title: Lieta T-190/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. oktobra spriedums — Freixenet pret ITSB (Balta slīpēta stikla pudeles forma) (Kopienas preču zīme — Balta slīpēta stikla pudeles forma — Absolūts atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Atšķirtspējas neesamība — Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums — Regulas Nr. 40/94 73. pants)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/32

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. oktobra spriedums — Freixenet pret ITSB (Balta slīpēta stikla pudeles forma)
   (Lieta T-190/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Balta slīpēta stikla pudeles forma - Absolūts atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atšķirtspējas neesamība - Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums - Regulas Nr. 40/94 73. pants)
   (2006/C 281/54)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Freixenet, SA, Sant Sadurní d'Anoia (Spānija) (pārstāvji — F. De Visscher, E. Cornu, É. De Gryse un D. Moreau, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — I. de Medrano Caballero)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 11. februāra lēmumu (lieta R 97/2001-4) attiecībā uz preču zīmes, kas ir balta slīpēta stikla pudeles formā, reģistrāciju kā Kopienas preču zīmi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 11. februāra lēmumu (lieta R 97/2001-4);

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus, kā arī prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 201, 07. 08. 2004.


title: Lieta T-513/15: Prasība, kas celta 2015. gada 7. septembrī – Gruppe Nymphenburg Consult/ITSB (“Limbic® Map”)

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/48

         Prasība, kas celta 2015. gada 7. septembrī – Gruppe Nymphenburg Consult/ITSB (“Limbic® Map”)
   (Lieta T-513/15)
   (2015/C 354/58)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gruppe Nymphenburg Consult AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji: R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “Limbic® Map” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 316 411

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 23. jūnija lēmums lietā R 1973/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz Kopienas preču zīmes “Limbic® Map” reģistrācijas pieteikumu Nr. 12 316 411;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 63. panta, 75. panta pirmā teikuma un 76. panta pārkāpums.


title: Lieta C-313/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado de lo Mercantil n°  3 de Barcelona (Spānija) 2007. gada 5. jūlija rīkojumu — Kirtruna S.L. un Elisa Vigano / Cristina Delgado Fernández de Heredia , Sergio Sabini Celio , Miguel Oliván Bascones , Red Elite de Electrodomésticos S.A. , Electro Calbet S.A.

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona (Spānija) 2007. gada 5. jūlija rīkojumu — Kirtruna S.L. un Elisa Vigano/Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Red Elite de Electrodomésticos S.A., Electro Calbet S.A.

   (Lieta C-313/07)
   (2007/C 211/47)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Kirtruna S.L. un Elisa Vigano

      Atbildētāji: Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Red Elite de Electrodomésticos S.A. un Electro Calbet S.A.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai garantija, ka cesionāram, kas iegūst bankrotējušu uzņēmumu vai uzņēmuma ražotni, nav jāuzņemas parādsaistības, kas radušās no līgumiem vai darba attiecībām, ja maksātnespējas procesā ir jānodrošina aizsardzība, kas ir vismaz līdzvērtīga tai, kas paredzēta Kopienu direktīvās, ir uzskatāma par tādu, kas attiecas tikai un vienīgi uz saistībām, kas ir tieši saistītas ar darba līgumiem vai darba attiecībām, vai arī darba ņēmēju tiesību un darba vietu vispārējas aizsardzības kontekstā šāda pati garantija ir jāattiecina arī uz citiem līgumiem, kas nav saistīti tikai ar nodarbinātību, bet attiecas uz telpām, kurās uzņēmums veic savu uzņēmējdarbību, vai īpašām ražošanas metodēm vai instrumentiem, kas ir būtiski uzņēmējdarbības turpināšanai?

               2)

               Vai šajā pašā darba ņēmēju tiesību aizsardzības garantijas kontekstā ražotnes ieguvējs no tiesas, kas izskata maksātnespējas lietu un kas dod atļauju veikt atsavināšanu, var saņemt garantiju ne tikai attiecībā uz tiesībām, kas izriet no darba līgumiem, bet arī attiecībā uz citiem maksātnespējīgās sabiedrības līgumiem un saistībām, kas ir būtiski uzņēmējdarbības turpmākai nodrošināšanai?

               3)

               Ja persona iegūst bankrotējušu uzņēmumu vai šāda uzņēmuma ražotni un mēģina saglabāt visus vai daļu no darba līgumiem, uz uzņemas atbildību par tiem subrogācijas kārtībā, vai šī persona saņem garantiju, ka, tai uzņemoties saistības subrogācijas kārtībā, pret viņu netiks vērstas prasības vai viņam uzliktas citas cedenta saistības, kas ir saistītas ar līgumiem vai tiesiskajām attiecībām, it īpaši nodokļu nomaksu vai sociālās apdrošināšanas maksājumiem vai tiesībām, kuras var izmantot tiesību turētāji, un saistībām, kas izriet no maksātnespējīgās sabiedrības noslēgtajiem līgumiem, kas ir visi cedēti ieguvējam atsevišķi vai kopā ar ražotni?

               4)

               Visbeidzot, vai Direktīva Nr. 23/2001 (1) ir interpretējama tādējādi, ka tiesā vai administratīvā ceļā par maksātnespējīgu atzītas un likvidējamas ražotnes vai uzņēmuma cesijas gadījumā tā nozīmē to, ka tiek aizsargāti ne tikai darba līgumi, bet arī citi līgumi, kas tieši un tūlītēji ietekmē šo līgumu saglabāšanu?

               5)

               Vai Spānijas Ley Concursal 149. panta 2. punkta redakcija, kurā ir izdarīta atsauce uz uzņēmuma cesiju, nav saderīgs ar iepriekš minētās Direktīvas Nr. 23/2001 5. panta 2. punkta a) apakšpunktu tiktāl, ciktāl šādas subrogācijas kārtībā ieguvējam tiek cedētas maksātnespējīgās vai bankrotējušās sabiedrības saistības darba attiecību jomā, tostarp bankrotējušajam uzņēmumam palikušie parādi Seguridad Social?

      (1)  Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā.


title: Lieta T-22/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. janvārī — Senz Technologies /ITSB — Impliva (Lietussargi)

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/19

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. janvārī — Senz Technologies/ITSB — Impliva (Lietussargi)
   (Lieta T-22/13)
   2013/C 101/41
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Senz Technologies BV (Delfta, Nīderlande) (pārstāvji — W. Hoyng un C. Zeri, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Impliva BV (Amsterdama, Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju trešās padomes 2012. gada 26. septembra lēmumu lietā R 2453/2010-3;

               —

               atzīt par pamatotiem Vispārējai tiesai iesniegtos argumentus un atzīt reģistrēta Kopienas dizainparauga reģistrāciju Nr. 000579032-0001 par spēkā esošu;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: dizainparaugs attiecībā uz “lietussargiem” — reģistrēts Kopienas dizainparaugs Nr. 000579032-0001

      Kopienas dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: Impliva BV

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamati: pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu ir pamatots ar Padomes Regulas Nr. 6/2002 4. un 9. pantu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 6/2002 7. panta 1. punkta un 6. panta kopsakarā ar 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu pārkāpums


title: Lieta T-98/09: Prasība, kas celta 2009. gada 11. martā – Tubesca /ITSB – Tubos del Mediterráneo ( T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S.A. )

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/33

         Prasība, kas celta 2009. gada 11. martā – Tubesca/ITSB – Tubos del Mediterráneo (“T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S.A.”)
   (Lieta T-98/09)
   2009/C 102/49
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tubesca, Ailly-sur-Noye (Francija) (pārstāvis – F. Greffe, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tubos del Mediterráneo, SA, Sagunto (Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 17. decembra lēmumu lietā R 518/2008-4.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Tubos del Mediterráneo, SA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S.A.” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 35. un 42. klasē – reģistrācijas pieteikums Nr. 4 085 098

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska un starptautiska grafiska preču zīme “TUBESCA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 19. un 20. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus daļā; atteikt pieteiktās preču zīmes reģistrāciju daļā

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: patērētājam ar vidējā līmeņa uzmanību vai gala lietotājam pastāvot sajaukšanas iespēja starp konfliktējošajām preču zīmēm, it īpaši tāpēc, ka preču zīmes “TUBESCA” esot plaši pazīstamas un tām piemītot ļoti liela atšķirtspēja


title: Lieta C-341/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 20. jūlija spriedums (Verwaltungsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hans Maschek/Magistratsdirektion der Stadt Wien – Personalstelle Wiener Stadtwerke Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2003/88/EK — 7. pants — Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu — Pensionēšanās pēc attiecīgās personas lūguma — Darba ņēmējs, kas nav izmantojis savas tiesības uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu pirms darba attiecību beigām — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir izslēgta finansiāla atlīdzība par neizmantoto ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu — Slimības atvaļinājums — Ierēdņi

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/7

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 20. jūlija spriedums (Verwaltungsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hans Maschek/Magistratsdirektion der Stadt Wien – Personalstelle Wiener Stadtwerke

   (Lieta C-341/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2003/88/EK - 7. pants - Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu - Pensionēšanās pēc attiecīgās personas lūguma - Darba ņēmējs, kas nav izmantojis savas tiesības uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu pirms darba attiecību beigām - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir izslēgta finansiāla atlīdzība par neizmantoto ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu - Slimības atvaļinājums - Ierēdņi)
   (2016/C 343/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Wien

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Hans Maschek

      Atbildētāja: Magistratsdirektion der Stadt Wien – Personalstelle Wiener Stadtwerke

