title: Lieta C-6/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. janvārī Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 24. oktobra spriedumu lietā T-447/16 Pirelli Tyre/EUIPO

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/12

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. janvārī Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 24. oktobra spriedumu lietā T-447/16 Pirelli Tyre/EUIPO
      (Lieta C-6/19 P)
      (2019/C 148/12)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas, pārstāvis)

         piedaloties Pirelli Tyre SpA, The Yokohama Rubber Co. Ltd

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest Pirelli Tyre SpA atlīdzināt Birojam tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Birojs izvirza vienu pamatu, kas attiecas uz Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkta (1) pārkāpumu.

                  —

                  Prasot, ka, lai atbilstu Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punktam, apzīmējumam, kas norāda uz preces daļu, ir jāattēlo kvantitatīvi un kvalitatīvi nozīmīga šīs preces daļa, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi šī atteikuma pamata nosacījumus.

                  —

                  Vispārējā tiesa esot nepareizi uzskatījusi, ka atsevišķa grope, kas attēlota šajā apzīmējumā, nevar pildīt tehnisku funkciju Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkta mērķiem, jo riepas protektorā tā parādās kopā ar citiem elementiem. Pirmkārt, Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punktā tiekot prasīts pārbaudīt ar preces, kas attēlota attiecīgajā apzīmējumā, īpašību iegūto tehnisko rezultātu, nevis tehnisko rezultātu, ko iegūst ar visu preci. Otrkārt, Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkta mērķiem neesot svarīgi, vai apstrīdētajā apzīmējumā attēlotā grope ir kopā ar citiem riepas protektora elementiem, jo tā pati par sevi sniedz tehnisko rezultātu un dod ieguldījumu šī riepas protektora darbībā.

                  —

                  Vispārējā tiesa esot kļūdaini prezumējusi, ka apstrīdētajā apzīmējumā attēlotās gropes reģistrācija nevar liegt Pirelli konkurentiem ražot un tirgot riepas, kurām ir identiskās vai līdzīgās gropes. Lai gan riepu protektors sastāv no vairāku elementu kombinācijas un to savstarpējās mijiedarbības, vismaz attiecīgās sabiedrības daļa būtu spējīga identificēt dažāda veida gropes uz riepas protektora.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 40/94 (1993. gada 20. decembris) par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-13/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. janvārī iesniedza Audiencia Provincial de Zaragoza (Spānija) — Ibercaja Banco, S.A./TJ un UK

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. janvārī iesniedza Audiencia Provincial de Zaragoza (Spānija) — Ibercaja Banco, S.A./TJ un UK
      (Lieta C-13/19)
      (2019/C 148/13)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ibercaja Banco, S.A.

         Atbildētāji: TJ un UK

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai atbilstoši Direktīvas 93/13 (1) 3. pantam līgumā paredzēto un tiesvedības priekšvēsturē aprakstīto noteikuma par procentu likmes minimumu grozījumu var kvalificēt kā līguma vispārēju noteikumu?

                  2)

                  Vai tādos pašos apstākļos noteikumu par atteikšanos celt prasību pret banku var kvalificēt kā līguma vispārēju noteikumu, proti, vai līguma nosacījums, kuru pārdevējs vai piegādātājs ir sagatavojis kā vispārpiemērojamu un attiecībā uz kura saturu līgumslēdzējam patērētajam nav sniegts nekāds paskaidrojums, var kvalificēt kā līguma vispārēju noteikumu?

                  3)

                  Vai šajos apstākļos, kad minētā vispārējā noteikuma sekas būtiski ietekmē patērētāju, būtu jāievēro skaidrības, pārskatāmības, ekonomiska sloga faktiskas apzināšanās, informēšanas pirms līguma noslēgšanas un atsevišķās apspriešanās prasības, kas noteiktas Direktīvas 93/13 3. un 4. pantā?

                  4)

                  Vai prasībai sniegt informāciju pirms līguma noslēgšanas kā kritērijam, lai konstatētu līguma noteikuma negodīgumu (Direktīvas [93/13] 4. un 5. pants), ir jābūt tādai pašai vai pat stingrāk piemērojamai gadījumā, kad tiek panākta vienošanās par paredzami spēkā neesoša nosacījuma līdzsvarošanu (līdzsvarošanas konkrētas ekonomiskās sekas, norādes uz šajā ziņā izstrādāto judikatūru un tās konkrētām sekām u.c.).

                  5)

                  Vai ar roku rakstīta kopija, ko ir sagatavojis patērētājs un kurā ir atkārtota potenciāli spēkā neesoša noteikuma līdzsvarošana, ir pietiekama, lai izpildītu Direktīvas [93/13] 4. un 5. pantā paredzēto prasību sniegt informāciju pirms līguma noslēgšanas un skaidrības prasību, lai līdzsvarotu paredzami spēkā neesošu noteikumu?

                  6)

                  Vai apstāklim, ka banka uzņemas iniciatīvu veikt līdzsvarošanu vai panākt izlīgumu, un aizliegumam iznest dokumentu no bankas biroja, izņemot, ja to parakstījis patērētājs, ir jāpiešķir īpaša nozīme, izvērtējot iespējamo līdzsvarojoša noteikuma negodīgumu (Direktīvas [93/13] 4. un 5. pants)?

                  7)

                  Vai negodīguma dēļ paredzami spēkā neesošu noteikumu var līdzsvarot (nesaistīšanas princips)?

                  8)

                  Vai patērētājs var atteikties celt prasību tiesā par paredzami spēkā neesošu noteikumu, jo tas ir negodīgs attiecībā uz patērētāju (Direktīvas [93/13] 3. pants, lasot kopsakarā ar Direktīvas 93/13 pielikuma 1. punkta q) apakšpunktu un direktīvas 6. pantā noteikto nesaistīšanas principu)?

                  9)

                  Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai prasībai sniegt informāciju pirms līguma noslēgšanas ir jābūt tādai pašai vai pat stingrākai nekā prasībai, kas ir jāievēro sākotnējās vienošanās noslēgšanas brīdī?

                  10)

                  Vai, ņemot vērā prasību sniegt informāciju pirms līguma noslēgšanas (Direktīvas [93/13] 4. un 5. pants), noteikumu par atteikšanos celt prasības dokumentos nevar paredzēt kā sekundāru un papildu noteikumu (Direktīvas [93/13] 3., 4. un 5. pants)?

                  11)

                  Vai paredzami spēkā neesošu noteikumu līdzsvarošanas spēkā esamība un atteikšanās celt prasību, lūdzot atzīt tos un to sekas par spēkā neesošiem, būtu pretrunā atturošai iedarbībai attiecībā uz uzņēmēju, kas izsaka piedāvājumu (Direktīvas [93/13] 7. pants un spriedums, 2016. gada 21. decembris, Gutiérrez Naranjo u.c., C-154/15 (2))?

                  12)

                  Vai atbilstoši Direktīvas 93/13 3. un 4. pantam tā negodīguma dēļ paredzami spēkā neesošs noteikums var būt saistošs patērētajam, ja pēc līguma, kurā tas ir iekļauts, noslēgšanas iestāde piemēro procedūru, lai vienotos ar klientu par to, ka pārdevējs vai piegādātājs nepiemēros negodīgu noteikumu apmaiņā pret citu patērētāja izpildījumu? Proti, vai spēkā neesošs noteikums kļūst iedarbīgs, ja tiek panākta vienošanās ar patērētāju par tā aizstāšanu ar citu viņam labvēlīgāku noteikumu? Vai šāda vienošanās var būt pretrunā Direktīvas [93/13] 6. panta 1. punktam?

                  13)

                  Vai uz tiesvedības priekšvēsturē aprakstīto bankas rīcību ir attiecināms Direktīvas 2005/29 (3) preambulas 14. apsvērumā un 6. un 7. pantā noteiktais aizliegums veikt maldinošas darbības attiecībā uz patērētājiem un piekopt maldinošu komercpraksi?

         (1)  Padomes Direktīvu 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp).

         (2)  Spriedums C-154/15, C-307/15 un C-308/15, EU:C:2016:980.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV 2005, L 149, 22. lpp.).


title: Lieta C-151/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 21. februārī Unichem Laboratories Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 12. decembra spriedumu lietā T-684/14 Krka/Komisija

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/29

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 21. februārī Unichem Laboratories Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 12. decembra spriedumu lietā T-684/14 Krka/Komisija
      (Lieta C-151/19 P)
      (2019/C 148/27)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin, F. Castilla Contreras, C. Vollrath, pārstāvji, D. Bailey, Barrister)
      Otra lietas dalībniece: Krka Tovarna Zdravil d.d.

