title: Lieta C-681/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. decembrī iesniedza Landgericht Düsseldorf (Vācija) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group/Orifarm GmbH

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. decembrī iesniedza Landgericht Düsseldorf (Vācija) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group/Orifarm GmbH

   (Lieta C-681/16)
   (2017/C 104/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group

      Atbildētāja: Orifarm GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāda papildu aizsardzības sertifikāta īpašnieks, kas tam ir ticis piešķirts attiecībā uz Vācijas Federatīvo Republiku (VFR), atsaucoties uz īpašo pasākumu tiesību normām, var liegt izstrādājumu importu uz VFR no tādām kandidātvalstīm kā Čehijas Republika, Igaunija, Latvija, Lietuva, Ungārija, Polija, Slovēnija, Slovākija, Bulgārija, Rumānija un Horvātija (2003. gada Pievienošanās akta IV pielikums, ESOV 2003, L 236, 797. lpp., ar grozījumiem atbilstoši ESOV 2004, L 126, 4. lpp., attiecībā uz Igauniju, Latviju, Lietuvu, Poliju, Slovēniju, Ungāriju, Slovākiju, Čehijas Republiku; 2005. gada Pievienošanās akta I daļas V pielikuma 1. punkts, ESOV 2005, L 157, 268. lpp., attiecībā uz Rumāniju un Bulgāriju; 2011. gada Pievienošanās akta IV pielikums, ESOV 2012, L 112, 60. lpp., attiecībā uz Horvātiju), ja pieteikums papildu aizsardzības sertifikāta saņemšanai VFR ir ticis iesniegts brīdī, kad kandidātvalstīs jau bija spēkā tiesību normas par šāda papildu aizsardzības sertifikāta saņemšanu, taču attiecībā uz VFR piešķirtā papildu aizsardzības sertifikāta īpašnieks attiecīgajā kandidātvalstī nebija iesniedzis pieteikumu šāda papildu aizsardzības sertifikāta saņemšanai vai tas viņam nevarēja tikt piešķirts, jo kandidātvalstī nebija piešķirts aizsardzības sertifikāta piešķiršanai nepieciešamais pamatpatents?

               2)

               Vai atbilde uz 1) jautājumu mainās, ja tikai pieteikuma attiecībā uz VFR piešķirtā pamatpatenta saņemšanai iesniegšanas brīdī nevarēja tikt saņemta atbilstoša aizsardzība, piešķirot pamatpatentu kandidātvalstī, taču laikposmā līdz pieteikuma, kurš ir attiecībā uz VFR izsniegtā pamatpatenta pamatā, paziņošanai varēja tikt saņemta?

               3)

               Vai tāda papildu aizsardzības sertifikāta īpašnieks, kas tam ir ticis piešķirts attiecībā uz Vācijas Federatīvo Republiku (VFR), atsaucoties uz īpašo pasākumu tiesību normām, var liegt izstrādājumu importu uz VFR no tādām kandidātvalstīm kā Čehijas Republika, Igaunija, Latvija, Lietuva, Ungārija, Polija, Slovēnija, Slovākija, Bulgārija, Rumānija un Horvātija, ja izstrādājumu imports notiek pēc papildu aizsardzības sertifikāta termiņa, kas ir ticis noteikts sākotnējā piešķiršanas lēmumā, beigām, taču pirms par sešiem mēnešiem tāda pagarinātā aizsardzības sertifikāta termiņa beigām, kas tam ir ticis piešķirts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1901/2006 par pediatrijā lietojamām zālēm un par grozījumiem Regulā (EEK) Nr. 1768/92, Direktīvā 2001/20/EK, Direktīvā 2001/83/EK un Regulā (EK) Nr. 726/2004 (1)?

               4)

               Vai atbilde uz trešo jautājumu Horvātijas gadījumā mainās, ņemot vērā, ka īpašie pasākumi, ņemot vērā Horvātijas pievienošanos 2013. gadā, stājās spēkā tikai pēc Regulas (EK) Nr. 1901/2006 par pediatrijā lietojamām zālēm un par grozījumiem Regulā (EEK) Nr. 1768/92, Direktīvā 2001/20/EK, Direktīvā 2001/83/EK un Regulā (EK) Nr. 726/2004 spēkā stāšanās 2007. gada 26. janvārī – pretēji tam, kā tie stājās spēkā pārējās dalībvalstīs, kas pievienojās pirms 2007. gada 26. janvāra, proti, Čehijas Republikā, Igaunijā, Latvijā, Lietuvā, Ungārijā, Polijā, Slovēnijā, Slovākijā, Bulgārijā un Rumānijā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 1901/2006, par pediatrijā lietojamām zālēm un par grozījumiem Regulā (EEK) Nr. 1768/92, Direktīvā 2001/20/EK, Direktīvā 2001/83/EK un Regulā (EK) Nr. 726/2004; OV L 378, 1. lpp..


title: Lieta C-530/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Melitta France SAS u.c./Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Melitta France SAS u.c./Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

   (Lieta C-530/15)
   (2015/C 414/29)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Délipapier, Gopack SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Lucart France, Paul Hartmann AG, SCA Hygiène Products, SCA Tissue France, Group’Hygiène syndicat professionnel

      Atbildētāja: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      Prejudiciālais jautājums

   Eiropas Savienības Tiesai tiek lūgts pieņemt prejudiciālu nolēmumu par jautājumu, vai, iekļaujot “kartona serdeņus” (rullīši, caurulītes un cilindri), ap kuriem ir aptīts elastīgs materiāls, piemēram, papīrs vai plēve, kas tiek pārdots patērētājam, starp iepakojuma piemēriem, Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvā 2013/2/ES (1) nav ievērots iepakojuma jēdziens, kā tas definēts 1994. gada 20. decembra Direktīvas 94/62/EK (2) 3. pantā, un ir pārsniegtas tiesības, kas Eiropas Komisijai piešķirtas saistībā ar tās izpildes kompetenci.

      (1)  Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīva 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem (OV L 37, 10. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 20. decembra Direktīva 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu (OV L 365, 10. lpp.).


title: Lieta C-413/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-54/03 Lafarge SA/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 22. septembrī iesnieusi Lafarge SA

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-54/03 Lafarge SA/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 22. septembrī iesnieusi Lafarge SA
   (Lieta C-413/08 P)
   (2008/C 327/19)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lafarge SA (pārstāvji — A. Winckler, F. Brunet, E. Paroche, H. Kanellopoulos, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, Eiropas Savienības Padome
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-54/03 un līdz ar to, apmierinot pirmajā instancē iesniegtos prasījumus un pamatojoties uz EK līguma 229. pantu, Tiesas Statūtu 61. pantu un Padomes Regulas Nr. 17/62 (1) 17. pantu, kas kļuvis par Padomes Regulas Nr. 1/2003 (2) 31. pantu, atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2002. gada 27. novembra Lēmumu 2005/471/EK (3) tiktāl, ciktāl apelācijas sūdzības iesniedzējai ar to uz uzlikts naudas sods;

               —

               pakāroti, daļēji atcelt Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-54/03 un līdz ar to, apmierinot pirmajā instancē iesniegtos prasījumus, samazināt naudas soda apmēru, kuru Komisija apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikusi ar 2002. gada 27. novembra Lēmumu 2005/471/EK;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas apelācijas pamatojumā izvirza sešus pamatus.
   Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja sabiedrība galvenokārt norāda, ka Pirmās instances tiesa ir sagrozījusi tai izskatīšanai iesniegtos faktus tiktāl, ciktāl tā nosprieda, ka Komisija pārkāpumu esamības konstatāciju pamatoti varēja balstīt uz iespējamu vispārēju pārkāpumu kontekstu sakarā ar informācijas apmaiņu, kā rezultātā tika ierobežota konkurence un stabilizēts ģipša plākšņu tirgus.
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo tiesiskā regulējuma saistībā ar pierādīšanas pienākumu, nevainīguma prezumpcijas principa un no tā izrietošo “in dubio pro reo” pārkāpumu, jo Pirmās instances tiesa esot uzskatījusi, ka Komisija, lai gan nebija pierādījumu, kas varētu pierādīt pārkāpuma esamību un ilgumu, ir pierādījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas dalību vienotā, kompleksā un turpinātā pārkāpumā.
   Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda Pirmās instances tiesas pieļautu pienākuma norādīt pamatojumu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, jo tā esot apstiprinājusi Komisijas nostāju, nospriežot, ka pierādījumu virkne ir pietiekama, lai pierādītu apelācijas sūdzības iesniedzējas izdarītu pārkāpumu esamību, turpretī šie paši pierādījumi tika uzskatīta par nepietiekamiem, lai pierādītu šī paša pārkāpuma, ko ir izdarījusi konkurente sabiedrība, esamību.
   Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instance tiesa ir pārkāpusi samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus, jo tā neesot pārskatījusi uzliktā naudas soda pamata summu, kuru Komisija esot noteikusi, neņemot vērā Lafarge apgrozījumu un tās tirgus daļas, salīdzinot ar tās konkurentiem.
   Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu tiktāl, ciktāl tā nosprieda, ka Komisija pamatoti varēja palielināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu sakarā ar recidīvu, lai gan nepastāvēja nedz tiesisks pamats, nedz galīgs nelabvēlīgs spriedums, kas varētu pamatot šādu palielināšanu. Šādi rīkojoties Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi gan vispārējo sodu likumības principu, gan tiesiskās drošības un pareizas tiesvedības principus.
   Visbeidzot, ar sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Komisija pamatoti varēja palielināt uzliktā naudas soda pamata summu sakarā ar tā preventīvo ietekmi, tomēr tai, lai novērtētu, vai ir vai nav iespējams palielināt naudas sodu sakarā ar šādu ietekmi, būtu bijis jāņem vērā šīs summas galīgais apmērs.