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               —

               tam ir pretrunā tādi valsts tiesību akti kā pamatlietā aplūkotie, ar kuriem finansiāla atlīdzība par neizmantoto ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu tiek liegta tādam darba ņēmējam, kura darba attiecības ir beigušās, pamatojoties uz viņa lūgumu par pensionēšanos, un kurš nav varējis izmantot savas tiesības pirms šo darba attiecību beigām;

               —

               darba ņēmējam ir tiesības brīdī, kad viņš aiziet pensijā, saņemt finansiālu atlīdzību par ikgadējā apmaksātā atvaļinājuma dienām, ko viņš nav izmantojis tāpēc, ka viņš neveica savu darbu slimības dēļ;

               —

               darba ņēmējam, kura darba attiecības ir beigušās un kuram atbilstoši ar darba devēju noslēgtam nolīgumam, turpinot saņemt darba algu, ir pienākums neierasties savā darba vietā noteiktā laikposmā pirms došanās pensijā, nav tiesību uz finansiālu atlīdzību par šajā laikposmā neizmantotajām tiesībām uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu, izņemot, ja viņš nav varējis izmantot šīs tiesības slimības dēļ;

               —

               pirmkārt, dalībvalstu kompetencē ir lemt par to, vai tās piešķir darba ņēmējiem papildu apmaksātos atvaļinājumus, kas papildina Direktīvas 2003/88 7. pantā paredzēto vismaz četras nedēļas ilgo ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu. Šajā gadījumā dalībvalstis var paredzēt, ka darba ņēmējam, kurš slimības dēļ pirms darba attiecību beigām nav varējis pilnībā izmantot savu papildu ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu, tiek piešķirtas tiesības uz finansiālu atlīdzību, kas atbilst šim papildu laikposmam. Otrkārt, dalībvalstīm ir jānosaka šīs piešķiršanas nosacījumi.

      (1)  OV C 346, 19.10.2015.


title: Lieta T-205/13 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 27. novembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana — Prasības celšanai paredzētajā termiņā pa faksu iesniegts prasības pieteikums, kas ir parakstīts, izmantojot zīmogu, kurā ir attēlots advokāta paraksts — Oriģināla iesniegšana pēc termiņa beigām — Novēlota prasība — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/33

         Vispārējās tiesas 2013. gada 27. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-205/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana - Prasības celšanai paredzētajā termiņā pa faksu iesniegts prasības pieteikums, kas ir parakstīts, izmantojot zīmogu, kurā ir attēlots advokāta paraksts - Oriģināla iesniegšana pēc termiņa beigām - Novēlota prasība - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2014/C 45/57
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 28. janvāra rīkojumu lietā F-100/12 Marcuccio/Komisija (Krājuma vēl nav publicēts), ar ko lūdz šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta T-277/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. jūlijā — Secure Computing /ITSB — Investronica ( SECUREOS )

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/14

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. jūlijā — Secure Computing/ITSB — Investronica (“SECUREOS”)
   (Lieta T-277/07)
   (2007/C 235/25)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Secure Computing Corporation, Minnesota (ASV) (pārstāvji — H. P. Kunz-Hallstein un R. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Investronica, SA

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 1063/2006-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SECUREOS”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 9. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 659 944)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Investronica, S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “SECUREURO” (Kopienas preču zīme Nr. 2 126 290), kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 7., 9., 16., 35., 36., 37. un 42. klasē, kā arī grafiska preču zīme “secureuro” (Kopienas preču zīme Nr. 2 418 135), kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 7., 9., 16., 35. un 36. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumu un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta, 73. panta un 74. panta 1. punkta otrā teikuma pārkāpums.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-58/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. februāra rīkojums – Ludwig Bertram/ITSB – Seni Vita (“Sanivita”)

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/45

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. februāra rīkojums – Ludwig Bertram/ITSB – Seni Vita (“Sanivita”)
   (Lieta T-58/15) (1)

   (2016/C 136/63)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Lieta T-447/05: Prasība, kas celta  2005. gada 22. decembrī  —  Plantations de Mbanga  pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/24

         Prasība, kas celta 2005. gada 22. decembrī — Plantations de Mbanga pret Komisiju
   (Lieta T-447/05)
   (2006/C 74/47)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société des plantations de Mbanga (SPM) SA (Douala, Kamerūna) (pārstāvji — P. Soler Couteaux un S. Cahn, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 9. decembra Regulu (EK) Nr. 2015/2005 par tādu banānu ievešanu, kuru izcelsme ir ĀKK valstis, saistībā ar tarifa kvotu, kas atvērta ar Regulu (EK) Nr. 1964/2005 par tarifu likmēm banāniem 2006. gada janvārī un februārī;

               —

               piespriest Komisijai un Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ieviešot kvotu īpašā režīma izmaiņas tirdzniecībai ar trešām valstīm, kas ir viens no tirgu organizatoriskajiem pasākumiem banānu nozarē, Eiropas Savienības Padomes 2005. gada 29. novembra Regula (EK) Nr. 1964/2005 (1) tostarp piešķir Komisijai kompetenci veikt šīs regulas īstenošanai vajadzīgos pasākumus, kā arī pagaidu pasākumus ĀKK valstu izcelsmes banānu tarifa likmes kvotas pārvaldībai. Šajā sakarā Komisija savā 2005. gada 9. decembra Regulā (EK) Nr. 2015/2005 (2) attiecībā uz 2006. gada janvāri un februāri saglabāja veco režīmu ievešanas atļauju piešķiršanai, balstoties uz iepriekšējām referencēm (3), kādu to paredzēja Regula Nr. 896/2001. Šajā prasībā tiek lūgts atcelt minēto Regulu (EK) Nr. 2015/2005.
   Savas prasības atbalstam prasītāja norāda, ka, ieviešot tās 3. un 4. pantā ievešanas atļauju piešķiršanas režīmu, kas balstās uz iepriekšējām referencēm un netradicionālo piegādātāju ielaišanu, Regula Nr. 2015/2005 pārkāpj:

               —

               banānu tirgu reglamentējošās tiesību normas;

               —

               Kopienu noteikumos ietverto ideju un principus kopējā lauksaimniecības politikā, banānu tirgu kopīgā organizācijā, kā arī attiecīgos piemērojamā Kopienu tiesiskā regulējuma noteikumus;

               —

               EKL 81. un 82. pantā ietvertos principus, jo iepriekšējiem piegādātājiem ir atļauts kopīgi ļaunprātīgi izmantot dominējošo stāvokli, ko, kā uzskata prasītāja, viņiem piešķir tiesiskais regulējums, un tāpēc, ka tiek atbalstīta citāda veida prakse, kas ir vērsta pret konkurenci banānu Kopienas tirgū;

               —

               EKL 87. pantā noteiktos principus, jo izlases veidā atsevišķiem tradicionālajiem importētājiem ar nozīmīgu iepriekšēju pieredzi tiek piešķirta ievērojama finansiāla priekšrocība, un viņiem ir iespēja saņemt priekšrocību, pārdodot atļaujas, kas saņemtas nelikumīgi bez maksas;

               —

               samērīguma principu, jo netiek atļauta uzticamu un perspektīvu netradicionālo importētāju darbību uzsākšana un attīstība, jo tie var pastāvēt tikai tad, ja tie balstās uz tradicionālo importētāju; turklāt prasītāja norāda, ka regula, kura tiek lūgta atcelt, neļauj ĀKK valstu izcelsmes banānu ražotājiem gūt labumu tādā pašā veidā no priekšrocības, kas piešķirta ĀKK valstu izcelsmes banāniem, jo labumu no režīma pārsvarā gūst atsevišķi tradicionālie importētāji ar nozīmīgu iepriekšēju pieredzi;

               —

               nediskriminācijas principu, jo attiecībā uz tradicionālajiem ĀKK valstu importētājiem tiek piemērota šķietami vienlīdzīga attieksme, lai gan faktiski nelikumīgi priekšroka tiek dota atsevišķiem tradicionālajiem importētājiem ar nozīmīgu iepriekšēju pieredzi.

         Visbeidzot, prasītāja, pamatojot savas pretenzijas, atsaucas arī uz tiesiskās paļāvības principa un brīvas profesionālās aktivitātes izmantošanas principa pārkāpumu.

      (1)  2005. gada 29. novembra Regula (EK) Nr. 1964/2005 par tarifu likmēm banāniem (OV L 316, 2.12.2005.)

      (2)  Komisijas 2005. gada 9. decembra Regula (EK) Nr. 2015/2005 par tādu banānu ievešanu, kuru izcelsme ir ĀKK valstis, saistībā ar tarifa kvotu, kas atvērta ar Regulu (EK) Nr. 1964/2005 par tarifu likmēm banāniem 2006. gada janvārī un februārī.