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas sprieduma T-684/14 rezolutīvās daļas 1)–4) punktu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai atbilstoši statūtu 61. pantam;

                  —

                  piespriest Krka atlīdzināt Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Krka attiecīgo nolīgumu laikā neradīja konkurences spiedienu uz Servier.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, uzskatot licences līguma saturu un mērķus par pamudinājumu Krka akceptēt mierizlīgumā iekļautos ierobežojumus.
      Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā attiecībā uz konkurences ierobežojuma mērķa dēļ jēdzienu LESD 101. panta 1. punkta izpratnē.
      Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējās tiesas vērtējumā par pušu nodomiem LESD 101. panta piemērošanas nolūkos ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā.
      Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ņemot vērā licences konkurenci veicinošo ietekmi tirgos, kuri nav Komisijas lēmumā konstatētā LESD 101. panta 1. punkta pārkāpuma tvērumā.
      Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, novērtējot cesijas līguma mērķi.
      Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz konkurences ierobežojuma seku dēļ jēdzienu LESD 101. panta 1. punkta izpratnē.


title: Lieta C-164/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 22. februārī Niche Generics Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 12. decembra spriedumu lietā T-701/14 Niche Generics/Komisija

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/31

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 22. februārī Niche Generics Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 12. decembra spriedumu lietā T-701/14 Niche Generics/Komisija
      (Lieta C-164/19 P)
      (2019/C 148/29)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Niche Generics Ltd (pārstāvji: F. Carlin, Barrister, M. Healy, Solicitor, B. Hoorelbeke, advocaat, S. Mobley, Solicitor, H. Sheraton, Solicitor, A. Robertson, QC)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu kopumā, ciktāl tas attiecas uz Niche, un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt Niche tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

         Niche apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā:

                  —

                  Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepiemērojot no BAT sprieduma izrietošo objektīvās nepieciešamības kritēriju.

                  —

                  Otrkārt, gadījumā, ja mierizlīgumiem ir piemērojams LESD 101. pants, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, Niche mierizlīgumu kvalificējot par pārkāpumu “mērķa dēļ”.

                  —

                  Treškārt, Vispārējā tiesa neesot izpildījusi Tiesas Statūtu 36. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, kad tā, neizskatot Niche juridiskos argumentus, noraidīja tās interpretāciju par mierizlīgumu.

                  —

                  Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka Niche bija Servier potenciālā konkurente.

                  —

                  Piektkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, pret Niche attiecoties citādi kā pret līdzīgā situācijā esošiem ģenērisko zāļu ražotājiem un Niche mierizlīgumu kļūdaini kvalificējot kā LESD 101. panta 1. punkta pārkāpumu “mērķa dēļ”.

                  —

                  Sestkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neatzīstot, ka mierizlīgums atbilst LESD 101. panta 3. punktā noteiktajiem izņēmuma kritērijiem.

                  —

                  Septītkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi piemērodama juridisko pārbaudi Niche tiesību uz aizstāvību un/vai labas pārvaldības principa pārkāpuma konstatācijai.

                  —

                  Astotkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesību vispārējo samērīguma principu, apstiprinot naudas soda apmēru, kas bija nesamērīgs ar Niche finanšu līdzekļiem.


title: Lieta C-166/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 22. februārī Unichem Laboratories Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 12. decembra spriedumu lietā T-705/14 Unichem Laboratories/Komisija

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/33

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 22. februārī Unichem Laboratories Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 12. decembra spriedumu lietā T-705/14 Unichem Laboratories/Komisija
      (Lieta C-166/19 P)
      (2019/C 148/31)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Unichem Laboratories Ltd (pārstāvji: F. Carlin, Barrister, M. Healy, Solicitor, B. Hoorelbeke, advocaat, S. Mobley, Solicitor, H. Sheraton, Solicitor, A. Robertson, QC)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu kopumā, ciktāl tas attiecas uz Unichem, un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt Unichem tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

         Unichem apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā:

                  —

                  Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka Komisijas kompetencē ir adresēt Unichem atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam pieņemtu lēmumu, jo:
                  Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi juridisko pārbaudi vienas ekonomiskas vienības noteikšanai, un
                  Vispārējā tiesa esot kļūdaini atzinusi, ka Unichem kā viena no mierizlīguma parakstītājām bija tieši atbildīga.

                  —

                  Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepiemērojot no BAT sprieduma izrietošo objektīvās nepieciešamības kritēriju.

                  —

                  Treškārt, gadījumā, ja mierizlīgumiem ir piemērojams LESD 101. pants, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, Niche mierizlīgumu kvalificējot par pārkāpumu “mērķa dēļ”.

                  —

                  Ceturtkārt, Vispārējā tiesa neesot izpildījusi Tiesas Statūtu 36. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, kad tā, neizskatot Unichem juridiskos argumentus, noraidīja tās interpretāciju par mierizlīgumu.

                  —

                  Piektkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka Unichem bija Servier potenciālā konkurente.

                  —

                  Sestkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, pret Unichem un Niche attiecoties citādi kā pret līdzīgā situācijā esošiem ģenērisko zāļu ražotājiem un Niche mierizlīgumu kļūdaini kvalificējot kā LESD 101. panta 1. punkta pārkāpumu “mērķa dēļ”.

                  —

                  Septītkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neatzīstot, ka mierizlīgums atbilst LESD 101. panta 3. punktā noteiktajiem izņēmuma kritērijiem.

                  —

                  Astotkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi piemērodama juridisko pārbaudi Unichem un Niche tiesību uz aizstāvību un/vai labas pārvaldības principa pārkāpuma konstatācijai.


title: Lieta C-173/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. februārī Scandlines Danmark ApS un Scandlines Deutschland GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. decembra rīkojumu lietā T-890/16 Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/34

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. februārī Scandlines Danmark ApS un Scandlines Deutschland GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. decembra rīkojumu lietā T-890/16 Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija
      (Lieta C-173/19 P)
      (2019/C 148/32)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Scandlines Danmark ApS un Scandlines Deutschland GmbH (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  Atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra rīkojumu lietā T-890/16, ciktāl tas ir pretrunā Vispārējās tiesas spriedumam lietā T-630/15 par Komisijas lēmuma kā apstiprinoša akta raksturu saistībā ar papildu būvniecības pasākumiem.

                  —

                  Piespriest pretējai pusei segt savus, kā arī atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai tās iesniedzējas izvirza divus pamatus:

                  —

                  Pirmais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētajā rīkojumā pamatojoties uz tādu nostāju, kas ir pilnīgā pretrunā nostājai, kas pausta tās spriedumā lietā T-630/15.

                  —

                  Otrais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētā rīkojuma pamatojumā pieļaujot iekšējas pretrunas.


title: Lieta C-174/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. februārī Scandlines Danmark ApS un Scandlines Deutschland GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. decembra spriedumu lietā T-630/15 Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/35

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. februārī Scandlines Danmark ApS un Scandlines Deutschland GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. decembra spriedumu lietā T-630/15 Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija
      (Lieta C-174/19 P)
      (2019/C 148/33)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Pārējie lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Föreningen Svensk Sjöfart, Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  Atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedumu lietā T-630/15, ciktāl ar to tikuši noraidīti apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi atzīt, ka A/S Femern Landanlæg labā noteiktie pasākumi ir atbalsts; ka iekšzemes savienojumu izdevumi nav attaisnotie izdevumi Femern A/S piešķirtā atbalsta saderīguma aspektā; ka Femern A/S labā noteiktajiem pasākumiem nav stimulējošas ietekmes; ka hipotētiskā analīze ir prettiesiska; ka Femern A/S labā noteiktie pasākumi nerada aizliegtu konkurences izkropļojumu; un ka apelācijas sūdzības iesniedzēju izvirzītie jaunie pamati bija nepieņemami.

                  —

                  Piespriest pretējai pusei segt savus, kā arī atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji par pārsūdzēto spriedumu ir izvirzījuši septiņus pamatus:

                  —

                  Pirmkārt, pārkāpdama LESD 107. panta 1. punktu un 108. panta 2. punktu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un tai nebija nopietnu grūtību atzīt, ka Femern A/S Landanlæg piešķirtās valsts garantijas un valsts aizdevumi Dānijas dzelzceļa iekšzemes savienojumiem nevarēja izkropļot konkurenci, jo konkrētais tirgus nav atvērts konkurencei.
                  Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka šis Vispārējās tiesas kļūdainais secinājums ir balstīts uz četrām kļūdām tiesību piemērošanā, kas atbilst četriem apakšpamatiem:

                              a)

                              Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka Femern A/S Landanlæg piešķirtās valsts garantijas un valsts aizdevumi neietekmē konkurenci, lai gan fiksētais savienojums (ko ekspluatē Femern A/S) un Dānijas dzelzceļa iekšzemes savienojumi (ko ekspluatē Femern Landanlæg) kopā veido vienu projektu un valsts garantijas un valsts aizdevumi Femern A/S jau bija tikuši atzīti par iemeslu konkurences izkropļojumiem.

