārbas forma - Absolūts atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atšķirtspēja. # Lieta T-360/03.

text:
      Lieta T‑360/03
      Frischpack GmbH & Co. KG
      pret
      Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
      Kopienas preču zīme – Trīsdimensiju preču zīme – Sieras kārbas forma – Absolūts atteikuma pamatojums – Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Atšķirtspēja
      Pirmās instances tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 23. novembrī
      Sprieduma kopsavilkums
      Kopienas preču zīme – Apelācijas process – Prasība Kopienu tiesā – Konkrētās sabiedrības daļas definīcijas, ko, pārbaudot
            reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspēju, sniegusi Apelāciju padome, apstrīdēšana – Strīda priekšmeta grozīšana –
            Neesamība
      (Pirmās instances tiesas Reglamenta 135. panta 4. punkts; Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1  punkta b) apakšpunkts)
      Veicot pārbaudi par to, vai apzīmējumam, ko lūdz reģistrēt kā preču zīmi, piemīt atšķirtspēja Regulas Nr. 40/94 par Kopienas
         preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi)
         ir pienākums noteikt konkrēto sabiedrības daļu.

      Apstrīdot konkrētās sabiedrības daļas definīciju, ko, pārbaudot reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspēju, ir sniegusi
         Apelāciju padome, prasītāja nelūdz, lai Pirmās instances tiesa, pārkāpjot Reglamenta 135. panta 4. punktu, lemtu par jautājumiem,
         kuri atšķiras no tiem, kas bija iesniegti izskatīšanai Apelāciju padomē.

      (sal. ar 34. un 35. punktu)
PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
      2004. gada 23. novembrī (*)

      Kopienas preču zīme – Trīsdimensiju preču zīme – Siera kārbas forma – Absolūts atteikuma pamatojums – Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Atšķirtspēja
      Lieta T‑360/03
      Frischpack GmbH & Co. KG, Mailinga pie Šēnavas [Mailling bei Schönau] (Vācija), ko pārstāv P. Bornemans [P. Bornemann], advokāts,

      prasītāja,
      pret
      Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv U. Flēgars [U. Pfleghar] un G. Šneiders [G. Schneider], pārstāvji,

      atbildētājs,
      par prasību atcelt ITSB Apelāciju otrās palātas 2003. gada 8. septembra lēmumu lietā R 236/2003‑2 attiecībā uz trīsdimensiju
         preču zīmes (siera kārba) reģistrāciju.

      EIROPAS KOPIENU PIRMĀS INSTANCES TIESA (piektā palāta)
      šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja P. Linda [P. Lindh], tiesneši R. Garsija‑Valdekasass [R. García-Valdecasas] un D. Švābi [D. Šváby],

      sekretārs I. Nacins [I. Natsinas], administrators,

      ņemot vērā prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2003. gada 30. oktobrī,
      ņemot vērā atbildes rakstu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2004. gada 21. janvārī,
      pēc tiesas sēdes 2004. gada 8. jūlijā
      pasludina šo spriedumu.
      Spriedums
       Prāvas priekšvēsture
      1       2002. gada 26. martā prasītāja Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) iesniedza Kopienas
         preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, pamatojoties uz grozīto Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas
         preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

      2       Reģistrācijai pieteiktā preču zīme bija trīsdimensiju apzīmējums, kas attēlots šādi:

      3       Prasītāja reģistrācijai pieteikto preču zīmi aprakstīja šādi:
      “Apzīmējums, kuru lūdz reģistrēt, ir trīsdimensiju formas iepakojums pārtikas produktiem šķēlēs, jo īpaši siera kārba siera
         šķēlēm. Apzīmējums ir attēlots fotouzņēmumos, kas uzņemti no dažādiem punktiem: pa diagonāli no augšas, no lejas un no sāniem.
         Iepakojumam ir raksturīga kuģa korpusa forma ar plakanu pamatni, ar priekšējām sienām, kas sānos virs pamatnes slīpi izvirzās
         augšup, un trapecveida sānu sienām; šis korpuss ir ar slēgtu augšpusi un to veido caurspīdīga plastmasas plēve. Sānu daļas
         ir rievotas vai viļņotas, kanelūras, proti, rievotās konfigurācijas kores un iedobumi, stiepjas no augšas virzienā uz leju.
         Sānu malām, kas veido leņķi attiecībā pret vertikāli, kas stiepjas no apakšas uz augšu, arī ir slīps virziens”.