      (3)  Prasītāja apstrīd šo režīmu lietā T-128/05, kas tiek izskatīta Pirmās instances tiesā.


title: Lieta T-402/11: Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūlijā — Preparados Alimenticios del Sur /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/39

         Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūlijā — Preparados Alimenticios del Sur/Komisija
   (Lieta T-402/11)
   2011/C 282/74
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Preparados Alimenticios del Sur, SL (Murcia, Spānija) (pārstāvis — I. Acero Campos, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumu nosūtīt lietu par lūgumu atbrīvot no nodokļiem atpakaļ izskatīšanai Spānijas muitas iestādēm;

               —

               uzlikt Komisijai pienākumu izlemt Prealisur S.L. iesniegto lūgumu atbrīvot no nodokļiem, kas tieši ietekmē Zukan S.L. iesniegto lūgumu;

               —

               lai Komisija varētu izlemt iesniegto lūgumu, uzlikt tai pienākumu veikt vajadzīgos pasākumus un rīcību, ieskaitot pret Spānijas Muitas pārvaldi, lai iegūtu visu lūguma izlemšanai vajadzīgo informāciju, ieskaitot dokumentus, ko Komisija apgalvo, ka ir pieprasījusi no Spānijas muitas, bet nav saņēmusi;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Eiropas Komisijas 2011. gada 29. jūnija lēmumu par lietas par lūgumu atbrīvot no nodokļiem nosūtīšanu atpakaļ Spānijas pārvaldes iestādēm prasītājas iesniegtā lūguma izlemšanai (lieta Nr. 003-004-005-006-2009 RRPP-J Y REC 04/10) tās izlemšanai vajadzīgās informācijas trūkuma dēļ. Spānijas Muitas pārvade iepriekš bija nosūtījusi minēto lietu Komisijai saskaņā ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 220. panta 2. punkta b) apakšpunktu.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti zināmi Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), panti.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts konkrēti 872. un 873. pants, jo prasītājai netika paziņots nodoms pieņemt tai nelabvēlīgu lēmumu, kas tai būtu ļāvis par to iesniegt apsvērumus, un tā netika informēta par to, ka Eiropas Komisija bija nosūtījusi Spānijas Muitas pārvaldei informācijas pieprasījumu un tādējādi tika pagarināts termiņš lūguma izlemšanai.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Muitas kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts tiktāl, ciktāl šajā tiesību normā nav paredzēts, ka muitas pieļautajai kļūdai būtu jābūt aktīvai, kā apgalvo Komisija, nosūtot atpakaļ lietu informācijas trūkuma dēļ iestādei, kas ir pieļāvusi kļūdu, proti, Spānijas Muitas pārvaldei.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Komisijas Reglaments un konkrēti tā pielikums, kurā ir ietverts Eiropas Komisijas darbinieku labas administratīvās prakses kodekss attiecībās ar sabiedrību.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāpti vispārīgie labas pārvaldības principi, labas administratīvās prakses vadlīnijas un ieinteresēto personu tiesības uz informāciju. Saskaņā ar prasītājas teikto Komisija arī nav iesniegusi nevienu dokumentu, ko tā ir pieprasījusi, kā arī nav sniegusi nekādu atbildi par šajā prasībā minēto lēmumu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Eiropas Savienības Pamattiesību harta.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts konkrēti minētās hartas 41., 42., 47., 48. un 51. pants.


title: Lieta T-579/15: Prasība, kas celta 2015. gada 5. oktobrī – For Tune/ITSB – Gastwerk Hotel Hamburg (“fortune”)

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/70

         Prasība, kas celta 2015. gada 5. oktobrī – For Tune/ITSB – Gastwerk Hotel Hamburg (“fortune”)
   (Lieta T-579/15)
   (2015/C 398/84)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: For Tune sp. z o.o. (Varšava, Polija) (pārstāve – K. Popławska, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Gastwerk Hotel Hamburg GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “fortune” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 525 491

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 7. augusta lēmums lietā R 2808/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB un otrai procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lietas C-38/04izslēgšana no reģistra

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/21

         Lietas C-38/04 (1)izslēgšana no reģistra
   (2005/C 106/41)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 4. februārī Eiropas Kopienu Tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-38/04 Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004.


title: Lieta T-814/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. decembrī  – Banco Espírito Santo /Komisija

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. decembrī – Banco Espírito Santo/Komisija
   (Lieta T-814/14)
   (2015/C 118/38)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Banco Espírito Santo, S.A. (pārstāvji – M. Gorjão-Henriques un L. Bordalo e Sá, advogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 3. augusta Lēmuma C(2014) 5682 final, par valsts atbalstu Nr. SA.39250 (2014/N) – Portugāle, Banco Espírito Santo, S.A noregulējums, II pielikuma 9. un 18. punktu, ciktāl tajos ir noteikta vai tos var interpretēt tādējādi, ka tajos ir noteikta prasītājas (Banco Espírito Santo, S.A. vai “BES”) atbildība nodrošināt monitoringa pilnvarnieka atalgojuma vai citu izmaksu segšanu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, liekot BES segt izmaksas, kas ir saistītas ar Portugāles Republikas saistību ievērošanas monitoringu, ir pārkāpti ar Līguma piemērošanu saistītie noteikumi:

                           —

                           nosakot BES saistības attiecībā uz trešās personas rīcību, kurai BES nav sniegusi savu piekrišanu un no kuras tā negūst nekādu labumu, un kas netika izraudzīta atbilstoši kritērijiem, kas nodrošina atbilstību ekonomiski izdevīgākā risinājuma principam, iespējams, nodarot kaitējumu BES kreditoriem un akcionāriem;

                           —

                           saskaņā ar apstrīdēto lēmumu monitoringa pilnvarnieku ieceļ Noregulējuma fonds. Tomēr, lai arī par vienīgā monitoringa pilnvarnieka iecelšanu ir atbildīga tikai Portugāles Republika, nav pieļaujams, ka monitoringa pilnvarnieka atalgojuma nasta būtu jāuzņemas tikai BES. Šāds risinājums pārkāpj principus, kas ir valsts atbalsta pamatā: (i) tas nostiprina pagaidu bankas priekšrocības, atbrīvojot to no noregulējuma izmaksām, kas pretējā gadījumā tai tiktu noteiktas ar likumu; (ii) kropļo konkurenci par labu pagaidu bankai, atbrīvojot to no izmaksām, kas netika aprēķinātas, atļaujot valsts atbalstu;

                           —

                           EU valsts atbalsta tiesiskajā regulējumā nav pamata, saskaņā ar kuru monitoringa pilnvarnieka atalgojuma nasta būtu jāuzņemas BES, kura, kā tiek uzsvērts, nav ne lēmuma adresāte, ne atbalsta saņēmēja;

                           —

                           (ES) Regulā Nr. 806/2014 par vienoto noregulējuma mehānismu, kas būs piemērojama, sākot no 2016. gada, šajā ziņā nav papildinājumu, neraugoties uz to, ka tās 19. pantā ir paredzēts pilnvarnieks, tāpat nav papildinājumu Regulā Nr. 1093/2010 vai Direktīvā 2014/59/ES, kuras transponēšanas periods vēl nav beidzies;

                           —

                           ES tiesību kontekstā un DG COMP (Eiropas Komisijas Konkurences ģenerāldirektorāts), kas ir par apstrīdētā lēmuma sagatavošanu atbildīgais dienests, darbības jomā ir paredzēti skaidri interpretējoši noteikumi saistībā ar monitoringa pilnvarnieku un viņa atalgojumu, kas var tikt izmantoti, lai novērstu trūkumus tiesību aktos saistībā ar aplūkoto situāciju, īpaši saistībā ar monitoringa pilnvarnieka kvantitatīvo atalgojuma struktūru, kam ir jābalstās uz vienošanos starp pusēm un kas ir jāapstiprina Eiropas Komisijai, tai nodrošinot neatkarību un piešķirot līdzekļus;

                           —

                           Eiropas Komisija nevar noteikt prasītājai veidu, kādā praktiski būtu jāatalgo monitoringa pilnvarnieks, tādējādi tam, ka Eiropas Komisija ir saistoši noteikusi šādu finansiālo slogu (proti, BES iepriekš neakceptējot tā apmēru), nav tiesiska pamata ne (ES) Regulā Nr. 806/2014, ne kādā citā tiesību aktā;

                           —

                           pati Eiropas Komisija apstrīdētajā lēmumā tikai noteica, ka monitoringa pilnvarnieks ir jāalgo “sliktajai bankai”“veidā, kas nekavē tam neatkarīgi un efektīvi veikt uzticētos pienākumus”. Tādējādi atalgojuma struktūra nav īpaši definēta, it īpaši, nav noteikts, kā tas tiks īstenots praksē un kādi ir ierobežojumi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips un princips, ka administratīvajām iestādēm ir saistoši to noteikumi:

                           —

                           Komisija ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu un principu, ka administratīvajām iestādēm ir saistoši to noteikumi, ciktāl tajos ir noteikts vai tie var tikt interpretēti tādējādi, ka tajos ir noteikts pienākums BES segt ar monitoringa pilnvarnieku saistītās izmaksas;

                           —

                           tā tas it īpaši ir, ņemot vērā, ka BES, trešā persona lēmuma kontekstā, bija pilnīgi izslēgta no monitoringa pilnvarnieka izraudzīšanās procedūras un tādējādi, neietekmējot lēmumā noteiktos līdzekļus un neatkarību, nevarēja nodrošināt tās saistību (un tās direktoru fiduciāro saistību) izpildi, cenšoties nodrošināt, lai saistību monitorings BES radītu pēc iespējas mazāku finansiālo nastu;

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips:

                           —

                           Komisija pārkāpa samērīguma principu, nosakot BES tādas vienpusējas saistības pilnā apmērā, kas, ņemot vērā BES kā iestādes, uz kuru attiecas noregulējuma darbība, pašreizējo finansiālo stāvokli, ne tikai šķiet ārkārtīgi apgrūtinošas un ievērojamas, bet arī pārkāpj samērīguma ierobežojumus stricto sensu;

                           —

                           tas tā vēl jo vairāk ir tādēļ, ka BES skatījumā atbildība par šiem izdevumiem, tā kā to saistību veidā neuzņēmās Portugāles valsts, ir jāuzņemas pašai Eiropas Komisijai saskaņā ar tās atbildību banku noregulējuma jomā un dalībvalstu saistībām šo pasākumu kontekstā.