                              b)

                              Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka dzelzceļa infrastruktūras pārvaldības tirgus Dānijā “de lege” nav atvērts konkurencei.

                              c)

                              Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka dzelzceļa infrastruktūras pārvaldības tirgus Dānijā “de facto” nav atvērts konkurencei.

                              d)

                              Dzelzceļa infrastruktūras būvniecības un uzturēšanas tirgi, kuri ir atvērti konkurencei, ir no dzelzceļa infrastruktūras pārvaldības un ekspluatācijas šaurā nozīmē nošķirti tirgi.

                  —

                  Otrkārt, pārkāpdama LESD 107. panta 1. punktu un 108. panta 2. punktu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un tā nesaskārās ar nopietnām grūtībām, nosakot, ka Femern A/S Landanlæg piešķirtās valsts garantijas un valsts aizdevumi Dānijas dzelzceļa iekšzemes savienojumu finansēšanai nevarēja ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.

                  —

                  Treškārt, pārkāpdama LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un 108. panta 2. punktu, Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka iekšzemes savienojumu izmaksas var tikt iekļautas maksimālās pieļaujamās atbalsta intensitātes fiksētajam savienojumam aprēķinā (saderīguma analīzes kontekstā), lai gan Vispārējās tiesas ieskatā iekšzemes savienojumiem piešķirtie līdzekļi nav valsts atbalsts.

                  —

                  Ceturtkārt, pārkāpdama LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un 108. panta 2. punktu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un nesastapās ar nopietnām grūtībām, nolemjot, ka atbalstam Femern A/S bija stimulējošas ietekme;

                  —

                  Piektkārt, pārkāpdama LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un 108. panta 2. punktu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un nesastapās ar nopietnām grūtībām, nolemjot, ka Dānijas iestādes ir iesniegušas atbilstošu hipotētisko scenāriju savam vērtējumam par atbalsta nepieciešamību.

                  —

                  Sestkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka Femern A/S piešķirtais atbalsts nerada aizliegtus konkurences izkropļojumus.

                  —

                  Septītkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzēju izvirzītos jaunos pamatus saistībā ar papildu būvniecības pasākumiem, pamatojot, ka tie nav tikuši atļauti ar Komisijas 2015. gada 23. jūlija lēmumu.


title: Lieta T-716/14: Vispārējās tiesas 2019. gada 7. marta spriedums — Tweedale/EFSA (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti par toksiskuma pētījumiem, kas veikti aktīvās vielas glifosāta apstiprinājuma atjaunošanai — Daļējs piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību — Sevišķas sabiedrības intereses — Regula (EK) Nr. 1367/2006 — Informācijas, kas attiecas uz emisijām vidē, jēdziens)

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 7. marta spriedums — Tweedale/EFSA
      (Lieta T-716/14) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti par toksiskuma pētījumiem, kas veikti aktīvās vielas glifosāta apstiprinājuma atjaunošanai - Daļējs piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību - Sevišķas sabiedrības intereses - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Informācijas, kas attiecas uz emisijām vidē, jēdziens)
      (2019/C 148/36)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Anthony C. Tweedale (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: B. Kloostra, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (pārstāvji: D. Detken, J. Tarazona, C. Pintado un B. Vagenende, pārstāvji, kuriem sākotnēji palīdzēja R. van der Hout un A. Köhler, vēlāk R. van der Hout un C. Wagner, advokāti)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson un L. Swedenborg, vēlāk — A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Swedenborg un F. Bergius)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt EFSA2017. gada 16. oktobra lēmumu, ar ko atceļ un aizstāj 2014. gada 30. jūlija lēmumu un piešķir daļēju piekļuvi diviem toksiskuma pētījumiem par aktīvo vielu glifosātu, kuri veikti šīs aktīvās vielas apstiprinājuma atjaunošanas procedūras ietvaros atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) 2017. gada 16. oktobra lēmumu, ar ko atceļ un aizstāj 2014. gada 30. jūlija lēmumu un piešķir daļēju piekļuvi diviem toksiskuma pētījumiem par aktīvo vielu glifosātu, kuri veikti šīs aktīvās vielas apstiprinājuma atjaunošanas ietvaros, kurā EFSA ir atteikusies publiskot abus šos pētījumus, šo atcelšanu neattiecinot uz tajos minēto personu vārdiem un parakstiem.

                  2)

                     EFSA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Anthony C. Tweedale tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 448, 15.12.2014.


title: Lieta T-139/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. marta spriedums — Ungārija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF — Cukurs — Pagaidu shēma cukura rūpniecības restrukturizācijai Eiropas Kopienā — Regula (EK) Nr. 320/2006 — Regula (EK) Nr. 968/2006 — No finansējuma izslēgti izdevumi — Ungārijas izdevumi — Atbalsta par pilnīgu demontāžu un atbalsta par daļēju demontāžu piešķiršanas nosacījumi — “Ražošanas iekārtu” jēdziens — Silosu izmantojuma novērtēšana atbalsta pieteikuma iesniegšanas datumā — “Pilnīgas demontāžas” jēdziens — Dokumenta VI/5330/97 2. pielikums — Savienības tiesiskā regulējuma interpretācijas grūtības — Lojāla sadarbība)

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. marta spriedums — Ungārija/Komisija
      (Lieta T-139/15) (1)

      (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF - Cukurs - Pagaidu shēma cukura rūpniecības restrukturizācijai Eiropas Kopienā - Regula (EK) Nr. 320/2006 - Regula (EK) Nr. 968/2006 - No finansējuma izslēgti izdevumi - Ungārijas izdevumi - Atbalsta par pilnīgu demontāžu un atbalsta par daļēju demontāžu piešķiršanas nosacījumi - “Ražošanas iekārtu” jēdziens - Silosu izmantojuma novērtēšana atbalsta pieteikuma iesniegšanas datumā - “Pilnīgas demontāžas” jēdziens - Dokumenta VI/5330/97 2. pielikums - Savienības tiesiskā regulējuma interpretācijas grūtības - Lojāla sadarbība)
      (2019/C 148/38)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: sākotnēji M. Fehér, G. Koós, A. Pálfy, vēlāk M. Fehér, G. Koós, Zs. Biró-Tóth un E. Tóth)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Ondrůšek un B. Béres)

         Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvis: D. Colas), Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāve, un C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/103 (2015. gada 16. janvāris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2015, L 16, 33. lpp.), ciktāl ar to no ELGF finansējuma ir izslēgta Ungārijas piešķirtā cukura rūpniecības restrukturizācijas atbalsta summa 11 709 400 EUR apmērā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Ungārija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem.

                  3)

                     Komisija sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem pati.

                  4)

                     Francijas Republika un Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Lieta T-197/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. aprīlī — Wiegand-Glashüttenwerke/Komisija

text:
               17.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/51

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. aprīlī — Wiegand-Glashüttenwerke/Komisija
      (Lieta T-197/19)
      (2019/C 206/54)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Wiegand-Glashüttenwerke GmbH (Steinbach am Wald, Vācija) (pārstāvji: F. Wagner un N. Voß, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2018. gada 28. maija Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166 (OV 2019, L 14, 1. lpp.), attiecībā uz 2012. un 2013. gadu;

                  —

                  pakārtoti, atcelt attiecībā uz prasītāju 2018. gada 28. maija Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, attiecībā uz 2012. un 2013. gadu;

                  —

                  pakārtotāk, atcelt 2018. gada 28. maija Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, ciktāl ar to bāzes slodzes patērētājiem ar vismaz 7000 izmantošanas stundām gadā ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 20 % apmērā, lielajiem bāzes slodzes patērētājiem ar vismaz 7500 izmantošanas stundām gadā — vairāk nekā 15 % apmērā un lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 8000 izmantošanas stundām gadā — vairāk nekā 10 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām;

                  —

                  vēl pakārtotāk, atcelt attiecībā uz prasītāju Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (2018. gada 28. maijs), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, ciktāl ar to lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7000 izmantošanas stundām gadā (atrašanās vietas — Großbreitenbach un Schleusingen) ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 20 % apmērā un lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7500 izmantošanas stundām gadā (atrašanās vieta — Steinbach am Wald) — vairāk nekā 15 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām;

                  —

                  divtik pakārtoti, atcelt attiecībā uz prasītāju Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (2018. gada 28. maijs), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, ciktāl ar to attiecībā uz atrašanās vietu Steinbach am Wald ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 20 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām, kā arī

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot advokāta honorāru un ceļa izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Kļūdaina valsts atbalsta LESD 107. panta 1. punkta izpratnē konstatācija
                  Pirmā prasības pamata ietvaros tiek norādīts, ka atbildētāja, pārbaudot strīda pamatā esošo atbrīvojumu no tīkla maksām, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot valsts līdzekļu izmantošanu.
                  Turklāt, izvērtējot “selektivitātes” pazīmi, esot kļūdaini un nepilnīgi noteikta atsauces sistēma.
                  Papildus tiek apgalvots, ka atbildētāja, pamatojoties uz atsauces sistēmas nepilnīgu noteikšanu, esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. panta otrajai daļai.

