title: Lieta C-615/19 P: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums – John Dalli/Eiropas Komisija (Apelācija – Prasība par kaitējuma atlīdzību – Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība – Eiropas Komisijas un Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) apgalvoti prettiesiska rīcība – Komisijas locekļa pienākumu izpildes izbeigšana – OLAF izmeklēšanu regulējošie procesuālie noteikumi – Izmeklēšanas uzsākšana – Tiesības tikt uzklausītam – OLAF Uzraudzības komiteja – Nevainīguma prezumpcija – Apgalvotā kaitējuma novērtējums)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/5

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums – John Dalli/Eiropas Komisija
      (Lieta C-615/19 P) (1)

      (Apelācija - Prasība par kaitējuma atlīdzību - Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - Eiropas Komisijas un Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) apgalvoti prettiesiska rīcība - Komisijas locekļa pienākumu izpildes izbeigšana - OLAF izmeklēšanu regulējošie procesuālie noteikumi - Izmeklēšanas uzsākšana - Tiesības tikt uzklausītam - OLAF Uzraudzības komiteja - Nevainīguma prezumpcija - Apgalvotā kaitējuma novērtējums)
      (2021/C 138/06)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: John Dalli (pārstāvji: L. Levi un S. Rodrigues, avocats)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-P. Keppenne un J. Baquero Cruz)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  J. Dalli sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-673/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 24. februāra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patvērums un imigrācija – Direktīva 2008/115/EK – 3., 4., 6. un 15. pants – Bēglis, kas nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā – Aizturēšana ar nolūku pārvietot uz citu dalībvalsti – Bēgļa statuss šajā citā dalībvalstī – Neizraidīšanas princips – Atgriešanas lēmuma neesamība – Direktīvas 2008/115 piemērojamība)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/7

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 24. februāra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T
      (Lieta C-673/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patvērums un imigrācija - Direktīva 2008/115/EK - 3., 4., 6. un 15. pants - Bēglis, kas nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā - Aizturēšana ar nolūku pārvietot uz citu dalībvalsti - Bēgļa statuss šajā citā dalībvalstī - Neizraidīšanas princips - Atgriešanas lēmuma neesamība - Direktīvas 2008/115 piemērojamība)
      (2021/C 138/08)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Atbildētāji: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 3., 4., 6. un 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz dalībvalstij aizturēt trešās valsts valstspiederīgo, kurš nelikumīgi uzturas tās teritorijā, lai veiktu šī valstspiederīgā piespiedu pārvietošanu uz citu dalībvalsti, kurā minētajam valstspiederīgajam ir bēgļa statuss, ja pats valstspiederīgais ir atteicies izpildīt attiecībā uz viņu izdoto rīkojumu doties uz šo citu dalībvalsti un ja attiecībā uz viņu nav iespējams pieņemt atgriešanas lēmumu.

         (1)  OV C 423, 16.12.2019.


title: Lieta C-689/19 P: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums – VodafoneZiggo Group BV/Eiropas Komisija (Apelācija – Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi – Direktīva 2002/21/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/140/EK – Elektronisko komunikāciju iekšējā tirgus konsolidācija – 7. panta 3. un 7. punkts – Pasākuma projekts, ko par pieejamu padarījusi valsts regulatīvā iestāde – Piekļuves nodrošināšanas noteiktā vietā Nīderlandē vairumtirdzniecības tirgus – Kopīga būtiska ietekme tirgū – Eiropas Komisijas komentāri, kuri nosūtīti valsts regulatīvajai iestādei – Valsts regulatīvās iestādes pienākums tos ņemt vērā pēc iespējas pilnīgāk – Piemērošanas joma – LESD 263. pants – Prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamība – Apstrīdams tiesību akts – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/7

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums – VodafoneZiggo Group BV/Eiropas Komisija
      (Lieta C-689/19 P) (1)

      (Apelācija - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/21/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/140/EK - Elektronisko komunikāciju iekšējā tirgus konsolidācija - 7. panta 3. un 7. punkts - Pasākuma projekts, ko par pieejamu padarījusi valsts regulatīvā iestāde - Piekļuves nodrošināšanas noteiktā vietā Nīderlandē vairumtirdzniecības tirgus - Kopīga būtiska ietekme tirgū - Eiropas Komisijas komentāri, kuri nosūtīti valsts regulatīvajai iestādei - Valsts regulatīvās iestādes pienākums tos ņemt vērā pēc iespējas pilnīgāk - Piemērošanas joma - LESD 263. pants - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Apstrīdams tiesību akts - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)
      (2021/C 138/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: VodafoneZiggo Group BV (pārstāvji: W. Knibbeler, A. Pliego Selie un B.A. Verheijen, advocaten)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Nicolae un G. Braun)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  VodafoneZiggo Group BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta C-712/19: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Novo Banco SA/Junta de Andalucía (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Kapitāla brīva aprite – Nodokļi – Nodoklis, ar ko apliek kredītiestāžu turētus klientu noguldījumus – Nodokļa atvieglojumi, ko piešķir vienīgi kredītiestādēm, kurām galvenā mītne vai filiāle atrodas Andalūzijas autonomajā apgabalā – Nodokļa atvieglojumi, ko piešķir vienīgi saistībā ar ieguldījumiem šajā autonomajā apgabalā īstenotos projektos – Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 401. pants – Aizliegums iekasēt citus valsts nodokļus, kuri ir kvalificējami kā apgrozījuma nodokļi – Jēdziens “apgrozījuma nodoklis” – Būtiskās PVN pazīmes – Neesamība)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/8

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Novo Banco SA/Junta de Andalucía

      (Lieta C-712/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Kapitāla brīva aprite - Nodokļi - Nodoklis, ar ko apliek kredītiestāžu turētus klientu noguldījumus - Nodokļa atvieglojumi, ko piešķir vienīgi kredītiestādēm, kurām galvenā mītne vai filiāle atrodas Andalūzijas autonomajā apgabalā - Nodokļa atvieglojumi, ko piešķir vienīgi saistībā ar ieguldījumiem šajā autonomajā apgabalā īstenotos projektos - Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 401. pants - Aizliegums iekasēt citus valsts nodokļus, kuri ir kvalificējami kā apgrozījuma nodokļi - Jēdziens “apgrozījuma nodoklis” - Būtiskās PVN pazīmes - Neesamība)
      (2021/C 138/10)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Novo Banco SA

         Atbildētāja: Junta de Andalucía

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  LESD 49. pantā nostiprinātā brīvība veikt uzņēmējdarbību ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz atvieglojumiem, kas piemērojami tāda nodokļa bruto summai, ar kuru apliek noguldījumus, ko izvietojuši tādu kredītiestāžu klienti, kurām galvenā mītne vai filiāles atrodas kādas dalībvalsts konkrētā reģionā,

                              —

                              tā nepieļauj šā nodokļa bruto summas samazinājumu 200 000 EUR apmērā, kas attiecināms uz kredītiestādēm, kurām galvenā mītne atrodas šajā reģionā;

                              —

                              tā pieļauj minētā nodokļa bruto summas samazinājumu 5 000 EUR apmērā par katru minētajā reģionā izveidoto filiāli, kas palielināms līdz pat 7 500 EUR par katru filiāli, kura atrodas komūnā ar mazāk nekā 2 000 iedzīvotājiem, ja vien konkrētajos apstākļos šie atvieglojumi nerada tādu diskrimināciju attiecīgo kredītiestāžu mītnesvietas dēļ, kas nebūtu attaisnojama, bet par to ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

                        LESD 63. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz nodokli, ar kuru apliek noguldījumus, ko izvietojuši tādu kredītiestāžu klienti, kurām galvenā mītne vai filiāles atrodas kādas dalībvalsts konkrētā reģionā, tas nepieļauj atvieglojumus, proti, šā nodokļa bruto summas samazināšanu par tādu kredītu, aizdevumu un ieguldījumu summu, kas paredzēti šajā reģionā īstenotiem projektiem, ciktāl ar šiem atvieglojumiem ir paredzēts sasniegt tikai saimniecisku mērķi.

                  2)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 401. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesību aktu, ar ko ieviests nodoklis, kurš kredītiestādēm ir jāmaksā par klientu noguldījumu izvietošanu, kura nodokļa bāze ir vienāda ar šo noguldījumu ceturkšņa atlikumu aritmētisko vidējo lielumu un kura samaksas pienākumu nodokļa maksātājs nevar nodot tālāk trešām personām.

         (1)  OV C 423, 16.12.2019.


title: Lieta C-772/19: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bartosch Airport Supply Services GmbH/Zollamt Wien (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējais muitas tarifs – Kombinētā nomenklatūra – Tarifu klasifikācija – Tarifu pozīcijas 8701 un 8705 – Interpretācija – Lidmašīnu tehniskās palīdzības automobilis)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/9

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bartosch Airport Supply Services GmbH/Zollamt Wien

      (Lieta C-772/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu klasifikācija - Tarifu pozīcijas 8701 un 8705 - Interpretācija - Lidmašīnu tehniskās palīdzības automobilis)
      (2021/C 138/11)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bartosch Airport Supply Services GmbH

         Atbildētāja: Zollamt Wien

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētā nomenklatūra, kas ietverta I pielikumā Padomes Regulai (EEK) Nr.o2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā, kas izriet no Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2016/1821 (2016. gada 6. oktobris) ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs nomenklatūras pozīcija 8705 neattiecas uz transportlīdzekļiem, kas paredzēti gaisakuģu vilkšanai un stumšanai, sauktiem par “lidmašīnu tehniskās palīdzības automobiļiem”, jo šie transportlīdzekļi ietilpst minētās nomenklatūras pozīcijā 8701.

