title: Lieta C-198/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 8. februāra spriedumu lietā T-194/09 Lan Airlines, S.A. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, S.A. 2011. gada 28. aprīlī iesniedza Lan Airlines, S.A.

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 8. februāra spriedumu lietā T-194/09 Lan Airlines, S.A./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, S.A.2011. gada 28. aprīlī iesniedza Lan Airlines, S.A.

   (Lieta C-198/11 P)
   2011/C 186/28
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lan Airlines, S.A. (pārstāvis — E. Armijo Chávarri, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, S.A.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 8. februāra spriedumu;

               —

               taisīt jaunu spriedumu, izlemjot lietu pēc būtības (iebildumi, ko savulaik cēlusi LAN Airlines, S.A. pret Kopienas preču zīmes “Air Nostrum” reģistrācijas pieteikumu saistībā ar vārdisku preču zīmi “LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRANÉO LAM”), vai nodot lietu atpakaļ izlemšanai Vispārējai tiesai,

               —

               abos gadījumos piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Interpretācijas kļūda, ko pieļāvusi Vispārējā tiesa attiecībā uz Regulas Nr. 40/94
       (1)
      (tagad — Regula Nr. 207/2009
       (2)) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu

   Apelācijas sūdzībā tiek apgalvots, ka ar pārsūdzēto spriedumu ir pārkāpta judikatūra, saskaņā ar kuru visaptverošs sajaukšanas iespējas vērtējums attiecībā uz konfliktējošo apzīmējumu vizuālo, fonētisko vai konceptuālo līdzību ir jāveic, pamatojoties uz šo apzīmējumu radīto kopējo iespaidu, it īpaši ņemot vērā to atšķirīgos un dominējošos elementus, ja šīs sastāvdaļas pašas par sevi dominē kombinētās preču zīmes attēlā.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā elementus, kam ir nozīme lietā (galvenokārt, nozares īpatnības, Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma raksturs un attiecīgā patērētāja uztveres kritērijs), vērtējot elementa “LAM”, kas ietverts apstrīdētās preču zīmes reģistrācijas pieteikumā, faktisko ietekmi uz to, kā minēto preču zīmi uztver Spānijas vidusmēra patērētājs.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka lietas apstākļu pareiza izvērtējuma rezultātā Vispārējai tiesai esot bijis jāatzīst, ka apstrīdētās preču zīmes reģistrācijas pieteikums galvenokārt un vispirms tiktu uztverts salīdzinājumā ar akronīmu “LAM”, un šis preču zīmes reģistrācijas pieteikums esot bijis jāsalīdzina ar apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīmēm, ņemot vērā minēto elementu.
   Iesniegtā apelācijas sūdzība balstās uz apgalvojumu, ka, ja Vispārējā tiesa būtu atzinusi šo faktu, tā būtu atzinusi sajaukšanas iespējas esamību starp Kopienas preču zīmes “LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRANÉO LAM” reģistrācijas pieteikumu un apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīmēm “LAN”.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: lieta T-407/05: Prasība, kas celta  2005. gada 16. novembrī  —  Evian  pret ITSB

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/18

         Prasība, kas celta 2005. gada 16. novembrī — Evian pret ITSB
   (lieta T-407/05)
   (2006/C 22/34)
   Valoda, kurā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société Anonyme des Eaux Minérales d'Evian, Eviana (Francija) (pārstāvis — Hertz-Eichenrode, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: A. Racke GmbH & Co. OHG, Bingena (Vācija)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt ITSB Iebildumu nodaļas 2001. gada 23. novembra lēmumu Nr. 2754/2001;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2005. gada 22. jūlija lēmumu lietā R 82/2002-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: A. Racke GmbH & Co. OHG

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “REVIAN's” zelta, melnā un baltā krāsā attiecībā uz 33. klasē ietilpstošām precēm (vīns un dzirkstošs vīns) — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 945 758

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “EVIAN” attiecībā uz 32. un 33. klasē ietilpstošām precēm (alus, alkoholiskie dzērieni, ūdens, limonāde, [..])