                  2.

                  Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums
                  Otrā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka ar atbildētājas lēmumu ir tikuši tikai noteikti vēlākas samaksas pienākumi lielajiem elektroenerģijas patērētājiem, kuri 2012. un 2013. gadā bija pilnībā atbrīvoti no tīkla maksām. Tādējādi pret šiem lielajiem elektroenerģijas patērētājiem salīdzinājumā ar lielajiem elektroenerģijas patērētājiem, kuri šajā pašā laikposmā izmantoja fiksētus tīkla maksu samazinājumus un kuriem nav noteikti vēlākas papildu samaksas pienākumi, tiek piemērota atšķirīga attieksme un tie tiekot nepamatoti nostādīti nelabvēlīgākā situācijā.
                  Šajā ziņā tiek turklāt iebilsts, ka atbildētāja attiecībā uz atšķirīgu attieksmi esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 263. panta otrajai daļai un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktam. Turklāt atšķirīga attieksme pārkāpjot diskriminācijas aizliegumu saskaņā ar Direktīvas 2009/72/EK (1) 32. panta 1. punktu.

                  3.

                  Tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums
                  Trešā pamata ietvaros tiek norādīts, ka prasītāja, pamatojoties uz konkrētajiem lietas apstākļiem, varēja paļauties uz to, ka tai arī turpmāk tiks piemērotas iepriekš noteiktās īpašās tīkla maksas.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/72/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (OV L 211, 14.8.2009, 55. lpp.).


title: Lieta C-115/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 14. februārī China Construction Bank Corp. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedumu lietā T-665/17 China Construction Bank/EUIPO

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/2

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 14. februārī China Construction Bank Corp. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedumu lietā T-665/17 China Construction Bank/EUIPO
      (Lieta C-115/19 P)
      (2019/C 213/03)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: China Construction Bank Corp. (pārstāvji: A. Carboni, J. Gibbs, Solicitors)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Groupement des cartes bancaires

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 6. decembra spriedumu lietā T-665/17;

                  —

                  taisīt galīgo spriedumu attiecībā uz Regulas (ES) 2017/1001 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, un

                  —

                  piespriest EUIPO un ikvienai personai, kas iestājusies šajā apelācijas tiesvedībā, segt savus, kā arī atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā lietā T-665/17.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs apelācijas sūdzības pamatus attiecībā uz pārsūdzēto spriedumu, proti, ka Vispārējā tiesa:

                  1.

                  esot pārkāpusi Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, un

                  2.

                  neesot norādījusi pamatojumu savam konstatējumam, ka agrākai personas, kas iestājusies lietā, preču zīmei, uz kuru tā atsaukusies (turpmāk tekstā — “agrākā preču zīme”), ir paaugstināta atšķirtspēja attiecībā uz “finanšu lietām, darījumiem ar naudu, banku pakalpojumiem”, un/vai

                  3.

                  esot sagrozījusi faktus gan attiecībā uz tās vērtējumu par agrāko preču zīmi un pretstatīto preču zīmi, gan attiecībā uz minētā konstatējuma par paaugstinātu atšķirtspēju izdarīšanu.

            Apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītais pamats par 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu var tikt sadalīts apgalvojumos par šādām kļūdām, ko esot pieļāvusi Vispārējā tiesa šīs lietas vērtējumā:

                  1.

                  Vispārējā tiesa esot ņēmusi vērā agrākās preču zīmes reputāciju gan pirmajā preču zīmju līdzības novērtējuma stadijā, gan visaptverošajā sajaukšanas iespējas vērtējumā, un tā esot bijusi nepareiza pieeja, kas izraisīja nepieļaujamu “divkāršu uzskaiti”;

                  2.

                  Vispārējā tiesa kļūdaini esot aplūkojusi gan agrāko preču zīmi, gan pretstatīto preču zīmi tādā veidā, it kā tās būtībā būtu vārdiskas preču zīmes, un neesot pietiekami ņēmusi vērā to grafisko raksturu, kā rezultātā esot ticis nelabvēlīgi ietekmēts gan attiecīgo preču zīmju vizuālās līdzības, gan to fonētiskās līdzības novērtējums un tām atzīstamais īpatsvars;

                  3.

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi vairākas kļūdas, identificējot 36. klasē ietilpstošos pakalpojumus, attiecībā uz kuriem tā atzina, ka agrākajai preču zīmei ir reputācija un tātad arī atšķirtspēja, un

                  4.

                  gan iepriekš minēto kļūdu rezultātā, gan arī tāpēc, ka tā neesot ņēmusi vērā papildu būtiskus faktorus, Vispārējā tiesa neesot veikusi atbilstošu visaptverošu vērtējumu par agrākās preču zīmes un pretstatītās preču zīmes sajaukšanas iespēju.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).


title: Lieta C-116/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 14. februārī Gregor Schneider iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 4. decembra spriedumu lietā T-560/16 Gregor Schneider/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/4

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 14. februārī Gregor Schneider iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 4. decembra spriedumu lietā T-560/16 Gregor Schneider/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-116/19 P)
      (2019/C 213/04)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Gregor Schneider (pārstāvis: H. Tettenborn, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  Pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 4. decembra spriedumu lietā T-560/16.

                  2.

                  Atbilstoši minētajā tiesvedībā apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtajiem prasījumiem tātad
                  atcelt EUIPO (tolaik ITSB) 2014. gada 2. oktobra lēmumu, saskaņā ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs tika pārcelts no Starptautiskās sadarbības un tieslietu nodaļas uz Pamatdarbības nodaļu;
                  pakārtoti, pēc iepriekš minētā sprieduma atcelšanas nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

                  3.

                  Piespriest EUIPO atlīdzināt visas tiesāšanās izdevumus, proti, tiesvedībā Vispārējā tiesā un apelācijas tiesvedībā Tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai ir izvirzīti deviņi pamati.
      Pirmkārt, pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi “savstarpējās atbilstības principu” starp sūdzību Civildienesta noteikumu 91. panta 2. punkta izpratnē un tai sekojošo prasības pieteikumu, jo tā, atsaucoties uz savstarpējās atbilstības principu, noraidīja kā nepieņemamu pamatu, kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs sūdzības iesniegšanas brīdī nevarēja izvirzīt, jo viņam vēl nebija noteikti veicamie uzdevumi.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa kļūdaini esot interpretējusi pilnvaru nepareizas izmantošanas pastāvēšanās pārbaudes kritērijus, ieviešot tiesību principu, ka gadījumā, ja pārcelšanas amatā pasākums nav atzīts par nesaderīgu ar dienesta interesēm, nevar būt runa par pilnvaru nepareizu izmantošanu. Šis tiesību princips nevarot būt pareizs, jo ar to no pilnvaru nepareizas izmantošanas gadījumiem būtībā tiekot izslēgtas visas situācijas, kurās administrācija aizbildinātos ar ticamām dienesta interesēm, lai arī faktiski tā nerīkotos šajās interesēs. Ar šādi formulēto principu nedrīkstētu izslēgt no tiesiskās pārbaudes tieši šādus inteliģenti konstruētos pilnvaru nepareizas izmantošanas gadījumus.
      Treškārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi prasības attiecībā uz uzklausīšanu, kuras nodrošina tiesības tikt uzklausītam, kas ir paredzētas arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punktā, lasot to kopsakarā ar 41. panta 2. punkta a) apakšpunktu, jo tā uzklausīšanu uzskata par nepieciešamu vienīgi tad, ja plānotais individuālais pasākums no iestādes viedokļa varētu radīt nelabvēlīgas sekas attiecīgajai personai. Tomēr uzklausīšanas un tiesību tikt uzklausītam ieviešanas mērķim tieši esot jābūt noskaidrot tos plānoto lēmumu elementus un sekas, kuras pati iestāde vēl neesot ņēmusi vērā.
      Ceturtkārt, Vispārējā tiesa vairākkārt esot pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības tikt uzklausītam, ciktāl tā tostarp tiesas sēdē saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 85. panta 3. punktu nav ņēmusi vērā jauno pausto pierādījumu un neesot nedz izskatījusi attiecīgo liecinieka piedāvājumu, nedz arī pieņēmusi lēmumu saskaņā ar minētā reglamenta 85. panta 4. punktu. Vispārējā tiesa esot pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības tikt uzklausītam arī tādēļ, ka tā nav uzklausījusi jau prasības pieteikumā piedāvātos lieciniekus un vienlaicīgi pārmet apelācijas sūdzības iesniedzējam nepietiekamu pierādījumu iesniegšanu.
      Tādējādi Vispārējā tiesa, piektkārt, pārkāpjot elementārus lietas taisnīgas izskatīšanas un tiesiskai valstij atbilstošas tiesvedības principu Pamattiesību hartas 47. panta izpratnē un liekot šaubīties par tiesību aizsardzības iedarbību.
      Sestkārt, Vispārējā tiesa vairakkārt esot sagrozījusi tajā iesniegtos pierādījumus.
      Septītkārt, tiek norādīta nepietiekama faktu noskaidrošana, astotkārt, nepietiekama pamatojuma norādīšana un, devītkārt, esot pārkāpti loģikas noteikumi.


