title: Lieta T-132/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. maija spriedums – PayPal/EUIPO – Hub Culture (“VENMO”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VENMO” — Ļaunticība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/24

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. maija spriedums – PayPal/EUIPO – Hub Culture (“VENMO”)
   (Lieta T-132/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VENMO” - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 195/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PayPal, Inc. (San José, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – A. Renck, advokāts, un I. Junkar, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve – D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Hub Culture Ltd (Hamilton, Bermudu Salas, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – J. Hill, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 2974/2014-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Paypal un Hub Culture

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2016. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 2974/2014-5;

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina PayPal, Inc. tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Hub Culture Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta C-348/10: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums (Augstākās tiesas Senāta (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SIA “Norma-A” , SIA “Dekom” /Latgales plānošanas reģions, kas pārņēmis Ludzas novada domes tiesības (Publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 2004/17/EK — 1. panta 3. punkta b) apakšpunkts — Direktīva 92/13/EEK — 2.d panta 1. punkta b) apakšpunkts — “Pakalpojumu koncesijas” jēdziens — Sabiedriskā autobusu transporta pakalpojumu sniegšana — Tiesības ekspluatēt pakalpojumu un summas samaksa pakalpojuma sniedzējam zaudējumu atlīdzināšanai — Ar ekspluatāciju saistītais risks, kas tiek ierobežots saskaņā ar valsts tiesību aktiem un līgumu — Pārsūdzības procedūras iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā — Direktīvas 92/13/EEK 2.d panta 1. punkta b) apakšpunkta tieša piemērojamība līgumiem, kas noslēgti pirms Direktīvas 2007/66/EK ieviešanas termiņa)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/13

      Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums (Augstākās tiesas Senāta (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SIA “Norma-A”, SIA “Dekom”/Latgales plānošanas reģions, kas pārņēmis Ludzas novada domes tiesības
      (Lieta C-348/10) (1)

      (Publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/17/EK - 1. panta 3. punkta b) apakšpunkts - Direktīva 92/13/EEK - 2.d panta 1. punkta b) apakšpunkts - “Pakalpojumu koncesijas” jēdziens - Sabiedriskā autobusu transporta pakalpojumu sniegšana - Tiesības ekspluatēt pakalpojumu un summas samaksa pakalpojuma sniedzējam zaudējumu atlīdzināšanai - Ar ekspluatāciju saistītais risks, kas tiek ierobežots saskaņā ar valsts tiesību aktiem un līgumu - Pārsūdzības procedūras iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā - Direktīvas 92/13/EEK 2.d panta 1. punkta b) apakšpunkta tieša piemērojamība līgumiem, kas noslēgti pirms Direktīvas 2007/66/EK ieviešanas termiņa)
      (2012/C 25/20)
      Tiesvedības valoda — latviešu

         Iesniedzējtiesa

         Augstākās tiesas Senāts

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājas: SIA “Norma-A”, SIA “Dekom”

         Atbildētājs: Latgales plānošanas reģions, kas pārņēmis Ludzas novada domes tiesības

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Augstākās tiesas Senāts — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 134, 1. lpp.), 1. panta 3. punkta b) apakšpunkta un Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/13/EK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 76, 14. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu piešķiršanas jomā (OV L 335, 31. lpp.), 2.d panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Pakalpojumu koncesijas jēdziens — Līgums, kurā paredzēts sniegt sabiedriskā autobusu transporta pakalpojumus, atlīdzībā saņemot tiesības ekspluatēt pakalpojumu un līgumslēdzējas iestādes veiktu ar šo ekspluatāciju saistīto zaudējumu atlīdzības samaksu pakalpojumu sniedzējam, jo ar šo pakalpojumu ekspluatāciju saistītais risks ir ierobežots saskaņā ar valsts tiesību aktiem un minēto līgumu — Pārsūdzības procedūras iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā — Prasība atcelt koncesijas līgumu — Direktīvas 92/13/EEK 2.d panta 1. punkta b) apakšpunkta tieša piemērojamība Latvijā attiecībā uz publiskā iepirkuma līgumiem, kas noslēgti pirms Direktīvas 2007/66/EK ieviešanas termiņa

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, jāinterpretē tādējādi, ka par “pakalpojumu [iepirkuma] līgumu” šīs direktīvas 1. panta 2. punkta d) apakšpunkta izpratnē ir uzskatāms līgums, ar kuru atbilstoši šo pakalpojumu sniegšanu regulējošajām publisko tiesību normām un līguma noteikumiem līdzējs neuzņemas būtisku līgumslēdzējas iestādes riska daļu. Jautājums par to, vai attiecīgais pamatlietā aplūkotais tiesiskais darījums jākvalificē kā pakalpojumu koncesija vai pakalpojumu publiskā iepirkuma līgums, ir jāizvērtē iesniedzējtiesai, ņemot vērā visas minētā tiesiskā darījuma īpatnības;

                  2)

                  Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, 2.d panta 1. punkta b) apakšpunkts nav piemērojams attiecībā uz publiskā iepirkuma līgumiem, kuri ir noslēgti pirms Direktīvas 2007/66 ieviešanas termiņa beigām.

         (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta C-384/15 P: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 20. janvāra rīkojums – Skype Ultd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Sky plc, iepriekš – British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd Apelācija — Kopienas preču zīme — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/5

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 20. janvāra rīkojums – Skype Ultd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Sky plc, iepriekš – British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd

   (Lieta C-384/15 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 136/08)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Skype Ultd (pārstāvis – A. Carboni un M. Browne, solicitors)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis – P. Bullock) un Sky plc, iepriekš – British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (pārstāvji –D. Rose un J. Curry, solicitors)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par apelācijas sūdzību;

               2)

               Skype Ultd atlīdzina tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta T-132/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. martā — Scooters India /ITSB — Brandconcern ( “LAMBRETTA” )

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. martā — Scooters India/ITSB — Brandconcern (“LAMBRETTA”)
   (Lieta T-132/12)
   2012/C 165/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Scooters India Ltd (Sarojini Nagar, Indija) (pārstāvis — B. Brandreth, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Brandconcern BV (Amsterdama, Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 2308/2010-1 tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīta prasītājas apelācijas sūdzība par preču zīmes atcelšanu saistībā ar tās reģistrāciju attiecībā uz 6. un 7. klasē ietilpstošajām precēm, un

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt prasītājai Apelāciju padomē un Eiropas Savienības Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: vārdiska preču zīme “LAMBRETTA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 7. un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 1618982

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par atcelšanu pamatojums: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece savu pieteikumu pamatoja ar Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrāciju atcelt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja apgalvo, ka Apelāciju padome, izvērtējot pierādījumus atbilstoši 51. panta 1. punkta c) apakšpunktam, ir pieļāvusi kļūdas trijos jautājumos. Ja Apelāciju padome pareizi būtu piemērojusi lietā T-415/09 Vallis/New Yorker un/vai lietā C-259/02 La Mer Technology Inc/Laboratoires Goemar SA paredzētos noteikumus un/vai pārskatījusi pierādījumus, tā būtu secinājusi, ka attiecībā uz 6. un 7. klasē ietilpstošajām precēm pastāvēja faktiskā izmantošana ar Scooters India Ltd piekrišanu


title: Lieta C-501/08: Tiesas 2009. gada 24. septembra rīkojums — Município de Gondomar /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Kohēzijas fonds — Regula (EK) Nr. 1164/94 — Kopienas finanšu atbalsta atcelšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Tiesību akti, kas prasītāju skar tieši un individuāli)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/10

         Tiesas 2009. gada 24. septembra rīkojums — Município de Gondomar/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-501/08) (1)

   (Apelācija - Kohēzijas fonds - Regula (EK) Nr. 1164/94 - Kopienas finanšu atbalsta atcelšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Tiesību akti, kas prasītāju skar tieši un individuāli)
   2010/C 11/17
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Município de Gondomar (pārstāvji — J. L. da Cruz Vilaça un L. Pinto Monteiro, advogados)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un B. Conte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 10. septembra rīkojumu lietā T-324/06 Município de Gondomar/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību atcelt Komisijas 2006. gada 16. augusta lēmumu C(2006) 3782 par no Kohēzijas fonda projektam Nr. 95/10/61/017 ar nosaukumu “Grande Porto/Sul sanācija — Subsistema de Gondomar” piešķirtā finansu atbalsta atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Município de Gondomar atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 19, 24.01.2009.


title: Lieta C-245/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. maijā iesniedza Judecătoria Balş (Rumānija) – SC Casa Noastră SA/Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul Transportului ISCTR

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. maijā iesniedza Judecătoria Balş (Rumānija) – SC Casa Noastră SA/Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul Transportului ISCTR

   (Lieta C-245/15)
   (2015/C 337/03)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Judecătoria Balş

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SC Casa Noastră SA

      Atbildētāja: Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul Transportului ISCTR

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kādā mērā Regulas Nr. 1073/2009 (1) 2. panta 3. punktā izmantotā frāze “neatkarīgi no tā, kas ir pārvadājumu organizētājs”, var tikt interpretēta tādējādi, ka uzņēmējs var organizēt regulārus pārvadājumus savu darbinieku pārvadāšanai uz darba vietu un no tās?

