title: Lietu nodošanas palātām kritēriji

text:
               1.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 323/4

         Lietu nodošanas palātām kritēriji
   (2015/C 323/05)
   2015. gada 11. septembrī Civildienesta tiesa saskaņā ar Tiesas Statūtu I pielikuma 4. pantu un tās Reglamenta 13. panta 2. punktu nolēma prasības pieteikuma iesniegšanas brīdī nodot lietas pārmaiņus pirmajai, otrajai un trešajai palātai atkarībā no to reģistrācijas kārtības kancelejā, neskarot lietu nodošanu plēnumam vai tiesnesim vienpersoniski.
   Civildienesta tiesas priekšsēdētājs varēs atkāpties no iepriekš minētajiem sadales noteikumiem lietu saistības dēļ, kā arī lai nodrošinātu līdzsvarotu un saskaņotu darba slodzes sadalījumu Civildienesta tiesā.
   Šo pašu iemeslu dēļ Civildienesta tiesas priekšsēdētājs var nolemt pārdalīt lietas tiesvedības laikā pēc apspriešanās ar attiecīgajiem tiesnešiem un pirms Civildienesta tiesas Reglamenta 58. pantā minētā ievadziņojuma sniegšanas.


title: Lieta T-794/16: Prasība, kas celta 2016. gada 11. novembrī – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO (Saldējuma vafeļu iepakojums)

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/42

         Prasība, kas celta 2016. gada 11. novembrī – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO (Saldējuma vafeļu iepakojums)
   (Lieta T-794/16)
   (2017/C 022/58)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turcija) (pārstāvis – T. Tsenova, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bulgārija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs “Saldējuma vafeļu iepakojums” – Kopienas dizainparaugs Nr. 002 343 244–0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2016. gada 12. septembra lēmums lietā R 1144/2015-3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt par spēkā neesošu reģistrēto Kopienas dizainparaugu Nr. 002343244–0001 “Bobo Cornet” un

               —

               piespriest EUIPO un Elka Zaharieva atlīdzināt Solen tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā un saistībā ar administratīvo procesu, it īpaši saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas un apelācijas procesiem EUIPO.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 62. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 63. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-112/16: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Persidera SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico delle Infrastrutture e dei Trasporti Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Elektroniskās komunikācijas — Telekomunikāciju pakalpojumi — Direktīvas 2002/20/EK, 2002/21/EK un 2002/77/EK — Vienlīdzīga attieksme — Katram analogo radiofrekvenču īpašniekam piešķiramo digitālo radiofrekvenču skaita noteikšana — Nelikumīgi izmantoto analogo radiofrekvenču ņemšana vērā — Atbilstība starp jau piederējušo analogo radiofrekvenču un iegūto digitālo radiofrekvenču skaitu

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Persidera SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico delle Infrastrutture e dei Trasporti

   (Lieta C-112/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektroniskās komunikācijas - Telekomunikāciju pakalpojumi - Direktīvas 2002/20/EK, 2002/21/EK un 2002/77/EK - Vienlīdzīga attieksme - Katram analogo radiofrekvenču īpašniekam piešķiramo digitālo radiofrekvenču skaita noteikšana - Nelikumīgi izmantoto analogo radiofrekvenču ņemšana vērā - Atbilstība starp jau piederējušo analogo radiofrekvenču un iegūto digitālo radiofrekvenču skaitu)
   (2017/C 309/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Persidera SpA

      Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico delle Infrastrutture e dei Trasporti

      piedaloties: Radiotelevisione italiana SpA (RAI), Reti Televisive Italiane SpA (RTI), Elettronica Industriale SpA, Television Broadcasting System Spa, Premiata Ditta Borghini e Stocchetti di Torino Srl, Rete A SpA, Centro Europa 7 Srl, Prima TV SpA, Sky Italia Srl, Elemedia SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK, 9. pants, Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/140, 3., 5. un 7. pants, kā arī Komisijas 2002. gada 16. septembra Direktīvas 2002/77/EK par konkurenci elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu tirgū 2. un 4. pants ir interpretējami tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma, atbilstoši kurai, esošos analogos kanālus konvertējot par digitālajiem tīkliem, tiek ņemti vērā nelikumīgi pārvaldītie analogie kanāli, ja tādējādi tiek paildzināta vai nostiprināta nepamatota konkurences priekšrocība;

               2)

               nediskriminācijas un samērīguma principi ir interpretējami tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma, kuras piemērošanas rezultātā, izmantojot vienu un to pašu konvertācijas kritēriju, vienam operatoram tiek piešķirts proporcionāli daudz mazāk digitālo tīklu attiecībā pret iepriekš pārvaldītajiem analogajiem kanāliem, salīdzinot ar tā konkurentiem, ja vien tā nav objektīvi pamatota un samērīga ar tās mērķi. Televīzijas piedāvājuma turpinātība ir likumīgs mērķis, kas var pamatot šādu atšķirīgu attieksmi. Tomēr tāda norma, ar kuru tirgū jau esošiem operatoriem tiktu piešķirts lielāks skaits digitālo radiofrekvenču nekā nepieciešams to televīzijas apraides pakalpojuma turpinātības nodrošināšanai, pārsniegtu minētā mērķa sasniegšanai nepieciešamo un tādējādi būtu nesamērīgs.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta T-479/10: Prasība, kas celta 2010. gada 4. oktobrī — Département du Gers /Komisija

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/50

         Prasība, kas celta 2010. gada 4. oktobrī — Département du Gers/Komisija
   (Lieta T-479/10)
   ()
   2010/C 346/96
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Département du Gers (Auch, Francija) (pārstāvji — S. Mabile un J.-P. Mignard, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 28. jūlija Lēmumu 2010/420/ES, ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/2003 atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētu kukurūzu MON89034xNK603 (MON-89Ø34-3xMON-ØØ6Ø3-6), kas sastāv vai ir ražoti no tās;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir identiski vai pēc būtības līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-478/10 Département du Gers/Komisija.


title: Lieta T-525/10: Prasība, kas celta 2010. gada 5. novembrī — Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio /ITSB — Weinkellerei Lenz Moser ( SERVO SUO )

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/34

         Prasība, kas celta 2010. gada 5. novembrī — Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio/ITSB — Weinkellerei Lenz Moser (“SERVO SUO”)
   (Lieta T-525/10)
   ()
   2011/C 13/65
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio (Refrontolo, Itālija) (pārstāvji — G. Massa un P. Massa, avvocati)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Weinkellerei Lenz Moser AG (Linz, Austrija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt un atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SERVO SUO” (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 798 244) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Weinkellerei Loenz Moser Aktiengesellschaft

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “SERVUS” (Nr. 579 193), starptautiskas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisko elementu “SERVU” (Nr. 580 447A un 844 793) un starptautiska vārdiska preču zīme “SERVUS” (Nr. 727 131) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: kļūdaina Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošana un interpretācija


title: Tiesas spriedums (2016. gada 1. februāris) lietā E-22/15 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2011/62/ES – Direktīva 2012/26/ES)

text:
               19.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 18/28

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 1. februāris)
   lietā E-22/15
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti
   (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2011/62/ES – Direktīva 2012/26/ES)
   (2017/C 18/12)
   Lietā E-22/15 EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti – PIETEIKUMS attiecībā uz to, ka Lihtenšteinas Firstiste, nepieņemot pasākumus, kuri ir vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XIII nodaļas 15q punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīva 2011/62/ES, ar kuru groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu cilvēkiem paredzētām zālēm attiecībā uz to, kā novērst viltotu zāļu nokļūšanu legālas piegādes ķēdē, un Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/26/ES, ar kuru groza Direktīvu 2001/83/EK attiecībā uz farmakovigilanci) minētos aktus, kas pielāgoti Līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar katra akta 2. pantu un minētā līguma 7. pantu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents), 2016. gada 1. februārī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   ar šo Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Lihtenšteinas Firstiste, nepieņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XIII nodaļas 15q punkta devītajā un desmitajā ievilkumā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīva 2011/62/ES, ar kuru groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu saistībā ar cilvēkiem paredzētām zālēm attiecībā uz to, kā novērst viltotu zāļu nokļūšanu legālas piegādes ķēdē, un Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/26/ES, ar kuru groza Direktīvu 2001/83/EK attiecībā uz farmakovigilanci) minētos aktus, kas pielāgoti minētajam līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar katra akta 2. pantu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Lihtenšteinas Firstistei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-639/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-40/15 FV/Padome 2016. gada 7. septembrī iesniedza FV

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/49

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-40/15 FV/Padome 2016. gada 7. septembrī iesniedza FV

   (Lieta T-639/16 P)
   (2016/C 419/65)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: FV (Rhode-St-Genèse, Beļģija) (pārstāve – L. Levi, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2016. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-40/15;

               —

               rezultātā – apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un tādējādi

                           —

                           atcelt attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju sagatavoto novērtējuma ziņojumu par 2013. gadu;