title: Lieta T-91/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. februārī – AEDEC/Komisija

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/34

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. februārī – AEDEC/Komisija
   (Lieta T-91/15)
   (2015/C 127/47)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) (Madride, Spānija) (pārstāvis – R. López, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījums:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru Eiropas Komisijas E direkcijas (veselība) Pētniecības un inovāciju ģenerāldirekcija atteica pieprasīto finansējumu saskaņā ar sludinājumu par konkursu H2020-HCO-2014, kas tika saņemts 2014. gada 4. septembrī, un pārskatīt noraidītā projekta īpašības un priekšrocības.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati, kurus prasītāja izvirzīja prasības pamatošanai, izriet no vispārējā labas pārvaldības principa pārkāpšanas, ka arī vispārējā pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpšanas. Šie pamati ir balstīti uz šādiem apsvērumiem:
   Konsorcijam LATIN PLAN, kuru koordinē AEDEC, ir jāsaņem sludinājumā par konkursu H2020-HCO-2014 piedāvātās subsīdijas. Lēmums, ar kuru šīs subsīdijas tika atteiktas, un lēmums, ar kuru šis atteikums tika apstiprināts, ir acīmredzami netaisnīgi šādu iemeslu dēļ:

               a)

               Nosūtot paziņojumus projekta vērtēšanas procesa gaitā, Komisija nepareizi identificēja tā koordinatoru un tos nosūtīja personai, kas nebija ne attiecīgā projekta likumīgais pārstāvis, ne kontaktpersona, ne koordinators. Šai kļūdai šajā gadījumā ir būtiska nozīme, jo šai personai nav nekādas saistības ar AEDEC un tā ir konsorcija LATIN PLAN Somijas komandas loceklis.
               Komisija acīmredzot nosprieda, ka šai personai nav jāsaņem subsīdijas, jo tā uzskatīja, ka šī persona koordinēja projektu LATIN PLAN kā daļu no AEDEC un vienlaicīgi bija Somijas komandas loceklis. Tādējādi tā piemēroja “piešķirto līdzekļu nesummēšanas principu”, kas Savienības tiesībās ir piemērojams subsīdiju jomā un saskaņā ar kuru gadījumā, ja saņēmējs ir viens un tas pats, nevienam projektam nevar tikt piešķirtas vairāk par vienu subsīdiju, kas tiek segtas no budžeta līdzekļiem. Katrs LATIN PLAN komandas partneris lūdz piešķirt budžetu. Ja komandai galu galā tiktu piešķirtas subsīdijas, Komisijas kļūdas rezultātā attiecīgā persona saņemtu subsīdijas gan kā AEDEC loceklis, gan kā Somijas komandas loceklis.

               b)

               Saskaņā ar projekta novērtēšanas ziņojumu tā autori neesot ne izskaidrojuši, ne pamatojuši (kā tas viņiem būtu bijis jādara) asimetriju, kas pastāv starp katras konsorcijā LATIN PLAN ietilpstošās komandas pieprasīto budžetu, tādējādi projekti zaudēja punktus. AEDEC neapstrīd, ka starp dažādu komandu vai partneru pieprasītajiem budžetiem pastāv zināma asimetrija, tomēr nav taisnība, ka tā netika izskaidrota. Konkrētāk, AEDEC nodaļā par budžeta pamatošanu ir pilnībā un detalizēti izskaidrojis iemeslus, kādēļ tieši AEDEC ir partneris, kas pieprasa vislielāko budžetu.

               c)

               Projekts no zinātniskā viedokļa ir labs projekts. Komanda saņēma 11 no maksimāli iespējamajiem 15 punktiem un tā sekmīgi nokārtoja sludinājumā par konkursu paredzēto kvalitātes pārbaudījumu 10 punktu apmērā. Attiecīgais projekts saņēma vairāk punktus nekā citi projekti, kuriem tika piešķirts finansējums, kas pierāda, ka pieņemtais lēmums nav taisnīgs.


title: Lieta F-135/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 16. decembra spriedums – DE/EZA Civildienests — EZA darbinieki — Pārcelšana “neaktīvas nodarbinātības statusā” — Nelabvēlīgs akts — Tiesības tikt uzklausītam — Pārkāpums

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/95

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 16. decembra spriedums – DE/EZA
   (Lieta F-135/14) (1)

   (Civildienests - EZA darbinieki - Pārcelšana “neaktīvas nodarbinātības statusā” - Nelabvēlīgs akts - Tiesības tikt uzklausītam - Pārkāpums)
   (2016/C 048/107)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: DE (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (pārstāvji – S. Marino, T. Jabłoński un N. Rampal Olmedo, D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EZA lēmumu pārcelt prasītāju rezervē un atlīdzināt apgalvoto ciesto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2014. gada 31. janvāra lēmumu, ar kuru Eiropas Zāļu aģentūra pārcēla DE “neaktīvas nodarbinātības statusā”;

               2)

               Eiropas Zāļu aģentūra maksā DE summu EUR 10 000 apmērā;

               3)

               Eiropas Zāļu aģentūra sedz savus un atlīdzina DE tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 16, 19.1.2015., 50. lpp.


title: Tiesas spriedums ( 2010. gada 10. decembris ) lietā E-1/10 – Periscopus AS pret Oslo Børs ASA un Erik Must AS (Direktīva 2004/25/EK – kontroles iegūšana – obligātais piedāvājums – piedāvātās cenas korekcija – skaidri noteikti apstākļi un kritēriji – atsauce uz tirgus cenu)

text:
               12.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/13

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2010. gada 10. decembris)
   lietā E-1/10

      Periscopus AS pret Oslo Børs ASA un Erik Must AS

   (Direktīva 2004/25/EK – kontroles iegūšana – obligātais piedāvājums – piedāvātās cenas korekcija – skaidri noteikti apstākļi un kritēriji – atsauce uz tirgus cenu)
   2011/C 141/13
   Lietā E-1/10 starp Periscopus AS un Oslo Børs AS un Erik Must AS – pēc Oslo tingrett (Oslo apgabaltiesa), Norvēģijā, LŪGUMA Tiesai saskaņā ar 34. pantu Līgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi sniegt interpretāciju par 5. panta 4. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvā 2004/25/EK par pārņemšanas piedāvājumiem, kas pielāgota EEZ līgumam un tās 1. protokolam, Tiesa šādā sastāvā – priekšsēdētājs un tiesnesis-referents Carl Baudenbacher, tiesneši Thorgeir Örlygsson un Henrik Bull – 2010. gada 10. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/25/EK par pārņemšanas piedāvājumiem 5. panta 4. punkta otrā daļa nepieļauj tādas valsts tiesību normas, kas paredz, ka obligātā piedāvājuma cena jānosaka vismaz tikpat augsta kā “tirgus cena” gadījumos, kad ir skaidrs, ka “tirgus cena” ir augstāka nekā cena, kas aprēķināta saskaņā ar galveno noteikumu, kas noteikts saskaņā ar 5. panta 4. punkta pirmo daļu, nepaskaidrojot terminu “tirgus cena”. Īpaši jāprecizē laikposms, kas attiecas uz “tirgus cenas” noteikšanu, kā arī tas, vai “tirgus cena” jāaprēķina, pamatojoties uz vidēji svērto cenu, un vai vajadzīgi tirgus darījumi vai arī , lai noteiktu “tirgus cenu”, pietiek ar pastāvīgu pirkumu un rīkojumiem pārdot.


title: Lieta C-440/09: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums ( Sąd Najwyższy (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu/Stanisława Tomaszewska (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 45. panta 1. punkts — Valsts tiesiskajā regulējumā paredzētais minimālais laika posms tiesību uz vecuma pensiju iegūšanai — Citā dalībvalstī pabeigta iemaksu laika posma ņemšana vērā — Summēšana — Aprēķināšanas noteikumi)

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/5

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums (Sąd Najwyższy (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu/Stanisława Tomaszewska

   (Lieta C-440/09) (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regulas (EEK) Nr. 1408/71 45. panta 1. punkts - Valsts tiesiskajā regulējumā paredzētais minimālais laika posms tiesību uz vecuma pensiju iegūšanai - Citā dalībvalstī pabeigta iemaksu laika posma ņemšana vērā - Summēšana - Aprēķināšanas noteikumi)
   2011/C 130/09
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu

      Atbildētāja: Stanisława Tomaszewska

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sąd Najwyższy — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.) 45. panta 1. punkta, kā arī Padomes 1972. gada 21. marta Regulas (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 (OV L 74, 1. lpp.), 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Vecuma pensija, kas tiek paredzēta, pamatojoties uz iemaksu noteiktu ilgumu — Pabalsta aprēķina metode — Citā dalībvalstī pabeigto un attiecīgajā dalībvalstī pabeigto iemaksu laika posmu summēšana pirms vai pēc papildu laika posmu pievienošanas, kas paredzēta valsts likumā, kas palielina iemaksu laika posmus par vienu trešdaļu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas atjaunināta un papildināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 un kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1992/2006, 45. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosakot valsts tiesībās paredzēto minimālo obligāto apdrošināšanas laika posmu, kas nepieciešams, lai migrējošam darba ņēmējam būtu tiesības uz vecuma pensiju, attiecīgās dalībvalsts kompetentajai iestādei, nosakot šīs dalībvalsts tiesībās paredzēto ierobežojumu, kuru attiecībā pret iemaksu laika posmiem nedrīkst pārsniegt tiem pielīdzināmie laika posmi, ir jāņem vērā visi migrējošā darba ņēmēja karjeras laikā, tostarp citās dalībvalstīs, pabeigtie apdrošināšanas laika posmi.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Apvienotās lietas C-338/04, C-359/04 un C-360/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 6. martā ( Tribunale di Larino , Tribunale di Teramo (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocesi pret Massimiliano Placanica (C-338/04), Christian Palazzese (C-359/04), Angelo Sorricchio (C-360/04) (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — EKL 43. un 49. panta interpretācija — Azartspēles — Derību organizēšana sporta pasākumos — Prasība noslēgt koncesiju — Noteiktu uzņēmēju, kas pastāv atsevišķu kapitālsabiedrību formā, izslēgšana — Prasība saņemt policijas atļauju — Kriminālsods)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/3