               2)

               Kādā mērā Regulas Nr. 561/2006 (2) 3. panta a) punktā izmantotā frāze “regulāri pasažieru pārvadājumi, ja minētajā pakalpojumā ietvertā maršruta garums nepārsniedz 50 km”, var tikt interpretēta tādējādi, ka tā attiecas uz darbiniekiem, viņiem pārvietojoties uz savu darba vietu un no tās?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1073/2009 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautiskajam autobusu pārvadājumu tirgum un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 561/2006 (OV L 300, 88. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 (OV L 102, 1. lpp.).


title: Lieta T-128/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. novembra rīkojums – SureID/EUIPO (“SUREID”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SUREID” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Aprakstošs raksturs — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. novembra rīkojums – SureID/EUIPO (“SUREID”)
   (Lieta T-128/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SUREID” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Aprakstošs raksturs - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2017/C 022/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SureID, Inc. (Hillsboro, Oregona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – B. Brandreth, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – A. Folliard Monguiral un S. Crabbe)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 18. janvāra lēmumu lietā R 1478/2015–4 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “SUREID” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               SureID, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta T-192/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedums — Atlantean pret Komisiju (Zveja — Daudzgadu vadības programmas — Lūgumi par mērķu palielināšanu, lai uzlabotu drošību — Lēmums 97/413/EK — Komisijas atteikums — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Komisijas kompetence)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/18

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedums — Atlantean pret Komisiju
   (Lieta T-192/03) (1)

   (Zveja - Daudzgadu vadības programmas - Lūgumi par mērķu palielināšanu, lai uzlabotu drošību - Lēmums 97/413/EK - Komisijas atteikums - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Komisijas kompetence)
   (2006/C 190/31)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Atlantean Ltd., Killybegs, (Īrija) (pārstāvji — sākotnēji G. Hogan, SC, E. Regan, SC un A. Hussey, solicitor, pēc tam G. Hogan, E. Regan un M. Fraser, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Braun un B. Doherty, pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan un C. O'Toole, pārstāvji, kuriem palīdz D. Conlan Smyth, barrister)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumu 2003/245/EK par Komisijas saņemtajiem lūgumiem palielināt daudzgadu vadības programmas IV mērķus, lai palielinātu drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļus uz zvejas kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par divpadsmit metriem (OV L 90, 48. lpp.), ciktāl ar to tiek noraidīti lūgumi palielināt ražošanas jaudu kuģim Atlantean.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumu 2003/245/EK par Komisijas saņemtajiem lūgumiem palielināt daudzgadu vadības programmas IV mērķus, lai palielinātu drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļus uz zvejas kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par divpadsmit metriem atcelt, jo tas attiecas uz prasītājas kuģi Atlantean.

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Īrija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 184, 02.08.2003.


title: lieta T-344/05: Prasība, kas celta 2005. gada 13. septembrī — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/30

         Prasība, kas celta 2005. gada 13. septembrī — Grieķijas Republika/Komisija
   (lieta T-344/05)
   (2005/C 281/56)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — Joannis Halkiass [Ioannis Chalkias] un Eleni Svolopulu [Eleni Svolopoulou])

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt vai grozīt apstrīdēto Komisijas 2005. gada 15. jūlija lēmumu, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (1);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija, uzsākot grāmatojumu noskaidrošanu saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 729/70 (2), no Kopienu finansējuma izslēdza atsevišķus Grieķijas Republikas izdevumus piemaksu par dzīvniekiem veidā — ekstensifikācijas maksājumus, piemaksas augļu un dārzeņu, kā arī laukaugu nozarē.
   Prasītāja vēlas panākt šī lēmuma atcelšanu, vispirms apgalvojot, ka jebkura grāmatojumu noskaidrošanas procedūra nav spēkā, jo ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1258/1999 (3) 7. pants kopā ar Regulas (EK) Nr. 1663/1995 (4) 8. pantu, ņemot vērā to, ka divpusējās apspriedes un saziņa starp prasītāju un Komisiju neattiecās arī uz tādu izdevumu precīzu novērtēšanu, kurus varētu izslēgt, kaut arī izslēgtie izdevumi ir veikti vēl pirms 24 mēnešu laika posma, ko skaita līdz Komisijas rakstiskā paziņojuma izdarīšanai. Pēc prasītājas domām 24 mēnešu laika posms sākas daudz vēlāk, nekā to uzskata Komisija.
   Attiecībā uz ekstensifikācijas maksājumu korekcijas likmi 100 % apmērā, prasītāja apšauba Komisijas veikto faktisko apstākļu vērtējumu un vaino to par pieļautu kļūdu faktos un apstrīdētā lēmuma pamatojuma nepietiekamību. Prasītāja turklāt uzskata, ka nosakot korekcijas likmi 100 % apmērā nav ievērotas Komisijas 1997. gada 23. decembra dokumenta Nr. VI/5330/97 pamatnostādnes, ka šī likme nav pamatota un ir acīmredzami nesamērīga, jo to nevar saistīt ar Komisijas diskrecionārās varas pareizu izmantošanu.
   Attiecībā uz korekciju laukaugu nozarē, prasītāja apstrīd Komisijas vērtējumu, saskaņā ar kuru nav ievērota Regula (EK) Nr. 3508/1992 (5), jo nav atzīti lauksaimniecībā izmantojamās zemes gabali. Prasītāja turklāt uzskata, ka saistībā ar administratīvām kontrolēm un kontrolēm uz vietas tā ir pilnībā ievērojusi Regulas (EK) Nr. 2419/2001 (6) 15. pantu. Tā arī atsaucas uz pamatojuma nepietiekamību un samērīguma principa neievērošanu.
   Visbeidzot attiecībā uz korekciju augļu un dārzeņu nozarē, prasītāja uzskata, ka Komisija ir kļūdaini interpretējusi Regulas (EK) Nr. 1169/1997 (7) 20. panta 5. un 7. punktu. Jebkurā gadījumā prasītāja apšauba šīs apstrīdētā lēmuma nodaļā norādīto pamatojumu un atsaucas uz samērīguma principa pārkāpumu.

      (1)  OV L 188, 20.07.2005., 36. lpp.

      (2)  Padomes 1970. gada 21. aprīļa Regula (EEK) Nr. 729/70 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 94, 28.04.1970., 13. lpp.)

      (3)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 26.06.1999., 103. lpp.)

      (4)  Komisijas 1995. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1663/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru (OV L 158, 08.07.1995., 6. lpp.)

      (5)  Padomes 1992. gada 27. novembra Regula (EEK) Nr. 3508/92, ar ko izveido integrētu administrācijas un kontroles sistēmu konkrētām Kopienas atbalsta shēmām (OV L 355, 05.12.1992., 1. lpp.)

      (6)  Komisijas 2001. gada 11. decembra Regula (EK) Nr. 2419/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, kas izveidotas ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3508/92 (OV L 327, 12.12.2001., 11. lpp.)

      (7)  Komisijas 1997. gada 26. jūnija Regula (EK) Nr. 1169/97, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Regulu (EK) Nr. 2202/96, ar ko ievieš Kopienas atbalsta shēmu noteiktu citrusaugļu ražotājiem [neoficiāls tulkojums] (OV L 169, 27.06.1997., 15. lpp.)


title: Lieta C-447/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. augustā iesniedza Krajský soud v Ostravě (Čehijas Republika) – Ivo Muladi/Krajský úřad Moravskoslezského kraje

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. augustā iesniedza Krajský soud v Ostravě (Čehijas Republika) – Ivo Muladi/Krajský úřad Moravskoslezského kraje

   (Lieta C-447/15)
   (2015/C 389/16)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Krajský soud v Ostravě

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ivo Muladi

      Atbildētājs: Krajský úřad Moravskoslezského kraje

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2003/59/EK (1) 4. panta noteikumiem ir pretrunā valsts normatīvie akti, ar kuriem ir paredzēti papildu nosacījumi, lai piemērotu atbrīvojumu no prasības noteiktu tādu autotransporta līdzekļu vadītājiem, kas paredzēti kravu vai pasažieru pārvadāšanai, iegūt sākotnējo kvalifikāciju?

      (1)  OV 2003, L 226, 4. lpp.


title: Lieta C-159/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/18

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-159/07)
   (2007/C 117/30)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Simonsson un P. Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 8. marta Direktīvas 2005/23/EK (1), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/25/EK par jūrnieku minimālo sagatavotības līmeni, prasības, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 29. septembrī.