                           —

                           piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzēto spriedumu ir taisījis iztiesāšanas sastāvs, kā rezultātā esot pārkāpts Civildienesta tiesas Reglamenta 27. panta 3. punkts.
               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka minētais pārkāpums ir noticis tāpēc, ka Padomes 2016. gada 22. marta Lēmumā 2016/454, ar ko ieceļ trīs Eiropas Savienības Civildienesta tiesas tiesnešus, pašā ir pieļauti trūkumi saistībā ar kompetences neesamību, ir pārkāpts LESD 257. un 281. pants, ir pārkāpts Protokola Nr. 3 par Eiropas Savienības Tiesas statūtiem I pielikums, ir pārkāpts LES 13. panta 2. punkts un ir pārkāpts 2015. gada 18. janvāra Lēmums 2005/150/EK par nosacījumiem un procedūru, kā iesniegt un izskatīt tiesneša amata kandidatūras Eiropas Savienības Civildienesta tiesā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka pirmās instances tiesa nav ievērojusi pienākumu pārbaudīt, vai pastāv acīmredzama kļūda vērtējumā, ka atbildētāja un pirmās instances tiesa nav ievērojušas pienākumu norādīt pamatojumu, ka ir sagrozīti lietas materiāli un ir pārkāptas novērtējuma vadlīnijas.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses un ir sagrozīti lietas materiāli.


title: Lieta C-499/10: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums ( Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vlaamse Oliemaatschappij NV/FOD Financiën (Sestā PVN direktīva — Personas, kurām jāmaksā nodoklis — Solidāri atbildīgas trešās personas — Noliktavas režīms, kas nav muitas noliktavas režīms — Noliktavas saimnieka, kas glabā preces, un nodokļu maksātāja, kas ir šo preču īpašnieks, solidāra atbildība — Noliktavas saimnieka labticība vai viņa kļūdas vai nolaidības neesamība)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/12

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums (Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vlaamse Oliemaatschappij NV/FOD Financiën

   (Lieta C-499/10) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Personas, kurām jāmaksā nodoklis - Solidāri atbildīgas trešās personas - Noliktavas režīms, kas nav muitas noliktavas režīms - Noliktavas saimnieka, kas glabā preces, un nodokļu maksātāja, kas ir šo preču īpašnieks, solidāra atbildība - Noliktavas saimnieka labticība vai viņa kļūdas vai nolaidības neesamība)
   2012/C 49/18
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vlaamse Oliemaatschappij NV

      Atbildētāja: FOD Financiën

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van eerste aanleg te Brugge — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 21. panta 3. punkta interpretācija — Nodokļa maksātāji — Solidāri atbildīgas trešās personas — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru noliktavas, kas nav muitas noliktava, īpašnieks ir solidāri atbildīgs par nodokļu, kurus ir parādā preču īpašnieks — nodokļu maksātājs, samaksu pat tad, ja noliktavas īpašnieks ir labticīgs vai ja tam nevar pārmest kļūdu vai nolaidību

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvu 2001/115/EK, 21. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz dalībvalstīm noteikt, ka noliktavas, kas nav muitas noliktava, saimnieks solidāri atbild par pievienotās vērtības nodokļa, ko preču īpašnieks — nodokļu maksātājs — ir parādā par preču piegādi pret atlīdzību no šīs noliktavas, samaksu arī tad, ja šīs noliktavas saimnieks ir labticīgs vai ja tam nevar pārmest nekādu kļūdu vai nolaidību.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011.


title: Lieta T-359/12: Prasība, kas celta 2012. gada 8. augustā — Vuitton Malletier /ITSB — Nanu-Nana (rūtaina motīva attēls)

text:
               13.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/13

         Prasība, kas celta 2012. gada 8. augustā — Vuitton Malletier/ITSB — Nanu-Nana (rūtaina motīva attēls)
   (Lieta T-359/12)
   2012/C 311/18
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Louis Vuitton Malletier (Parīze, Francija) (pārstāvji — P. Roncaglia, G. Lazzaretti un N. Parrotta, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co.KG (Berlīne,Vācija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 4. maija lēmumu lietā R 1855/2011-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevums, kas radušies prasītājai minētajā tiesvedībā; un

               —

               piespriest Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co.KG atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītajai radušies procesā ITSB Anulēšanas nodaļā un Apelāciju padomē

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kas attēlo rūtainu motīvu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 370445

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece savu pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu attiecībā uz Kopienas preču zīmi pamatoja ar absolūtiem spēkā neesamības pamatiem, proti, Padomes Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b), c), d) apakšpunktu, e) apakšpunkta iii) ievilkumu un f) apakšpunktu, un ar absolūtiem spēkā neesamības pamatiem saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu pilnībā apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums; un

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta un 52. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta T-176/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. aprīlī — Seven /ITSB — Seven for all mankind ( “SEVEN FOR ALL MANKIND” )

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/50

      Prasība, kas celta 2010. gada 15. aprīlī — Seven/ITSB — Seven for all mankind (“SEVEN FOR ALL MANKIND”)
      (Lieta T-176/10)
      (2010/C 161/80)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Seven SpA (Leinì, Itālija) (pārstāvis — L. Trevisan, avvocato)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Seven for all mankind LLC

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Apelāciju otrās padomes 2010. gada 28. janvāra lēmumu,

                  —

                  piespriest ITSB papildus saviem izdevumiem atlīdzināt arī SEVEN SPA tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un procesā Apelāciju padomē.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: SEVEN FOR ALL MANKIND LLC

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SEVEN FOR ALL MANKIND” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 443 222) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14. un 18. klasē

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: divas grafiskas Kopienas preču zīmes (Nr. 591 206 un Nr. 3 489 234 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 18. un 25. klasē) un starptautiska preču zīme (Nr. 731 954 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 12., 14., 15., 16., 18., 20., 22., 25. un 28. klasē), kuras ietver vārdisko elementu “SEVEN”

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: kļūdaina Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošana


title: Apvienotās lietas no C-8/15 P līdz C-10/15 P: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 20. septembra spriedums – Ledra Advertising Ltd (C-8/15 P), Andreas Eleftheriou (C-9/15 P), Eleni Eleftheriou (C-9/15 P), Lilia Papachristofi (C-9/15 P), Christos Theophilou (C-10/15 P), Eleni Theophilou (C-10/15 P)/Eiropas Komisija un Eiropas Centrālā banka Apelācija — Programma Kipras Republikas stabilitātes atbalstam — 2013. gada 26. aprīlī starp Kipras Republiku un Eiropas Stabilizācijas mehānismu noslēgtais saprašanās memorands par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem — Eiropas Komisijas un Eiropas Centrālās bankas funkcijas — Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — LESD 340. panta otrā daļa — Nosacījumi — Pienākums nodrošināt šī saprašanās memoranda saderību ar Savienības tiesībām

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/10

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 20. septembra spriedums – Ledra Advertising Ltd (C-8/15 P), Andreas Eleftheriou (C-9/15 P), Eleni Eleftheriou (C-9/15 P), Lilia Papachristofi (C-9/15 P), Christos Theophilou (C-10/15 P), Eleni Theophilou (C-10/15 P)/Eiropas Komisija un Eiropas Centrālā banka
   (Apvienotās lietas no C-8/15 P līdz C-10/15 P) (1)

   (Apelācija - Programma Kipras Republikas stabilitātes atbalstam - 2013. gada 26. aprīlī starp Kipras Republiku un Eiropas Stabilizācijas mehānismu noslēgtais saprašanās memorands par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem - Eiropas Komisijas un Eiropas Centrālās bankas funkcijas - Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - LESD 340. panta otrā daļa - Nosacījumi - Pienākums nodrošināt šī saprašanās memoranda saderību ar Savienības tiesībām)
   (2016/C 419/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Ledra Advertising Ltd (C-8/15 P), Andreas Eleftheriou (C-9/15 P), Eleni Eleftheriou (C-9/15 P), Lilia Papachristofi (C-9/15 P), Christos Theophilou (C-10/15 P), Eleni Theophilou (C-10/15 P) (pārstāvji – A. Paschalides, dikigoros, A. M. Paschalidou, barrister, un M. A. Riza, QC, kuru pilnvarojis C. Paschalides, solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-P. Keppenne un M. Konstantinidis), Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – K. Laurinavičius un O. Heinz, pārstāvji, kuriem palīdz H.-G. Kamann, Rechtsanwalt)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 10. novembra rīkojumu Ledra Advertising/Komisija un ECB (T-289/13, EU:T:2014:981), 2014. gada 10. novembra rīkojumu Eleftheriou un Papachristofi/Komisija un ECB (T-291/13, nav publicēts, EU:T:2014:978) un 2014. gada 10. novembra rīkojumu Theophilou/Komisija un ECB (T-293/13, nav publicēts, EU:T:2014:979);

               2)

               noraidīt prasības, kas celtas Vispārējā tiesā lietās T-289/13, T-291/13 un T-293/13;

               3)

               Ledra Advertising Ltd, Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou, Lilia Papachristofi, Christos Theophilou un Eleni Theophilou, Eiropas Komisija un Eiropas Centrālā banka (ECB) sedz paši savus tiesāšanas izdevumus, kas radušies gan pirmajā instancē, gan saistībā ar apelācijām.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta T-325/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Pepito Pesca /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/37