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo sajaukšanas iespēja starp preču zīmēm tika noraidīta, nenosakot preču zīmes “EVIAN” atšķirtspēju, un, novērtējot preču līdzību, tika pieļauta tiesību kļūda.
   Turklāt iebildumi ir pamatoti, jo Komisijai ir iesniegti tulkojumi, kas ir vajadzīgi saskaņā ar Regulas Nr. 2868/95 17. noteikuma 2. punktu.


title: Pirmā ģenerāladvokāta iecelšana

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/3

         Pirmā ģenerāladvokāta iecelšana
   (2006/C 326/06)
   Atbilstoši Reglamenta 10. panta 1. punkta trešajai daļai Tiesa uz vienu gadu līdz 2007. gada 6. oktobrim par pirmo ģenerāladvokāti iecēla J. Kokoti [J. Kokott].


title: Lieta T-238/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 18. oktobra rīkojums — Ristic  u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Direktīva 96/23/EK — Steidzamības neesamība — Interešu izsvēršana)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/40

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 18. oktobra rīkojums — Ristic u.c./Komisija
   (Lieta T-238/07 R) (1)

   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Direktīva 96/23/EK - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana)
   (2007/C 315/76)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ristic AG, Burgthann (Vācija); Piratic Meeresfrüchte Import GmbH (Burgthann); Prime Catch Seafood GmbH (Burgthann) un Rainbow Export Processing SA, Puntarenas (Kostarika) (pārstāvis — H. Schmidt, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un A. Szmytkowska)
   Priekšmets
   Pieteikums apturēt Komisijas 2007. gada 16. maija Lēmuma 2007/362/EK, ar ko groza Lēmumu 2004/432/EK par trešo valstu iesniegto atliekvielu uzraudzības plānu apstiprināšanu saskaņā ar Padomes Direktīvu 96/23/EK (OV L 138, 18. lpp.), piemērošanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu noraidīt;

               2)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      (1)  OV C …


title: Lieta F-119/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums – FE/Komisija Civildienests — Pieņemšana darbā — Atklāts konkurss — Iekļaušana rezerves sarakstā — Iecēlējinstitūcijas lēmums nepieņemt darbā konkursa veiksmīgo kandidātu — Atlases komisijas un iecēlējinstitūcijas attiecīgā kompetence — Nosacījumi pielaišanai dalībai konkursā — Minimālais profesionālās pieredzes ilgums — Aprēķināšanas noteikumi — Acīmredzama kļūda atlases komisijas vērtējumā — Neesamība — Zaudēta iespēja tikt pieņemtam darbā — Kompensācija

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/63

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums – FE/Komisija
   (Lieta F-119/14) (1)

   (Civildienests - Pieņemšana darbā - Atklāts konkurss - Iekļaušana rezerves sarakstā - Iecēlējinstitūcijas lēmums nepieņemt darbā konkursa veiksmīgo kandidātu - Atlases komisijas un iecēlējinstitūcijas attiecīgā kompetence - Nosacījumi pielaišanai dalībai konkursā - Minimālais profesionālās pieredzes ilgums - Aprēķināšanas noteikumi - Acīmredzama kļūda atlases komisijas vērtējumā - Neesamība - Zaudēta iespēja tikt pieņemtam darbā - Kompensācija)
   (2015/C 381/89)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FE (pārstāvji – L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu izbeigt uzsākto prasītājas, kura bija iekļauta konkursa rezerves sarakstā, iecelšanas par ierēdni procedūru, pēc tam, kad tā bija tikusi informēta, ka attiecīgais ĢD bija devis savu piekrišanu viņas iecelšanai amatā un pēc tam, kad visbeidzot tika atzīts, ka viņas profesionālā pieredze nav pietiekama

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2013. gada 17. decembra lēmumu, ar kuru Eiropas Komisija atteicās pieņemt darbā FE;

               2)

               Eiropas Komisija izmaksā FE summu EUR 10  000 apmērā;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina FE tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015., 56. lpp.


title: Lieta T-486/08: Vispārējās tiesas 2009. gada 9. decembra spriedums — Earle Beauty /ITSB ( SUPERSKIN ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes SUPERSKIN reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/50

         Vispārējās tiesas 2009. gada 9. decembra spriedums — Earle Beauty/ITSB (“SUPERSKIN”)
   (Lieta T-486/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SUPERSKIN” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   2010/C 24/88
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Liz Earle Beauty Co. Ltd, Ryde, Island of Wight (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — M. Cover, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 15. septembra lēmumu lietā R 1656/2007-4 par vārdiska apzīmējuma “SUPERSKIN” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 15. septembra lēmumu lietā R 1656/2007-4 ciktāl tas attiecas uz parfīmiem, nagu un matu kopšanas līdzekļiem, pretsviedru līdzekļiem, dezodorantiem, zobu pastu, matu krāsām, matu lakām, acu kopšanas līdzekļiem; nagu lakām un nagu lakas noņēmējiem un mākslīgajiem nagiem, kas ietilpst 3. klasē, kā arī higiēnas līdzekļiem un matu kosmētiku, kas ietilpst 44. klasē;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Liz Earle Beauty Co. sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no ITSB tiesāšanās izdevumiem. ITSB sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu pats.

      (1)  OV C 6, 10.01.2009.


title: Lieta T-545/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. septembrī – Pi-Design/ITSB – Nestlé (“PRESSO”)

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. septembrī – Pi-Design/ITSB – Nestlé (“PRESSO”)
   (Lieta T-545/15)
   (2015/C 371/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pi-Design AG (Triengen, Šveice) (pārstāvis – M. Apelt, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “PRESSO” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 093 132, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 2. jūlija lēmums lietā R 428//2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas C-680/15 un C-681/15: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 27. aprīļa spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH/Ivan Felja (C-680/15), Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH/Vittoria Graf (-681/15) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Uzņēmuma pāreja — Darba ņēmēju tiesību aizsardzība — Direktīva 2001/23/EK — 3. pants — Darba līgums — Dalībvalsts tiesību akti, ar ko ir atļauts vienoties par noteikumiem, kuros ir norādīts uz darba koplīgumiem pēc pārejas dienas — Attiecināmība uz īpašumtiesību saņēmēju

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/6

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 27. aprīļa spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH/Ivan Felja (C-680/15), Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH/Vittoria Graf (-681/15)
   (Apvienotās lietas C-680/15 un C-681/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Uzņēmuma pāreja - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība - Direktīva 2001/23/EK - 3. pants - Darba līgums - Dalībvalsts tiesību akti, ar ko ir atļauts vienoties par noteikumiem, kuros ir norādīts uz darba koplīgumiem pēc pārejas dienas - Attiecināmība uz īpašumtiesību saņēmēju)
   (2017/C 202/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH (C-680/15), Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH (C-681/15)

      Atbildētāji: Ivan Felja (C-680/15), Vittoria Graf (C-681/15)

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 3. pants, lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmējsabiedrības pārejas gadījumā to tiesību un pienākumu aizsardzība, kuri personai, kas nodod īpašumtiesības, izriet no darba līguma, attiecas uz šāda līguma noteikumu – par kuru persona, kas nodod īpašumtiesības, ir vienojusies ar darbinieku atbilstoši gribas autonomijas principam –, saskaņā ar kuru to darba attiecības reglamentē ne tikai pārejas dienā spēkā esošais koplīgums, bet arī pirms šīs pārejas noslēgtie koplīgumi un koplīgumi, ar kuriem tas ir papildināts, grozīts vai aizstāts, ja valsts tiesībās īpašumtiesību saņēmējam ir paredzētas iespējas veikt pielāgojumus gan savstarpēji vienojoties, gan vienpusēji.

      (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta C-450/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 14. februāra spriedums ( Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Varec Sa / État belge (Publiskā iepirkuma līgumi — Pārskatīšana — Direktīva 89/665/EEK — Efektīva pārskatīšana — Jēdziens — Līdzsvars starp sacīkstes principu un tiesībām uz komercnoslēpumu aizsardzību — Par pārskatīšanu atbildīgās iestādes nodrošinātā komersantu sniegtās informācijas konfidencialitātes aizsardzība)

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/6

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 14. februāra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Varec Sa/État belge

   (Lieta C-450/06) (1)

   (Publiskā iepirkuma līgumi - Pārskatīšana - Direktīva 89/665/EEK - Efektīva pārskatīšana - Jēdziens - Līdzsvars starp sacīkstes principu un tiesībām uz komercnoslēpumu aizsardzību - Par pārskatīšanu atbildīgās iestādes nodrošinātā komersantu sniegtās informācijas konfidencialitātes aizsardzība)
   (2008/C 79/09)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Conseil d'État
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Varec Sa

      Atbildētāja: État belge

      Persona, kas iestājusies lietā: Diehl Remscheid GmbH & Co.