      (1)  OV L 62, 14. lpp.


title: Lieta C-157/05: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 24. maijā ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Winfried L. Holböck / Finanzamt Salzburg-Land (Kapitāla brīva aprite — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Ienākuma nodoklis — Dividenžu sadale — Trešā valstī gūtie ienākumi no kapitāla)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/3

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 24. maijā (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Winfried L. Holböck/Finanzamt Salzburg-Land

   (Lieta C-157/05) (1)

   (Kapitāla brīva aprite - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Ienākuma nodoklis - Dividenžu sadale - Trešā valstī gūtie ienākumi no kapitāla)
   (2007/C 155/03)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Winfried L. Holböck

      Atbildētāja: Finanzamt Salzburg-Land

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — EKL 56. un 57. panta interpretācija — Valsts tiesību akti izmaksāto dividenžu nodokļu jomā — Fiziskai personai, kas dzīvo valsts teritorijā, pieder divas trešdaļas no sabiedrības, kas reģistrēta trešās dalībvalsts teritorijā (Šveicē), akciju kapitāla — Parastās ienākuma nodokļu likmes piemērošana dividendēm atšķirībā no valsts izcelsmes dividendēm, kam piemēro samazināto nodokļu likmi
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 57. panta 1. punkts ir interpretējams tā, ka EKL 56. pants neliedz piemērot valsts tiesisko regulējumu, kas pastāv 1993. gada 31. decembrī un kas, pat ja, kaut arī atbilstoši šim tiesiskajam regulējumam akcionāram, kas saņem dividendes no šajā dalībvalstī reģistrētās sabiedrības, ir jāmaksā nodokļi ar likmi, kas atbilst pusei no vidējās nodokļu likmes, akcionāram, kas saņem dividendes no akciju sabiedrības, kas reģistrēta trešā valstī un kurā tam ir dalība divu trešdaļu no akciju kapitāla apmērā, piemēro parasto ienākumu nodokļa likmi.

      (1)  OV C 143, 11.6.2005.


title: Apvienotās lietas C-94/13 P, C-95/13 P, C-136/13 P, C-174/13 P, C-180/13 P, C-191/13 P un C-246/13 P: Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums – Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl  u.c. (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl  u.c. (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl , agrāk Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl , Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA , agrāk La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl , agrāk Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl  u.c. (C-180/13 P), Confindustria Venezia , agrāk Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria)  u.c. (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa , agrāk Manutencoop Soc. coop. arl un Astrocoop Universale Pulizie , Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, (Itālija) (C-246/13 P)/ Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl  u.c., Itālijas Republika, Eiropas Komisija Apelācija — Valsts atbalsts — Atbalsts uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā — Tiesas Reglamenta 181. pants

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/19

         Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums – Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl u.c. (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl u.c. (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, agrāk Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, agrāk La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, agrāk Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl u.c. (C-180/13 P), Confindustria Venezia, agrāk Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) u.c. (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, agrāk Manutencoop Soc. coop. arl un Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, (Itālija) (C-246/13 P)/Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl u.c., Itālijas Republika, Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas C-94/13 P, C-95/13 P, C-136/13 P, C-174/13 P, C-180/13 P, C-191/13 P un C-246/13 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsts uzņēmumiem, kas darbojas Venēcijā un Kjodžā - Tiesas Reglamenta 181. pants)
   2014/C 409/26
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl, Cooperativa Coopesca – Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca – Chioggia Soc. coop. arl, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca – Burano Soc. coop. arl (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Group Srl, agrāk Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM), Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, agrāk Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, agrāk La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, agrāk Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl, Carlo Moretti Srl, Ferro & Lazzarini Srl, Fornace Mian Srl, agrāk Formia International Srl, Amelio Cenedese, agrāk Gino Cenedese & Figlio, La Murrina SpA, Nason & Moretti Srl, likvidācijas procesā, Venini SpA, De Majo Illuminazione Srl, agrāk Vetreria De Majo Srl (C-180/13 P), Confindustria Venezia, agrāk Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria), Comitato “Venezia vuole vivere”, Fiorital Srl, Ellemme Sas, agrāk Jesurum di M. e A. Levi Morenos Sas, Grafiche Veneziane Soc. coop. arl, agrāk Grafiche Veneziane Srl, Cantiere navale De Poli SpA, Capgemini BST SpA, agrāk Aive Srl, Tessuti Artistici Fortuny SpA, Rubelli SpA, agrāk Lorenzo Rubelli SpA, Tecnomare SpA (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, agrāk Manutencoop Soc. coop. arl un Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl (C-246/13 P) (pārstāvji – A. Vianello, A. Bortoluzzi un A. Veronese, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl, Murazzo – Piccola Soc. coop. arl, RAM – Società Cooperativa fra Lavoratori della Pesca, Raccoglitori ed Allevatori di Molluschi, Confcooperative – Unione Provinciale di Venezia, Sacaim SpA, Camata Costruzioni Sas, Dal Carlo Mario & C. Srl, ACEA – Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia, Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C., Alfredo Barbini Srl, Aureliano Toso Srl, AVMazzega Srl, Effetre SpA, Mazzuccato International Srl, Tfz Internazionale Srl, V. Nason & C. Srl, Vetreria LAG Srl, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA, Albergo Quattro Fontane Snc, Hotel Gabrielli Srl, agrāk Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, GE.AL.VE. Srl, Metropolitan SpA, agrāk Metropolitan Srl, Hotel Concordia Srl, agrāk Hotel Concordia Snc, Società per l’industria alberghiera (SPLIA), Principessa Srl, likvidācijas procesā, Albergo ristorante “All’Angelo” Snc, Albergo Saturnia Internazionale SpA, Savoia e Jolanda Srl, Hotels Biasutti Srl, agrāk Hotels Biasutti Snc, Ge.A.P. Srl, Rialto Inn Srl, Bonvecchiati Srl, Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci, G. Conte un D. Grespan), Itālijas Republika

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl, Cooperativa Coopesca – Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca – Chioggia Soc. coop. arl, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca – Burano Soc. coop. arl, Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Group Srl, Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl, Axitea SpA, Vetrai 28 Srl, Carlo Moretti Srl, Ferro & Lazzarini Srl, Fornace Mian Srl, Amelio Cenedese, La Murrina SpA, Nason & Moretti Srl, Venini SpA, De Majo Illuminazione Srl, Confindustria Venezia, Comitato “Venezia vuole vivere”, Fiorital Srl, Ellemme Sas, Grafiche Veneziane Soc. coop. arl, Cantiere navale De Poli SpA, Capgemini BST SpA, Tessuti Artistici Fortuny SpA, Rubelli SpA, Tecnomare SpA un Manutencoop Società Cooperativa atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013.

      OV C 147, 25.5.2013.

      OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-92/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. februārī iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Health Service Executive/SC, AC

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. februārī iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Health Service Executive/SC, AC

   (Lieta C-92/12)
   2012/C 133/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Health Service Executive

      Atbildētāji: SC, AC

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nolēmums, ar kuru bērnu uz noteiktu laiku piespiedu kārtā ievieto citā dalībvalstī esošā iestādē, kurā tiek sniegta ārstnieciska un izglītības aprūpe, ietilpst Padomes Regulas Nr. 2201/2003 (1) materiālajā piemērošanas jomā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādi pienākumi, ja tādi ir, rodas no Padomes Regulas Nr. 2201/2003 56. panta attiecībā uz apspriešanās un piekrišanas mehānismu, lai nodrošinātu bērna, attiecībā uz kuru ir veicama šāda piespiedu ievietošana, efektīvu aizsardzību?

               3)

               Vai tad, ja dalībvalsts tiesa apsver iespēju uz noteiktu laiku ievietot bērnu aprūpes iestādē citā dalībvalstī un ir saņēmusi šīs valsts piekrišanu atbilstoši Padomes Regulas Nr. 2201/2003 56. pantam, šādas ievietošanas priekšnosacījums ir tas, ka tiesas nolēmumu, ar kuru nosaka bērna ievietošanu uz noteiktu laiku aprūpes iestādē, kas atrodas citā dalībvalstī, ir jāatzīst un/vai jāpasludina par izpildāmu šajā otrajā dalībvalstī?

               4)

               Vai tiesas nolēmumam, ar kuru nosaka bērna ievietošanu uz noteiktu laiku citā dalībvalstī esošā aprūpes iestādē, ja otra dalībvalsts ir devusi piekrišanu atbilstoši Padomes Regulas Nr. 2201/2003 56. pantam, ir jebkādas tiesiskās sekas šajā otrajā dalībvalstī, pirms tiek veikta atzīšana un/vai izpilde un līdz procedūras, ar kuru tiecas panākt šādu atzīšanu un/vai izpildi, pabeigšanai?

               5)

               Vai tad, ja tiesas nolēmums, ar kuru uz noteiktu laiku ievieto bērnu aprūpes iestādē citā dalībvalstī atbilstoši Padomes Regulas Nr. 2201/2003 56. pantam, tiek atjaunots uz turpmāku noteiktu laiku, [Regulas] 56. pantā prasītā otras dalībvalsts piekrišana ir jāiegūst katru reizi, kad tiek nolemts par šādu atjaunošanu?

               6)

               Vai tad, ja tiesas nolēmumu, ar kuru uz noteiktu laiku ievieto bērnu aprūpes iestādē citā dalībvalstī atbilstoši Padomes Regulas Nr. 2201/2003 56. pantam, atjauno uz turpmāku noteiktu laiku, šādu nolēmumu ir jāatzīst un/vai jāizpilda šajā otrajā dalībvalstī katrā atjaunošanas reizē?