      (1)  Padomes 1962. gada 7. februāra Regula Nr. 17/62 Pirmā Regula par Līguma 85. un 86. panta īstenošanu (OV 13, 204. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp).

      (3)  Komisijas 2002. gada 27. novembra Lēmums lietā COMP/E-1/37.152, ģipša plāksnes (OV 2005, L 166, 8. lpp).


title: Lieta T-257/07 R II: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 30. oktobra  rīkojums — Francija/Komisija (Pagaidu noregulējums — Veterinārās pārbaudes — Regula (EK) Nr. 999/2001 — Dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju apkarošana — Regula (EK) Nr. 746/2008 — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Fumus boni juris — Steidzamība — Interešu izsvēršana)

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/26

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 30. oktobra rīkojums — Francija/Komisija
   (Lieta T-257/07 R II)
   (Pagaidu noregulējums - Veterinārās pārbaudes - Regula (EK) Nr. 999/2001 - Dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju apkarošana - Regula (EK) Nr. 746/2008 - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Fumus boni juris - Steidzamība - Interešu izsvēršana)
   (2008/C 327/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, R. Loosli-Surrans, A.-L. During un G. de Bergues)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Nolin un A. Bordes)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji C. Gibbs un I. Rao, pēc tam I. Rao, kuriem palīdz T. Ward, barrister)
   Priekšmets
   Pieteikums par Komisijas 2008. gada 17. jūnija Regulas (EK) Nr. 746/2008, ar kuru groza VII pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 202, 11. lpp.), piemērošanas apturēšanu tiktāl, ciktāl ar to šī VII pielikuma A nodaļā ir ietverta 2.3. punkta b) apakšpunkta iii) daļa, 2.3. punkta d) apakšpunkts un 4. punkts
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2008. gada 17. jūnija Regulas (EK) Nr. 746/2008, ar kuru groza VII pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai, pielikuma piemērošana tiek apturēta līdz sprieduma pasludināšanai lietā pēc būtības tiktāl, ciktāl ar to 2001. gada 22. maija Regulas (EK) Nr. 999/2001 VII pielikuma A nodaļā ir ietverta 2.3. punkta b) apakšpunkta iii) daļa, 2.3. punkta d) apakšpunkts un 4. punkts;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-135/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Schniga /KAŠB — Elaris un Brookfield New Zealand ( “Gala Schnitzer” ) (Augu šķirnes — Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei “Gala Schnitzer” — Tehniskā pārbaude — KAŠB rīcības brīvība — Iebildumi — Regulas (EK) Nr. 2100/94 55. panta 4. punkts)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/26

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Schniga/KAŠB — Elaris un Brookfield New Zealand (“Gala Schnitzer”)
   (Lieta T-135/08) (1)

   (Augu šķirnes - Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei “Gala Schnitzer” - Tehniskā pārbaude - KAŠB rīcības brīvība - Iebildumi - Regulas (EK) Nr. 2100/94 55. panta 4. punkts)
   2010/C 301/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schniga GmbH (Bolzano, Itālija) (pārstāvji — G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB) (pārstāvji — B. Kiewiet un M. Ekvad)

      Pārējās procesa KAŠB Apelācijas padomē dalībnieces, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Elaris SNC (Angers, Francija) un Brookfield New Zealand Ltd (Havelock North, Jaunzēlande) (pārstāvis — M. Eller, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par KAŠB Apelācijas padomes 2007. gada 21. novembra lēmumu lietās A 003/2007 un A 004/2007 saistībā ar Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu augu šķirnei “Gala Schnitzer”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Kopienas Augu šķirņu biroja (KAŠB) Apelācijas padomes 2007. gada 21. novembra lēmumu lietās A 003/2007 un A 004/2007;

               2)

               KAŠB sedz savus, kā arī atlīdzina Schniga GmbH tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Elaris SNC un Brookfield New Zealand Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 142, 07.06.2008.


title: Lieta C-420/15: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 31. maija spriedums (Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret U Prejudiciāls nolēmums — LESD 45. pants — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Pienākums reģistrēt Beļģijā dzīvojošai personai piederošu transportlīdzekli, kuru ir paredzēts lietot Itālijā

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/3

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 31. maija spriedums (Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret U

   (Lieta C-420/15) (1)

   (Prejudiciāls nolēmums - LESD 45. pants - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Pienākums reģistrēt Beļģijā dzīvojošai personai piederošu transportlīdzekli, kuru ir paredzēts lietot Itālijā)
   (2017/C 249/04)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      U

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, saskaņā ar kuru darba ņēmējam, kurš ir šīs dalībvalsts rezidents, šajā dalībvalstī ir jāreģistrē viņam piederošs mehāniskais transportlīdzeklis, kurš jau ir reģistrēts citā dalībvalstī un kuru ir galvenokārt paredzēts lietot šajā pēdējā minētajā valstī.

      (1)  OV C 346, 19.10.2015.


title: Lieta T-4/80: Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. janvāra rīkojums — EMSA /Portugāle

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/35

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. janvāra rīkojums — EMSA/Portugāle
   (Lieta T-4/80) (1)

   (2009/C 82/61)

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 183, 19.7.2008.


title: Lieta T-409/16: Prasība, kas celta 2016. gada 31. jūlijā – Makhlouf/Padome

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/12

         Prasība, kas celta 2016. gada 31. jūlijā – Makhlouf/Padome
   (Lieta T-409/16)
   (2016/C 371/14)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ehab Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt 2016. gada 27. maija Lēmumu (KĀDP) 2016/850 un tam sekojošos izpildes aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-410/16 Makhlouf/Padome izvirzītajiem.


title: Lieta T-221/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. aprīlī – Mémora Servicios Funerarios/EUIPO –Chatenoud (“MEMORAME”)

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. aprīlī – Mémora Servicios Funerarios/EUIPO –Chatenoud (“MEMORAME”)
   (Lieta T-221/17)
   (2017/C 239/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mémora Servicios Funerarios SLU (Saragosa, Spānija) (pārstāvji – C. Marí Aguilar un J. Gallego Jiménez, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Georges Chatenoud (Thiviers, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MEMORAME” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 929 071

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 10. februāra lēmums lietā R 1308/2016-4,

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pasludināt spriedumu par EUIPO2017. gada 10. februāra lēmuma atcelšanu, ar ko, izskatot lietu R 1308/2016-4, tika daļēji atļauta Eiropas Savienības preču zīmes “MEMORAME” pieteikuma Nr. 12929071 reģistrācija, un attiecīgi pilnībā noraidīt Eiropas Savienības preču zīmes “MEMORAME” pieteikuma Nr. 12929071 reģistrāciju

               —

               pasludināt spriedumu, uzliekot par pienākumu atbildētājam atlīdzināt prasītājam izdevumus saskaņā ar Reglamenta 87. panta 2. un 3. punktu

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums;

               —

               prasītāja uzsver, ka atbildētāja attiecīgā apelācijas padome neesot ņēmusi vērā to, ka pretstatītā preču zīme “MEMORA” ir ieguvusi īpašu atpazīstamības pakāpi visā Eiropas Savienības teritorijā.


title: Apvienotās lietas T-37/15 un T–38/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Abertis Telecom Terrestre un Telecom Castilla-La Mancha/Komisija Valsts atbalsts — Ciparu televīzija — Atbalsts zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās Kastīlijas-Lamanšas teritorijās — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Uzņēmuma jēdziens — Saimnieciskā darbība — Priekšrocība — Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — Konkurences izkropļošana — LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts — Jauns atbalsts

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Abertis Telecom Terrestre un Telecom Castilla-La Mancha/Komisija
   (Apvienotās lietas T-37/15 un T–38/15) (1)

   (Valsts atbalsts - Ciparu televīzija - Atbalsts zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās Kastīlijas-Lamanšas teritorijās - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Uzņēmuma jēdziens - Saimnieciskā darbība - Priekšrocība - Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Konkurences izkropļošana - LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts - Jauns atbalsts)
   (2017/C 038/37)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Abertis Telecom Terrestre, SA (Barselona, Spānija), Telecom Castilla-La Mancha, SA (Tolède, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena un M. Bolsa Ferruz, vēlāk J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo un M. Bolsa Ferruz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – É. Gippini Fournier, P. Němečková un B. Stromsky)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: SES Astra (Betzdorf, Luksemburga) (pārstāvji – F. González Díaz, F. Salerno un V. Romero Algarra, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2014. gada 1. oktobra lēmumu C(2014) 6846 final par valsts atbalstu SA.27408 ((C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009)), ko Kastīlijas-Lamanšas iestādes ir sniegušas zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās Kastīlijas-Lamanšas teritorijās, ar grozījumiem, kas izdarīti ar 2015. gada 20. oktobra lēmumu C(2015) 7193 final, ar kuru tiek labotas dažas kļūdas, kas pieļautas lēmumā C(2014) 6846 final

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Abertis Telecom Terrestre, SA un Telecom Castilla-La Mancha, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un SES Astra tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta T-210/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra spriedums – Mederer/ITSB – Cadbury Netherlands International Holdings (“Gummi Bear-Rings”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Grafiska preču zīme “Gummi Bear-Rings” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “GUMMY” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/23

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra spriedums – Mederer/ITSB – Cadbury Netherlands International Holdings (“Gummi Bear-Rings”)
   (Lieta T-210/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Grafiska preču zīme “Gummi Bear-Rings” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “GUMMY” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 118/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mederer GmbH (Fürth, Vācija) (pārstāvji – C. Sachs un O. Ruhl, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – V. Melgar un H. Kunz)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Cadbury Netherlands International Holdings BV (Breda, Nīderlande) (pārstāvis – A. Padial Martínez, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas piektās padomes 2013. gada 16. decembra lēmumu lietā R 225/2013–5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Cadbury Netherlands International Holdings BV un Mederer GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mederer GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245 du 28.7.2014.


