title: Lieta C-218/14: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly/Minister for Justice and Equality Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2004/38/EK — 13. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts — Savienības pilsoņa ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības — Savienības pilsoņa un trešās valsts valstspiederīgā laulība — Trešās valsts valstspiederīgā uzturēšanās tiesību saglabāšana pēc Savienības pilsoņa izceļošanas no uzņēmējas dalībvalsts un tai sekojošās laulības šķiršanas — 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pietiekami līdzekļi — Laulātā, trešās valsts valstspiederīgā, līdzekļu ņemšana vērā — Trešās valsts valstspiederīgo tiesības strādāt uzņēmējā dalībvalstī, lai palīdzētu gūt pietiekamus līdzekļus

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/9

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly/Minister for Justice and Equality

   (Lieta C-218/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2004/38/EK - 13. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts - Savienības pilsoņa ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības - Savienības pilsoņa un trešās valsts valstspiederīgā laulība - Trešās valsts valstspiederīgā uzturēšanās tiesību saglabāšana pēc Savienības pilsoņa izceļošanas no uzņēmējas dalībvalsts un tai sekojošās laulības šķiršanas - 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pietiekami līdzekļi - Laulātā, trešās valsts valstspiederīgā, līdzekļu ņemšana vērā - Trešās valsts valstspiederīgo tiesības strādāt uzņēmējā dalībvalstī, lai palīdzētu gūt pietiekamus līdzekļus)
   (2015/C 302/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly

      Atbildētājs: Minister for Justice and Equality

      Piedaloties: Immigrant Council of Ireland

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 13. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgais, kurš ir šķīries no Savienības pilsoņa un kura laulība ir ilgusi vismaz trīs gadus pirms laulības šķiršanas procesa sākuma, tostarp vismaz vienu gadu uzņēmējā dalībvalstī, pamatojoties uz šo normu, nevar saglabāt uzturēšanās tiesības šajā dalībvalstī, ja laulības šķiršanas process ir sācies pēc laulātā, Savienības pilsoņa, izceļošanas no šīs dalībvalsts;

               2)

               Direktīvas 2004/38 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Savienības pilsonim ir pietiekami līdzekļi viņam pašam un viņa ģimenes locekļiem, lai uzturēšanās laikā nekļūtu par slogu uzņēmējas dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmai, pat ja daļu no šiem līdzekļiem veido laulātā, trešās valsts valstspiederīgā, līdzekļi.

      (1)  OV C 223, 14.07.2014.


title: Lieta C-518/04: Tiesas (piektā palāta) spriedums  2006. gada 16. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Sugu aizsardzība)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/22

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 16. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-518/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Sugu aizsardzība)
   (2006/C 131/39)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un M. van Beek)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — E. Skandalou)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 12. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums — Odžu Vipera schweizeri aizsardzība Milos salā — Pasākumu neveikšana, kas vajadzīgi, lai novērstu šīs sugas īpatņu traucēšanu to vairošanās laikā, kā arī vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai izveidotu un īstenotu odzes Vipera schweizeri efektīvu stingras aizsardzības sistēmu Milos salā, novēršot šīs sugas īpatņu apzinātu traucēšanu, jo īpaši to vairošanās, mazuļu attīstības un ziemas guļas laikā, kā arī minētās sugas īpatņu vairošanās vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunkts;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta T-439/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 21. oktobra spriedums — Agapiou Joséphidès /Komisija un EACEA (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti par Žana Monē Izcilības centra (Centre d’Excellence Jean Monnet) nosaukuma piešķiršanu Kipras Universitātei — Trešās personas izsniegti dokumenti — Daļējs piekļuves atteikums — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Nepieņemamība — Iebilde par prettiesiskumu — Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību — Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/29

         Vispārējās tiesas 2010. gada 21. oktobra spriedums — Agapiou Joséphidès/Komisija un EACEA

   (Lieta T-439/08) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti par Žana Monē Izcilības centra (Centre d’Excellence Jean Monnet) nosaukuma piešķiršanu Kipras Universitātei - Trešās personas izsniegti dokumenti - Daļējs piekļuves atteikums - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Nepieņemamība - Iebilde par prettiesiskumu - Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību - Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 328/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kalliope Agapiou Joséphidès (Nikozija, Kipra) (pārstāvis — C. Joséphidès, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Owsiany-Hornung un G. Rozet) un Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA) (pārstāvis — H. Monet)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, EACEA2008. gada 1. augusta lēmumu, kas attiecas uz pieteikumu ļaut piekļūt dokumentiem, kuri saistīti ar Žana Monē izcilības centra [Centre d’Excellence Jean Monnet] nosaukuma piešķiršanu Kipras Universitātei un, otrkārt, Komisijas 2007. gada 8. augusta Lēmumu C(2007) 3749, kas attiecas uz individuālu lēmumu par subsīdiju piešķiršanu atbilstoši mūžizglītības programmas apakšprogrammai Jean Monnet

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kalliope Agapiou Joséphidès atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 237, 20.12.2008.


title: Lieta C-527/07: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 18. jūnija spriedums ( High Court of Justice ( England & Wales ), Queen's Bench Division ( Administrative Court ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen, Generics (UK) Ltd/Licensing Authority (kas darbojas ar Medicines and Healthcare products Regulatory Agency starpniecību) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2001/83/EK — Cilvēkiem paredzētas zāles — Tirdzniecības atļauja — Atteikuma pamatojumi — Ģenēriskās zāles — Atsauces (references) zāļu jēdziens)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 18. jūnija spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen, Generics (UK) Ltd/Licensing Authority (kas darbojas ar Medicines and Healthcare products Regulatory Agency starpniecību)
   (lieta C-527/07) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/83/EK - Cilvēkiem paredzētas zāles - Tirdzniecības atļauja - Atteikuma pamatojumi - Ģenēriskās zāles - Atsauces (references) zāļu jēdziens)
   2009/C 180/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: The Queen, Generics (UK) Ltd

      Atbildētāja: Licensing Authority (kas darbojas ar Medicines and Healthcare products Regulatory Agency starpniecību)

      Piedaloties: Shire Pharmaceuticals Ltd, Janssen-Cilag AB

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.), 10. panta 1. punkta interpretācija — Tirdzniecības atļauja — Saīsinātā procedūra — Atļaujas pieteikums attiecībā uz produktu, kas ir ģenērisks atsauces (references) zālēm — Atsauces (references) zāles jēdziens pieteikuma izskatīšanas laikā

      Rezolutīvā daļa:

   tādas zāles kā pamata lietā aplūkotais “Nivalin”, kurām nav piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regula (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru, un kuru tirdzniecība dalībvalstī nav atļauta atbilstoši piemērojamām Kopienu tiesībām, nevar uzskatīt par atsauces (references) zālēm Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, 10. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē.

      (1)  OV C 22, 26.01.2008.


title: Lieta C-628/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) — Jean-Bernard Lafonta/Autorité des marchés financiers

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) — Jean-Bernard Lafonta/Autorité des marchés financiers

   (Lieta C-628/13)
   2014/C 39/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jean-Bernard Lafonta

      Atbildētāja: Autorité des marchés financiers

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (1) 1. panta 1. punkts un Komisijas 2003. gada 22. decembra Direktīvas 2003/124/EK, ar ko [Eiropas Parlamenta un Padomes] Direktīvu 2003/6/EK īsteno attiecībā uz iekšējās informācijas definīciju un publisku izziņošanu, kā arī tirgus manipulācijas definīciju (2), 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka precīza rakstura informācija šo tiesību normu izpratnē ir tikai tāda informācija no kuras — tiklīdz tā būs nodota atklātībā — ar pietiekami lielu varbūtību varēs secināt, ka tā potenciāli ietekmēs attiecīgo finanšu instrumentu cenu izmaiņas, noteiktā virzienā?

      (1)  OV L 96, 16. lpp.

      (2)  OV L 339, 70. lpp.


title: Lieta C-97/15: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 14. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sprengen/Pakweg Douane BV/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Pozīcijas 8471 un 8521 — Skaidrojumi — Nolīgums par tirdzniecību ar informācijas tehnoloģiju produktiem — “Screenplays”

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/13

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 14. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sprengen/Pakweg Douane BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-97/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Pozīcijas 8471 un 8521 - Skaidrojumi - Nolīgums par tirdzniecību ar informācijas tehnoloģiju produktiem - “Screenplays”)
   (2016/C 335/16)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sprengen/Pakweg Douane BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, tās redakcijās, kas secīgi izriet no Komisijas 2006. gada 17. oktobra Regulas (EK) Nr. 1549/2006 un no Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1214/2007, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas ierīces, kādas ir pamatlietā aplūkotās screenplays, kuru funkcija ir, pirmkārt, saglabāt multimediju datnes un, otrkārt, tās reproducēt televizorā vai videomonitorā, ietilpst šīs nomenklatūras pozīcijā 8521.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Apvienotās lietas C-250/14 un C-289/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Air France-KLM, iepriekš Air France (C-250/14), Hop!-Brit Air SAS, iepriekš Brit Air (C-289/14)/Ministère des Finances et des Comptes publics Pievienotās vērtības nodoklis — Darbība, par kuru jāmaksā nodoklis, un iekasējamība — Gaisa transports — Nopirkta, bet neizmantota biļete — Transporta pakalpojuma izpilde — Biļetes izsniegšana — Nodokļa summas samaksas brīdis