      (1)  OV L 338, 1. lpp.


title: Lieta C-43/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2007. gada 2. februāra rīkojumu — D.M.M.A. Arens-Sikken pret Staatssecretaris van Financiën

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2007. gada 2. februāra rīkojumu — D.M.M.A. Arens-Sikken pret Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-43/07)
   (2007/C 69/21)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: D.M.M.A. Arens-Sikken

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 73. b un 73. d pants (tagad EKL 56. pants un EKL 58. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem dalībvalstij ir aizliegts, saskaņā ar mantojuma tiesībām iegūta kādā dalībvalstī esoša zemes gabala, kas ietilpst testatora, kurš savas nāves brīdī ir dzīvojis citā dalībvalstī, mantojumā, var aplikt ar nodokli saskaņā ar zemes gabala vērtību, neņemot vērā mantinieka Overbedeling parādus, pamatojoties uz testamentāro mantojuma sadalījumu starp vecākiem?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša un turklāt veicot salīdzināšanu ir jānosaka, vai un cik lielā apmērā jāņem vērā Overbedeling parādi, kāda salīdzināšanas metode noteikumiem ir jāizmanto gadījumā kā šis: viena no 3.6.6. punktā minētajām abām metodēm vai cita metode, vai mantojuma nodoklis, kas būtu jāuzliek, ja testators savas nāves brīdī būtu dzīvojis Nīderlandē, būtu bijis zemāks nekā pārveduma nodoklis?

               3)

               Vai dalībvalsts, kurā atrodas nekustamais īpašums, iespējamā pienākuma, kas izriet no EKL un paredz daļēji vai pilnībā atļaut Overbedeling parādu atrēķināšanu, vērtējumam ir būtiski, vai šādas atrēķināšanas rezultātā tiek īstenota ieskaitīšana mazākā apmērā, lai izvairītos no dubultas aplikšanas ar nodokli dalībvalstī, kas uzskata, ka ir pilnvarota veikt aplikšanu ar nodokli, pamatojoties uz testatora dzīvesvietu?


title: Lieta C-216/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/14

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-216/07)
   (2007/C 129/26)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un W. Bogensberger, pārstāvji)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/110/EK par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu (1), vai katrā ziņā nedarot tos zināmus Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/110/EK transponēšanai beidzās 2005. gada 5. decembrī.

      (1)  OV L 321, 26. lpp.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 10. martā lietā C-240/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 2002/19/EK, 2002/20/EK, 2002/21/EK un 2002/22/EK — Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 10. martā
   lietā C-240/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 2002/19/EK, 2002/20/EK, 2002/21/EK un 2002/22/EK - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 115/16)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-240/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 8. jūnijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Šoters [M. Shotter]) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve — E. Dominkovica [E. Dominkovits]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk] un P. Kūris [P. Kūris] (referents), ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 10. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002.gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva), Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 24.07.2004.


title: Lieta T-272/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. maijā – Apcoa Parking Holdings/ITSB (“PARKWAY”)

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/41

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. maijā – Apcoa Parking Holdings/ITSB (“PARKWAY”)
   (Lieta T-272/15)
   (2015/C 245/50)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Apcoa Parking Holdings GmbH (Stuttgart, Vācija) (pārstāvis: A. Lohmann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “PARKWAY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 248 278

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 25. marta lēmums lietā R 2062/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

      Izvirzītie pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-121/10: Prasība, kas celta 2010. gada 11. martā — Conte u.c./Padome

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/43

         Prasība, kas celta 2010. gada 11. martā — Conte u.c./Padome
   (Lieta T-121/10)
   2010/C 134/72
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      Giovanni Conte (Pomezia, Itālija), Casa del Pescatore Soc. coop. rl (Civitanova Marche, Itālija), Guidotti Giovanni & Figli Snc (Termoli, Itālija), Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Civitanova Marche, Itālija), Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Manfredonia, Itālija) (pārstāvji – P. Cavasola, G. Micucci, V. Cannizzaro, avvocatos)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto regulu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Padomes 2009. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006.
   Visi prasītāji šajā lietā darbojas zivsaimniecības nozarē un viņiem visiem ir jāizpilda apstrīdētajā regulā noteiktie pienākumi.
   Savu prasību atbalstam prasītāji izvirza šādus prasības pamatus:

               1)

               Apstrīdētās regulas 9. panta 2. un 3. punkts, kā arī 10. panta 1. un 2. punkts nav spēkā esoši, jo šajos noteikumos ir paredzēts beznosacījuma pienākums aprīkot zvejas kuģus, kuru garums pārsniedz 15 metrus, ar divkāršu uzraudzības sistēmu: 9. pantā paredzēto satelītnovērošanas sistēmu un, papildus, automātiskās kuģa identifikācijas sistēmu. Tās ir divas atšķirīgas uzraudzības sistēmas, kurām būtībā ir viens un tas pats uzdevums. Nav sniegts atbilstošs pamatojums, kāpēc šāda pienākuma izpilde ir vajadzīga. Šis pienākums arī pārkāpj samērīguma principu – šajā gadījumā attiecībā uz to, ka pasākumam ir jābūt atbilstošam. Turklāt pienākuma aprīkot kuģus ar divkāršu uzraudzības sistēmu izpilde prasītājiem rada finansiālu nastu, kura nav pamatota un saprātīga.

               2)

               Apstrīdētās regulas 15. un 17. pants nav spēkā esoši, jo šajos noteikumos zvejas kuģiem, kuru garums ir 12 metri vai vairāk, ir paredzēts pienākums reizi dienā sniegt noteiktu informāciju un katrā ziņā darīt to pirms iebraukšanas ostā vai pat četras stundas pirms iebraukšanas ostā. Kā ir norādījuši prasītāji, šis pienākums nav saprātīgs un samērīgs, kā arī tas pat nav izpildāms. It īpaši kuģiem, kuri ir iesaistīti neliela apjoma zvejā tajās zvejas zonās, kuras atrodas dažu stundu brauciena attālumā no ostām, ir neiespējami izpildīt šo pienākumu, ja vien kuģiem nav jāgaida ārpus ostas līdz brīdim, kad ir pagājis attiecīgais laikposms.

               3)

               Pārraudzības un inspekciju sistēma ir spēkā neesoša, jo apstrīdētajā regulā ir paredzēts beznosacījuma pienākums piešķirt piekļuvi kuģa telpām, datnēm un elektroniskajiem dokumentiem , kā arī aizpildīt inspekciju veidlapas un atbildēt uz ierēdņu, kuri darbojas bez jebkādas tiesu iestāžu izsniegtas atļaujas un nav pakļauti policijas iestāžu kontrolei, jautājumiem. Līdz ar to dažādos veidos ir pārkāptas tiesības uz datu konfidencialitāti, mājokli un privātumu, kā arī tiesības uz aizstāvību. Šādas kontrole ne tikai pārkāpj, bet arī sava traucējošā rakstura dēļ pārkāpj iepriekš minētās pamattiesības, traucējošā rakstura dēļ zvejas kuģa operatoru tiesības īstenot dibināšanas līgumos garantēto ekonomisko brīvību gala rezultātā zaudē savu būtību. Īpašs atcelšanas pamats attiecas uz 82. pantu, saskaņā ar kuru inspekciju veicošajiem ierēdņiem ir tiesības veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to pierādījumu saglabāšanu, kuri norāda uz iespējamo pārkāpumu.

               4)

               Apstrīdētās regulas 73. panta 8. punkts nav spēkā esošs, jo šajā tiesību normā ir paredzēts, ka dalībvalstis izmaksas par pārraudzības sistēmas izmantošanu var iekasēt no zvejas kuģu operatoriem. Šajā ziņā prasītāji ir norādījuši, ka šī tiesību norma nepārprotami ir spēkā neesoša, jo tā ir pretrunā principam par tādu izmaksu sociāla rakstura sadali, kuras rodas sabiedrības interešu īstenošanas rezultātā.

               5)

               Apstrīdētās regulas 92. pants ir spēkā neesošs, jo tajā ir paredzēta tāda atbildības par jebkādu izdarītu pārkāpumu pārnešanas sistēma, saskaņā ar kuru neatkarīgi no tā, kurš ir vainīgs pārkāpumā, par to gala rezultātā atbild zvejas kuģa īpašnieks un — attiecīgā gadījumā — tā pārstāvji. Šajā sakarā prasītāji ir norādījuši, ka šī tiesību norma ir pretrunā principam, saskaņā ar kuru atbildība par pārkāpuma izdarīšanu ir jāuzliek vienīgi šajā pārkāpumā vainīgajai personai, tiesību uz privāto īpašumu aizsardzības principam un samērīguma principam, jo šī tiesību norma, raugoties no jebkāda saprātīga skatu punkta, nav vērsta uz to, lai novērstu sodu sistēmas apiešanu.

               6)

               Apstrīdētās regulas 103. pants ir spēkā neesošs, jo tajā ir paredzēts, ka, ja dalībvalsts neizpilda šajā regulā attiecībā uz to noteiktos pienākumus, tad tā rezultātā var tikt apturēta Kopienas finansiālā palīdzība, kas piešķirta saskaņā ar Regulu Nr. 1198/2006 (1) un Regulu Nr. 861/2006 (2). Prasītāji uzskata, ka palīdzības apturēšanas rezultātā atbildība no valsts tiek pārnesta uz privāto tiesību subjektiem, kuriem tādējādi ir jāuzņemas atbildība par valsts rīcības radītajām, zaudējumus izraisošajām sekām. Šāda veida atbildības pārnešana pārkāpj principu, ka sods ir piemērojams tikai pārkāpuma izdarītājam, un samērīguma principu.