         (1)  OV C 27, 27.1.2020.


title: Lieta C-804/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Landesgericht Salzburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BU/Markt24 GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – Jurisdikcija atsevišķu darba līgumu jomā – II nodaļas 5. iedaļas noteikumi – Piemērojamība – Vienā dalībvalstī noslēgts līgums par darbu citā dalībvalstī reģistrētā sabiedrībā – Darba neveikšana visā līguma darbības laikā – Valsts jurisdikcijas noteikumu piemērošanas izslēgšana – 21. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punkts – Jēdziens “vieta, kur vai no kurienes darbinieks pastāvīgi veic darbu” – Darba līgums – Līguma izpildes vieta – Darbinieka pienākumi attiecībā pret savu darba devēju)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Landesgericht Salzburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BU/Markt24 GmbH

      (Lieta C-804/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Jurisdikcija atsevišķu darba līgumu jomā - II nodaļas 5. iedaļas noteikumi - Piemērojamība - Vienā dalībvalstī noslēgts līgums par darbu citā dalībvalstī reģistrētā sabiedrībā - Darba neveikšana visā līguma darbības laikā - Valsts jurisdikcijas noteikumu piemērošanas izslēgšana - 21. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punkts - Jēdziens “vieta, kur vai no kurienes darbinieks pastāvīgi veic darbu” - Darba līgums - Līguma izpildes vieta - Darbinieka pienākumi attiecībā pret savu darba devēju)
      (2021/C 138/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Salzburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BU

         Atbildētāja: Markt24 GmbH

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās II nodaļas 5. iedaļā “Jurisdikcija attiecībā uz atsevišķiem darba līgumiem” ietvertās tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās ir piemērojamas attiecībā uz prasību tiesā, ko darbinieks, kura domicils ir dalībvalstī, ir cēlis pret darba devēju, kura domicils ir citā dalībvalstī, gadījumā, ja darba līgums ir ticis apspriests un noslēgts darbinieka domicila dalībvalstī un tajā ir bijis paredzēts, ka darba izpildes vieta atrodas darba devēja dalībvalstī, lai gan šis darbs nav veikts tāda iemesla dēļ, kurā ir vainojams šis darba devējs.

                  2)

                  Regulas Nr. 1215/2012 II nodaļas 5. iedaļā ietvertās tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā valsts jurisdikcijas noteikumu piemērošana attiecībā uz tādu prasību kā šī sprieduma rezolutīvās daļas 1) punktā minētā neatkarīgi no tā, vai šie noteikumi izrādās labvēlīgāki darbiniekam.

                  3)

                  Regulas Nr. 1215/2012 21. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda prasība kā šī sprieduma rezolutīvās daļas 1) punktā minētā var tikt celta tiesās tajā vietā, kurā vai no kuras darbiniekam atbilstoši darba līgumam bija jāīsteno savu pienākumu attiecībā uz darba devēju būtiskākā daļa, neskarot šīs regulas 7. panta 5. punktu.

         (1)  OV C 45, 10.2.2020.


title: Lieta C-857/19: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Slovak Telekom a.s./Protimonopolný úrad Slovenskej republiky (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Konkurence – LESD 102. pants – Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – Pilnvaru sadalījums starp Eiropas Komisiju un dalībvalstu konkurences iestādēm – Regula (EK) Nr. 1/2003 – 11. panta 6. punkts – Valsts konkurences iestāžu atbrīvošana no kompetences – Princips ne bis in idem – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pants)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/11

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Slovak Telekom a.s./Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

      (Lieta C-857/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Konkurence - LESD 102. pants - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Pilnvaru sadalījums starp Eiropas Komisiju un dalībvalstu konkurences iestādēm - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 11. panta 6. punkts - Valsts konkurences iestāžu atbrīvošana no kompetences - Princips ne bis in idem - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pants)
      (2021/C 138/13)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Iesniedzējtiesa

         Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Slovak Telekom a.s.

         Atbildētājs: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101. un 102. pantā], 11. panta 6. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstu konkurences iestādes ir atbrīvotas no kompetences piemērot LESD 101. un 102. pantu tad, ja Eiropas Komisija uzsāk procedūru, lai pieņemtu lēmumu, ar kuru konstatē šo tiesību normu pārkāpumu, ja vien šis formālais akts attiecas uz tiem pašiem iespējamajiem LESD 101. un 102. panta pārkāpumiem, kurus tajā pašā vai tajos pašos laikposmos izdarījis viens un tas pats vai vieni un tie paši uzņēmumi vienā vai vairākos tajos pašos preču un ģeogrāfiskajos tirgos kā tie, uz kuriem attiecas iepriekš šo iestāžu uzsāktās procedūras.

                  2)

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pantā nostiprinātais princips ne bis in idem ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams tādiem konkurences tiesību pārkāpumiem kā LESD 102. pantā minētā dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana un ka tas aizliedz atkārtoti vērsties pret uzņēmumu un to sodīt par rīcību, kura vērsta pret konkurenci un par kuru tas ir sodīts vai atbildība ir noņemta ar iepriekšēju lēmumu, kas nav pārsūdzams. Savukārt šis princips nav piemērojams tad, ja pret uzņēmumu atsevišķi un neatkarīgi vēršas un soda dalībvalsts konkurences iestāde un Komisija par LESD 102. panta pārkāpumu attiecībā uz dažādiem preču vai ģeogrāfiskajiem tirgiem vai tad, ja dalībvalsts konkurences iestāde tiek atbrīvota no savas kompetences, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 11. panta 6. punkta pirmo teikumu.

         (1)  OV C 36, 3.2.2020.


title: Lieta C-940/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Les Chirurgiens-Dentistes de France u.c./Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Profesionālo kvalifikāciju atzīšana – Direktīva 2005/36/EK – 4.f panta 6. punkts – Valsts tiesiskais regulējums – Pieļauta iespēja daļēji piekļūt kādai no profesijām, uz kurām attiecas profesionālo kvalifikāciju automātiskas atzīšanas mehānisms)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Les Chirurgiens-Dentistes de France u.c./Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre

      (Lieta C-940/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Profesionālo kvalifikāciju atzīšana - Direktīva 2005/36/EK - 4.f panta 6. punkts - Valsts tiesiskais regulējums - Pieļauta iespēja daļēji piekļūt kādai no profesijām, uz kurām attiecas profesionālo kvalifikāciju automātiskas atzīšanas mehānisms)
      (2021/C 138/14)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Les chirurgiens-dentistes de France, agrāk – Confédération nationale des syndicats dentaires, Confédération des syndicats médicaux français, Fédération des syndicats pharmaceutiques de France, Syndicat des biologistes, Syndicat des laboratoires de biologie clinique, Syndicat des médecins libéraux, Union dentaire, Conseil national de l’ordre des chirurgiens-dentistes, Conseil national de l’ordre des masseurs-kinésithérapeutes, Conseil national de l’ordre des infirmiers

         Atbildētāji: Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/55/ES (2013. gada 20. novembris), 4.f panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts tāds tiesiskais regulējums, kurā ir dota iespēja daļēji piekļūt kādai no profesijām, uz kurām attiecas profesionālo kvalifikāciju automātiskas atzīšanas mehānisms, kas paredzēts šīs grozītās direktīvas III sadaļas III nodaļas noteikumos.

         (1)  OV C 77, 9.3.2020.


title: Lieta C-129/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XI/Caisse pour l'avenir des enfants (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 2010/18/ES – Pārskatītais pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu – Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesību uz bērna kopšanas atvaļinājumu piešķiršana ir atkarīga no nosacījuma par darba ņēmēja nodarbinātību un uz šī pamata obligātu dalību attiecīgajā sociālā nodrošinājuma shēmā bērna piedzimšanas brīdī)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/12

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XI/Caisse pour l'avenir des enfants

      (Lieta C-129/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2010/18/ES - Pārskatītais pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesību uz bērna kopšanas atvaļinājumu piešķiršana ir atkarīga no nosacījuma par darba ņēmēja nodarbinātību un uz šī pamata obligātu dalību attiecīgajā sociālā nodrošinājuma shēmā bērna piedzimšanas brīdī)
      (2021/C 138/15)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: XI

         Atbildētāja: Caisse pour l'avenir des enfants

         Rezolutīvā daļa

      2009. gada 18. jūnija Pamatnolīguma par vecāku atvaļinājumu (pārstrādāts), kas iekļauts Padomes Direktīvas 2010/18/ES (2010. gada 8. marts), ar ko īsteno pārskatīto BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP un ETUC pamatnolīgumu par vecāku atvaļinājumu un atceļ Direktīvu 96/34/EK, pielikumā pārskatītā pamatnolīguma 1. klauzulas 1. punkts, 1. klauzulas 2. punkts un 2. klauzulas 1. punkts, kā arī 3. klauzulas 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesību uz bērna kopšanas atvaļinājumu piešķiršana ir atkarīga no attiecīgā vecāka nepārtrauktas nodarbinātības vismaz divpadsmit mēnešu laikposmā tieši pirms bērna kopšanas atvaļinājuma sākuma. Turpretim šīs klauzulas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru tiesību uz bērna kopšanas atvaļinājuma piešķiršana ir atkarīga no vecāka darba ņēmēja statusa bērna piedzimšanas vai adopcijas brīdī.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta C-108/19: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 14. janvāra rīkojums (Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 33. pants – Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vietas noteikšana – Preču piegāde ar transportēšanu – Tādu preču piegāde, kuras nosūta vai transportē piegādātājs vai cita persona viņa vārdā – Pārdošana, izmantojot interneta vietni – Preču pārvadājuma līgums, ko pircējs ir noslēdzis ar piegādātāja ieteiktu sabiedrību)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/13

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 14. janvāra rīkojums (Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

      (Lieta C-108/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 33. pants - Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vietas noteikšana - Preču piegāde ar transportēšanu - Tādu preču piegāde, kuras nosūta vai transportē piegādātājs vai cita persona viņa vārdā - Pārdošana, izmantojot interneta vietni - Preču pārvadājuma līgums, ko pircējs ir noslēdzis ar piegādātāja ieteiktu sabiedrību)
      (2021/C 138/16)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Krakvet sp. z o.o. sp.k.