title: Lieta C-405/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 13. maija spriedumu lietā T-15/13 Group Nivelles/ITSB – Easy Sanitairy Solutions (Dušas noteka) 2015. gada 24. jūlijā iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 13. maija spriedumu lietā T-15/13 Group Nivelles/ITSB – Easy Sanitairy Solutions (Dušas noteka) 2015. gada 24. jūlijā iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-405/15 P)
   (2015/C 337/08)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji – S. Bonne un A. Folliard-Monguiral)

      Pārējās lietas dalībnieces: Group Nivelles NV un Easy Sanitary Solutions BV

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               piespriest prasītajam un personai, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā, atlīdzināt ITSB radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot pārkāpusi [Regulas Nr. 6/2002 (1)] 63. panta 1. punktu, nospriežot, ka agrākais dizainparaugs, kas ir ticis izvirzīts, lai pamatotu pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu, “ir uzņēmuma Blücher piedāvātā šķidrumu novadīšanas ierīce kopumā”. Group Nivelles esot norādījusi vienīgi pārklājuma plāksni, kas gan ar uzņēmuma Blücher, gan arī citu uzņēmumu starpniecību ir pieejama sabiedrībai neatkarīgi no tvertnes formas.
   Vispārējā tiesa esot pārkāpusi [Regulas Nr. 6/2002] 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu, aplūkojot kopsakarā ar [Regulas Nr. 6/2002] 5. pantu, nospriežot, ka ITSB ir bijis pienākums apstrīdēto Kopienas dizainparaugu salīdzināt ar tādu agrāku dizainparaugu, kas ir divu atsevišķu dažādos dokumentos publiskotu sastāvdaļu kombinācijas rezultāts. Saskaņā ar Tiesas judikatūru, kas ir piemērojama [Regulas Nr. 6/2002] 5. pantam, apstrīdēto dizainparaugu nevarot salīdzināt ar “agrāku dizainparaugu atsevišķu elementu kombināciju, bet tas ir jāsalīdzina ar individualizētiem un konkrēti noteiktiem agrākiem dizainparaugiem”. Ražojuma, kas ir salikts kopā, ārējas pazīmes, iespējams, varot tikt secinātas no tā sastāvdaļu ārējām pazīmēm, bet vispārējas ārējas pazīmes paliekot hipotētiskas vai katrā ziņā balstoties uz būtiskiem pieņēmumiem. Tomēr identiskuma starp diviem dizainparaugiem atbilstoši [Regulas Nr. 6/2002] 5. pantam jēdziens nepieļaujot salīdzinošu vērtējumu, kas ir balstīts uz pieņēmumiem vai aptuveniem novērtējumiem.
   Vispārējā tiesa esot pārkāpusi [Regulas Nr. 6/2002] 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu, aplūkojot kopsakarā ar [Regulas Nr. 6/2002] 6. pantu un 7. panta 1. punktu, nospriežot, ka gadījumā, ja salīdzināti dizainparaugi ir iekļauti atšķirīga veida vai mērķa ražojumos, šīs atšķirības dēļ informētam patērētājam var nebūt iespējams atpazīt agrāku dizainparaugu. [Regulas Nr. 6/2002] 7. pantā esot iekļauta juridiskā fikcija, ka katrs publiskots dizainparaugs ir kļuvis zināms gan attiecīgās nozares, uz ko attiecas agrāks dizainparaugs, profesionāļiem, gan arī informētu patērētāju sabiedrībai attiecībā uz to ražojuma veidu, ar ko strīdus dizainparaugs ir saistīts. Tiklīdz agrāka dizainparauga publiskošana ir konstatēta, esot jāņem vēra, ka attiecīgajiem informētajiem patērētājiem ir zināms gan agrākais dizainparaugs, gan arī tā izmantošanas kārtība, kā tā izriet no lietas dalībnieku norādītajiem pierādījumiem un argumentiem.

      (1)  Padomes 2001. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.).


               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/1

         Saraksti, kas kalpo tiesnešu palātu sastāva noteikšanai, ceturtajā, piektajā un sestajā palātā sākot no 2004. gada 12. oktobra
   (2005/C 31/02)
   Tiesa atbilstoši Reglamenta 11.c panta 2. punkta pēdējai daļai attiecībā uz to palātu sastāvu, kurās ir trīs tiesneši 12. oktobra sanāksmē sastādīja šādu sarakstu:
   Ceturtā palāta
   Tiesnese Colneric

   Tiesnesis Cunha Rodrigues

   Tiesnesis Schiemann

   Tiesnesis Juhász

   Tiesnesis Ilešič

   Tiesnesis Levits
   Piektā palāta
   Tiesnesis Gulmann

   Tiesnesis Schintgen

   Tiesnesis Makarczyk

   Tiesnesis Kūris

   Tiesnesis Arestis

   Tiesnesis Klučka

   Sestā palāta
   Tiesnesis La Pergola

   Tiesnesis Puissochet

   Tiesnesis Macken

   Tiesnesis von Bahr

   Tiesnesis Malenovský

   Tiesnesis Lõhmus


title: Lieta T-313/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. jūlijā — Three-N-Products Private /ITSB — Shah ( “AYUURI NATURAL” )

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/22

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. jūlijā — Three-N-Products Private/ITSB — Shah (“AYUURI NATURAL”)
   (Lieta T-313/10)
   ()
   2010/C 260/30
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, Indija) (pārstāvis — C. Jäger, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Mr. S. Shah, Mr. A. Shah, Mr. M. Shah — līgumsabiedrība t/a FUDCO (Wembley, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 1. jūnija lēmumu lietā R 1005/2009-4;

               —

               uzdot atbildētājam apstiprināt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Iebildumu nodaļas 2009. gada 2. jūlija lēmumu un pilnībā noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5805387;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestājas šajā lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padomē un Iebildumu nodaļā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “AYUURI NATURAL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “Ayur”, reģistrācija Nr. 2996098, tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē, Kopienas vārdiskas preču zīmes “AYUR” reģistrācija Nr. 5429469, tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt, apstrīdēto lēmumu atcelt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: sava pieteikuma pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.
   Sava pirmā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. un 8. pants, jo Apelāciju padome esot kļūdaini norādījusi, ka sajaukšanas iespēja nepastāv un ka agrākajām preču zīmēm ir suģestīva nozīme attiecībā uz konkrētajām precēm, kas samazina agrāko preču zīmju atšķirtspēju.
   Sava otrā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 65. panta 2. punkts, jo Apelāciju padome, pieņemot apstrīdēto lēmumu, esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, jo lēmums ir neobjektīvs un juridiski nepamatots.


title: lieta T-439/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 5. novembrī iesniedza Eurohypo AG.

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/24

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 5. novembrī iesniedza Eurohypo AG.

   (lieta T-439/04)
   (2005/C 45/54)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 5. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Eurohypo AG, Eschborn (Vācija), kuru pārstāv M. Kloth, Rechtsanwalt, Hamburga (Vācija), kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) ceturtās Apelāciju padomes 2004. gada 6. augusta lēmumu (lieta R 829/2002-4), ciktāl tajā ir noraidīta apelācijas sūdzība;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītājs

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiska zīme “EUROHYPO” pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē (finanšu lietas, darījumi ar naudu, nekustamā īpašuma lietas, finanšu pakalpojumi, finansēšana, finanšu analīze, kapitālieguldījuma lietas, apdrošināšana)

               Pārbaudītāja lēmums:

               Atteikt reģistrāciju visiem pieteiktajiem pakalpojumiem

               Apelāciju padomes lēmums:

               Atcelt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz 36. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem “finanšu analīze, kapitālieguldījumu lietas, apdrošināšana”. Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

               Izvirzītie pamati:

               74. panta 1. punkta 1. apakšpunkta prasības nav ievērotas.
               7. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir nepareizi interpretēts.


title: Lieta F-115/12: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2013. gada 25. jūnija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Iespēja celt paralēlu prasību — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/52

         Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2013. gada 25. jūnija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-115/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Iespēja celt paralēlu prasību - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 252/96
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un M. G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru netieši noraidīts lūgums atlīdzināt zaudējumus, kurus, kā uzskata prasītājs, viņš ir cietis saistībā ar to, ka Komisija bija nosūtījusi vēstuli par naudas summas EUR 4 875 apmērā atvilkšanu par tiesāšanās izdevumiem, kurus Pirmās instances tiesa bija piespriedusi atlīdzināt prasītājam lietā T-241/03

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013., 71. lpp.


title: Lieta C-9/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. janvārī iesniedza Amtsgericht Kehl (Vācija) – krimināllieta pret A

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. janvārī iesniedza Amtsgericht Kehl (Vācija) – krimināllieta pret A

   (Lieta C-9/16)
   (2016/C 136/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Kehl

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      A

      Otra lietas dalībniece: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 67. panta 2. punkts, kā arī Regulas Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (1), 20. un 21. pants vai citas Eiropas Savienības normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar kuru attiecīgās dalībvalsts policijas iestādēm tiek piešķirtas pilnvaras šīs dalībvalsts teritorijā ne vairāk kā 30 km attālumā gar visu tās robežu ar 1985. gada 14. jūnija Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu (Šengenas konvencija) (2), līgumslēdzējām valstīm noskaidrot ikvienas personas identitāti neatkarīgi no tās uzvedības un īpašiem apstākļiem, lai kavētu vai nepieļautu nelikumīgu ieceļošana šīs dalībvalsts teritorijā vai novērstu tādus konkrētus noziedzīgus nodarījumus, kas ir vērsti pret robežas drošību vai robežu pārvaldības īstenošanu vai tiek izdarīti saistībā ar robežas šķērsošanu, ja atbilstoši Šengenas Robežu kodeksa 23. un nākamajiem pantiem nav tikusi uz laiku atjaunota robežkontrole pie savām iekšējām robežām?