               7)

               Apstrīdētās regulas 14. panta 1., 2., 3., 4. un 5. punkts, 17. panta 1. punkts, 58. panta 1., 2., 3. un 5. punkts, 59. panta 2. un 3. punkts, 60. panta 4. un 5. punkts, 62. panta 1. punkts, 63. panta 1. punkts, 64. pants, 65. pants, 66. panta 1. un 3. punkts, 67. panta 1. punkts un 68. pants ir spēkā neesoši. Šajā sakarā prasītāji ir norādījuši, ka apstrīdētā regula ir pamatota vienīgi ar EK līguma 37. pantu, saskaņā ar kuru ir tiesības izveidot kopējo zivsaimniecības politiku, un ka šajā regulā noteiktie pasākumi ir tiesiski tikai tiktāl, ciktāl tie attiecas uz zivsaimniecības politiku, kuru vairākos tiesību aktos ir izveidojušas Kopienu iestādes. Tomēr iepriekš minētās tiesību normas neattiecas uz kopējās zivsaimniecības politikas regulētajām nozarēm vai apakšnozarēm un līdz ar to tās neietilpst EKL 37. panta piemērošanas jomā.

      (1)  Padomes 2006. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu.

      (2)  Padomes 2006. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 861/2006, ar ko nosaka Kopienas finanšu pasākumus kopējās zivsaimniecības politikas īstenošanai un jūras tiesību jomā.


title: Lieta C-8/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. janvārī — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/14

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. janvārī — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-8/13)
   2013/C 63/24
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Kukovec, P. Hetsch un O. Beynet)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/72/EK (1) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK (2) atcelšanu prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Slovēnijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 49. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               pamatojoties uz LESD 260. panta 3. punktu, piespriest Slovēnijas Republikai maksāt kavējuma naudu EUR 10 287,36 apmērā par katru dienu kopš sprieduma pasludināšanas šajā lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2011. gada 3. martā.

      (1)  OV L 211, 55. lpp.

      (2)  OV L 176, 37. lpp.


title: Tiesas Spriedums (trešā palāta)  2005. gada 20. oktobrī  apvienotajās lietās C-327/03 un C-328/03 (Bundesverwaltungsgericht lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Vācijas Federatīvā Republika pret ISIS Multimedia Net GmbH un Co. KG, u.c. (Telekomunikāciju pakalpojumi — Direktīva 97/13/EK — 11. panta 2. punkts — Atlīdzība par jaunu tālruņa numuru piešķiršanu — Agrākā monopoluzņēmuma rīcībā esošu bezmaksas numuru glabāšana)

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 20. oktobrī
   apvienotajās lietās C-327/03 un C-328/03 (Bundesverwaltungsgericht lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Vācijas Federatīvā Republika pret ISIS Multimedia Net GmbH un Co. KG, u.c. (1)

   (Telekomunikāciju pakalpojumi - Direktīva 97/13/EK - 11. panta 2. punkts - Atlīdzība par jaunu tālruņa numuru piešķiršanu - Agrākā monopoluzņēmuma rīcībā esošu bezmaksas numuru glabāšana)
   (2005/C 315/05)
   tiesvedības valoda — vācu
   Apvienotajās lietās C-327/03 un C-328/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesverwaltungsgericht (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 30. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 28. jūlijā, tiesvedībā Vācijas Federatīvā Republika pret ISIS Multimedia Net GmbH und Co. KG
      , ko pārstāv ISIS Multimedia Net Verwaltungs GmbH (C-327/03), Firma O2 (Germany) GmbH und Co. OHG (C-328/03), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský], S. fon Bārs [S. von Bahr] (referents), E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretāre M. Fereira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 20. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   11. panta 2. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 10. aprīļa Direktīvā 97/13/EK par vispārējo atļauju un individuālo licenču kopēju sistēmu sakaru [telekomunikāciju] pakalpojumu jomā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas iestājas pret tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tas ir pamata lietā, saskaņā ar kuru jaunam operatoram telekomunikāciju tirgū ir jāmaksā atlīdzība par tālruņa numuru piešķiršanu, ņemot vērā to ekonomisko vērtību, turpretī tajā pašā tirgū dominējošā stāvoklī esošais telekomunikāciju uzņēmums bez maksas ir pārņēmis ļoti lielu numuru rezervi, kas bija agrākā monopoluzņēmuma rīcībā, kura tiesību pārņēmējs tas ir, un valsts tiesības izslēdz šādas atlīdzības maksājumu par šo rezervi a posteriori.

      (1)  OV C 251, 18.10.2003.


title: Lieta T-426/11: Prasība, kas celta 2011. gada 1. augustā — Maharishi Foundation /ITSB ( “MÉDITATION TRANSCENDANTALE” )

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/46

         Prasība, kas celta 2011. gada 1. augustā — Maharishi Foundation/ITSB (“MÉDITATION TRANSCENDANTALE”)
   (Lieta T-426/11)
   2011/C 282/84
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maharishi Foundation Ltd (St. Helier, Jersey) (pārstāvis — A. Meijboom, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 6. aprīļa lēmumu lietā R 1294/2010-2;

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MÉDITATION TRANSCENDANTALE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35., 41., 44. un 45. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8246704

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt attiecībā uz daļu no precēm un pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un nododot lietu atpakaļ pārbaudītājam jaunai izskatīšanai

      Izvirzītie pamati: prasītāja izvirza četrus pamatus: (i) Padomes Regulas Nr. 207/2009 75. panta un 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nepieņēma lēmumu, skaidri pamatojoties uz Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu, tomēr uzskatīja, ka preču zīme “MÉDITATION TRANSCENDANTALE” ir sugas vārds; (ii) Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini nolēmusi, ka preču zīmei neesot atšķirtspējas; (iii) Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini secinājusi, ka preču zīme sastāv tikai no norādēm, kas tirdzniecībā var noderēt, lai apzīmētu preču vai pakalpojumu, attiecībā uz kuriem prasītāja ir pieteikusi preču zīmes reģistrāciju, īpašības; un (iv) Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini nolēmusi, ka attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, saistībā ar kuriem pieteikta reģistrācija, preču zīme nav ieguvusi atšķirtspēju tās izmantošanas rezultātā.


title: Lieta C-466/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. oktobrī iesniedza Svea hovrätt (Zviedrija) — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd/Retriever Sverige AB

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. oktobrī iesniedza Svea hovrätt (Zviedrija) — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd/Retriever Sverige AB

   (Lieta C-466/12)
   2012/C 379/31
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Svea hovrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd

      Atbildētāja: Retriever Sverige AB

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai noteikta darba izziņošana Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) 3. panta 1. punkta izpratnē ir tad, ja kāds cits nevis persona, kurai uz šo darbu ir autortiesības, savā tīmekļa vietnē ievieto saiti, kas noved pie šī darba, uzklikšķinot uz šīs saites?

               2)

               Vai, izvērtējot pirmo jautājumu, nozīme ir tam, ka darbs, uz ko norāda saite, ir atrodams tīmekļa vietnē, kurai ikviens var piekļūt bez ierobežojumiem, vai arī pieeja kaut kādā veidā ir ierobežota?

               3)

               Vai, izvērtējot pirmo jautājumu, gadījums, kurā darbs, lietotājam uzklikšķinot uz saites, parādās citā tīmekļa vietnē, ir jānošķir no gadījuma, kurā darbs, lietotājam uzklikšķinot uz saites, parādās, radot iespaidu, ka tas atrodas vienā un tajā pašā tīmekļa vietnē?

               4)

               Vai dalībvalsts var paredzēt plašāku autora ekskluzīvo tiesību aizsardzību, pieļaujot, ka izziņošana ietver darbības, kas pārsniedz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 3. panta 1. punktā noteikto?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta C-546/15: Prasība, kas celta 2015. gada 16. oktobrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/10

         Prasība, kas celta 2015. gada 16. oktobrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-546/15)
   (2016/C 007/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Hermes, M. Heller, E. Sanfrutos Cano)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Direktīvu 2012/19/ES par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (1), vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, atbildētāja nav izpildījusi šīs direktīvas 24. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu par pienākuma paziņot transponēšanas pasākumus neizpildi piespriest maksāt dienas kavējuma naudu EUR 210 078 apmērā, skaitot no dienas, kad pasludināts Tiesas spriedums, kurā atzīta pienākuma neizpilde, šo summu iemaksājot Eiropas Savienības pašu resursu kontā;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas transponēšanas termiņš beidzās 2014. gada 14. februārī.

      (1)  OV L 197, 38. lpp.


title: Lieta C-3/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 3. janvārī iesniedza Tartu Ringkonnakohus (Igaunija) — AS Baltic Agro/Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 3. janvārī iesniedza Tartu Ringkonnakohus (Igaunija) — AS Baltic Agro/Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

   (Lieta C-3/13)
   2013/C 63/23
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Tartu Ringkonnakohus

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāja un apelācijas sūdzības iesniedzēja: AS Baltic Agro

      Atbildētāja un atbildētāja apelācijas tiesvedībā: Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai Padomes Regulas Nr. 661/2008 (1) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka importētājam un pirmajam neatkarīgajam klientam Kopienā vienmēr ir jābūt vienai un tai pašai personai?

               b)

               Vai Padomes Regulas Nr. 661/2008 3. panta 1. punkts, to lasot kopā ar Komisijas Lēmumu Nr. 2008/577 (2), ir jāinterpretē tādējādi, ka atbrīvošana no antidempinga maksājuma attiecas tikai uz tādu pirmo neatkarīgo klientu Kopienā, kurš pirms deklarēšanas nav veicis deklarējamās preces tālākpārdošanu?

               c)

               Vai ar Padomes Regulu Nr. 2913/92 (3) izveidotā Kopienas Muitas kodeksa 66. pants, to lasot kopā ar Komisijas Regulas Nr. 2454/93 (4) 251. pantu un pārējiem procedūras noteikumiem par muitas deklarācijas vēlākiem grozījumiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja, preci importējot, deklarācijā nepareizi ierakstīts kravas saņēmējs, ir jābūt dotai iespējai uz pieprasījuma pamata arī pēc preces atlaišanas deklarāciju atzīt par nederīgu un labot ierakstu par kravas saņēmēju, ja, izdarot ierakstu par patieso kravas saņēmēju, būtu bijis jāpiemēro Padomes Regulas Nr. 661/2008 3. panta 1. punktā paredzētais atbrīvojums no muitas nodokļa maksājuma, vai tomēr ar Padomes Regulu Nr. 2913/92 izveidotā Kopienas Muitas kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts šādos apstākļos ir jāinterpretē tādējādi, ka muitas iestādes nav tiesīgas veikt vēlāku iegrāmatošanu?

               d)

               Ja atbilde uz abiem c) jautājuma variantiem ir neliedzoša, vai tad Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pantam, lasot to kopā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 28. panta 1. punktu un 31. pantu, atbilst tas, ka ar Padomes Regulu Nr. 2913/92 izveidotā Kopienas Muitas kodeksa 66. pantā, lasot to kopā ar Komisijas Regulas Nr. 2454/93 251. pantu un pārējiem procedūras noteikumiem par muitas deklarācijas vēlākiem grozījumiem, nav atļauts pēc preces atlaišanas deklarāciju atzīt par nederīgu un labot ierakstu par kravas saņēmēju, ja izdarot ierakstu par patieso kravas saņēmēju, būtu bijusi jāpiemēro Padomes Regulas Nr. 661/2008 3. panta 1. punktā paredzētā atbrīvošana no muitas nodokļa maksājuma?

      (1)  Padomes 2008. gada 8. jūlija Regula (EK) Nr. 661/2008, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importam pēc tam, kad veikta termiņa beigu pārskatīšana atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktam un daļēja starpposma pārskatīšana atbilstīgi minētās regulas 11. panta 3. punktam (OV L 185, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2008. gada 4. jūlija Lēmums, ar ko pieņem saistības, kas piedāvātas attiecībā uz Krievijas un Ukrainas izcelsmes amonija nitrāta importa antidempinga procedūru (OV L 185, 43. lpp.).

      (3)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).


title: Lieta T-260/04: Prasība pret Eiropas Komisiju, ko C.E.S.T.A.S. - Centro di Educazione Sanitaria e Tecnologie Appropriate Sanitarie iesniedza 2004. gada 23. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/36

         Prasība pret Eiropas Komisiju, ko C.E.S.T.A.S. - Centro di Educazione Sanitaria e Tecnologie Appropriate Sanitarie iesniedza 2004. gada 23. jūnijā
   (Lieta T-260/04)
   (2004/C 217/64)
   Tiesvedības valoda: itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 23. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Komisiju, ko cēla C.E.S.T.A.S. – Centro di Educazione Sanitaria e Tecnologie Appropriate Sanitarie, kuru pārstāv Nicoletta Amadei un Charles Turk, avvocati.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu visās tā daļās;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir vērsta uz Komisijas (delegācijas Gvinejas Republikā) 2004. gada 21. aprīļa lēmuma atcelšanu, ar kuru prasītājam – nevalstiskai organizācijai, kas darbojas Gvinejā kopš 1987. gada – ir pieprasīts samaksāt naudas summu 959 543 835 Gvinejas franku apmērā (kas atbilst 397 126, 02 eiro) par izmaksām, kas tika atzītas par neattaisnotām prasītāja veicamo projektu izpildes ietvaros.
   Savu prasījumu atbalstam prasītājs norāda, ka

               —

               pastāv būtisko formas prasību pārkāpums nepilnīga un pretrunīga pamatojuma, kā arī tiesiskā pamata trūkuma dēļ. Šajā sakarā tiek apgalvots, ka apstrīdētajā “debeta paziņojumā” tiek minēta vienīgi vienošanās “Amelélioration des conditions de vie à l'intérieur du pays – 7 ACP GUI 019 – 4 – AT CESTAS”, lai gan vienošanās ar šādu nosaukumu nepastāv, kādēļ nevar skaidri noteikt, uz kurām starp prasītāju un Gvinejas valdību nodibinātajām attiecībām apstrīdētais lēmums attiecas. Bez tam, apstrīdētajam aktam trūkst jebkāda tiesiskā pamatojuma. Visbeidzot, debeta paziņojums nesatur paskaidrojumus attiecībā uz grāmatvedības kritērijiem, saskaņā ar kuriem Komisija ir noteikusi apstrīdēto summu;

               —

               apstrīdētais lēmums ir uzskatams par atceļamu arī tāpēc, ka attiecīgās summas samaksas pieprasījumu prasītājam ir pieteikusi Komisija, kura attiecībā uz dažādu projektu ietvaros Gvinejā parakstītajiem līgumiem ir treša persona;

               —

               pastāv 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1) pārkāpums, jo netika apmierināts prasītāja lūgums nodot tam Ernst & Young ziņojuma kopiju, pamatojoties uz kuru tika pieņemts apstrīdētais lēmums;

               —

               pastāv prasītāja aizstāvības tiesību pārkāpums;

               —

               pastāv tiesību uz aizstāvēšanos principa un pienācīgās pārvaldes principa pārkāpums.

         Attiecībā uz pēdējo apgalvojumu prasītājs īpaši uzsver, ka tā iespējamo pārkāpumu pārbaudi ir veikusi vienīgi ārēja persona, Ernst & Young, kura attiecībā uz pusēm nav uzskatāma par īstu trešo personu, jo tā ir Gvinejas valdības apmaksāta organizācija, kura ka tāda nevar tikt uzskatīta par neatkarīgu.

      (1)  OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.


title: Lieta T-90/17: Prasība, kas celta 2017. gada 13. februārī – Gelinova Group/EUIPO – Cloetta Italia (“galatea…è naturale”)

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 13. februārī – Gelinova Group/EUIPO – Cloetta Italia (“galatea…è naturale”)
   (Lieta T-90/17)
   (2017/C 121/56)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gelinova Group Srl (Tezze di Vazzola, Itālija) (pārstāvji – A. Tornato un D. Hazan, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Cloetta Italia Srl (Cremona, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “galatea…è naturale” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 187 695

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 12. decembra lēmums lietā R 207/2016–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas T-566/11 un T-567/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 23. oktobra spriedums — Viejo Valle /ITSB — Etablissements Coquet (Tase un apakštase ar rievām un dziļais šķīvis ar rievām) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēti Kopienas dizainparaugi, kuros attēlota tase un apakštase ar rievām un dziļais šķīvis ar rievām — Spēkā neesamības pamats — Ar autortiesības reglamentējošiem dalībvalsts tiesību aktiem aizsargāta darba neatļauta izmantošana — Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta f) apakšpunkts)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/8

         Vispārējās tiesas 2013. gada 23. oktobra spriedums — Viejo Valle/ITSB — Etablissements Coquet (Tase un apakštase ar rievām un dziļais šķīvis ar rievām)
   (Apvienotās lietas T-566/11 un T-567/11) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēti Kopienas dizainparaugi, kuros attēlota tase un apakštase ar rievām un dziļais šķīvis ar rievām - Spēkā neesamības pamats - Ar autortiesības reglamentējošiem dalībvalsts tiesību aktiem aizsargāta darba neatļauta izmantošana - Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta f) apakšpunkts)
   2013/C 359/13
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Viejo Valle, SA (L'Olleria, Spānija) (pārstāvis — I. Temiño Ceniceros, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Etablissements Coquet SA (Saint Léonard de Noblat, Francija) (pārstāvis — C. Bouchenard, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2011. gada 29. jūlija lēmumu lietās R 1054/2010-3 un R 1055/2010-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Etablissements Coquet un Viejo Valle, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               lietas T-566/11 un T-567/11 apvienot sprieduma taisīšanai;

               2.

               prasības noraidīt;

               3.

               Viejo Valle, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Etablissements Coquet tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: Lieta T-506/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 10. marta  rīkojums —  Success Markering  pret ITSB

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/29

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 10. marta rīkojums — Success Markering pret ITSB
   (Lieta T-506/04) (1)

   (2006/C 108/54)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005.


title: Lieta T-150/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. aprīlī — REWE-Zentral /ITSB — Aldi Einkauf ( Clina )

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/20

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. aprīlī — REWE-Zentral/ITSB — Aldi Einkauf (“Clina”)
   (Lieta T-150/08)
   (2008/C 158/33)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: REWE-Zentral AG, Ķelne (Vācija) (pārstāvis — M. Kinkeldey, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG, Essene (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 15. februāra lēmumu apelācijas lietā R 1484/2006-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Clina” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 21. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 921 079);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “CLINAIR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 1 769 850);

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-387/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 29. marta spriedums – J & Joy/EUIPO – Joy-Sportswear (“J AND JOY”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “J AND JOY” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “joy SPORTSWEAR” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Preču līdzība — Apzīmējumu līdzība — Vērtēšanas kritēriji — Kombinēta preču zīme — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 29. marta spriedums – J & Joy/EUIPO – Joy-Sportswear (“J AND JOY”)
   (Lieta T-387/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “J AND JOY” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “joy SPORTSWEAR” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzība - Apzīmējumu līdzība - Vērtēšanas kritēriji - Kombinēta preču zīme - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 151/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: J & Joy SA (Waremme, Beļģija) (pārstāvji – A. Maqua, C. Pirenne un C. Smits, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – H. O’Neill)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Vācija) (pārstāvis – T. Kiphuth, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 22. aprīļa lēmumu lietā R 1352/2014-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Joy-Sportswear un J & Joy

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               J & Joy SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Lieta T-122/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija spriedums – Landeskreditbank Baden-Württemberg/ECB Ekonomikas un monetārā politika — Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība — Regulas (ES) Nr. 1024/2013 6. panta 4. punkts — Regulas (ES) Nr. 468/2014 70. panta 1. punkts — Vienotais uzraudzības mehānisms — ECB pilnvaras — Valsts iestāžu veikta decentralizēta īstenošana — Kredītiestādes nozīmīguma novērtēšana — ECB tiešās uzraudzības nepieciešamība

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija spriedums – Landeskreditbank Baden-Württemberg/ECB
   (Lieta T-122/15) (1)

   (Ekonomikas un monetārā politika - Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība - Regulas (ES) Nr. 1024/2013 6. panta 4. punkts - Regulas (ES) Nr. 468/2014 70. panta 1. punkts - Vienotais uzraudzības mehānisms - ECB pilnvaras - Valsts iestāžu veikta decentralizēta īstenošana - Kredītiestādes nozīmīguma novērtēšana - ECB tiešās uzraudzības nepieciešamība)
   (2017/C 213/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Landeskreditbank Baden-Württemberg – Förderbank (Karlsruhe, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji A. Glos, K. Lackhoff un M. Benzing, vēlāk A. Glos un M. Benzing, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – sākotnēji E. Koupepidou, R. Bax un A. Riso, vēlāk E. Koupepidou un R. Bax, piedaloties H.-G. Kamann, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – W. Mölls un K.-P. Wojcik)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt ECB 2015. gada 5. janvāra lēmumu ECB/SSM/15/1, kurš pieņemts, piemērojot Padomes 2013. gada 15. oktobra Regulas (ES) Nr. 1024/2013, ar ko [ECB] uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.), 6. panta 4. punktu un 24. panta 7. punktu un ar kuru ECB ir noraidījusi to, ka prasītāja būtu mazāk nozīmīga iestāde šīs pašas regulas 6. panta 4. punkta izpratnē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Landeskreditbank Baden-Württemberg – Förderbank sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 178, 1.6.2015.


title: Lieta C-388/06: Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 29. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/96/EK — Kopienas noteikumu par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai pārkārtošana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/19

         Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 29. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-388/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/96/EK - Kopienas noteikumu par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai pārkārtošana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 96/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — W. Mölls)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un J. Ch. Gracia)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Vajadzīgo noteikumu, lai izpildītu Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 51. lpp.), prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar šo direktīvu.

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta C-64/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 7. februāra rīkojumu lietā T-492/12 Sven A. von Storch  u.c./Eiropas Centrālā banka 2013. gada 10. decembrī iesniedza Sven A. von Storch  u.c.

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 7. februāra rīkojumu lietā T-492/12 Sven A. von Storch u.c./Eiropas Centrālā banka 2013. gada 10. decembrī iesniedza Sven A. von Storch u.c.
   (Lieta C-64/14 P)
   2014/C 151/11
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji:
      Sven A. von Storch u.c. (pārstāvji – M.C. Kerber, advokāts, un B. von Storch, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Centrālā banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 10. decembra rīkojumu lietā T-492/12;

               —

               apmierināt 2012. gada 11. novembra prasības pieteikumā izvirzītos apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumus un

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Tiesas Reglamenta 122. panta 1. punktam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 10. decembra rīkojumā lietā T-492/12 ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā šādu iemeslu dēļ:

               1.

               Tā kā ECB 2012. gada 6. septembra lēmumi par vairākām tehniskām iezīmēm saistībā ar Eurosistēmas tiešajiem monetārajiem darījumiem otrreizējos valdības obligāciju tirgos un par papildu pasākumiem attiecībā uz nodrošinājuma pieejamības saglabāšanu darījuma partneriem, lai tiem nodrošinātu piekļuvi Eurosistēmas likviditāti palielinošajām operācijām, kā arī

                           —

                           pakārtoti – ECB 2012. gada 10. oktobra Pamatnostādnes 2012/641/ES, ar ko groza Pamatnostādnes ECB/2012/18 par papildu pagaidu pasākumiem attiecībā uz Eurosistēmas refinansēšanas operācijām un nodrošinājuma atbilstību (ECB/2012/23) (1), rada tiesiskas sekas, attiecīgie lēmumi varot būt prasības priekšmets. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru saistībā ar LESD 19. pantu tiesību akta saistošais raksturs ir nosakāms, ņemot vērā tā mērķi.

               2.

               Apstrīdētie lēmumi esot tieši un individuāli skāruši apelācijas sūdzības iesniedzējus, kaut arī tie nav tieši adresēti apelācijas sūdzības iesniedzējiem.

               3.

               2013. gada 10. decembra rīkojumā esot pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, jo Vispārējā tiesa esot akceptējusi ECB argumentāciju, saskaņā ar kuru attiecīgie lēmumi nekādi neesot ietekmējuši pilsoņu juridisko situāciju. Tāpat Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka šiem lēmumiem faktiski bija plaša ietekme uz vērtspapīru tirgiem, un it īpaši uz valsts parādzīmju izdošanu, un ka tieši to ECB bija vēlējusies.

               4.

               2013. gada 10. decembra rīkojumā esot pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, jo Vispārējā tiesa esot pakārtojusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības celt prasību nosacījumam par ECB faktisku darbību vai pat nosacījumam par vēlāk veiktām konkrētākām darbībām, par ko apelācijas sūdzības iesniedzēji šajā lietā nevarēja zināt, nemaz nerunājot par praktisko neiespējamību atcelt vērtspapīru iegādi.

               5.

               2013. gada 10. decembra rīkojumā esot pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, jo Vispārējā tiesa esot liegusi apelācijas sūdzības iesniedzējiem tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, kas ir garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un 1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pantā. It īpaši iespējai veikt netiešu tiesību aktu pārbaudi, pamatojoties uz LESD 277. pantu, uz kuru bija atsaukusies Vispārējā tiesa, katrā ziņā neesot tādas pašas tiesiskās sekas, kā saskaņā ar LESD 263. panta 4. punktu celtai prasībai.

      (1)  OV L 284, 14. lpp.


title: lieta C-103/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof2005. gada 2. februāra lēmumu lietā Reisch Montage AG pret Kiesel Baumaschienen Handels GmbH

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof2005. gada 2. februāra lēmumu lietā Reisch Montage AG pret Kiesel Baumaschienen Handels GmbH

   (lieta C-103/05)
   (2005/C 132/23)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Oberster Gerichtshof (Augstākā tiesas) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 2. februāra lēmumu lietā Reisch Montage AG pret Kiesel Baumaschienen Handels GmbH un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 28. februārī.

      Oberster Gerichtshof lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai prasītājs var atsaukties uz Regulas par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 6. pantu, ja tas ceļ prasību pret personu, kuras domicils ir tiesas, kurā prasība tiek sniegta, atrašanās valstī, un personu, kuras domicils ir citā dalībvalstī, taču prasība pret personu, kuras domicils ir tiesas atrašanās valstī, jau prasības celšanās brīdī ir nepieņemama tādēļ, ka pret šo personu ir uzsākts maksātnespējas process, kas saskaņā ar valsts tiesībām ir par pamatu citas tiesvedības apturēšanai.

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 012, 1. lpp.).


title: Lieta T-610/16: Prasība, kas celta 2017. gada 16. maijā – PC/EASO

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/25

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. maijā – PC/EASO

   (Lieta T-610/16)
   (2017/C 269/37)
   Tiesvedības valoda – somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PC (pārstāvis – L. Railas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (EASO)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt prasītājas negatīvo pārbaudes laika vērtējumu un uzdot EASO sagatavot jaunu prasītājas vērtējumu, ar ko prasītāja tiek apstiprināta amatā;

               —

               atcelt Lēmumu ESAO/ED/2015/358;

               —

               konstatēt, ka prasītājas darba attiecību izbeigšanā nebija iesaistīta iestāde, kas ir pilnvarota slēgt darba līgumus;

               —

               atcelt Lēmumu EASO/HR/2015/607, ar ko prasītājas darba attiecības tika izbeigtas pārbaudes laika beigās, lai tādējādi prasītājas darba attiecības tiktu turpinātas bez pārtraukuma no 2015. gada 1. marta līdz 2020. gada 28. februārim (kas atbilstoši līgumam ir pēdējā darba attiecību diena);

               —

               ja EASO nevar atjaunot prasītājas darba attiecības, uzdot EASO prasītājai atlīdzināt zaudējumus, kas tai radušies EASO prettiesiskā lēmuma dēļ, un kā zaudējumu atlīdzību izmaksāt viņai atalgojumu, piemaksas un darba devēja iemaksas pensiju shēmā par laika posmu no 2015. gada 1. decembra līdz 2020. gada 28. februārim;

               —

               ja EASO var atjaunot prasītājas darba attiecības, uzdot EASO kā zaudējumu atlīdzību izmaksāt atalgojumu, piemaksas un darba devēja iemaksas pensiju shēmā par laika posmu no 2015. gada 1. decembra līdz brīdim, kad tiek atjaunotas darba attiecības, kuru ietvaros prasītāja nebija nodarbināta savā amatā;

               —

               uzdot EASO prasītājai atbilstoši sprieduma lietā F-113/13 5. punktam samaksāt mēnešalgu un darba devēja iemaksas pensiju shēmā, kā arī

               —

               piespriest EASO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Pārbaudes laika vērtētājs esot nepareizi izmantojis pilnvaras, sagatavojot negatīvu pārbaudes laika vērtējumu un nepieļaujamā veidā publiski kritizējot prasītāju. EASO bez jebkādām atsaucēm uz judikatūru vai citiem tiesību avotiem esot secinājis, ka (ikvienam) “vērtētājam ir īpaši plaša rīcības brīvība, vērtējot to personu darbu, par kurām tam ir jāsagatavo ziņojums, jo šis vērtējuma ziņojums ietver vērtētāja brīvi paustu viedokli”.

               2.

                  EASO pārbaudes laika vērtējumā esot pārkāpis atbilstīga novērtējuma principu. Pārbaudes laika vērtējumā, kas ir pamatā lēmumam par atlaišanu, neesot ņemti vērā “reālie fakti”, tas esot izveidots, pārkāpjot ES Civildienesta noteikumus vai EASO vadlīnijas par personāla novērtēšanu pārbaudes laikā, un neievērojot prasītājas rakstveida piezīmes par pārbaudes laika vērtējumu.

               3.

                  EASO esot pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes principu un nepareizi interpretējis Eiropas Savienības Pamattiesību hartas normas, jo tas šīs normas ir piemērojis prasītājai nelabvēlīgā veidā.

               4.

                  EASO esot nepareizi izmantojis pilnvaras, parakstot oficiālo ES dokumentu EASO/ED/2015/358 (pilnvaru deleģēšana), kas nav spēkā, jo nav obligāto EASO valdes izpildes noteikumu, tajā ir ietverts interešu konflikts un arī tā datums ir nepareizs.

               5.

                  EASO esot pārbaudes laika vērtējumā un turpmākajā procedūrā izmantojis dokumentu EASO/ED/2015/358, kuram bija atpakaļejošs datums.

               6.

                  EASO visā pārbaudes laika vērtēšanas procedūras laikā esot pārkāpis vērtēšanas procedūrai piemērojamos procesuālos noteikumus, noteikumus par administratīvo izmeklēšanu, kā arī prasītājas tiesības uz aizstāvību. Prasītāja uzskata, ka lēmums par pārbaudes laika vērtējumu varētu būt bijis pretējs, proti, pozitīvs, ja EASO nebūtu pārkāpis ES Civildienesta noteikumus un EASO vadlīnijas par personāla novērtēšanu pārbaudes laikā.

               7.

               Prasītāja esot sniegusi atbilstošus argumentus, lai atspēkotu lēmuma par atlaišanu tiesiskumu. EASO lēmums izbeigt darba attiecības ar viņu esot pamatots ar nepareiziem apsvērumiem un EASO pieļautiem trūkumiem pārbaudes laika novērtēšanas procedūrā, tostarp prettiesisku atlaišanas lēmuma pieņēmēja noteikšanu, tā neprofesionalitāti personāla jomā un nepilnīgās zināšanas par pārbaudes laika vērtējuma dokumentiem, kļūdām pārbaudes laika vērtējumā un prasītājas iebildumiem un piezīmēm.


title: Lieta T-62/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Air France-KLM/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas kravu gaisa pārvadājumu tirgus — Nolīgumi un saskaņotas darbības par vairākiem kravu gaisa pārvadājumu pakalpojumu cenu elementiem (degvielas piemaksu un drošības piemaksu noteikšana, atteikums maksāt komisijas maksu par piemaksām) — LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Kopienas un Šveices nolīguma par gaisa transportu 8. pants — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/39

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Air France-KLM/Komisija
   (Lieta T-62/11) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas kravu gaisa pārvadājumu tirgus - Nolīgumi un saskaņotas darbības par vairākiem kravu gaisa pārvadājumu pakalpojumu cenu elementiem (degvielas piemaksu un drošības piemaksu noteikšana, atteikums maksāt komisijas maksu par piemaksām) - LESD 101. pants, EEZ līguma 53. pants un Kopienas un Šveices nolīguma par gaisa transportu 8. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 048/43)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Air France-KLM (Parīze, Francija) (pārstāvji – A. Wachsmann un S. Thibault-Liger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji C. Giolito, S. Noë un N. von Lingen, pārstāvji, kuriem palīdz B. Lebrun, advokāts, vēlāk – C. Giolito un A. Dawes, pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – F. Florindo Gijón, M. Simm un M. Balta)

      Priekšmets

   Prasība, galvenokārt, atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu C(2010) 7694, final, par LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas nolīguma par gaisa transportu 8. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/39258 – Kravu gaisa pārvadājumi), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, atcelt šī lēmuma 5. panta b) un d) punktu, ciktāl ar to prasītajai uzliek naudas sodu, vai to samazināt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu C(2010) 7694, final, par LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas nolīguma par gaisa transportu 8. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/39258 – Kravu gaisa pārvadājumi), ciktāl tas attiecas uz Air France-KLM;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Air France-KLM tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 95, 26.3.2011.


title: Apvienotās lietas C-439/05 P un C-454/05 P: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 13. septembrī — Land Oberösterreich , Austrijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Direktīva 2001/18/EK — Lēmums 2003/653/EK — Ģenētiski modificētu organismu apzināta izplatīšana vidē — EKL 95. panta 5. punkts — Valsts noteikumi, ar ko paredzēta atkāpe no saskaņošanas pasākuma, kuri tiek pamatoti ar jauniem zinātniskiem datiem un dalībvalsts īpašu problēmu — Sacīkstes princips)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/9

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 13. septembrī — Land Oberösterreich, Austrijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija
   (Apvienotās lietas C-439/05 P un C-454/05 P) (1)

   (Apelācija - Direktīva 2001/18/EK - Lēmums 2003/653/EK - Ģenētiski modificētu organismu apzināta izplatīšana vidē - EKL 95. panta 5. punkts - Valsts noteikumi, ar ko paredzēta atkāpe no saskaņošanas pasākuma, kuri tiek pamatoti ar jauniem zinātniskiem datiem un dalībvalsts īpašu problēmu - Sacīkstes princips)
   (2007/C 269/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Land Oberösterreich (pārstāvji — G. Hermanzēders [G. Hörmanseder], pārstāvis, kam palīdz F. Mitendorfers [F. Mittendorfer], Rechtsanwalt), Austrijas Republika (pārstāvji — H. Dosi [H. Dossi] un A. Hable [A. Hable])

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Velkers [U. Wölker] un M. Patakja [M. Patakia],)
   Priekšmets
   Apelācija, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 5. oktobra spriedumu apvienotajās lietās T-366/03 un T-235/04 Land Oberösterreich un Austrija pret Komisiju, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2003. gada 2. septembra Lēmumu Nr. 2003/653/EK par valsts noteikumiem, ar ko aizliedz ģenētiski modificētu organismu izmantošanu Augšaustrijas pavalstī, atbilstoši EK līguma 95. panta 5. punktam — Valsts tiesību akti ar atkāpi no saskaņošanas pasākumiem, kurus pamato dalībvalsts īpaša problēma
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

                  Land Oberösterreich un Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 25.2.2006.

      OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta F-32/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 20. janvāra spriedums — Klein /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Invaliditātes pensija — Nāve — Apgādājamā bērna jēdziens — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. pants — Pabalsts nāves gadījumā — Maksājums nāves gadījumā — Bāreņa pensija)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/51

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 20. janvāra spriedums — Klein/Komisija
   (Lieta F-32/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Invaliditātes pensija - Nāve - Apgādājamā bērna jēdziens - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. pants - Pabalsts nāves gadījumā - Maksājums nāves gadījumā - Bāreņa pensija)
   (2009/C 55/93)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marie-Claude Klein, Grasse (Francija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Iecēlējinstitūcijas 2007. gada 4. maija lēmuma, ar kuru ir atteikts atzīt prasītājai tiesības uz maksājumu nāves gadījumā, pabalstu nāves gadījumā un bāreņa pensiju, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Klein atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 116, 9.5.2008, 36. lpp.