         Atbildētāji: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti un Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 33. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz precēm, ko kādā dalībvalstī reģistrēts piegādātājs interneta vietnē pārdod pircējiem, kuri atrodas citā dalībvalstī, ja šo preču piegādes nolūkā šie pircēji atbilstoši šī piegādātāja piedāvātajām nosūtīšanas iespējām izvēlas šajā vietnē ieteiktu sabiedrību, ar ko tie noslēdz līgumu, kurš nav tas, ko tie ar minēto piegādātāju ir noslēguši minēto preču iegādes nolūkā, ir jāuzskata, ka šīs preces ir transportējis “piegādātājs vai kāda cita persona viņa vārdā” šī 33. panta izpratnē, ja šī paša piegādātāja loma ir nozīmīgāka saistībā ar iniciatīvu, kā arī ar šo pašu preču būtisko transportēšanas posmu organizēšanu, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus atbilstošos pamatlietas apstākļus.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta C-706/19 P: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 20. janvāra rīkojums – CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o./Eiropas Komisija (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Mazumtirdzniecībai paredzēto pārtikas produktu iepakojuma tirgus – Apelācijas sūdzība par nolēmuma motīvu daļu – Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/14

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 20. janvāra rīkojums – CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o./Eiropas Komisija
      (Lieta C-706/19 P) (1)

      (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Mazumtirdzniecībai paredzēto pārtikas produktu iepakojuma tirgus - Apelācijas sūdzība par nolēmuma motīvu daļu - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
      (2021/C 138/17)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o. (pārstāvji: sākotnēji S. Bariatti, E. Cucchiara un A. Cutrupi, avvocati, pēc tam E. Cucchiara, avvocato)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji P. Rossi un T. Vecchi, pēc tam P. Rossi, G. Conte un C. Sjödin)

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2.

                  CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA un Coopbox Eastern s.r.o. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 383, 11.11.2019.


title: Lieta C-769/19: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 14. janvāra rīkojums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret UC, TD (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Direktīva 2012/13/ES – Tiesības uz informāciju kriminālprocesā – 6. pants – Aizdomās turēto vai apsūdzēto personu tiesības uz informāciju par to tiesībām – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. otrajā daļa – Lietas izskatīšana saprātīgā termiņā – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta tiesvedības izbeigšana gadījumā, ja tiesnesis konstatē formas trūkumus apsūdzības rakstā – Lietas nodošana atpakaļ prokuroram jauna apsūdzības raksta sagatavošanai – Pieļaujamība)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/14

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 14. janvāra rīkojums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret UC, TD
      (Lieta C-769/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Direktīva 2012/13/ES - Tiesības uz informāciju kriminālprocesā - 6. pants - Aizdomās turēto vai apsūdzēto personu tiesības uz informāciju par to tiesībām - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. otrajā daļa - Lietas izskatīšana saprātīgā termiņā - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta tiesvedības izbeigšana gadījumā, ja tiesnesis konstatē formas trūkumus apsūdzības rakstā - Lietas nodošana atpakaļ prokuroram jauna apsūdzības raksta sagatavošanai - Pieļaujamība)
      (2021/C 138/18)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

      UC, TD

         Piedaloties: Spetsializirana prokuratura

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/13/ES (2012. gada 22. maijs) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā 6. panta 1., 3. un 4. punkts, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrā daļa, kā arī Savienības tiesību pārākuma princips un tiesības uz cilvēka cieņas ievērošanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā apsūdzības raksta trūkumu gadījumā, ja tā saturs ir neprecīzs, nepilnīgs vai pretrunīgs, netiek pieļauta nekāda iespēja novērst šos trūkumus ar prokurora veiktiem labojumiem sagatavošanas tiesas sēdē, kurā šie trūkumi tiek konstatēti, un tā vietā tiesai tiek noteikts pienākums vienmēr izbeigt tiesvedību un nodot lietu atpakaļ prokuroram jauna apsūdzības raksta sagatavošanai.

         (1)  OV C 27, 27.1.2020.


title: Lieta C-892/19 P): Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 14. janvāra rīkojums – Camelia Manéa/Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Civildienests – Pagaidu darbinieks – Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums – Lēmums nepagarināt darba līgumu – Lēmuma atsaukšana un jauna lēmuma nepagarināt darba līgumu pieņemšana, kas stājās spēkā atsauktā lēmuma pieņemšanas dienā – Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus – Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/15

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 14. janvāra rīkojums – Camelia Manéa/Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs
      (Lieta C-892/19 P)) (1)

      (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Civildienests - Pagaidu darbinieks - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Lēmums nepagarināt darba līgumu - Lēmuma atsaukšana un jauna lēmuma nepagarināt darba līgumu pieņemšana, kas stājās spēkā atsauktā lēmuma pieņemšanas dienā - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
      (2021/C 138/19)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Camelia Manéa (pārstāvis: M.-A. Lucas, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (pārstāvji: M. Garnier un J. Rikkert, kuriem palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu.

                  2.

                  Camelia Manéa atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 11.05.2020.


title: Lieta C-105/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 21. janvāra rīkojums (Tribunal du travail de Nivelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – UF/Partena, Assurances sociales pour travailleurs indépendants ASBL, Institut national d’assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants – Iesniedzējtiesas nolēmums – Precizējumu neesamība par iemesliem, kas pamato nepieciešamību saņemt atbildi uz prejudiciālajiem jautājumiem pamatlietā izskatāmā strīda atrisināšanai – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu acīmredzama nepieņemamība)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/16

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 21. janvāra rīkojums (Tribunal du travail de Nivelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – UF/Partena, Assurances sociales pour travailleurs indépendants ASBL, Institut national d’assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

      (Lieta C-105/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants - Iesniedzējtiesas nolēmums - Precizējumu neesamība par iemesliem, kas pamato nepieciešamību saņemt atbildi uz prejudiciālajiem jautājumiem pamatlietā izskatāmā strīda atrisināšanai - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu acīmredzama nepieņemamība)
      (2021/C 138/20)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal du travail de Nivelles

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: UF

         Atbildētāji: Partena, Assurances sociales pour travailleurs indépendants ASBL, Institut national d’assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko tribunal du travail de Nivelles (Beļģija) ir iesniegusi ar 2020. gada 3. februāra lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 175, 25.5.2020.


title: Lieta C-455/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. septembrī iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – Ts.M.Ts., T.M.M.

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. septembrī iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – Ts.M.Ts., T.M.M.
      (Lieta C-455/20)
      (2021/C 138/21)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski rayonen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Ts.M.Ts., T.M.M.
      Tiesa (sestā palāta) ar 2021. gada 27. janvāra rīkojumu ir izslēgusi lietu no reģistra.


title: Lieta C-3/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. janvārī iesniedza High Court (Ireland) – FS/Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment affaires, Minister for Social Protection

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. janvārī iesniedza High Court (Ireland) – FS/Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment affaires, Minister for Social Protection

      (Lieta C-3/21)
      (2021/C 138/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court (Ireland)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: FS

         Atbildētāji: Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment affaires, Minister for Social Protection

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai jēdziens “prasība” [pieprasījums] Regulas Nr. 883/2004 (1) 81. panta nozīmē ietver tāda pabalsta periodisku saņemšanu, ko turpina izmaksāt pirmā dalībvalsts – situācijā, kad šo pabalstu būtu pareizāk izmaksāt otrai dalībvalstij, – ikreiz, kad šāds pabalsts tiek izmaksāts, pat pēc sākotnējā pieprasījuma pirmā dalībvalstī un pirmās dalībvalsts sākotnējā lēmuma piešķirt pabalstu?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai apstākļos, kuros sociālā nodrošinājuma pieprasījums tiek nepareizi iesniegts izcelsmes dalībvalstī, lai gan tas būtu bijis jāiesniedz otrā dalībvalstī, šīs otras dalībvalsts pienākums – pamatojoties uz Regulas Nr. 883/2004 81. pantu (konkrēti, pienākums uzskatīt izcelsmes dalībvalstī iesniegtu pieprasījumu par pieņemamu citā dalībvalstī) – ir jāinterpretē kā pilnīgi nesaistīts ar prasītājas pienākumu sniegt patiesu informāciju par savu dzīvesvietu saskaņā ar Regulas Nr. 883/2004 76. panta 4. punktu, tādējādi pieprasījums, kas ir ticis nepareizi iesniegts izcelsmes dalībvalstī, šai otrai dalībvalstij ir jāuzskata par pieņemamu 81. panta izpratnē, neņemot vērā, ka otrās dalībvalsts tiesību aktos noteiktajā pieprasījuma iesniegšanas termiņā prasītāja nav sniegusi patiesu informāciju par savu dzīvesvietu saskaņā ar 76. panta 4. punktu?