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Pepito Pesca/Komisija
   (Lieta T-325/08)
   (2008/C 272/73)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pepito Pesca Srl, Vibo Valentia (Itālija) (pārstāvji — A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisija izvirzītie.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2005. gada 12. jūlijā apvienotajās lietās C-154/04 un C-155/04 (High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) The Queen, Alliance for Natural Health u.c. pret Secretary of State for Health un The Queen, National Association of Health Stores u.c. pret Secretary of State for Health u.c. (Tiesību aktu tuvināšana — Uztura bagātinātāji — Direktīva 2002/46/EK — Aizliegums tirgot preces, kas neatbilst direktīvai — Spēkā esamība — Juridiskais pamats — EKL 95. pants — EKL 28. pants un EKL 30. pants — Regula (EK) Nr. 3285/94 — Subsidiaritātes, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes princips — Īpašuma tiesības — Brīva saimnieciskās darbības veikšana — Pamatošanas pienākums)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/19

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 12. jūlijā
   apvienotajās lietās C-154/04 un C-155/04 (High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) The Queen, Alliance for Natural Health u.c. pret Secretary of State for Health un The Queen, National Association of Health Stores u.c. pret Secretary of State for Health u.c. (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Uztura bagātinātāji - Direktīva 2002/46/EK - Aizliegums tirgot preces, kas neatbilst direktīvai - Spēkā esamība - Juridiskais pamats - EKL 95. pants - EKL 28. pants un EKL 30. pants - Regula (EK) Nr. 3285/94 - Subsidiaritātes, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes princips - Īpašuma tiesības - Brīva saimnieciskās darbības veikšana - Pamatošanas pienākums)
   (2005/C 217/36)
   tiesvedības valoda — angļu
   Apvienotajās lietās C-154/04 un C-155/04 — par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 17. martā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 26. martā, tiesvedībā The Queen, pēc lūguma, ko izteica Alliance for Natural Health (C-154/04), Nutri-Link Ltd pret Secretary of State for Health un The Queen, pēc lūguma, ko izteica National Association of Health Stores (C-155/04), Health Food Manufacturers Ltd pret Secretary of State for Health, National Assembly for Wales, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Jāns, [P. Jann], K. V. A Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas] un K. Lēnartss [K. Lenaerts] (referents), tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann], A. La Pergola [A. La Pergola], Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. Šintgens [R. Schintgen], J. Klučka [J. Klučka], U. Lehmuss [U. Lõhmus], E. Levits un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 12. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   izskatot uzdoto jautājumu, nav atklāts neviens elements, kas negatīvi ietekmētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīvas 2002/46/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz uztura bagātinātājiem 3. panta, 4. panta 1. punkta un 15. panta otrās daļas b) apakšpunkta spēkā esamību.

      (1)  OV C 118, 30.04.2004.


title: Lieta T-610/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Laverana /ITSB ( “BIO ORGANIC” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/24

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Laverana/ITSB (“BIO ORGANIC”)
   (Lieta T-610/14)
   2014/C 361/37
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger, M. Zöbisch un D. Chatterjee, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 301/2014-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BIO ORGANIC”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 2 0 06  409

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               nepareiza pilnvaru izmantošana lēmumā, kas balstīts uz konkurences tiesību apsvērumiem.


title: Lieta C-660/15 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 8. marta spriedums – Viasat Broadcasting UK Ltd/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, TV2/Danmark A/S Apelācija — Valsts atbalsts — LESD 107. panta 1. punkts — LESD 106. panta 2. punkts — Dānijas iestāžu pasākumi par labu Dānijas sabiedriskajai raidorganizācijai TV2/Danmark — Ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi saistītu izmaksu kompensācija — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 8. marta spriedums – Viasat Broadcasting UK Ltd/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, TV2/Danmark A/S

   (Lieta C-660/15 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - LESD 106. panta 2. punkts - Dānijas iestāžu pasākumi par labu Dānijas sabiedriskajai raidorganizācijai TV2/Danmark - Ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi saistītu izmaksu kompensācija - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu)
   (2017/C 144/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Viasat Broadcasting UK Ltd (pārstāvji – M. Honoré un S. E. Kalsmose-Hjelmborg, advokater)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Grønfeldt, L. Flynn un B. Stromsky), Dānijas Karaliste (pārstāvji – C. Thorning, kam palīdz R. Holdgaard, advokat) un TV2/Danmark A/S (pārstāvis – O. Koktvedgaard, advokat)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Viasat Broadcasting UK Ltd atlīdzina Eiropas Komisijas un TV2/Danmark A/S tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta F-59/12: Prasība, kas celta 2012. gada 7. jūnijā — ZZ /Revīzijas palāta

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/38

         Prasība, kas celta 2012. gada 7. jūnijā — ZZ/Revīzijas palāta
   (Lieta F-59/12)
   2012/C 227/64
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt paziņojumu par vakanci ECA/2011/67 attiecībā uz cilvēkresursu direkcijas direktora amatu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par vakanci ECA/2011/67;

               —

               atcelt visus lēmumu, kas pieņemti darbā pieņemšanas procedūras ietvaros saistībā ar paziņojumu par vakanci ECA/2011/67;

               —

               atlīdzināt radušos materiālos zaudējumus, kuri ietver zaudētās finanšu tiesības saistībā ar iecelšanu amatā (ieskaitot saistībā ar karjeru un pensijas tiesībām) un, līdz ar to uzdot veikt maksājumus atbilstoši šīm tiesībām no 2011. gada 1. janvāra;

               —

               ņemot vērā šo lēmumu pieņemšanas kontekstu, piešķirt EUR 15 000 kā kompensāciju par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Revīzijas Palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-37/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 12. maija rīkojums — Stratakis /Komisija

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/39

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 12. maija rīkojums — Stratakis/Komisija
   (Lieta F-37/10) (1)

   2012/C 138/96
   Tiesvedības valoda — angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010., 41. lpp.


title: Lieta C-400/04: Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 21. septembrī

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/22

         Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 21. septembrī
   (Lieta C-400/04)
   (2004/C 273/41)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 21. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Knut Simonsson un Wouter Wils, pārstāvji.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. decembra Direktīvai 2001/96/EK (1), ar ko nosaka saskaņotas prasības un procedūras beramkravu kuģu drošai iekraušanai un izkraušanai, vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par minētajiem pasākumiem Komisijai, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti ar šo Direktīvu;

               2)

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2001/96/EK transponēšanas valsts iekšējās tiesībās termiņš beidzās 2003. gada 5. augustā.

      (1)  OV L 13, 16.1.2002., 9.-20.lpp.


title: Lieta C-346/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/80/EK — Piesārņojums un kaitīgas sekas — Sadedzināšanas iekārtas — Ierobežojumi attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā — Minētās direktīvas nepiemērošana Lynemouth (Apvienotā Karaliste) spēkstacijai)

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/7

      Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
      (Lieta C-346/08) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/80/EK - Piesārņojums un kaitīgas sekas - Sadedzināšanas iekārtas - Ierobežojumi attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā - Minētās direktīvas nepiemērošana Lynemouth (Apvienotā Karaliste) spēkstacijai)
      (2010/C 161/09)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un A. Alcover San Pedro)

         Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — L. Seeboruth, pārstāvis, un D. Wyatt, QC)

         Priekšmets

      Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīvas 2001/80/EK par ierobežojumiem attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā no lielām sadedzināšanas iekārtām (OV L 309, 1. lpp.) pārkāpums attiecībā uz Lainmutā [Lynemouth] (Norsamberlandē [Northumberland]) esošo spēkstaciju — Minētās iekārtas emisiju būtiska nesamazināšana direktīvas 4. panta 3. punktā noteiktajā termiņā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  nenodrošinot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīvas 2001/80/EK par ierobežojumiem attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā no lielām sadedzināšanas iekārtām piemērošanu spēkstacijai, ko pārvalda Rio Tinto Alcan Smelting and Power (UK) Ltd Lainmutā, Anglijas ziemeļaustrumos, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

                  2)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 260, 11.10.2008.


title: Lieta T-95/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. februārī – Iranian Offshore Engineering & Construction /Padome

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/40

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. februārī – Iranian Offshore Engineering & Construction/Padome
   (Lieta T-95/14)
   2014/C 102/61
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea un J. Iriarte Ángel, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Lēmuma 2013/661/KĀDP 1. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un izsvītrot tās nosaukumu no lēmuma pielikuma;

               —

               atcelt Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1154/2013 1. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un izsvītrot tās nosaukumu no regulas pielikuma, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir celta par Padomes 2013. gada 15. novembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1154/2013, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 306, 3. lpp.), 1. pantu un Padomes 2013. gada 15. novembra Lēmuma 2013/661/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 306, 18. lpp.), 1. pantu, ciktāl tajos ir paredzēts iekļaut prasītāju to personu un organizāciju sarakstā, kurām ir piemērojami minētie ierobežojošie pasākumi.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda, vērtējot faktus, kas ir apstrīdēto tiesību normu pamatā, jo tiem nav faktiska un pierādīta pamatojuma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo attiecībā uz IOEC apstrīdēto noteikumu pamatojumam ne tikai nav pamata, bet tas ir arī neprecīzs, nekonkrēts un vispārīgs, tādējādi prasītāja nevar pienācīgi sagatavot savu aizstāvību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, ciktāl tas attiecas uz noteikumu pamatojumu, norādīto iebildumu pierādījumu neesamību un tiesību uz aizstāvību un īpašumtiesību neesamību, jo nav ievērots pienākums sniegt pamatojumu un iesniegt faktiskus pierādījumus, un tas ietekmē citas tiesības.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi izmantotas pilnvaras, jo pastāv objektīvas, precīzas un atbilstošas norādes, kas ļauj apgalvot, ka Padomei, nelikumīgi ļaunprātīgi izmantojot savu nostāju, pieņemot sankcijas pasākumus, bija citi, nevis tās norādītie mērķi.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir kļūdaini interpretētas piemērotās tiesību normas, jo ir veikta plaša un kļūdaina to interpretācija un piemērošana, kas nav pieņemami attiecībā uz noteikumiem, ar kuriem tiek ieviestas sankcijas.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas īpašumtiesības, ciktāl īpašums ir ierobežots bez faktiska pamatojuma.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, jo prasītājas sabiedrības attiecīgais stāvoklis tika apdraudēts bez iemesla.


title: Lieta T-41/06: Prasība, kas celta  2006. gada 6. februārī  — Polijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/17

         Prasība, kas celta 2006. gada 6. februārī — Polijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-41/06)
   (2006/C 96/33)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis — Paweł Szałamacha, valdības pārstāvis)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt 2005. gada 18. oktobra Lēmumu lietā COMP/M.3894, ar ko atzīts, ka Unicredito Italiano SpA un Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG apvienošanās ir saderīga ar kopējo tirgu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2005. gada 18. oktobra Lēmumu lietā COMP/M.3894, ar ko atzīts, ka Unicredito Italiano SpA (UCI) un Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG (HVB) banku apvienošanās ir saderīga ar kopējo tirgu. Katrai no šīm bankām ir līdzdalība kredītiestādēs Polijā, un — saskaņā ar prasītājas veikto novērtējumu — piedāvātās koncentrācijas rezultātā UCI pārņem kontroli pār HBV daļām Polijas banku pakalpojumu tirgū.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus:

               —

               Regulas par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (1) 2. panta 1. punkta pārkāpums, kas radies tādēļ, ka piedāvātās koncentrācijas novērtējums, pēc prasītājas uzskatiem, nav atbilstošs, jo Komisija nav ņēmusi vērā Polijas banku sektora vēsturi, ārvalstu investīciju lielo apmēru un iemeslus, kādēļ Polijas valdība ir ieviesusi ierobežojumus investīcijām valsts banku privatizācijā. Prasītāja apgalvo arī, ka Komisija ir pārkāpusi regulas 2. panta 1. punktu, ciktāl, atzīstot piedāvātās koncentrācijas saderību ar kopējo tirgu, tā nav ņēmusi vērā Privatizācijas līguma (2) 3. panta 9. punktu un tā iedarbību, kas, pēc prasītājas domām, ir uzskatāma par juridisku šķērsli iekļūšanai tirgū Regulas par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Tāpat prasītāja apgalvo, ka Komisija pieņēmusi nepiemērotu koncentrācijas Polijas banku tirgū novērtējumu un arī pieļāvusi kļūdu iedarbības novērtējumā, kāda piedāvātajai koncentrācija būtu uz konkurenci investīciju fondu tirgū un vairākos konkrētos tirgos Polijas banku sektorā;

               —

               Regulas par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 6. panta 1. punkta pārkāpums, ciktāl, pēc prasītājas uzskatiem, Komisijai bija jārodas šaubām par piedāvātās koncentrācijas saderību ar kopējo tirgu un bija jāuzsāk process vai otrais izmeklēšanas etaps attiecībā uz to, vai piedāvātajam darījumam piemērojama Regula par uzņēmumu koncentrācijas kontroli;

               —

               Regulas par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 11. panta pārkāpums, to ieviesošās regulas (3) 5. panta pārkāpums, kā arī labas pārvaldības principa pārkāpums; prasītāja uzskata, ka paziņojums par koncentrāciju, kā to norādījušas līgumslēdzējas puses, bija nepilnīgs, jo tajā nebija ietverta informācija par privatizācijas līguma noteikumiem, jo īpaši tā 3. pantu, un tādēļ Komisijai šis paziņojums vispār nebija jāņēm vērā;

               —

               Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 10. pantā noteiktā sadarbības pienākuma pārkāpums, jo pirms šā lēmuma pieņemšanas netika ņemtas vērā Polijas Republikas likumīgās intereses, kuru aizsardzība ir paredzēta Regulas par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 21. panta 4. punktā; pēc prasītājas domām, Komisijai pirms lēmuma pieņemšanas, ar kuru atzīts, ka koncentrācija ir saderīga ar kopējo tirgu, bija pienākums iegūt pilnīgu informāciju par jebkādām dalībvalstu likumīgām interesēm, a fortiori jo Komisija to varēja izdarīt Polijas banku pakalpojumu tirgus kontroles laikā pirms Polijas Republika iestājās Eiropas Savienībā, kā arī iepazīties ar šā tirgus struktūru, un Komisijai noteikti bija zināmas Polijas valdības likumīgās publiskās intereses nodrošināt demonopolizācijas un privatizācijas stratēģiju piemērošanu un ieviešanu;

               —

               EKL 253. panta un pienākuma sniegt pamatojumu pārkāpums, kura neizpildes gadījumā, pēc prasītājas domām, ir grūtāk atveidot un kontrolēt procesa pareizību, kurā Komisija piemērojusi tiesību aktus.

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV 1989 L 395, 1. lpp.).

      (2)  Līgums par Bank Polska Kasa Opieki Spółka Akcyjna —Grupa Pekao S.A. akciju pārdošanu, stājās spēkā 1999. gada 23. jūnijā, noslēgts starp Polijas Republikas Valsts Kasi un Unicredito Italiano SpA,un Allianz AG.

      (3)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 802/2004, ar ko ievieš Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV 2004 L 133, 1. lpp.).


title: Lieta T-331/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. septembrī — Chupa Chups /Komisija

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/40

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. septembrī — Chupa Chups/Komisija
   (Lieta T-331/07)
   (2007/C 247/66)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Chupa Chups, S.A., Barselona (Spānija) (pārstāvis — Ramón Falcón Tella, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītājas pieņemtā lēmuma 1. panta 2. punktu, jo reģionālais atbalsts EUR 800 000 apmērā, kas 2003. gadā tika piešķirts saskaņā ar programmu “Minería 2”, tajā ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un līdz ar to par neizmaksājamu;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 1. panta 2. punkta pēdējo teikumu, atbilstoši kuram “līdz ar to, minēto atbalstu nedrīkst izmaksāt”;

               —

               jebkurā no šiem gadījumiem piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā par nesaderīgu ar kopējo tirgu ir atzīts atbalsts reģionālas nozīmes mērķiem EUR 800 000 apmērā, kas 2003. gadā tika piešķirts saskaņā ar programmu “Minería 2” un kuru iepriekš bija atļāvusi Komisija. Apstrīdētajā lēmumā ir norādīts, ka prasītājam nebija tiesību uz atbalstu šīs programmas ietvaros, jo tā neattiecas uz grūtībās nonākušiem uzņēmumiem.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā, kā arī ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu.
   Attiecībā uz neprecizitātēm faktos un Komisijas pieļauto kļūdu vērtējumā prasītājs apgalvo, ka 2002. gads bija pirmais gads, kad tika konstatēti zaudējumi, un ka atbalsta izsludināšanas laikā valsts iestādes nevarēja zināt par šiem zaudējumiem, jo aprēķini vēl nebija apstiprināti.
   Prasītājs turklāt apgalvo, ka uzņēmumu nevarēja uzskatīt par grūtībās nonākušu uzņēmumu Kopienas pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu atveseļošanai un pārstrukturēšanai 5. punkta a) apakšpunkta nozīmē, jo atbilstoši tam uzņēmumu uzskata par nonākušu grūtībās, ja tas ir zaudējis pusi no reģistrētā pamatkapitāla un viena ceturtdaļa no tā ir zaudēta pēdējos divpadsmit mēnešos. Komisija šajā sakarā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo, lai aprēķinātu zaudējumu daļu procentos un noteiktu, vai šie zaudējumi ietekmē kapitālu, tā nav ņēmusi vērā uzņēmuma rīcībā esošās statūtos noteiktās un brīvprātīgās rezerves, kuras bija lielākas nekā bija vajadzīgs, lai segtu visus zaudējumus.
   Pats uzņēmums ar saviem, kreditoru un privāto banku līdzekļiem likvidēja zaudējumus radošos apstākļus, un tādēļ to nevar uzskatīt par grūtībās nonākušu uzņēmumu atbilstoši Kopienas pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu atveseļošanai un pārstrukturēšanai 4. punktam, kurā par grūtībās nonākušiem ir atzīti tādi uzņēmumi, kas nespēj pārvarēt šādu situāciju bez ārēja atbalsta.
   Turklāt nav konstatējamas pamatnostādņu 6. punktā minētās pazīmes, jo zaudējumi nevis palielinājās, bet samazinājās. Krājumi nevis pieauga, bet samazinājās. Parāds nevis pieauga, bet samazinājās. Izdevumi par naudas līdzekļu izmantošanu nevis pieauga, bet ievērojami samazinājās laikā no 2002. līdz 2003. gadam.
   Prasītājs arī apgalvo, ka aplūkotais aizliegums izmaksāt atbalstu EUR 800 000 apmērā, kas 2003. gadā tika piešķirts saskaņā ar reģionālā atbalsta programmu un kuru bija atļāvusi Komisija, ir pretrunā tiesiskās paļāvības principam.
   Šajā sakarā nav noliedzams, ka aizliegumam izmaksāt atbalstu ir tik pat negatīva ietekme uzņēmuma bilances peļņas un zaudējumu aprēķinā, kā lēmumam par atbalsta atgūšanu, ar vienīgo atšķirību, ka šajā gadījumā nav jāmaksā procenti.
   Atbalstu apstiprināja Komisija un Chupa Chups nebija iemesla uzskatīt, kas tam nav tiesību uz šo atbalstu. Ja nebūtu apstiprināts reģionālais atbalsts, iespējams tiktu pieņemti atšķirīgi lēmumi par ieguldījumiem.


title: Lieta C-193/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedumu lietā T-579/11 Tarif Akhras/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 27. aprīlī iesniedza Tarif Akhras

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedumu lietā T-579/11 Tarif Akhras/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 27. aprīlī iesniedza Tarif Akhras

   (Lieta C-193/15 P)
   (2015/C 205/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Tarif Akhras (pārstāvji – S. Millar, S. Ashley, Solicitors, D. Wyatt QC, R. Blakeley, Barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedumu lietā T-579/11 Tarif Akhras/Eiropas Savienības Padome;

               —

               atcelt lietā T-579/11 apstrīdētos 2012. gada 23. marta pasākumus, ciktāl tie attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus.
   Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Padome bija tiesīga piemērot prezumpciju, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs guva labumu no režīma un/vai atbalstīja to, kā arī tā neesot piemērojusi pareizo kritēriju, lai noteiktu, vai konstatētie fakti bija pietiekami konkrēts, precīzs un atbilstošs pierādījumu kopums, lai pierādītu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs guva labumu no režīma un/vai atbalstīja to.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā esot sagrozījusi pierādījumus, kas attiecas uz jautājumu, vai apelācijas sūdzības iesniedzējs guva labumu no režīma un/vai atbalstīja to, un šie pierādījumi, ja tie nebūtu sagrozīti, pierādītu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs neatbalstīja režīmu vai neguva no tā labumu.
   Ja Vispārējā tiesa nebūtu piemērojusi šo prezumpciju un/vai būtu piemērojusi piemēroto kritēriju, un/vai nebūtu sagrozījusi minētos pierādījumus, tā būtu atcēlusi lietā T-579/11 apstrīdētos 2012. gada 23. martā un vēlāk pieņemtos pasākumus.


title: Lieta C-133/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Staatssecretaris van Economische Zaken, Staatssecretaris van Financië , otra lietas dalībniece: Q

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. martā iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Staatssecretaris van Economische Zaken, Staatssecretaris van Financië, otra lietas dalībniece: Q

   (Lieta C-133/13)
   2013/C 171/25
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāji: Staatssecretaris van Economische Zaken, Staatssecretaris van Financiën

      Otra lietas dalībniece: Q

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nacionālā dabas skaistuma un kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšanas intereses, kas ir Natuurschoonwet 1928 (1928. gada Likuma par dabas skaistumu) priekšmets, ir primārs vispārējo interešu apsvērums, kas attaisno tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru atbrīvojums no dāvinājuma nodokļa (nodokļa priekšrocība) tiek piemērots tikai lauku īpašumiem, kas atrodas Nīderlandē?

               2)

                           a)

                           Vai dalībvalstu iestādes, pārbaudot, vai nekustamais īpašums, kas atrodas citā dalībvalstī, var tikt klasificēts kā lauku īpašums Natuurschoonwet 1928 izpratnē, var atsaukties uz Padomes 2010. gada 16. marta Direktīvu 2010/24/ES par savstarpēju palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem, un citiem pasākumiem (1), lai saņemtu dalībvalsts, kurā atrodas šis nekustamais īpašums, iestāžu savstarpējo palīdzību, ja, pamatojoties uz šo likumu, veiktas klasifikācijas par lauku īpašumu sekas ir atbrīvojuma piešķiršana no minētā nekustamā īpašuma dāvināšanas brīdī maksājamā dāvinājuma nodokļa iekasēšanas?@@

                           b)

                           Ciktāl uz 2a. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai Padomes 2011. gada 15. februāra Direktīvas 2011/16/ES par administratīvu sadarbību nodokļu jomā un ar ko atceļ Direktīvu 77/799/EEK (2) 3. panta 7) punktā paredzētais jēdziens “administratīvā procedūra” ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir ietverta arī pārbaude uz vietas?

                           c)

                           Ciktāl uz 2b. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai Padomes 2010. gada 16. marta Direktīvas 2010/24/ES par savstarpēju palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem, un citiem pasākumiem 5. panta 1. punktā paredzētā jēdziena “administratīvā izmeklēšana” precizēšanai var izmantot Padomes 2011. gada 15. februāra Direktīvas 2011/16/ES par administratīvu sadarbību nodokļu jomā un ar ko atceļ Direktīvu 77/799/EEK 3. panta 7) punktā paredzēto jēdzienu “administratīvā procedūra”?

               3)

               Ciktāl uz 2a., 2b. vai 2c. jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde: Vai LES 4. panta 3. punktā nostiprinātais lojālas sadarbības princips saistībā ar LESD 167. panta 2. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tas izpaužas tā, ka tad, ja kāda dalībvalsts citai dalībvalstij lūdz sadarbību pārbaudē, vai nekustamais īpašums, kas atrodas šajā citā dalībvalstī, var tikt klasificēts kā lauku īpašums tāda likuma izpratnē, kura mērķis ir nacionālā dabas skaistuma un kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšana un aizsardzība, dalībvalstij, kurai izteikts šāds lūgums, ir šādas sadarbības pienākums?

               4)

               Vai var tikt attaisnots kapitāla brīvas aprites ierobežojums, atsaucoties uz nepieciešamību nodrošināt fiskālās kontroles efektivitāti, ja šīs kontroles efektivitāti varētu apdraudēt vienīgi apstāklis, ka valsts iestādēm laikposmā, kas ietver 25 gadus, Natuurschoonwet 1928 7. panta 1. punkta izpratnē ir jādodas uz citu dalībvalsti, lai tur veiktu vajadzīgās pārbaudes?

      (1)  OV L 84, 1. lpp.

      (2)  OV L 64, 1. lpp.


title: Lieta T-229/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 21. februāra rīkojumu lietā F-113/11 Marcuccio /Komisija 2013. gada 14. aprīlī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/37

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 21. februāra rīkojumu lietā F-113/11 Marcuccio/Komisija 2013. gada 14. aprīlī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-229/13 P)
   2013/C 171/70
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

               —

               nodot šo lietu atpakaļ Civildienesta tiesai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-203/13 P Marcuccio/Komisija izvirzītie.


title: Lieta C-618/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. novembrī iesniedza Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) – Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. novembrī iesniedza Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) – Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions

   (Lieta C-618/16)
   (2017/C 038/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Rafal Prefeta

      Atbildētājs: Secretary of State for Work and Pensions

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Pievienošanās līguma XII pielikumu dalībvalstīm ir atļauts neattiecināt Darba ņēmēju regulas (1) 7. panta 2. punkta un Pilsonības direktīvas (2) 7. panta 3. punkta pabalstus uz Polijas valstspiederīgajiem, ja darba ņēmējs, kaut arī viņš ar novēlošanos ir izpildījis attiecīgās valsts prasību, lai darba attiecības ar viņu tiktu reģistrētas, vēl nebija nepārtraukti nostrādājis reģistrētu divpadsmit mēnešu termiņu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Polijas valstspiederīgais darba ņēmējs 1. jautājuma apstākļos var atsaukties uz Pilsonības direktīvas 7. panta 3. punktu, kas attiecas uz darba ņēmēja statusa saglabāšanu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Regula (ES) Nr. 492/2011 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2011, L 141, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2004, L 158, 77. lpp.).


title: Lieta C-170/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 30. marta Högsta Domstol (Zviedrija rīkojumu lietā Klas Rosengren, Bengt Morelli, Hans Särman, Mats Åkerström, Åke Kempe, Anders Kempe, Mats Kempe, Björn Rosengren, Martin Lindberg, Jon Pierre un Tony Staf pret Riksåklagaren

text:
               12.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 30. marta Högsta Domstol (Zviedrija rīkojumu lietā Klas Rosengren, Bengt Morelli, Hans Särman, Mats Åkerström, Åke Kempe, Anders Kempe, Mats Kempe, Björn Rosengren, Martin Lindberg, Jon Pierre un Tony Staf pret Riksåklagaren
   (Lieta C-170/04)
   (2004/C 156/08)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 30. marta Högsta Domstol (Zviedrija) rīkojumu lietā Klas Rosengren, Bengt Morelli, Hans Särman, Mats Åkerström, Åke Kempe, Anders Kempe, Mats Kempe, Björn Rosengren, Martin Lindberg, Jon Pierre un Tony Staf pret Riksåklagaren un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 6. aprīlī. Högsta Domstol lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai var pieņemt, ka importa, ko veic fiziskas personas, aizliegums, ir daļa no tā, kā funkcionē mazumtirdzniecības monopols, un tādējādi nav pretrunā ar EK 28. pantu tā, ka šis aizliegums ir izvērtējams tikai atbilstoši EK 31. pantam?