title: Lieta C-299/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. aprīlī iesniedza Tribunale ordinario di Torino (Itālija) — Techbau SpA/Azienda Sanitaria Locale AL

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. aprīlī iesniedza Tribunale ordinario di Torino (Itālija) — Techbau SpA/Azienda Sanitaria Locale AL
      (Lieta C-299/19)
      (2019/C 213/15)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale ordinario di Torino

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Techbau SpA

         Atbildētāja: Azienda Sanitaria Locale AL

         Prejudiciālais jautājums

      Eiropas Savienības Tiesa tiek lūgta atbildēt, vai Direktīvas 2000/35/EK (1) 2. panta 1. punktam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā 2002. gada 9. oktobra Leģislatīvā dekrēta Nr. 231 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts, kas no “komercdarījuma” jēdziena — ko saprot kā darījumus, kuri “tikai vai galvenokārt izraisa preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību” — un tātad no savas piemērošanas jomas izslēdz uzņēmuma līgumu, gan publisku, gan privātu, un, konkrēti, publiskus būvdarbu līgumus Direktīvas 93/37/EEK izpratnē (2)?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/35/EK (2000. gada 29. jūnijs) par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (OV 2000, L 200, 35. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 93/37/EEK (1993. gada 14. jūnijs) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV 1993, L 199, 54. lpp.).


title: Lieta C-305/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. aprīlī — Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/17

      Prasība, kas celta 2019. gada 12. aprīlī — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
      (Lieta C-305/19)
      (2019/C 213/16)
      Tiesvedības valoda — čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Ondrůšek, K. Talabér-Ritz)

         Atbildētāja: Čehijas Republika

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka nenodrošinot, ka ēkās, kuru kopējā izmantojamā platība pārsniedz 500m2 un attiecībā uz kurām ir izdots energoefektivitātes sertifikāts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/31/ES (2010. gada 19. maijs) par ēku energoefektivitāti (1) 12. panta 1. punktu, un kuras sabiedrība plaši apmeklē, ir jāizvieto energoefektivitātes sertifikāts, Čehijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 13. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Direktīvas 2010/31/ES 13. panta 2. punktā ir paredzēts pienākums izvietot energoefektivitātes sertifikātu, kas izdots saskaņā ar šīs direktīvas 12. panta 1. punktu, ja ēkas, kuru kopējā izmantojamā platība pārsniedz 500m2, plaši apmeklē sabiedrība.

                  2.

                  Taču Čehijas tiesībās (§ 7a zákon č. 406/2000 Sb., o hospodaření energií, ve znění pozdějších předpisů (Likuma Nr. 406/2000 par enerģētikas pārvaldību, grozīts, 7a. pants)) ir paredzēts pienākums izvietot energoefektivitātes sertifikātu vai energoefektivitātes pasi tikai ēkās, kurās atrodas valsts iestādes. Čehijas tiesībās tātad nav paredzēts pienākums izvietot energoefektivitātes pasi situācijās, kurās šajās ēkās atrodas struktūras, kuras nav valsts iestādes un kuras plaši apmeklē sabiedrība. Nepieciešamie tiesību akti joprojām ir sagatavošanas stadijā.

                  3.

                  Līdz ar to Čehijas Republika nav nodrošinājusi, ka ēkās, kuru kopējā izmantojamā platība pārsniedz 500m2 un attiecībā uz kurām ir izdots energoefektivitātes sertifikāts saskaņā šīs direktīvas 12. panta 1. punktu, un kuras sabiedrība plaši apmeklē, ir jāizvieto energoefektivitātes sertifikāts, un tātad nav izpildījusi minētās direktīvas 13. panta 2. punktā paredzētos pienākumus.

         (1)  OV 2010 L 153, 13. lpp.


title: Lieta C-704/17: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 8. marta rīkojums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — D. H./Ministerstvo vnitra

text:
               1.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/28

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 8. marta rīkojums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — D. H./Ministerstvo vnitra
      (Lieta C-704/17) (1)

      (2019/C 220/34)
      Tiesvedības valoda — čehu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 83, 5.3.2018.


title: Lieta T-791/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 22. maija spriedums — Real Madrid Club de Fútbol/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Spānijas iestādes piešķīrušas profesionālā futbola klubam — Noteikumi, lai kompensētu zemes nodošanas, par ko sākotnēji vienojušies pašvaldība un futbola klubs, neesamību — Futbola klubam piešķirtās kompensācijas pārmērīga summa — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Priekšrocība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/27

      Vispārējās tiesas 2019. gada 22. maija spriedums — Real Madrid Club de Fútbol/Komisija
      (Lieta T-791/16) (1)

      (Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Spānijas iestādes piešķīrušas profesionālā futbola klubam - Noteikumi, lai kompensētu zemes nodošanas, par ko sākotnēji vienojušies pašvaldība un futbola klubs, neesamību - Futbola klubam piešķirtās kompensācijas pārmērīga summa - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Priekšrocība)
      (2019/C 230/33)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Real Madrid Club de Fútbol (Madride, Spānija) (pārstāvji: J. Pérez-Bustamante Köster un F. Löwhagen, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P.-J. Loewenthal, G. Luengo un P. Němečková)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2016/2393 (2016. gada 4. jūlijs) par valsts atbalstu SA.33754 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Spānija sniegusi Real Madrid CF (OV 2016, L 358, 3. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2016/2393 (2016. gada 4. jūlijs) par valsts atbalstu SA.33754 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Spānija sniegusi Real Madrid CF.

                  2)

                     Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Real Madrid Club de Fútbol tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta T-37/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 16. maija spriedums — Bank Tejarat/Padome (Ārpuslīgumiskā atbildība — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu — Līdzekļu iesaldēšana — Ierobežojums attiecībā uz uzņemšanu dalībvalstu teritorijās — Tādu zaudējumu atlīdzināšana, kas prasītājai apgalvoti radušies pēc tās nosaukuma iekļaušanas un saglabāšanas to personu un vienību sarakstā, kurām piemēro attiecīgos ierobežojošos pasākumus — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/29

      Vispārējās tiesas 2019. gada 16. maija spriedums — Bank Tejarat/Padome
      (Lieta T-37/17) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojums attiecībā uz uzņemšanu dalībvalstu teritorijās - Tādu zaudējumu atlīdzināšana, kas prasītājai apgalvoti radušies pēc tās nosaukuma iekļaušanas un saglabāšanas to personu un vienību sarakstā, kurām piemēro attiecīgos ierobežojošos pasākumus - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
      (2019/C 230/35)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bank Tejarat (Teherāna, Irāna) (pārstāvji: S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal, A. Meskarian, solicitors, T. Otty, QC, R. Blakeley, V. Zaiwalla, H. Leith, barristers, un T. de la Mare, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bishop un A. Vitro)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Havas un J. Norris)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt zaudējumus, kuri prasītājai, kā tiek apgalvots, ir nodarīti ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 54/2012 (2012. gada 23. janvāris), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2012, L 19, 1. lpp.), Padomes Regulu (ES) Nr. 267/2012 (2012. gada 23. marts) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.) un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 709/2012 (2012. gada 2. augusts), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2012, L 208, 2. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Bank Tejarat sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 104, 3.4.2017.


title: Lieta T-107/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 23. maija spriedums — Steinhoff u.c./ECB (Ārpuslīgumiskā atbildība — Ekonomikas un monetārā politika — ECB — Valstu centrālās bankas — Grieķijas valsts parāda restrukturizācija — Privātā sektora iesaiste — Kolektīvās rīcības klauzulas — Grieķijas parāda vērtspapīru obligātā apmaiņa — Privātie kreditori — ECB atzinums — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums — Pacta sunt servanda princips — Pamattiesību hartas 17. panta 1. un 2. punkts — LESD 63. panta 1. punkts — LESD 124. pants)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/30