               2)

               Vai LESD 67. panta 2. punkts, kā arī Regulas Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), 20. un 21. pants vai citas Eiropas Savienības normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar kuru attiecīgās dalībvalsts policijas iestādēm, lai kavētu vai nepieļautu nelikumīgu ieceļošanu šīs dalībvalsts teritorijā, tiek piešķirtas pilnvaras vilcienos un šīs dalībvalsts dzelzceļa infrastruktūras teritorijā īslaicīgi aizturēt un iztaujāt ikvienu personu, un pieprasīt, lai tā nodod pārbaudei līdzpaņemtos identitātes dokumentus vai robežšķērsošanas dokumentus, kā arī apskatīt līdzpaņemtos priekšmetus, ja, pamatojoties uz apzināto situāciju vai robežpolicijas pieredzi, ir jāpieņem, ka šie vilcieni vai dzelzceļa infrastruktūra tiek izmantoti nelikumīgai ieceļošanai no 1985. gada 14. jūnija Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu (Šengenas konvencija), līgumslēdzējām valstīm, ja atbilstoši Šengenas Robežu kodeksa 23. un nākamajiem pantiem nav tikusi uz laiku atjaunota robežkontrole pie savām iekšējām robežām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), OV L 105, 1. lpp.

      (2)  1985. gada 14. jūnija Konvencija, ar kuru īsteno Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdību, Vācijas Federatīvās Republikas valdības un Francijas Republikas valdības 1985. gada 14. jūnija Šengenas Līgumu par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, OV 2000, L 239, 19. lpp.


title: Lieta T-180/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER SHAPE”)

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/26

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER SHAPE”)
   (Lieta T-180/16)
   (2016/C 222/33)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L’Oréal (Parīze, Francija) (pārstāvji – T. de Haan un P. Péters, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Guinot SAS (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MASTER SHAPE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 566 262

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 23. februāra lēmums lietā R 2907/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai radušies procesā EUIPO Apelācijas piektajā padomē.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar tās 75. pantu, pārkāpums.


title: Lieta T-240/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. aprīlī – Campine and Campine Recycling/Komisija

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/25

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. aprīlī – Campine and Campine Recycling/Komisija
   (Lieta T-240/17)
   (2017/C 202/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Campine NV (Beerse, Beļģija) un Campine Recycling NV (Beerse) (pārstāvji – C. Verdonck, S. De Cock un Q. Silvestre, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt tā prasības pieteikumu par pieņemamu;

               —

               atcelt 1. un 2. pantu Eiropas Komisijas 2017. gada 8. februāra Lēmumā (C(2017) 900, galīgā redakcija) par LESD 101. panta procedūru (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ciktāl tajā ir noteikts, ka prasītāji esot pārkāpuši LESD 101. pantu,;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to prasītājiem ir uzlikts naudas sods EUR 8 158 000,00, un samazināt naudas sodu, ņemot vērā prasības pieteikumā izvirzītos argumentus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti:

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota virkne procesuālo pārkāpumu, tajā skaitā pienākums norādīt pamatojumu par naudas soda apmēru noteikšanu neizpilde un, it īpaši, to korekcijas nepieciešamība saskaņā ar Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (1) 37. punktu un piemērotā palielinājuma procentuālo apmēru.. Prasītāji turklāt apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi viņu tiesības uz aizstāvību, viņu tiesības tikt uzklausītiem un labas pārvaldības principu, iebildumu paziņojumā vai jebkurā papildu iebildumu paziņojumā nedarot zināmu savu nodomu piemērot naudas soda palielinājumu saskaņā ar Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 37. punktu. Prasītāji arī apgalvo, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, ir pārkāpts tiesiskās noteiktības princips, vienlīdzīgas attieksmes princips un samērīguma princips, jo Komisija par 10 % palielināja prasītāju naudas sodu, pamatojoties uz Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 37. punktu un piemēroja šo vienoto palielinājumu visiem uzņēmumiem, kuri piedalījušies iespējamajā pārkāpumā, neņemot vērā prasītāju individuālo piedalīšanos, kas ļoti lielā mērā atšķīrās no citu iesaistīto uzņēmumu piedalīšanās.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir kļūdains, jo tajā nav pietiekami juridiski pierādīts tas, ka prasītāji ir pārkāpuši LESD 101. panta. Prasītāji atsaucas uz kļūdaino pierādījumu vērtējumu apstrīdētajā lēmumā, ka arī uz minēto pierādījumu nepiemērotību, lai pierādītu apstrīdētajā lēmumā konstatēto, ka prasītāji bija piedalījušies apstrīdētā lēmuma 1. punktā minētajā pārkāpuma izdarīšanā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, pakārtoti, ka, ja Tiesa secinātu, ka prasītāji ir bijuši iesaistīti kādā vienošanās vai darbībās, ar ko tiek pārkāpts LESD 101. panta 1. punkts, Regulas Nr. 1/2003 (2) 23. panta 3. punkts un Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, jo ir nepareizi novērtēts pārkāpuma smagums un ilgums, kā arī atbildību mīkstinoši apstākļi un ir pārkāpts nediskriminācijas princips naudas soda pamatsummas aprēķinā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, pakārtoti, ka, ciktāl Tiesa nebūs atcēlusi apstrīdēto lēmumu procesuālo pārkāpumu, kas norādīti pirmajā pamatā, dēļ p, attiecīgajiem procesuālajiem pārkāpumiem būtu vismaz jākļūst par pamatu uzliktā naudas soda palielinājuma, kas noteikts saskaņā ar Pamatnostādņu naudas soda piemērošanai 37. punktu, atcelšanai.

      (1)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-249/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. aprīlī – Casino, Guichard-Perrachon un EMC Distribution/Komisija

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/32

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. aprīlī – Casino, Guichard-Perrachon un EMC Distribution/Komisija
   (Lieta T-249/17)
   (2017/C 221/45)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Francija) un EMC Distribution (Vitry-sur-Seine, Francija) (pārstāvji – D. Théophile, I. Simic, O. de Juvigny un T. Reymond, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pirms lietas izlemšanas pēc būtības, pamatojoties uz Vispārējās tiesas Reglamenta 89. un 90. pantu, uzdot Komisijai iesniegt visus dokumentus, lietas materiālus un citu informāciju uz kuru pamata lēmuma C(2017) 1054 pieņemšanas brīdī, tā uzskatīja, ka viņas rīcībā ir pietiekami nopietni netiešie pierādījumi, kas attaisno prasītāju telpās veikto pārbaudi;

               —

               pamatojoties uz LESD 277. pantu, Regulas Nr. 1/2003 20. pantu atzīt par šim gadījumam nepiemērojamu, un līdz ar to atcelt Komisijas 2017. gada 9. februāra lēmumu C(2017) 1054;

               —

               pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2017. gada 9. februāra lēmumu C(2017) 1054;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz Komisijas 2017. gada 9. februāra lēmuma, ar kuru tika prasītājiem tika noteikts pienākums pakļauties pārbaudei atbilstoši Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 4.1.2003., 1. lpp.), 20. panta 1. un 4. punktam, prettiesiskumu, lēmums, kas ir apstrīdēts izskatāmajā lietā (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”). Šajā ziņā prasītāji norāda, ka:

                           —

                           atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk tekstā – “LESD”) 277. pantam apstrīdētais lēmums esot balstīts uz prettiesisku un tādējādi izskatāmajā lietā nepiemērojamu noteikumu;

                           —

                           ar Regulas Nr. 1/2003 20. pantu esot pārkāptas pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā – “ECPAK”) 6. Pantā, jo iepriekš minētajā regulas pantā ir liegts uzņēmumiem, kuriem ir adresēts Komisijas lēmums par pārbaudes veikšanu, izmantot efektīvu tiesību aizsardzību pret pārbaudes norisi.

                           —

                           ar šo noteikumu tāpat esot pārkāpts pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips un tiesības uz aizstāvību, kas noteiktas Hartas 47. un 48. pantā un ECPAK 6. pantā, jo iepriekš minētajā noteikumā pusēm ir liegts piekļūt dokumentācijai, kas ietver Komisijas lēmuma par nepieciešamību veikt pārbaudi argumentāciju.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz to, ka esot pārkāptas Hartas 7. pantā un ECPAK 8. pantā paredzētās pamattiesības uz dzīvesvietas neaizskaramību, jo apstrīdētais lēmums esot beztermiņa un tā piemērošanas joma esot vienlaicīgi neprecīza un nesamērīga, jo:

                           —

                           apstrīdētais lēmums ietver vienīgi pārbaudes iespējamo uzsākšanas datumu, taču neietver nedz tās beigu datumu, nedz arī tās maksimālo ilgumu;

                           —

                           tas attiecas uz visām grupas Casino sabiedrībām, neatkarīgi no to darbības veida un ģeogrāfiskās atrašanās vietas, neminot konkrēti kādu sabiedrību, izņemot Casino mātesuzņēmumu;

                           —

                           tajā ir atļauts veikt pārbaudi jebkurā no grupas sabiedrībām.

               3.

               Trešais pamats attiecas uz Komisijas pienākuma sniegt pamatojumu pārkāpumu, jo apstrīdētajā lēmumā nav neprecizēts tās informācijas veids, raksturs, izcelsme un saturs, uz kuras pamata Komisija ir nolēmusi izdot rīkojumu veikt pārbaudi.