               2)

               Vai - ja uz pirmo jautājumu atbilde ir apstiprinoša, - šādā gadījumā importa aizliegums ir saderīgs ar EK 31. panta noteikumiem par valsts monopoliem?

               3)

               Vai - gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, - EK 28. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas faktiski, neskatoties Systembolag pienākumu uz pieprasījuma pamata pircējam piegādāt noliktavā neesošus alkoholiskos dzērienus, iestājas pret minēto importa aizliegumu?

               4)

               Vai - gadījumā, ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, - šāds importa aizliegums ir atzīstams par pieļaujamu un samērīgu attiecībā uz veselības un cilvēka dzīvības aizsardzību?


title: Lieta C-229/06: Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 19. aprīlī ( Finanzgericht Hamburg — Vācija — lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft mbH / Hauptzollamt Kiel (Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Ķirbju sēklas, kam nav dīgtspējas)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/17

         Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 19. aprīlī (Finanzgericht Hamburg — Vācija — lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft mbH/Hauptzollamt Kiel

   (Lieta C-229/06) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Ķirbju sēklas, kam nav dīgtspējas)
   (2007/C 96/28)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Hamburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft mbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Kiel

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.) I pielikuma interpretācija — Apakšpozīcijas 1209 91 90 un 1212 99 80 — Ķirbju sēklas bez apvalka, kurām vairs nav dīgtspējas un kuras paredzēts izmantot maizes izstrādājumu ražošanā
   Rezolutīvā daļa
   Apakšpozīcija 1212 99 80 Kombinētajā nomenklatūrā, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulu (EK) Nr. 1789/2003, ir jāinterpretē tādējādi, ka ķirbju sēklas bez apvalka, kurām vairs nav dīgtspējas un kuras paredzēts izmantot maizes izstrādājumu ražošanā, ietilpst šajā apakšpozīcijā.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta F-47/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 4. maija spriedums — Fries Guggenheim /CEDEFOP (Civildienests — Pagaidu darbinieks — Līguma nepagarināšana — Civildienesta noteikumu 11.a pants — Civildienesta noteikumu II pielikuma 1. panta sestā daļa — Personāla pārstāvības pienākumi — Objektivitātes un neatkarības pienākums)

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/33

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 4. maija spriedums — Fries Guggenheim/CEDEFOP
   (Lieta F-47/09) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Līguma nepagarināšana - Civildienesta noteikumu 11.a pants - Civildienesta noteikumu II pielikuma 1. panta sestā daļa - Personāla pārstāvības pienākumi - Objektivitātes un neatkarības pienākums)
   2010/C 274/50
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eric Mathias Fries Guggenheim (Strasbūra, Francija) (pārstāvis — M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs (pārstāvji — M. Fuchs, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Atcelt CEDEFOP lēmumu nepagarināt prasītāja pagaidu darbinieka līgumu un, ja tas nav atkārtoti pieņemts darbā, piespriest atbildētājam samaksāt viņam zaudējumu atlīdzību par ciesto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fries Guggenheim atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009., 52. lpp.


title: Lieta T-310/15: Prasība, kas celta 2015. gada 5. jūnijā – European Union Copper Task Force/Komisija

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/74

         Prasība, kas celta 2015. gada 5. jūnijā – European Union Copper Task Force/Komisija
   (Lieta T-310/15)
   (2015/C 294/89)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: European Union Copper Task Force (Eseksa, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – C. Fernández Vicién un I. Moreno-Tapia Rivas, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 11. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/408 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū 80. panta 7. punkta īstenošanu un aizstājamo vielu saraksta izveidošanu, ciktāl tā attiecas uz vara savienojumiem;

               —

               piespriest Komisiju atlīdzināt šīs tiesvedības izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas 2015. gada 11. marta Īstenošanas regula (ES) Nr. 2015/408 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū 80. panta 7. punkta īstenošanu un aizstājamo vielu saraksta izveidošanu ir pieņemta uz prettiesiska pamata, jo ar Regulu Nr. 1107/2009, it īpaši tās 24. pantu un II pielikuma 4. punktu ir pārkāptas ES tiesības.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka pastāv zinātniski pierādījumi, kas norāda uz to, ka noturības, bioakumulācijas un toksicitātes (“PBT”) kritēriji, it īpaši noturības kritērijs, varam nav piemērojami;

                           —

                           turklāt prasītājs uzskata, ka PBT kritēriju piemērošana neorganiskām vielām neatbilst citiem tiesību aktiem, kas ir ieviesti regulētu ķīmisko vielu jomā;

                           —

                           visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka, ciktāl tas attiecas uz aizstājamām vielām, PBT kritēriju piemērošana vara savienojumiem pārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu Regulas Nr. 1107/2009 mērķus, un Regulā Nr. 1 nepareizi tiek interpretēts piesardzības princips.

               2.

               Ar otro pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka, iekļaujot vara savienojumus Īstenošanas regulas Nr. 2015/408 piemērošanas jomā, Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu.


title: lieta T-422/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Luciano Lavagnoli iesniedza 2004. gada 12. oktobrī

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/23

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Luciano Lavagnoli iesniedza 2004. gada 12. oktobrī
   (lieta T-422/04)
   (2005/C 45/53)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 12. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Luciano Lavagnoli, Berchem (Luksemburga), kuru pārstāv Gilles Bounéou un Frédéric Frabetti, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt ierēdņu sarakstu, kas paaugstināti amatā sakarā ar dienestu 2003. gadā, tā kā šis saraksts nesatur prasītāja vārdu, kā arī, kā blakus prasījums – atcelt ar šī lēmuma pieņemšanu saistītos iepriekšējos aktus;

               2)

               pakārtoti – atcelt punktu piešķiršanu, lai veiktu paaugstināšanu amatā sakarā ar dienestu 2003. gadā, ciktāl tas skar prasītāju;

               3)

               izlemt par izmaksām, izdevumiem un honorāriem un piespriest Eiropas Kopienu Komisijai tos samaksāt.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamatojot savu prasību, prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu 45. panta pārkāpumu un 45. panta izpildes vispārējo noteikumu pārkāpumu, “ierēdņu novērtēšanas un paaugstināšanas” administratīvās rokasgrāmatas pārkāpumu un nediskriminācijas principa pārkāpumu. Prasītājs turklāt atsaucas uz patvaļas aizlieguma pārkāpumu, lēmumu pamatošanas pienākuma pārkāpumu un pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu. Tāpat prasītājs atsaucas uz tiesiskās paļāvības pārkāpumu un noteikuma “patere legem quam ispe fecisti” pārkāpumu, un, visbeidzot, uz rūpības pienākuma pārkāpumu.


title: Lieta F-9/15: Civildienesta tiesas 2015. gada 7. septembra rīkojums – Verhelst/EMA

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/38

         Civildienesta tiesas 2015. gada 7. septembra rīkojums – Verhelst/EMA

   (Lieta F-9/15) (1)

   (2015/C 346/43)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015., 46. lpp.


title: Lieta C-592/14: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. septembra spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – European Federation for Cosmetic Ingredients/Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Kosmētikas līdzekļi — Regula (EK) Nr. 1223/2009 — 18. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Kosmētikas līdzekļi, kuros ietilpst sastāvdaļas vai sastāvdaļu kombinācijas, kas, “lai panāktu atbilstību šīs regulas prasībām”, ir pārbaudītas izmēģinājumos ar dzīvniekiem — Aizliegums laist Eiropas Savienības tirgū — Apjoms

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. septembra spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – European Federation for Cosmetic Ingredients/Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

   (Lieta C-592/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Kosmētikas līdzekļi - Regula (EK) Nr. 1223/2009 - 18. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Kosmētikas līdzekļi, kuros ietilpst sastāvdaļas vai sastāvdaļu kombinācijas, kas, “lai panāktu atbilstību šīs regulas prasībām”, ir pārbaudītas izmēģinājumos ar dzīvniekiem - Aizliegums laist Eiropas Savienības tirgū - Apjoms)
   (2016/C 419/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: European Federation for Cosmetic Ingredients

      Atbildētāji: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

      piedaloties: Cruelty Free International, agrākā British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments

      Rezolutīvā daļa:

   No iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1223/2009 par kosmētikas līdzekļiem 18. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka atbilstoši tam var aizliegt Eiropas Savienības tirgū laist kosmētikas līdzekļus, kuru atsevišķas sastāvdaļas ir pārbaudītas izmēģinājumos ar dzīvniekiem ārpus Savienības, lai šos kosmētikas līdzekļus varētu tirgot trešajās valstīs, ja pārbaudēs iegūtie dati tikuši izmantoti, lai pierādītu minēto līdzekļu drošumu nolūkā tos laist Savienības tirgū.