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 6. martā (Tribunale di Larino, Tribunale di Teramo (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocesi pret Massimiliano Placanica (C-338/04), Christian Palazzese (C-359/04), Angelo Sorricchio (C-360/04)
   (Apvienotās lietas C-338/04, C-359/04 un C-360/04) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - EKL 43. un 49. panta interpretācija - Azartspēles - Derību organizēšana sporta pasākumos - Prasība noslēgt koncesiju - Noteiktu uzņēmēju, kas pastāv atsevišķu kapitālsabiedrību formā, izslēgšana - Prasība saņemt policijas atļauju - Kriminālsods)
   (2007/C 95/04)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Larino, Tribunale di Teramo

   Lietas dalībnieki pamata kriminālprocesos

      Massimiliano Placanica (C-338/04), Christian Palazzese (C-359/04), Angelo Sorricchio (C-360/04)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Larino — EKL 43. un 49. panta un Tiesas sprieduma lietā C-243/01 Gambelli u.c. interpretācija — Valsts likums, kas atļauj piedāvāt un organizēt derības saistībā ar dažādiem pasākumiem un īpaši sporta pasākumiem — Derību organizēšana teleinformātikas ceļā, ko veic uzņēmējs, kam nav izsniegta licence, sabiedrības, kas atļauti darbojas citā dalībvalsti, vārdā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               valsts tiesiskais regulējums, kas aizliedz nodarboties ar derību organizēšanu, rīkošanu, reģistrēšanu un piedāvājumu nodošanu īpaši sporta pasākumos, ja nav saņemta attiecīgās dalībvalsts piešķirta koncesija vai policijas atļauja, rada brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības, kas paredzētas, attiecīgi, EKL 43. un EKL 49. pantā, ierobežojumu;

               2)

               iesniedzējtiesām ir jāpārbauda, vai tas, ka valsts tiesiskajā regulējumā ir ierobežots to uzņēmēju skaits, kas darbojas azartspēļu jomā, tiešām atbilst mērķim novērst šajā jomā veikto darbību izmantošanu krimināliem vai krāpšanas nolūkiem;

               3)

               EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tā, ka tie aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamata lietās, kas no azartspēļu jomas izslēdz un turpina izslēgt uzņēmējus, kuri ir nodibināti kapitālsabiedrību formā un kuru akcijas ir kotētas reglamentētos tirgos;

               4)

               EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tā, ka tie aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamata lietās, kas paredz piemērot kriminālsodus tādām personām kā atbildētāji pamata lietās, par derību organizētu rīkošanu, nesaņemot valsts tiesiskajā regulējumā prasīto koncesiju vai policijas atļauju, ja šīs personas nevarēja saņemt minētās koncesijas vai atļaujas tāpēc, ka šī dalībvalsts, pārkāpjot Kopienu tiesības, atteicās tās izsniegt.

      (1)  OV C 273, 6.11.2004.

      OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta T-264/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 29. februāra spriedums – UTi Worldwide u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Starptautiskie gaisa kravu pārvadājumu pakalpojumi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Uzcenojumi un tarifu noteikšanas mehānismi, kas ietekmē galīgo cenu — Kļūdas vērtējumā — Pierādījumi — Tirdzniecības starp dalībvalstīm ietekmēšana — Būtiska ietekme uz konkurenci — Naudas soda apmērs — Pārkāpuma smagums — Samērīgums — Solidāra atbildība — Neierobežota kompetence

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/26

         Vispārējās tiesas 2016. gada 29. februāra spriedums – UTi Worldwide u.c./Komisija
   (Lieta T-264/12) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Starptautiskie gaisa kravu pārvadājumu pakalpojumi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Uzcenojumi un tarifu noteikšanas mehānismi, kas ietekmē galīgo cenu - Kļūdas vērtējumā - Pierādījumi - Tirdzniecības starp dalībvalstīm ietekmēšana - Būtiska ietekme uz konkurenci - Naudas soda apmērs - Pārkāpuma smagums - Samērīgums - Solidāra atbildība - Neierobežota kompetence)
   (2016/C 136/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: UTi Worldwide, Inc. (Tortola, Apvienotā Karaliste), UTi Nederland BV (Schiphol, Nīderlande) un UTI Worldwide (UK) Ltd (Reading, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – P. Kirch, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Biolan, V. Bottka un G. Meessen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 28. marta Lēmumu C(2012) 1959 final par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39462 – Kravu pārvadājumi), ciktāl tas attiecas uz prasītājām, un, pakārtoti, prasība grozīt prasītājām šajā lēmumā noteikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2012. gada 28. marta Lēmumu C(2012) 1959 final par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39462 – Kravu pārvadājumi), ciktāl UTi Worldwide, Inc. noteiktais naudas soda apmērs pārsniedz UTi Nederland BV un UTI Worldwide (UK) Ltd noteiktos naudas sodus;

               2)

               Lēmuma C(2012) 1959 final 2. panta 2. punktā aprēķināto kopējo naudas soda apmēru UTi Worldwide noteikt EUR 2 965 000 apmērā, un naudas sodu, kas tai ir aprēķināts, piemērojot minētā lēmuma 2. panta 2. punkta j) apakšpunkta pirmo rindu, noteikt EUR 1 692 000 apmērā;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               UTi Worldwide, UTi Nederland un UTI Worldwide (UK) atlīdzina deviņas desmitdaļas no Eiropas Komisijas izdevumiem, kā arī sedz savus izdevumus;

               5)

               Eiropas Komisija sedz vienu desmitdaļu no saviem izdevumiem, kā arī atlīdzina UTi Worldwide, UTi Nederland un UTI Worldwide (UK) radušos izdevumus.

      (1)  OV C 235, 4.8.2012.


title: Lieta C-476/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. augustā iesniedza Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture — Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Horvātija) – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo/Air Serbia A.D. Beograd un Dane Kondič, direktor Air Serbia A. D. Beograd

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. augustā iesniedza Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture — Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte (Horvātija) – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo/Air Serbia A.D. Beograd un Dane Kondič, direktor Air Serbia A. D. Beograd

   (Lieta C-476/16)
   (2016/C 419/41)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture — Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo

      Atbildētāji: Air Serbia A. D. Beograd un Dane Kondič, direktor Air Serbia A. D. Beograd

      Prejudiciālais jautājums

   Vai aviosabiedrības, kura ir EKAT nolīguma Asocietā puse, prakse, kura izpaužas kā pasažieru komerciālo gaisa pārvadājumu nodrošināšana ar izejas punktu vienā Eiropas Savienības dalībvalstī caur savas izcelsmes valsti kā tranzīta punktu, kurā tā pārsēdina pasažierus un pārkrauj viņu bagāžu citā šīs pašas sabiedrības lidaparātā ar galapunktu Eiropas Savienības dalībvalstī vai trešajā valstī, saskaņā ar autonomu ceļojuma dokumentu, uz kura ir minēti divi dažādi lidojumu numuri, ir atbilstoša Savienības tiesību interpretācijai vispār un Daudzpusējā nolīguma par Eiropas kopējās aviācijas telpas izveidi V pielikumā ietvertā VI protokola 3. panta 1. punkta a) punkta i) apakšpunktam konkrēti?


title: Lieta T-379/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. septembrī — Mustang/ITSB — Decathlon (viļņotas līnijas attēls)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. septembrī — Mustang/ITSB — Decathlon (viļņotas līnijas attēls)
   (Lieta T-379/08)
   (2008/C 313/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mustang — Bekleidungswerke GmbH + Co. KG (Künzelsau, Vācija) (pārstāvji — A. Klett un K. Weimer, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Decathlon SA (Villeneuve d'Ascq, Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 859/2007-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā procesā un procesā Apelāciju padomē, ieskaitot prasītājas veiktās nepieciešamās izmaksas.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: viļņotas līnijas attēls attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 081 352)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Decathlon SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes, ko veido baltas viļņotas līnijas uz melna fona attēls, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pretstatītajām preču zīmēm neesot nekādas vizuālās, fonētiskās vai konceptuālās līdzības, ar ko varētu pamatot sajaukšanas iespēju


title: Lieta T-295/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – SymbioPharm/EMA Prasība atcelt tiesību aktu — Cilvēkiem paredzētas zāles — Pārvērtēšanas procedūras EMA sākšana — Direktīvas 2001/83/EK 31. – 34. pants — Zāles Symbioflor 2 un zāles ar līdzīgiem nosaukumiem — Nepārsūdzams akts — Sagatavojošs tiesību akts — Nepieņemamība