      Vispārējās tiesas 2019. gada 23. maija spriedums — Steinhoff u.c./ECB
      (Lieta T-107/17) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Ekonomikas un monetārā politika - ECB - Valstu centrālās bankas - Grieķijas valsts parāda restrukturizācija - Privātā sektora iesaiste - Kolektīvās rīcības klauzulas - Grieķijas parāda vērtspapīru obligātā apmaiņa - Privātie kreditori - ECB atzinums - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Pacta sunt servanda princips - Pamattiesību hartas 17. panta 1. un 2. punkts - LESD 63. panta 1. punkts - LESD 124. pants)
      (2019/C 230/36)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Frank Steinhoff (Hamburga, Vācija), Ewald Filbry (Dortmunde, Vācija), Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG (Gräfenberg, Vācija), Werner Bäcker (Rodgau, Vācija), EMB Consulting SE (Mühltal, Vācija) (pārstāvji: O. Hoepner un D. Unrau, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: O. Heinz un G. Várhelyi, pārstāvji, kuriem palīdz H.-G. Kamann, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājiem esot nodarīts ar to, ka ECB savā atzinumā (CON/2012/12) (2012. gada 17. februāris) neesot pievērsusi Grieķijas Republikas uzmanību tam, ka parāda vērtspapīru obligātas apmaiņas veidā paredzētā Grieķijas valsts parāda restrukturizācija esot nelikumīga.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Frank Steinhoff, Ewald Filbry, Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG, Werner Bäcker un EMB Consulting SE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 129, 24.4.2017.


title: Lieta T-728/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Marinvest un Porting/Komisija (Valsts atbalsts — Jahtu ostu infrastruktūra — Ostas pārvaldības koncesijas piešķiršana un infrastruktūras nodrošināšana un pakalpojumi bez atlīdzības — Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/30

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Marinvest un Porting/Komisija
      (Lieta T-728/17) (1)

      (Valsts atbalsts - Jahtu ostu infrastruktūra - Ostas pārvaldības koncesijas piešķiršana un infrastruktūras nodrošināšana un pakalpojumi bez atlīdzības - Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm)
      (2019/C 230/37)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Marinvest d.o.o. (Izola, Slovēnija) un Porting d.o.o. (Izola) (pārstāvji: G. Cecovini Amigoni un L. Daniele, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Stancanelli, S. Noë un D. Recchia)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: sākotnēji T. Henze un R. Kanitz, vēlāk R. Kanitz), Javno podjetje komunala Izola d.o.o. (Izola, Slovēnija) (pārstāvis: A. Mužina, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt 2017. gada 20. jūlija Komisijas lēmumu C(2017) 5049 final par valsts atbalstu SA.45220 (2016/FC) — Slovēnija — Iespējamais atbalsts Komunala Izola d.o.o.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Marinvest d.o.o. un Porting d.o.o sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Vācijas Federatīvā Republika un Javno podjetje komunala Izola d.o.o. sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta T-733/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 16. maija spriedums — GMPO/Komisija (Cilvēkiem paredzētas zāles — Regulas (ES) Nr. 141/2000 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Jēdziens “ievērojams labums” — Zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai pieejamība — Regulas Nr. 141/2000 5. panta 12. punkta b) apakšpunkts — Komisijas lēmums svītrot zāles no zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai reģistra — Kļūda vērtējumā — Kļūda tiesību piemērošanā — Tiesiskā paļāvība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/31

      Vispārējās tiesas 2019. gada 16. maija spriedums — GMPO/Komisija
      (Lieta T-733/17) (1)

      (Cilvēkiem paredzētas zāles - Regulas (ES) Nr. 141/2000 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Jēdziens “ievērojams labums” - Zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai pieejamība - Regulas Nr. 141/2000 5. panta 12. punkta b) apakšpunkts - Komisijas lēmums svītrot zāles no zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai reģistra - Kļūda vērtējumā - Kļūda tiesību piemērošanā - Tiesiskā paļāvība)
      (2019/C 230/38)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: GMP-Orphan (GMPO) (Parīze, Francija) (pārstāvji: M. Demetriou, QC, E. Mackenzie, barrister, L. Tsang un J. Mulryne, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Petersen un A. Sipos)

         Priekšmets

      Prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas 2017. gada 5. septembra Īstenošanas lēmumu C(2017) 6102 final, ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 726/2004 piešķir tirdzniecības atļauju cilvēkiem paredzētām zālēm “Cuprior — trientīns”, ciktāl Komisija šī lēmuma 5. pantā ir atzinusi, ka minētās zāles vairs neatbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 141/2000 (1999. gada 16. decembris) par zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai (OV 2000, L 18, 1. lpp.) kritērijiem, lai tās varētu reģistrēt kā zāles retu slimību ārstēšanai, un ka ir attiecīgi jāatjaunina Eiropas Savienības zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai reģistrs.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     GMP-Orphan (GMPO) atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 13, 15.1.2018.


title: Lieta T-751/7: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Commune de Fessenheim u.c./Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Francijas iestādēm adresēta Komisijas vēstule par protokolu, ar kuru EDF grupai tiek piešķirts atlīdzinājums saistībā ar Fesenaimas atomelektrostacijas darbības atļaujas atcelšanu — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību — Izņēmums saistībā ar pārbaudes, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību — Vispārējā konfidencialitātes prezumpcija — Sevišķas sabiedrības intereses)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/32

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Commune de Fessenheim u.c./Komisija
      (Lieta T-751/7) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Francijas iestādēm adresēta Komisijas vēstule par protokolu, ar kuru EDF grupai tiek piešķirts atlīdzinājums saistībā ar Fesenaimas atomelektrostacijas darbības atļaujas atcelšanu - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar trešās personas komerciālo interešu aizsardzību - Izņēmums saistībā ar pārbaudes, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību - Vispārējā konfidencialitātes prezumpcija - Sevišķas sabiedrības intereses)
      (2019/C 230/39)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Commune de Fessenheim (Francija), Communauté de communes Pays Rhin-Brisach (Folgelzaima, Francija), Conseil départemental du Haut-Rhin, (Kolmāra, Francija), Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine, (Strasbūra, Francija) (pārstāvis: G. de Rubercy, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Buchet un B. Stromsky)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji: E. de Moustier, B. Fodda un J.-L. Carré)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 18. oktobra lēmumu atteikt piekļuvi vēstulei, kuru tā 2017. gada 22. martā ir nosūtījusi Francijas iestādēm attiecībā uz ierosināto protokolu, ar kuru Électricité de France (EDF) grupai tiek piešķirts atlīdzinājums saistībā ar Fesenaimas atomelektrostacijas slēgšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Commune de Fessenheim, Communauté de communes Pays Rhin-Brisach, Conseil départemental du Haut-Rhin un Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 32, 29.1.2018.


title: Lieta T-813/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 16. maija spriedums — Nerantzaki/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Paziņojums par konkursu — Atklāts konkurss EPSO/AD/331/16 — Pielaišanas nosacījumi — Atlases komisijas lēmums nepielaist prasītāju dalībai konkursa nākamajā kārtā — Kļūda tiesību piemērošanā)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/33

      Vispārējās tiesas 2019. gada 16. maija spriedums — Nerantzaki/Komisija
      (Lieta T-813/17) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Paziņojums par konkursu - Atklāts konkurss EPSO/AD/331/16 - Pielaišanas nosacījumi - Atlases komisijas lēmums nepielaist prasītāju dalībai konkursa nākamajā kārtā - Kļūda tiesību piemērošanā)
      (2019/C 230/41)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eleni Nerantzaki (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: sākotnēji — N. Korogiannakis, vēlāk — L. Levi, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji — P. Mihaylova un L. Radu Bouyon, vēlāk — L. Radu Bouyon, D. Milanowska un B. Mongin)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, atlases komisijas 2017. gada 15. maija lēmumu nepielaist prasītāju dalībai atklātā konkursa EPSO/AD/331/16 nākamajā kārtā un, otrkārt, iecēlējinstitūcijas 2017. gada 14. septembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas sūdzība par atlases komisijas lēmumu viņu nepielaist dalībai minētā konkursa nākamajā kārtā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt atlases komisijas 2017. gada 15. maija lēmumu nepielaist Eleni Nerantzaki dalībai atklātā konkursa EPSO/AD/331/16 nākamajā kārtā.

