title: Lieta T-533/10: Prasība, kas celta 2010. gada 24. novembrī — DTS Distribuidora de Televisión Digital /Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/44

         Prasība, kas celta 2010. gada 24. novembrī — DTS Distribuidora de Televisión Digital/Komisija
   (Lieta T-533/10)
   ()
   2011/C 30/80
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (Tres Cantos, Madride, Spānija) (pārstāvji — H. Brokelmann, abogado, un M. Ganino, abogada)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu C(2010) 4925, galīgā redakcija, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā esošā prasītāja, maksas satelīttelevīzijas operatore, iebilst pret Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu C(2010) 4925, galīgā redakcija, “Par atbalsta shēmu Nr. C 38/2009 (ex NN 58/2009), kuru Spānija iecerējusi īstenot par labu Corporation de Radio y Televisión Española (RTVE)”, kurā minētā shēma ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar 2009. gada 28. augusta Likumu Nr. 8/2009 par Corporación de Radio y Televisión Española finansēšanu, ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu, neuzskatot par vajadzīgu izvērtēt tās finansēšanas līdzekļus.
   Prasītāja uzskata, ka Komisija nedrīkstēja atļaut minēto atbalsta shēmu, neizvērtējusi nupat minētajā likumā paredzētos finansēšanas līdzekļus, konkrēti — nodokli, ar kuru 1,5 % apmērā apliek bruto ieņēmumus no maksas televīzijas pakalpojumu sniedzēju darbības.
   Savu prasījumu pamatošanai prasītāja izvirza šādus prasības pamatus:

               —

               kļūda tiesību piemērošanā, jo Komisija atļāva atbalstu, kas ir šīs prasības priekšmets, neizvērtējusi tā finansēšanas kārtību. Šajā ziņā tiek apgalvots, ka saskaņā ar patstāvīgo judikatūru atbalsts nav vērtējams savrupi no tā finansēšanas līdzekļa, ja tas ir atbalsta neatņemama sastāvdaļa, un ka šajā lietā aplūkotajā gadījumā nodoklis, ar kuru 1,5 % apmērā apliek bruto ieņēmumus no maksas televīzijas pakalpojumu sniedzēju darbības, ir atbalsta shēmas neatņemama sastāvdaļa, un tādēļ Komisijai tas esot bijis jāizvērtē kopā ar atbalstu;

               —

               LESD 106. panta 2. punkta pārkāpums, jo Komisija atļāvusi atbalsta shēmu, kurā nav ievērots samērīguma princips, jo nodokļi, ar kuriem tā tiek finansēta, pretēji kopīgajām interesēm rada nopietnu konkurences izkropļojumu [raidījumu] satura iegādes tirgos un no tiem atvasinātajā teleskatītāju tirgū;

               —

               LESD 49. un 63. panta pārkāpums. Prasītāja uzskata, ka Komisija šīs tiesību normas ir pārkāpusi tiktāl, ciktāl atļautā atbalsta finansēšanas kārtība ierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīvu apriti, jo šo brīvību izmantošana ir padarīta mazāk pievilcīga citās dalībvalstīs dibinātiem gan maksas televīzijas operatoriem, gan citiem investoriem.


title: Lieta C-444/06: Prasība, kas celta 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/36

         Prasība, kas celta 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-444/06)
   (2006/C 326/76)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — X. Lewis, C. Fernandez Vicién un I. Moreno-Tapia Rivas, advokāti)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neparedzot obligātu termiņu, kurā līgumslēdzēja iestāde visiem pretendentiem paziņo lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, neparedzot obligātu nogaidīšanas termiņu laikposmā no līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas līdz tā izpildei un ļaujot atceltajam līgumam saglabāt tiesiskas sekas, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK (1) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, 2. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka Spānijas tiesiskais regulējums par izskatīšanas procedūrām, piešķirot publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības, neatbilst Direktīvai 89/665 saskaņā ar interpretāciju, ko sniegusi Tiesa 1999. gada 28. oktobra spriedumā lietā C-81/98 Alcatel Austria u.c. (Recueil, I-7671. lpp.).
   Spānijas tiesību akti citastarp:
   neparedz obligātu termiņu, kurā līgumslēdzēja iestāde visiem pretendentiem paziņo lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu,
   neparedz obligātu nogaidīšanas termiņu laikposmā no līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas līdz tā izpildei,
   ļauj atceltajam līgumam saglabāt tiesiskas sekas.

      (1)  OV L 395, 33. lpp.


title: Lieta T-109/12: Prasība, kas celta 2012. gada 7. martā — Spānija/Komisija

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 7. martā — Spānija/Komisija
   (Lieta T-109/12)
   2012/C 126/44
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — A. Rubio González)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 22. decembra Lēmumu C(2011) 9992 samazināt Kohēzijas fonda finansēto atbalstu, kas piešķirts šādiem projektiem: “Ekstremaduras Autonomās kopienas cieto sadzīves atkritumu apsaimniekošanas ģenerālplāna 2. posma īstenošanai veicamie pasākumi” (CCI Nr. 2000.ES.16.C.PE.020); Notekūdeņi: “Hetafes [Getafe] vidējais baseins un Arrojoculebro [Arroyo Culebro] zemais baseins (Taho [Tajo] baseins — notekūdeņu savākšana)” (CCI Nr. 2002.ES.16.C.PE.002); “Attīrīto ūdeņu atkārtota izmantošana zaļo zonu apūdeņošanai Santakrusa de Tenerifē [Santa Cruz de Tenerife]” (CCI Nr. 2003.ES.16.C.PE.003) un “Tehniskā palīdzība Algodoras pašvaldību apvienības [Mancomunidad de Algodor] paplašināšanas un ūdensapgādes iespēju izpētei un projekta sagatavošanai” (CCI Nr. 2002.ES.16.C.PE.040);

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Komisijas 2002. gada 29. jūlija Regulas (EK) Nr. 1386/2002, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1164/94 attiecībā uz tādas palīdzības pārvaldības un kontroles sistēmām, kura piešķirta no Kohēzijas fonda, kā arī kārtību finansiālu labojumu veikšanai (1), 18. panta 3. punkts, jo lēmums ir pieņemts vairāk nekā trīs mēnešus pēc uzklausīšanas sanāksmes.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Padomes 1994. gada 16. maija Regulas (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi (2) II pielikuma H pants, jo tajā paredzētā procedūra ir uzsākta, iepriekš neveicot vajadzīgās pārbaudes.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Padomes 1994. gada 16. maija Regulas (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi II pielikuma H pants, jo nav konstatējumu, kas atspēkotu paziņojumus par projekta pabeigšanu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Padomes 1994. gada 16. maija Regulas (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi II pielikuma H pants, jo nav pierādīts pārkāpuma fakts.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots tiesiskās paļāvības princips saistībā ar Projektu CCI Nr. 2000.ES. 16.C PE.020, jo attiecībā uz to Komisija ir ņēmusi vērā kritērijus, kas izklāstīti dokumentā (proti, Vadlīnijās finanšu korekciju noteikšanai saistībā ar publisko iepirkumu, ar kurām dalībvalstis tika iepazīstinātas Fondu koordinācijas komitejas 2007. gada 28. novembra sanāksmē), kas ir ticis publiskots nevis brīdī, kad Spānijas iestādes iesniedza maksājuma atlikuma dokumentāciju, bet gan 29 mēnešus pēc tam.

      (1)  OV L 201, 5. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 14. nod., 1. sēj., 162. lpp.

      (2)  OV L 130, 3. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 14. nod., 1. sēj., 9. lpp., kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulu (EK) Nr. 1264/1999, OV L 161, 57. lpp.


title: Lieta C-234/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Sky Italia Srl/AGCOM

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Sky Italia Srl/AGCOM

   (Lieta C-234/12)
   2012/C 217/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sky Italia Srl

      Atbildētāja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (AGCOM)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2010/13/ES (1) 4. pants, vispārējais vienlīdzīgas attieksmes princips un Līguma par Eiropas Savienības darbību normas brīvas pakalpojumu aprites, tiesību veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīvas aprites jomā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tiesisko regulējumu, kāds ietverts Likumdošanas dekrēta Nr. 177/2005 38. panta 5. punktā, kurā maksas satelīta raidorganizācijām ir paredzēts mazāks reklāmu raidlaiks salīdzinājumā ar reklāmu raidlaiku, kas noteikts attiecībā uz bezmaksas raidorganizācijām?

               2)

               Vai 11. pants Eiropas Savienības Pamattiesību hartā — interpretējot to saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 10. pantu un Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru, — un it īpaši informācijas plurālisma princips nepieļauj tiesisko regulējumu, kāds ietverts Likumdošanas dekrēta Nr. 177/2005 38. panta 5. punktā, kurā maksas satelīta raidorganizācijām ir paredzēts mazāks reklāmu raidlaiks salīdzinājumā ar reklāmu raidlaiku, kas noteikts attiecībā uz bezmaksas raidorganizācijām, radot konkurences izkropļojumu un sekmējot dominējošā stāvokļa televīzijas reklāmas tirgū rašanos vai nostiprināšanos?

      (1)  OV L 95, 1. lpp.


title: Lieta C-236/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. maijā iesniedza Cour de cassation (Luksemburga) — Sophie Jeanjean /likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. maijā iesniedza Cour de cassation (Luksemburga) — Sophie Jeanjean/likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

   (Lieta C-236/10)
   ()
   2010/C 209/29
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sophie Jeanjean

      Atbildētāja: likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (1) 1., 2. un 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami tādai darbības izbeigšanai, kas ir veikta pēc darba devēja paziņojuma par bankrota stāvokli vai tiesas nolēmuma, ar kuru ir piespriests izbeigt darba devēja kredītiestādes darbību un to likvidēt maksātnespējas dēļ, pamatojoties uz 1993. gada 5. aprīlī grozītā Finanšu nozares likuma 61. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, — [darbības] izbeigšanai, attiecībā uz kuru valsts tiesību aktos ir paredzēta darba līguma izbeigšana nekavējoties?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz šo jautājumu — vai Direktīvas 98/59/EK 1., 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka administrators vai likvidators ir pielīdzināmi darba devējam, kurš ir paredzējis kolektīvo atlaišanu, un šādā saistībā viņi var pabeigt direktīvas 2. un 3. punktā paredzētās darbības un veikt atlaišanu (lieta C-323/08, 39., 40. un 41. punkts) (2)?

      (1)  OV L 225, 16. lpp.

      (2)  2009. gada 10. decembra spriedums lietā Rodríguez Mayor u.c. (Krājumā vēl nav publicēts).


title: Lieta C-613/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 30. decembrī iesniedza Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Itālija) — Danilo Debiasi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 30. decembrī iesniedza Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Itālija) — Danilo Debiasi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

   (Lieta C-613/10)
   2011/C 80/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Provinciale di Parma

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Danilo Debiasi

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Parma

      Prejudiciālais jautājums

   Vai pastāv konflikts starp, pirmkārt, prezidenta dekrēta Nr. 633/72 19. panta 5. punktu un 19.a pantu un, otrkārt, Direktīvas 77/388/EEK 17. panta 2. punkta a) apakšpunktu, 2001. gada 23. maija dokumentu COM(2001) 260, galīgā redakcija, un 2000. gada 7. jūnija dokumentu COM(2000) 348, galīgā redakcija, kā arī nevienlīdzīga attieksme PVN sistēmas ietvaros Kopienas mērogā, kā rezultātā ir nepieciešams saskaņot Eiropas tiesisko regulējumu, ņemot vērā, ka dažas dalībvalstis zināmos apstākļos piemēro sistēmu, kas paredz samazinātu nodokļu likmi?


title: Lieta F-113/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. oktobrī — ZZ /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/71

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. oktobrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-113/12)
   2013/C 26/144
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāves — L. Levi un A. Tymen, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītājas neiekļaušanu konkursa EPSO/AD/204/10 rezerves sarakstā

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 20. janvāra lēmumu par prasītājas neiekļaušanu konkursa EPSO/AD/204/10 rezerves sarakstā;

               —

               atcelt 2012. gada 6. jūlija lēmumu par prasītājas sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-487/09: Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 6. oktobra rīkojums ( Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Inmogolf SA/Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Direktīva 69/335/EEK — Netiešie nodokļi — Kapitāla piesaistīšana — Vērtspapīru pārvedums — Pamatkapitāls, kura aktīvi galvenokārt sastāv no nekustamas mantas)

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/8

         Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 6. oktobra rīkojums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Inmogolf SA/Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia

   (Lieta C-487/09) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Direktīva 69/335/EEK - Netiešie nodokļi - Kapitāla piesaistīšana - Vērtspapīru pārvedums - Pamatkapitāls, kura aktīvi galvenokārt sastāv no nekustamas mantas)
   2011/C 80/13
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Inmogolf SA

      Atbildētāja: Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Supremo — Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp. — OV Īpašais izdevums latviešu valodā 09/1. sēj., 11. lpp.), 11. panta a) punkta un 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Aizliegums ar nodokļiem aplikt vērtspapīru izveidi, emisiju, kotēšanas sākšanu biržā, laišanu tirgū vai darījumus ar tiem — Atkāpe — Vērtspapīru pārveduma nodoklis — Valsts nodoklis, ar ko apliek tādas uzņēmējsabiedrības, kuras aktīvi vismaz 50 % apmērā ir nekustama manta, kapitāla daļu atsavināšanu, kuras iznākumā vērtspapīrus iegādājusies persona iegūst kontroli pār uzņēmējsabiedrību

      Rezolutīvā daļa:

   Ar Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvu 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, tās 11. panta a) punktu un 12. panta 1. punkta a) apakšpunktu tiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā 1988. gada 28. jūlija Likuma Nr. 24/1988 par vērtspapīru tirgu, kurā grozījumi izdarīti ar 1991. gada 6. jūnija Likumu Nr. 18/91, 108. panta 2. punktā paredzētais, saskaņā ar kuru, lai novērstu iespējamu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas saistībā ar nekustamas mantas atsavināšanu sabiedrību starpā, vērtspapīru atsavināšana tiek aplikta ar īpašuma atsavināšanas nodokli, ja šī vērtspapīru atsavināšana attiecas uz tādu uzņēmējsabiedrību kapitāla daļām, kuru aktīvi vismaz 50 % apmērā ir nekustama manta, un ja pircējs attiecīgās atsavināšanas iznākumā iegūst stāvokli, kurš tam ļauj īstenot kontroli pār attiecīgo uzņēmumu, pat tad, ja, pirmkārt, viņam nav bijis nodoma izvairīties no nodokļu maksāšanas un, otrkārt, ja šīs uzņēmējsabiedrības pilnībā darbojas, un ja nekustamo mantu nevar nodalīt no minēto uzņēmējsabiedrību veiktās saimnieciskās darbības.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta T-556/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 21. maija spriedumu lietā F-46/13 Navarro /Komisija 2014. gada 28. jūlijā iesniedza Victor Navarro

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 21. maija spriedumu lietā F-46/13 Navarro/Komisija 2014. gada 28. jūlijā iesniedza Victor Navarro

   (Lieta T-556/14 P)
   2014/C 351/20
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Victor Navarro (Sterrebeek, Beļģija) (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Blot, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2014. gada 21. maija spriedumu lietā F-46/13;

               —

               līdz ar to apmierināt prasītāja prasījumus pirmajā instancē un tādēļ:

                           —

                           atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 4. oktobra lēmumu, ko tā pieņēmusi kā iestāde, kura ir pilnvarota slēgt [darba] līgumus, nepieņemt darbā prasītāju kā līgumdarbinieku palīguzdevumiem II funkciju grupā;

                           —

                           ciktāl nepieciešams, atcelt iestādes, kura ir pilnvarota slēgt [darba] līgumus, 2013. gada 7. februāra lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2012. gada 19. oktobrī iesniegtā sūdzība;

                           —

                           atlīdzināt viņam radītos materiālos zaudējumus;

                           —

                           pagaidām piespriest noteiktu summu ex aequo et bono EUR 50  000 par nodarīto morālo kaitējumu;

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa (turpmāk tekstā – “Civildenesta tiesa”) esot pārkāpusi pārbaudes tiesā robežas, jo tā esot administrācijas vērtējumu aizstājusi ar savu vērtējumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka atbilstoši 2011. gada 2. marta Vispārīgo īstenošanas noteikumu (1) IV pielikuma 3. panta 2. punktam profesionālā pieredze ir pienācīgi jāpamato un tai jābūt saistītai ar vienu no Komisijas darbības nozarēm.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot sagrozīti fakti lietā, jo Civildienesta tiesa pārsūdzētajā spriedumā ir nospriedusi, ka prasītājs nav sniedzis Continental Airlines Inc veikto pienākumu aprakstu un tādēļ ka viņš nav pierādījis, ka viņa pieredze bijusi “atbilstoša” sekretāra funkciju izpildei.

      (1)  Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 79. panta 2. punkta 2011. gada 2. marta Vispārīgie īstenošanas noteikumi, kuri reglamentē noteikumus līgumdarbinieku pieņemšanai darbā Komisijā atbilstoši [Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības] 3.a un 3.b pantam; publicēti Administratīvā Informācijā Nr. 33–2011.


title: lieta C-235/07: Prasība, kas celta 2007. gada 10. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/17

         Prasība, kas celta 2007. gada 10. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (lieta C-235/07)
   (2007/C 140/28)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Braun, P. Dejmek)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/49/EK (1) par drošību Kopienas dzelzceļos, un par Padomes Direktīvas 95/18/EK (2) par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK (3) par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem (Dzelzceļu drošības direktīva), vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par šiem pasākumiem Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK Līgums un šī direktīva;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās ir beidzies 2006. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 164, 44. lpp.

      (2)  OV L 143, 70. lpp.

      (3)  OV L 75, 29. lpp.


title: Lieta C-19/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. janvārī iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) — Efir OOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto ” Plovdiv

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. janvārī iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) — Efir OOD/Direktor na Direktsia“Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”Plovdiv

   (Lieta C-19/12)
   2012/C 89/22
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven admministrativen sad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Efir OOD

      Atbildētājs kasācijas tiesvedībā: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Plovdiv

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 62. panta 1) un 2) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļa iekasējamības gadījums attiecas tiklab uz darījumiem, kas ir apliekami ar nodokli, kā arī uz darījumiem, kas nav apliekami ar nodokli?

               2.

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde: vai ir pieļaujams tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir piemērojams pamatlietā, saskaņā ar kuru arī no nodokļa atbrīvotu darījumu noslēgšanas brīdī iestājas nodokļa iekasējamības gadījums?

               3.

               Vai Direktīvas 2006/112 62. un 63. pantam ir tieša iedarbība?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-713/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — 9Flats /ITSB — Tibesoca ( “9flats.com” )

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/17

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — 9Flats/ITSB — Tibesoca (“9flats.com”)
   (Lieta T-713/13)
   2014/C 61/30
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 9Flats GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — H. Stoffregen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tibesoca, SL (Valencia, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 25. oktobra lēmumu apelācijas lietā R 1671/2012–2;

               —

               atcelt Biroja Iebildumu nodaļas 2012. gada 13. jūlija lēmumu iebildumu procesā Nr. B 1 898 686;

               —

               noraidīt iebildumus pret preču zīmes “9flats.com” reģistrāciju — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 832 635.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “9flats.com” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36., 38., 39. un 43. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 832 635

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Tibesoca, SL

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas grafiska preču zīme, kas ietver skaitļus un vārdiskus elementus “40 flats apartments”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 43. klasē, Spānijas grafiska preču zīme, kas ietver skaitļus un vārdiskus elementus “11 flats apartments”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 43. klasē, un Spānijas grafiska preču zīme, kas ietver skaitļus un vārdiskus elementus “50 flats”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 43. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu daļēji atcelt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-493/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 24. septembra spriedums – Sanofi /ITSB – GP Pharm ( “GEPRAL” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “GEPRAL”  — Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “DELPRAL”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/12

         Vispārējās tiesas 2014. gada 24. septembra spriedums – Sanofi/ITSB – GP Pharm (“GEPRAL”)
   (Lieta T-493/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “GEPRAL” - Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “DELPRAL” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 388/14
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sanofi (Parīze, Francija) (pārstāvis – C. Hertz-Eichenrode, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: GP Pharm, SA (Sant Quinti de Mediona, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 5. septembra lēmumu lietā R 201/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sanofi SA un GP Pharm SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 5. septembra lēmumu lietā R 201/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sanofi SA un GP Pharm SA;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-112/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. janvāra spriedums — Inter-Ikea /ITSB — Waibel ( idea ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas grafiska preču zīme idea — Kopienas un valsts agrākas grafiskas un vārdiskas preču zīmes IKEA — Relatīvs spēkā neesamības pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/42

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. janvāra spriedums — Inter-Ikea/ITSB — Waibel (“idea”)
   (Lieta T-112/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “idea’ - Kopienas un valsts agrākas grafiskas un vārdiskas preču zīmes “IKEA’ - Relatīvs spēkā neesamības pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2008/C 51/77)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inter-Ikea System BV, Delft (Nīderlande) (pārstāvji — J. Gulliksson un J. Olsson, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Walter Waibel, Dingolfing (Vācija) (pārstāvji — A. Fottner un M. Müller, avocats)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 10. februāra lēmumu (lieta R 80/2005-1) par spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp Inter-Ikea Systems BV un Walter Waibel

   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Inter-Ikea Systems BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus, kuri Walter Waibel radušies procesā Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 131, 3.6.2006.


title: Lieta T-689/14 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 3. decembra rīkojums – ENISA / Psarras

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/31

         Vispārējās tiesas 2014. gada 3. decembra rīkojums – ENISA/Psarras

   (Lieta T-689/14 P) (1)

   (2015/C 056/45)
   Tiesvedības valoda – grieķu
   Apelācijas palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta T-174/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. martā — Modelo Continente Hipermercados /Komisija

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. martā — Modelo Continente Hipermercados/Komisija
   (Lieta T-174/11)
   2011/C 139/53
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Modelo Continente Hipermercados, SA filiāle Spānijā (Alcorcón, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan, R. Calvo Salinero, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi

               —

               atzīt par pieņemamiem un pamatotiem šajā prasībā izvirzītos atcelšanas pamatus un tādēļ atcelt [apstrīdētā lēmuma] 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades [Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli kodificētā redakcija] (turpmāk tekstā — “TRLIS”) 12. panta 5. punktā ir ietverti valsts atbalsta elementi;

               —

               pakārtoti — atcelt [apstrīdētā lēmuma] 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā, to piemērojot tādai līdzdalības iegādei, kuras rezultātā tiek iegūta kontrole, ir valsts atbalsta pazīmes;

               —

               pakārtoti — atcelt lēmumu būtisku formas prasību pārkāpuma dēļ, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Komisijas 2009. gada 28. oktobra lēmumu par nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs (valsts atbalsts C 45/07, ex NN 51/07, ex CP 9/07) (OV 11.1.2011., L 7, 48. lpp.).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, uzskatot pasākumu par valsts atbalstu.

                           —

                           Komisija nav pierādījusi, ka attiecīgais nodokļu pasākums “dod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai”. Komisija tikai pieņem, ka minētais pasākums ir selektīvs tāpēc, ka ir piemērojams tikai attiecībā uz līdzdalības iegādi ārvalstu, nevis pašmāju sabiedrībās. Prasītāja uzskata šo argumentāciju par kļūdainu un riņķveidīgu. Tāpēc vien, ka analizētā pasākuma piemērošana tāpat kā jebkuras citas nodokļu tiesību normas piemērošana ir pakārtota noteiktu objektīvu nosacījumu izpildei, tas nekļūst par de iure vai de facto selektīvu pasākumu. Sekojot Komisijas argumentiem, par selektīvām pirmšķietami būtu jāuzskata visas nodokļu tiesību normas;

                           —

                           otrkārt, TRLIS 12. panta 5. punkta pirmšķietami atšķirīgā attieksme, nebūt ne piešķirot selektīvas priekšrocības, ir paredzēta, lai nodokļu ziņā vienlīdzīgā situācijā atrastos visi akciju iegādes darījumi — gan valsts, gan ārvalstu. Pārrobežu apvienošanās neīstenojamības dēļ nemateriālās vērtības norakstīšana var tikt veikta tikai valstī, jo tālab ir nodokļu sistēmas tiesību normas, kas to pieļauj. Šajā ziņā TRLIS 12. panta 5. punktā ir tikai paredzēts šo iespēju attiecināt arī uz ārvalstu sabiedrību aktīvu iegādi, un šis darījums ir funkcionāli vislīdzīgākais valsts sabiedrību koncentrācijai, un tāpēc ietilpst Spānijas sistēmas struktūrā un loģikā;

                           —

                           pakārtoti, Komisijas lēmums esot nesamērīgs, jo vismaz tā piemērošana ārvalstu uzņēmumu kontroles pārņemšanas gadījumos būtu jāpielīdzina valsts uzņēmumu koncentrācijai un tāpēc šie gadījumi būtu pamatoti ar Spānijas sistēmas struktūru un loģiku.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots būtisku formas prasību pārkāpums, jo neesot ievērota pastāvošajam atbalstam piemērojamā procedūra.

                           —

                           apstrīdētajā lēmumā ir noraidīti argumenti par pasākuma funkcionālo līdzvērtību, nepiekrītot, ka ES iekšienē veiktas pārrobežu apvienošanās praktiski nav iespējamas. Pēc Komisijas domām, vēlāk pieņemot ES direktīvas attiecīgajā jomā, no kurām visas ir pieņemtas pēc apstrīdētā pasākuma, esot novērsti visi iespējamie šķēršļi vai ierobežojumi. Prasītāja šajā ziņā uzskata, ka, pat ja piekristu Komisijas viedoklim un ar ES direktīvām tiešām būtu faktiski novērsti šķēršļi pārrobežu koncentrācijām, kas tā nav, arī tad tas būtu pastāvošs atbalsts. Tomēr pastāvošu atbalstu kontroles procedūras būtiski atšķiras no tās, kas ievērota šajā lietā, kur tāpēc ir pieļauta būtiska procesuāla kļūda.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums kļūdas tiesību piemērošanā dēļ, nosakot no pasākuma labumu guvušās personas.

                           —

                           pat pieņemot, ka TRLIS 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta pazīmes, Komisijai esot bijis jāveic plaša ekonomiska analīze, lai noteiktu, kas bija tajā iespējami paredzētā atbalsta saņēmēji. Prasītāja uzskata, ka (līdzdalības pirkuma cenas starpības veidotā) atbalsta saņēmēji katrā ziņā esot līdzdalības pārdevēji, nevis, kā apgalvo Komisija, minēto pasākumu izmantojušie Spānijas uzņēmumi.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2005. gada 26. maijā lietā C-287/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 93/104/CE — Darba laika organizēšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/17

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 26. maijā
   lietā C-287/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 93/104/CE - Darba laika organizēšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 182/32)
   tiesvedības valoda — zviedru
   Lietā C-287/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 5. jūlijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves — L. Strema van Līra [L. Ström van Lier] un N. Jerela [N. Yerrell]) pret Zviedrijas Karalisti (pārstāvis — A. Kruse [A. Kruse]), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] (referents), tiesneši U. Lehmuss [U. Lõhmus] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 26. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvu 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem, Zviedrijas Karalisti nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.


title: Lieta T-333/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Wessang /ITSB — Greinwald ( “star foods” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “star foods” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “STAR SNACKS” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/32

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Wessang/ITSB — Greinwald (“star foods”)
   (Lieta T-333/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “star foods” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “STAR SNACKS” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 366/63
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Francija) (pārstāvis — A. Grolée, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Greinwald GmbH (Kempten, Vācija) (pārstāvji — A. Schulz un C. Onken, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 1837/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nicolas Wessang un Greinwald GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 1837/2010-4 daļā, kas attiecas uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 32. klasē, atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, izņemot “alus”, kas Nicas Nolīguma izpratnē ietilpst 32. klasē;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas Nicolas Wessang tiesāšanās izdevumu;

               4)

               N. Wessang sedz vienu ceturtdaļu savu tiesāšanās izdevumu;

               5)

               Greinwald GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 269, 10.9.2011.


title: Lieta F-104/05: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Valero Jordana /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2004. gada paaugstināšana amatā — Priekšrocības punktu piešķiršana — Jauno civildienesta noteikumu piemērošana laikā)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/31

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Valero Jordana/Komisija
   (Lieta F-104/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2004. gada paaugstināšana amatā - Priekšrocības punktu piešķiršana - Jauno civildienesta noteikumu piemērošana laikā)
   (2008/C 116/58)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gregorio Valero Jordana, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — M. Merola un I. van Schendel, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris, kam palīdz D. Slater, avocat)
   Priekšmets
   Komisijas lēmuma par priekšrocības punktu piešķiršanu prasītājam 2004. gada novērtējuma ietvaros, kā arī lēmuma, ar kuru nolemts šī novērtējuma ietvaros nepaaugstināt prasītāju A 12 pakāpē, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  atcelt lēmumu, ar kuru noteikts G. Valero Jordana piešķiramo punktu kopējais skaits 2004. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, un lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā šīs paaugstināšanas ietvaros;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006., 27. lpp. (lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-394/05, bet ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu tika nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta C-390/05: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 27. oktobrī

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/11

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 27. oktobrī
   (Lieta C-390/05)
   (2005/C 330/21)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 27. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv U. Wölker, juriskonsults, un M. Konstantinidis, Juridiskā dienesta loceklis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 16. panta 5. un 6. punkts un 17. panta 1. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regulā (EK) Nr. 2037/2000 (1) par vielām, kas noārda ozona slāni;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja norāda, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 16. panta 5. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regulā (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni, jo tā nav veikusi atbilstošus pasākumus, lai noteiktu obligātās kvalifikācijas prasības, kas izvirzāmas personālam, kuram jānodrošina ierobežojamo vielu, kas noārda ozonā slāni, rekuperācija, pārstrāde, reģenerācija un iznīcināšana.
   Prasītāja arī norāda, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās regulas 16. panta 6. punkts, jo tā pretēji minētajā normā iekļautajām prasībām nav sniegusi Komisijai ziņojumu par sistēmām, kuras ieviestas, lai rekuperētu izlietotas ierobežojamās vielas, tostarp par pieejamām iekārtām un par rekuperēto, pārstrādāto, reģenerēto un iznīcināto ierobežojamo vielu daudzumiem.
   Visbeidzot, prasītāja pārmet Grieķijas Republikai, ka tā ir pārkāpusi minētās regulas 17. panta 1. punktu, jo tā pretēji šajā normā iekļautajām prasībām nav savā teritorijā veikusi visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu stacionāro iekārtu, kurās izmanto vairāk nekā 3 kg dzesēšanas šķidruma, ikgadēju pārbaudi.

      (1)  OV L 244, 29.09.2000., 1. lpp.


title: Lieta T-626/14: Prasība, kas celta 2014. gada 18. augustā  – Wm .  Wrigley Jr ./ITSB (Zilas lodes attēls)

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 18. augustā – Wm. Wrigley Jr./ITSB (Zilas lodes attēls)
   (Lieta T-626/14)
   2014/C 351/38
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wm. Wrigley Jr. Company (Vilmingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Kinkeldey, S. Brandstätter un C. Schmitt, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2014. gada 17. jūnija lēmumu lietā R 169/2014–5.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, ko veido zilas lodes attēls, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 21. un 30. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 7 37  483

      Pārbaudītāja lēmums: daļēji noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-352/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 25. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo (Itālija) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri/Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 25. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo (Itālija) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri/Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano

   (Lieta C-352/12)
   2012/C 295/39
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Atbildētājas: Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, un it īpaši tās 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkts, 2. pants, 28. pants un [II] pielikuma 8. un 12. kategorija nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar ko atļauts rakstveidā noslēgt līgumus starp divām līgumslēdzējām iestādēm par atbalsta darbībām pašvaldībām saistībā ar izpēti, analīzi un projekta izstrādi Barisciano un Castelvecchio Subequo pašvaldību vēsturisko centru rekonstrukcijai, kā tas ir sīkāk norādīts tehniskajās specifikācijās, kas ir vienošanās pielikumā, un kā tas ir noteikts šīs nozares valsts un reģionālajos normatīvajos aktos, pret atlīdzību, kuras nerentabilitāte nav noteikta, ja izpildītāja iestāde var rīkoties saimnieciskās darbības subjekta statusā;

               2)

               vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, un it īpaši tās 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkts, 2. pants, 28. pants un [II] pielikuma 8. un 12. kategorija nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar ko atļauts rakstveidā noslēgt līgumus starp divām līgumslēdzējām iestādēm par atbalsta darbībām pašvaldībām saistībā ar izpēti, analīzi un projekta izstrādi Barisciano un Castelvecchio Subequo pašvaldību vēsturisko centru rekonstrukcijai, kā tas ir sīkāk norādīts tehniskajās specifikācijās, kas ir vienošanās pielikumā, un kā tas ir noteikts šīs nozares valsts un reģionālajos normatīvajos aktos, pret atlīdzību, kuras nerentabilitāte nav noteikta, ja tieša iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršana ir skaidri pamatota ar primāriem un sekundāriem pēc ārkārtas stāvokļa pieņemtiem tiesību aktiem un tajā ir ņemtas vērā īpašās sabiedrības intereses?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-246/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. martā iesniedza Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia (Itālija) – Vittoria De Bellis u. c./ Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica  (INPDAP)

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 21. martā iesniedza Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia (Itālija) – Vittoria De Bellis u. c./Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP)
   (Lieta C-246/14)
   2014/C 421/25
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia (Itālija)

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Vittoria De Bellis, Diana Perrone, Cesaria Antonia Villani

      Atbildētājs: Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP)
   Ar 2014. gada 15. oktobra rīkojumu Tiesa (piektā palāta) ir atzinusi, ka atbildes sniegšana uz tai uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem acīmredzami nav Tiesas kompetencē.


title: Lieta C-43/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — D.M.M.A. Arens-Sikken / Staatssecretaris van Financiën (Kapitāla brīva aprite — EK līguma 73.b un 73.d pants (jaunajā redakcijā attiecīgi — EKL 56. un 58. pants) — Mantojuma nodokļa un nodokļa par īpašuma tiesību maiņu valsts tiesiskais regulējums, kas, aprēķinot minētos nodokļus, nepieļauj atskaitīt mantojuma daļu pārsniedzošos parādus, kas saistīti ar augšupejoša radinieka atstātā mantojuma testamentāro sadali, ja persona, kuras mantojums ir atklājies, savas nāves brīdī nav dzīvojusi dalībvalstī, kurā atrodas nekustamais īpašums, kas ir mantojuma priekšmets — Ierobežojums — Pamatojums — Neesamība — Divpusējas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu neesamība — Minētās personas dzīvesvietas dalībvalstī paredzēta mazāka apmēra ieskaita nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanai ietekme uz kapitāla brīvas aprites ierobežojumu aizliegumu)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/7

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — D.M.M.A. Arens-Sikken/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-43/07) (1)

   (Kapitāla brīva aprite - EK līguma 73.b un 73.d pants (jaunajā redakcijā attiecīgi - EKL 56. un 58. pants) - Mantojuma nodokļa un nodokļa par īpašuma tiesību maiņu valsts tiesiskais regulējums, kas, aprēķinot minētos nodokļus, nepieļauj atskaitīt mantojuma daļu pārsniedzošos parādus, kas saistīti ar augšupejoša radinieka atstātā mantojuma testamentāro sadali, ja persona, kuras mantojums ir atklājies, savas nāves brīdī nav dzīvojusi dalībvalstī, kurā atrodas nekustamais īpašums, kas ir mantojuma priekšmets - Ierobežojums - Pamatojums - Neesamība - Divpusējas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu neesamība - Minētās personas dzīvesvietas dalībvalstī paredzēta mazāka apmēra ieskaita nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanai ietekme uz kapitāla brīvas aprites ierobežojumu aizliegumu)
   (2008/C 285/10)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: D.M.M.A. Arens-Sikken

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — EKL 56. un 58. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums attiecībā uz mantojuma nodokļa aprēķināšanu nekustamam īpašumam saskaņā ar kuru no nekustamā īpašuma vērtības nevar atskaitīt parādu, kas saistīts ar mantojuma dalīšanu, gadījumā, ja mantojuma atstājējs savas nāves brīdī ir dzīvojis citā dalībvalstī — Piemērojamā salīdzināšanas metode, lai noteiktu mantojuma nodokļa apmēru gadījumā, kad mantojuma atstājējs savas nāves brīdī ir dzīvojis tajā pašā dalībvalstī, kurā atrodas nekustamais īpašums — Konvencija par izvairīšanos no dubultas aplikšanas ar nodokļiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               EK līguma 73.b pants un 73.d pants (jaunajā redakcijā attiecīgi — EKL 56. un 58. pants) ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamata lietā par mantojuma un īpašuma tiesību maiņas nodokļu aprēķinu par nekustamo īpašumu dalībvalstī, ja ar to, aprēķinot šos nodokļus, nav paredzēta iespēja atskaitīt mantojuma daļu pārsniedzošos parādus, kas radušies mantojuma testamentārās sadales rezultātā, ja persona, kuras mantojums ir atklājies, savas nāves brīdī nedzīvoja šajā valstī, bet gan citā dalībvalstī, tomēr šāds atskaitījums būtu pieļaujams, ja attiecīgā persona tobrīd būtu dzīvojusi valstī, kurā atrodas nekustamais īpašums, kas ir mantojuma priekšmets, tiktāl, ciktāl ar šo tiesisko regulējumu tiek piemērota progresīva nodokļa likme un ja, neņemot vērā minētos parādus un piemērojot šo progresīvo likmi, mantiniekiem, kuriem uz šādu atskaitījumu nav tiesību, varētu rasties lielāka maksājamo nodokļu nasta;

               2)

               šī sprieduma rezolutīvās daļas 1) punktā sniegto atbildi neietekmē apstāklis, ka saskaņā ar dalībvalsts, kurā savas nāves brīdī ir dzīvojusi persona, kuras mantojums ir atklājies, tiesisko regulējumu vienpusēji paredz iespēju piešķirt nodokļa atlaidi, pamatojoties uz mantojuma nodokli, kas maksājams citā dalībvalstī par šīs citas valsts teritorijā esošajiem nekustamajiem īpašumiem.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta C-412/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) 2008. gada 22. septembra rīkojumu — Swiss Caps AG / Hauptzollamt Singen

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) 2008. gada 22. septembra rīkojumu — Swiss Caps AG/Hauptzollamt Singen

   (Lieta C-412/08)
   (2008/C 313/21)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Swiss Caps AG

      Atbildētājs: Hauptzollamt Singen

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Kombinētās nomenklatūras pozīcija 1517 (Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 — Kombinētā nomenklatūra (KN) — I pielikums) (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka 10 mg lecitīna, 18,8 mg E vitamīna, 8,2 mg vaska, 8 mg kalcija pantotenāta, 0,2 mg folijskābes un 0,11 mg biotīna piedeva sajaukumam no 500 mg auksti spiestas sējas melnsēklītes eļļas (62,5 jeb 83,3 %), 38,7 mg sojas eļļas un 16 mg augsta tauku satura sviesta ir jāuzskata par tik nelielu, ka tas neietekmē šāda maisījuma klasifikāciju šajā pozīcijā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai vispārīgais Kombinētās nomenklatūras interpretācijas 5. noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka kapsulu apvalki, kuri satur iepriekš minētās vielas, ir uzskatāmi par iepakojumu?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša:
               Vai Kombinētās nomenklatūras pozīcija 1517 ir jāinterpretē tādējādi, ka kapsulas apvalks, kas sastāv no 313,97 mg želatīna masas (47,3 % želatīns, 17,2 % glicerīns, 35,5 % ūdens), 4,30 mg pastas, kuras sastāvā ir 50 % titāna dioksīds un 50 % glicerīns, kā arī no 1,73 mg pastas, kuras sastāvā ir 25 % hinolīna dzeltenais un 75 % glicerīns, pamato iepriekš minēto kapsulu izslēgšanu no šīs pozīcijas?

      (1)  OV L 256, 1. lpp.


title: Lieta T-68/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 4. jūnija spriedums – Hemmati /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Iebraukšanas vai caurbraukšanas aizliegums — Prasība atcelt tiesību aktu — Interese celt prasību — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/15

         Vispārējās tiesas 2014. gada 4. jūnija spriedums – Hemmati/Padome
   (Lieta T-68/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Iebraukšanas vai caurbraukšanas aizliegums - Prasība atcelt tiesību aktu - Interese celt prasību - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 235/19
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Abdolnaser Hemmati (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – B. Mettetal un C. Wucher-North, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen un D. Gicheva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 71. lpp.), ciktāl ar to prasītāja vārds ir iekļauts Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), II pielikumā, kā arī atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.), ciktāl ar to prasītāja vārds ir iekļauts Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), VIII pielikumā, un, otrkārt, atcelt Regulas Nr. 961/2010 16. panta 2. punktu, kā arī Lēmuma 2010/413 19. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ciktāl šīs normas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā tādu, kas celta tiesā, kurai nav kompetences to izskatīt, ciktāl ar to lūdz atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, 19. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu, un kā nepieņemamu, ciktāl ar to lūdz atcelt Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007, 16. panta 2. punktu;

               2)

               atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413, ciktāl ar to Abdolnaser
                  Hemmati vārds ir iekļauts Lēmuma 2010/413 II pielikumā, un atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ciktāl tajā A. Hemmati vārds ir iekļauts Regulas Nr. 961/2010 VIII pielikumā;

               3)

               Eiropas Savienības Padomes sedz četras piektdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina četras piektdaļas A. Hemmati tiesāšanās izdevumus;

               4)

                  A. Hemmati sedz vienu piektdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina vienu piektdaļu no Padomes tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta T-397/06 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 1. martā rīkojums — Dow AgroSciences / EFSA (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Direktīva 91/414/EEK — Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde — Nepieņemamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/43

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 1. martā rīkojums — Dow AgroSciences/EFSA

   (Lieta T-397/06 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Direktīva 91/414/EEK - Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde - Nepieņemamība)
   (2007/C 95/88)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dow AgroSciences Ltd, Hitchin (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) (pārstāvji — A. Cuvillier un D. Detken)
   Priekšmets
   Pieteikums par 2006. gada 6. oktobrī precizētā EFSA2006. gada 28. jūlija akta par aktīvās vielas haloxyfop-R vērtējumu Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvas 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.) nozīmē izpildes apturēšanu, kā arī par citu pagaidu pasākumu noteikšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana tiek atlikta.


title: Lieta T-36/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Japan Airlines /Komisija

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Japan Airlines/Komisija
   (Lieta T-36/11)
   2011/C 80/50
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Japan Airlines International Co., Ltd. (pārstāvji — J.-F. Bellis un K. Van Hove, advokāti, un R. Burton, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra lēmumu;

               —

               pakārtoti, saistībā ar tās neierobežoto kompetenci, samazināt prasītajai, AL un Japan Airlines Corporation uzlikto naudas sodu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu C(2010) 7694, galīgā redakcija, lietā COMP/39.258 — Kravu gaisa pārvadājumi. Ar šo lēmumu ir konstatēts, ka prasītāja kopā ar Japan Airlines Corporation (JAC) (kuru ir pārņēmusi prasītāja un kura vairs nepastāv) ir pārkāpusi LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, saskaņojot ar citiem gaisa pārvadātājiem savu cenu politiku attiecībā uz kravu gaisa pārvadājumu pakalpojumiem saistībā ar (i) degvielas piemaksām, (ii) drošības piemaksām, un (iii) atteikumu maksāt komisijas maksu par piemaksām.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza astoņus pamatus.

               1)

               Ar savu pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāpts LESD 101. pants un EEZ līguma 53. pants, jo Komisija, definējot pārkāpuma apmēru, kurā piedalījās prasītāja, ir konstatējusi, ka prasītāja ir apkalpojusi maršrutus, kurus tā neapkalpoja un kurus tai nebija tiesību apkalpot.

               2)

               Ar savu otro pamatu prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāpts LESD 101. pants un EEZ līguma 53. pants, īstenojot kompetenci attiecībā uz ienākošiem EEZ–trešo valstu kravu gaisa pārvadājumu maršrutiem, tiktāl, ciktāl šādi pakalpojumi tiek pārdoti klientiem ārpus EEZ.

               3)

               Ar savu trešo pamatu prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāpts nediskriminācijas un samērīguma princips, jo Komisija dažādiem gaisa pārvadātājiem ir piemērojusi dažādas prasības attiecībā uz pierādījumiem.

               4)

               Ar savu ceturto pamatu prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāptas 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai un samērīguma princips, jo Komisija ir iekļāvusi attiecīgajā pārdošanas apjomā, ko izmanto kā pamatu, lai aprēķinātu naudas sodu, ienākumus, kas gūti no cenas daļas par gaisa pārvadājumiem, kas nav saistīti ar pārkāpumu.

               5)

               Ar savu piekto pamatu prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāptas 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai un tiesiskās paļāvības princips, iekļaujot attiecīgajā pārdošanas apjomā, ko izmanto kā pamatu, lai aprēķinātu naudas sodu, ienākumus, kas gūti no gaisa pārvadājumiem par ienākošiem maršrutiem starp EEZ valstīm un trešajam valstīm.

               6)

               Ar savu sesto pamatu prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāpts samērīguma princips, ierobežojot naudas soda samazinājumu, uz ko saskaņā ar tiesību normām prasītājai ir tiesības 15 % apmērā.

               7)

               Ar savu septīto pamatu prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāpts nediskriminācijas princips, jo prasītajai nav piešķirts naudas soda samazinājums 10 % apmērā par ierobežotu dalību pārkāpumā, vienlaikus šāds samazinājums tika piešķirts citiem lēmuma adresātiem, kuri ir objektīvi līdzīgā situācijā kā prasītāja.

               8)

               Ar savu astoto pamatu prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāpts samērīguma princips, jo nav ņemti vērā lietas īpašie apstākļi.


title: Lieta C-404/10 P: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 28. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA (Apelācija — Piekļuve iestāžu dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti no uzņēmumu koncentrācijas kontroles procesa — Regula (EEK) Nr. 4064/89 un Regula (EK) Nr. 139/2004 — Piekļuves atteikums — Izņēmumi saistībā ar izmeklēšanas darbību mērķu, komerciālo interešu, juridisku atzinumu un iestāžu lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību — Attiecīgās iestādes pienākums veikt konkrētu un individuālu lūgumā iepazīties ar dokumentiem norādīto dokumentu satura pārbaudi)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/3

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 28. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA
   (Lieta C-404/10 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti no uzņēmumu koncentrācijas kontroles procesa - Regula (EEK) Nr. 4064/89 un Regula (EK) Nr. 139/2004 - Piekļuves atteikums - Izņēmumi saistībā ar izmeklēšanas darbību mērķu, komerciālo interešu, juridisku atzinumu un iestāžu lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Attiecīgās iestādes pienākums veikt konkrētu un individuālu lūgumā iepazīties ar dokumentiem norādīto dokumentu satura pārbaudi)
   2012/C 258/04
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Smulders, O. Beynet un P. Costa de Oliveira)

      Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek un D. Hadroušek) un Francijas Republika (pārstāvis — J. Gstalter)

      Citi lietas dalībnieki: Éditions Odile Jacob SAS (pārstāvji — O. Fréget un L. Eskenazi, avocats) un Lagardère SCA (pārstāvji — A. Winckler, F. de Bure un J.-B. Pinçon, avocats)

      Personas, kas iestājušās lietā Éditions Odile Jacob SAS prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — S. Juul Jørgensen un C. Vang) un Zviedrijas Karaliste (pārstāve — K. Petkovska)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-237/05, ar kuru Vispārējā tiesa atcēla Komisijas 2005. gada 7. aprīļa Lēmumu D(2005) 3286, ciktāl prasītājai tajā tika atteikta iespēja iepazīties ar dokumentiem par uzņēmumu apvienošanās kontroles procesu lietā Nr. COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP — Dokumenti par uzņēmumu koncentrācijas kontroles procesu — Izņēmums saistībā ar izmeklēšanas darbību mērķu aizsardzību — Attiecīgās iestādes pienākums veikt konkrētu un individuālu lūgumā iepazīties ar dokumentiem norādīto dokumentu satura pārbaudi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 9. jūnija sprieduma lietā T-237/05 Éditions Jacob/Komisija rezolutīvās daļas 2)–6) punktu;

               2)

               pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               noraidīt Eiropas Savienības Vispārējā tiesā celto prasību atcelt Komisijas 2005. gada 7. aprīļa Lēmumu D(2005) 3286, ar kuru noraidīts Éditions Odile Jacob SAS lūgums iepazīties ar dokumentiem par koncentrācijas kontroles procesu lietā COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP;

               4)

               Éditions Odile Jacob SAS sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Lagardère SCA tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un šajā apelācijas instancē;

               5)

               Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Francijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


|

Tiesas spriedums ( 2010. gada 17. decembris ) lietā E-5/10 – Dr Joachim Kottke pret Präsidial Anstalt un Sweetyle Stiftung (Nodrošinājums tiesāšanās izdevumiem valsts tiesās – diskriminācija – EEZ līguma 4. pants – pamatojums)

Oficiālais Vēstnesis C 148 , 19/05/2011 Lpp. 0006 - 0006

		Tiesas spriedums( 2010. gada 17. decembris)lietā E-5/10Dr Joachim Kottke pret Präsidial Anstalt un Sweetyle Stiftung(Nodrošinājums tiesāšanās izdevumiem valsts tiesās – diskriminācija – EEZ līguma 4. pants – pamatojums)2011/C 148/06Lietā E-5/10 starp Dr Joachim Kottke un Präsidial Anstalt un Sweetyle Stiftung – pēc Lihtenšteinas Firstistes apelācijas tiesas (the Fürstliches Obergericht) LŪGUMA Tiesai saskaņā ar 34. pantu Līgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi par to, kā interpretēt Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 4. pantu – Tiesa šādā sastāvā – priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Thorgeir Örlygsson (tiesnesis-referents) un Henrik Bull – 2010. gada 17. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:1. Valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru civilajā tiesvedībā prasītājiem nerezidentiem jāsniedz nodrošinājums tiesvedības izdevumiem, kamēr prasītājiem rezidentiem šāds nodrošinājums nav jāsniedz, ietver netiešu diskrimināciju EEZ līguma 4. panta nozīmē.2. Lai šāda diskriminācija būtu pamatota, balstoties uz sabiedrības interešu mērķiem, valsts tiesību normai jābūt nepieciešamai, un tā nedrīkst būt pārmērīga mērķu sasniegšanā.3. Pēdējais nosacījums nav ievērots gadījumos, kad valsts, kuras rezidents ir prasītājs, paredz piemērot izdevumu nodrošinājumu, pamatojoties uz līgumu saistībām vai arī vienpusēji.4. Arī citos gadījumos nodrošinājuma sniegšanu nevar pieprasīt, ja tas nesamērīgi ietekmē prasītāja nerezidenta intereses, neļaujot uzsākt tiesvedību. Tas jo īpaši nozīmē, ka nevar pieprasīt sniegt nodrošinājumu, kura summa nav proporcionāla izmaksām, kas prasītājam varētu rasties, vai kurš ir nepamatoti augsts, vai arī jānosūta ļoti īsā laikā. Svarīgi faktori ir arī vajadzīgā nodrošinājuma veids, situācija, kuras rezultātā nodrošinājums noteikts, un prasītāja tiesības uz juridisko palīdzību.5. Valsts tiesai attiecīgajā gadījumā jānosaka, vai pamatojuma nosacījumi ir ievēroti.--------------------------------------------------


title: Lieta F-31/07 RENV: Civildienesta tiesas 2011. gada 19. jūlija rīkojums — Putterie /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/53

         Civildienesta tiesas 2011. gada 19. jūlija rīkojums — Putterie/Komisija
   (Lieta F-31/07 RENV) (1)

   2011/C 282/102
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu pēc izlīguma izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 117, 26.05.2007., 38. lpp.


title: Lieta T-343/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. jūnijā – Polski Koncern Naftowy Orlen/ITSB (Degvielas uzpildes stacijas forma)

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/48

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. jūnijā – Polski Koncern Naftowy Orlen/ITSB (Degvielas uzpildes stacijas forma)
   (Lieta T-343/15)
   (2015/C 279/61)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Polija) (pārstāvis: M. Siciarek, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas trīsdimensiju preču zīme (Degvielas uzpildes stacijas forma) – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 416 954

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 2. aprīļa lēmums lietā R 2250/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt apstrīdētā lēmuma prettiesiskumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai ir radušies procesā ITSB Apelācijas padomē un Vispārējā tiesā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 7. panta 2. punkta un 75. panta pārkāpums.


title: Lieta C-471/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Helsingin käräjäoikeus (Somija) 2008. gada 4. novembra rīkojumu — Sanna Maria Parviainen / Finnair Oyj

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Helsingin käräjäoikeus (Somija) 2008. gada 4. novembra rīkojumu — Sanna Maria Parviainen/Finnair Oyj

   (Lieta C-471/08)
   (2009/C 19/22)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Helsingin käräjäoikeus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sanna Maria Parviainen

      Atbildētāja: Finnair Oyj

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Grūtniecības aizsardzības direktīvas (1) 11. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka saskaņā ar direktīvu darbiniecei, kurai grūtniecības dēļ tika piedāvāts cits zemāk apmaksāts darbs, ir jāmaksā darba samaksa tādā pašā apmērā, kādā tā vidēji tika maksāta pirms darba maiņas, un vai šajā sakarā nozīme ir tam, kādas piemaksas papildu mēneša pamata samaksai darbiniecei tika maksātas, un uz kāda pamata tas ticis darīts?

      (1)  Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē), OV L 348, 1992. gada 28. novembris, 1. lpp.


title: lieta T-290/05: Prasība, kas celta 2005. gada 25. jūlijā — Friedrich Weber/Komisija

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/12

         Prasība, kas celta 2005. gada 25. jūlijā — Friedrich Weber/Komisija
   (lieta T-290/05)
   (2005/C 257/24)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs(a)/(i): Frīdrihs Vēbers [Friedrich Weber] (Ķelne, Vācija) [Pārstāvis(ji): V. Dekleirs [W. Declair], Rechtsanwalt]

      Atbildētājs(a): Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja(s)/(u) prasījumi

               —

               grozīt atbildētājas 2005. gada 27. maija lēmumu tiktāl, ka tai tiek uzlikts pienākums saskaņā ar prasītāja 2005. gada 23. un 27. aprīļa vēstulēm piešķirt piekļuvi dokumentiem saistībā ar valsts atbalsta procedūru E 3/2005 par sabiedrisko raidorganizāciju finansēšanu Vācijā, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1049/2001.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ar apstrīdēto lēmumu ir noraidījusi prasītāja pieteikumu piešķirt piekļuvi dokumentiem saistībā ar valsts atbalsta procedūru E 3/2005 par sabiedrisko raidorganizāciju finansēšanu Vācijā, atsaucoties uz Pārskatāmības regulas (1) 4. panta 2. punkta trešo ievilkumu un 4. panta 3. punkta pirmo daļu.
   Prasītājs apgalvo, ka attiecībā uz minēto dokumentu publiskošanu pastāv sabiedrības intereses.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-492/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. novembrī — von Storc h u.c./ECB

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. novembrī — von Storch u.c./ECB
   (Lieta T-492/12)
   2013/C 32/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Sven A. von Storch (Berlīne, Vācija) un 5 216 citi (pārstāvji — M. Kerber un B. von Storch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt Eiropas Centrālās bankas 2012. gada 6. septembra lēmumus par vairākām tehniskām iezīmēm saistībā ar Eurosistēmas tiešajiem darījumiem otrreizējos valdības obligāciju tirgos par nesaderīgiem ar LESD 123.-125. pantu, atzīt LESD 264. pantā paredzētās juridiskās sekas un aizliegt turpmāku piemērošanu;

               —

               atzīt Eiropas Centrālās bankas 2012. gada 6. septembra lēmumu par papildu pasākumiem attiecībā uz nodrošinājuma pieejamības saglabāšanu darījuma partneriem, lai tiem nodrošinātu piekļuvi Eurosistēmas likviditāti palielinošajām operācijām, par nesaderīgu ar LESD 123.-125. pantu, atzīt LESD 264. pantā paredzētās juridiskās sekas un aizliegt turpmāku piemērošanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Reglamenta 87. panta 2. punktu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza šādus pamatus.

               1)

               Ar apstrīdētajiem lēmumiem esot pārkāpts LESD 123.-125. pants. Šajā ziņā prasītāji norāda, ka LESD 123. pantā ir aizliegts veikt valsts parāda monetizāciju un — kā tas izriet no Regulas (EK) Nr. 3603/93 (1) —, šis aizliegums ir vispārīgi piemērojams, proti, tas ir attiecināms kā uz primāro, tā arī uz otrrreizējo tirgu.

               2)

               Tāpat ECB esot pārkāpusi arī LESD 127. pantu. Prasītāji norāda, ka ECB monetārās politikas mandāts ir vērsts uz cenu stabilitāti. Tomēr, īstenojot attiecīgos pasākumus, ECB praktizējot fiskālo politiku un darbojoties ultra-vires.

               3)

               Turklāt apstrīdētie lēmumi esot pretrunā Protokolam (Nr. 27) par iekšējo tirgu un konkurenci (2) apvienojumā ar LES 51. pantu. Prasītāji uzskata, ka publisko vērtspapīru iegāde no valstīm, kam nepieciešama finanšu palīdzība, ir uzskatāma par tiešu iesaistīšanos tādā tirgus segmentā, kuram ir raksturīgs pārmērīgs piedāvājums. Šī iegāde esot uzskatāma par mākslīgu piedāvājuma samazinājumu, kas attiecīgi ietekmē šo vērtspapīru atdevi, kas esot pretrunā neizkropļotas konkurences principiem.

               4)

               ECB esot rīkojusies pretēji LESD 130. panta apvienojumā ar ECBS/ECB Statūtu (3) 7. panta noteikumiem, jo ECB prezidents esot ticis piespiests pieņemt apstrīdētos lēmumus.

               5)

               Valsts vērtspapīru iegāde, kuras pamatā ir nevis ar monetāro politiku, bet gan ar fiskālo politiku saistīti apsvērumi un kuras mērķis nav cenu stabilitātes nodrošināšana, ietekmējot tirgus un tādējādi apdraudot uzticību neatkarīgai monetārajai politikai. Prasītāji uzskata, ka no Eiropas monetārās savienības normatīvās struktūras izriet subjektīvas tiesības uz to, ka netiks īstenota stabilitātei acīmredzami pretrunā esoša rīcība, kas it īpaši būtu pretrunā LESD 123. un 125. pantam.

      (1)  Padomes 1993. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 3603/93, ar ko precizē definīcijas, lai piemērotu Līguma 104. pantā un 104.b panta 1. punktā minētos aizliegumus (OV L 332, 1. lpp.).

      (2)  OV 2010, C 83, 309. lpp.

      (3)  4. protokols par Eiropas Centrālo banku sistēmas Statūtiem un Eiropas Centrālās bankas Statūtiem (OV 2010, C 83, 230. lpp.).


title: Lieta T-174/10: Prasība, kas celta 2010. gada 12. aprīlī — ARA /ITSB — Allrounder ( “A” burta ar diviem ragiem attēls)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/41

         Prasība, kas celta 2010. gada 12. aprīlī — ARA/ITSB — Allrounder (“A” burta ar diviem ragiem attēls)
   (Lieta T-174/10)
   2010/C 179/73
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ara AG (Langenfeld, Vācija) (pārstāvis — M. Gail, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Allrounder SARL (Saarburg, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 481/2009-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Allrounder SARL

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas attēlo “A” burtu ar diviem ragiem, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: it īpaši vārdiska preču zīme “A” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp konfliktējošajām preču zīmēm esot sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-451/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberlandesgerichts Düsseldorf (Vācija) 2008. gada 16. oktobra rīkojumu — Helmut Müller GmbH / Bundesanstalt für Immobilienaufgaben

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberlandesgerichts Düsseldorf (Vācija) 2008. gada 16. oktobra rīkojumu — Helmut Müller GmbH/Bundesanstalt für Immobilienaufgaben

   (Lieta C-451/08)
   (2009/C 6/20)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht Düsseldorf
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Helmut Müller GmbH

      Atbildētāja: Bundesanstalt für Immobilienaufgaben

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu [publisko būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1) 1. panta 2. punkta b) apakšpunktu publiskā būvdarbu līguma pamatā visādā ziņā ir prasība, lai būvdarbus objektīvā un materiālā nozīmē nodrošina līgumslēdzēja iestāde un lai ar tiem tā tieši gūtu ekonomisku labumu?

               2)

               Ja saskaņā ar publiskā būvdarbu līguma definīciju Direktīvas 2004/18/EK 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā nevar atteikties no iepirkuma elementa: vai saskaņā ar tiesību normas otru variantu par iepirkumu runa ir tad, ja būves projekts līgumslēdzējai iestādei atbilst noteiktām sabiedrības interesēm (piemēram, sekmē administratīvā apgabala pilsētbūvniecības attīstību) un līgumslēdzējai iestādei saskaņā ar līgumu ir piešķirtas tiesiskas pilnvaras nodrošināt to, lai tiek sasniegts publiskais mērķis un celtne šim mērķim nākotnē ir pieejama?

               3)

               Vai publiskā būvdarbu līguma jēdziena saskaņā ar Direktīvas 2004/18/EK 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta pirmo vai otro variantu pamatā ir prasība, lai būvdarbus tieši vai netieši veic uzņēmējs? Vai nepieciešamības gadījumā var pieprasīt pienākuma izpildi, ceļot prasību tiesā?

               4)

               Vai publiskā būvdarbu līguma jēdziena saskaņā ar Direktīvas 2004/18/EK 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta trešo variantu pamatā ir prasība, lai būvdarbu veikšanas pienākums ir uzņēmējam, vai lai tie ir līguma priekšmets?

               5)

               Vai publiskā būvdarbu līgumu jēdzienā saskaņā ar Direktīvas 2004/18/EK 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta trešo variantu ietilpst līgumi, kuriem ar līgumslēdzējas iestādes izvirzītajām prasībām ir jāgarantē, ka būvējamā celtne ir pieejama konkrētam publiskam mērķim un kuros ir paredzēts, ka līgumslēdzējai iestādei (saskaņā ar vienošanos) vienlaikus tiek piešķirtas tiesiskas pilnvaras (ar netiešu pašas interesi) nodrošināt celtnes pieejamību noteiktiem publiskiem mērķiem?

               6)

               Vai saskaņā ar Direktīvas 2004/18/EK 1. panta 2. punkta b) apakšpunktu, ja būvdarbus ir jāveic atbilstoši līgumslēdzējas iestādes pārbaudītiem un apstiprinātiem plāniem, ir izpildīts jēdziens “līgumslēdzējas iestādes izvirzītās prasības”?

               7)

               Vai atbilstoši Direktīvas 2004/18/EK 1. panta 3. punktam būvdarbu koncesijas ir jāatsaka, ja koncesionārs ir vai būs zemes gabala, uz kura būs jāceļ celtne, īpašnieks, vai viņam tiek piešķirta būvdarbu koncesija uz nenoteiktu laiku?

               8)

               Vai Direktīva 2004/18/EK ir jāpiemēro arī tad — ar tiesiskajām sekām, kas izriet no līgumslēdzējas iestādes konkursa izsludināšanas pienākuma — ja zemes gabala pārdošana, ko veic trešā persona, un būvdarbu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršana notiek ar laika nobīdi un, noslēdzot nekustamā īpašuma darījumu, publiskais būvdarbu līgums vēl nav noslēgts, taču līgumslēdzējai iestādei ir bijis mērķis noslēgt tādu iepirkuma līgumu pēdējā minētajā datumā?

               9)

               Vai viens no otra atšķirīgi, taču tomēr saistīti darījumi par zemes gabala pārdošanu un publiskais būvdarbu līgums no publisko iepirkumu tiesību viedokļa ir jāvērtē kā vienots vesels, ja publiskā būvdarbu līguma noslēgšana bija iecerēta zemes gabala [pārdošanas] līguma noslēgšanas brīdī un ieinteresētās personas apzināti — būtībā un, iespējams, arī hronoloģiskā ziņā ir radījušas ciešu saikni starp līgumiem (atbilstoši EKT 2005. gada 10. novembra spriedumam lietā C-29/04 Stadt Mödling)?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


               2.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 150/12

         EBTA Uzraudzības iestādes 2009. gada 30. aprīļa prasība pret Islandi
   (Lieta E-5/09)
   2009/C 150/13
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja pārstāvji Bjørnar Alterskjær un Ólafur Jóhannes Einarsson, 35, Rue Belliard, B-1040 Brussels, 2009. gada 30. aprīlī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot iestādei par pasākumiem, kuri jāīsteno saskaņā ar Aktu, kas cita starpā minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 7. b punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 16. novembra Direktīva 2005/68/EK par pārapdrošināšanu un Padomes Direktīvu 73/239/EEK un 92/49/EEK grozījumiem, kā arī Direktīvu 98/78/EK un 2002/83/EK grozījumiem), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islandes Republika noteiktajā termiņā nav pildījusi saistības saskaņā ar šā Akta 64. panta 1. punktu un EEZ līguma 7. pantu,
               un

               2)

               Islandes Republikai jāsedz tiesāšanās izdevumi.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               šī lieta attiecas uz pārapdrošināšanas direktīvas neīstenošanu;

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde atsaucas uz to, ka Islandes valdība nav sniegusi nekādas norādes par to, ka tā ir īstenojusi minēto direktīvu Islandes likumos;

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde atsaucas uz to, ka Islandes valdība nav apstrīdējusi direktīvas neieviešanas faktu.


title: Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-127/05 labojums ( OV C 56, 10.3.2007., 28. lpp. )

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/43

         Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-127/05 labojums

      (
            “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis”, C 56, 2007. gada 10. marts, 28. lpp.
         )

   (2007/C 96/90)
   Paziņojumu OV lietā T-127/05 Lootus Teine Osaühing/Padome lasīt šādi:

         “Pirmās instances tiesas 2007. gada 9. janvāra rīkojums — Lootus Teine Osaühing/Padome
         (Lieta T-127/05) (1)

         (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 2269/2004 un Regula (EK) Nr. 2270/2004 - Zveja - Dziļūdens zivju sugu zvejas iespējas jaunajām dalībvalstīm, kuras Savienībai pievienojās 2004. gadā - Personas, kas skartas tieši un individuāli - Nepieņemamība)
         (2007/C 56/56)
         Tiesvedības valoda — angļu
         Lietas dalībnieki

            Prasītāja: Lootus Teine Osaühing (Lootus), Tartu (Igaunija) (pārstāvji — T. Sild un K. Martin, advokāti)

            Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A. de Gregorio Merino, F. Ruggeri Laderchi un A. Westerhof Lörefflerova, pārstāvji)

            Persona, kas iestājusies lietā prasītājas atbalstam: Igaunijas Republika (pārstāvis — L. Uibo, pārstāvis)

            Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — K. Banks, pārstāvis)
         Priekšmets
         Lūgums daļēji atcelt, pirmkārt, pielikumu Padomes 2004. gada 20. decembra Regulai (EK) Nr. 2269/2004, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2340/2002 un Regulu (EK) Nr. 2347/2002 attiecībā uz dziļūdens zivju sugu zvejas iespējām jaunajām dalībvalstīm, kuras pievienojās 2004. gadā (OV L 396, 1. lpp.), kā arī, otrkārt, pielikuma otro daļu Padomes 2004. gada 22. decembra Regulai (EK) Nr. 2270/2004, ar ko 2005. un 2006. gadam Kopienas zvejas kuģiem nosaka zvejas iespējas attiecībā uz konkrētiem dziļūdens zivju krājumiem (OV L 396, 4. lpp.), tiktāl, ciktāl šie noteikumi attiecas uz Igaunijai piešķirtām zvejas iespējām
         Rezolutīvā daļa:

                     1)

                     prasību noraidīt kā nepieņemamu;

                     2)

                     prasītāja sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus;

                     3)

                     Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.”

      (1)  OV C 115, 14.5.2005.


title: Apvienotās lietas T-209/02 un T-210/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 22. marta  spriedums —  Mausolf  pret Eiropolu (Eiropola personāls — Atalgojums — Līmenis, kas tiek piešķirts, pamatojoties uz novērtējumu — Direktora lēmums)

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/11

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. marta spriedums — Mausolf pret Eiropolu
   (Apvienotās lietas T-209/02 un T-210/04) (1)

   (Eiropola personāls - Atalgojums - Līmenis, kas tiek piešķirts, pamatojoties uz novērtējumu - Direktora lēmums)
   (2006/C 121/18)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Andreas Mausolf, Leidene (Nīderlande) (pārstāvji — M. Baltusen un P. de Casparis)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (pārstāvji — sākotnēji K. Hennessy-Massaro un D. Heimans, vēlāk K. Hennessy-Massaro, N. Urban un D. Neumann, pārstāvji)
   Priekšmets
   Lūgumi atcelt, pirmkārt, 2001. gada 23. novembra lēmumu, ar kuru Eiropola direktors piešķīra prasītājam nākamo līmeni, sākot no 2001. gada 1. jūlija, kā arī lēmumu, ar kuru netieši noraidīta prasītāja sūdzība par šo lēmumu, un, otrkārt, atcelt 2003. gada 2. janvāra un 2004. gada 1. marta lēmumus, ar kuriem Eiropola direktors nolēma nepiešķirt prasītājam nākamo papildu līmeni, sākot no 2002. gada 1. jūlija.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasības noraidīt.

               2)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 202, 24.08.2002.


title: Lieta C-191/11 P: Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 8. februāra rīkojums — Yorma’s AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “yorma’s” , reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “NORMA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/11

         Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 8. februāra rīkojums — Yorma’s AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG

   (Lieta C-191/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “yorma’s”, reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “NORMA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja)
   2012/C 133/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Yorma’s AG (pārstāvis — A. Weiß, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider), Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG (pārstāve — A. Parr, advokāte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. februāra spriedumu lietā T-213/09 Yorma’s/ITSB — Norma Lebensmittelfilialbetrieb (“YORMA’S”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 20. februāra lēmumu atteikt grafiska apzīmējuma, kas ietver vārdisku elementu “yorma’s”, kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz dažiem pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 42. klasē, apmierinot Kopienas agrākas vārdiskas preču zīmes “NORMA” īpašnieka iebildumus — Divu preču zīmju sajaukšanas iespēja — Preču zīmju un attiecīgo pakalpojumu līdzības kļūdains novērtējums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Yorma’s AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 16.07.2011.


title: Lieta T-394/09: Prasība, kas celta 2009. gada 5. oktobrī — General Bearing /ITSB ( GENERAL BEARING CORPORATION )

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 5. oktobrī — General Bearing/ITSB (“GENERAL BEARING CORPORATION”)
   (Lieta T-394/09)
   2009/C 297/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: General Bearing Corp., West Nyack (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — A. Dellmeier-Beschorner, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 16. jūlija lēmumu lietā R 73/2009-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus; un

               —

               noteikt tiesas sēdes datumu, ja nepieciešams.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GENERAL BEARING CORPORATION” attiecībā uz precēm kas ietilpst 7. un 12. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: prasību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta, kā arī intelektuālā īpašuma tiesību vispārējo principu pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini nolēmusi, ka attiecīgo Kopienas preču zīmi nevar reģistrēt, jo tas ir tikai aprakstošs vārds.