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/45

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – SymbioPharm/EMA

   (Lieta T-295/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Cilvēkiem paredzētas zāles - Pārvērtēšanas procedūras EMA sākšana - Direktīvas 2001/83/EK 31. – 34. pants - Zāles Symbioflor 2 un zāles ar līdzīgiem nosaukumiem - Nepārsūdzams akts - Sagatavojošs tiesību akts - Nepieņemamība)
   (2017/C 144/61)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SymbioPharm GmbH (Herborn, Vācija) (pārstāvis – A. Sander, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) (pārstāvji – T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, I. Ratescu)

      Priekšmets

   Prasības, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt EMA 2016. gada 1. aprīļa vēstuli par Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2011, L 311, 67. lpp.), 32.–34. pantā paredzētās procedūras uzsākšanu saistībā ar zālēm Symbioflor 2 un zālēm ar līdzīgiem nosaukumiem pēc jautājuma, kas saņemts no Vācijas Federālā Republikas saskaņā ar minētās direktīvas 31. pantu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               SymbioPharm GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta T-378/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — IMI u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara savienojumu un vara sakausējumu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Naudas sodi — Vērā ņemamais apgrozījums — Paziņojums par sadarbību — Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — IMI u.c./Komisija
   (Lieta T-378/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara savienojumu un vara sakausējumu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Naudas sodi - Vērā ņemamais apgrozījums - Paziņojums par sadarbību - Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Vienlīdzīga attieksme)
   2011/C 145/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: IMI plc (Birmingema, Apvienotā Karaliste), IMI Kynoch Ltd (Birmingema), Yorkshire Fittings Ltd (Līdsa, Apvienotā Karaliste), VSH Italia Srl (Bregnano, Itālija), Comap SA, agrāk — Aquatis France SAS (La Chapelle-St-Mesmin, Francija), un Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Argenbühl — Eisenharz, Vācija) (pārstāvji — M. Struys un D. Arts, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Nijenhuis un V. Bottka, kam palīdz S. Kinsella, solicitor, un K. Nordlander, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180 par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/F-1/38.121 — Savienojumi), kā arī, pakārtoti, prasība samazināt prasītājām minētajā lēmumā uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  IMI plc, IMI Kynoch Ltd, Yorkshire Fittings Ltd, VSH Italia Srl, Comap SA un Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.01.2007.


|

Tiesas spriedums ( 2010. gada 10. decembris ) lietā E-8/10 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Īslandes Republiku (Līgumslēdzējas puses saistību neizpildīšana – Direktīva 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu)

Oficiālais Vēstnesis C 148 , 19/05/2011 Lpp. 0003 - 0003

		Tiesas spriedums( 2010. gada 10. decembris)lietā E-8/10EBTA Uzraudzības iestāde pret Īslandes Republiku(Līgumslēdzējas puses saistību neizpildīšana – Direktīva 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu)2011/C 148/03Lietā E-8/10, EBTA Uzraudzības iestāde pret Īslandes republiku – PIETEIKUMS paziņojumam, ka noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par to pasākumu pieņemšanu, kas vajadzīgi, lai savos tiesību aktos pilnībā ieviestu Aktu, kas minēts EEZ līguma VII pielikuma 1. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Īslandes republika nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētās direktīvas 63. panta pirmo daļu un EEZ līguma 7. pantu – Tiesa šādā sastāvā – priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Thorgeir Örlygsson un Henrik Bull (tiesnesis-referents) – 2010. gada 10. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:Ar šo Tiesa:1) paziņo, ka noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, lai savos tiesību aktos pilnībā ieviestu Aktu, kas minēts EEZ līguma VII pielikuma 1. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Īslandes Republika nav pildījusi saistības saskaņā ar minētās direktīvas 63. panta 1. daļu un EEZ līguma 7. pantu;2) piespriež Īslandes Republikai segt tiesāšanās izdevumus.--------------------------------------------------


title: Lieta T-67/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 17. janvāra  rīkojums —  Henkel  pret ITSB

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/32

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 17. janvāra rīkojums — Henkel pret ITSB
   (Lieta T-67/03) (1)

   (2006/C 74/59)

      Tiesvedības valoda — franču

   trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 124, 24.5.2003.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. oktobrī lietā T-389/02 Sergio Sandini pret Eiropas Kopienu Tiesu (Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pieņemamība — Azbesta ekspozīcija — Profesionālā slimība — Zaudējumi)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/18

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. oktobrī
   lietā T-389/02 Sergio Sandini pret Eiropas Kopienu Tiesu (1)

   (Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieņemamība - Azbesta ekspozīcija - Profesionālā slimība - Zaudējumi)
   (2004/C 314/45)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-389/02 Sergio Sandini, Eiropas Kopienu Tiesas ierēdnis, ar dzīvesvietu Ehlange (Luksemburga), ko pārstāv J. Iturriagagoitia Bassas un K. Delvolvé, (avocats) pret Eiropas Kopienu Tiesu (pārstāvis - M. Schauss, kurš norādījis adresi Luksemburgā), par prasību par prasītājam šķietami nodarītu fizisku, morālu, profesionālu un finansiālu zaudējumu atlīdzību, Pirmās Instances tiesa šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši V. Tiili un M. Vilaras, sekretārs galvenais administrators J. Palacio González, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               puses sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 44, 22.2.2003.


title: Lieta C-471/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 7. septembrī iesniedza Vestre Landsret (Dānija) – Sjelle Autogenbrug I/S/Skatteministeriet

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 7. septembrī iesniedza Vestre Landsret (Dānija) – Sjelle Autogenbrug I/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-471/15)
   (2015/C 363/32)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Sjelle Autogenbrug I/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tādos apstākļos kā pamatlietā no nolietotiem transportlīdzekļiem ņemtas auto rezerves daļas, kuras par PVN maksātāju reģistrēts transportlīdzekļu pārstrādes uzņēmums demontē no transportlīdzekļa ar mērķi tās pārdot tālāk kā auto rezerves daļas, var uzskatīt par lietotām precēm, kā tas ir minēts Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (PVN direktīva) 311. panta 1. punkta 1. apakšpunktā?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-588/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — “Garantiju” nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma — Laukaugi — Žāvētas vīnogas — Jēltabaka — Nelielajām Egejas jūras salām ieviestie īpašie pasākumi konkrētiem lauksaimniecības produktiem — Aitu un kazu gaļa — Savstarpējā atbilstība — Samērīgums)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-588/10) (1)

   (ELVGF - “Garantiju” nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma - Laukaugi - Žāvētas vīnogas - Jēltabaka - Nelielajām Egejas jūras salām ieviestie īpašie pasākumi konkrētiem lauksaimniecības produktiem - Aitu un kazu gaļa - Savstarpējā atbilstība - Samērīgums)
   2013/C 38/30
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, E. Leftheriotou un X. Basakou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou, H. Tserepa-Lacombe un A. Markoulli)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 4. novembra Lēmumu 2010/668/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 288, 24. lpp.), ciktāl ar šo lēmumu ir izslēgti atsevišķi Grieķijas Republikas izdevumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 19.03.2011.


title: Lieta T-86/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. martā — Deichmann-Schuhe /ITSB — Design for Woman ( DEITECH )

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/27

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. martā — Deichmann-Schuhe/ITSB — Design for Woman (“DEITECH”)
   (Lieta T-86/07)
   (2007/C 117/42)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heinrich Deichmann-Schuhe GmBH & Co, Esene (Vācija) (pārstāvis — O. Rauscher, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Design for Woman SA

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 22. janvāra lēmumu (lieta R 791/2006-2);

               —

               noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 3378643 attiecībā uz visām precēm, kuras ietilpst 25. klasē (apģērbs; apavi; galvas segas);

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Design for Woman SA.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “DEITECH”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 18. un 25. klasē (pieteikums Nr. 3 378 643).

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas grafiska preču zīme “DEI-tex”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 25. klasē, un starptautiska grafiska preču zīme “DEI-tex”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 25. klasē, pie kam iebildums vērst pret reģistrāciju 25. klasē.

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu noraidīt.

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt.

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 43. panta 2. un 3. punkta pārkāpums, jo prasītājas iesniegtie pierādījumi netika uzskatīti par pietiekošiem, lai pierādītu faktisko izmantošanu, kā arī Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāv iespēja sajaukt pretstatītās preču zīmes.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-599/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 22. novembrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving ( Somvao )/ Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 22. novembrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-599/13)
   2014/C 24/22
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāja: Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 4. pants vai Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (2) par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2006. gada 13. decembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006 (3), 53.b panta 2. punkta c) apakšpunkts nodrošina juridisko pamatu tam, lai valsts iestādes varētu grozīt no Eiropas Bēgļu fonda saņemtu un jau noteiktu finanšu atbalstu šī atbalsta saņēmējam nelabvēlīgā veidā un to atgūt?

               2)

               Vai Padomes 2004. gada 2. decembra Lēmuma 2004/904/EK (4), ar ko izveido Eiropas Bēgļu fondu laikposmam no 2005. gada līdz 2010. gadam, 25. panta 2. punkts ir juridiskais pamats tam, lai valsts iestādes varētu grozīt no Eiropas Bēgļu fonda saņemtu un jau noteiktu finanšu atbalstu šī atbalsta saņēmējam nelabvēlīgā veidā un to atgūt, nepastāvot nepieciešamībai piešķirt pilnvaras valsts tiesībās?

      (1)  OV L 312, 1. lpp.

      (2)  OV L 248, 1. lpp.

      (3)  OV L 390, 1. lpp.