      (1)  OV C 81, 9.3.2015.


title: Lieta F-9/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. februārī — Angé Serrano pret Parlamentu

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. februārī — Angé Serrano pret Parlamentu
   (Lieta F-9/07)
   (2007/C 69/62)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pilar Angé Serrano, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2006. gada 20. marta lēmumu, ar kuru prasītāja tiek pārklasificēta B 6 pakāpes 8. līmenī, sākot no 2004. gada 1. maija;

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt atlīdzību par morālo un materiālo kaitējumu un par kaitējumu prasītājas karjerai EUR 25000 apmērā, saglabājot tiesības procesa laikā šo summu paaugstināt un/vai samazināt;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas ir Eiropas Parlamenta ierēdne, kas izturējusi konkursu par pārcelšanu no vienas kategorijas citā (no C kategorijas uz B kategoriju), pirms 2004. gada 1. maijā stājās spēkā grozītie Civildienesta noteikumi jau cēla prasību Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā par lēmumu viņu pārklasificēt B 5 pakāpē (1).
   Šajā lietā prasītāja apstrīd 2006. gada 20. marta lēmumu, ar kuru Parlaments viņu pārklasificēja B 6 pakāpes 8. līmenī. Savas prasības pamatojumā prasītāja izvirza ļoti līdzīgus pamatus jau lietā T-47/05 izvirzītajiem pamatiem. Turklāt viņa norāda, ka, neskatoties uz viņai piešķirto jauno klasifikāciju, ar no Civildienesta noteikumu grozījumiem izrietošo sistēmu tiekot atcelta [prasītājas] pārcelšanas no C kategorijas uz B kategoriju lietderīgā iedarbība, jo jaunā klasificēšana tai nesniedz nekādas priekšrocības salīdzinot ar situāciju, kādā ir viņas kolēģi, kas nav izturējuši konkursu par pārcelšanu no vienas kategorijas citā.

      (1)  Lieta T-47/05 Angé Serrano u. c./Parlament, OV C 93, 14.4.2005., 36. lpp.


title: Lieta C-123/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedumu lietā T-103/08 Versalis SpA , pašreiz — Polimeri Europa SpA , un Eni SpA /Komisija 2013. gada 15. martā iesniedza Versalis SpA, Eni SpA

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedumu lietā T-103/08 Versalis SpA, pašreiz — Polimeri Europa SpA, un Eni SpA/Komisija 2013. gada 15. martā iesniedza Versalis SpA, Eni SpA

   (Lieta C-123/13 P)
   2013/C 147/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Versalis SpA, Eni SpA (pārstāvji — M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante un V. Laroccia, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedumu, ar ko ir noraidīta Versalis un Eni kopīgā prasība, un līdz ar to:

                           —

                           pilnībā vai daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2007. gada 5. decembra lēmumu par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru, lieta COMP/F/38.629 — Hloroprēna kaučuks;

                           —

                           pilnībā atcelt vai vismaz samazināt Versalis un Eni ar Komisijas lēmumu piemēroto naudas sodu;

         pakārtoti:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt spriedumu lietā T-103/08 daļā, kurā tika noraidīta Versalis un Eni prasība, un nosūtīt lietu Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai pēc būtības, ņemot vērā Tiesas tai sniegtās norādes;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, un izmaksas un honorārus saistībā ar šo tiesvedību un ar iepriekšējo lietu T-103/08.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības par iepriekš minēto Vispārējās tiesas spriedumu pamatojumam Versalis un Eni norādīja, pirmkārt, ka Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā attiecīgo Eiropas judikatūru, tādējādi pārkāpjot LESD 101. pantu, nospriežot, ka mātesuzņēmums Eni ir vainojams norādītajā tā kontrolēto sabiedrību hloroprēna kaučuka tirgū izdarītajā pārkāpumā, un it īpaši neesot izpildījusi analīzes un pamatošanas pienākumu, kas bija jāizpilda, novērtējot pierādījumus, kuri tika pieņemti, apejot prezumpciju par izšķirošas ietekmes efektīvu izmantošanu, un līdz ar to arī pārkāpjot likumības un personīgās atbildības par konkurenci ierobežojošu rīcību (antitrust), nevainīguma prezumpcijas un tiesību uz aizstāvību, kā arī sabiedrību ierobežotas atbildības pamatprincipus.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi attiecīgo Eiropas judikatūru, nospriežot, ka Versalis ir vainojams Syndial S.p.A. izdarītajā pārkāpumā, un tā neesot pietiekami pamatojusi to, kāpēc ir noraidījusi minēto uzņēmumu pirmajā instancē izvirzītos iebildumus.
   Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot nepareizi un pretrunīgi piemērojusi judikatūru jautājumā par karteļa skaidru norobežošanos un esot pārkāpusi in dubbio pro reo principu, nospriežot, ka EniChem S.p.A. ir piedalījusies 1993. gada 12. un 13. maija sanāksmēs Florencē un ka 2002. gadā notikušajām sanāksmēm, kurās piedalījās Versalis, esot bijis pret konkurenci vērsts raksturs. Līdz ar to Vispārējā tiesa esot ne tikai veikusi kļūdainu novērtējumu, bet arī neesot īstenojusi pārbaudi tiesā pēc būtības, nospriežot, ka šie lietas dalībnieki ir piedalījušies aizliegtajā vienošanās visu tās laiku (proti, no 1993. gada maija līdz 2002. gada maijam).
   Turklāt Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības, nenorādot uz būtiskajām Komisijas pieļautajām kļūdām naudas soda pamatsummas aprēķinā atbilstoši Pamatnostādnēm naudas sodu noteikšanai.
   Tā esot arī pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības, daļēji apstiprinot, ka attiecībā uz Versalis jāpiemēro atbildību pastiprinošs apstāklis — recidīvs, un turklāt tā neesot pietiekami pamatojusi savus secinājumus šajā jautājumā; pakārtoti, Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, aprēķinot procentuālo daļu, par kādu jāsamazina aprēķinātā naudas soda palielinājums, un nolēmusi, ka Eni ir solidāri atbildīga par naudas soda samaksu, ieskaitot ar recidīvu saistīto daļu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Vispārējā tiesa pēc tam acīmredzami nepareizi esot piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punktu, aprēķinot maksimālo naudas soda summu, un esot kļūdījusies, neīstenojot pilnīgu pārbaudi tiesā par Komisijas paziņojuma par iecietību piemērošanu. Tāpat Vispārējā tiesa neesot norādījusi, ka Komisija ir pārkāpusi taisnīguma, vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus, jo, pirmkārt, tā esot liegusi tiem iespēju cīnīties “ar tādiem pašiem līdzekļiem”, kā citiem uzņēmumiem, lai samazinātu savu naudas sodu, un, otrkārt, esot uzskatījusi, ka to sadarbība nav pietiekama, lai par to samazinātu naudas sodu iepriekš minētā paziņojuma un pamatnostādņu izpratnē.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot īstenojusi savu pārbaudi tiesā pēc būtības par Komisijas vērtējumu attiecībā uz galīgā naudas soda noteikšanu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-387/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale di Ancona  (Itālija) 2007. gada 13. augusta rīkojumu — MI.VER Srl , Daniele Antonelli / Provincia di Macerata

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale di Ancona (Itālija) 2007. gada 13. augusta rīkojumu — MI.VER Srl, Daniele Antonelli/Provincia di Macerata

   (Lieta C-387/07)
   (2007/C 283/15)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale di Ancona
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: MI.VER Srl, Daniele Antonelli

      Atbildētāja: Provincia di Macerata

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvā 75/442/EEK (1) par atkritumiem paredzētais jēdziens “pagaidu uzglabāšana” atļauj ražotājam sajaukt atkritumus, kuriem ir dažādi kodi, kas norādīti Eiropas Atkritumu katalogā, kas noteikts Eiropas Komisijas 2000. gada 30. maija Lēmumā 2000/532/EK (2)?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai EAK kodu 15 01 06 ar nosaukumu “jaukts iepakojums” var izmantot, lai apzīmētu tādus atkritumus, kas sastāv no iepakojumiem, kuri ir no dažāda veida kopā sagrupētiem materiāliem, vai arī šis kods ir attiecināms tikai uz tādu iepakojumu, kas sastāv no dažādiem materiāliem vai arī kas sastāv no atsevišķiem elementiem, kuri sastāv no atšķirīgiem materiāliem?

      (1)  OV L 194, 39. lpp.