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Air France-KLM, iepriekš Air France (C-250/14), Hop!-Brit Air SAS, iepriekš Brit Air (C-289/14)/Ministère des Finances et des Comptes publics

   (Apvienotās lietas C-250/14 un C-289/14) (1)

   (Pievienotās vērtības nodoklis - Darbība, par kuru jāmaksā nodoklis, un iekasējamība - Gaisa transports - Nopirkta, bet neizmantota biļete - Transporta pakalpojuma izpilde - Biļetes izsniegšana - Nodokļa summas samaksas brīdis)
   (2016/C 068/09)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Air France-KLM, iepriekš Air France (C-250/14), Hop!-Brit Air SAS, iepriekš Brit Air (C-289/14)

      Atbildētāja: Ministère des Finances et des Comptes publics

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               2. panta 1. punkts un 10. panta 2. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1999. gada 17. jūnija Direktīvu 1999/59/EK, vēlāk – ar Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvu 2001/115/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka aviosabiedrības veiktā biļešu izsniegšana ir apliekama ar pievienotās vērtības nodokli, ja pasažieri šīs izdotās biļetes nav izmantojuši un ja tie nevar saņemt atlīdzību par tām;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388, kas grozīta ar Direktīvu 1999/59 un vēlāk – ar Direktīvu 2001/115, 2. panta 1. punkts un 10. panta 2. punkta pirmā un otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka pasažiera, kurš nav izmantojis aviobiļeti, biļetes pirkuma laikā samaksātais pievienotās vērtības nodoklis kļūst iekasējams brīdī, kad pati aviosabiedrība, trešā persona, kas rīkojas savā vārdā un uz sava rēķina, vai trešā persona savā vārdā, bet uz aviosabiedrības rēķina iekasē cenu par biļeti;

               3)

               Sestās direktīvas 77/388, kas grozīta ar Direktīvu 1999/59 un vēlāk – ar Direktīvu 2001/115, 2. panta 1. punkts un 10. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad trešā persona tirgo aviosabiedrības biļetes uz tās rēķina atbilstoši franšīzes līgumam un kad tā samaksā šo summu par izdotajām biļetēm, kurām beidzies derīguma termiņš, vienotas likmes summa, ko aprēķina procentos no gada apgrozījuma, ko veido ieņēmumi atbilstošajos gaisa maršrutos, ir ar nodokli apliekama atlīdzība par minētajām biļetēm.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.

      OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta T-58/08 P: Pirmās instances tiesas 2009. gada 5. oktobra spriedums — Komisija/ Roodhuijzen (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Kopīgā veselības apdrošināšanas sistēma — Partnera, kas nav laulātais, veselības apdrošināšanas izmaksu segšana)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/43

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 5. oktobra spriedums — Komisija/Roodhuijzen

   (Lieta T-58/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Kopīgā veselības apdrošināšanas sistēma - Partnera, kas nav laulātais, veselības apdrošināšanas izmaksu segšana)
   2009/C 282/80
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Pretējā puse procesā: Anton Pieter Roodhuijzen, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 27. novembra spriedumu lietā F-122/06 Roodhuijzen/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar lūgumu to atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina M. Anton Pieter Roodhuijzen tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību šajā instancē.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta C-645/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. februārī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL/Demeures terre et tradition SARL

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. februārī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL/Demeures terre et tradition SARL

   (Lieta C-645/16)
   (2017/C 070/16)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Conseils et mise en relations (CMR) SARL

      Atbildētāja: Demeures terre et tradition SARL

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvas 86/653/EEK (1) par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem 17. pants ir piemērojams, ja tirdzniecības pārstāvja līguma izbeigšana notiek tajā paredzētā pārbaudes periodā?

      (1)  OV L 382, 17. lpp.


title: Lieta T-103/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. februārī — Polimeri Europa un Eni /Komisija

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/45

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. februārī — Polimeri Europa un Eni/Komisija
   (Lieta T-103/08)
   (2008/C 92/88)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Polimeri Europa SpA, Brindisi (Itālija), Eni SpA, Roma (Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, V. Ruotolo, V. Larocca un D. Durante, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu pilnībā vai daļēji, it īpaši daļā, kas attiecas uz prasītājiem, ar visām tā sekām uz naudas soda paaugstināšanu;

               —

               pakārtoti, atcelt vai samazināt naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2007. gada 5. decembra lēmumu C (2007) 5910 lietā CONP/F/38629 — Gomma cloroprene (turpmāk tekstā — “CR”, “Lēmums”) Komisija atzina Polimeri Europa ed Eni kopā ar citiem uzņēmumiem par solidāri atbildīgu par EKL 81. panta pārkāpumu, jo tā i) vienojās par tirgus, tirgus daļu un pārdošanas sadali un noteikšanu, ii) nosakot minimālo cenu, tā noteica un paaugstināja hloroprēna kaučuka cenas, iii) sadalīja klientus un iv) izpauda komersnoslēpuma informāciju.
   Prasības, ar kuru tā apstrīd iepriekš minēto lēmumu, pamatojumam Polimeri Europa ed Eni norāda, ka Lēmums ir kļūdains šādu iemeslu dēļ:

               —

               EKL 81. panta pārkāpums un pamatojuma neesamība, kļūdaini norādot Eni par atbildīgu par meitas sabiedrības darbībām. Šajā sakarā ir norādīts, ka mātes sabiedrības atbildība nevar balstīties tikai uz to, ka tai pieder 100 % no meitas sabiedrības kapitāla un ka atbildētāja ir nepareizi novērtējusi pierādījumu par meitas sabiedrības faktisko neatkarību no tās mātes sabiedrības;

               —

               pretruna vēstulei, ar kuru tika slēgta procedūra pret uzņēmumu, kas līdz 2002. gada 1. janvārim atbildēja par Business CR, Syndial S.p.A. (“Syndial”), un tiesību uz aizstāvību pārkāpums;

               —

               EKL 81. panta pārkāpums un attiecīga pamatojuma neesamība, kļūdaini nosakot Polimeri Europa atbildīgu par faktiskajiem apstākļiem attiecībā uz laika posmu, kurā Business CR vadīja cita sabiedrība (un nevis Polimeri Europa);

               —

               nepietiekams un pretrunīgs pamatojums, nepietiekama iepriekšēja izmeklēšana un EKL 81. panta pārkāpums, novērtējot faktiskos apstākļus un pierādījumus;

               —

               nepietiekams un pretrunīgs lēmuma pamatojums, nepietiekama iepriekšēja izmeklēšana un EKL 81. panta pārkāpums, uzskatot pārkāpumu par vienotu un turpinātu;

               —

               kļūdains pārkāpuma ilguma aprēķins, ņemot vērā pieejamos pierādījumus.

         Turklāt prasītāji norāda, ka tiem uzliktais naudas sods ir pretējs EKL 81. pantam un Regulas Nr. 1/2003/EK 23. pantam, kā arī atšķiras no Vadlīnijām naudas sodu aprēķinam.
   Šajā sakarā tiek norādīts gan samērīguma principa pārkāpums, jo par atkārtotu pārkāpumu tika uzlikts lielāks naudas sods preventīvā nolūkā, gan nepietiekams pamatojums, kāpēc tika atteikts ņemt vērā atbildību mīkstinošus apstākļus saistībā ar pasīvu, maznozīmīgu dalību nelikumīgajās darbībās, ar šādas dalības izbeigšanu un nolīgumu neizpildi. Polimeri Europa un Eni norāda arī to, ka netika ņemta vērā Syndial un Polimeri Europa sadarbība, lai samazinātu naudas sodu atbilstoši iepriekš minētajām Vadlīnijām.

   Prasītāji, visbeidzot, norāda uz EKL 81. panta un Komisijas Paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos pārkāpumu, jo Komisija ir kļūdaini novērtējusi Syndial un Polimeri Europa sniegtos pierādījumus un atteikusies samazināt naudas sodu atbilstoši šim Paziņojumam.


title: Lieta T-611/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Australian Gold/ITSB – Effect Management & Holding (HOT) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Grafiska preču zīme “HOT” — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstoša rakstura neesamība — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums — Pretapelācijas sūdzība Apelācijas padomē — Regulas (EK) Nr. 216/96 8. panta 3. punkts — Pretprasība Vispārējā tiesā — 1991. gada 2. maija Reglamenta 134. panta 3. punkts

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/50

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Australian Gold/ITSB – Effect Management & Holding (HOT)
   (Lieta T-611/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Grafiska preču zīme “HOT” - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstoša rakstura neesamība - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums - Pretapelācijas sūdzība Apelācijas padomē - Regulas (EK) Nr. 216/96 8. panta 3. punkts - Pretprasība Vispārējā tiesā - 1991. gada 2. maija Reglamenta 134. panta 3. punkts)
   (2015/C 302/64)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Australian Gold LLC (Indianapolis, Indiana, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – A. Poch un S. Hanne)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Effect Management & Holding GmbH (Vöcklabruck, Austrija) (pārstāvis – H. Pernez, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 10. septembra lēmumu lietā R 1881/2012–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Australian Gold LLC un Effect Management & Holding GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 10. septembra lēmumu lietā R 1881/2012–4, ciktāl Apelācijas padome nav lēmusi par Australian Gold LLC pieteikumu attiecībā uz 3. klasē ietilpstošajiem “tīrīšanas, pulēšanas, attaukošanas un abrazīvajiem līdzekļiem” un 5. klasē ietilpstošajām “medicīnas vajadzībām paredzētajām higiēnas precēm” un ciktāl tā ir atcēlusi un grozījusi Anulēšanas nodaļas lēmumu attiecībā uz 3. klasē ietilpstošajiem “parfimērijas izstrādājumiem, ēteriskām eļļām, kosmētiskajiem līdzekļiem, tostarp šampūniem, dušas želejām, ķermeņa losjoniem, masāžas eļļām, želejām, sejas krēmiem”;