                  2)

                     Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 52, 12.2.2018.


title: Apvienotās lietas T-3/18 un T-4/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 23. maija spriedums — Holzer y Cia/EUIPO — Annco (“ANN TAYLOR” un “AT ANN TAYLOR”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Agrākas Eiropas Savienības vārdiska un grafiska preču zīmes “ANN TAYLOR” un “AT ANN TAYLOR” — Absolūts spēkā neesamības pamats — Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Ļaunticība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/34

      Vispārējās tiesas 2019. gada 23. maija spriedums — Holzer y Cia/EUIPO — Annco (“ANN TAYLOR” un “AT ANN TAYLOR”)
      (Apvienotās lietas T-3/18 un T-4/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Agrākas Eiropas Savienības vārdiska un grafiska preču zīmes “ANN TAYLOR” un “AT ANN TAYLOR” - Absolūts spēkā neesamības pamats - Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Ļaunticība)
      (2019/C 230/42)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Holzer y Cia, SA de CV (Mehiko, Meksika) (pārstāvji: N. Fernández Fernández-Pacheco un A. Fernández Fernández-Pacheco, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Lukošiūtė un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Annco, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: D. Rose, J. Warner, E. Preston, solicitors, un P. Roberts, QC)

         Priekšmets

      Divas prasības par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 2. un 8. novembra lēmumiem lietās R 2370/2016-2 un R 2371/2016-2 attiecībā uz diviem spēkā neesamības atzīšanas procesiem starp Annco un Holzer y Cia.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasības noraidīt.

                  2)

                     Holzer y Cia, SA de CV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Annco, Inc. tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 72, 26.2.2018.


title: Lieta T-12/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Zweirad-Center Stadler/EUIPO — Triumph Designs (“Triumph”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Triumph” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TRIUMPH” — Reģistrācijas pieteikuma daļējs noraidījums — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu identiskums — Agrākas preču zīmes paaugstināta atšķirtspēja, kas iegūta izmantošanas rezultātā — Preču līdzība — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/35

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Zweirad-Center Stadler/EUIPO — Triumph Designs (“Triumph”)
      (Lieta T-12/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Triumph” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TRIUMPH” - Reģistrācijas pieteikuma daļējs noraidījums - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu identiskums - Agrākas preču zīmes paaugstināta atšķirtspēja, kas iegūta izmantošanas rezultātā - Preču līdzība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 230/43)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Zweirad-Center Stadler GmbH (Ratisbonne, Vācija) (pārstāvji: sākotnēji P. Ruess un A. Doepner-Thiele, pēc tam P. Ruess, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: D. Walicka un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Triumph Designs Ltd (Swadlincote, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: S. Malynicz, QC)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 2. novembra lēmumu lietā R 665/2017-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Triumph Designs un Zweirad-Center Stadler.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Zweirad-Center Stadler GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Triumph Designs Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 72, 26.2.2018.


title: Lieta T-37/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — Stirlinx Arkadiusz Kamusiński/EUIPO — Heinrich Bauer Verlag (“Brave Paper”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Brave Paper” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BRAVO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Konceptuāla līdzība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/36

      Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — Stirlinx Arkadiusz Kamusiński/EUIPO — Heinrich Bauer Verlag (“Brave Paper”)
      (Lieta T-37/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Brave Paper” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BRAVO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Konceptuāla līdzība)
      (2019/C 230/44)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Stirlinx Arkadiusz Kamusiński (Varšava, Polija) (pārstāvis: M. Pruszczyk, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Heinrich Bauer Verlag KG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: U. Grübler, S. Engels un C. Engelmann, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 15. novembra lēmumu lietā R 391/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Heinrich Bauer Verlag un Stirlinx Arkadiusz Kamusiński.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Stirlinx Arkadiusz Kamusiński atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 104, 19.3.2018.


title: Apvienotās lietas T-89/18 un T-90/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Guiral Broto/EUIPO — Gastro & Soul (“Café del Sol” un “CAFE DEL SOL”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas un grafiskas preču zīmju “Café del Sol” un “CAFE DEL SOL” reģistrācijas pieteikumi — Agrāka valsts grafiska preču zīme “Café del Sol” — Pierādījumi par agrākas preču zīmes pastāvēšanu, spēkā esamību un aizsardzības apjomu — Tulkojums — Tiesības uz aizstāvību — Regulas 2017/1001 95. panta 2. punkts)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/36

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Guiral Broto/EUIPO — Gastro & Soul (“Café del Sol” un “CAFE DEL SOL”)
      (Apvienotās lietas T-89/18 un T-90/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas un grafiskas preču zīmju “Café del Sol” un “CAFE DEL SOL” reģistrācijas pieteikumi - Agrāka valsts grafiska preču zīme “Café del Sol” - Pierādījumi par agrākas preču zīmes pastāvēšanu, spēkā esamību un aizsardzības apjomu - Tulkojums - Tiesības uz aizstāvību - Regulas 2017/1001 95. panta 2. punkts)
      (2019/C 230/45)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spānija) (pārstāvis: J. L. de Castro Hermida, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: P. Sipos)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Vācija)

         Priekšmets

      Prasības par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 4. decembra lēmumiem lietā R 1095/2017-4 un lietā R 1096/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesiem starp Guiral Broto k-gu un Gastro & Soul.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 4. decembra lēmumus lietā R 1095/2017-4 un lietā R 1096/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesiem starp Ramón Guiral Broto un Gastro & Soul GmbH.

                  2)

                     Pārējā daļā prasības noraidīt.

                  3)

                     EUIPO un R. Guiral Broto sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta T-99/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — Stamatopoulos/ENISA (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Pieņemšana darbā — Paziņojums par vakanci — Iecelšana nodaļas vadītāja amatā — Kandidatūras noraidīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Vienlīdzīga attieksme — Pārskatāmība — Atbildība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/37

      Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — Stamatopoulos/ENISA
      (Lieta T-99/18) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pieņemšana darbā - Paziņojums par vakanci - Iecelšana nodaļas vadītāja amatā - Kandidatūras noraidīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme - Pārskatāmība - Atbildība)
      (2019/C 230/46)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Grigorios Stamatopoulos (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis: S. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūra (pārstāvji: A. Ryan, kam palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt ENISA2017. gada 25. jūlija lēmumu, ar ko tiek noraidīta prasītāja kandidatūra uz nodaļas “Finanses un publiskie iepirkumi” vadītāja amatu un, otrkārt, atlīdzināt prasītājam ar šo lēmumu it kā nodarīto kaitējumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Grigorios Stamatopoulos atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta T-104/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 20. maija spriedums — Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA (Šķīrējklauzula — Dotācijas nolīgums, kas noslēgts Septītās pamatprogrammas pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. — 2013. gads) ietvaros — Pārtikas rūpnieciskās ražošanas nozarē izmantojamas procesa un kvalitātes kontroles sistēmas izstrāde — Projekts Food-Watch — Projekta pārklāšanās ar kādu citu šīs pašas programmas ietvaros finansētu projektu — Saņēmēju pienākums sniegt informāciju — Lēmums pieprasīt, lai tiktu atmaksāts saskaņā ar dotācijas nolīgumu samaksātais finansiālais ieguldījums)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/38

      Vispārējās tiesas 2019. gada 20. maija spriedums — Fundación Tecnalia Research & Innovation/REA
      (Lieta T-104/18) (1)

      (Šķīrējklauzula - Dotācijas nolīgums, kas noslēgts Septītās pamatprogrammas pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. - 2013. gads) ietvaros - Pārtikas rūpnieciskās ražošanas nozarē izmantojamas procesa un kvalitātes kontroles sistēmas izstrāde - Projekts Food-Watch - Projekta pārklāšanās ar kādu citu šīs pašas programmas ietvaros finansētu projektu - Saņēmēju pienākums sniegt informāciju - Lēmums pieprasīt, lai tiktu atmaksāts saskaņā ar dotācijas nolīgumu samaksātais finansiālais ieguldījums)
      (2019/C 230/47)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Sansevastjana, Spānija) (pārstāvji: P. Palacios Pesquera un M. Rius Coma, advokāti)