      (4)  OV L 381, 52. lpp.


title: Lieta F-55/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 25. janvāra spriedums — de Albuquerque pret Komisiju (Ierēdņi — Atkārtota iecelšana amatā — Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkts — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Dienesta intereses)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/41

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 25. janvāra spriedums — de Albuquerque pret Komisiju
   (Lieta F-55/06) (1)

   (Ierēdņi - Atkārtota iecelšana amatā - Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkts - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Dienesta intereses)
   (2007/C 56/77)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Augusto de Albuquerque, Woluwé-St-Étienne (Beļģija) (pārstāvis — C. Mourato, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un K. Herrmann, pārstāvji)
   Priekšmets
   Iecēlējinstitūcijas 2006. gada 2. februāra lēmuma atcelšana, ar kuru noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība par DG INFSO ģenerāldirektora 2005. gada 23. septembra lēmumu dienesta interesēs pārcelt prasītāju citā amatā kā vienības INFSO.G.2 “Mikro un nanosistēmas” vadītāju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006., 28. lpp.


title: Lieta C-21/06: Tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 27. aprīļa  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 27. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-21/06) (1)

   (2006/C 178/55)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 60, 11.03.2006.


title: Lieta C-507/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. septembrī — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/4

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. septembrī — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-507/13)
   2013/C 359/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — E. Jenkinson, S. Behzadi-Spencer, un K. Beal QC)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt KPD IV Direktīvas (1) 94. panta 1. punkta g) apakšpunktu un 2. punktu un/vai tās 162. panta 1. un 3. punktu;

               —

               atcelt KP Regulas (2) 450. panta 1. punkta d), i) un/vai j) apakšpunktu un/vai 521. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apvienotā Karaliste (turpmāk tekstā — “AK”) lūdz atcelt noteiktu tiesību normu skaitu noteiktos Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesību aktos saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk tekstā — “LESD”) 263. pantu. Šī prasība par tiesību aktu atcelšanu attiecas uz “KPD-IV komplektu”, kas stājās spēkā 2013. gada 17. jūlijā. Šajā komplektā ietilpst jaunā Kapitāla prasību direktīva, Direktīva 2013/36/ES, un jaunā Kapitāla prasību regula. AK apstrīd noteiktas tiesību normas vienīgi šajos tiesību aktos, proti:

               i)

               Direktīvas 2013/36/ES ((Kapitāla prasību direktīva); turpmāk tekstā — “KPD IV Direktīva”), kas 2013. gada 27. jūnijā publicēta Oficiālajā Vēstnesī, 94. panta 1. punkta g) apakšpunktu un 2. punktu, un 162. panta 1. un 3. punktu. Saskaņā ar 164. pantu Direktīva stājās spēkā 2013. gada 17. jūlijā.

               ii)

               Kapitāla prasību Regulas, Regulas (ES) Nr. 575/2013 (turpmāk tekstā — “KP Regula”) 450. panta 1. punkta d) i) un j) apakšpunktu un 521. panta 2. punktu. KP Regula ir publicēta Oficiālajā Vēstnesī 2013. gada 27. jūnijā, taču stājās spēkā 2013. gada 28. jūnijā saskaņā ar 521. panta 1. punktu. Tā ir jāpiemēro no 2014. gada 1. janvāra saskaņā ar 521. panta 2. punktu.

         Ar apstrīdētajiem tiesību aktiem Parlaments un Padome ir ieviesusi virkni pasākumu, kas attiecas uz mainīgo atalgojumu, kas var tikt izmaksāts noteiktiem iestāžu darbiniekiem (piemēram, kredītiestādēs un investīciju firmās, kā definēts KP Regulas 4. pantā). Konkrētāk, KPD IV Direktīvas 94. panta 1. punktā ir noteikts ierobežojums mainīgajam atalgojumam, kas var tikt izmaksāts noteiktām “personām, kas uzņemas būtisku risku”. Tas sarunvalodā ir pazīstams kā “ierobežojums baņķieru bonusiem”. Turklāt saskaņā ar KPD IV Direktīvas 94. panta 2. punktu ES likumdevējs Eiropas Banku iestādei (EBI), aģentūrai, kas izveidota saskaņā ar LESD 114. pantu, ir uzticējis uzdevumu noteikt kritērijus, saskaņā ar kuriem konkrētā iestādē tiek noteiktas “personas, kas uzņemas būtisku risku”, un sagatavot vadlīnijas saistībā ar atlaižu likmi, kas var tikt piemērota ilgtermiņa mainīgajam atalgojumam. Kad tas ir identificēts, KP Regulas 450. pantā ir paredzēts pienākums iestādēm publicēt noteiktas šo personu atalgojuma detaļas, kuras ir paredzēts izplatīt sabiedrībā.
   AK apgalvo, ka apstrīdētās tiesību normas ir jāatceļ tādēļ, ka:

               i)

               apstrīdētajām tiesību normām nav pienācīgi juridiskā pamata Līgumā;

               ii)

               apstrīdētās tiesību normas nav samērīgas un/vai tās neatbilst subsidiaritātes principam;

               iii)

               apstrīdētās tiesību normas stājās spēkā, pārkāpjot tiesiskās noteiktības principu;

               iv)

               noteiktu uzdevumu uzticēšana EBI un noteiktu pilnvaru piešķiršana Komisijai ir ultra vires;

               v)

               ar KP Regulā paredzētajām publiskošanas prasībām tiek pārkāpti ES tiesībās paredzētie datu aizsardzības un privātuma principi;

               vi)

               ciktāl 94. panta 1. punkta g) apakšpunkts ir jāpiemēro iestāžu darbiniekiem ārpus EEZ, ar to tiek pārkāpts LES 3. panta 5. punkts un teritorialitātes princips, kas ir atrodams starptautiskajās paražu tiesībās.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013 gada 26. jūnija Direktīva 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK, OV L 176, 338. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012, OV L 176, 1. lpp.


title: Lieta T-277/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. novembra spriedums — Bayer Healthcare /ITSB — Uriach-Aquilea OTC ( CITRACAL ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes CITRACAL reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme CITRACAL — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Preču līdzība — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/29

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. novembra spriedums — Bayer Healthcare/ITSB — Uriach-Aquilea OTC (“CITRACAL”)
   (Lieta T-277/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CITRACAL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CITRACAL” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzība - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2009/C 312/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bayer Healthcare LLC, Morristown (New Jersey, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Edenborough, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Uriach-Aquilea OTC, SL, Palau-Solita i Plegamans (Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 5. maija lēmumu lietā R 459/2007-4 saistībā ar iebildumu procesu starp Uriach-Aquilea OTC, SL un Bayer Healthcare LLC

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bayer Healthcare LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 236, 13.09.2008.


title: Lieta C-535/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 28. decembrī ierosināja Moser Baer India Ltd par Pirmas instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 4. oktobra spriedumu lietā T-300/03, Moser Baer India Ltd pret Eiropas Savienības Padomi

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/3

         Apelācija, ko 2006. gada 28. decembrī ierosināja Moser Baer India Ltd par Pirmas instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 4. oktobra spriedumu lietā T-300/03, Moser Baer India Ltd pret Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-535/06 P)
   (2007/C 69/06)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Moser Baer India Ltd (pārstāvji — K. Adamantopuls [K. Adamantopoulos], dikigoros, R. Maklīns [R. MacLean] un Dž. Brantons [J. Branton], solicitors)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija, Committee of European CD-R un DVD+/-R Manufacturers (CECMA)
   Prasītājas prasījumi:
   Prasītāja lūdz Tiesu:

               —

               atcelt 2006. gada 4. oktobra spriedumu lietā T-300/03 Moser Baer India/Padome;

               —

               apmierināt tos pašus prasījumus, kas ir izvirzīti tiesvedībā lietā T-300/03 Moser Baer India/Padome Pirmās instances tiesā, proti, atcelt Regulu (EK) Nr. 960/2003 (1) ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā apelācijā, kā arī prasītājas tiesāšanās izdevumus lietā T-300/03 Moser Baer India/Padome.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja atsaucas uz trim apelācijas pamatiem par Pirmās instances tiesas spriedumu.
   Pirmais apelācijas pamats ir par to, ka Pirmās instances tiesa ir izdarījusi konsekvences un rūpīgas pārbaudes principu pārkāpumu, nosakot kompensācijas maksājuma summu, kas novērtēta atkarībā no CD-R importa Eiropas Kopienā saskaņā ar apstrīdēto regulu. Ar šo pamatu prasītāja turpina apgalvot, ka Pirmās instances tiesa nav ievērojusi iepriekš minētos principus, apstiprinot, ka Kopienu iestādes ir rīkojušas likumīgi, klasificējot visus prasītājas aktīvus to aktīvu kategorijā uz kuriem attiecas priekšrocība no kompensējamas subsīdijas. Tas ir izraisījis iepriekš minēto Kopienu tiesību principu neievērošanu no Pirmās instances tiesas puses.
   Otrajam apelācijas pamatam ir divas daļas: a) Pirmās instances tiesa nav pareizi izvērtējusi pretrunīgos pierādījumus, kas minēti lietas materiālos un apstrīdētajā regulā attiecībā uz pamatelementu par kaitējuma noteikšanu, proti, Indijas izcelsmes CD-R importa cena pārbaudes par kaitējum[a noteikšanu] laikā un b) Pirmās instances tiesas piekrišana apstrīdētās regulas secinājumiem par Kopienas CD-R ražošanas krājumu līmeņiem ir faktors, kas pamato apstrīdētajā regulā minētā kaitējuma esamību.
   Trešais apelācijas pamats ir par to, ka Pirmās instances tiesa nav pareizi ņēmusi vērā Kopienas Pamata Antisubsidēšanas regulas 8. panta 7. punkta noteikumus un nav ņēmusi vērā to faktoru nozīmi, kuriem nav saistība ar Indijas izcelsmes CD-R importu, pārbaudot cēloņsakarību starp importu no Indijas un apgalvoto Kopienas CD-R ražošanai nodarīto kaitējumu.