                  3)

                  Vai Savienības tiesību vispārējais efektivitātes princips nozīmē, ka Savienības tiesībās garantēto tiesību izmantošana ir uzskatāma par neefektīvu tādos apstākļos kā šajā lietā (proti, situācijā, kad Savienības pilsone, izmantodama brīvas pārvietošanās tiesības, nav izpildījusi savu pienākumu saskaņā ar 76. panta 4. punktu paziņot izcelsmes dalībvalsts sociālās labklājības iestādēm par savas dzīvesvietas valsts maiņu) tādēļ, ka tās dalībvalsts, kurā tiek izmantotas tiesības brīvi pārvietoties, tiesībās tiek prasīts, lai ar pieprasījumu par bērnu pabalsta saņemšanu ar atpakaļejošu datumu Savienības pilsonis būtu vērsies otrā dalībvalstī divpadsmit mēnešu laikā, kā tas noteikts šīs dalībvalsts normatīvajā regulējumā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.).


title: Lieta C-22/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. janvārī iesniedza Supreme Court (Īrija) – SRS, AA/Minister for Justice and Equality

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. janvārī iesniedza Supreme Court (Īrija) – SRS, AA/Minister for Justice and Equality

      (Lieta C-22/21)
      (2021/C 138/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Supreme Court

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: SRS, AA

         Atbildētājs: Minister for Justice and Equality

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai jēdziens “Savienības pilsoņa mājsaimniecības loceklis”, kā tas lietots Direktīvas 2004/38/EK (1) 3. pantā, ir definējams tādējādi, ka tas ir vispārēji piemērojams visā Savienībā, un, ja atbilde ir apstiprinoša, kāda ir tā definīcija?

                  2)

                  Ja šo jēdzienu nevar definēt, pēc kādiem kritērijiem tiesnešiem ir jāvērtē pierādījumi, lai valsts tiesas saskaņā ar noteiktu faktoru uzskaitījumu varētu lemt par to, kurš ir un kurš nav Savienības pilsoņa mājsaimniecības loceklis pārvietošanās brīvības izpratnē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).


title: Lieta C-71/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. februārī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret KT

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. februārī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret KT
      (Lieta C-71/21)
      (2021/C 138/25)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski gradski sad

         Pieprasītā persona

      KT

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Nolīguma starp Eiropas Savienību un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par nodošanas procedūru starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Islandi un Norvēģiju 1. panta 2. un 3. punkta normas pieļauj kriminālvajāšanas vajadzībām vienā un tajā pašā lietā izsniegt jaunu tādas personas apcietināšanas orderi, kuras nodošanu kāda Eiropas Savienības dalībvalsts ir noraidījusi, pamatojoties uz šā nolīguma 1. panta 3. punktu kopsakarā ar Līguma par Eiropas Savienību 6. pantu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantu?

                  2.

                  Vai Nolīguma starp Eiropas Savienību un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par nodošanas procedūru starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Islandi un Norvēģiju 1. panta 3. punkta, Līguma par Eiropas Savienības darbību 21. panta 1. punkta un 67. panta 1. punkta, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. panta un 45. panta 1. punkta normas pieļauj, ka dalībvalsts, kurai iesniegts apcietināšanas orderis lietā, kurā cita dalībvalsts jau noraidījusi tās pašas personas nodošanu kriminālvajāšanai tajā pašā lietā, lemj vēlreiz, proti, pēc tam, kad pieprasītā persona, izmantodama savas tiesības brīvi pārvietoties, no valsts, kurā nodošana tika noraidīta, ir pārcēlusies uz valsti, kurai iesniegts jaunais apcietināšanas orderis?


title: Lieta C-72/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. februārī iesniedza Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA “PRODEX”/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. februārī iesniedza Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA “PRODEX”/Valsts ieņēmumu dienests
      (Lieta C-72/21)
      (2021/C 138/26)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja un kasācijas sūdzības iesniedzēja: SIA “PRODEX”

         Atbildētājs un otra puse kasācijas tiesvedībā: Valsts ieņēmumu dienests

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai kombinētā nomenklatūra, kas ietverta Eiropas Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1) I pielikumā, kurš grozīts ar Komisijas 2011. gada 27. septembra Regulu (ES) Nr. 1006/2011 (2), ir interpretējama tādējādi, ka kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 4418 20 var ietvert durvju rāmjus, durvju aplodas un sliekšņus kā atsevišķas preces?

                  2)

                  Vai, ievērojot Komisijas 2011. gada 27. septembra Regulas (ES) Nr. 1006/2011, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, I pielikuma Pirmās daļas I sadaļas A apakšsadaļā ietverto vispārīgo kombinētās nomenklatūras interpretācijas noteikumu 2. noteikuma a) punkta pirmo daļu, kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 4418 20 var ietvert arī nepabeigtus durvju rāmjus, durvju apmales un sliekšņus, ja tiem piemīt gatavu un pabeigtu durvju rāmju, durvju aplodu un sliekšņu pamatīpašības?

                  3)

                  Vai tādas koka plātnes un līstes, par kādām ir strīds pamatlietā, kurām ir profils un dekoratīvā apstrāde, kas objektīvi liecina par to sagaidāmo izmantošanu durvju, durvju rāmju, durvju aplodu un sliekšņu izgatavošanai, bet kuras pirms durvju montāžas ir jāpiezāģē pēc garuma, jāizveido savienojuma vietas un, ja nepieciešams, jāiestrādā eņģu vietas un slēdzeņu aizbāžņu vietas, ir klasificējamas kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 4418 20 vai atkarībā no konkrētās plātnes vai līstes raksturlielumiem pozīcijās 4411 un 4412?

         (1)  OV 1987, L 256, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 2. nod., 2. sējums, 382. lpp.

         (2)  Komisijas Regula (ES) Nr. 1006/2011 (2011. gada 27. septembris), ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV 2011, L 282, 1. lpp.)


title: Lieta C-78/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 1. februārī iesniedza Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) – AS “PrivatBank”, A, B, Unimain Holdings Limited/Finanšu un kapitāla tirgus komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 1. februārī iesniedza Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) – AS “PrivatBank”, A, B, Unimain Holdings Limited/Finanšu un kapitāla tirgus komisija
      (Lieta C-78/21)
      (2021/C 138/27)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Administratīvā apgabaltiesa

         Pamatlietas puses

         Pieteicēji: AS “PrivatBank”, A, B, Unimain Holdings Limited

         Atbildētāja: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai par kapitāla apriti Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. panta 1. punkta izpratnē ir atzīstami arī Padomes 1988. gada 24. jūnija direktīvas 88/361/EEK par [EKL] 67. panta īstenošanu (1) I pielikumā minētie finanšu aizdevumi un kredīti, kā arī norēķinu un noguldījumu kontu operācijas ar finanšu iestādēm (tostarp bankām)?

                  2)

                  Vai dalībvalsts kompetentās iestādes noteiktais ierobežojums (kas tiešā veidā neizriet no dalībvalsts normatīvajiem aktiem) noteiktai kredītiestādei dibināt darījuma attiecības un pienākums pārtraukt iesāktās darījuma attiecības ar personām, kas nav Latvijas Republikas pilsoņi, ir uzskatāms par dalībvalsts pasākumu Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. panta 1. punkta izpratnē un kā tāds ierobežo ar to aizsargāto brīvas kapitāla aprites starp dalībvalstīm principu?

                  3)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. panta 1. punktā nostiprinātās brīvas kapitāla aprites ierobežojums ir attaisnojams, lai sasniegtu Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 20. maija direktīvas 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 684/2012 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/60/EK un Komisijas Direktīvu 2006/70/EK (2), 1. pantā nostiprināto mērķi nepieļaut to, ka Savienības finanšu sistēma tiek izmantota nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai?

                  4)

                  Vai dalībvalsts izvēlētais līdzeklis – pienākums noteiktai kredītiestādei nedibināt darījuma attiecības ar personām, kas nav vienas konkrētas dalībvalsts (Latvijas Republikas) pilsoņi, un pārtraukt tās – ir atbilstošs Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 20. maija direktīvas 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 684/2012 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/60/EK un Komisijas Direktīvu 2006/70/EK, 1. pantā nostiprinātā mērķa sasniegšanai un tādējādi ir uzskatāms par Līguma par Eiropas Savienības darbību 65. panta 1. punkta “b” apakšpunktā noteikto izņēmumu?

         (1)  OV 1988, L 178, 5. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 10. nod., 1. sējums, 10. lpp.