         Atbildētāja: Pētniecības izpildaģentūra (pārstāvji: S. Payan-Lagrou un V. Canetti, pārstāves, kam palīdz J. Rivas Andrés, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko būtībā tiek lūgts konstatēt, ka prasītājai nav jāatmaksā dotācija, kas tika piešķirta projektam FP7-SME 2013 605879 (Food-Watch).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Fundación Tecnalia Research & Innovation atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūru.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta T-269/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — Inditex/EUIPO — Ffauf Italia (“ZARA”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ZARA” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiska un grafiska preču zīmes “LE DELIZIE ZARA” un “ZARA” — Pierādījumi par agrāku preču zīmju faktisku izmantošanu — Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts — Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — Inditex/EUIPO — Ffauf Italia (“ZARA”)
      (Lieta T-269/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ZARA” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiska un grafiska preču zīmes “LE DELIZIE ZARA” un “ZARA” - Pierādījumi par agrāku preču zīmju faktisku izmantošanu - Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts - Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 230/50)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Spānija) (pārstāvji: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal un E. Armero Lavie, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ffauf Italia SpA (Riese Pio X, Itālija) (pārstāvji: P. Creta, A. Lanzarini, B. Costa, A. Sponzilli un M. Lazzarotto, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 2. februāra lēmumu apvienotajās lietās R 359/2015-5 un R 409/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ffauf Italia un Inditex.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2018. gada 2. februāra lēmumu apvienotajās lietās R 359/2015-5 un R 409/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ffauf Italia un Inditex, ciktāl tas attiecas uz turpmāk uzskaitīto: “konservēti, saldēti, žāvēti un kaltēti augļi un dārzeņi, garšaugi un pākšaugi; želejas, ievārījumi, kompoti; piena produkti; eļļas un pārtikas tauki”, kas ietilpst 29. klasē saskaņā ar pārskatīto un grozīto 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumu par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām; “rīsi, tapioka, sāgo; milti un labības produkti, maize, konditorejas izstrādājumi un saldumi; raugs, cepamais pulveris; sāls, sinepes; etiķis, garšvielu mērces; garšvielas; no rīsiem gatavotas uzkodas”, kas ietilpst 30. klasē; “svaigi dārzeņi”, kas ietilpst 31. klasē; “svaigas sulas”, kas ietilpst 32. klasē; “mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības pakalpojumi, izmantojot pasaules informātikas tīklus, katalogus, pastu, telefonu, radio un televīziju un citus elektroniskos saziņas līdzekļus, attiecībā uz konservētiem, saldētiem, žāvētiem un kaltētiem dārzeņiem, pārtikas eļļām, rīsiem, miltiem un labības produktiem, maizi, etiķi, garšvielu mērcēm”, kas ietilpst 35. klasē; un “restorānu pakalpojumi (ēdināšana), pašapkalpošanās restorānu un kafejnīcu pakalpojumi”, kas ietilpst 43. klasē.

                  2)

                     EUIPO un Ffauf Italia sedz savus, kā arī atlīdzina Industria de Diseño Textil (Inditex) tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta T-325/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — VI.TO./EUIPO — Bottega (Rozā pudeles forma) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme — Rozā pudeles forma — Absolūti atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Atšķirtspēja — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta i)-iii) punkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta i)-iii) punkts))

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — VI.TO./EUIPO — Bottega (Rozā pudeles forma)
      (Lieta T-325/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme - Rozā pudeles forma - Absolūti atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Atšķirtspēja - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta i)-iii) punkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta i)-iii) punkts))
      (2019/C 230/52)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Itālija) (pārstāvis: L. Giove, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Scardocchia un A. Folliard-Monguiral)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sandro Bottega (Colle Umberto, Itālija) (pārstāvis: R. Galli, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 14. marta lēmumu lietā R 1037/2017-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp VI.TO. un S. Bottega.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta T-354/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 16. maija spriedums — KID-Systeme/EUIPO — Sky (“SKYFi”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SKYFi” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas preču zīmes “SKY” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Preču un pakalpojumu identiskums — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas 2017/1001 94. pants — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts — Administratīvā procesa apturēšana — Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 71. panta 1. punkts) — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu — Pamattiesību hartas 47. pants — Mutvārdu process apelācijas padomē — Regulas 2017/1001 96. pants)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/43

      Vispārējās tiesas 2019. gada 16. maija spriedums — KID-Systeme/EUIPO — Sky (“SKYFi”)
      (Lieta T-354/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SKYFi” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas preču zīmes “SKY” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Preču un pakalpojumu identiskums - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas 2017/1001 94. pants - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts - Administratīvā procesa apturēšana - Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 71. panta 1. punkts) - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu - Pamattiesību hartas 47. pants - Mutvārdu process apelācijas padomē - Regulas 2017/1001 96. pants)
      (2019/C 230/53)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: KID-Systeme GmbH (Buxtehude, Vācija) (pārstāvji: R. Kunze, G. Würtenberger un T. Wittmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Markakis un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sky Ltd, iepriekš Sky plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: K. Saliger, solicitor, un P. Roberts, QC, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 15. marta lēmumu lietā R 106/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sky un KID-Systeme.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     KID-Systeme GmbH atlīdzina ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta T-465/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Eurolamp/EUIPO (“EUROLAMP pioneers in new technology”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “EUROLAMP pioneers in new technology” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/44

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Eurolamp/EUIPO (“EUROLAMP pioneers in new technology”)
      (Lieta T-465/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “EUROLAMP pioneers in new technology” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 230/54)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eurolamp AVEE Eisagogis kai Emporias Lamptiron (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis: A. Argyriadis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 23. maija lēmumu lietā R 1358/2017-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “EUROLAMP pioneers in new technology” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Eurolamp AVEE Eisagogis kai Emporias Lamptiron atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 341, 24.9.2018.


title: Lieta T-466/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Eurolamp/EUIPO (“EUROLAMP pioneers in new technology”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EUROLAMP pioneers in new technology” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/44

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija spriedums — Eurolamp/EUIPO (“EUROLAMP pioneers in new technology”)
      (Lieta T-466/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EUROLAMP pioneers in new technology” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 230/55)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eurolamp AVEE Eisagogis kai Emporias Lamptiron (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis: A. Argyriadis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 23. maija lēmumu lietā R 1359/2017-1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “EUROLAMP pioneers in new technology” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Eurolamp AVEE Eisagogis kai Emporias Lamptiron atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 341, 24.9.2018.


title: Lieta T-469/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — Battelle Memorial Institute/EUIPO (“HEATCOAT”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “HEATCOAT” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/45

      Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — Battelle Memorial Institute/EUIPO (“HEATCOAT”)
      (Lieta T-469/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “HEATCOAT” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Vienlīdzīga attieksme - Labas pārvaldības princips)
      (2019/C 230/56)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Battelle Memorial Institute (Columbus, Ohaio, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: B. Brandreth, QC)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: P. Sipos un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 16. maija lēmumu lietā R 36/2018-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “HEATCOAT” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Battelle Memorial Institute atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 341, 24.9.2018.


title: Lieta T-629/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 7. maija spriedums — mobile.de/EUIPO (Automašīnas paskaidres balonā attēlojums) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo automašīnu paskaidres balonā, reģistrācijas pieteikums — Apelācijas sūdzības pieņemamība Apelācijas padomē — Regulas (ES) 2017/1001 49. panta 1. punkts — Preču vai pakalpojumu saraksta, uz ko attiecas reģistrācijai pieteikta preču zīme, ierobežojums — Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 5. punkts — Apelācijas padomē veicamās pārbaudes apjoms — Pienākums pieņemt lēmumu par ierobežojuma lūgumu)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 7. maija spriedums — mobile.de/EUIPO (Automašīnas paskaidres balonā attēlojums)
      (Lieta T-629/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo automašīnu paskaidres balonā, reģistrācijas pieteikums - Apelācijas sūdzības pieņemamība Apelācijas padomē - Regulas (ES) 2017/1001 49. panta 1. punkts - Preču vai pakalpojumu saraksta, uz ko attiecas reģistrācijai pieteikta preču zīme, ierobežojums - Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 5. punkts - Apelācijas padomē veicamās pārbaudes apjoms - Pienākums pieņemt lēmumu par ierobežojuma lūgumu)
      (2019/C 230/57)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: mobile.de (Dreilinden, Vācija) (pārstāvis: T. Lührig, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: M. Fischer)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 7. augusta lēmumu lietā R 2653/2017-4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu, kas attēlo automašīnu paskaidres balonā, kā Eiropas Savienības preču zīmi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 7. augusta lēmumu lietā R 2653/2017-4.

                  2)

                     EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 445, 10.12.2018.


title: Lieta T-237/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 17. maija rīkojums — Martini–Sportswear/EUIPO — Olympique de Marseille (“M”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiskāreģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “M” — Apstrīdētā nolēmuma atsaukšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 17. maija rīkojums — Martini–Sportswear/EUIPO — Olympique de Marseille (“M”)
      (Lieta T-237/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiskāreģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “M” - Apstrīdētā nolēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 230/58)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Martini–Sportswear GmbH Annaberga, Austrija) (pārstāvis: W. Lang, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Olympique de Marseille SASP (Marseļa, Francija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 1755/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Olympique de Marseille un Martini-Sportswear.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Martini-Sportswear GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.