      (1)  Padomes 2003. gada 2. jūnija Regula (EK) Nr. 960/2003, ar ko ievieš galīgo kompensācijas maksājumu attiecība uz Indijas izcelsmes ierakstāmu kompaktdisku importu, OV L 138, 5.6.2003, 1. lpp.


title: Lieta C-668/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 6. aprīļa spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jyske Finans A/S/Ligebehandlingsnævnet, kas rīkojas Ismar Huskic vārdā Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vienlīdzīga attieksme pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības — Direktīva 2000/43/EK — 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts — Kredītiestāde, kura lūdz papildu identitātes apliecinājumu pases vai uzturēšanās atļaujas kopijas formā no personām, kas lūdz piešķirt aizdevumu mehāniska transportlīdzekļa iegādei un kas savu identitāti ir apliecinājušas ar autovadītāja apliecību, kurā kā dzimšanas valsts ir norādīta valsts, kas nav kāda no Eiropas Savienības dalībvalstīm vai kāda no Eiropas brīvās tirdzniecības asociācijas dalībvalstīm

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/14

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 6. aprīļa spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jyske Finans A/S/Ligebehandlingsnævnet, kas rīkojas Ismar Huskic vārdā
   (Lieta C-668/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vienlīdzīga attieksme pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības - Direktīva 2000/43/EK - 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts - Kredītiestāde, kura lūdz papildu identitātes apliecinājumu pases vai uzturēšanās atļaujas kopijas formā no personām, kas lūdz piešķirt aizdevumu mehāniska transportlīdzekļa iegādei un kas savu identitāti ir apliecinājušas ar autovadītāja apliecību, kurā kā dzimšanas valsts ir norādīta valsts, kas nav kāda no Eiropas Savienības dalībvalstīm vai kāda no Eiropas brīvās tirdzniecības asociācijas dalībvalstīm)
   (2017/C 168/17)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Jyske Finans A/S

      Atbildētāja: Ligebehandlingsnævnet, kas rīkojas Ismar Huskic vārdā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvas 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības, 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā kredītiestādes prakse, atbilstoši kurai klientam, kura vadītāja apliecībā ir minēts, ka viņš ir dzimis valstī, kas nav kāda no Eiropas Savienības dalībvalstīm vai kāda no EBTA dalībvalstīm, ir jāuzrāda papildu identifikācijas apliecinājums, iesniedzot savas pases vai uzturēšanās atļaujas kopiju.

      (1)  OV C 68, 22.2.2016.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 11. jūlijā lietā T-294/04 internationaler hilfsfonds ev pret Eiropas Kopienu Komisiju (Arpuslīgumiskā atbildība — Procesā pie Eiropas Ombuda radušos izdevumu atlīdzība — Acīmredzami nepamatota prasība)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/23

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 11. jūlijā
   lietā T-294/04 internationaler hilfsfonds ev pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Arpuslīgumiskā atbildība - Procesā pie Eiropas Ombuda radušos izdevumu atlīdzība - Acīmredzami nepamatota prasība)
   (2005/C 229/51)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-294/04 Internationaler Hilfsfonds eV, Rosbaha [Rosbach] (Vācija), ko pārstāv H. Kaltenekers [H. Kaltenecker], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — M. Ž. Žonsī [M.-J. Jonczy] un S. Frīza [S. Fries], kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību par zaudējumu atlīdzību, ko pēc prasītājas domām, tā ir cietusi, un ko veido atlīdzība advokātam trijos procesos pie Eiropas Ombuda, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši J. Azizi [J. Azizi] un E. Kremona [E. Cremona], sekretārs H. Jungs [H. Jungs], 2005. gada 11. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-273/05 P: Tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 19. aprīļa spriedums — Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)/ Celltech R&D Ltd (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Vārdiskas preču zīmes CELLTECH reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 19. aprīļa spriedums — Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)/Celltech R&D Ltd

   (Lieta C-273/05 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Vārdiskas preču zīmes “CELLTECH ’reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs)
   (2007/C 96/13)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foliards-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])

      Otrs lietas dalībnieks: Celltech R&D Ltd (pārstāvji — D. Aleksanders [D. Alexander] un Dž. Hobss [G. Hobbs], QC unN. Dženkinss [N. Jenkins], solicitor)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-260/03 Celltech R&D, ar ko Pirmās instances tiesa atcēla ITSB Apelāciju otrās palātas 2003. gada 19. maija lēmumu, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzība par pārbaudītāja lēmumu atteikt vārdiskas preču zīmes “CELLTECH ”reģistrāciju attiecībā uz 5., 10. un 42. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 1.10.2005.


title: Lieta C-39/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. janvārī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Lubrizol France SAS/Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. janvārī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Lubrizol France SAS/Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

   (Lieta C-39/17)
   (2017/C 112/31)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lubrizol France SAS

      Atbildētāja: Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 28. un 30. pantam ir pretrunā tas, ka to preču vērtība, ko no Francijas uz citu Eiropas Savienības dalībvalsti sava uzņēmuma vajadzībām ir nogādājis uzņēmumu solidārās sociālās apdrošināšanas iemaksas un ar to saistīto papildiemaksu maksātājs pats, vai tas ir ticis izdarīts viņa vārdā, tiek ņemta vērā, lai noteiktu kopējo apgrozījumu, kas veido šo iemaksu aprēķina bāzi?


title: Tiesas spriedums (otrā palāta)  2006. gada 10. janvarī  lietā C-94/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (Prasība atcelt tiesību aktu — Padomes Lēmums 2003/106/EK par Roterdamas Konvencijas apstiprināšanu — Iepriekš norunātas piekrišanas procedūra — Bīstamas ķīmiskas vielas un pesticīdi kā starptautiskas tirdzniecības objekts — Juridiska pamata izvēle — EKL 133. pants un EKL 175. pants)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2006. gada 10. janvarī
   lietā C-94/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Padomes Lēmums 2003/106/EK par Roterdamas Konvencijas apstiprināšanu - Iepriekš norunātas piekrišanas procedūra - Bīstamas ķīmiskas vielas un pesticīdi kā starptautiskas tirdzniecības objekts - Juridiska pamata izvēle - EKL 133. pants un EKL 175. pants)
   (2006/C 48/03)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-94/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 28. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Curhauzens [G. zur Hausen], kā arī L. Strēma van Līra [L. Ström van Lier] un E. Rigini [E. Righini]) pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji — B. Hofs Nīlsens [B. Hoff-Nielsen] un M. Simsa Robertsone [M. Sims-Robertson], pēc tam — M. Simsa Robertsone un K. Mihūla [K. Michoel]), ko atbalsta: Francijas Republika, ko pārstāv Ž. de Bergess [G. de Bergues], F. Alabruns [F. Alabrune] un E. Puisē [E. Puisais], Nīderlandes Karaliste, ko pārstāv H. H. Sevenstere [H. G. Sevenster] un S. Terstala [S. Terstal], kā arī N. A. J. Bels [N. A. J. Bel], Austrijas Republika, ko pārstāv E. Rīdls [E. Riedl], Somijas Republika, ko pārstāv T. Pinne [T. Pynnä], Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, ko pārstāv R. Kodvela [R. Caudwell], pārstāve, kam palīdz A. Dešvuds [A. Dashwood], Eiropas Parlaments, ko sākotnēji pārstāvēja K. Penera [C. Pennera] un M. Mūrs [M. Moore], vēlāk — M. Mūrs un K. Bredlijs [K. Bradley], Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans] (referents), tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk], K. Gulmans [C. Gulmann], P. Kūris [P. Kūris] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2006. gada 10. janvarī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Padomes 2002. gada 19. decembra Lēmumu 2003/106/EK par Roterdamas Konvencijas par procedūru, saskaņā ar kuru starptautiskajā tirdzniecībā dodama iepriekš norunāta piekrišana attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskām vielām un pesticīdiem, apstiprināšanu Eiropas Kopienas vārdā;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               3)

               Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Austrijas Republika, Somijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Karaliste un Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 101, 26.04.2003.


title: Lieta T-909/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. decembrī – Laboratorios Ern/EUIPO – Sharma (“NRIM Life Sciences”)

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/43

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. decembrī – Laboratorios Ern/EUIPO – Sharma (“NRIM Life Sciences”)
   (Lieta T-909/16)
   (2017/C 053/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis – S. Correa Rodríguez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Anil K. Sharma (Hillingdon, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NRIM life Sciences” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 031 455

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 26. septembra lēmums lietā R 2376/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 013031455 “NRIM LIFE SCIENCES” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un gadījumā, ja Anil K. Sharma nolemj iestāties šajā lietā, piespriest Anil K. Sharma atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-593/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. novembrī — Siemag Tecberg Group /ITSB ( “Winder Controls” )

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/12

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. novembrī — Siemag Tecberg Group/ITSB (“Winder Controls”)
   (Lieta T-593/13)
   2014/C 31/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Siemag Tecberg Group GmbH (Haiger, Vācija) (pārstāvis — T. Sommer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 5. septembra lēmumu lietā R 1261/2013-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               noteikt tiesas sēdes mutvārdu apspriešanai termiņu.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Winder Controls” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9., 35., 37., 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 542 412

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums