title: Lieta C-494/14: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 15. oktobra spriedums (Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas Savienība/Axa Belgium SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Ierēdņi — Civildienesta noteikumi — 73., 78. un 85.a pants — Ceļu satiksmes negadījums — Valsts tiesības, kurās noteikts objektīvas atbildības režīms — Subrogācija Eiropas Savienībai — “Atbildīgās trešās personas” jēdziens — Savienības tiesību autonoms jēdziens — Jēdziens, kas attiecas uz visām personām, kam atbilstoši valsts tiesībām ir jāatlīdzina cietušajam vai viņa tiesību pārņēmējiem nodarītais kaitējums — Pakalpojumi, kas Savienībai nav jāsniedz galīgi

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/12

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 15. oktobra spriedums (Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas Savienība/Axa Belgium SA

   (Lieta C-494/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Ierēdņi - Civildienesta noteikumi - 73., 78. un 85.a pants - Ceļu satiksmes negadījums - Valsts tiesības, kurās noteikts objektīvas atbildības režīms - Subrogācija Eiropas Savienībai - “Atbildīgās trešās personas” jēdziens - Savienības tiesību autonoms jēdziens - Jēdziens, kas attiecas uz visām personām, kam atbilstoši valsts tiesībām ir jāatlīdzina cietušajam vai viņa tiesību pārņēmējiem nodarītais kaitējums - Pakalpojumi, kas Savienībai nav jāsniedz galīgi)
   (2015/C 406/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Eiropas Savienība

      Atbildētāja: Axa Belgium SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               jēdziens “atbildīgā trešā persona”, kas ir norādīts Padomes 1968. gada 29. februāra Regulas (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 259/68, ar ko nosaka Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību un ar ko izveido īpašus pagaidu pasākumus, ko piemēro Komisijas darbiniekiem, kas ir grozīta ar Padomes 1998. gada 7. aprīļa Regulu (EK, EOTK, Euratom) Nr. 781/98, 85.a panta 1. punktā, Savienības tiesību sistēmā ir jāinterpretē autonomi un vienveidīgi;

               2)

               jēdziens “atbildīgā trešā persona”, kas ir norādīts Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu, kas ir noteikti ar Regulu Nr. 259/68, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 781/98, 85.a panta 1. punktā, attiecas uz jebkuru personu, tostarp apdrošinātājiem, kam atbilstoši valsts tiesībām ir jāatlīdzina cietušajam vai viņa tiesību pārņēmējiem nodarītie zaudējumi;

               3)

               Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumi, kas ir noteikti ar Regulu Nr. 259/68, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 781/98, nevar tikt interpretēti tādējādi, ka saistībā ar tiešu rīcību atbilstoši šo noteikumu 85.a panta 4. punktam maksājumi, kas Savienībai ir jāveic atbilstoši, pirmkārt, minēto noteikumu 73. pantam, kas attiecas uz slimības un nelaimes gadījumu risku segšanu, un, otrkārt, šo pašu noteikumu 78. pantam par invaliditātes pensijas samaksu, tai ir jāsamaksā galīgi.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015.


title: Lieta T-693/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. novembrī – Clover Canyon/ITSB - Kaipa Sportswear (“CLOVER CANYON”)

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/68

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. novembrī – Clover Canyon/ITSB - Kaipa Sportswear (“CLOVER CANYON”)
   (Lieta T-693/15)
   (2016/C 038/92)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Clover Canyon, Inc. (Losandželosa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – T. Schmitz, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Kaipa Sportswear GmbH (Heilbronn, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “CLOVER CANYON” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 120 485

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 4. augusta lēmums lietā R 3018/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus
               vai

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt izdevumus saistībā ar pieteikuma iesniegšanu ITSB Apelācijas padomē, kā arī apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-352/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. septembrī — Novácke chemické závody/Komisija

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/77

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. septembrī — Novácke chemické závody/Komisija
   (lieta T-352/09)
   2009/C 267/138
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Novácke chemické závody, a.s., Nováky (Slovākijas Republika) (pārstāvis — A. Černejová, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz prasītāju un līdz ar to atcelt prasītājai uzlikto naudas sodu; vai

               —

               pakārtoti, atcelt naudas sodu, kas prasītājai uzlikts ar lēmuma 2. pantu vai vismaz būtiski samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 22. jūlija lēmumu (Lieta Nr. COMP/F/39/396 — Kalcija un magnēzija reaģenti tērauda un gāzes nozarēm), ar kuru Komisija sauca pie atbildības prasītāju un citus uzņēmumus par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu, jo notika tirgus sadale, kvotu noteikšana, klientu sadale, vienošanās par cenām un jutīgas komerciālas informācijas apmaiņa starp kalcija karbīda un magnēzija granulu tirgotājiem. Pakārtoti, prasītāja lūdz atcelt vai samazināt naudas sodu, kas tai uzlikts saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 31. pantu.
   Prasības pieteikums ir pamatots šādi:

               Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka, uzliekot prasītājai pārmērīgu un nesamērīgu naudas sodu, Komisija pārkāpa samērīguma principu un vienlīdzības attieksmes principu, kas ir Kopienu tiesību vispārējais princips.

               Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija neizvērtēja prasītājas spēju samaksāt naudas sodu un risku, ka šis naudas sods novedīs to pie bankrota. Prasītāja it īpaši norāda, ka Komisija neievēroja procedūras pamatprasības, ka tā netika pienācīgi izvērtējusi prasītājas iesniegtos pierādījumus, kas atklāj iespējamo bankrota risku, ja Komisija uzliks tai naudas sodu. Tādēļ prasītāja apgalvo, ka Komisija pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nekonstatējot minēto risku un nepiemērojot attiecībā uz prasītāju Pamatnostādņu 35. punktu.

               Treškārt, prasītāja apgalvo, ka naudas soda uzlikšana tieši izraisīs tās bankrotu, kā arī likvidēs to kā konkurentu attiecīgajā tirgū. Tādēļ prasītāja uzskata, ka Komisija tika pārkāpusi EKL 3. panta 1. punkta g) apakšpunktu, kropļojot vai likvidējot konkurenci attiecīgajā tirgū.


title: Lieta C-427/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) 2009. gada 28. oktobra rīkojumu — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)2009. gada 28. oktobra rīkojumu — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc

   (Lieta C-427/09)
   2010/C 11/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Generics (UK) Ltd

      Atbildētāja:
      Synaptech Inc

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Padomes Regulas Nr. 1768/92 (1) 13. panta 1. punkta izpratnē “pirmā atļauja laist produktu tirgū Kopienā” ir tāda pirmā atļauja laist produktu Kopienas tirgū, kas tika izsniegta saskaņā ar Padomes Direktīvu 65/65/EEK (2) (kuru tagad aizstāj Direktīva 2001/83/EK (3)), vai arī par to var būt jebkura atļauja, kas ļauj laist produktu Kopienas vai EEZ tirgū?

               2)

               vai gadījumā, ja Padomes Regulas (EEK) Nr. 1768/92 13. panta 1. punkta izpratnē “atļauja laist produktu tirgū Kopienā” bija jāizsniedz saskaņā ar Direktīvu 65/65/EEK (kuru tagad aizstāj Direktīva 2001/83/EK), atļauja, kas 1963. gadā tika izsniegta Austrijā saskaņā ar tajā laikā spēkā esošo valsts tiesisko regulējumu (kas neatbilda Direktīvas 65/65/EEK prasībām) un kas ne reizi netika grozīta, lai tā atbilstu Direktīvai 65/65/EEK, un visbeidzot 2001. gadā tika atsaukta, šajā sakarā ir jāpielīdzina atļaujai, kas izsniegta saskaņā ar Direktīvu 65/65/EEK?

      (1)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Regula (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm (OV L 182, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1965. gada 26. janvāra Direktīva 65/65/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu, kas attiecas uz zālēm (OV 22, 369. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).


title: Lieta C-379/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Monocratico di Retimno (Grieķija) 2007. gada 8. augusta rīkojumu — Charikleia Giannoudi / Dimos Geropotamou

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Monocratico di Retimno (Grieķija) 2007. gada 8. augusta rīkojumu — Charikleia Giannoudi/Dimos Geropotamou

   (Lieta C-379/07)
   (2007/C 269/48)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Monocratico di Retimno
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Charikleia Giannoudi

      Atbildētājs: Dimos Geropotamou

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas noslēgts ar UNICE, CEEP un EAK, 5. klauzula un 8. klauzulas 1. un 3. punkts, kas ir neatņemama Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK (1999. gada 10. jūlija OV L 175, 42. lpp.) daļa, ir interpretējams tādā nozīmē, ka Kopienu tiesības neatļauj dalībvalstīm, piemērojot šo pamatnolīgumu, pieņemt tiesību pasākumus, ja:

                           a)

                           tiesiskajā regulējumā jau pirms direktīvas spēkā stāšanās pastāvēja tiesību normas, kuras ir tādas pašas kā Pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkts, un

                           b)

                           ja ar pieņemtajiem tiesību pasākumiem, piemērojot pamatnolīgumu valsts tiesiskajā regulējumā, tiek samazināts vispārējais darba ņēmēju, kuriem ir noslēgts līgums uz noteiktu laiku, aizsardzības līmenis?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai gadījumā, ja valsts tiesiskajā regulējumā, kas pastāvēja pirms stājās spēkā Direktīva 1999/70/EK, pastāvēja Pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta izpratnē tāda pati tiesību norma kā šajā strīdā izskatāmais Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts, tādas tiesību normas pieņemšana, īstenojot pamatnolīgumu, kāda tiek apstrīdēta apstrīd šajā lietā (Prezidenta dekrēta Nr. 164/2004 11. pants), nepieņemami samazina vispārējo aizsardzību, kas piešķirta darba ņēmējiem, ar kuriem atbilstoši valsts tiesībām ir noslēgts līgums uz noteiktu laiku Pamatnolīguma 8. panta 1. un 3. punkta nozīmē, ja:

                           a)

                           attiecīgais tiesību pasākums, kas ievieš pamatnolīgumu, tika pieņemts pēc Direktīvas 1999/70/EK transponēšanas termiņa beigām, bet kura rationae temporis iekļaujas tikai tie darba līgumi un attiecības, kas noslēgtas uz noteiktu laiku, kuras pastāvēja direktīvas spēkā stāšanās laikā vai kuras beidzās noteiktā laika periodā pirms tā stājās spēkā, bet pēc tam, kad bija beidzies direktīvas transponēšanas termiņš, savukārt, ekvivalentās tiesību normas, kuras pastāvēja iepriekš, neparedz ierobežotu piemērošanu laikā un tās ir attiecināmas uz viesiem darba līgumiem uz noteiktu laiku, kas tika noslēgti, pildīti vai beidzās dienā, kad spēkā stājās Direktīva 1999/70/EK un kad beidzās tās transponēšanas termiņš;

                           b)

                           šis tiesību pasākums, kas ir vērsts uz to, lai ieviestu pamatnolīgumu, ir piemērojams tikai uz tiem darba līgumiem uz noteiktu laiku, kurus, lai tos atbilstoši iepriekš minētā tiesību pasākumam uzskatītu par secīgiem, vienlaicīgi ir jāatbilst šādiem priekšnosacījumiem:

                                       1)

                                       laika periods, kas pastāv starp to noslēgšanām, nevar nepārsniegt trīs mēnešus; un papildus

                                       2)

                                       to kopējam ilgumam ir jābūt vismaz divdesmit četri mēneši, sākot no brīža, kad stājās spēkā šis tiesību pasākums, neatkarīgi no tā cik reizes līgums tiek atjaunots, vai arī līgumu kopējais nodarbinātības laiks, divdesmit četru mēnešu laika periodā kopš tika noslēgts sākotnējais līgums, ir vismaz astoņpadsmit mēnešu garumā tādā gadījumā, ja sākotnējais līgums ir vismaz trīs reizes atjaunots, bet, savukārt, iepriekš pastāvējušās ekvivalentās tiesību normas neparedz šādus priekšnosacījumus un atšķirīgi iekļauj visus darba līgumus, kuri noslēgti uz noteiktu laiku (secīgos), neatkarīgi no nodarbinātības minimālā laika perioda un no minimālā līgumu atjaunošanas skaita;

                           c)

                           attiecīgais tiesību pasākums, kas ir vērsts uz to, lai piemērotu pamatnolīgumu, attiecībā uz darba ņēmēju uz noteiktu laiku aizsardzību saistībā ar to, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu atbilstoši pamanolīgumam, paredz ka tiesiskās sekas, proti, ka darba līgumus, kuri noslēgti uz noteiktu laiku, atzīst par līgumiem, kas noslēgti uz nenoteiktu laiku, iestājas sākot no dekrēta spēkā stāšanās brīža (ex nunc), savukārt, iepriekš pastāvējušās ekvivalentās tiesību normas paredz, ka līgumus uz noteiktu laiku var kvalificēt par līgumiem uz nenoteiktu laiku, sākot no brīža, kad tas tika pirmo reizi noslēgts (ex tunc )?

               3)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai gadījumā, ja valsts tiesiskajā regulējumā, kas pastāvēja, pirms stājās spēkā Direktīva 1999/70/EK, kuras pamatlīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir tās neatņemama daļa, 5. klauzulas 1. panta nozīmē pastāv tāda pati tiesību norma kā Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts, kas tiek izskatīts šajā lietā, nav atļauta iepriekš minētā vispārējā aizsardzības līmeņa samazināšana darba ņēmējiem uz noteiktu laiku, atbilstoši valsts tiesībām Pamatnolīguma 8. klauzulas 1. panta un 3. panta nozīmē, ņemot vērā to, ka valsts tiesiskajā regulējumā, pamatojoties uz vajadzību piemērot pamatnolīgumu, tiek pieņemta tāda tiesību norma kā Prezidenta dekrēta Nr. 164/2004 7. pants, kas tiek izskatīts šajā lietā un kas kā vienīgo aizsardzības veidu darba ņēmējiem uz noteiktu laiku pret ļaunprātīgu izmantošanu paredz pienākumu darba devējam samaksāt atlīdzību un atlaišanas pabalstu gadījumā, kurā ļaunprātīgā veidā tika noslēgti secīgi darba līgumi, kas noslēgti uz noteiktu laiku, ievērojot, ka:

                           a)

                           valsts tiesībās pienākums samaksāt atlīdzību un atlaišanas pabalstu ir paredzēts visos darba attiecību gadījumos un tas nav īpašā veidā vērstas uz to, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu atbilstoši pamatnolīgumam; un

                           b)

                           tiesiskās sekas, kas iestājas, piemērojot sākotnējās, ekvivalentās tiesiskās normas, ir tādas, ka secīgie darba līgumi, kas noslēgti uz noteiktu laiku, ir jāatzīst par līgumiem, kuri noslēgti uz nenoteiktu laiku?

               4)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz visiem iepriekš uzdotiem jautājumiem, vai valsts tiesai, interpretējot valsts tiesisko regulējumu atbilstoši Direktīvai 1999/70/EK, nav jāpiemēro tādas tiesību normas noteikumi, kuri nav saderīgi ar tiem tiesību noteikumiem, kas paredzēti direktīvā, bet kuri tika pieņemti, ieviešot pamatnolīgumu, un atbilstoši kuriem, tiek samazināts vispārējais aizsardzības līmenis darba ņēmējiem, kuri ir noslēguši līgumus uz noteiktu laiku, kurš ir paredzēts valsts tiesībās, kā, piemēram, Prezidenta dekrētā Nr. 164/2004, kurš klusējošā veidā un netieši (bet nepārprotami) neparedz attiecīgu aizsardzību ļaunprātīgas izmantošanas gadījumos, kad darba ņēmējs ir noslēdzis vienu darba līgumu uz noteiktu laiku, kura patiesais mērķis ir izmantot darba ņēmēja pakalpojumus, lai apmierinātu nevis pagaidu, izņēmuma vai steidzamas vajadzības, bet gan pastāvīgas un ilgstošas vajadzības, un tā vietā ir jāpiemēro tāda pati tiesību norma, kura pastāvēja pirms direktīvas stāšanās spēkā, proti, tādus kā Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts?

               5)

               Ja valsts tiesa uzskata, ka tiesību noteikums (šajā gadījumā Likuma Nr. 2112/1902 8. panta 3. punkts), kas ir ekvivalents pamatnlolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punktam, kas ir neatņemama Direktīvas 1999/70/EK daļa, principā ir piemērojams strīdā saistībā ar darba līgumu, kas noslēgts uz noteiktu laiku, balstoties uz kuru varētu noteikt, ka darba līgums — pat tad, ja tas ir tikai viens, — tika noslēgts kā darba līgums uz noteiktu laiku bez jebkāda objektīva iemesla saistībā ar tā raksturu, veidu un darbību raksturiezīmēm, ir atzīstams par darba līgumu, kas noslēgts uz nenoteiktu laiku:

                           a)

                           vai ar Kopienu tiesībām ir saderīgi valsts tiesai piemērot un interpretēt valsts tiesisko regulējumu tādā veidā, ka tiesiskais regulējums attiecībā uz darbu uz noteiktu laiku, lai apmierinātu sezonālo, periodisko, pagaidu, izņēmumu un papildu vajadzības un sociālās vajadzības (šajā gadījumā Likuma Nr. 3250/2004 tiesību noteikumi, publicēti Valsts oficiālajā vēstnesī FEK A' 124/7-7-2004), kas tika izmantots kā tiesiskais pamatojums, lai noslēgtu līgumu uz laiku, ir objektīvs iemesls visos gadījumos, kad tiek noslēgts šāds līgums, pat ja tie patiesībā apmierināja pastāvīgas un ilgstošas vajadzības;

                           b)

                           vai ar Kopienu tiesībām ir saderīgi valsts tiesai interpretēt un piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram tiesību noteikums, kas aizliedz līgumus uz noteiktu laiku publiskā sektorā pārveidot par līgumiem uz nenoteiktu laiku, ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka pie jebkuriem apstākļiem publiskajā sektorā ir pilnībā aizliegts līgumus uz noteiktu pārveidot par līgumiem uz nenoteiktu laiku, pat ja šāds līgums ļaunprātīgā veidā tika noslēgts uz noteiktu laiku, proti, gadījumā, kurā tas apmierināja pastāvīgas un ilgstošas vajadzības, un vai valsts tiesai šādā gadījumā nav atstāta iespēja noteikt attiecīgo darba attiecību patieso tiesisko raksturu un atbilstīgi kvalificēt to kā darba līgumu, kas noslēgts uz nenoteiktu laiku? Vai arī attiecīgo aizliegumu ir jāattiecina tikai uz darba līgumiem, kas noslēgti uz noteiktu laiku, kuri faktiski tika noslēgti, lai apmierinātu pagaidu, neparedzētas, steidzamas, izņēmuma vai līdzīga īpaša veida vajadzības, un nevis uz gadījumiem, kad tie faktiski tika noslēgti, lai apmierinātu pastāvīgas un ilgstošas vajadzības?


title: Lieta T-262/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 15. oktobra spriedums – Skysoft Computersysteme /ITSB – British Sky Broadcasting un Sky IP International  ( “SKYSOFT” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SKYSOFT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “SKY”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/37

         Vispārējās tiesas 2014. gada 15. oktobra spriedums – Skysoft Computersysteme/ITSB – British Sky Broadcasting un Sky IP International (“SKYSOFT”)
   (Lieta T-262/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SKYSOFT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “SKY” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 421/50
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Skysoft Computersysteme GmbH (Kleinmachnow, Vācija) (pārstāvji – P. Ehrlinger un T. Hagen, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Bullock un N. Bambara)

      Pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste) un Sky IP International Ltd (Isleworth) (pārstāvji – J. Barry, S. Wright, solicitors, un P. Roberts, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 20. marta lēmumu lietā R 2503/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp British Sky Broadcasting Group plc un Sky IP International Ltd, no vienas puses, un Skysoft Computersysteme GmbH, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Skysoft Computersysteme GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-129/15: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 7. jūlija rīkojums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H. M./Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski piegādes līgumi — Direktīva 2004/18/EK — 1. panta 9. punkts — Jēdziens “publisko tiesību subjekts” — Ārstniecības iestāde, kas izveidota peļņas nolūkā un kuras kapitāls pilnībā ir privāts — Ienākumi, kas vairāk nekā 50 % vai 30 % apmērā gūti no sabiedriskās veselības apdrošināšanas shēmas maksājumiem par ārstniecības pakalpojumu sniegšanu — 7. panta b) punkts — Līguma paredzamā vērtība — Robežvērtības nesasniegšana — Noteiktas pārrobežu intereses — Informācijas neesamība — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/10

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 7. jūlija rīkojums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H. M./Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)

   (Lieta C-129/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski piegādes līgumi - Direktīva 2004/18/EK - 1. panta 9. punkts - Jēdziens “publisko tiesību subjekts” - Ārstniecības iestāde, kas izveidota peļņas nolūkā un kuras kapitāls pilnībā ir privāts - Ienākumi, kas vairāk nekā 50 % vai 30 % apmērā gūti no sabiedriskās veselības apdrošināšanas shēmas maksājumiem par ārstniecības pakalpojumu sniegšanu - 7. panta b) punkts - Līguma paredzamā vērtība - Robežvērtības nesasniegšana - Noteiktas pārrobežu intereses - Informācijas neesamība - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2016/C 343/13)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: H. M.

      Atbildētāja: Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)

      Rezolutīvā daļa:

   Administrativen sad Sofia-grad (Sofijas pilsētas Administratīvā tiesa, Bulgārija) ar 2015. gada 4. marta lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta T-74/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 11. maija spriedums — Flaco-Geräte /ITSB — Delgado Sánchez ( “FLACO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “FLACO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “FLACO” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Preču identiskums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts — Lūgums sniegt pierādījumus par agrākas preču zīmes faktisko izmantošanu, kas pirmo reizi iesniegts Apelāciju padomē — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikums)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/25

         Vispārējās tiesas 2011. gada 11. maija spriedums — Flaco-Geräte/ITSB — Delgado Sánchez (“FLACO”)
   (Lieta T-74/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FLACO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “FLACO” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Preču identiskums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts - Lūgums sniegt pierādījumus par agrākas preču zīmes faktisko izmantošanu, kas pirmo reizi iesniegts Apelāciju padomē - Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikums)
   2011/C 186/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Flaco-Geräte GmbH (Gütersloh, Vācija) (pārstāvis — M. Wirtz, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Jesús Delgado Sánchez (Socuellamos, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 23. novembra lēmumu lietā R 86/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Jesús Delgado Sánchez k-gu un Flaco Geräte GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Flaco-Geräte GmbH atlīdzina tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta C-141/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pasākumi ar kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību — Sabiedrības veselības aizsardzība — Pamatojums — Aptiekas — Zāļu piegāde tieši slimnīcām — Aptiekas atrašanās netālu no attiecīgās slimnīcas)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-141/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pasākumi ar kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību - Sabiedrības veselības aizsardzība - Pamatojums - Aptiekas - Zāļu piegāde tieši slimnīcām - Aptiekas atrašanās netālu no attiecīgās slimnīcas)
   (2008/C 285/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Šima [B. Schima])

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma [M. Lumma] un K. Šulce-Bāra [C. Schulze-Bahr])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 30. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, kurā aptiekām ir noteikta prasība par iespēju zāles piegādāt tieši slimnīcām; prasība, kuru praksē var izpildīt tikai tās aptiekas, kuras atrodas attiecīgās slimnīcas tuvumā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.


title: Lieta C-554/07: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 2., 9. un 13. pants — Saimnieciskā darbība, ko veic valsts, vietējās pārvaldes iestādes un citi publisko tiesību subjekti — Atbrīvojums)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/6

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-554/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 2., 9. un 13. pants - Saimnieciskā darbība, ko veic valsts, vietējās pārvaldes iestādes un citi publisko tiesību subjekti - Atbrīvojums)
   2009/C 220/09
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un M. Afonso)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan, E. Fitzsimons un N. Travers)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 13. panta nepareiza transponēšana — Valsts, vietējo pārvaldes iestāžu un citu publisko tiesību subjektu veiktās saimnieciskās darbības atbrīvošana no nodokļa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               valsts tiesiskajā regulējumā neietverot vispārīgu normu par to, ka ar pievienotās vērtības nodokli apliek saimniecisko darbību, ko veic publisko tiesību subjekti, kad tie darbojas citā, nevis publisko tiesību subjektu, statusā,
               valsts tiesiskajā regulējumā neparedzot nedz vispārīgu normu par to, ka ar pievienotās vērtības nodokli apliek saimniecisko darbību, ko veic publisko tiesību subjekti, kad tie darbojas publisko tiesību subjektu statusā, jo to neaplikšana ar nodokli var radīt nozīmīgus konkurences traucējumus, nedz arī kritērijus, kas ļautu noteikt robežas finanšu ministra rīcības brīvībai šajā sakarā un
               valsts tiesiskajā regulējumā neietverot vispārīgu normu par to, ka ar pievienotās vērtības nodokli apliek tādu saimniecisko darbību, ko veic publisko tiesību subjekti, kas aprakstīta Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu I pielikumā, ja vien tā nav nenozīmīga,
               Īrija nav izpildījusi šīs direktīvas 2., 9. un 13. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 51, 23.02.2008.


title: Lieta C-236/15: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 23. septembra rīkojums (Curtea de Apel Constanţa (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dinu Antoci/Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/15

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 23. septembra rīkojums (Curtea de Apel Constanţa (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dinu Antoci/Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

   (Lieta C-236/15) (1)

   (2016/C 475/23)
   Tiesvedības valoda – rumāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta T-26/14 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra spriedums – Schönberger /Revīzijas palāta Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2011. gada paaugstināšana amatā — Standarta reizināšanas likmes — Sacīkstes princips

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/41

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra spriedums – Schönberger/Revīzijas palāta
   (Lieta T-26/14 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2011. gada paaugstināšana amatā - Standarta reizināšanas likmes - Sacīkstes princips)
   2014/C 421/58
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Peter Schönberger (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – O. Mader, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji – B. Schäfer un I. Ní Riagáin Düro)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 5. novembra spriedumu F-14/12 Schönberger/Revīzijas palāta (EU:F:2013:167), ar mērķi panākt šā sprieduma atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 5. novembra spriedumu F-14/12 Schönberger/Revīzijas palāta atcelt;

               2)

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 93, 29.3.2014.


title: Lieta T-229/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra rīkojums — Impala /Komisija (Konkurence — Koncentrācija — Sony BMG kopuzņēmums — Pirmās instances tiesas atcelts sākotnējais lēmums — Jauns lēmums, ar ko koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/48

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra rīkojums — Impala/Komisija
   (Lieta T-229/08) (1)

   (Konkurence - Koncentrācija - Sony BMG kopuzņēmums - Pirmās instances tiesas atcelts sākotnējais lēmums - Jauns lēmums, ar ko koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana)
   2009/C 282/93
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, starptautiska apvienība), Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Crosby, J. Golding, solicitors, un I. Wekstein, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — X. Lewis, F. Arbault un K. Mojzesowicz)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju:
      Sony Corporation of America, Ņujorka (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — N. Levy, barrister, R. Snelders un T. Graf, avocats) un Bertelsmann AG, Gütersloh (Vācija) (pārstāvji — P. Chappatte, J. Boyce unt A. Lyle-Smythe, solicitors)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 3. oktobra Lēmumu C(2007) 4507, ar ko par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līguma darbību atzīst uzņēmumu koncentrāciju, ar ko tiek izveidots kopuzņēmums, lai apvienotu Sony Corporation of America un Bertelsmann AG darbību mūzikas ierakstu jomā (Lieta Nr. COMP/M.3333 — Sony/BMG), kas tika pieņemts pēc tam, kad Pirmās instances tiesa ar 2006. gada 13. jūlija spriedumu lietā Impala/Komisija (T-464/04, Krājums, II-2289. lpp.) atcēla Komisijas 2004. gada 19. jūlija Lēmumu 2005/188/EK, ar ko uzņēmumu koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līguma darbību (Lieta Nr. COMP/M.3333 — Sony/BMG) (OV 2005, L 62, 30. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, starptautiska apvienība) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Bertelsmann AG un Sony Corporation of America sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta T-103/06: Prasība, kas celta  2006. gada 27. martā  —  ESOTRAD E pret ITSB

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/17

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. martā — ESOTRADE pret ITSB
   (Lieta T-103/06)
   (2006/C 121/30)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: ESOTRADE, S.A., Madride (pārstāvis — Jaime de Rivera Lamo de Espinosa, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Antonio Segura Sánchez

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 217/2004-2 attiecībā uz konfliktu starp preču zīmēm “YOKANA”/“YOKONO”;

               —

               atzīt Kopienas preču zīmi “YOKANA”, Nr. 1 600 659, par atbilstošu reģistrācijai;

               —

               piespriest iebildumu iesniedzējam atlīdzināt izdevumus, kas radušies gan šajā, gan iepriekšējos procesos.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “YOKANA” (pieteikums Nr. 1 600 659) attiecībā uz 14., 18., un 25. klasē ietilpstošām precēm
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Antonio Segura Sánchez

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un Spānijas grafiskas preču zīmes “YOKONO” attiecībā uz 25. klasē ietilpstošām precēm (Nr. 1 099 356), kā arī 18., 25. un 39. klasē ietilpstošām precēm (Nr. 336 750)

      Iebildumu nodaļas lēmums: Daļēji apmierināt iebildumus un noraidīt reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz atsevišķām 18. un 25. klasē ietilpstošām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Lieta T-336/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. septembra rīkojums – Borghezio /Parlaments Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja deklarācija plenārsēdē, ar ko klātesošos informē par Eiropas [Parlamenta] deputāta izslēgšanu no politiskās grupas, kurai viņš pieder — Nepārsūdzams akts — Acīmredzami nepieņemama prasība

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/12

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. septembra rīkojums – Borghezio/Parlaments
   (Lieta T-336/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja deklarācija plenārsēdē, ar ko klātesošos informē par Eiropas [Parlamenta] deputāta izslēgšanu no politiskās grupas, kurai viņš pieder - Nepārsūdzams akts - Acīmredzami nepieņemama prasība)
   2014/C 380/16
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mario Borghezio (Turīna, Itālija) (pārstāvis – H. Laquay, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – N. Lorenz, N. Görlitz un M. Windisch)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta aktu, kas pieņemts tā priekšsēdētāja deklarācijas formā 2013. gada 10. jūnija plenārsēdē, saskaņā ar kuru no 2013. gada 3. jūnija prasītājs ir pie grupām nepiederošs deputāts, jo viņš no šī datuma ir izslēgts no politiskās grupas “Brīvības un demokrātijas Eiropa”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               M. Mario Borghezio sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus, tajā skaitā tiesāšanās izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta T-179/06: Prasība, kas celta 2006. gada 7. jūlijā — Komisija pret Burie Onderzoek en Advies B. V.

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/48

         Prasība, kas celta 2006. gada 7. jūlijā — Komisija pret Burie Onderzoek en Advies B. V.

   (Lieta T-179/06)
   (2006/C 224/101)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — A. Weimar, kam palīdzēja W. A. M Rupert, advocaat)

      Atbildētāja: Burie Onderzoek en Advies B. V. (Neijenholtpāde (Nijenholtpade), Nīderlande)

   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt Komisijai EUR 646 871,28, t.i., pamatsummu EUR 454 832,62 un EUR 192 039,66 kā kavējuma procentus, kas pareizināti ar likumisko procentu likmi no dienas, kad celta šī prasība, līdz datumam, kurā parāds tiek pilnībā samaksāts;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās un ārpus tiesāšanās radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Kopiena, ko pārstāv Komisija, noslēdza ar atbildētāju un citiem līgumpartneriem divus līgumus saistībā ar advancēto komunikāciju tehnoloģiju Eiropā (RACE II–programma — projekts R2022 Barbara) un vispārējās nozīmes telemātisko lietojumu (telemātiskā lietojumprogramma Telepromise) pētījumiem un attīstību.
   Saskaņā ar vienošanos Komisija uzsāka auditu. Atbilstīgi audita rezultātam Komisija nosūtīja atbildētājai paziņojumu par parādu. Komisija norāda, ka no līgumu vispārīgajiem noteikumiem izriet, ka atbildētājai ir pienākums atmaksāt starpību starp nolīgtajām izmaksām un Komisijas jau veikto maksājumu un ka attiecībā uz līgumiem, par kuriem ir strīds, ir runa par nepamatotu maksājumu saskaņā ar Nīderlandes Civillikuma (Nederlands Burgerlijk Wetboek) 6. grāmatas 203. pantu.


title: Lieta T-368/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 8. jūlija rīkojumu lietā F-62/08 Sevenier /Komisija 2009. gada 23. septembrī iesniedzis Roberto Sevenier

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/53

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 8. jūlija rīkojumu lietā F-62/08 Sevenier/Komisija 2009. gada 23. septembrī iesniedzis Roberto Sevenier

   (Lieta T-368/09 P)
   2009/C 282/101
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
      Roberto Sevenier, Parīze (Francija) (pārstāvji — E. Boigelot un L. Defalque, avocats)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas trešās palātas 2009. gada 8. jūlija rīkojumu lietā F-62/08 Sevenier/Komisija, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam ir paziņots 2009. gada 13. jūlijā;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja Eiropas Savienības Civildienesta tiesā izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti:

   Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2009. gada 8. jūlija rīkojumu, kas pieņemts lietā F-62/08 Sevenier/Komisija un ar kuru Civildienesta tiesa kā acīmredzami nepieņemamu ir noraidījusi prasību, kurā prasītājs bija lūdzis atcelt Komisijas 2007. gada 24. septembra lēmumu tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīta prasītāja prasība, pirmkārt, par tā 1983. gada 19. oktobra iesnieguma par atbrīvošanu no amata atsaukumu un, otrkārt, par vēršanos invaliditātes komitejā.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs galvenokārt izvirza vienīgo pamatu, kas izriet no kļūdas tiesību piemērošanā, ko Civildienesta tiesa esot pieļāvusi, interpretējot pilnībā apstiprinoša akta jēdzienu tādējādi, ka Civildienesta tiesa skaidro lēmumu, kas ir pieņemts pēc klusējot izteikta prasītāja prasības noraidījuma, esot atzinusi par pilnībā apstiprinošu aktu, neņemot vērā to, ka ar skaidri izteikto lēmumu prasītāja iesniegtais lūgums bija daļēji apmierināts.
   Pakārtoti apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa, atzīstot, ka neviens īpašs šīs lietas apstāklis nav pamats tam, lai Civildienesta tiesa nepiemērotu pastāvīgo judikatūru pilnībā apstiprinoša akta jomā, neesot ņēmusi vērā lietas materiālus un neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.


title: Lieta F-8/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 17. jūnija rīkojums — Nieminen /Padome

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/58

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 17. jūnija rīkojums — Nieminen/Padome
   (Lieta F-8/11) (1)

   2011/C 252/134
   Tiesvedības valoda — franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 95, 26.03.2011., 14. lpp.


title: Lieta T-419/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūlijā – Carrera Brands/EUIPO – Autec (“Carrera”)

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/44

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūlijā – Carrera Brands/EUIPO – Autec (“Carrera”)
   (Lieta T-419/16)
   (2016/C 343/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carrera Brands Ltd (Honkonga, Ķīnas Tautas Republika) (pārstāvis –C. Markowsky, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Autec AG (Nirnberga, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Carrera” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 4 630 711

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 6. jūnija lēmums lietā R 278/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 2. punktu un grozīt to tādējādi, lai tiktu atcelts Anulēšanas nodaļas 2015. gada 21. janvāra lēmums;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā ir noraidīts prasītājas lūgums par procesa apturēšanu;

               —

               pakārtoti – apstrīdēto lēmumu grozīt tādējādi, lai tiktu apmierināts prasītājas 2014. gada 22. augusta lūgums par procesa apturēšanu, kas atkārtoti ticis izteikts 2015. gada 21. maijā apelācijas procesā;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies apelācijas procesā.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 56. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-388/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Korkein oikeus (Somija) 2008. gada 5. septembra rīkojumu — Krimināllieta pret Artur Leymann un Aleksei Pustovarov

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Korkein oikeus (Somija) 2008. gada 5. septembra rīkojumu — Krimināllieta pret Artur Leymann un Aleksei Pustovarov

   (Lieta C-388/08)
   (2008/C 272/23)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus (Somija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Artur Leymann un Aleksei Pustovarov

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kā ir interpretējama Pamatlēmuma (1) 27. panta 2. punktā izmantotā frāze “nodarījum[s], […] kas nav nodarījums, par kuru tā nodota”, un precīzāk, kādi kritēriji ir jāņem vērā, izvērtējot, vai apsūdzības pamatā esošā nodarījuma apraksts tik ļoti atšķiras no nodarījuma, par kuru notikusi nodošana, apraksta, ka runa ir par “nodarījumu, kas nav [tas] nodarījums” 27. panta 2. punkta izpratnē un tādēļ ir nepieciešama piekrišana kriminālvajāšanas uzsākšanai 27. panta 3. punkta g) apakšpunkta un 4. punkta izpratnē?

               2)

               Vai Pamatlēmuma 27. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka piekrišanas procedūra saskaņā ar 27. panta 3. punkta g) apakšpunktu un 4. punktu ir jāpiemēro tad, kad gan apcietināšanas ordera, gan galīgās apsūdzības pamatā ir bijis (smags) noziegums saistībā ar narkotiskajām vielām, bet vēlāk apsūdzības pamatā esošā nodarījuma apstākļi ir mainījušies tādā veidā, ka apsūdzībā runa ir par citām narkotiskajām vielām, kuras nav apcietināšanas orderī minētās?

               3)

               Kā ir interpretējams Pamatlēmuma 27. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru nevar veikt nodoto personu kriminālvajāšanu, tās notiesāt vai tām atņemt brīvību par nodarījumu, kas veikts pirms to nodošanas un kas nav nodarījums, par kuru tās nodotas, it īpaši saistībā ar 27. panta 4. punktā paredzēto piekrišanas procedūru un ievērojot 27. panta 3. punkta c) apakšpunktu, saskaņā ar kuru specialitātes princips nav piemērojams, ja kriminālprocess neļauj piemērot pasākumus, kas ierobežotu personas brīvību?

                           (a)

                           Vai minētie noteikumi gadījumos, kad ir jāpiemēro piekrišanas procedūra, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem nav pretrunā apsūdzības celšana par attiecīgo nodarījumu, tiesvedība vai sprieduma taisīšana pirms piekrišanas saņemšanas, ciktāl apsūdzētajam saistībā ar attiecīgo nodarījumu netiek piemērots līdzeklis, kas atņemtu vai ierobežotu tā brīvību?

                           (b)

                           Kā jāvērtē apstāklis, ka kriminālprocess, kurā tiek piemērota brīvības ierobežošana, ietver vairākus nodarījumus, no kuriem vienam ir piemērojama piekrišanas procedūra? Vai šādā gadījumā iepriekš minētie noteikumi ir interpretējami tādā veidā, ka ar tiem nav pretrunā apsūdzības celšana par nodarījumu, kuram jāpiemēro piekrišanas procedūra, tiesvedība vai sprieduma taisīšana pirms piekrišanas saņemšanas arī tad, ja apsūdzētajam tiesvedības ietvaros ir piemēroti personīgās brīvības ierobežojumi tiktāl, ciktāl brīvības ierobežošana saistībā ar pārējiem apsūdzības punktiem ir pamatota ar likumu?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, OV L 190, 1. lpp.


title: Lieta T-576/11: Prasība, kas celta 2011. gada 10. novembrī — Schenker Customs Agency /Komisija

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/56

      Prasība, kas celta 2011. gada 10. novembrī — Schenker Customs Agency/Komisija
      (Lieta T-576/11)
      (2012/C 25/109)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Schenker Customs Agency BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji — A. Jansen un J. Biermasz, advocaten)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 27. jūlija Lēmumu 01/2010 Dossier REM;

                  —

                  atzīt, ka ir pamatota vēlāk piedzītā maksājuma atlaišana.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītāja kā muitas aģents laikā no 1999. gada 19. februāra līdz 2001. gada 19. jūlijam, ieskaitot, kopā 52 reizes savā vārdā deklarēja ražojumu glifosātu laišanai brīvā apgrozībā. Kā izcelsmes valsts visās deklarācijās ir norādīta Taivāna. OLAF izmeklēšanas rezultātā tika noskaidrots, ka pieteiktā glifosāta izcelsmes valsts nav Taivāna, bet gan Ķīna. Tādēļ pastāv antidempinga maksājumu parāds, attiecībā uz kuru Nīderlandes muita veica vēlāku piedziņu.
      Prasītāja apgalvo, ka Eiropas Komisija ir nepareizi nolēmusi, ka ievedmuitas nodokļa atlaišana nav pamatota.
      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1)

                  Eiropas Komisija esot nepareizi uzskatījusi, ka tiesību uz aizstāvību pārkāpums, vēlāka maksājumu piedziņa un apstāklis, ka Schenker nevarēja deklarēt tiešā pārstāvībā, ir argumenti, kas attiecas uz paša muitas parāda pastāvēšanu. Šie argumenti noteikti varot būt īpaši apstākļi Regulas Nr. 2913/92 (1) 239. panta izpratnē un tādējādi tie bija jāvērtē pēc būtības.

                  2)

                  Eiropas Komisija esot nepareizi uzskatījusi, ka tas, ka Taivānas tirdzniecības kameras ir izdevušas nepareizus izcelsmes sertifikātus, nevar būt īpaši apstākļi Regulas Nr. 2913/92 239. panta izpratnē.

                  3)

                  Eiropas Komisija esot nepareizi uzskatījusi, ka no tās rīcības šajā lietā neizriet īpaši apstākļi Regulas Nr. 2913/92 239. panta izpratnē. Eiropas Komisija līdz ar to neesot efektīvi pārraudzījusi krāpšanas izmeklēšanu un koordinējusi procesu.

                  4)

                  Eiropas Komisija esot nepareizi uzskatījusi, ka Schenker, pamatojoties uz Nīderlandes iestāžu rīcību, nav radušies īpaši apstākļi. Eiropas Komisija neesot atzinusi, ka Nīderlandes iestādes, kas zināja par krāpšanu ar Taivānas izcelsmes glifosātu, nav rīkojušās likumīgi.

                  5)

                  Tālāk Eiropas Komisija esot nepareizi uzskatījusi, ka prasītāja nav ievērojusi tādu rūpību, kāda ir parasti sagaidāma no muitas aģentiem, un ka tādēļ atlaišana nav pamatota. Prasītāja uzskata, ka tai nevar pārmest ne krāpniecisku rīcību, ne acīmredzamu nolaidību, un norāda šajā ziņā uz Douanekamer des Gerechtshof Amsterdam2008. gada 18. decembra lēmumu (skat. lēmuma 5.2.3. punktu).

                  6)

                  Eiropas Komisija esot rīkojusies nepareizi, nepārbaudot visus atbilstošos faktus un apstākļus.

         (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.)


title: Lieta C-377/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 29. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 29. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku
   (Lieta C-377/06) (1)

   (2007/C 82/63)

      Tiesvedības valoda — somu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta C-191/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 79/409/EEK — Savvaļas putnu aizsardzība — Īpaša aizsargājamā teritorija — Izmaiņas bez zinātniskā pamatojuma)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/12

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-191/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 79/409/EEK - Savvaļas putnu aizsardzība - Īpaša aizsargājamā teritorija - Izmaiņas bez zinātniskā pamatojuma)
   (2006/C 224/22)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. van Beks [M. van Beek] un A. Kaeiross [A. Caeiros])

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvis — L. Fernandišs [L. Fernandes])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) 4. panta 1. punkta pārkāpums — Īpaša aizsargājamā teritorija — Izmaiņas bez zinātniskā pamatojuma
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izmainot īpašās aizsargājamās teritorijas “Moura, Mourão, Barrancos” demarkāciju un tādēļ izslēdzot teritorijas, kas dod patvērumu savvaļas putnu sugām, kuru aizsardzībai minētā ĪAT tika noteikta, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 1. punkts;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 25.06.2005.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 29. aprīlī apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai Carbon Co. Ltd u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Grafīta elektrodu tirgus — Vienošanās par cenām un tirgus sadale — Naudas sodu aprēķināšana — Sankciju apvienošana — Naudas sodu aprēķināšanas vadlīnijas — Piemērojamība — Pārkāpuma ilgums un smagums — Pastiprinoši apstākļi — Attaisnojoši apstākļi — Maksātspēja — Sadarbība administratīvās procedūras laikā — Samaksas kārtība)

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/13

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 29. aprīlī
   apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai Carbon Co. Ltd u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Grafīta elektrodu tirgus - Vienošanās par cenām un tirgus sadale - Naudas sodu aprēķināšana - Sankciju apvienošana - Naudas sodu aprēķināšanas vadlīnijas - Piemērojamība - Pārkāpuma ilgums un smagums - Pastiprinoši apstākļi - Attaisnojoši apstākļi - Maksātspēja - Sadarbība administratīvās procedūras laikā - Samaksas kārtība)
   (2004/C 251/24)
   tiesvedības valodas – vācu un angļu
   Apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai Carbon Co. Ltd u.c. ar juridisko adresi Tokio (Japāna), ko sākotnēji pārstāvēja G. Van Gerven, T.Franchoo un De Grave, pēc tam – Van Gerven un T. Franchoo, advokāti, kas ir norādījuši adresi Luksemburgā, SGL Carbon AG ar juridisko adresi Wiesbaden (Vācija), ko pārstāv M. Klusmann, F. Wiemer un C. Canenbley, advokāti, Nippon Carbon Co Ltd ar juridisko adresi Tokio (Japāna), ko pārstāv H. Gilliams, advokāte, Showa Denko KK ar juridisko adresi Tokija (Japāna), ko pārstāv M. Dolmans, P. Werdmuller, advokātes, un J. Temple – Lang, solicitor, GrafTech International Ltd, bijusī UCAR International Inc. ar juridisko adresi Wilmington, Delaware (Amerikas Savienotās valstis), ko pārstāv K. Lasok, QC, un B.Hartnett, barrister, kas ir norādījuši adresi Luksemburgā, SEC Corp. P. ar juridisko adresi Amagasaki, Hyogo (Japāna), ko pārstāv K. Platteau, advokāte, The Carbide/Graphite Group Inc. ar juridisko adresi Pittsburgh (Amerikas Savienotās valstis), ko pārstāvēja sākotnēji M. Seimetz un J. Brücher, pēc tam - P. Grund, advokātes, kas ir norādījušas adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv W. Mölls un P. Hellström, un lietā T-246/01 W. Wils, pārstāvji, kam lietā T-239/01 palīdz H.-J. Freund, advokāte, un lietās T-244/01, T-246/01, T-251/01 un T-252/01, J. Flynn un C. Kilroy, barristers, kas ir norādījuši adresi Luksemburgā, par prasību atcelt kopumā vai daļēji Komisijas 2001. gada 18. jūlija lēmumu 2002/271/EK par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanu – lieta COMP/E-1/36.490 – Grafīta elektrodi (OV 2002. L 100, 1. lpp.) – Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs N. J. Forwood, tiesneši J. Pirrung un A. W. H. Meij, sekretārs J. Plingers, administrators, 2004. gada 29. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Lietā T–236/01 Tokai Carbon pret Komisiju:

                           —

                           ar Lēmuma 2002/271 3. punktu prasītājai noteiktā naudas soda apmērs ir 12 276 000 eiro;

                           —

                           pārējā daļā prasību noraidīt;

                           —

                           katra puse sedz pusi no saviem izdevumiem un pusi no izdevumiem, kas ir radušies pretējai pusei.

               2.

               Lietā T-239/01 SGL Carbon pret Komisiju:

                           —

                           ar lēmuma 2002/271 3. punktu prasītājai noteiktā naudas soda apmērs ir 69 114 000 eiro;

                           —

                           pārējā daļā prasību noraidīt;

                           —

                           prasītāja sedz septiņas astotdaļas no saviem izdevumiem un septiņas astotdaļas no izdevumiem, kas ir radušies Komisijai; Komisijai sedz vienu astotdaļu no saviem izdevumiem un vienu astotdaļu no izdevumiem, kas ir radušies prasītājai.

               3.

               Lietā T-244/01 Nippon Carbon pret Komisiju:

                           —

                           ar lēmuma 2002/271 3. punktu prasītājai noteiktā naudas soda apmērs ir 6 274 400 eiro;

                           —

                           pārējā daļā prasību noraidīt;

                           —

                           katra puse sedz pusi no saviem izdevumiem un pusi no izdevumiem, kas ir radušies pretējai pusei.

               4.

               Lietā T-245/01 Showa Denko pret Komisiju:

                           —

                           ar lēmuma 2002/271 3. punktu prasītājai noteiktā naudas soda apmērs ir 10 440 000 eiro;

                           —

                           pārējā daļā prasību ir noraidīt;

                           —

                           prasītāja sedz trīs piektdaļas no saviem izdevumiem un trīs piektdaļas no izdevumiem, kas ir radušies Komisijai; Komisija sedz divas piektdaļas no saviem izdevumiem un divas piektdaļas no izdevumiem, kas ir radušies prasītājai.

               5.

               Lietā T-246/01 GrafTech International, bijusī UCAR International, pret Komisiju:

                           —

                           ar lēmuma 2002/271 3. punktu prasītājai noteiktā naudas soda apmērs ir 42 050 000 eiro;

                           —

                           pārējā daļā prasību noraidīt;

                           —

                           prasītāja sedz četras piektdaļas no saviem izdevumiem un četras piektdaļas no izdevumiem, kas ir radušies Komisijai; Komisija sedz vienu piektdaļu no saviem izdevumiem un vienu piektdaļu no izdevumiem, kas ir radušies prasītājai.

               6.

               Lietā T-251/01 SEC Corp. pret Komisiju:

                           —

                           ar lēmuma 2002/271 3. punktu prasītājai noteiktā naudas soda apmērs ir 6 138 000 eiro;

                           —

                           pārējā daļā prasību noraidīt;

                           —

                           katra puse sedz pusi no saviem izdevumiem un pusi no izdevumiem, kas ir radušies pretējai pusei.

               7.

               Lietā T-252/01 The Carbide/Graphite Group pret Komisiju:

                           —

                           ar lēmuma 2002/271 3. punktu prasītājai noteiktā naudas soda apmērs ir 6 480 000 eiro;

                           —

                           pārējā daļā prasību ir noraidīt;

                           —

                           prasītāja sedz trīs piektdaļas no saviem izdevumiem un trīs piektdaļas no izdevumiem, kas ir radušies Komisijai; Komisija sedz divas piektdaļas no saviem izdevumiem un divas piektdaļas no izdevumiem, kas ir radušies prasītājai.

      (1)  OV C 17, 19.1.2002.


title: Lieta T-765/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. decembrī – BelTechExport/Padome

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/44

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. decembrī – BelTechExport/Padome
   (Lieta T-765/15)
   (2016/C 068/56)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BelTechExport ZAO (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji – J. Jerņeva un E. Koškins, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 29. oktobra Regulu (ES) Nr. 2015/1948, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 284, 62. lpp.), ciktāl ar to ierobežojošie pasākumi, pat ja tie uz laiku ir apturēti, tiek piemēroti arī prasītājai;

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 29. oktobra Lēmumu (KĀDP) 2015/1957, ar ko groza Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju (OV L 284, 149. lpp.), ciktāl ar to ierobežojošie pasākumi, pat ja tie uz laiku ir apturēti, tiek piemēroti arī prasītājai, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajiem tiesību aktiem neesot sniegts atbilstošs pamatojuma, lai turpinātu iekļaut prasītāju atbilstošo pielikumu sarakstos, un ka Padome neesot izpildījusi LESD 296. panta 2. punkta noteikumus, kur tiek prasīts, lai Padome sniegtu pamatojumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie tiesību akti pārkāpjot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, kas ir garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk teksta – “ECTK”) 6. un 13. pantā, jo tie tika pieņemti, nesniedzot prasītājai iespēju efektīvi izmantot savas tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības tikt uzklausītai un tiesības izmantot procedūru, kas tai ļautu efektīvi lūgt tikt izslēgtai no to personu saraksta, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajos tiesību aktos esot pieļautas acīmredzamas kļūdas, jo tie ir pamatoti ar nepareizu pieņēmumu, ka prasītāja kā lielākais uzņēmums Baltkrievijas ieroču ražošanas un eksporta nozarē gūst labumu no Lukašenko režīma.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem tiesību aktiem tiekot pārkāptas pamattiesības uz īpašumu, kas ir nodrošinātas Hartas 17. pantā un ECTK 1. protokola 1. pantā, un ka šis pārkāpums nav pamatotas ar pārliecinošiem pierādījumiem, tas nav attaisnojams un ir nesamērīgs.


title: Atzinums 1/08: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 30. novembra atzinums — Eiropas Kopienu Komisija (Atzinums, kas sniegts saskaņā ar EKL 300. panta 6. punktu — Vispārējais nolīgums par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) — Specifisko saistību grafiks — Nolīgumu noslēgšana par kompensāciju piešķiršanu, ņemot vērā atsevišķu saistību grozīšanu un atcelšanu pēc jaunu dalībvalstu pievienošanās Eiropas Savienībai — Dalīta kompetence — Juridiskie pamati — Kopējā tirdzniecības politika — Kopējā transporta politika)

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/2

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 30. novembra atzinums — Eiropas Kopienu Komisija
   (Atzinums 1/08) (1)

   (Atzinums, kas sniegts saskaņā ar EKL 300. panta 6. punktu - Vispārējais nolīgums par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) - Specifisko saistību grafiks - Nolīgumu noslēgšana par kompensāciju piešķiršanu, ņemot vērā atsevišķu saistību grozīšanu un atcelšanu pēc jaunu dalībvalstu pievienošanās Eiropas Savienībai - Dalīta kompetence - Juridiskie pamati - Kopējā tirdzniecības politika - Kopējā transporta politika)
   2011/C 211/02
   Tiesvedības valoda — visas valodas

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Priekšmets

   Lūgums sniegt atzinumu — Pasaules Tirdzniecības organizācija (PTO) — Vispārējais nolīgums par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) — Specifisko saistību grafiks attiecībā uz tirgu pieejamību un valsts režīma attiecināšanu — Nolīgumi par specifisko saistību grozīšanu un atcelšanu pēc jaunu dalībvalstu pievienošanās Eiropas Savienībai, kā arī nolīgumi par kompensējošiem pielāgojumiem par labu PTO dalībvalstīm, kuras ietekmē šī grozīšana un atcelšana — Kopienas kompetences veids (ekskluzīvā vai dalītā), lai noslēgtu šādus nolīgumus, un atbilstošie juridiskie pamati — Kopējās tirdzniecības politikas piemērošanas joma un kopējās transporta politikas piemērošanas joma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               šajā lūgumā sniegt atzinumu norādīto nolīgumu ar Pasaules Tirdzniecības organizācijas dalībvalstīm, kas ir skartas Vispārējā nolīguma par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) XXI panta nozīmē, noslēgšana ietilpst Eiropas Kopienas un dalībvalstu dalītajā kompetencē;

               2)

               Kopienu tiesību akts par minēto nolīgumu noslēgšanu ir jāpamato gan ar EKL 133. panta 1. un 5. punktu un 6. punkta otro daļu, gan ar EKL 71. pantu un 80. panta 2. punktu kopsakarā ar EKL 300. panta 2. punktu un 3. punkta pirmo daļu.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta C-170/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Tribunale di Napoli  (Itālija)  2006. gada 30. marta  rīkojumu —  Giuseppina Monitoro  un  Michelangelo Casillo  pret  Beth Israel Deaconess Medical Center

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale di Napoli (Itālija) 2006. gada 30. marta rīkojumu — Giuseppina Monitoro un Michelangelo Casillo pret Beth Israel Deaconess Medical Center

   (Lieta C-170/06)
   (2006/C 143/45)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Napoli (Itālija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Giuseppina Monitoro un Michelangelo Casillo

      Atbildētājs: Beth Israel Deaconess Medical Center

   Prejudiciālie jautājumi
   Briseles Konvencijas 5. panta 3. punkta interpretācija, lai noskaidrotu jautājumu par to, vai — izņemot vairākkārtēja kaitējuma nodarīšanu — kritērijs “tās valsts tiesa, kur kaitējums noticis” var kalpot par pamatu tās vietas tiesas kompetencei, kur cietusī persona uzzināja par kaitējuma esamību, kas radies no darbības, kas notikusi citā valstī.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-57/02 P Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox) pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — EOTK līgums — Vienošanās — Sakausējuma piemaksa — Paralēla rīcība — Soda naudas apmēra samazināšana — Sadarbība administratīvajā procedūrā — Aizstāvības tiesības)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-57/02 P Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox) pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Apelācija - EOTK līgums - Vienošanās - Sakausējuma piemaksa - Paralēla rīcība - Soda naudas apmēra samazināšana - Sadarbība administratīvajā procedūrā - Aizstāvības tiesības)
   (2005/C 217/04)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-57/02 P par apelācijas sūdzību atbilstoši EOTK līguma Tiesas Statūtu 49. pantam, ko 2002. gada 22. februārī iesniedza
         Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox),
       Madride (Spānija), (pārstāvji — A. Vandenkastēle [A. Vandencasteele] un D. Velbruks [D. Waelbroeck]), otrs lietas dalībnieks — Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — A. Vēlans [A. Whelan], kam palīdz Dž. Flinns [J. Flynn]), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši A. Ross [A. Rosas], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], K. Lēnartss [K. Lenaerts] un S. fon Bārs [S. von Bahr] (referents), ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2001. gada 13. decembra spriedumu lietā T-48/98 (Acerinox/Komisija) tiktāl, ciktāl ar to tiek noraidīts Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox) izvirzītais pamats par pamatojuma trūkumu attiecībā uz tās iespējamo līdzdalību vienošanās par Spānijas tirgu;

               2)

               noraidīt apelācijas sūdzību pārējā daļā;

               3)

               noraidīt Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox) prasību atcelt tiesību aktu tiktāl, ciktāl tā balstīta uz pamatu par Eiropas Kopienu Komisijas pieļauto kļūdu, piešķirot pierādījuma nozīmi 1994. gada janvāra faksam, ko Avesta Sheffield AB adresējusi savām meitas sabiedrībām;

               4)

               piespriest Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē. Tiesāšanās izdevumi pirmajā instancē, kurā tika pieņemts šī sprieduma rezolutīvās daļas 1. punktā minētais spriedums, ir atlīdzināmi saskaņā ar minētā sprieduma rezolutīvās daļas 3. punktu.

      (1)  OV C 109, 04.05.2002.


title: Lieta T-456/12: Prasība, kas celta 2012. gada 17. oktobrī — British Telecommunications /Komisija

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/27

         Prasība, kas celta 2012. gada 17. oktobrī — British Telecommunications/Komisija
   (Lieta T-456/12)
   2012/C 379/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: British Telecommunications plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — J. Rivas Andrés un G. van de Walle de Ghelcke, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 12. jūnija lēmumu, kas ir pieņemts valsts atbalsta lietā SA.33540 (2012/N) — Apvienotās Karalistes Birmingemas pilsēta — digitālie NGA tīkla apgabali; un

               —

               piespriest atbildētājai segt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu un Platjoslas pamatnostādņu (1) 35. pantu, jo tā neesot izanalizējusi, vai valsts atbalsta mērķis ir pienācīgi definēts.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot novērtējusi piedāvātā pasākuma samērīgumu saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu un Platjoslas pamatnostādņu 51. un 79. punktu, un tai esot bijis jāuzsāk formālā pārbaudes procedūra.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai esot bijis jāuzsāk formāla pārbaude, jo piedāvātajam valsts atbalstam bija ietekme ir citiem tirgiem, bet NGA tirgu tas neietekmēja, kuros nebija tirgus nepilnību, un Komisija neesot tos izanalizējusi.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, pieprasot izvēlētajam operatoram, lai tas “sniegtu jebkādu piekļuvi dažādu veidu tīkliem, ko operatori vēlētos saņemt”, apstrīdētajā lēmumā tiek izbeigta “stimulējoša iedarbība”, kas ir pretrunā Platjoslas pamatnostādnēm un LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu un Platjoslas pamatnostādnes, apstiprinot valsts atbalsta izmantošanu, lai izgatavotu jau eksistējošo nomā esošo tīklu līniju duplikātus mērķteritorijās.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka, pieprasot jaunu tīklu, lai “sniegtu jebkādu piekļuvi dažādu veidu tīkliem, ko operatori vēlētos saņemt”, apstrīdētais lēmums esot nesamērīgs un pretrunā Kopienas tiesiskajam regulējumam elektronisko sakaru jomā.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums neesot spēkā faktisko kļūdu dēļ un acīmredzamu kļūdu vērtējumā dēļ un ka Komisija neesot izpildījusi savus pienākumus saistībā ar iepriekšēju pārbaudi, lai norādītu apstrīdētā lēmuma atbilstošu pamatojumu.

      (1)  Komisijas Paziņojums — Kopienas pamatnostādnes valsts atbalsta noteikumu piemērošanai attiecībā uz platjoslas tīklu ātru izvēršanu (OV 2009 C 235, 7. lpp.)


title: Lieta C-308/11: Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums ( Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH/Sunstar Deutschland GmbH , agrāk — John O. Butler GmbH (Direktīva 2001/83/EK — Cilvēkiem paredzētas zāles — 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Jēdziens “Zāles, kas ir tādas pēc to funkcijām” — Jēdziena “farmakoloģiska iedarbība” definīcija)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/9

      Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums (Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH/Sunstar Deutschland GmbH, agrāk — John O. Butler GmbH

      (Lieta C-308/11) (1)

      (Direktīva 2001/83/EK - Cilvēkiem paredzētas zāles - 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Jēdziens “Zāles, kas ir tādas pēc to funkcijām” - Jēdziena “farmakoloģiska iedarbība” definīcija)
      (2012/C 331/13)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH

         Atbildētāja: Sunstar Deutschland GmbH, agrāk — John O. Butler GmbH

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.), kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK (OV L 136, 34. lpp.), 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Produkta kvalificēšana par zālēm — Mutes skalojamais līdzeklis ar 0,12 % hlorheksidīnu — Jēdziens “farmakoloģiska iedarbība”

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai definētu “farmakoloģiskas iedarbības” jēdzienu šīs tiesību normas izpratnē, var ņemt vērā šī jēdziena definīciju, kas ir iekļauta Komisijas dienestu un dalībvalstu kompetento iestāžu kopīgi izstrādātajās vadlīnijās par Direktīvas 76/768 par kosmētikas līdzekļiem nošķiršanu no Direktīvas 2001/83 par zālēm;

                  2)

                  Direktīvas 2001/83, kas grozīta ar Direktīvu 2004/27, 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai varētu uzskatīt, ka vielai piemīt “farmakoloģiska iedarbība” šīs tiesību normas izpratnē, nav jābūt mijiedarbībai starp tās sastāvā esošajām molekulām un lietotāja ķermeņa šūnu sastāvdaļu un pietiek ar mijiedarbību starp minēto vielu un jebkādu lietotāja ķermenī esošu šūnu sastāvdaļu.

         (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: Lieta T-574/08: Prasība, kas celta 2008. gada 24. decembrī — Syndicat des thoniers méditerranéens  u.c./Komisija

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/41

         Prasība, kas celta 2008. gada 24. decembrī — Syndicat des thoniers méditerranéens u.c./Komisija
   (Lieta T-574/08)
   (2009/C 69/94)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Syndicat des thoniers méditerranéens, Marseļa (Francija), Jean-Luc Buono, Gérard Buono, Marc Carreno, Roger Louis Paul Del Ponte, Balaruc les Bains (Francija), Serge Antoine Di Rocco, Frontignan (Francija), Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Jean Louis Etienne Jalabert, Sigean (Francija), Jean Gérald Lubrano, Marseļa (Francija), Gérald Jean Lubrano, Balaruc les Bains (Francija), Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Jean-Marc Penniello, Serge Antoine José Perez, Sorède (Francija) (pārstāvis — C. Bonnefoi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisija ir atbildīga par Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulas (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45°R garuma un Vidusjūrā, ieviešanas sekām;

               —

               izmaksāt kompensāciju proporcionāli konstatētajai atbildībai; šī kompensācija ir noteikta, pamatojoties uz pievienotajiem pierādījumiem, un ir apstiprināšanas procesā; tā ir izteikta euro:

                           —

                              Buono Jean-Luc un Buono Gérard: 323 053 vai 564 956 (pirms vai pēc nodokļiem);

                           —

                              Carreno Marc: simboliski EUR 1;

                           —

                              Del Ponte Roger: 518 707 vai 703 707 (pirms vai pēc nodokļiem);

                           —

                              Di Rocco Serge: 388 047 vai 634 207 (pirms vai pēc nodokļiem);

                           —

                              Donnarel Jean-Louis: 351 685;

                           —

                              Flores Jean-François: simboliski EUR 1;

                           —

                              Jalabert Jean Louis Etienne: 144 643;

                           —

                              Lubrano Jean un Lubrano Jean Lucien: 212 358;

                           —

                              Lubrano Jean-Gérald: 237 160 vai 474 320 (pirms vai pēc nodokļiem);

                           —

                              Lubrano Gérald: 213 588;

                           —

                              Marin Fabrice un Marin Robert: 466 665 vai 610 820 (pirms vai pēc nodokļiem);

                           —

                              Marin Hervé, Marin Nicolas, Marin Robert un Marin Sébastien: simboliski EUR 1;

                           —

                              Penniello Jean-Marc: 624 000;

                           —

                              Perez Serge Antoine: 54 645;

               —

               noteikt atlīdzību par morālo kaitējumu Syndicat des thoniers méditerranéens proporcionāli konstatētajai atbildībai, proti, EUR 30 000, kas tiks izmantota, lai nodrošinātu biedrus ar informāciju par Kopienas zvejas tiesībām un normatīvajiem aktiem;

               —

               atlīdzināt visus advokātu, tiesvedības, tiesu izpildītāja, sūtīšanas un piegādes, un fotokopēšanas izdevumus, kas vajadzīgi šajā tiesvedībā un kuru izklāsts tika iesniegts vēlāk.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, jūras zvejnieki, kā arī to arodbiedrība lūdz atlīdzināt kaitējumu, ko tie uzskata, ka ir cietuši sakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 530/2008 (1) pieņemšanu, ar kuru aizliedz zilās tunzivs zveju Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45°R garuma un Vidusjūrā seineriem, kas kuģo ar Grieķijas, Francijas, Itālijas, Kipras, Maltas vai Spānijas karogu vai ir reģistrēti šajās dalībvalstīs.
   Savas prasības pamatojumam prasītāji norāda zināmu skaitu pamatu un argumentu respektīvi par:

               —

               Komisijas iekšējam reglamentam pievienotā Labas rīcības kodeksa principu pārkāpumu, jo Komisija neesot tikusies ar Syndicat des thoniers méditerranéens, lai gan bija tai solījusi;

               —

               kompensācijas neizmaksāšanu prasītājiem, kuriem ir aizliegts zvejot, lai gan kvota vēl nav sasniegta;

               —

               to, ka Komisijas veiktie pasākumi neesot tikai darbības jomai raksturīgs risks, kuru prasītājiem esot jāuzņemas, nesaņemot kompensāciju;

               —

               pierādījumu neesamību par veikto pasākumu vajadzību, tā kā šie pasākumi tika veikti, pamatojoties uz matemātiskām ekstrapolācijām, kas nav pierādījums;

               —

               to, ka ieviestie pasākumi nebalstoties uz būtiskiem draudiem;

               —

               tiesiskās drošības principa pārkāpumu, ciktāl attiecīgā regula, ar kuru izbeidz zilās tunzivs zveju, esot tikusi pieņemta ļoti īsos termiņos un esot atcēlusi noteikumus, ar kuriem tika atklāta zvejas sezona;

               —

               Eiropas Savienības Cilvēktiesību hartā (2) garantēto pamattiesību pārkāpumu, precīzāk, tiesību uz darbu un tiesību uz īpašumu pārkāpumu.

      (1)  Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regula (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45°R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.).