               4.

               Ceturtais pamats attiecas uz to, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāptas Hartas 7. pantā un ECPAK 8. pantā paredzētās pamattiesības uz dzīvesvietas neaizskaramību, jo attiecīgais lēmums esot pieņemts, lai gan Komisijas rīcībā neesot bijis pietiekami nopietnu netiešo pierādījumu, kas attaisnotu prasītāju telpās veikto pārbaudi.

               5.

               Piektais pamats attiecas uz samērīguma principa pārkāpumu, kas esot pieļauts pieņemot apstrīdēto lēmumu, jo ar tajā paredzēto pārbaudes uzsākšana datumu esot nodarīts ārkārtīgi būtisks kaitējums prasītāju komercdarbībai, lai gan varēja tikt paredzēts cits, prasītājas daudz mazāk apgrūtinošs datums, neradot nekādas neērtības Komisijai. Šajā ziņā prasītājas apgalvo, ka pat tad, ja attiecīgais lēmums esot attiecināms vienīgi uz tām telpām, kur atrodas Casino grupas sabiedrības, kas atbild par sarunām ar piegādātājiem, apstrīdētajā lēmumā ir paredzētā pārbaudes uzsākšana 2017. gada 20. februārī vai nedaudz vēlāk, proti, sarunu par ikgadējiem nolīgumiem ar piegādātājiem pēdējā nedēļā, kad Francijas Komerckodeksa [code de commerce français] L. 441-7. pantā ir paredzēta to pabeigšana pirms tekošā gada 1. marta, par ko Komisijai esot bijis zināms.


title: Lieta T-268/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. jūnijā — PPG un SNF/ECHA

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/23

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. jūnijā — PPG un SNF/ECHA

   (Lieta T-268/10)
   ()
   2010/C 274/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Brisele, Beļģija) un SNF SAS (Andrezieux Boutheon, Francija) (pārstāvji — K. Van Maldegem, R. Cana, lawyers, un P. Sellar, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (ECHA)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto aktu;

               —

               piespriest ECHA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               veikt citus vai turpmākus pasākumus, kurus Vispārējā tiesa uzskatītu par nepieciešamiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji lūdz daļēji atcelt Eiropas Ķīmisko vielu aģentūras (turpmāk tekstā — “ECHA”) lēmumu par akrilamīda (EK Nr. 201-173-7) (CAS Nr. 79-06-1) atzīšanu par tādu vielu, kas atbilst Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (1) (turpmāk tekstā — “REACH”) 57. pantā noteiktajiem kritērijiem, kas tika pieņemts saskaņā ar REACH 59. pantu.
   Prasītāji uzskata, ka apstrīdētais akts ir pretlikumīgs, jo tas ir pamatots ar tādu akrilamīda novērtējumu, kurš ir zinātniski un juridiski kļūdains, jo tas ir balstīts uz pierādījumu, kurš nav pietiekami ticams un pārliecinošs. Pēc prasītāju domām ECHA, pieņemot apstrīdēto aktu, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pārkāpjot REACH 2. panta 8. punktu un 59. pantu un pienākumu pārbaudīt pierādījumus rūpīgi un objektīvi.
   Turklāt prasītāji apgalvo, ka ar apstrīdēto aktu ir pārkāpti vairāki tādi ES tiesību principi kā samērīguma un nediskriminācijas principi, jo tajā bez objektīva pamatojuma akrilamīds esot diskriminēts salīdzinājumā ar citām līdzīgām vielām.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.).


title: Lieta C-400/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. jūnijā iesniedza Tribunalul Dolj (Rumānija) – Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă/SC Bancpost SA, SC Bancpost SA – sucursala Dolj

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. jūnijā iesniedza Tribunalul Dolj (Rumānija) – Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă/SC Bancpost SA, SC Bancpost SA – sucursala Dolj

   (Lieta C-400/17)
   (2017/C 309/37)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Dolj

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă

      Atbildētājas: SC Bancpost SA, SC Bancpost SA – sucursala Dolj

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 93/13 (1) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka būtiskais līdzsvara trūkums starp pušu tiesībām un pienākumiem, kas izriet no līguma, attiecas arī uz gadījumu, kad, pildot periodiskas vai turpinātas izpildes līgumu, patērētāja pienākumu izpilde būtisku valūtas kursa izmaiņu – kuras neviena puse nevarēja paredzēt – dēļ ir kļuvusi pārāk apgrūtinoša salīdzinājumā ar līguma noslēgšanas brīdi?

               2)

               Vai ar līguma noteikuma skaidrību un saprotamību Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkta izpratnē ir jāsaprot, ka minētajā līguma noteikumā ir jāparedz tikai iemesli, kuru dēļ iepriekš minētais noteikums ir iekļauts līgumā, un tā darbības mehānisms, vai tomēr tiem ir jāparedz arī visas iespējamās sekas, kuru dēļ var mainīties patērētāja maksātā cena, kā, piemēram, valūtas kursa risks?

               3)

               Vai, interpretējot Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkta noteikumus, jēdzienu “nav saistoši patērētājam” var interpretēt tādējādi, ka, ja ir būtisks līdzsvara trūkums starp pušu tiesībām un pienākumiem, kas radies valūtas kursu izmaiņu dēļ, valsts tiesa var atbrīvot patērētāju no pienākuma pilnībā segt valūtas kursa risku?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-106/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 15. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/9

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 15. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-106/06) (1)

   (2006/C 249/24)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 08.04.2006.


title: Lieta T-70/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — Cantieri Navali Termoli /Komisija (Valsts atbalsts — Kuģu būve — Darbības atbalsts, kas saistīts ar līgumiem par kuģu būvi — Lūgums pagarināt kuģa piegādes termiņu, atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1540/98 3. pantam — Cēloņsakarība starp ārkārtas notikumu un aizkavēšanos)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/25

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — Cantieri Navali Termoli/Komisija
   (Lieta T-70/07) (1)

   (Valsts atbalsts - Kuģu būve - Darbības atbalsts, kas saistīts ar līgumiem par kuģu būvi - Lūgums pagarināt kuģa piegādes termiņu, atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1540/98 3. pantam - Cēloņsakarība starp ārkārtas notikumu un aizkavēšanos)
   (2009/C 6/51)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cantieri Navali Termoli SpA, Termoli (Itālija) (pārstāvis — B. Mammarella, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Conte un C. Urraca Caviedes)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 4. jūlija Lēmumu 2006/948/EK attiecībā uz valsts atbalstu, ko Itālija paredz īstenot par labu Cantieri Navali Termoli SpA (OV L 383, 53. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Cantieri Navali Termoli SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-274/06: Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/19

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-274/06)
   (2006/C 212/32)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, paturot spēkā tādus pasākumus, kādi paredzēti 27. papildu noteikumā 1999. gada 29. decembra Likumā Nr. 55/1999 par nodokļu, administratīvajiem un sociālās kārtības pasākumiem, kas pēdējoreiz grozīts ar 94. pantu 2003. gada 30. decembra Likumā Nr. 62/2003, kas paredz valsts vienību balsošanas tiesību ierobežošanu Spānijas enerģētikas nozares uzņēmumos, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 56. pants;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Likuma Nr. 55/1999 27. papildu noteikums paredz — ja vienība, ko tieši vai netieši kontrolē valsts iestāde, pārņem kontroli vai iegūst būtisku līdzdalību enerģētikas nozares uzņēmumā, Ministru padome divu mēnešu laikā var nolemt “neatzīt” attiecīgo politisko tiesību izmantošanu vai to pakļaut zināmiem nosacījumiem. Šim lēmumam jābūt pamatotam ar konkrētiem kritērijiem, kuru iespējamais mērķis ir nodrošināt energoapgādi.
   Komisija uzskata, ka Likuma Nr. 55/1999 27. papildu noteikums nav saderīgs ar EKL 56. pantu šādu iemeslu dēļ:

               —

               valsts vienību veikta kontroles pārņemšana un būtiskas līdzdalības iegūšana Spānijas enerģētikas nozares uzņēmumos ir “kapitāla aprite” EKL 56. panta izpratnē;

               —

               politisko tiesību ierobežošana, ko Spānijas iestādes var nolemt veikt saistībā ar šo kontroles pārņemšanu un būtiskas līdzdalības iegūšanu, ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums, ko principā aizliedz EKL 56. pants, un

               —

               šim ierobežojumam Līgumā nav rodams nekāds pamatojums.

         Konkrēti — Komisija uzskata, ka Likuma Nr. 55/1999 27. papildu noteikums nav pamatojams ar mērķi garantēt energoapgādes drošību šādu iemeslu dēļ:

               —

               apstāklis, ka vienības, kuras pārņem kontroli vai iegūst būtisku līdzdalību, kontrolē valsts iestāde, nerada papildrisku energoapgādes drošībai un tādējādi nevar pamatot to, ka kapitāla brīvas aprites ierobežojumi tiek noteikti tikai šajā gadījumā;

               —

               balsošanas tiesību ierobežošana nav atbilstošs pasākums energoapgādes drošības garantēšanai — šī mērķa sasniegšanai pastāv citi piemērotāki līdzekļi;

               —

               arī tad, ja balsošanas tiesību ierobežošana būtu piemērots pasākums energoapgādes drošības garantēšanai, apstrīdētie pasākumi ir nesamērīgi, jo balsošanas tiesību izmantošanas “neatzīšana” attiecas uz visām sabiedrības darbībām un lēmumiem;

               —

               Ministru padomes pilnvaras lemt par balsošanas tiesību izmantošanas “atzīšanu” vai “neatzīšanu” neregulē objektīvi un pietiekami precīzi kritēriji, kurus var pakļaut efektīvai tiesas kontrolei.


title: Lieta T-26/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/61

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-26/05) (1)

   (2008/C 301/104)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 19.3.2005.


title: Lieta T-191/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko MIP Metro Group Intellectual property GmbH & Co. KG iesniedza 2004. gada 27. maijā

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/20

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko MIP Metro Group Intellectual property GmbH & Co. KG iesniedza 2004. gada 27. maijā
   (Lieta T-191/04)
   (2004/C 201/43)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 27. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko cēlusi MIP Metro Group Intellectual Property GMbH & Co. KG, Diseldorfā (Vācija), ko pārstāv R.Kaase, advokāts.
   Lietu izskatot Apelāciju padomē, tajā kā puse piedalījās arī Tesco Stores Limited.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju padomes pirmās palātas 2004. gada 23. marta lēmumu lietā R 486/2003-1;

               —

               Piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Pieteikuma iesniedzējs Kopienas preču zīmei:

               MIP Metro Group Intellectual Property GMbH & Co. KG

               Kopienas preču zīme, kuras iegūšanai iesniegts pieteikums:

               vārdiskā zīme “METRO” attiecībā uz precēm, kas šajā procesā netiek apskatītas (pieteikums Nr 779116)

               Preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks, kas minēts iebildumu izskatīšanas procesā:

               Tesco Stores Limited

               Preču zīme vai apzīmējums, kas minēts iebildumā:

               Nacionālā vārdiskā zīme “METRO”

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildums noraidīts

               Apelācijas padomes lēmums:

               Iebildumu nodaļas lēmums atcelts

               Prasības pamati:

               Prasītājs norāda, ka, lai spēkā būtu agrākas tiesības kā pamats iebildumam, šādām tiesībām jābūt spēkā un šādam to statusam jābūt pierādītam brīdī, kad pieņemts Iebildumu nodaļas lēmums vai arī brīdī, kad notek termiņš tālāku pierādījumu iesniegšanai. Pamatojot savu prasību, prasītājs atsaucas uz Padomes Regulas1 Nr. 40/94 74. pantā un Komisijas Regulas Nr. 2868/952 16. un 20. noteikumos izklāstītajiem lietas izskatīšanas kritērijiem. Saskaņā ar prasītāja viedokli, Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b. apakšpunkts nenorāda, ka agrākajai zīmei jābūt spēkā esošai vienīgi iebilduma iesniegšanas brīdī.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 11, 1.lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95 ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1.lpp.).


title: Lieta C-150/07: Prasība, kas celta 2007. gada 15. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/17

         Prasība, kas celta 2007. gada 15. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-150/07)
   (2007/C 117/27)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Wilms un M. Afonso)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atsakoties samaksāt Komisijai nokavējuma procentus, kas tai jāmaksā novēlotas pašu resursu samaksāšanas dēļ saistībā ar ATA sistēmu, un nemainot valsts praksi attiecībā uz pašu resursu grāmatvedības ierakstiem saistībā ar šo sistēmu, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 (1) 2. pants, 6. panta 2. punkts, 9., 10. un 11. pants;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1992. gada 21. februārī, kas ir datums, kad oficiāli tika noteikta muitas parāda summa, par kuru ir runa, ne parādnieki, ne garantiju sniegusī apvienība formāli neapstrīdēja šo apjomu, un šī parāda samaksa tika garantēta saskaņā ar ATA konvencijas 6. panta 1. punktu. Tādējādi tika izpildīti nosacījumi, lai šī summa tiktu ierakstīta A kontā.
   Attiecīgās summas bija jāieraksta A kontā un jānodod Kopienas budžeta rīcībā Regulā Nr. 1522/89 paredzētajos termiņos. Tā kā Portugāles iestādes šīs summas Regulas Nr. 1522/89 9. panta 1. punktā paredzētajā kontā ierakstīja ar novēlošanos, ir jāmaksā nokavējuma procenti atbilstoši šis regulas 11. pantam un, sākot ar 2000. gada 31. maiju, atbilstoši Regulas Nr. 1150/2000 (2) 11. pantam. Otrkārt, Portugāles iestādēm bija jāpielāgo valsts prakse Kopienu tiesiskajam regulējumam attiecībā uz līdzīgiem gadījumiem, kas var rasties saistībā ar ATA konvenciju.

      (1)  Padomes 1989. gada 29. maija Regula, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 155, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2000. gada 22. maija Regula (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-119/14: Tiesas 2014. gada 10. jūlija rīkojums ( Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Henricus Cornelis Maria Niessen , Angelique Francisca Niessen Steeghs , Melissa Alexandra Johanna Niessen , Kenneth Gerardus Henricus Niessen / Condor Flugdienst GmbH

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/32

         Tiesas 2014. gada 10. jūlija rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Henricus Cornelis Maria Niessen, Angelique Francisca Niessen Steeghs, Melissa Alexandra Johanna Niessen, Kenneth Gerardus Henricus Niessen/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-119/14) (1)

   2014/C 409/46
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 159, 26.5.2014.


title: Tiesas Spriedums (trešā palāta)  2005. gada 13. oktobrī  lietā C-379/04 (Landgericht Würzburg lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Richard Dahms GmbH pret Fränkischer Weinbauverband eV (Vīna nozares produkti — Regula (EK) Nr. 753/2002 — 21. pants — Tieša iedarbība — Vīna un dzirkstošā vīna konkurss — Konkursa dalības maksa)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 13. oktobrī
   lietā C-379/04 (Landgericht Würzburg lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Richard Dahms GmbH pret Fränkischer Weinbauverband eV (1)

   (Vīna nozares produkti - Regula (EK) Nr. 753/2002 - 21. pants - Tieša iedarbība - Vīna un dzirkstošā vīna konkurss - Konkursa dalības maksa)
   (2005/C 296/13)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-379/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Landgericht Würzburg (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 23. augustā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 3. septembrī, tiesvedībā Richard Dahms GmbH pret Fränkischer Weinbauverband eV, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši A. La Pergola [A. La Pergola], E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], U. Lehmuss [U. Lõhmus] (referents) un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 13. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   21. pants Komisijas 2002. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību, ir jāinterpretē tādējādi, ka vīna konkursa dalībnieks vai potenciālais dalībnieks nevar, pamatojoties uz šo noteikumu, apstrīdēt šī konkursa organizēšanas nosacījumus un tostarp noteikumus, kas reglamentē kārtību, kādā tiek noteikta dalības maksa šajā konkursā.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta F-71/09: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 12. maija rīkojums — Caminiti /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Acīmredzami nepamatota prasība — Regulas (EK, Euratom) Nr. 723/2004 stāšanās spēkā — Civildienesta noteikumu 44. un 46. pants — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. pants — Klasificēšana — Reizināšanas koeficients — Paaugstināšanas amatā punkti)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/28

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 12. maija rīkojums — Caminiti/Komisija
   (Lieta F-71/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Acīmredzami nepamatota prasība - Regulas (EK, Euratom) Nr. 723/2004 stāšanās spēkā - Civildienesta noteikumu 44. un 46. pants - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. pants - Klasificēšana - Reizināšanas koeficients - Paaugstināšanas amatā punkti)
   2012/C 138/58
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Paolo Caminiti (Tubize, Beļģija) (pārstāvis — L. Levi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu klasificēt prasītāju AST 9 pakāpes 4. līmenī, piemērojot reizināšanas koeficientu, kas vienlīdzīgs ar 1, un līdz ar to iecelt prasītāju AST 9 pakāpes 2. līmenī, saglabājot reizināšanas koeficientu 1,071151

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               saskaņā ar Reglamenta 94. pantu Caminiti k-gs atlīdzina Civildienesta tiesai summu EUR 500 apmērā;

               3)

               Caminiti k-gs sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas izdevumus.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009, 17. lpp.


title: Lieta T-613/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. oktobrī – European Dynamics Luxembourg u.c./Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie ārējām robežām (Frontex)

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/31

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. oktobrī – European Dynamics Luxembourg u.c./Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie ārējām robežām (Frontex)
   (Lieta T-613/15)
   (2016/C 007/42)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga), Evropaiki Dinamiki – Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija), European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – M. Sfiri, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie ārējām robežām (Frontex)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām paziņojumu par līgumu Nr. 2015/S 162-295659, kas publicēts 2015. gada 22. augustaEiropas Savienības Oficiālā Vēstneša papildinājumā Nr. S 162;

               —

               piespriest Frontex atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājām nodarīti iespējas noslēgt līgumu, par kuru tika paziņots, zaudēšanas dēļ un ko prasītājas ex aequo et bono ir novērtējušas astoņdesmit piecu tūkstošu euro (EUR 85 000) apmērā, kopā ar procentiem, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas, vai jebkuru citu Vispārējās tiesas noteiktu summu;

               —

               piespriest Eiropas Aģentūrai operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām atlīdzināt visus prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas apgalvo, ka apstrīdētais paziņojums par līgumu ir jāatceļ atbilstoši LESD 263. pantam, jo tas ir pretrunā samērīguma un nediskriminācijas principiem, kuri reglamentē publisko iepirkumu, un ar to ir pārkāpts Finanšu regulas Nr. 966/2012 (1) 102. panta 1. punkts un Deleģētās regulas Nr. 1268/2012 (2) 146. panta 1. punkts un 147. pants.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV L 362, 1. lpp.).


title: Lieta T-311/09 P: Apelācijas sūdzība par Civildienesta tiesas 2009. gada 20. maija rīkojumu lietā F-73/08 Marcuccio/Komisija, ko 2009. gada 4. augustā iesniedzis Luigi Marcuccio

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/20

         Apelācijas sūdzība par Civildienesta tiesas 2009. gada 20. maija rīkojumu lietā F-73/08 Marcuccio/Komisija, ko 2009. gada 4. augustā iesniedzis Luigi Marcuccio

   (Lieta T-311/09 P)
   2009/C 233/37
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis G. Cipressa, avocat)

      Otra puse tiesvedībā: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi

   Katrā ziņā:

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto rīkojumu;

               —

               atzīt par pilnībā pieņemamu prasību, kas ir šīs tiesvedības priekšmets.

         Galvenokārt:

               —

               atcelt atbildētājas lēmumu par 2007. gada 27. jūnija lūguma noraidīšanu;

               —

               atcelt atbildētājas lēmumu par 2007. gada 29. jūnija lūguma noraidīšanu;

               —

               atcelt atbildētājas lēmumu par 2007. gada 30. jūnija lūguma noraidīšanu;

               —

               atcelt atbildētājas lēmumu par 2007. gada 2. jūlija lūguma noraidīšanu;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt 2008. gada 29. aprīļa ziņojumu, ko parakstījis Bernhard Jansen;

               —

               uzlikt Komisijai pienākumu, saskaņā ar prasības pieteikumā norādīto kārtību, izmaksāt prasītājam EUR 4 747,29 vai arī lielāku vai mazāku summu, kādu Pirmās instances tiesa uzskatītu par atbilstošu un taisnīgu, kā arī procentus par iepriekš minēto summu ar likmi 10 % gadā, sākot no 2007. gada 7. novembra, ar ikgadēju kapitalizāciju, vai arī ar tādu likmi un kapitalizāciju, kā arī no tāda datuma, kādu Pirmās instances tiesa uzskatītu par atbilstošu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam visus ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus līdz šim uzsākto tiesvedību ietvaros.

         Pakārtoti:

               —

               nodot šo lietu atpakaļ Civildienesta tiesai, lai tā pieņemtu jaunu nolēmumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir vērsta pret Civildienesta tiesas 2009. gada 20. maija rīkojumu lietā F-73/08. Šajā rīkojumā kā daļēji nepieņemama un daļēji nepamatota bija noraidīta prasība, kurā tika lūgts atcelt atbildētājas lēmumu, ar kuru nolemts neapmierināt prasītāja lūgumus par atsevišķu medicīnisko izdevumu atmaksu parastajā apmērā un papildus noteiktajā apmērā, t.i., 100 % apmērā.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs norāda uz Kopienu lēmuma pamatojuma principa, apstrīdama tiesību akta, res judicata principa, pilnvaru nodalīšanas principa, kā arī judikatūras saistībā ar sekām, kas rodas, Kopienu tiesai atceļot kādas Kopienu iestādes lēmumu, pārkāpumu.
   Prasītājs norāda arī uz lis pendens noteikumu un apstiprinošā lēmuma, kā arī tiesāšanās izdevumus reglamentējošo noteikumu pārkāpumu.


title: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja rīkojums 2004. gada 22. decembrī lietā T-201/04 R Microsoft Corp. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Pagaidu noregulējuma pasākumi — EK 82. pants)

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS

   2004. gada 22. decembrī
   lietā T-201/04 R Microsoft Corp. pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Pagaidu noregulējuma pasākumi - EK 82. pants)
   (2005/C 69/31)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā T-201/04 R Microsoft Corp., Redmond, Vašingtona (ASV), ko pārstāv J. F. Bellis, avocat, un I. S. Forrester, QC, ko atbalsta The Computing Technology Industry Association, Inc., Oakboard Terrace, Illinois (ASV), ko pārstāv G. van Gerven un T. Franchoo, avocats, un B. Kilpatrick, solicitor, Association for Competitive Technology, Inc., Vašingtona, DC (ASV), ko pārstāv L. Ruessmann un P. Hecker, avocats, TeamSystem SpA, Pesaro (Itālija), Mamut ASA, Oslo (Norvēģija), ko pārstāv G. Berrisch, avocat, DMDsecure.com BV, Amsterdama (Nīderlande), MPS Broadband AB, Stokholma (Zviedrija), Pace Micro Technology plc, Shipley, West Yorkshire (Apvienotā Karaliste), Quantel Ltd., Newbury, Berkshire (Apvienotā Karaliste), Tandberg Television Ltd., Southampton, Hampshire (Apvienotā Karaliste), ko pārstāv J. Bourgeois, avocat, Exor AB, Upsala (Zviedrija), ko pārstāv S. Martínez Lage, H. Brokelman un R. Allendesalazar Corcho, avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji R. Wainwright, W. Mölls, F. Castillo de la Torre un P. Hellström, kas norādīja adresi Luksemburgā), ko atbalsta RealNetworks, Inc., Sietla, Vašingtona (ASV), ko pārstāv A. Winckler, M. Dolmans un T. Graf, avocats, Software & Information Industry Association, Vašingtona, DC, ko pārstāv C. A. Simpson, solicitor, Free Software Foundation Europe eV, Hamburga (Vācija), ko pārstāv C. Piana, avocat, par lūgumu apturēt Komisijas 2004. gada 24. marta lēmuma C(2004) 900 final par EK 82. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/C-3/37.792 - Microsoft) 4. panta, 5. panta a) un c) apakšpunkta, 6. panta a) apakšpunkta izpildi, Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 22. decembrī ir izdevis rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               šajā pagaidu noregulējuma pasākumu stadijā ir jāapmierina Microsoft Corp. iesniegtais konfidenciālas izskatīšanas lūgums;

               2)

                  Audiobanner.com, kas darbojas ar firmas VideoBanner nosaukumu, ir atļauts iestāties lietā, atbalstot Komisijas prasījumus par pagaidu noregulējuma pasākumiem;

               3)

                  Computer & Communications Industry Association ir izslēgta no lietas kā persona, kas iestājusies lietā, atbalstot Komisijas prasījumus par pagaidu noregulējuma pasākumiem;

               4)

                  Novell Inc. ir izslēgta no lietas kā persona, kas iestājusies lietā, atbalstot Komisijas prasījumus par pagaidu noregulējuma pasākumiem;

               5)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējuma pasākumiem;

               6)

               lēmums par izdevumiem tiek atlikts.


title: Lieta C-394/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. jūlijā iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. jūlijā iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG

   (Lieta C-394/16)
   (2016/C 419/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Frankfurt am Main

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: FMS Wertmanagement AöR

      Atbildētāja: Heta Asset Resolution AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/59/ES, ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu (1), it īpaši tās 1. panta 1. punkts un 2. panta 1. punkta 2) un 23) apakšpunkts, skatīti kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām (2) 4. panta 1. punkta 1) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka [to] piemērošanas jomā ietilpst arī likvidējama vienība (likvidējama sabiedrība), kura, 2014. gada 2. jūlijā stājoties spēkā Direktīvai 2014/59/ES, vēl bija kredītiestāde Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 1) apakšpunkta izpratnē (CRR iestāde), taču kura pirms Direktīvas 2014/59/ES transponēšanas valsts tiesību aktos termiņa beigām 2014. gada 31. decembrī šo īpašību jau bija zaudējusi un kurai vairs nav bankas darbības licences bankas darījumu veikšanai, bet gan tā, pamatojoties uz likumā piešķirtu atļauju, drīkst veikt tikai viena veida (bankas) darījumu, kura mērķis ir bankas portfeļa likvidācija?

               2)

               Vai Direktīva 2014/59/ES, it īpaši tās 43. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 37. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pasākums, kas atbilst Direktīvas 2014/59/ES 43. pantā paredzētajam iekšējās rekapitalizācijas instrumentam, ietilpst tās materiālajā piemērošanas jomā, ja tas, piemērojot piederības dalībvalsts tiesību normu, tiek veikts situācijā, kad vairs nav reālu izredžu atjaunot tādas likvidējamās vienības dzīvotspēju, kura ir pārdevusi tās vienības, kuru darbībai ir jāturpinās, jau pēc Direktīvas 2014/59/ES stāšanās spēkā 2014. gada 2. jūlijā, taču pirms transponēšanas termiņa beigām 2014. gada 31. decembrī, un sistēmiski nozīmīgi pakalpojumi vairs netiek nodoti pagaidu iestādei, un vairs netiek arī pārdotas vai pārvestas arī pārējās attiecīgās iestādes uzņēmuma daļas, bet gan šīs likvidējamās vienības vienīgais mērķis ir aktīvu, tiesību un saistību pārvaldīšanas nolūkā pienācīgi, aktīvi un optimāli realizēt šos atsevišķos aktīvus, tiesības un saistības (bankas portfeļa likvidācija)?

               3)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju (3) (kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvas 2014/59/ES 117. panta 1. punktu) 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas likvidējamās vienības saistību norakstīšana, ko likvidējamai vienībai ir noteikusi piederības dalībvalsts administratīvā iestāde, kurai piemērojamas citas valsts tiesības, kā arī procentu likmes samazināšana un saistību izpildes atlikšana dalībvalstī, kuras tiesības ir piemērojamas saistībām un kurā ir reģistrēts attiecīgais kreditors, pilnībā turpina darboties bez jebkādām turpmākām formalitātēm, vai arī minētā priekšnoteikums ir tāds, ka uz likvidējamo vienību (likvidējamo sabiedrību) attiecas Direktīvas 2014/59/ES piemērojamība personām (atbilstoši pirmajam prejudiciālajam jautājumam) un noteiktais pasākums ietilpst Direktīvas 2014/59/ES materiālajā piemērošanas jomā?
               Vai “pilnībā turpina darboties bez jebkādām turpmākām formalitātēm” nozīmē, ka dalībvalsts tiesai, kurai ir jālemj par saskaņā ar piederības dalībvalsts tiesībām noteikto pasākumu atzīšanu, izlemjot par saistībām piemērojamām tiesībām, nav kompetences pārbaudīt minēto pasākumu atbilstību Direktīvai 2014/95/ES?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Direktīva 2014/59/ES, ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012, OV L 173, 190. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012. OV L 176, 1. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. aprīļa Direktīva 2001/24/EK par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju, OV L 125, 15. lpp.


title: Lieta C-15/12 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija (Apelācija — Dempings — Regula (EK) Nr. 826/2009 — Konkrētu Ķīnas izcelsmes magnēzija ķieģeļu imports — Regula (EK) Nr. 384/96 — 2. panta 10. punkta b) apakšpunkts — Taisnīga salīdzināšana — 11. panta 9. punkts — Daļēja starpposma pārskatīšana — Pienākums izmantot to pašu metodi kā izmeklēšanā, kuras rezultātā tika noteikts maksājums — Apstākļu maiņa)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/5

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
   (Lieta C-15/12 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Regula (EK) Nr. 826/2009 - Konkrētu Ķīnas izcelsmes magnēzija ķieģeļu imports - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 10. punkta b) apakšpunkts - Taisnīga salīdzināšana - 11. panta 9. punkts - Daļēja starpposma pārskatīšana - Pienākums izmantot to pašu metodi kā izmeklēšanā, kuras rezultātā tika noteikts maksājums - Apstākļu maiņa)
   2013/C 336/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (pārstāvji — J.-F. Bellis un R. Luff, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch, Rechtsanwalt un N. Chesaites, Barrister), Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Gippini Fournier un H. van Vliet)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-423/09 Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Padomes 2009. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 826/2009, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1659/2005, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes magnēzija ķieģeļu importam (OV L 240, 7. lpp.) — Normālās vērtības un eksporta cenas salīdzinājums — Izcelsmes valsts pievienotās vērtības nodokļa ņemšana vērā — Citas metodes izmantošana nekā sākotnējā izmeklēšanā — Kļūdas tiesību piemērošanā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar šo tiesvedību;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 89, 24.3.2012.


title: Lieta C-193/09: Tiesas 2010. gada 4. marta rīkojums — Kaul GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Bayer AG (Apelācija — Kopienas vārdiskās preču zīmes “ARCOL” reģistrācijas pieteikums — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CAPOL” īpašnieka iebildumi — ITSB Apelāciju padomju lēmumu atceļoša sprieduma izpilde, ko veic ITSB — Tiesības tikt uzklausītam — Sajaukšanas iespēja — Minimālā prasītā preču zīmju līdzība — Noraidīšana sakarā ar jaunu Apelāciju padomē izvirzītu faktoru acīmredzamu neatbilstību — Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 61. panta 2. punkts, 63. panta 6. punkts, 73. panta otrais teikums un 74. panta 2. punkts)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/18

         Tiesas 2010. gada 4. marta rīkojums — Kaul GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Bayer AG

   (Lieta C-193/09) (1)

   (Apelācija - Kopienas vārdiskās preču zīmes “ARCOL” reģistrācijas pieteikums - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CAPOL” īpašnieka iebildumi - ITSB Apelāciju padomju lēmumu atceļoša sprieduma izpilde, ko veic ITSB - Tiesības tikt uzklausītam - Sajaukšanas iespēja - Minimālā prasītā preču zīmju līdzība - Noraidīšana sakarā ar jaunu Apelāciju padomē izvirzītu faktoru acīmredzamu neatbilstību - Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 61. panta 2. punkts, 63. panta 6. punkts, 73. panta otrais teikums un 74. panta 2. punkts)
   2010/C 234/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Kaul GmbH (pārstāvji — R. Kunze, Rechtsanwalt un solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider) un Bayer AG

      Priekšmets

   Apelācija par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2009. gada 25. marta spriedumu lietā T-402/07 Kaul/ITSB, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko iesniedza Kopienas vārdiskas preču zīmes “CAPOL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. klasē, īpašnieks par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 1. augusta lēmumu R 782/2000 2, ar ko atkārtoti noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru noraidīti iebildumi pret Kopienas vārdiskas preču zīmes “ARCOL” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz 1., 17. un 20. klasē ietilpstošām precēm un kurš pieņemts pēc tam, kad ar spriedumu lietā C-29/05 P ITSB/Kaul tika atcelts Apelāciju trešās padomes sākotnējais lēmums par iebildumu noraidīšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Kaul GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 193, 15.08.2009.


title: Lieta T-426/16: Prasība, kas celta 2016. gada 2. augustā – Perfumes y Aromas Artesanales/EUIPO — Aromas Selective (“Aa AROMAS artesanales”)

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/21

      Prasība, kas celta 2016. gada 2. augustā – Perfumes y Aromas Artesanales/EUIPO — Aromas Selective (“Aa AROMAS artesanales”)
      (Lieta T-426/16)
      (2016/C 364/21)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Perfumes y Aromas Artesanales, SL (Arganda del Rey, Spānija) (pārstāvis – J. Botella Reyna, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Aromas Selective, SL (Dos Hermanas, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Aa AROMAS artesanales” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 215 018

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 20. maija lēmums lietā R 766/2015–5

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  prioritātes tiesību esamība un šķietami konfliktējošu preču zīmju mierīga līdzāspastāvēšana tirgū un [preču zīmju] reģistrā;

                  —

                  vārda “AROMAS” vāja atšķirtspēja;

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-508/03: Tiesas (pirmā palāta) spriedums  2006. gada 4. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti ( Valsts pienākumu neizpilde  —  Pieņemamība  —  Strīda priekšmets  —  Valsts tiesu kompetence  —  Prasības priekšmeta trūkums  —  Attīstītāju tiesiskā drošība un tiesiskā paļāvība  —  Direktīva 85/337/EEK  —  Atsevišķu projektu ietekmes uz vidi novērtējums  —  White City  projekts  —  Crystal Palace  projekts —  Projekti, uz kuriem attiecas Direktīvas 85/337 II pielikums  —  Pienākums izvērtēt projektus, kas varētu būtiski ietekmēt vidi  —  Pierādīšanas pienākums  —  Direktīvas 85/337 transpozīcija valsts tiesībās  —  Piekrišana vairākos posmos )

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/3

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 4. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti
   (Lieta C-508/03) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pieņemamība - Strīda priekšmets - Valsts tiesu kompetence - Prasības priekšmeta trūkums - Attīstītāju tiesiskā drošība un tiesiskā paļāvība - Direktīva 85/337/EEK - Atsevišķu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - “White City” projekts - “Crystal Palace” projekts - Projekti, uz kuriem attiecas Direktīvas 85/337 II pielikums - Pienākums izvērtēt projektus, kas varētu būtiski ietekmēt vidi - Pierādīšanas pienākums - Direktīvas 85/337 transpozīcija valsts tiesībās - Piekrišana vairākos posmos)
   (2006/C 165/05)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Lūiss [X. Lewis] un F. Simoneti [F. Simonetti])

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — K. Mandži [K. Manji], D. Elvins [D. Elvin], QC, un J. Maurīci [J. Maurici], barrister)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu 2. panta 1. punkta, 4. panta 2. punkta, 5. panta 2. punkta un 8. panta nepareiza transpozīcija — Pilsētu būvniecības projektu “White City” un “Crystal Palace” ietekmes uz vidi novērtējuma neuzsākšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Kopienu tiesības, valsts tiesībās nepareizi transponējot 2. panta 1. punktu un 4. panta 2. punktu Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, jo saskaņā ar valsts sistēmu saistībā ar skiču projekta saskaņošanu un atlikto jautājumu vēlāku apstiprināšanu ietekmes uz vidi novērtējumu var veikt tikai sākotnējā minētās saskaņošanas posmā un nevis vēlākā atlikto jautājumu apstiprināšanas posmā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija un Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004.


title: Lieta C-377/17: Prasība, kas celta 2017. gada 23. jūnijā – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/13

         Prasība, kas celta 2017. gada 23. jūnijā – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-377/17)
   (2017/C 269/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieces

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – W. Mölls, H. Tserepa-Lacombe, L. Malferrari)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi savus pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2006/123/EK 15. panta 1. punkta, 2. punkta g) apakšpunkta un 3. punkta, kā arī no LESD 49. panta, jo tā ir atstājusi spēkā Vācijas Arhitektu un inženieru atlīdzības apmēra noteikumos (turpmāk tekstā – “HOAI”) paredzētos saistošos atlīdzības apmērus arhitektiem un inženieriem;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      HOAI ir paredzēta sistēma ar minimālo un maksimālo atlīdzību par šīs profesiju grupas pakalpojumiem. Šī sistēma apgrūtinot tādu inženieru un arhitektu brīvību veikt uzņēmējdarbību, kuri, izmantojot piedāvājumu ārpus pieļaujamās atlīdzības robežām, vēlas konkurēt ar pakalpojumu sniedzējiem, kas jau ir nostiprinājušies tirgū. Šiem pakalpojumu sniedzējiem esot liegts sniegt tādas pašas kvalitātes pakalpojumus par zemākām cenām un augstākas kvalitātes pakalpojumus par augstākām cenām.
   Tas esot uzskatāms par brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu gan Direktīvas 2006/123/EK 15. panta 1. punkta, 2. punkta g) apakšpunkta un 3. punkta izpratnē, gan LESD 49. panta izpratnē.
   Šis ierobežojums neesot attaisnots – it īpaši to neattaisnojot pakalpojumu kvalitātes nodrošināšanas intereses, jo tai neesot tiešas saiknes ar cenu.