      4       Prece, attiecībā uz kuru tika pieteikta preču zīmes reģistrācija, ietilpst 29. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam
         1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām
         un atbilst šādam aprakstam: “Pārtikas produkti šķēlēs, jo īpaši siera šķēles”.

      5       Ar 2003. gada 11. februāra lēmumu pārbaudītājs noraidīja reģistrācijas pieteikumu, pamatojoties uz to, ka uz reģistrācijai
         pieteikto preču zīmi attiecas absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums, ko paredz Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta
         b) apakšpunkts.

      6       2003. gada 21. martā prasītāja saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 57.–62. pantu par pārbaudītāja lēmumu iesniedza apelāciju ITSB.

      7       Ar 2003. gada 8. septembra lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) Apelāciju padome noraidīja apelāciju, motivējot
         ar to, ka preču zīmei, kuru lūdza reģistrēt, nebija atšķirtspējas Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē.

      8       Apelāciju padome būtībā uzskatīja, ka vidusmēra patērētājs tādā formā, ko lūdz reģistrēt attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā
         minētajām precēm, saskatītu tikai parastu iepakojumu. Kārba, kuru lūdz reģistrēt, nesatur nevienu elementu, kas būtu “ārkārtīgi
         īpašs, sevišķs vai neparasts pārtikas produktu tirgū”, kas to ļautu skaidri atšķirt no citām formām, kuras ir sastopamas minētajā
         tirgū. Tā nav nekas cits kā “standarta formas nenozīmīga un neuzkrītoša variācija”. Apelāciju padome piebilst, ka, lai gan
         reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir vispusīgi aprakstīta, vienīgi ar ievērojamu analītisku piepūli būtu iespējams atpazīt
         visas tajā formulētās raksturīgās pazīmes. Taču vidusmēra patērētājs neveiktu tik vispusīgu un intensīvu šī priekšmeta analīzi.

       Lietas dalībnieku prasījumi
      9       Prasītāja lūdz Pirmās instances tiesu:
      –       grozīt apstrīdēto lēmumu un atcelt to daļā, kas attiecas uz precēm “siera šķēles iepakojumā vairumtirdzniecībai, kas nav paredzētas
         gala patērētājam”;

      –       piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
      10     ITSB prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
      –       noraidīt prasību kā nepieņemamu;
      –       pakārtoti – noraidīt prasību kā nepamatotu;
      –       piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
      11     Tiesas sēdē, kurā Pirmās instances tiesa lūdza prasītāju izskaidrot jēgu tās lūgumam par apstrīdētā lēmuma atcelšanu daļā,
         prasītāja paziņoja, ka tās prasījumi ir jāsaprot tādējādi, ka viņa lūdz, pirmkārt, grozīt apstrīdēto lēmumu un, otrkārt, atcelt
         to pilnībā. ITSB norādīja, ka tas uzskata par nepieņemamiem grozījumus, ko prasītāja izdara savos prasījumos. Pirmās instances
         tiesa to pieņēma zināšanai, izdarot atzīmi tiesas sēdes protokolā.

       Juridiskais pamatojums
       Lietas dalībnieku argumenti
       Par lūguma grozīt apstrīdēto lēmumu pieņemamību
      12     ITSB uzskata, ka prasītājas lūgums atcelt apstrīdēto lēmumu daļā attiecībā uz precēm “siera šķēles iepakojumā vairumtirdzniecībai,
         kas nav paredzētas gala patērētājam”, ir nepieņemams. Lai gan atbilstoši Regulas Nr. 40/94 63. panta 3. punktam Pirmās instances
         tiesai ir tiesības gan anulēt [atcelt], gan grozīt apstrīdēto lēmumu, tomēr strīda priekšmetu veido minētais lēmums un reģistrācijas
         pieteikums. Reģistrācijas pieteikumā bija norādīti “pārtikas produkti šķēlēs, jo īpaši siera šķēles”.

      13     Šādi ierobežojot produktu sektoru, attiecībā uz ko tika iesniegts reģistrācijas pieteikums, tiek grozīts strīda priekšmets.
         Šajā sakarā ITSB atsaucas uz Pirmās instances tiesas 2003. gada 5. marta spriedumu lietā T‑194/01, Unilever/ITSB (Tablette ovoïde), Recueil, II‑383. lpp., 16. punkts, no kura atbilstoši ITSB viedoklim izriet, ka Pirmās instances tiesa pārbauda Apelāciju padomes
         lēmuma tiesiskumu, vadoties pēc tādiem lietas faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, kādi tika iesniegti Apelāciju padomē,
         un ka prasītājai nav likumīgas iespējas grozīt strīda priekšmetu, veicot grozījumus savos prasījumos.

      14     Turklāt, ja prasītāja vēlējās saņemt lēmumu attiecībā uz norādītajām precēm, prasītājai bija skaidri jāpaziņo ITSB, ka tā
         saīsina minēto preču sarakstu, turklāt tas bija jāpaziņo, vēlākais, procesa laikā Apelāciju padomē un piemērojot Regulas Nr. 40/94
         44. panta 1. punktu.

       Par lietas būtību
      15     Prasītāja savu prasību balsta uz vienu pamatu, proti, ka Apelāciju padome, nenovērtējot reģistrācijai pieteiktās preču zīmes
         atšķirtspēju, pārkāpa Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

      16     Attiecīgā iepakojuma forma un tajā atrodošos šķēļu vēdekļveida izkārtojums, kas nav parasts un acīmredzami atšķiras no citiem
         vairumtirdzniecībai paredzētiem siera šķēļu iepakojumiem, piešķir attiecīgajam iepakojumam atšķirtspēju. Šajā sakarā prasītāja
         norāda, ka apstāklis, ka pierādīt iepakojuma atšķirtspēju ir grūtāk nekā vārdiskas vai grafiskas preču zīmes atšķirtspēju,
         nedrīkst kaitēt reģistrācijas pieteicējam. Nekas neattaisno to, ka, pastāvot šaubām par iepakojuma atšķirtspēju, reģistrācija
         tiek atteikta.

      17     Šajā gadījumā attiecīgais iepakojums ir paredzēts vienīgi sabiedrības daļai, kura ir specializējusies un kura ir pieradusi
         uzskatīt, ka iepakojums norāda uz tajā atrodošos preču komerciālo izcelsmi. Turklāt šis iepakojums nav tāds kā citi un nav
         ikdienišķs, un skaidri atšķiras no vairumtirdzniecībā piedāvātajiem iepakojumiem, kas paredzēti specializētiem uzņēmumiem.

      18     Attiecīgais iepakojums atšķiras, pirmkārt, ar tā formu, kas attiecīgajai sabiedrības daļai izraisa ideju asociāciju ar kuģa
         korpusa formu, kuras raksturīgās pazīmes tam piemīt (plakans pamats, līdzena virsma, divas malas). Bez tam šādu iespaidu pastiprina
         sānu malu rievainā jeb viļņainā struktūra, kas atgādina kuģa brangas. Kopējais iespaids, kas rodas par iepakojuma formu, ir
         pielīdzināms kuģa korpusa formai.

      19     Attiecīgās formas īpašais raksturs neizriet no tās detalizētā apraksta un saskaņā ar Apelāciju padomes viedokli minētā forma
         īpaša šķiet tikai tam, kuram piemīt “detaļas cienošs skatiens un kas ir apveltīts ar nozīmīgu iztēles spēju”. Tādējādi nav
         nepieciešams veikt attiecīgā iepakojuma formas analītisku un detalizētu pārbaudi, lai uztvertu tās atšķirtspēju.

      20     Prasītāja atgādina, ka preču zīmes atšķirtspēja ir atkarīga no precēm, attiecībā uz kurām to lūdz reģistrēt, tātad – no konkrētās
         sabiedrības daļas. Turklāt Apelāciju padome ir maldījusies, uzskatot, ka konkrētais iepakojums ir tieši domāts ļoti plašam
         patērētāju lokam. Prasītāja norāda, ka tai ir siera produktu iepakojuma uzņēmums un ka gala patērētājam paredzētajiem iepakojumiem
         tā izmanto standarta iepakojumus – tādus, kuros parasti ir iepakoti gaļas izstrādājumi vai siers šķēlēs. Taču attiecīgais
         iepakojums satur vismaz 500 gramus produkta un ir paredzēts vienīgi pārtikas nozares profesionāļiem, nevis gala patērētājiem.
         To nepārdod mazumtirdzniecībā, bet piegādā pārtikas nozares profesionāļiem un piegādi veic vai nu paši ražotāji, vai vairumtirgotāji,
         vai arī veikali, kas paredzēti šiem pašiem profesionāļiem.

      21     Tādējādi konkrētā sabiedrības daļa nav vidusmēra patērētājs. Konkrētā sabiedrības daļa ir gastronomijas nozares speciālisti,
         kuri, pateicoties savai kompetencei, ir labāk informēti, vērīgāki un saprātīgāki. Minētajiem speciālistiem ir ierasts uztvert
         nelielās atšķirības, kas vienu iepakojumu atšķir no cita. Attiecīgi nenozīmīgas atšķirtspējas esamība ir pietiekams pamats,
         lai reģistrētu pieteikto preču zīmi.

      22     Attiecīgais iepakojums tiek izmantots vienīgi kā iepakojums siera šķēlēm vairumtirdzniecībā, kas nav paredzēts gala patērētājam,
         kuram pārdošanā tas netiek piedāvāts. Šādi tiek precizēts to produktu sektors, attiecībā uz kuru tiek lūgta aizsardzība. Šajā
         sakarā prasītāja apgalvo, ka turklāt viņai agrāk nebija iespējams veikt attiecīgā preču sektora sašaurināšanu – par tās nepieciešamību
         viņa pārliecinājās vienīgi iepazīstoties ar Apelāciju padomes lēmuma argumentāciju.

      23     ITSB būtībā atbild, ka, pat pieņemot, ka Pirmās instances tiesa uzskata, ka prasītāja, samazinot attiecīgo preču sektoru līdz
         precēm, ko pārdod vairumtirdzniecībā, nav grozījusi strīda priekšmetu, tad šāds samazinājums neizriet no reģistrācijas pieteikumam
         pievienotā preču saraksta. Tādējādi Apelāciju padome pilnīgi pamatoti novērtēja, ka tai bija jāņem vērā vidusmēra gala patērētājs,
         lai pārbaudītu pieteiktās preču zīmes atšķirtspēju.

      24     Jebkurā gadījumā paskaidrojums, ko prasītāja sniedza par attiecīgo preču sektoru, neietekmē pieteiktās preču zīmes atšķirtspējas
         vērtējumu. Prasītāja nav pierādījusi, ka veids, kādā minētās preču zīmes atšķirtspēju uztver pārtikas nozares profesionāļi,
         būtu atšķirīgs salīdzinājumā ar to, kā to uztver gala patērētājs.

       Pirmās instances tiesas vērtējums
       Par pieņemamību
      25     Vispirms ir jāatgādina, ka atbilstoši Regulas Nr. 40/94 63. panta 2. un 3. punktam Apelāciju padomes lēmumu ir iespējams grozīt
         vai atcelt tikai tad, ja tas ir nelikumīgs pēc būtības vai formas (Pirmās instances tiesas 2002. gada 12. decembra spriedums
         lietā T‑247/01 eCopy/ITSB (ECOPY), Recueil, II‑5301. lpp., 46. punkts).

      26     Turklāt atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 135. panta 4. punktam lietas dalībnieki procesuālajā rakstā nevar grozīt
         Apelāciju padomē izskatītā strīda priekšmetu.

      27     Saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu atsaka reģistrēt “preču zīmes, kam nav atšķirīgu īpašību [atšķirtspējas]”.

      28     Šajā sakarā saskaņā ar pastāvīgo judikatūru preču zīmes atšķirtspēja ir jānovērtē attiecībā, pirmkārt, uz precēm vai pakalpojumiem,
         saistībā ar kuriem reģistrācija tiek lūgta, un, otrkārt, attiecībā uz konkrēto aprindu, ko veido šo preču vai pakalpojumu
         patērētāji, uztveri (skat. attiecībā uz interpretāciju Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajai direktīvai 89/104/EEK, lai
         tuvinātu dalībvalstu likumus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.) – Tiesas 2003. gada 8. aprīļa spriedumu apvienotajās
         lietā no C‑53/01 līdz C‑55/01 Linde u.c., Recueil, I‑3161. lpp., 41. punkts, un attiecībā uz Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanu – Pirmās instances
         tiesas 2002. gada 7. februāra spriedumu lietā T‑88/00 Mag Instrument/ITSB (kabatas lukturīšu forma), Recueil, II‑467. lpp., 30. punkts).

      29     Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts nosaka pienākumu pārbaudītājam un – nepieciešamības gadījumā – Apelāciju
         padomei, veicot pārbaudi a priori un, abstrahējoties no faktiskas apzīmējuma izmantošanas Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta nozīmē, noskaidrot, vai ir izslēgta
         iespēja, ka konkrētajai sabiedrības daļai tirdzniecībā veicot savu izvēli, attiecīgais apzīmējums šīs sabiedrības daļas vērtējumā
         var atšķirt tā apzīmētos produktus vai pakalpojumus no citas izcelsmes produktiem vai pakalpojumiem (Pirmās instances tiesas
         2001. gada 5. aprīļa spriedums lietā T‑87/00 Bank für Arbeit und Wirtschaft/ITSB (EASYBANK), Recueil, II‑1259. lpp., 40. punkts).

      30     Šajā gadījumā prasītāja iebilst pret to, kā ITSB definē konkrēto sabiedrības daļu. Tādējādi, lai pārbaudītu pieteiktās preču
         zīmes atšķirtspēju, ITSB pārbaudītājs un vēlāk – Apelāciju padome uzskatīja, ka, tā kā siers ir plaša patēriņa produkts, konkrētā
         sabiedrības daļa ir vidusmēra patērētājs. Prasītāja pret to iebilst un šīs prasības robežās apgalvo, ka konkrētā sabiedrības
         daļa ir specializējusies sabiedrības daļa, jo attiecīgā prece tiek pārdota vienīgi vairumtirdzniecībā pārtikas nozares profesionāļiem.

      31     ITSB šajā kontekstā uzskata, ka prasītāja ir grozījusi strīda priekšmetu un ka, ņemot vērā šo rīcību, tās lūgums grozīt apstrīdēto
         lēmumu ir nepieņemams, jo tiek pārkāpts Reglamenta 135. panta 4. punkts.

      32     Ir jāatzīst, ka Apelāciju padomē izskatītā strīda priekšmets bija prasītājas lūgums reģistrēt tās apzīmējumu kā preču zīmi
         attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 29. klasē atbilstoši Nicas Nolīgumam.

      33     Attiecīgi, Pirmās instances tiesā apgalvojot, ka no specializējušās sabiedrības daļas viedokļa reģistrācijai pieteiktajai
         preču zīmei piemīt atšķirtspēja, prasītāja negrozīja ITSB izskatītā strīda priekšmetu.

      34     Kā tas ir minēts iepriekš 29. punktā, veicot pārbaudi par to, vai apzīmējumam, ko lūdz reģistrēt kā preču zīmi, piemīt atšķirtspēja
         Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ITSB ir pienākums noteikt konkrēto sabiedrības daļu.

      35     Tādējādi, apstrīdot konkrētās sabiedrības daļas definīciju, ko, pārbaudot reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspēju,
         ir sniegusi Apelāciju padome, prasītāja nelūdz, lai Pirmās instances tiesa lemtu par jautājumiem, kuri atšķiras no tiem, kas
         bija iesniegti izskatīšanai Apelāciju padomē.

      36     Šādu iebildumu pret Apelāciju padomes sniegto konkrētās sabiedrības daļas definīciju nevarētu uzskatīt arī par lūgumu atcelt
         apstrīdēto lēmumu, kas ierobežots līdz noteiktām precēm, attiecībā uz kurām tika lūgts reģistrēt attiecīgo iepakojumu, pretēji
         tam kā bija lietā, kurā pasludināts iepriekš minētais spriedums (Tablette ovoïde, 16. un 17. punkts).