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta C-373/14: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 21. maija spriedumu lietā T-519/09 Toshiba Corporation /Eiropas Komisija 2014. gada 31. jūlijā iesniedza Toshiba Corporation

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 21. maija spriedumu lietā T-519/09 Toshiba Corporation/Eiropas Komisija 2014. gada 31. jūlijā iesniedza Toshiba Corporation

   (Lieta C-373/14)
   2014/C 339/18
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Toshiba Corporation (pārstāvji – J. F. MacLennan, solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, J. Jourdan un P. Berghe, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 21. maija spriedumu lietā T-519/09 Toshiba Corporation/Eiropas Komisija, ciktāl ar to ir noraidīta Toshiba celtā prasība atcelt Eiropas Komisijas Lēmuma lietā COMP/39.129 – Spēka transformatori 1. un 2. pantu, un atcelt lēmumu;

               —

               alternatīvi, lietu nodot atpakaļ Vispārējai tiesai izlemšanai tiesību jautājumos saskaņā ar Tiesas spriedumu un, katrā ziņā,

               —

               atlīdzināt Toshiba izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd Vispārējās tiesas 2014. gada 21. maija spriedumu lietā T-519/09 Toshiba Corporation/Eiropas Komisija (“apstrīdētais spriedums”), kurā Toshiba Corporation (“Toshiba”) lūdza atcelt Eiropas Komisijas lēmumu lietā COMP/39.129 – Spēka transformatori. Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa noraidīja Toshiba prasību kopumā un piesprieda Toshiba atlīdzināt izdevumus. Šajā apelācijas sūdzībā Toshiba apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi šādas kļūdas tiesību piemērošanā:

               —

                  Pirmais arguments:
                  Toshiba apgalvo, ka, uzskatot, ka Japānas spēka transformatoru ražotāji esot potenciāli konkurenti EEZ tirgū, jo 1) šķēršļi ienākšanai EEZ tirgū neesot nepārvarami un 2) balstoties uz to, ka pastāv vienošanās uz savstarpējas uzticēšanās pamata [Gentlemen’s Agreement], tā vietā būtu bijis jāpārbauda, vai Japānas ražotājiem ir reālas konkrētas iespējas ienākt EEZ tirgū un ka šāda ienākšana esot bijusi ekonomiski dzīvotspējīga stratēģija, Vispārējā tiesa ir piemērojusi nepareizu juridisko kritēriju. Nepastāvot potenciālai konkurencei starp Japānas un Eiropas ražotājiem, ar vienošanos uz savstarpējas uzticēšanās pamata nevarētu pārkāpt EKL 81. pantu, un Komisijai neesot bijusi pilnvaru turpināt lietas izskatīšanu. Tāpēc attiecībā uz Toshiba apstrīdētais spriedums un apstrīdētais lēmums būtu jāatceļ.

               —

                  Otrais arguments: Toshiba apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot sagrozījusi saturu vēstulei, kurā otra lietas dalībniece ir apgalvojusi, ka tā neapstrīdētu Komisijas konstatējumus. Komisija uzskatīja, ka vēstule aizstājot lietas dalībnieces iepriekšējos apgalvojumus, ka tā neesot veikusi tirdzniecību EEZ. Tomēr ar šo esot sagrozīti pierādījumi, uz kuriem Vispārējā tiesa pamatojas, lai konstatētu, ka šķēršļi ienākšanai EEZ tirgū neesot bijuši nepārvarami. Tāpēc Toshiba apgalvo, ka apstrīdētais spriedums un apstrīdētais lēmums esot jāatceļ.

               —

                  Trešais arguments:
                  Toshiba apgalvo, ka, uzskatot, ka Toshiba arguments par tās nepiedalīšanos Cīrihes 2003. gada sanāksmē esot bijusi “nebūtisks”, Vispārējā tiesa esot norādījusi pretrunīgu pamatojumu, piemērojusi nepareizu juridisko kritēriju attiecībā uz publisku norobežošanos un pārkāpusi personiskās atbildības principu. Apstrīdētais spriedums un apstrīdētais lēmums tāpēc esot jāatceļ, ciktāl tajos ir nolemts, ka Toshiba līdz 2003. gada maijam joprojām esot bijusi uz savstarpējas uzticēšanās pamata noslēgtās vienošanās dalībniece.

               —

                  Ceturtais arguments: Toshiba apgalvo, ka, piemērojot pasaules tirgus daļu kā tādu, kas attiecas uz lietas dalībnieku lomu pārkāpuma smagumā, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 18. punktu. Apstrīdētais spriedums un apstrīdētais lēmums tāpēc esot jāatceļ, ciktāl tajos Toshiba piespriestais naudas sods aprēķināts, pamatojoties uz Toshiba pasaules tirgus daļu, un Toshiba piespriestais naudas sods esot attiecīgi jāsamazina.


title: lieta C-451/04: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. oktobrī

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/7

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. oktobrī
   (lieta C-451/04)
   (2004/C 314/14)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 27. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv C. O'Reilly un A.-M. Rouchaud-Joët, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               konstatēt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, lai panāktu atbilstību Padomes 2001. gada 20. jūlija Direktīvai 2001/55/EK par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas (1), vai arī, jebkādā gadījumā, par tiem nepaziņojot Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek šī Direktīva;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transpozīcijas termiņš valsts tiesībās beidzās 2002. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 212, 7.8.2001., 12. lpp.


title: Lieta T-741/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. decembrī – British Aggregates u.c./Komisija

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/38

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. decembrī – British Aggregates u.c./Komisija
   (Lieta T-741/15)
   (2016/C 068/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: British Aggregates Association (Lanark, Apvienotā Karaliste), Tinney Quarries Ltd (St. Johnston, Īrija), MBC Quarries Ltd (Ballybofey, Īrija), Mac Sand Ltd (Stranorlar, Īrija) (pārstāvji – L. Van den Hende, advokāts, un A. White, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 4. augusta lēmumu, kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2015. gada 25. septembrī, par atbalsta shēmu SA.18859 (11/C) (ex 65/10 NN) – ko īsteno Apvienotā Karaliste – Minerālo materiālu nodokļa atlaide Ziemeļīrijā (ex N 2/04), un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka LESD 110. panta un tādējādi arī LESD 107. panta pārkāpumu ir iespējams novērst ar atpakaļejošu spēku, tādējādi padarot Ziemeļīrijā piemērojamo atbrīvojumu no minerālo materiālu nodokļa par saderīgu ar iekšējo tirgu.

               2.

               Ar otro pamatu, kas ir izvirzīts pakārtoti pirmajam pamatam, tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un kļūdas vērtējumā, nolemjot, ka Apvienotās Karalistes veiktais novēršanas pasākums ar atpakaļejošu spēku bija saderīgs ar efektivitātes principu un tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas vērtējumā, nolemjot, ka Ziemeļīrijā piemērojamais atbrīvojums no minerālo materiālu nodokļa ir saderīgs ar Kopienu pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai (1) (turpmāk tekstā – “2008. gada Pamatnostādnes par atbalstu vides jomā”) un tādējādi ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu. It īpaši, Komisija esot pieļāvusi kļūdas vērtējumā, secinot, ka ir tikusi nodrošināta atbilstība nepieciešamības kritērija trešajai daļai atbilstoši 2008. gada Pamatnostādnēm par atbalstu vides jomā, proti, tas, vai Ziemeļīrijā izvietotie karjeri varētu pārnest minerālo materiālu nodokli uz patērētājiem, būtiski nesamazinot pārdošanas apjomus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav veikusi rūpīgu un neatkarīgu pārbaudi par to, vai Apvienotās Karalistes veiktais novēršanas pasākums ar atpakaļejošu spēku bija saderīgs ar efektivitātes principu un tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību, un vai bija tikusi nodrošināta atbilstība nepieciešamības kritērija trešajai daļai atbilstoši 2008. gada Pamatnostādnēm par atbalstu vides jomā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav norādījusi pamatojumu atbilstoši LESD 296. pantam attiecībā uz to, kādēļ Apvienotās Karalistes veiktais novēršanas pasākums ar atpakaļejošu spēku bija saderīgs ar efektivitātes principu un tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību un kādēļ bija tikusi nodrošināta atbilstība nepieciešamības kritērija trešajai daļai atbilstoši 2008. gada Pamatnostādnēm par atbalstu vides jomā.

      (1)  Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai (OV 2008, C 82, 1. lpp.).


title: Lieta T-534/15: Prasība, kas celta 2015. gada 16. septembrī – LG Electronics/ITSB – Cyrus Wellness Consulting (“Viewty GT”)

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/38

         Prasība, kas celta 2015. gada 16. septembrī – LG Electronics/ITSB – Cyrus Wellness Consulting (“Viewty GT”)
   (Lieta T-534/15)
   (2015/C 371/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Korejas Republika) (pārstāvis – M. Graf, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlīne, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Viewty GT” – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 017 237

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 12. jūnija lēmums lietā R 1564/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-454/09: Prasība, kas celta 2009. gada 19. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/33

         Prasība, kas celta 2009. gada 19. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-454/09)
   2010/C 24/60
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Righini un B. Stromsky)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai apturētu atbalstu, kas ir atzīts par prettiesisku un nesaderīgu ar kopējo tirgu ar Komisijas 2008. gada 16. aprīļa Lēmumu 2008/697/EK (1) attiecībā uz valsts atbalstu C 13/07 (bijušais NN 15/06 un N 743/06), kuru Itālija piešķīra New Interline [paziņots 2008. gada 17. jūnijā ar numuru C(2008) 1321], Itālijas Republika nav izpildījusi šī lēmuma 2.-4. pantā, kā arī EK līgumā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš, kurā Itālijai bija jāaptur un jāatgūst prettiesiski piešķirtais atbalsts, izbeidzās četrus mēnešus pēc lēmuma pieņemšanas. Turklāt Itālijas iestādes vēl joprojām nav veikušas pasākumus, lai izpildītu šo lēmumu un atgūtu atbalstu.

      (1)  OV L 235, 12. lpp.


title: Lieta T-81/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. februārī  – Facchinello /ITSB – Olimpia Splendid  ( “Synthesis” )

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/41

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. februārī – Facchinello/ITSB – Olimpia Splendid (“Synthesis”)
   (Lieta T-81/15)
   (2015/C 118/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Danila Facchinello (Molinella, Itālija) (pārstāvis – F. Torlontano, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Olimpia Splendid SpA (Gualtieri, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Synthesis” – Kopienas preču zīme Nr. 2 8 71  069

      Process ITSB: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 21. novembra lēmums lietā R 2169/2013–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 21. novembra lēmumu un līdz ar to atzīt, ka Kopienas preču zīme “Synthesis” attiecībā uz 11. klasē ietilpstošajām precēm (gaisa kondicionieru iekārtas) netiek atcelta;

               —

               turklāt piespriest ITSB atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, ciktāl Apelāciju pirmā padome ir atcēlusi Kopienas preču zīmi, pamatojoties uz prasītājas iesniegtiem pierādījumiem, kuri neesot piemēroti, lai pierādītu Kopienas preču zīmes faktisku izmantošanu.