         (2)  OV 2015, L 141, 73. lpp.


title: Lieta C-92/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. februarī iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – VW/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. februarī iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – VW/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

      (Lieta C-92/21)
      (2021/C 138/28)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal du travail de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VW

         Atbildētāja: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai tāds valsts tiesībās paredzēts tiesiskās aizsardzības līdzeklis, kas ir pieejams patvēruma meklētājam, kura starptautiskās aizsardzības pieteikumu ir piedāvāts nodot izskatīšanai citā dalībvalstī, un kam nav nekādas apturošas iedarbības, un šāda iedarbība rodas tikai gadījumā, kad nenovēršamas pārsūtīšanas nolūkā tiek piemērota brīvības atņemšana, ir uzskatāms par efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekli Dublinas III (1) regulas 27. panta izpratnē?
      Vai efektīvs tiesiskās aizsardzības līdzeklis Dublinas III regulas 27. panta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka laikposmā, kamēr tiek skatīta pārsūdzība par pārsūtīšanas lēmumu, nav pieļaujams vienīgi izpildīt piespiedu pārsūtīšanas pasākumu, vai arī [tas ir jāinterpretē] tādējādi, ka tiek aizliegts ikviens pasākums, ar ko tiek sagatavota izraidīšana, piemēram, pārvietošana uz citu centru, kurā tiek īstenots atgriešanas plāns attiecībā uz tiem patvēruma meklētājiem, kuru aizsardzības pieteikumu ir piedāvāts nodot izskatīšanai citā Eiropas valstī?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 31. lpp).


title: Lieta C-96/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. februārī iesniedza Amtsgericht Bremen (Vācija) – DM/CTS Eventim AG & Co. KGaA

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. februārī iesniedza Amtsgericht Bremen (Vācija) – DM/CTS Eventim AG & Co. KGaA

      (Lieta C-96/21)
      (2021/C 138/29)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Bremen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: DM

         Atbildētāja: CTS Eventim AG & Co. KGaA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (1) 16. panta l) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka patērētāju atteikuma tiesību nepiemērošanai ir pietiekami, ja tirgotājs patērētājam pakalpojumu saistībā ar brīvā laika pasākumiem nesniedz tieši, bet gan patērētājam pārdod tiesības piekļūt šādam pakalpojumam?

         (1)  Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV 2011, L 304, 64. lpp.).


title: Lieta C-121/21: Prasība, kas celta 2021. gada 26. februārī – Čehijas Republika/Polijas Republika

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/23

      Prasība, kas celta 2021. gada 26. februārī – Čehijas Republika/Polijas Republika
      (Lieta C-121/21)
      (2021/C 138/30)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, L. Dvořáková un J. Vláčil)

         Otra lietas dalībniece: Polijas Republika

         Prasījumi

      Čehijas Republika lūdz Tiesu:

                  —

                  nospriest, ka Polijas Republika:

                              —

                              bez ietekmes uz vidi novērtējuma veikšanas atļaujot pagarināt brūnogļu ieguves koncesijas spēkā esamības termiņu par 6 gadiem, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 (1) 4. panta 1. un 2. punkta saistībā ar šīs direktīvas 4. panta 4.–6. punktu, 5. panta 1. un 2. punktu, kā arī 6., 7., 8. un 9. pantu;

                              —

                              pieļaujot, ka no izrakteņu ieguves darbību koncesijas piešķiršanas procedūras tiek izslēgta attiecīgā sabiedrības daļa, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 6. panta 2.–7. punkta, 7. panta 5. punkta, 8. panta, 9. panta un 11. panta 1. punkta;

                              —

                              atzīstot, ka lēmums par ietekmes uz vidi novērtējumu ir tūlītēji izpildāms, nav ievērojusi savus pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 11. panta 1. punkta;

                              —

                              neiekļaujot lēmumā par ietekmes uz vidi novērtējumu eventuālu procedūru gadījumam, ja netiktu sniegta piekrišana attiecībā uz Direktīvas 2000/60 (2) 4. panta 5. punktā paredzēto atbrīvojumu piemērošanu attiecīgajām ūdenstilpnēm, tā nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2000/60 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta un b) apakšpunkta ii) punkta;

                              —

                              nesniedzot iespēju attiecīgajai sabiedrības daļai un Čehijas Republikai piedalīties procedūrā, kurā tika piešķirta līdz 2026. gadam spēkā esošā izrakteņu ieguves koncesija, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 6. panta 2.–7. punkta, 7. panta 1., 2. un 5. punkta, kā arī 8. panta;

                              —

                              nepublicējot izrakteņu ieguves koncesiju, kura ir spēkā līdz 2026. gadam, un saprotamā formā nedarot to zināmu Čehijas Republikai, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 9. panta 1. un 2. punkta;

                              —

                              padarot neiespējamu ierosināt līdz 2026. gadam spēkā esošās izrakteņu ieguves koncesijas pārskatīšanu tiesā, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 11. panta 1. punkta;

                              —

                              nepublicējot izrakteņu ieguves koncesiju, kura ir spēkā līdz 2026. gadam, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2003/4 (3) 7. panta;

                              —

                              nesniedzot pilnīgu informāciju saistībā ar procedūru, kurā ir piešķirta izrakteņu ieguves koncesija, kas ir spēkā līdz 2026. gadam, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no LES 4. panta 3. punktā noteiktā lojālas sadarbības principa;

                              —

                              izrakteņu ieguves koncesijā, kas ir spēkā līdz 2026. gadam, pienācīgā mērā neņemot vērā lēmumu par ietekmes uz vidi novērtējumu, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 2. panta 1. punkta kopsakarā ar tās 4. panta 1. punktu;

                              —

                              izrakteņu ieguves koncesijā, kas ir spēkā līdz 2026. gadam, pienācīgā mērā neņemot vērā visus nosacījumus, kuri attiecas vidi, nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no Direktīvas 2011/92 8.a panta 1. punkta b) apakšpunkta;

                  —

                  piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza pamatus, ar kuriem tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Direktīva 2011/92, Direktīva 2000/60 un Direktīva 2003/4, kā arī ES Līgums (lojālas sadarbības princips).

                  1.

                  Polijas Republika esot ieviesusi valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām bez ietekmes uz vidi novērtējuma veikšanas brūnogļu ieguves koncesiju ir iespējams pagarināt par 6 gadiem un saskaņā ar kurām izrakteņu ieguves darbību koncesijas piešķiršanas process lielākoties nav publisks. Šādi rīkojoties, tā esot pieļāvusi Direktīvas 2011/92 pārkāpumu.

                  2.

                  Polijas Republika esot pārkāpusi Direktīvu 2011/92, ciktāl tā esot noteikusi, ka lēmums par vides nosacījumiem, kuri piemērojami projektam par ieguves darbību pagarināšanu un paplašināšanu Turovas [Turów] karjerā līdz 2044. gadam, ir ar tūlītēju iedarbību, kā rezultātā ir izslēgta efektīva tiesību aizsardzība tiesā attiecībā uz šo lēmumu. Polijas Republika esot pārkāpusi arī Direktīvu 2000/60, ciktāl lēmums par vides nosacījumiem pienācīgi neaptver visu projekta laikposmu, ņemot vērā izrakteņu ieguves ietekmi uz ūdenstilpņu stāvokli.

                  3.

                  Polijas Republika esot pārkāpusi Direktīvu 2011/92, ciktāl tā esot padarījusi neiespējamu attiecīgajai sabiedrības daļai un Čehijas Republikai dalību procedūrā, kurā tika piešķirta galīgā koncesija brūnogļu ieguvei Turovā [Turów] līdz 2026. gadam, ciktāl tā neesot publicējusi piešķirto koncesiju un nosūtījusi to Čehijas Republikai novēloti un nepilnīgā stāvoklī, ciktāl Polijas tiesību akti ieinteresētajai sabiedrības daļai liedzot pārbaudīt šādu koncesiju, kā arī ciktāl šajā koncesijā neesot pienācīgi ņemta vērā ietekme uz vidi. Šādā veidā Polijas Republika esot pieļāvusi arī Direktīvas 2003/4 un LES 4. panta 3. punktā noteiktā lojālas sadarbības principa pārkāpumu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV 2012, L 26, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/60/EK (2000. gada 23. oktobris), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV 2000, L 327, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/4/EK (2003. gada 28. janvāris) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV 2003, L 41, 26. lpp.).


title: Lieta C-157/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. martā – Polijas Republika/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/26

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. martā – Polijas Republika/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-157/21)
      (2021/C 138/32)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EU, Euratom) 2020/2092 (2020. gada 16. decembris) par vispārēju nosacītības režīmu Savienības budžeta aizsardzībai (1) kopumā;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1)

                  Pamats par spēkā esoša juridiskā pamata neesamību Regulai 2020/2092.
                  Polija apgalvo, ka regula, kas pieņemta, pamatojoties uz LESD 322. panta 1. punkta a) apakšpunktu, nevar ietvert norādes par tādu principu pārkāpumu, kas veido jēdzienu “tiesiskums”, vai dot Komisijai un Padomei pilnvaras konstatēt dalībvalsts pieļautos šo principu pārkāpumus, un tā rezultātā īstenošanas aktos noteikt aizsardzības pasākumus Savienības budžetam. Turklāt Polija norāda, ka izveidotais mehānisms neatbilst prasībām, kādām ir jāatbilst nosacītības režīmam, un tādēļ tas esot sodu uzlikšanas mehānisms dalībvalstīm par Līgumos noteikto saistību neizpildi.

                  2)

                  Pakārtoti, – gadījumam, ja Tiesa atzītu, ka Savienības likumdevēja kompetencē bija pieņemt Regulu 2020/2092, – pamats par nepareizu juridisko pamatu šai regulai.

                  3)

                  Pakārtoti, – gadījumam, ja Tiesa atzītu, ka Savienības likumdevēja kompetencē bija pieņemt Regulu 2020/2092, – pamats par Protokola (Nr. 2) par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu pārkāpumu.