      37     Tāpat šādu iebildumu nevarētu uzskatīt par šajā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto preču saraksta saīsināšanu
         Regulas Nr. 40/94 44. panta 1. punkta izpratnē. Kā tiesas sēdē tostarp atzina prasītāja, faktiski viņas lūgums joprojām ir
         vērsts uz to, lai reģistrētu attiecīgo preču zīmi attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē atbilstoši Nicas Nolīgumam.

      38     No tā izriet, ka iebilde par nepieņemamību, pretēji ITSB viedoklim, ir jānoraida.
       Par lietas būtību
      39     Kas attiecas uz to, cik pamatota ir prasītājas kritika par konkrētās sabiedrības daļas definīciju, ko sniedza Apelāciju padome,
         veicot reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma atšķirtspējas pārbaudi, ir jāpārbauda, vai Apelāciju padome, atzīstot, ka konkrētā
         sabiedrības daļa ir vidusmēra patērētājs, nav pieļāvusi kļūdu tiesību jautājumā.

      40     Šajā sakarā ir jāatzīst, ka produkts, kas atrodas iepakojumā, kuru lūdza reģistrēt kā preču zīmi, proti – siers šķēlēs – ir
         standarta produkts. Šis un arī citi produkti, kas ietilpst 29. klasē atbilstoši Nicas Nolīgumam, ir paredzēti visiem patērētājiem.

      41     Šajā kontekstā ir jāatzīst, ka administratīvajā procesā ITSB prasītāja nevienā brīdī neatsaucās uz faktu, ka siers šķēlēs,
         kas atrodas iepakojumā, kuru lūdza reģistrēt, bija paredzēts vienīgi vairumtirdzniecībai pārtikas nozares profesionāļiem.
         Turklāt ITSB pārbaudītājs savā 2003. gada 11. februāra lēmumā jau bija novērtējis attiecīgā iepakojuma atšķirtspēju, ņemot
         vērā vidusmēra patērētāju iespējamo vērtējumu, pret ko prasītāja apelācijas procesā nebija iebildusi.

      42     Turklāt atbilstoši Regulas Nr. 40/94 74. panta 2. punktam, tā kā ITSB var neņemt vērā faktus vai pierādījumus, ko attiecīgās
         puses nav iesniegušas laicīgi, Apelāciju padome, ievērojot prasītājas iesniegto informāciju, varēja likumīgi uzskatīt, ka
         konkrētā sabiedrības daļa ir vidusmēra patērētājs.

      43     Tātad Apelāciju padome pilnīgi pamatoti varēja novērtēt attiecīgā iepakojuma atšķirtspēju, ņemot vērā vidusmēra patērētāja,
         kas ir samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs, iespējamo vērtējumu. Turklāt prasītāja neapgalvo, ka preču zīmei, kuru viņa
         lūdza reģistrēt, piemīt atšķirtspēja, ņemot vērā vidusmēra patērētāju iespējamo vērtējumu.

      44     No tā izriet, ka apstrīdētais lēmums nav nekādā veidā nelikumīgs un, neizsakot viedokli par to, vai ir pieņemami skaidrojumi,
         ko prasītāja sniedza attiecībā uz tās prasījumiem (skat. iepriekš, 14. punktu), šis lēmums nav jāatceļ vai jāgroza, pamatojoties
         uz Regulas Nr. 40/94 63. panta 2. un 3. punktu.

       Par tiesāšanās izdevumiem
      45     Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
         izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.

      46     Tā kā prasītājai spriedums ir nelabvēlīgs, tai jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar ITSB prasījumiem.
      Ar šādu pamatojumu
      PIRMĀS INSTANCES TIESA (piektā palāta)
      nospriež:
      1)      prasību noraidīt;
      2)      prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

               Lindh

                García‑Valdecasas

                Šváby

         Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2004. gada 23. novembrī.

               Sekretārs

                      Priekšsēdētāja

               H. Jung

                     P. Lindh

         * Tiesvedības valoda – vācu.