               2)

               noraidīt Effect Management & Holding GmbH Apelācijas padomē iesniegto apelācijas sūdzību, ciktāl tā attiecas uz “parfimērijas izstrādājumiem, ēteriskām eļļām, kosmētiskajiem līdzekļiem, tostarp šampūniem, dušas želejām, ķermeņa losjoniem, masāžas eļļām, želejām, sejas krēmiem”;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Effect Management & Holding iesniegto pieteikumu par grozīšanu noraidīt;

               5)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-330/05: Pirmās instances tiesas  2006. gada 8. februāra  rīkojums —  Aqua Terra Bioprodukt  pret ITSB

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/46

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 8. februāra rīkojums — Aqua Terra Bioprodukt pret ITSB
   (Lieta T-330/05) (1)

   (2006/C 86/85)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: Lieta T-136/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Domäne Vorderriss, Rasso Freiherr von Cramer-Klett un Rechtlerverband Pfronten iesniedza 2004. gada 8. aprīlī

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/17

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Domäne Vorderriss, Rasso Freiherr von Cramer-Klett un Rechtlerverband Pfronten iesniedza 2004. gada 8. aprīlī
   (Lieta T-136/04)
   (2004/C 190/28)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Domäne Vorderriss, Lenggries (Vācija), Rasso Freiherr von Cramer-Klett, Aschau i. Chiemgau (Vācija) un Rechtlerverband Pfronten, Pfronten (Vācija), kuru pārstāv advokāts Th. Schönfeld, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Atzīt par spēkā neesošu 2003. gada 22. decembra Komisijas lēmumu par Eiropas Kopienu nozīmes teritoriju saraksta apstiprināšanu alpīniem bioģeogrāfskiem rajoniem, kas pieņemts, piemērojot Padomes direktīvu 92/43/EEK (1);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāju īpašumā ir meža zemes gabali, ko viņi apsaimnieko, vadot mežsaimniecības uzņēmumu, un kuri atbilstoši apstrīdētajam lēmumam ir pasludināti par alpīno bioģeogrāfisko rajonu Eiropas Kopienu nozīmes teritorijām (EKNT).
   Prasītāji apgalvo, ka apstrīdētais lēmums aizskar prasītāju pamattiesības, kas ir jānodrošina atbilstoši vispārējo Kopienu tiesību pamatprincipiem. Šis pamattiesību aizkārums formāli ir pretlikumīgs, jo pieņemot Komisijas lēmumu (un īstenojot Direktīvu 92/43/EEK (2)) nav nodrošinātas zemes īpašnieku tiesības piedalīties sabiedriskajā apspriešanā.
   Tāpat prasītāji uztur prasību par to, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj prasītāju īpašumtiesības arī materiāltiesiskā nozīmē, jo, nosakot EKNT, netika ievērotas prasītāja (un pārējo ieinteresēto personu) individuālās īpašumtiesības, un līdz ar to netika apsvērta paredzētā EKNT noteikšana un tam pretējās prasītāju privātās intereses. Apstrīdētais lēmums ir pretrunā ar pašu Direktīvu 92/43/EEK, jo ir pilnīgi atklāts un nenoregulēts jautājums par atbilstošu finansiālo kompensāciju.
   Bez tam, prasītāji uztur prasību par to, ka apstrīdētais lēmums ir nesamērīgs, jo tas pats par sevi nav piemērots vienota Eiropas ekoloģiskā tīkla izveidei, un tādējādi nav piemērots “īpašs” saraksts tikai vienam bioģeorgāfiskam reģionam nolūkā sasniegt Direktīvā izvirzīto aizsardzības mērķi. Apstrīdētais lēmums nav pieņemams arī tādēļ, ka nenotika vispārējais balsojums kopējam Kopienu reģionam. Strīda priekšmets 2003. gada 22. decembra Lēmuma Nr. 2004/69/EK, kas pieņemts, piemērojot Padomes Direktīvu Nr. 92/43/EEK par Eiropas Kopienu nozīmes teritoriju sarakstu alpīniem bioģeogrāfiskiem rajoniem (oficiāli paziņots ar numuru C(2003)4957) (OV L 14, 21.1.2004., 21. lpp.) atzīšana par spēkā neesošu

      (1)  OV L 14, 21.1.2004., 21. lpp.

      (2)  Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp).


title: Lieta T-26/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. janvārī — PT Musim Mas /Padome

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. janvārī — PT Musim Mas/Padome
   (Lieta T-26/12)
   2012/C 80/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Medan, Indonēzija) (pārstāvis — D. Luff, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 8. novembra Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1138/2011, ar kuru piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu importam (OV L 293, 1. lpp.) (turpmāk tekstā — “apstrīdētā regula”), 1. un 2. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka Vispārējās tiesas kompetence ir izvērtēt apstrīdētās regulas 1. un 2. pantu un to saderību ar Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1) (turpmāk tekstā — “pamatregula”) un Eiropas tiesību pamatprincipiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           Padome ir pārkāpusi pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu, jo

                                       a)

                                       tā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā saistībā ar faktiem un pilnvaru nepareizu izmantošanu, noliedzot, ka pastāv “viena ekonomiska vienība” starp prasītāju un ar to saistīto meitas sabiedrību Singapūrā. Izmeklēšanas laikā Komisija tīši nav ņēmusi vērā faktus, kurus izvirzījusi prasītāja saistībā ar saistītajām sabiedrībām;

                                       b)

                                       Padome nav sniegusi pietiekamus pierādījumus, ka ir izpildīti pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktā paredzētie nosacījumi. Tā arī ir nepareizi izmantojusi pilnvaras un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā saistībā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunkta piemērošanu, pamatojoties uz nepareiziem vai nepareizi interpretētiem faktiem, lai pierādītu, ka pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunkta piemērošanas nosacījumi ir izpildīti. Padome nav ņēmusi vērā faktus, ko prasītāja iesniegusi Komisijai, kurus Komisija ir pārbaudījusi un kurus tā nav noraidījusi nevienā no izmeklēšanas procedūras stadijām.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka Padome ir pārkāpusi pamatregulas 2. panta 10. punktu, jo:

                                       a)

                                       tā nav veikusi taisnīgu salīdzinājumu starp eksporta cenu un parasto vērtību. Tā nav pietiekami pierādījusi atšķirības faktoros, kas ietekmē cenas un cenu salīdzināmību. Atšķirībā no pastāvošās judikatūras tā nav pierādījusi asimetriju starp parasto vērtību un eksporta cenu, nepastāvot korekcijai par samaksātajām komisijas maksām. Padome nav ņēmusi vērā informāciju un pierādījumus, kas sniegti prasītājas atbildē uz informācijas pieprasījumu un kas iegūti pārbaudes apmeklējumos, kuros pierādīts, ka ICOF S arī veic pārdošanu pašmāju tirgū. Tā nav pietiekami norādījusi iemeslus, kādēļ tā nav ņēmusi vērā šo informāciju un pierādījumus. Šādi rīkojoties, Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu izvērtēšanā un nepareizi izmantojusi pilnvaras. Tā nav pietiekami pamatojusi nepieciešamību pēc korekcijas un šī korekcija ir diskriminējoša attiecībā pret prasītāju;

                                       b)

                                       Padome nav izvairījusies no duplikācijas peļņas atskaitīšanā no eksporta cenas. Padome atskaitīja pirmo hipotētisko maržu 5 % apmērā no ICOF E peļņas, piemērojot pamatregulas 2. panta 9. punktu, un otro hipotētisko maržu 5 % apmērā no ICOF S peļņas, tādējādi atskaitot nesaprātīgu kopējo hipotetisko maržu no veiktās pārdošanas grupas iekšienē. Tas ir acīmredzami pretrunā faktiem un praksei saistībā ar šāda veida komercdarījumiem. Tādējādi Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā saistībā ar iekšgrupas peļņu un tā ir nepareizi, diskriminējoši un nesaprātīgi piemērojusi pamatregulas 2. panta 10. punktu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka Padome, izvērtējot prasītājas situāciju, ir pārkāpusi labas pārvaldības principu. Tā nav ņēmusi vērā informāciju, pierādījumus un argumentus, kas iesniegti Komisijai izmeklēšanas laikā. Tā vietā Padome ir pamatojusies uz formāliem rēķiniem, samaksātām komisijas maksām un līgumiem, kas apskatīti ārpus to konteksta, lai mākslīgi palielinātu prasītājas dempinga starpību. Komisijai un Padomei būtu bijis jābūt rūpīgākām un jāveic stingrāku analīzi, lai nonāktu pie saviem secinājumiem.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka apstrīdētā regula tika pieņemta, pārkāpjot vienlīdzības un nediskriminācijas principus. Piemērojot korekciju prasītājas eksporta cenai, Padomei ir radījusi asimetriju starp eksporta cenu un parasto vērtību vienīgi prasītājas korporatīvās un nodokļu struktūras dēļ. Turklāt prasītājai ir ticis piemērots hipotētiskās maržas dubultais atskaitījums tā struktūras dēļ. Abas situācijas ir diskriminējošas attiecībā pret prasītāju salīdzinājumā ar citām sabiedrībām, saistībā ar kurām veikta izmeklēšana un kurām ir līdzīgas izmaksas, kurām nav piemērotas korekcijas.

      (1)  OV L 343, 22.12.2009., 51. lpp.


title: Lieta C-33/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) 2009. gada 26. janvāra rīkojumu – Oracle Nederland BV/Inspecteur der Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) 2009. gada 26. janvāra rīkojumu – Oracle Nederland BV/Inspecteur der Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht
   (Lieta C-33/09)
   2009/C 90/14
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Oracle Nederland BV

      Atbildētājs: Inspecteur der Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Otrās direktīvas (1) 11. panta 4. punkts un Padomes Sestās direktīvas (2) 17. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kas izmantoja šajos pantos paredzēto iespēju (saglabāt) kā priekšnodokli samaksātā PVN atskaitīšanas izslēgšanas tiesības attiecībā uz izdevumu kategorijām, kas ir izdevumi

                           —

                           par “ēdienu un dzērienu sniegšanu uzņēmuma personālam”;

                           —

                           par “korporatīvām dāvanām [..] personālam, kurš attiecībā uz šiem piešķīrumiem, ja tām paredzētos rēķinos iekļauj vai iekļautu pievienotās vērtības nodokli, nav tiesības vai nebūtu tiesības atskaitīt priekšnodokļa pilnu summu vai ievērojamu tās daļu”;

                           —

                           par “dzīvokļu sagādi uzņēmuma personālam”;

                           —

                           par “uzņēmuma personāla izklaidi un sportu”,

                     atbilst nosacījumam pietiekami precīzi norādīt noteikta rakstura preces un pakalpojumus?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu attiecībā uz minētajām izdevumu kategorijām tiek sniegta apstiprinoša atbilde, tad vai atbilstoši Padomes Sestās direktīvas 6. panta 2. punktam un 17. panta 2. un 6. punktam ir pieļaujama tāda kā aplūkotā valsts tiesību norma, kas tika pieņemta pirms direktīvas stāšanās spēkā un atbilstoši kurai ar nodokli apliekamā persona nevar pilnībā atskaitīt nodokli, ko tā ir samaksājusi, iegādājoties noteiktas preces un pakalpojumus, tādēļ, ka par to tai, pieprasot atlīdzību, ir iesniegts rēķins, kurā iekļauts PVN, t.i. tai ir tiesības veikt atskaitījumu tikai par summu, kas ir identiska nodokļa summai, kas tai ir jāmaksā par šo pakalpojumu?

               3)

               Ja attiecībā uz “ēdienu un dzērienu sniegšanu” ir izpildīts nosacījums pietiekami precīzi norādīt preču un pakalpojumu raksturu, vai Padomes Sestās direktīvas 17. panta 6. punkts pieļauj to, ka veicot šos grozījumus attiecībā uz priekšnodokļa atskaitījumu izslēgšanu, tiek pieņemts, ka principā izslēgšanas joma tiek ierobežota, tomēr nav izslēdzams, ka noteiktos gadījumos konkrētā gadā, it īpaši, saistībā ar grozītā tiesiskā režīma noteikto raksturu atskaitījumu ierobežojumu piemērošanas joma var tikt paplašināta?

      (1)  Padomes Otrā 1967. gada 11. aprīļa Direktīva 67/228/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu apgrozījuma nodokļa jomā – Kopējās pievienotās vērtības nodokļa sistēmas struktūra un piemērošanas procedūras (OV L 71, 1303. lpp.).

      (2)  Padomes Sestā 1977. gada 17. maija Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta F-113/13: Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2015. gada 15. oktobra rīkojums – DI/EASO Civildienests — EASO personāls — Līgumdarbinieks — Pārbaudes laiks — Atlaišana par acīmredzamu nepiemērotību — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēja atbilstība — Neesamība — Acīmredzama nepieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/66

         Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2015. gada 15. oktobra rīkojums – DI/EASO

   (Lieta F-113/13)
   (Civildienests - EASO personāls - Līgumdarbinieks - Pārbaudes laiks - Atlaišana par acīmredzamu nepiemērotību - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēja atbilstība - Neesamība - Acīmredzama nepieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2015/C 389/75)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: DI (pārstāvis – I. Vlaic, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (pārstāvji – L. Cerdán Ortiz-Quintana, D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Patvēruma atbalsta biroja (EASO) lēmumu izbeigt prasītāja darba līgumu pēc pārbaudes laika, kurš ir pagarināts par trim mēnešiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               DI sedz pats savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Patvēruma atbalsta biroja tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-687/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. decembrī — Unibail Management /ITSB (Divu līniju un četru zvaigžņu attēls)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/42

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. decembrī — Unibail Management/ITSB (Divu līniju un četru zvaigžņu attēls)
   (Lieta T-687/13)
   2014/C 52/81
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unibail Management (Parīze, Francija) (pārstāvji — L. Bénard, A. Rudoni, O. Klimis, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 3. septembra lēmumu lietā R 299/2013-2, ciktāl ar to ir noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 939 981 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35., 36., 38., 41. un 42. klasē;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, ko veido starp divām horizontālām līnijām iekļautās četras zvaigznes ar pieciem stariem, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35., 36., 38., 39., 41., 42. un 43. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 939 981

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopā ar 75. panta pirmo teikumu, pārkāpums


title: Lieta T-345/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/61

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-345/04) (1)

   (2008/C 301/102)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta T-84/17: Prasība, kas celta 2017. gada 8. februārī – Consorzio IB Innovation/Komisija

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/24

         Prasība, kas celta 2017. gada 8. februārī – Consorzio IB Innovation/Komisija
   (Lieta T-84/17)
   (2017/C 095/32)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Consorzio IB Innovation (Bentivoglio, Itālija) (pārstāvji – A. Masutti un P. Manzini, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu – iespējams, daļēji –, pamatojoties uz izvirzītajiem prasības pamatiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Eiropas Komisijas Pētniecības un inovācijas ģenerāldirektorāta 2016. gada 30. novembra Lēmumu (ref. Ares 2016 – 6711369), ar ko tas ir piekritis Lubbock Fine2016. gada 21 novembra nobeiguma ziņojumam Nr. 14-BA259-027 un tādējādi ir atzinis, ka IBI ir pienākums atmaksāt EUR 294 925,43 saistībā ar līgumu Nr. 261679-CONTAIN un EUR 155 482,91 saistībā ar līgumu Nr. 288383-ICARGO, kā arī pārbaudīt, vai ir sistemātiski pieļautas kļūdas saistībā ar virkni vēlāku līgumu.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir kļūdaini un pretrunīgi interpretēti jēdzieni “labuma guvējs” un “trešās personas”, tādējādi pārkāpjot General Agreement (GA) un General Conditions, kas ir ietverti GA II pielikumā.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka, ņemot vērā Consorzio īpašības, visi konsorcija dalībnieki veido kolektīvu vienību, kas tiek uzskatīta par GA labuma guvēju. Tātad konsorcija dalībnieki nav trešās personas attiecībā pret labuma guvēju, bet gan paša labuma guvēja daļa. Tādējādi personāls, ko tie konsorcijam nodrošina GA paredzētajai darbībai, tiek uzskatīts par labuma guvēja personālu, un tam nav jābūt minētam I pielikumā, kā ir prasīts apstrīdētajā lēmumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajam lēmumam nav juridiskā pamata, tajā ir sniegts pretrunīgs pamatojums un ar to ir pārkāpts labas pārvaldības princips.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētajam lēmumam noteikti ir jābūt balstītam uz tiešu tiesību normu, nevis – kā šajā gadījumā – uz Guide on Financial issues, ko ir izdevuši Komisijas dienesti un kam nav juridiska spēka. Šajā lēmumā arī neesot ņemts vērā labas pārvaldības princips, kas liedz Komisijai pieņemt saistošus aktus attiecībā pret adresātiem, pamatojoties uz Komisijas ārējā revidenta ziņojumu, kas ir nepilnīgs un pretrunīgs.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir kļūdaini interpretēts un piemērots GA CONTAIN un ICARGO II pielikuma II. panta 15. punkta 2.c apakšpunkts.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka IBI padomdevēji, saistībā ar kuru netiešajām izmaksām ir atteikta atmaksa, bija profesionāļi, kas nebija nodarbināti nevienā citā uzņēmumā, proti, viņi bija “self-employed” [pašnodarbināti]. Tādējādi uz tiem neattiecas neviens no diviem gadījumiem, kuru dēļ aplūkojamo normu 2.c apakšpunktā ir izslēgta iespēja segt izmaksas. Ja uz IBI padomdevējiem, kas izmanto attālināto darbu, neattiecas neviens no abiem izņēmuma gadījumiem, tad uz tiem noteikti attiecas vispārīgais noteikums, proti, uz to netiešajām izmaksām attiecas noteikums par flat rate [vienoto likmi] 60 % apmērā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienībā piemērojamais valodu lietojums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka gan revidenta ziņojums, gan atbildētājas lēmums, ar ko tas ir atzīts, ir rakstīti angļu valodā, proti, citā valodā, nevis IBI valsts valodā. Tātad ir pārkāpts Padomes 1958. gada 15. aprīļa Regulas (EEK) Nr. 1, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas, 3. pants.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots ka ir pārkāpts labas pārvaldības princips, jo, izskatot lietu, nav ievērota pienācīga uzmanība un rūpība.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka gadījumā, kad Komisija deleģē ārējam revidentam uzdevumu analizēt projektu grāmatvedības pareizību, pienācīgas uzmanības pienākums ir attiecināms uz revidentu. Turklāt, kad ir saņemts revidenta ziņojums, Komisijai saskaņā ar labas pārvaldības principu tas ir jāanalizē īpaši rūpīgi, un tai ir iespēja attiecīgā gadījumā iejaukties, grozot ziņojuma saturu. Komisija neesot izpildījusi šo pienācīgas uzmanības pienākumu.


title: Lieta T-191/07: Prasība, kas celta 2007. gada 31. maijā — Anheuser - Busch /ITSB — Budějovický Budvar ( BUDWEISER )

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/34

         Prasība, kas celta 2007. gada 31. maijā — Anheuser-Busch/ITSB — Budějovický Budvar (“BUDWEISER”)
   (Lieta T-191/07)
   (2007/C 183/67)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anheuser-Busch, Inc., St. Louis (ASV) (pārstāvis — V. von Bomhard, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Budějoviský Budvar, národní podnik

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 20. marta lēmumu R 299/2006-2;

               —

               pakārtoti, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 20. marta lēmumu R 299/2006-2 tiktāl, ciktāl tas attiecas uz preču grupu “bezalkoholiskie dzērieni”;

               —

               piespriest atbildētājam un otram procesa Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā dalībniekam gadījumā, ja tas iestājas lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BUDWEISER”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 32. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 24 646)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Budějoviský Budvar, národní podnik

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiska vārdiska preču zīme “BUDWEISER”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 32. klasē, starptautiska grafiska preču zīme “Budweiser Budvar”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 31. un 32. klasē, kā arī starptautiska grafiska preču zīme “Budweiser Budvar”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: tiesību uz aizstāvību pārkāpums, kļūdaina Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 74. panta 2. punkta piemērošana, kā arī tās pašas regulas 43. panta 2. punkta pārkāpums; pakārtoti, pamatojuma trūkuma dēļ šīs regulas 73. panta pārkāpums.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-170/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 2. februāra spriedums – Benelli Q. J./ITSB – Demharter (“MOTOBI”) Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “MOTOBI” — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/30

         Vispārējās tiesas 2016. gada 2. februāra spriedums – Benelli Q. J./ITSB – Demharter (“MOTOBI”)
   (Lieta T-170/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “MOTOBI” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2016/C 098/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Itālija) (pārstāvji – P. Lukácsi un B. Bozóki, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji F. Mattina, vēlāk – P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Demharter GmbH (Dillingen, Vācija) (pārstāvis – A. Kohn, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 2080/2011–2 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Demharter GmbH un Benelli Q. J. Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Benelli Q. J. Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta F-59/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. jūnijā — Klug /Eiropas Zāļu aģentūra

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/62

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. jūnijā — Klug/Eiropas Zāļu aģentūra
   (Lieta F-59/08)
   (2008/C 223/119)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bettina Klug, Wiesbaden (Vācija) (pārstāvis — S. Zickgraf, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra
   Strīda priekšmets un apraksts
   Atbildētājas izdarītā prasītājas novērtējuma par laikposmu no 21.12.2004. līdz 31.12.2006. atcelšana un zaudējumu un kaitējuma atlīdzības piespriešana atbildētājai
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka atbildētājas izdarītais prasītājas novērtējums par laikposmu no 31.12.2004. līdz 31.12.2006., ir spēkā neesošs;

               —

               konstatēt, ka prasītājas darba līguma nepagarināšana ir spēkā neesoša;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt zaudējumu atlīdzību EUR 200 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt kaitējuma atlīdzību EUR 35 000 apmērā.


title: Lieta C-285/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 30. janvāra spriedums ( Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Aboubacar Diakite/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Direktīva 2004/83/EK — Bēgļa statusa vai alternatīvā aizsardzības statusa piešķiršanas nosacījumu obligātie standarti — Persona, kas ir tiesīga uz alternatīvo aizsardzību — 15. panta c) punkts — Nopietni un individuāli draudi civiliedzīvotāja dzīvībai vai veselībai nešķirojošas vardarbības dēļ bruņota konflikta gadījumā — Jēdziens “iekšējs bruņots konflikts” — No starptautiskajām humanitārajām tiesībām autonoma interpretācija — Vērtēšanas kritēriji)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 30. janvāra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Aboubacar Diakite/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

   (Lieta C-285/12) (1)

   (Direktīva 2004/83/EK - Bēgļa statusa vai alternatīvā aizsardzības statusa piešķiršanas nosacījumu obligātie standarti - Persona, kas ir tiesīga uz alternatīvo aizsardzību - 15. panta c) punkts - Nopietni un individuāli draudi civiliedzīvotāja dzīvībai vai veselībai nešķirojošas vardarbības dēļ bruņota konflikta gadījumā - Jēdziens “iekšējs bruņots konflikts” - No starptautiskajām humanitārajām tiesībām autonoma interpretācija - Vērtēšanas kritēriji)
   2014/C 93/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Aboubacar Diakite

      Atbildētājs: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État (Beļģija) — Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.), 15. panta c) punkta interpretācija — Atteikums piešķirt bēgļa statusu un alternatīvās aizsardzības statusu — Persona, kurai ir tiesības uz alternatīvo aizsardzību — Jēdziens “iekšējs bruņots konflikts” — Īpaša autonoma interpretācija vai starptautiskajās humanitārajās tiesībās paredzētajai interpretācijai atbilstošas interpretācijas pieļaujamība — Novērtēšanas kritēriji

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs tiesību normas piemērošanas vajadzībām ir jāpieņem, ka pastāv iekšējs bruņots konflikts, tiklīdz notiek kādas valsts regulāro bruņoto spēku sadursme ar vienu vai vairākiem bruņotiem grupējumiem vai sadursme divu vai vairāku bruņotu grupējumu starpā, nav vajadzīgs, lai šāds konflikts varētu tikt kvalificēts par tādu konfliktu, kam nav starptautiska rakstura starptautisko humanitāro tiesību izpratnē, un nav arī jāveic atsevišķs novērtējums par bruņoto sadursmju intensitāti, tajās iesaistīto bruņoto spēku organizētības pakāpi vai konflikta ilgumu no tā vērtējuma, kas ir veikts par attiecīgajā teritorijā valdošās vardarbības pakāpi.

      (1)  OV C 235, 4.8.2012.


title: Lieta C-221/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 21. septembra spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Etablissements Fr. Colruyt NV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2011/64/ES — 15. panta 1. punkts — Ražotāju un importētāju veikta maksimālo mazumtirdzniecības cenu brīva noteikšana tabakas izstrādājumiem — Valsts tiesiskais regulējums, kurā mazumtirgotājiem ir aizliegts šādus izstrādājumus pārdot par cenām, kas ir mazākas nekā zīmogmarkā norādītās — Brīva preču aprite — LESD 34. pants — Tirdzniecības nosacījumi — LESD 101. pants kopsakarā ar LES 4. panta 3. punktu

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/19

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 21. septembra spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Etablissements Fr. Colruyt NV

   (Lieta C-221/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2011/64/ES - 15. panta 1. punkts - Ražotāju un importētāju veikta maksimālo mazumtirdzniecības cenu brīva noteikšana tabakas izstrādājumiem - Valsts tiesiskais regulējums, kurā mazumtirgotājiem ir aizliegts šādus izstrādājumus pārdot par cenām, kas ir mazākas nekā zīmogmarkā norādītās - Brīva preču aprite - LESD 34. pants - Tirdzniecības nosacījumi - LESD 101. pants kopsakarā ar LES 4. panta 3. punktu)
   (2016/C 419/23)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Lietas dalībniece pamatlietā

      Etablissements Fr. Colruyt NV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2011. gada 21. jūnija Direktīvas 2011/64/ES par tabakas izstrādājumiem piemērotā akcīzes nodokļa struktūru un likmēm 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, ar kuru mazumtirgotājiem ir aizliegts pārdot tabakas izstrādājumus par vienības cenu, kas ir mazāka nekā cena, kuru ražotājs vai importētājs ir norādījis uz šiem izstrādājumiem piestiprinātās zīmogmarkas, ciktāl ražotājs vai importētājs šo cenu ir brīvi noteicis;

               2)

               LESD 34. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, ar kuru mazumtirgotājiem ir aizliegts pārdot tabakas izstrādājumus par vienības cenu, kas ir mazāka nekā cena, kuru ražotājs vai importētājs ir norādījis uz šiem izstrādājumiem piestiprinātās zīmogmarkas, ciktāl ražotājs vai importētājs šo cenu ir brīvi noteicis;

               3)

               LESD 101. pants, lasot to kopsakarā ar LES 4. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, ar kuru mazumtirgotājiem ir aizliegts pārdot tabakas izstrādājumus par vienības cenu, kas ir mazāka nekā cena, kuru ražotājs vai importētājs ir norādījis uz šiem izstrādājumiem piestiprinātās zīmogmarkas.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Apvienotās lietas F-27/06 un F-75/06: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 24. maija rīkojums — Lofaro /Komisija (Ierēdņi — Pagaidu darbinieks — Pārbaudes laika pagarināšana — Atlaišana pārbaudes laika beigās — Nelabvēlīgi tiesību akti — Termiņš sūdzības iesniegšanai — Nepieņemamība)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/44

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 24. maija rīkojums — Lofaro/Komisija
   (Apvienotās lietas F-27/06 un F-75/06) (1)

   (Ierēdņi - Pagaidu darbinieks - Pārbaudes laika pagarināšana - Atlaišana pārbaudes laika beigās - Nelabvēlīgi tiesību akti - Termiņš sūdzības iesniegšanai - Nepieņemamība)
   (2007/C 155/81)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alessandro Lofaro, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — J.-L. Laffineur, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un K. Herrmann, kuriem lietā F-27/06 palīdz F. Longfils, avocate)
   Priekšmets
   Lietā F-27/06:
   Pirmkārt, Komisijas lēmumu, ar ko pagarina prasītāja pārbaudes laiku un tā beigās izbeidz ar viņu noslēgto līgumu, atcelšana un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus.
   Lietā F-75/06:
   Pirmkārt, Komisijas 2005. gada 28. septembra lēmuma atlaist prasītāju pārbaudes laika beigās un ziņojuma par pārbaudes laiku, ar kuru šis lēmums ir pamatots, atcelšana un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt kā nepieņemamas;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  F-27/06: OV C 208, 6.5.2006., 35. lpp., un F-75/06: OV C 212, 2.9.2006., 48. lpp.


title: Tiesas Spriedums (piektā palāta)  2005. gada 27. oktobrī  lietā C-166/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 79/409/EEK — Savvaļas putnu un to dzīvotņu aizsardzība — Īpaši aizsargājamas teritorijas — Mesalongu lagūna)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 27. oktobrī
   lietā C-166/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 79/409/EEK - Savvaļas putnu un to dzīvotņu aizsardzība - Īpaši aizsargājamas teritorijas - Mesalongu lagūna)
   (2005/C 330/09)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-166/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 2. aprīlī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Pataki un M. van Beek) pret Grieķijas Republiku (pārstāve — E. Skandalou), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: piektās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītāja R. Silva de Lapuerta, tiesneši P. Kūris (referents) un J. Klučka, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2005. gada 27. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izveidotu un īstenotu viendabīgu, specifisku un pilnīgu tiesisko režīmu nolūkā nodrošināt Mesalongu lagūnas īpaši aizsargājamās teritorijas ilglaicīgu pārvaldi un efektīvu aizsardzību, ņemot vērā Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvā 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību noteiktos mērķus, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 4. panta 1. un 2. punkts;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 12.06.2004.


title: Lieta C-516/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Dimensione Direct Sales s.r.l., Michele Labianca/Knoll International S.p.A.

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Dimensione Direct Sales s.r.l., Michele Labianca/Knoll International S.p.A.

   (Lieta C-516/13)
   2013/C 367/42
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Atbildētāji un kasācijas sūdzības iesniedzēji: Dimensione Direct Sales s.r.l., Michele Labianca

      Prasītāja un kasācijas tiesvedībā atbildētāja: Knoll International S.p.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai izplatīšanas tiesības saskaņā ar Direktīvas 2001/29/EK (1) 4. panta 1. punktu aptver tiesības publiski piedāvāt iegādāties darba oriģinālu vai kopijas?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

               2)

               Vai tiesības publiski piedāvāt iegādāties darba oriģinālu vai kopijas aptver ne tikai piedāvājumus noslēgt līgumu, bet arī reklāmas pasākumus?

               3)

               Vai izplatīšanas tiesības ir pārkāptas arī tad, ja, pamatojoties uz piedāvājumu, darba oriģināla vai kopiju iegāde nenotiek?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.).


title: Lieta T-48/16: Prasība, kas celta 2016. gada 2. februārī – Sigma Orionis/Komisija

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/59

         Prasība, kas celta 2016. gada 2. februārī – Sigma Orionis/Komisija
   (Lieta T-48/16)
   (2016/C 098/75)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               Eiropas Komisija nav izpildījusi savus no subsīdiju līgumiem FP7 un H2020 izrietošos līgumiskos pienākumus, jo tā ir apturējusi visus maksājumus, kas prasītājai bija jāizmaksā, pamatojoties uz nelikumīgi sagatavoto OLAF izmeklēšanas ziņojumu;

               —

               Eiropas Komisija nav izpildījusi savus no subsīdiju līgumiem FP7 un H2020 izrietošos līgumiskos pienākumus, jo tā ir uzteikusi strīdīgos subsīdiju līgumus, pamatojoties uz nelikumīgi sagatavoto OLAF izmeklēšanas ziņojumu;

               —

               pakārtoti, noteikt eksperta nozīmēšanu, lai noteiktu neapstrīdami prasītājai izmaksājamās summas saskaņā ar strīdīgajiem subsīdiju līgumiem.

         Tādējādi atbildētājai:

               —

               piespriest samaksāt saskaņā ar subsīdiju līgumu FP7 nelikumīgi apturētās summas, proti, EUR 607 404,49, pieskaitot nokavējuma procentus saskaņā ar II.5.5. pantu, tos aprēķinot no maksājuma veikšanas dienas pēc Eiropas Centrālās Bankas (ECB) noteiktās likmes galvenajām refinansēšanas operācijām, to palielinot par 3,5 punktiem;

               —

               piespriest samaksāt saskaņā ar subsīdiju līgumu H2020 nelikumīgi apturētās summas, proti, EUR 226 688,68, pieskaitot nokavējuma procentus saskaņā ar 21.11.11. pantu, tos aprēķinot no maksājuma veikšanas dienas pēc Eiropas Centrālās Bankas (ECB) noteiktās likmes galvenajām refinansēšanas operācijām, to palielinot par 3,5 punktiem;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājai papildu kaitējumu, ko tā cietusi, šai stadijā to nosakot EUR 1 500 000 apmērā, to palielinot vai samazinot tiesvedības laikā;

               —

               atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir saistīts ar to, ka Komisija neesot varējusi balstīties uz izmeklēšanas ziņojumu, kurā lēmuma pilnībā apturēt prasītājai pienākošos maksājumu izmaksu pamatošanai pierādījumi esot savākti nelikumīgi. Prasītāja šai sakarā norāda, ka, tā kā Komisija ir balstījusies uz nelikumīgi savāktiem pierādījumiem, gan maksājumu apturēšana, gan subsīdiju līguma izbeigšana esot nelikumīga.

               2.

               Otrais pamats ir saistīts ar samērīguma principa pārkāpumu, jo dažādos tehniskā audita ziņojumos viennozīmīgi esot konstatēts, ka prasītāja līdzekļus esot izlietojusi saskaņā ar ekonomijas, efektivitātes un pareizas finanšu pārvaldības principiem. No tā izrietot, ka Komisija neesot varējusi likumīgi apstrīdēt to, ka prasītāja ir pieļāvusi nelikumības citu subsīdiju sakarā, lai pamatotu gan aplūkoto subsīdiju līgumu izbeigšanu, gan arī visu maksājumu apturēšanu. Turklāt līdzdalība subsīdiju nolīgumos esot vienīgais prasītājas finansējuma avots un jaunu Eiropas projektu neesamība to neizbēgami novedīšot pie maksātnespējas.

               3.

               Trešais pamats ir saistīts ar acīmredzamu un nopietnu ierobežojumu, kas esot noteikti Komisijas rīcības brīvībai un kas var radīt pamatu Savienības ārpuslīgumiskai atbildībai, neievērošanu. Prasītājai esot nodarīts kaitējums tās reputācijai un zaudējumi saistībā ar pasūtījumiem, kas ievērojami samazinot vai pat iznīcinot tas perspektīvu turpmāk piedalīties jaunos Eiropas projektos. Turklāt līdzdalība subsīdiju nolīgumos esot vienīgais prasītājas finansējuma avots un jaunu Eiropas projektu neesamība to neizbēgami novedīšot pie maksātnespējas.


title: Lieta C-208/14: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 17. oktobra rīkojums (Audiencia Provincial de Navarra, Sección Tercera (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Antonia Valdivia Reche/Banco de Valencia SA

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/24

      Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 17. oktobra rīkojums (Audiencia Provincial de Navarra, Sección Tercera (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Antonia Valdivia Reche/Banco de Valencia SA

      (Lieta C-208/14) (1)

      (2015/C 016/38)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-314/99: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Weghorst-Oliko pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/29

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Weghorst-Oliko pret Komisiju
   (Lieta T-314/99) (1)

   (2006/C 310/62)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Otrās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 04.03.2000.


title: Lieta T-234/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. aprīlī  – The Smiley Company /ITSB (Sejas forma)

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/38

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. aprīlī – The Smiley Company/ITSB (Sejas forma)
   (Lieta T-234/14)
   2014/C 282/49
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Smiley Company SPRL (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – A. Freitag, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 837/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme, kas attēlo sejas formu, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 30. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 1 68  861

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijai pieteikto preču zīmi atzīt par neatbilstošu reģistrācijai saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-317/06: Prasība, kas celta 2006. gada 23. novembrī — Panrico pret ITSB — HDN Development ( Krispy Kreme DOUGHNUTS )

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/69

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. novembrī — Panrico pret ITSB — HDN Development (“Krispy Kreme DOUGHNUTS”)
   (Lieta T-317/06)
   (2006/C 326/144)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Panrico, S.L. (Unipersonal), Santa Perpètua de Mogola, Barselona (Spānija) (pārstāvis — D. Pellisé Irquiza, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: HDN Development Corp.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Biroja Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 8. augusta lēmumu, kas pieņemts apelācijas procesā R 0194/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu Nr. B 303 992 pret Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu 1.298.785;

               —

               piespriest Birojam un Kopienas preču zīmes Nr. 1.298.785 reģistrācijas pieteicējai HDN Development Corporation atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: HDN Development Corporation

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme, kas satur vārdus “KRISPY KREME DOUGHNUTS” (reģistrācijas pieteikums Nr. 1.298.785) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. un 30. klasē, un pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiskas preču zīmes “DOGHNUTS” (Nr. 1.288.926) un “DONUT” (Nr. 399.563) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, un grafiska preču zīme “donuts” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē, un pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta nepareiza piemērošana. Pamatojot šo apgalvojumu, tiek norādīts, ka Kopienas preču zīme, kas ir šī procesa priekšmets, kā galveno elementu satur vārdu “DOUGHNUTS”, kas ir sajaucams ar pretstatītajām saimes DONUT-DONUTS-DOGHNUTS preču zīmēm, kuras aptver tādas pašas preces un pakalpojumus, tādējādi izraisot nopietnu sajaukšanas iespēju Spānijas sabiedrības daļā.


title: Lieta C-148/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 13. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika, ko atbalsta: Francijas Republika, Rumānija, Nīderlandes Karaliste, Slovākijas Republika

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 13. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika, ko atbalsta: Francijas Republika, Rumānija, Nīderlandes Karaliste, Slovākijas Republika
   (Lieta C-148/12) (1)

   2013/C 156/42
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012.


title: Lieta C-214/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 28. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-268/08 un T-281/08 Land Burgenland un Austrijas Republika /Eiropas Komisija 2012. gada 8. maijā iesniedza Land Burgenland

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 28. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-268/08 un T-281/08 Land Burgenland un Austrijas Republika/Eiropas Komisija 2012. gada 8. maijā iesniedza Land Burgenland

   (Lieta C-214/12 P)
   2012/C 194/25
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Land Burgenland (pārstāvji — U. Soltész un P. Melcher, Rechtsanwälte, piedaloties A. Egger, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Austrijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-268/08 un T-281/08;

               —

               pieņemt galīgu nolēmumu strīdā un atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu 2008/719/EK par Austrijas valsts atbalstu C 56/06 (ex NN 77/06) Bank Burgenland privatizācijai (OV L 239, 32. lpp.), kā arī piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā un Tiesā;

               —

               pakārtoti, attiecībā uz prasījumu otro daļu nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemj saskaņā ar Tiesas sprieduma juridisko vērtējumu, un lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību tās iesniedzēja vēršas pret Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 28. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-268/08 un T-281/08, ar kuru tā noraidīja prasību atcelt Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu 2008/719/EK par Austrijas valsts atbalstu Bank Burgenland privatizācijai.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus:
   1)   Vispārējā tiesa, neizvērtēdama būtisku astotā pamata daļu, nav ievērojusi tiesības tikt uzklausītam

   Neizvērtētajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja norādīja, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā esot ņēmusi vērā tikai ar “papildu aizņēmumu” EUR 380 miljonu apmērā saistīto priekšrocību un šai sakarā nav ievērojusi priekšrocību, kas esot saistīta ar aizņēmumiem EUR 320 miljonu apmērā, un kuras rezultātā esot zudis jebkāds “valsts atbalsta elements”, Bank Burgenland pārdodot Grazer Wechselseitige Versicherung.

   Šo faktu Vispārējā tiesa neesot vērtējusi, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja uz šo faktu skaidri esot vērsusi Vispārējās tiesas uzmanību piezīmēs pie tiesas sēdes protokola, jo tas jau neesot bijis iekļauts tiesas sēdes protokolā.
   2)   LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, konstatējot, ka Komisija, izvērtēdama piedāvājumus, kļūdaini neesot ņēmusi vērā Bank Burgenland no Ausfallhaftung izrietošos riskus.

   Vispārējā tiesa tiktāl kļūdaini balstoties uz judikatūru, kas neesot piemērojama šajā lietā, proti — ciktāl tā vismaz esot piemērojama principā — tā esot pretrunā Vispārējās tiesas apsvērumiem.
   Turklāt Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā citu, tās apsvērumiem pretrunā esošu judikatūru.
   Visbeidzot, Vispārējā tiesa no Ausfallhaftung izrietošos riskus esot uzskatījusi par vērā neņemamiem, lai gan Ausfallhaftung ir pastāvošs un tādējādi likumīgs valsts atbalsts.
   3)   LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, konstatējot, ka Komisija, noteikdama Bank Burgenland tirgus vērtību, pareizi esot balstījusies uz konsorcija piedāvājumu

   Vispārējā tiesa, izvēlēdamās un piemērodama metodi Bank Burgenland tirgus vērtības noteikšanā, kļūdaini neesot redzējusi nekādu acīmredzamu kļūdu pamatojumā.
   Vispārējā tiesa turklāt esot uzskatījusi, ka Bank Burgenland pārdošanai rīkotā izsole esot bijusi beznosacījuma — atšķirībā no skaidriem Komisijas secinājumiem, un, neveicot nekādu pārbaudi, tā esot balstījusies uz nepareizu Komisijas secinājumu, saskaņā ar kuru “nepilnīgie” nosacījumi nav ietekmējuši piedāvājumu apmēru.
   Vispārējā tiesa par pareizu esot uzskatījusi arī Komisijas koncentrēšanos uz konsorcija piedāvājumu, neskatoties uz tā skaidri redzamo pārsniegumu, lai gan secinājums par pārsniegumu izšķiroši esot balstīts uz to, ka Ausfallhaftung nav nepieciešama un nevar ņemt vērā no Ausfallhaftung izrietošos riskus.
   4)   LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, konstatējot, ka Komisija pareizi ir secinājusi, ka nedz procedūras Finanšu tirgus uzraudzības iestādē (FMA) aizsākšanās, nedz ilgums neesot attaisnojuši Bank Burgenland pārdošanu Grazer Wechselseitige Versicherung.

   Vispārējā tiesa par pareizu esot uzskatījusi Komisijas secinājumu, ka neesot nekādu norāžu uz to, ka FMA aizliegšot pārdošanu konsorcijam, taču kļūdaini esot pieņēmusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas sniegtajām norādēm uz atļaujas procedūru FMA neesot nekādas nozīmes un tā tās nav ņēmusi vērā.
   Vispārēja tiesa arī, secinādama, ka nav norāžu par to, ka procedūras ilguma FMA ievērojami ir ietekmējusi izredzes privatizēt Bank Burgenland, neesot ņēmusi vērā konkrētus apelācijas sūdzības iesniedzējas pierādījumus.
   Vispārējā tiesa visbeidzot esot piemērojusi kļūdainu novērtējuma un kontroles kritēriju.


title: Lieta T-72/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Travel Service /ITSB — Eurowings Luftverkehrs ( “smartWings” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “smartWings” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “EUROWINGS” un “EuroWings” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 40/94 73. pants (tagad — Regulas Nr. 207/2009 75. pants) — Regulas Nr. 40/94 79. pants (tagad — Regulas Nr. 207/2009 83. pants))

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/25

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Travel Service/ITSB — Eurowings Luftverkehrs (“smartWings”)
   (Lieta T-72/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “smartWings” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “EUROWINGS” un “EuroWings” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 40/94 73. pants (tagad — Regulas Nr. 207/2009 75. pants) - Regulas Nr. 40/94 79. pants (tagad — Regulas Nr. 207/2009 83. pants))
   2010/C 301/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Travel Service a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvji — S. Hejdová un R. Charvát, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Eurowings Luftverkehrs AG (Nirnberga, Vācija) (pārstāvis — J. Schmidt, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 21. novembra lēmumu lietā R 1515/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Eurowings Luftverkehrs AG un Travel Servic a.s.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Travel Service a.s. sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Eurowings Luftverkehrs AG tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 107, 26.04.2008.


title: Lietas C-17/04 izslēgšana no reģistra

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/27

         Lietas C-17/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 273/54)
   Ar Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētāja 2004. gada 29. jūlijā izdoto rīkojumu lieta C-17/04, Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti, tiek izslēgta no reģistra.

      (1)  OV C 59, 6.3. 2004.


title: Lieta T-409/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. augustā — Companhia Previdente un Socitrel /Komisija

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/30

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. augustā — Companhia Previdente un Socitrel/Komisija
   (Lieta T-409/13)
   2013/C 367/53
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: COMPANHIA PREVIDENTE — Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA (Lisabona, Portugāle) un SOCITREL — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (Trofa, Portugāle) (pārstāvji — D. Proença de Carvalho, J. Caimoto Duarte, F. Proença de Carvalho un T. Luísa Faria, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Konkurences ģenerāldirektorāta 2013. gada 24. maija Lēmumu Nr. D/2013/048425 par atteikumu maksātspējas neesamības dēļ samazināt naudas sodu, kas SOCITREL piemērots procedūrā par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu, kurā par tā samaksu solidāri atbildīga tika atzīta arī COMPANHIA PREVIDENTE;

               —

               piemērot prasītājām naudas soda samazinājumu tāpēc, ka tās nespēj to samaksāt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus, kas būtībā ir šādi:

               1)

               Pirmais pamats: pienākuma norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. pantu neizpilde, Eiropas Komisijai atstājot bez ievērības COMPANHIA PREVIDENTE koncerna iesniegtos savas maksātnespējas pierādījumus

                           —

                           Prasītājas apgalvo, ka LESD 296. panta pārkāpums esot noticis ar to, ka nav nedz pienācīgi izklāstīts atteikuma maksātspējas neesamības dēļ samazināt naudas sodu pamatojums, jo netika īpaši izvērtēti priekšnosacījumi, kam atbilstoši gan Eiropas Komisijas lēmumu pieņemšanas praksei (proti, Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (1), turpmāk tekstā — “Pamatnostātnes”, 35. pantā noteiktajam), gan Eiropas Savienības tiesu judikatūrai jautājumā par maksātnespēju, ir jāiestājas, lai tādēļ tiktu piešķirts naudas soda samazinājums, nedz pienācīgi iztirzāti arī Eiropas Komisijā notikušajā attiecīgajā procedūrā [COMPANHIA PREVIDENTE] izvirzītie argumenti jautājumā par COMPANHIA PREVIDENTE koncerna atbilstību minētajiem priekšnosacījumiem.