                  4)

                  Pamats par LESD 296. panta otrās daļas pārkāpumu nepietiekama pamatojuma priekšlikumā Regulai 2020/2092 dēļ.

                  5)

                  Pamats par LES 7. panta pārkāpumu.
                  Polija norāda, ka ar Regulu 2020/2092 ir izveidots jauns, Līgumos neparedzēts kontroles mehānisms attiecībā uz to, kā dalībvalstis ievēro tiesiskumu, un tādējādi tā rada sekas, kas pielīdzināmas Līgumu grozījumiem. Turklāt, tā kā ar Regulu 2020/2092 izveidotā mehānisma mērķis pārklājas ar LES 7. pantā paredzētās procedūras mērķi, Regula 2020/2092 izraisa to, ka tiek apieta LES 7. pantā paredzētā procedūra, radot šaubas par tās turpmākās piemērošanas lietderību un tātad izraisot tās jēgas zudumu.

                  6)

                  Pamats par LESD 269. panta pirmās daļas pārkāpumu tādēļ, ka “tiesiskuma” vērtība kā LES 2. pantā minētais primāro tiesību jēdziens tiek definēta, izmantojot atvasināto tiesību aktu, proti, Regulu 2020/2092.

                  7)

                  Pamats par LES 4. panta 1. punkta un 2. punkta otrā teikuma, kā arī 5. panta 2. punkta pārkāpumu.
                  Šajā pamatā tiek paplašināta pirmajā pamatā izvirzītā argumentācija. Polija apgalvo, ka, izveidojot Regulā 2020/2092 paredzēto kontroles mehānismu attiecībā uz to, kā dalībvalstis ievēro tiesiskuma principus, Savienības likumdevējs esot pārkāpis kompetences piešķiršanas principu, kurš noteikts LES 4. panta 1. punktā un 5. panta 2. punktā. Turklāt Polija norāda, ka likumdevējs esot pārkāpis arī LES 4. panta 2. punkta otrajā teikumā noteikto pienākumu respektēt valsts galvenās funkcijas, tostarp valsts teritoriālās integritātes nodrošināšanu, likumības un kārtības uzturēšanu un valsts drošības aizsargāšanu.

                  8)

                  Pamats par vienlīdzīgas attieksmes pret dalībvalstīm principa pārkāpumu (LES 4. panta 2. punkta pirmais teikums).
                  Polija apgalvo, ka minētās regulas tiesību normās nav garantēts, ka pirms konstatējuma, ka kāda dalībvalsts nav ievērojusi tiesiskuma principus, tiks veikts “dziļš, kvalitatīvs vērtējums”, kas būs objektīvs, neitrāls un taisnīgs. Polija turklāt norāda, ka Savienības budžeta aizsardzības pasākumu noteikšanas procedūra rada mazāko un vidējo dalībvalstu tiešu un viennozīmīgu diskrimināciju salīdzinājumā ar lielajām valstīm.

                  9)

                  Pamats par tiesiskās drošības principa pārkāpumu.
                  Polija apgalvo, ka Regulas 2020/2092 noteikumi, it īpaši 3. pantā un 4. panta 2. punktā paredzētie priekšnoteikumi tam, lai konstatētu tiesiskuma principu pārkāpumu, neatbilst skaidrības un precizitātes prasībām.

                  10)

                  Pamats par samērīguma principa pārkāpumu (LES 5. panta 4. punkts).

                  11)

                  Pamats par pilnvaru nepareizu izmantošanu, jo izveidotā mehānisma patiesais mērķis esot nevis Savienības budžeta aizsardzība, bet gan LES 7. pantā paredzētās procedūras sākšanas formālo prasību apiešana, ka arī materiāltiesisko prasību procesa uzsākšanai atbilstoši LESD 258. pantam apiešana.

         (1)  OV L 2020, 433I, 1. lpp.


title: Lieta C-761/19: Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2021. gada 11. janvāra rīkojums – Eiropas Komisija/Ungārija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/28

      Tiesas piektās palātas priekšsēdētāja 2021. gada 11. janvāra rīkojums – Eiropas Komisija/Ungārija
      (Lieta C-761/19) (1)

      (2021/C 138/33)
      Tiesvedības valoda – ungāru
      Tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 77, 9.3.2020.


title: Lieta C-38/20: Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 27. novembra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Andalucía, Ceuta y Melilla (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ZP/Delegación del Gobierno en Melilla

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/28

      Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 27. novembra rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Andalucía, Ceuta y Melilla (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ZP/Delegación del Gobierno en Melilla

      (Lieta C-38/20) (1)

      (2021/C 138/35)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 137, 27.4.2020.


title: Lieta C-335/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 22. janvāra rīkojums (Tribunal du travail du Brabant wallon (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PR/Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/29

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 22. janvāra rīkojums (Tribunal du travail du Brabant wallon (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PR/Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

      (Lieta C-335/20) (1)

      (2021/C 138/37)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 313, 21.9.2020.


title: Lieta C-227/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. janvāra rīkojums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/29

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. janvāra rīkojums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-227/20) (1)

      (2021/C 138/36)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 255, 03.08.2020.


title: Lieta C-407/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 25. janvāra rīkojums (Oberlandesgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Österreichische Apothekerkammer/HA

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/29

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 25. janvāra rīkojums (Oberlandesgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Österreichische Apothekerkammer/HA
      (Lieta C-407/20) (1)

      (2021/C 138/38)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 443, 21.12.2020.


title: Lieta C-512/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 22. janvāra rīkojums (Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – P/Swiss International Air Lines AG

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/29

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 22. janvāra rīkojums (Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – P/Swiss International Air Lines AG

      (Lieta C-512/20) (1)

      (2021/C 138/39)
      Tiesvedības valoda – holandiešu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 443, 21.12.2020.


title: Lieta T-238/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 17. februāra spriedums – Ryanair/Komisija (Valsts atbalsts – Gaisa transporta tirgus Zviedrijā, no Zviedrijas un uz Zviedriju – Aizdevumu garantijas, kuru mērķis ir atbalstīt aviosabiedrības saistībā ar Covid-19 pandēmiju – Lēmums necelt iebildumus – Valsts atbalsta pasākumu pagaidu regulējums – Pasākums, kas ir paredzēts nopietnu traucējumu novēršanai kādas dalībvalsts tautsaimniecībā – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Vienlīdzīga attieksme – Samērīgums – Kritērijs par Zviedrijas iestāžu izsniegtas licences esamību – Atbalsta pozitīvās ietekmes neizsvēršana ar tā negatīvo ietekmi uz tirdzniecības apstākļiem un uz neizkropļotas konkurences saglabāšanu – LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts – Ratio legis – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/30

      Vispārējās tiesas 2021. gada 17. februāra spriedums – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-238/20) (1)

      (Valsts atbalsts - Gaisa transporta tirgus Zviedrijā, no Zviedrijas un uz Zviedriju - Aizdevumu garantijas, kuru mērķis ir atbalstīt aviosabiedrības saistībā ar Covid-19 pandēmiju - Lēmums necelt iebildumus - Valsts atbalsta pasākumu pagaidu regulējums - Pasākums, kas ir paredzēts nopietnu traucējumu novēršanai kādas dalībvalsts tautsaimniecībā - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums - Kritērijs par Zviedrijas iestāžu izsniegtas licences esamību - Atbalsta pozitīvās ietekmes neizsvēršana ar tā negatīvo ietekmi uz tirdzniecības apstākļiem un uz neizkropļotas konkurences saglabāšanu - LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts - Ratio legis - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2021/C 138/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: E. Vahida, F.-C. Laprévote, S. Rating un I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, S. Noë un F. Tomat)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji: E. de Moustier, C. Mosser, A. Daniel un P. Dodeller), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: C. Meyer-Seitz, H. Eklinder, A. Runeskjöld, M. Salborn Hodgson, H. Shev, R. Shahsavan Eriksson un J. Lundberg)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 11. aprīļa Lēmumu C(2020) 2366 final par valsts atbalstu SA.56812 (2020/N) – Zviedrija – Covid-19: aizdevumu garantiju shēma par labu aviosabiedrībām.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ryanair DAC sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar lūgumu par konfidencialitātes ievērošanu.

                  3)

                  Francijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 209, 22.6.2020.


title: Lieta T-259/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 17. februāra spriedums – Ryanair/Komisija (Valsts atbalsts – Francijas gaisa transporta tirgus – Moratorijs civilās aviācijas nodoklim un solidaritātes nodoklim attiecībā uz aviobiļetēm, kuri jāmaksā ik mēnesi laikposmā no 2020. gada marta līdz decembrim saistībā ar Covid-19 pandēmiju – Lēmums necelt iebildumus – Atbalsts, kas paredzēts ārkārtēja notikuma radīto zaudējumu novēršanai – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Vienlīdzīga attieksme – Kritērijs par Francijas iestāžu izsniegtas licences esamību – Samērīgums – LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunkts – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/31

      Vispārējās tiesas 2021. gada 17. februāra spriedums – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-259/20) (1)

      (Valsts atbalsts - Francijas gaisa transporta tirgus - Moratorijs civilās aviācijas nodoklim un solidaritātes nodoklim attiecībā uz aviobiļetēm, kuri jāmaksā ik mēnesi laikposmā no 2020. gada marta līdz decembrim saistībā ar Covid-19 pandēmiju - Lēmums necelt iebildumus - Atbalsts, kas paredzēts ārkārtēja notikuma radīto zaudējumu novēršanai - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Vienlīdzīga attieksme - Kritērijs par Francijas iestāžu izsniegtas licences esamību - Samērīgums - LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2021/C 138/41)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: E. Vahida, F.-C. Laprévote, S. Rating un I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, S. Noë un C. Georgieva-Kecsmar)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji: E. de Moustier, C. Mosser, A. Daniel un P. Dodeller)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 31. marta Lēmumu C(2020) 2097 final par valsts atbalstu SA.56765 (2020/N) – Francija – Covid-19 – Moratorijs aeronavigācijas nodokļiem par labu sabiedriskā gaisa transporta uzņēmumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ryanair DAC sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar lūgumu par konfidencialitātes ievērošanu.