      (2)  OV L 226, 3. lpp.


title: Lieta T-184/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. jūlija spriedums – Moonich Produktkonzepte & Realisierung /ITSB – Thermofilm Australia ( “HEATSTRIP” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “HEATSTRIP” reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 3. punkts — Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. pants

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/27

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. jūlija spriedums – Moonich Produktkonzepte & Realisierung/ITSB – Thermofilm Australia (“HEATSTRIP”)
   (Lieta T-184/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “HEATSTRIP” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 3. punkts - Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. pants)
   2014/C 282/34
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Moonich Produktkonzepte & Realisierung GmbH (Sauerlach b. München, Vācija) (pārstāvis – H. Pannen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Thermofilm Australia Pty Ltd (Melburna, Austrālija) (pārstāvji – J. Kroher un K. Bach, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 1956/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Thermofilm Australia Pty Ltd un Moonich Produktkonzepte & Realisierung GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Moonich Produktkonzepte & Realisierung GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Thermofilm Australia Pty Ltd tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 200, 7.7.2012.


title: Lieta T-293/15: Prasība, kas celta 2015. gada 5. jūnijā – Banimmo/Komisija

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/49

         Prasība, kas celta 2015. gada 5. jūnijā – Banimmo/Komisija
   (Lieta T-293/15)
   (2015/C 236/65)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Banimmo SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – V. Ost un M. Vanderstraeten, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neievērošana un prasītājas tiesību uz labu pārvaldību un efektīvu aizsardzību tiesā pārkāpums, jo, neraugoties uz prasītājas atkārtotiem pieprasījumiem, Komisija tai nav paziņojusi pamatus, kādēļ tā ir atteikusies no prasītājas piedāvājuma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka procedūras laikā ir grozīti vairāki būtiski attiecīgā paziņojuma par nekustamā īpašuma meklēšanu elementi, tādējādi pārkāpjot pārskatāmības un vienlīdzības starp pretendentiem principu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots pārskatāmības principa pārkāpums, jo Komisija neparedzamā un nepārskatāmā veidā veda sarunas ar dažādiem pretendentiem, it īpaši atturēdamās formāli paziņot procedūras stadijas un termiņus piedāvājumu iesniegšanai.


title: Lieta C-327/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 13. jūlijā ierosinājusi Bolloré SA par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 26. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-109/02 ( Bolloré /Komisija), T-118/02 ( Arjo Wiggins Appleton /Komisija), T-122/02 ( Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld /Komisija), T-125/02 ( Papierfabrik August Koehler /Komisija), T-126/02 ( M-real Zanders /Komisija), T-128/02 ( Papeteries Mougeot /Komisija), T-129/02 ( Torraspapel /Komisija), T-132/02 ( Distribuidora Vizcaína de Papeles /Komisija) un T-136/02 ( Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga /Komisija)

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/6

         Apelācija, ko 2007. gada 13. jūlijā ierosinājusi Bolloré SA par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 26. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-109/02 (Bolloré/Komisija), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton/Komisija), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Komisija), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler/Komisija), T-126/02 (M-real Zanders/Komisija), T-128/02 (Papeteries Mougeot/Komisija), T-129/02 (Torraspapel/Komisija), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles/Komisija) un T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Komisija)
   (Lieta C-327/07 P)
   (2007/C 223/06)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bolloré SA (pārstāvji — C. Momège un P. Gassenbach, avocats)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto spriedumu, jo ar to, no vienas puses, pārkāpj Bolloré SA tiesības uz aizstāvību un nevainīguma prezumpciju, un, no otras puses, sagroza pierādījumus, lai pierādītu pārkāpuma ilgumu;

               —

               atbilstoši Tiesas Statūtu 61. pantam pieņemt galīgo nolēmumu lietā T-109/02 un attiecīgi atcelt Komisijas 2001. gada 20. decembra Lēmumu 2004/337/EK par EK līguma 81. panta un EEK līguma 53. panta piemērošanu (lieta COMP/E-1/36.212 — paškopējošais papīrs) (1) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Bolloré SA, vai, jebkurā gadījumā, samazināt Komisijas Bolloré SA uzlikto un Pirmās instances tiesas apstiprināto naudas sodu;

               —

               gadījumā, ja Tiesa nepieņemtu nolēmumu šajā lietā, atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem un nosūtīt lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesā atbilstoši Tiesas spriedumam;

               —

               visbeidzot, atbilstoši Reglamenta 69. pantam, piespriest Komisijai atlīdzināt gan Pirmās instances tiesā, gan Tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Lai pamatotu savu apelācijas sūdzību, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda divus pamatus.
   Ar pirmo pamatu, kas sastāv no divām daļām, tā norāda, no vienas puses, ka, neatceļot iepriekš minēto Komisijas lēmumu, lai gan tajā pašā spriedumā Pirmās instances tiesa secināja, ka paziņojums par iebildumiem apelācijas sūdzības iesniedzējai nav devis iespēju iepazīties nedz ar iebildumu par tās tiešu dalību pārkāpumā, nedz pat ar faktiem, ko Komisija izmantoja šī iebilduma pamatojumam, no kā izriet, ka administratīvā procesa gaitā apelācijas sūdzības iesniedzēja nevarēja atbilstoši nodrošināt savu aizstāvību, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību ievērošanas pamatprincipu.
   No otras puses, tiesības uz aizstāvību esot tikušas pārkāptas arī tādēļ, ka Pirmās instances tiesa esot nospriedusi, ka Komisijas pieļautā nelikumība apstrīdētā lēmuma atcelšanu nevar pamatot tāpēc, ka tai nav bijis izšķirošas ietekmes uz šī lēmuma rezolutīvo daļu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Kopienu konkurences tiesībās paziņojumam par iebildumiem ir tik fundamentāla nozīme, ka noteikumu attiecībā uz iebildumu par atbildības noteikšanu un norobežošanu paziņošanu neievērošanai būtu nenovēršami jāizraisa apstrīdēta lēmuma atcelšana.
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja turklāt norāda, ka, nosakot pārkāpuma ilgumu, lai attiecīgi noteiktu Bolloré maksājamo naudas soda summu, Pirmās instances tiesa, no vienas puses, ir pārkāpusi nevainīguma prezumpciju, jo tā ir balstījusies tikai uz vienkāršām nepamatotām norādēm, un, no otras puses, sagrozījusi pierādījumus attiecībā uz nozīmi, kas ir piešķirama citas sabiedrības (Arjo Wiggins Appleton) paziņojumiem un Eiropas paškopējošā papīra ražotāju asociācijas oficiālās sanāksmes, kas notikusi Cīrihē 1992. gada 23. janvārī, iespējami pret konkurenci vērstajam mērķim.

      (1)  OV 2004, L 115, 1. lpp.


title: Lieta C-594/11: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 24. aprīļa rīkojums ( Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Christoph Becker / Société Air France SA

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/56

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 24. aprīļa rīkojums (Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Christoph Becker/Société Air France SA

   (Lieta C-594/11) (1)

   2013/C 225/107
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012


title: Lieta C-344/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 21. augustā iesniedza Mora Kommun (Zviedrija) — Dan Bengtsson/Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 21. augustā iesniedza Mora Kommun (Zviedrija) — Dan Bengtsson/Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom

   (Lieta C-344/09)
   ()
   2010/C 317/24
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Mora Kommun (Zviedrija)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Dan Bengtsson

      Atbildētāji: Tele2 Sverige AB, Telenor Sverige AB, TeliaSonera Mobile Networks AB, Teracom

      Prejudiciālie jautājumi

      Mora pašvaldības Miljö- och hälsoskyddsnämnden [Vides un veselības aizsardzības komisija] lūdz Tiesai sniegt prejudiciālu nolēmumu par jautājumu sakarā ar Padomes Rekomendācijas 1999/519/EK (1) interpretāciju, ievērojot EKL 174. panta 2. punktu. Jautājums ir par to, vai šajā rekomendācijā paredzētie elektoromagnētisko lauku references līmeņi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir jāuzskata par mērauklu piesardzības principa īstenošanai vai minētais princips papildina Rekomendāciju 1999/519?

      (1)  Padomes 1999. gada 12. jūlija Rekomendācija 1999/519/EK elektromagnētisko lauku (0Hz līdz 300GHz) iedarbības uz sabiedrību ierobežošanai (OV L 199, 59. lpp.).


title: Lieta C-53/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. februārī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt./Nemzetgazdasági Minisztérium

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. februārī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt./Nemzetgazdasági Minisztérium

   (Lieta C-53/17)
   (2017/C 144/28)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt.

      Atbildētāja: Nemzetgazdasági Minisztérium

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas 2008. gada 6. augusta Regulas (EK) Nr. 800/2008 (1) I pielikuma 3. panta 3. punkta daļa, kurā teikts, ka “uzņēmumi, kurus saista kādas no šīm attiecībām, ko nodrošina fiziska persona vai fizisku personu grupa, kas kopīgi darbojas, arī ir uzskatāmi par saistītiem uzņēmumiem, ja tie pilnībā vai daļēji darbojas tajā pašā konkrētajā tirgū vai blakustirgos” ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmumi, kas vienā un tajā pašā tirgū darbojas kā vienai īpašnieku grupai piederošas globālas sabiedrību grupas locekļi, a apriori un neņemot vērā citus apstākļus tiek uzskatīti par savstarpēji “saistītiem uzņēmumiem”, un nav jāpārbauda, vai patiešām pastāv 3. panta 3. punkta [pirmās daļas] a)-d) apakšpunktos minētās attiecības un vai par darbošanos vienā un tajā pašā tirgū tie ir vienojušies;

               2)

               vai arī minētā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka par savstarpēji “saistītiem uzņēmumiem” tiek uzskatīti tikai tādi uzņēmumi, kas vienā un tajā pašā tirgū darbojas kā vienai īpašnieku grupai piederošas sabiedrību grupas locekļi, attiecībā uz kuriem var konstatēt kādu no 3. panta 3. punkta pirmās daļas a)-d) apakšpunktos minētajām attiecībām pastāvēšanu?

      (1)  Komisijas 2008. gada 6. augusta Regula (EK) Nr. 800/2008, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (vispārējā grupu atbrīvojuma regula) (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2008, L 214, 3. lpp.).