               2)

               Otrais pamats: kļūda faktos, acīmredzama kļūda vērtējumā un samērīguma principa pārkāpums, COMPANHIA PREVIDENTE koncerna maksātspējas neesamības dēļ nesamazinot naudas sodu

                           —

                           Prasītājas apgalvo, ka esot pieļauta kļūda faktos un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā pārkāpts samērīguma princips, jo nedz pienācīgi tika ņemti vērā visi būtiskie fakti, nedz adekvāti izvērtēti pierādījumi, ko COMPANHIA PREVIDENTE iesniegusi attiecīgajā procedūrā naudas soda pārskatīšanai maksātspējas neesamības dēļ saskaņā ar Pamatnostādņu 35. pantu, tādējādi saglabājot naudas sodu, kas pārsniedz COMPANHIA PREVIDENTE koncerna pašreizējās finansiālās iespējas.

         Turklāt, pamatojoties uz LESD 261. pantu, prasītājas lūdz maksātspējas neesamības dēļ samazināt SOCITREL piemēroto naudas sodu, par kuru COMPANHIA PREVIDENTE ir solidāri atbildīga.

      (1)  OV 2006, C 210, 2. lpp.


title: Lieta F-87/05: Civildienesta tiesas otrās palātas 2006. gada 30. jūnija rīkojums — Ott u.c. pret Komisiju (Ierēdņi — 2004. gada amatā paaugstināšana — Neierakstīšana amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā — Pirmās instances tiesas Reglamenta 111. pants — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota prasība)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/34

         Civildienesta tiesas otrās palātas 2006. gada 30. jūnija rīkojums — Ott u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-87/05) (1)

   (Ierēdņi - 2004. gada amatā paaugstināšana - Neierakstīšana amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā - Pirmās instances tiesas Reglamenta 111. pants - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota prasība)
   (2006/C 190/63)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Martial Ott, Oberanven (Luksemburga) Fernando Lopez Tola, Luksemburga (Luksemburga) un Francis Weiler, Itzig (Luksemburga) (pārstāvji — G. Bounéou un F. Frabetti, advokāti)

      Atbildētāja: Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un D. Martin, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pirmkārt, atcelt 2004. gada 30. novembra lēmumu, kas ir publicēts 2004. gada 30. novembra Administratīvajā informācijā Nr. 130 2004, ar kuru Eiropas Kopienu Komisija izdeva amatā paaugstināto ierēdņu sarakstu par 2004. amatā paaugstināšanas gadu, jo šajā sarakstā nav prasītāju uzvārdu, un, otrkārt, pakārtoti — atcelt piešķirtos punktus par 2004. amatā paaugstināšanas gadu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 315, 10.12.2005. (sākotnēji lieta bija reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar Nr. T–349/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu to nodeva Eiropas Savienības Civildienesta tiesai)


title: Lieta C-261/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. septembra spriedums (Vredegerecht te Ieper (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey Dzelzceļa transports — Regula (EK) Nr. 1371/2007 — Pasažieru tiesības un pienākumi — Biļetes neesamība — Situācijas neizlabošana termiņā — Kriminālpārkāpums

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/20

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. septembra spriedums (Vredegerecht te Ieper (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey

   (Lieta C-261/15) (1)

   (Dzelzceļa transports - Regula (EK) Nr. 1371/2007 - Pasažieru tiesības un pienākumi - Biļetes neesamība - Situācijas neizlabošana termiņā - Kriminālpārkāpums)
   (2016/C 419/25)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Vredegerecht te Ieper

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

      Atbildētājs: Gregory Demey

      Rezolutīvā daļa:

   1980. gada 9. maija Konvencijas par starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (COTIF), kura grozīta ar 1999. gada 3. jūnija Protokolu par grozījumiem COTIF, A papildinājuma, kas ietverts Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regulas (EK) Nr. 1371/2007 par dzelzceļa pasažieru tiesībām un pienākumiem I pielikumā, 6. panta 2. punkta pēdējais teikums ir interpretējams tādējādi, ka tam nav pretrunā tādas valsts tiesību normas, atbilstoši kurām personai, kas vilcienā brauc bez šim nolūkam nepieciešamās biļetes un kas situāciju šajās normās noteiktajos termiņos neizlabo, nav līgumisku attiecību ar dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta T-512/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 5. novembra spriedums — Rusal Armenal /Padome (Dempings — Dažu veidu alumīnija folijas, kuras izcelsme ir Armēnijā, Brazīlijā un Ķīnas Tautas Republikā, imports — Armēnijas pievienošanās PTO — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkts — Saderība ar antidempinga nolīgumu — LESD 277. pants)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/27

         Vispārējās tiesas 2013. gada 5. novembra spriedums — Rusal Armenal/Padome
   (Lieta T-512/09) (1)

   (Dempings - Dažu veidu alumīnija folijas, kuras izcelsme ir Armēnijā, Brazīlijā un Ķīnas Tautas Republikā, imports - Armēnijas pievienošanās PTO - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkts - Saderība ar antidempinga nolīgumu - LESD 277. pants)
   2013/C 367/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rusal Armenal ZAO (Erevāna, Armēnija) (pārstāvis — B. Evtimov, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch un G. Wolf, avocats, vēlāk J.-P. Hix un B. Driessen, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch, un visbeidzot J.-P. Hix un B. Driessen)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. França un C. Clyne)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2009. gada 24. septembra Regulu (EK) Nr. 925/2009, ar ko piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts tādas dažu veidu alumīnija folijas importam, kuras izcelsme ir Armēnijā, Brazīlijā un Ķīnas Tautas Republikā (OV L 262, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2009. gada 24. septembra Padomes Regulu (EK) Nr. 925/2009, ar ko piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts tādas dažu veidu alumīnija folijas importam, kuras izcelsme ir Armēnijā, Brazīlijā un Ķīnas Tautas Republikā, ciktāl tā attiecas uz Rusal Armenal ZAO;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina Rusal Armenal tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 80, 27.3.2010.


title: Lieta C-580/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 17. decembra rīkojums (Verwaltungsgericht Berlin (Berlīne) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sandra Bitter, kā Ziegelwerk Höxter GmbH maksātnespējas administratore/Bundesrepublik Deutschland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Naudas sods par emisijas apjoma pārsniegšanu — Samērīgums

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/19

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 17. decembra rīkojums (Verwaltungsgericht Berlin (Berlīne) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sandra Bitter, kā Ziegelwerk Höxter GmbH maksātnespējas administratore/Bundesrepublik Deutschland

   (Lieta C-580/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Naudas sods par emisijas apjoma pārsniegšanu - Samērīgums)
   (2016/C 068/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sandra Bitter, kā Ziegelwerk Höxter GmbH maksātnespējas administratore

      Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

      Rezolutīvā daļa:

   Uzdotā jautājuma izskatīšana nav atklājusi nevienu apstākli, kas attiecībā uz samērīguma principu ietekmētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK un kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvu 2009/29/EK, 16. panta 3. punkta otrā teikuma spēkā esamību, ciktāl tas paredz EUR 100 naudas sodu par katru emitēto tonnu oglekļa dioksīda ekvivalenta, par kuru operators nav nodevis kvotas.

      (1)  OV C 96, 23.3.2015.


title: Lieta C-340/09: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 1999/22/EK — 4. panta 2.-5. punkts — Savvaļas dzīvnieku turēšana — Zooloģiskie dārzi)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/12

         Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-340/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 1999/22/EK - 4. panta 2.-5. punkts - Savvaļas dzīvnieku turēšana - Zooloģiskie dārzi)
   2011/C 55/20
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un D. Recchia)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — B. Plaza Cruz un N. Díaz Abad)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1999. gada 29. marta Direktīvas 1999/22/EK attiecībā uz savvaļas dzīvnieku turēšanu zooloģiskajos dārzos (OV 94, 24. pp.) 4. panta 2., 3., 4. un 5. punkta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Noteiktajā termiņā attiecībā uz noteiktiem zooloģiskajiem dārziem, kas ir šīs prasības priekšmets un atrodas Aragonas, Astūrijas, Baleāru salu, Kanāriju salu, Kantabrijas, Kastīlijas-Leonas, Ekstremaduras un Galīsijas autonomajās kopienās, neveicot visus nepieciešamos pasākumus attiecībā uz pārbaudēm, licences piešķiršanu un vajadzības gadījumā — zooloģisko dārzu slēgšanu atbilstoši Padomes 1999. gada 29. marta Direktīvas 1999/22/EK attiecībā uz savvaļas dzīvnieku turēšanu zooloģiskajos dārzos 4. panta 2.-5. punktam, Spānijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.