                  3)

                  Francijas Republika savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 215, 29.6.2020.


title: Lieta T-19/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 12. februāra rīkojums – sprd.net/EUIPO – Shirtlabor (“I love”) (Prasība atcelt tiesību aktu – Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “I love” – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis – Pienākums norādīt pamatojumu – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts – Deleģētās regulas (ES) 2018/625 16. panta 1. punkta a) apakšpunkta nepiemērojamība – Pierādījumu pieņemamība – Regulas 2017/1001 97. panta 1. punkts – Objektivitāte – Regulas 2017/1001 95. panta 1. punkts – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/31

      Vispārējās tiesas 2021. gada 12. februāra rīkojums – sprd.net/EUIPO – Shirtlabor (“I love”)
      (Lieta T-19/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “I love” - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts - Deleģētās regulas (ES) 2018/625 16. panta 1. punkta a) apakšpunkta nepiemērojamība - Pierādījumu pieņemamība - Regulas 2017/1001 97. panta 1. punkts - Objektivitāte - Regulas 2017/1001 95. panta 1. punkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2021/C 138/42)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: sprd.net AG (Leipciga, Vācija) (pārstāvis: J. Hellenbrand, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Hanne)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Shirtlabor GmbH (Minstere, Vācija) (pārstāvis: O. Wallscheid, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 18. oktobra lēmumu lietā R 5/2019-5) attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Shirtlabor un sprd.net.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  sprd.net AG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Shirtlabor GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta T-92/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 11. februāra rīkojums – Fryč/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Valsts atbalsts – Grupu atbrīvojumu regulas – Programma attiecībā uz atbalstu, ko Čehijas iestādes piešķir konkrētiem uzņēmumiem – Komisijas lēmums, ar ko apstiprināta minētā programma – Prasība atcelt aktu, kas noraidīta kā novēlota – Kaitējums, kas esot nodarīts ar Komisijas un Savienības tiesu darbībām – Noilgums – Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama – Cēloņsakarība – Daļēji acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/32

      Vispārējās tiesas 2021. gada 11. februāra rīkojums – Fryč/Komisija
      (Lieta T-92/20) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Valsts atbalsts - Grupu atbrīvojumu regulas - Programma attiecībā uz atbalstu, ko Čehijas iestādes piešķir konkrētiem uzņēmumiem - Komisijas lēmums, ar ko apstiprināta minētā programma - Prasība atcelt aktu, kas noraidīta kā novēlota - Kaitējums, kas esot nodarīts ar Komisijas un Savienības tiesu darbībām - Noilgums - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama - Cēloņsakarība - Daļēji acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2021/C 138/43)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Petr Fryč (Pardubice, Čehijas Republika) (pārstāve: Š. Oharková, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Braga da Cruz, C. Georgieva-Kecsmar un K. Walkerová)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts, pirmkārt, ar to, ka ir pieņemta Komisijas Regula (EK) Nr. 800/2008 (2008. gada 6. augusts), kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (vispārējā grupu atbrīvojuma regula) (OV 2008, L 214, 3. lpp.), otrkārt, ar to, ka ir pieņemts Komisijas 2007. gada 3. decembra lēmums, un ar šā lēmuma nepublicēšanu, treškārt, ar trūkumiem veidā, kā Komisija ir izskatījusi laikposmā no 2016. līdz 2018. gadam iesniegtās prasītāja sūdzības un, ceturtkārt, ar 2019. gada 5. septembra rīkojumu Fryč/Komisija (C-230/19 P, nav publicēts, EU:C:2019:685) un 2019. gada 15. janvāra rīkojumu Fryč/Komisija (T-513/18, nav publicēts, EU:T:2019:22).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Par Čehijas Republikas pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  3)

                  Petr Fryč sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, izņemot ar pieteikumiem par iestāšanos lietā saistītos tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Petr Fryč un Komisija savus ar pieteikumu par iestāšanos lietā saistītos tiesāšanās izdevumus sedz paši.

         (1)  OV C 161, 11.5.2020.


title: Lieta T-230/20 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 8. februāra rīkojums – PNB Banka/ECB (Pagaidu noregulējums – Ekonomikas un monetārā politika – Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība – ECB uzticētie īpašie uzraudzības uzdevumi – Lēmums par kredītiestādes licences anulēšanu – Pieteikums par piemērošanas apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/33

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 8. februāra rīkojums – PNB Banka/ECB
      (Lieta T-230/20 R)
      (Pagaidu noregulējums - Ekonomikas un monetārā politika - Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība - ECB uzticētie īpašie uzraudzības uzdevumi - Lēmums par kredītiestādes licences anulēšanu - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 138/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: PNB Banka AS (Rīga, Latvija) (pārstāvis: O. Behrends, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: F. Bonnard, V. Hümpfner un C. Hernández Saseta)

         Persona, kas iestājusies lietā, atbildētājas prasījumu atbalstam: Latvijas Republika (pārstāvji: K. Pommere, V. Soņeca un E. Bārdiņš)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts apturēt ECB 2020. gada 17. februāra lēmuma, ar ko ir anulēta prasītājas licence, piemērošanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-748/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. decembrī – Komisija/CEVA u.c.

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/34

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. decembrī – Komisija/CEVA u.c.
      (Lieta T-748/20)
      (2021/C 138/46)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà un M. Ilkova, kuriem palīdz E. Bouttier, advokāts)

         Atbildētāji: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Francija), SELARL TCA, kreditoru interešu pārstāve CEVA aizsardzības procedūrā (Saint-Brieuc, Francija) un SELARL AJIRE, CEVA aizsardzības plāna izpildes uzraudzības komisārs (Rennes, Francija)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piespriest CEVA, ko pārstāv tās priekšsēdētājs, samaksāt prasītājai summu 234 491,02 EUR apmērā, kas atbilst pamatsummai 168 220,16 EUR apmērā un nokavējuma procentiem 66 270,86 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest CEVA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvota prasības pieteikuma pamatotība, kas izriet no šķīrējklauzulas dotācijas līgumā Nr. Q5RS-2000-31334, kura 5. pantā ir noteikts, ka tikai Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (tagad – “Eiropas Savienības Vispārējā tiesa”) un apelācijas gadījumā – Eiropas Kopienu Tiesas (tagad – “Eiropas Savienības Tiesa”) kompetencē ir visi strīdi starp Kopienu (tagad – “Savienība”), no vienas puses, un līgumslēdzējiem, no otras puses, saistībā ar minētā līguma spēkā esamību, piemērošanu vai jebkādu tā interpretāciju.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots pienākums iecelt CEVA aizsardzības plāna izpildes uzraudzības komisāru un kreditoru interešu pārstāvi aizsardzības procedūrā atbilstoši pret to uzsāktajai aizsardzības procedūrai. Proti, prasītāja uzskata, ka, tā kā šī prasība tika celta pēc aizsardzības plāna pieņemšanas, kreditoram tas liek apšaubīt – kā pārbaudes un prasījumu atzīšanas procedūrā iesaistītās struktūras – ne tikai aizsardzības plāna izpildes uzraudzības komisāru, bet arī kreditoru interešu pārstāvi aizsardzības procedūrā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvota CEVA veiktā krāpšana un būtiski finanšu pārkāpumi, kas esot konstatēti revīzijā. Prasītāja it īpaši apgalvo, ka Francijas tiesas ir norādījušas, ka krāpnieciskie paziņojumi par tiem dažādiem projektiem, par kuriem CEVA saņēma Eiropas Savienības dotācijas, veltīto stundu skaitu ir pēdējās minētās līgumsaistību pārkāpums. Tādējādi CEVA veikto krāpniecisko darbību rakstura dēļ pastāvot prasītājas izsniegto avansu atmaksāšanas pienākums.


title: Lieta T-53/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – EVH/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – EVH/Komisija
      (Lieta T-53/21)
      (2021/C 138/47)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EVH GmbH (Halle (Zāle), Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar ko ir konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.);

                  —

                  uzdot atbildētājai izsniegt procedūras dokumentus attiecībā uz lietām M.8870 un M.8871 saistībā ar sarunām starp atbildētāju un apvienošanās dalībniekiem pirms un pēc apvienošanās procedūras, katras darījuma daļas atsevišķo paziņošanu un atbildētājas viedokļa maiņu procedūras gaitā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai saistībā ar tiesvedību radušos izdevumus par advokāta pakalpojumiem un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: apstiprināšanas lēmumā esot pieļautas formālas nepilnības.

                              —

                              Atbildētājas apstiprinātā, šeit apstrīdētā, apvienošanās M.8870 esot kļūdaini nošķirta no vienotā un kopējā E.ON SE (E.ON) un RWE AG (RWE) apvienošanās darījuma, ar kuru ir veikta vērtības radīšanas posmu enerģētikas nozarē sadale. Kopējais darījums esot cieši ar to saistīts un tā ietvaros papildus tam, ka RWE piederošais meitasuzņēmums Innogy SE (Innogy) pārejot E.ON, RWE arī īstenojot E.ON ražošanas aktīvu iegādi (lieta M.8871), ko atbildētāja ir apstiprinājusi atsevišķi, un RWE ar Bundeskartellamt [Federālā karteļu biroja] atļauju iegūstot 16,67 % E.ON daļu. Turklāt atbildētāja neesot prasītāju nopietni uzklausījusi un lēmumu esot pamatojusi novēloti un nepilnīgi.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: atbildētāja neesot pietiekami izzinājusi lietas apstākļus.

                              —

                              Atbildētāja, nosakot konkrēto produktu tirgu attiecībā uz Vācijas mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotāju elektroenerģijas un gāzes apgādi neesot izpētījusi, kā produktu viendabīgums pircēju uztverē, izmantošanas mērķa vienveidīgums un citi svarīgi mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotāju apgādes faktori ietekmē produktu tirgu definēšanu. Tādējādi tā kļūdaini esot aplūkojusi atsevišķus piegādes tirgus pamatapgādei un piegādei saskaņā ar īpašiem līgumiem.

                              —

                              Definējot ģeogrāfisko tirgu atbildētāja neesot izskaidrojusi, kā ir veidota mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotāju apgāde no piedāvājuma un pieprasījuma viedokļa teritoriālā aspektā un līdz ar to neesot ievērojusi faktiski lokālo struktūru, kas variējot atkarībā no attiecīgajiem pasta indeksiem.

                              —

                              Attiecībā uz tirgus apstākļiem mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotāju lokālajos tirgos neesot (pareizi) veikta izziņa par E.ON un Innogy klientu portfeļu apvienošanu to tradicionālajās piegādes zonās, E.ON dominējošais stāvoklis centrālajos izplatīšanas kanālos Google, Verivox un Check24 un spēja izstumt pakalpojumu sniedzējus trešās personas.

                              —

                              Arī veiktā izziņa attiecībā uz darbību tīklu jomā neesot pietiekama. Tas attiecoties gan uz E.ON izplatību tirgū saistībā ar tīkla aprīkojumu, pakalpojumiem un informācijas tehnoloģijas sagādi un tās pašas ar tīklu saistīto pakalpojumu piedāvājumu trešajām personām sadales sistēmu ekspluatācijā, gan arī uz konkurenci attiecībā uz pašām sadales sistēmām (tā saucamā, konkurence koncesiju jomā). Neesot vai esot nepareizi prognozētas it īpaši Innogy kā E.ON konkurenta statusa zaudēšanas sekas nākotnē konkurencē koncesiju jomā.

                              —

                              Darbība inovāciju jomā E.ON dominētā izplatīšanas un darbības tīklu jomā savienojuma punktā esot analizēta tikai izlases veidā, tostarp ņemot vērā mērījumu jomas nozīmi piekļuves iespējas inovatīviem produktu risinājumiem nodrošināšanā un E.ON lomu šajā ziņā. Attiecībā uz strauji augošo E-Mobility konkrētāk esot aplūkota vienīgi uzlādes kolonnu uz autoceļiem ekspluatācija, kas tomēr esot tikai tirgus segments. Svarīgās nākotnes tēmas lielie dati un inovatīvie (paketes) produkti esot aplūkoti tikai stipri saīsinātā veidā.

                              —

                              Nepieļaujamā kārtā novērtējuma pamatā kopumā esot uz pagātni vērsti apsvērumi. Neesot izzināta ietekme attiecībā uz turpmākajiem gadiem (piemēram, paaugstinātā tīkla attīstības speciālistu trūkuma, pieaugošās datu nozīmes dēļ utt.).

                  3.

                  Trešais prasības pamats: atbildētāja – tostarp savas nepilnīgi veiktās izziņas dēļ – esot saturiski acīmredzami kļūdaini uzskatījusi, ka apvienošanās ir saderīga ar konkurenci.

                              —

                              Atbildētāja esot acīmredzami kļūdaini noteikusi produkta izplatīšanas mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotājiem tirgus robežas, jo tā neesot elektroenerģijas piegādes mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotājiem, balstoties uz pamatapgādes klientiem un klientiem ar specializētiem līgumiem, definējusi kā vienotu tirgu.

                              —

                              Atbildētāja sistemātiski nepareizi novērtējot E.ON tirgus varu attiecībā uz mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotāju elektroenerģijas un gāzes apgādi, jo tā – jau kļūdaini aplūkodama vienīgi piegādes saskaņā ar specializētajiem līgumiem – maldīgi pieņemot viena valsts mēroga tirgus, nevis daudzu lokālo tirgu pastāvēšanu. Šādi tā bez vērības atstāj E.ON (augošās) lokālās tirgus daļas daudzviet 70 % un lielākā apmērā.

                              —

                              Atbildētāja arī kļūdaini klasificējot E.ON ģeogrāfiski plašo klātbūtni un dominējošo stāvokli konkurencē par tīkla koncesijām kā tādu, kas neizraisa bažas, it īpaši nepareizi novērtēdama negatīvās sekas attiecībā uz konkurenci, kas izriet no Innogy konkurenta statusa zaudēšanas.

                              —

                              Nepareizi diferencējot dažādos produktu tirgus mērījumu jomā, netiekot atzīta E.ON tirgus vara, un līdz ar to arī tiekot par zemu novērtēts kaitējums konkurencei attiecībā uz darbību inovāciju jomā. Tas pats attiecoties uz E-Mobility sfēru, kurā tikai izlases veidā tiekot atzītas negatīvas sekas attiecībā uz uzlādes kolonnu uz autoceļiem ekspluatāciju.

                              —

                              Atbildētāja acīmredzami kļūdaini bez vērības atstājot arī no konkurences viedokļa kaitīgo ietekmi, kas izrietot no E.ON piekļuves uzlabošanas vēl vairāk datiem.

                              —

                              Atbildētāja neņemot vērā, ka vērtības radīšanas posmu enerģētikas nozarē sadale starp E.ON un RWE, par kuru ir panākta vienošanās saturiski saistītajā kopējā apvienošanas darījumā, ietverot ar LESD 101. pantu nesaderīgu konkurences ierobežojumu.

                              —

                              Visbeidzot atbildētājas noteiktās minimālās saistības, kas saistībā ar Vācijas tirgu esot attiecinātas tikai uz specifiskajiem segmentiem – apsildes elektroenerģiju un uzlādes kolonnām uz autoceļiem, nevarot kliedēt bažas saistībā ar konkurenci. Tās vispār neskarot tirgus, kuriem apvienošanās dēļ esot nodarīts kaitējums, un tām neesot nekādas nozīmes konkurences aizsardzības nodrošināšanā.


title: Lieta T-56/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – TEAG/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – TEAG/Komisija
      (Lieta T-56/21)
      (2021/C 138/49)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TEAG Thüringer Energie AG (Erfurte, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar ko ir konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.);

                  —

                  uzdot atbildētājai izsniegt procedūras dokumentus attiecībā uz lietām M.8870 un M.8871 saistībā ar sarunām starp atbildētāju un apvienošanās dalībniekiem pirms un pēc apvienošanās procedūras, katras darījuma daļas atsevišķo paziņošanu un atbildētājas viedokļa maiņu procedūras gaitā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai saistībā ar tiesvedību radušos izdevumus par advokāta pakalpojumiem un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-53/21 EVH/Komisija.


title: Lieta T-58/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – GWS Stadtwerke Hameln/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – GWS Stadtwerke Hameln/Komisija
      (Lieta T-58/21)
      (2021/C 138/50)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: GWS Stadtwerke Hameln GmbH (Hameln, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar ko ir konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.);

                  —

                  uzdot atbildētājai izsniegt procedūras dokumentus attiecībā uz lietām M.8870 un M.8871 saistībā ar sarunām starp atbildētāju un apvienošanās dalībniekiem pirms un pēc apvienošanās procedūras, katras darījuma daļas atsevišķo paziņošanu un atbildētājas viedokļa maiņu procedūras gaitā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai saistībā ar tiesvedību radušos izdevumus par advokāta pakalpojumiem un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-53/21 EVH/Komisija.


title: Lieta T-59/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – eins energie in sachsen/Komisija

text:
               19.4.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. janvārī – eins energie in sachsen/Komisija
      (Lieta T-59/21)
      (2021/C 138/51)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: eins energie in sachsen GmbH& Co. KG (Chemnitz, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 17. septembra lēmumu, ar ko ir konstatēta koncentrācijas E.ON/Innogy saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8870 (OV 2020, C 379, 16. lpp.);

                  —

                  uzdot atbildētājai izsniegt procedūras dokumentus attiecībā uz lietām M.8870 un M.8871 saistībā ar sarunām starp atbildētāju un apvienošanās dalībniekiem pirms un pēc apvienošanās procedūras, katras darījuma daļas atsevišķo paziņošanu un atbildētājas viedokļa maiņu procedūras gaitā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai saistībā ar tiesvedību radušos izdevumus par advokāta pakalpojumiem un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-53/21 EVH/Komisija.