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État — 1. panta 1. punkta interpretācija Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvā 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz pārskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības (OV L 395, 33. lpp.), lasot to kopā ar 15. panta 2. punktu Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/36/EEK, ar ko koordinē piegādes publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras (OV L 199, 1. lpp.), kā arī 6. pantu un 41. panta 3. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvā 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras (OV L 134, 114. lpp.) — Militāraprīkojuma piegāde — Līdzsvars starp sacīkstes principu un tiesību uz aizstāvību ievērošanu, un tiesībām uz komercnoslēpumu aizsardzību un slepenas vai konfidenciālas informācijas aizsardzību
   Rezolutīvā daļa:
   1. panta 1. punkts Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvā 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz pārskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības, redakcijā, kas izriet no Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai, lasot to kopā ar 15. panta 2. punktu Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/36/EEK, ar ko koordinē piegādes publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīvu 97/52/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka iestādei, kas ir pilnvarota izskatīt 1. panta 1. punktā minētās pārsūdzības, ir jānodrošina tiesvedībā iesaistīto pušu, tai skaitā līgumslēdzējas iestādes, tai nodotajos lietas materiālos iekļautās informācijas konfidencialitāte un tiesību uz komercnoslēpumu ievērošana, tai pat laikā pastāvot iespējai pašai iepazīties un ņemt vērā šāda veida informāciju. Šai iestādei ir jāizlemj, kādā apmērā un ar kādiem nosacījumiem ir jānodrošina šīs informācijas konfidencialitāte un komercnoslēpuma statuss, ņemot vērā efektīvas tiesību aizsardzības prasības un lietas dalībnieku tiesības uz aizstāvību, un pārsūdzības gadījumā tiesā vai tādā iestādē, kas ir tiesa EKL 234. panta izpratnē — nodrošinot, ka procesā tiek ievērotas tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-15/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 11. decembra spriedums — Sina Bank /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Pret Irānu pieņemtie ierobežojošie pasākumi, lai kavētu kodolieroču izplatīšanu — Naudas līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/41

         Vispārējās tiesas 2012. gada 11. decembra spriedums — Sina Bank/Padome
   (Lieta T-15/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Pret Irānu pieņemtie ierobežojošie pasākumi, lai kavētu kodolieroču izplatīšanu - Naudas līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 26/79
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sina Bank (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — B. Mettetal un C. Wucher-North, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un G. Marhic)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   No vienas puses, prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), VIII pielikumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, Padomes 2010. gada 28. oktobra vēstuli “ar lēmumu” par prasītāju un, no otras puses, prasība atzīt, ka prasītājai nav piemērojams, pirmkārt, Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), II pielikums — Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmuma 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV L 281, 81. lpp.), redakcijā —, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, otrkārt, Regulas Nr. 961/2010 16. panta 2. punkts un, treškārt, Lēmuma 2010/413 20. panta 1. punkta b) apakšpunkts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, II pielikumu — Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmuma 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413, redakcijā — un Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007, VIII pielikumu, ciktāl tie attiecas uz Sina Bank;

               2)

               Lēmuma 2010/413 II pielikuma, Lēmuma 2010/644 redakcijā, radītās sekas attiecībā uz Sina Bank tiek saglabātas, līdz stājas spēkā Regulas Nr. 961/2010 VIII pielikuma atcelšana;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Padome atlīdzina divas trešdaļas Sina Bank tiesāšanās izdevumu un sedz divas trešdaļas savu tiesāšanās izdevumu;

               5)

               Sina Bank sedz vienu trešdaļu savu un atlīdzina vienu trešdaļu Padomes tiesāšanās izdevumu;

               6)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.


title: Lieta F-72/09: Prasība, kas celta 2009. gada 17. augustā — Simone Daake/ITSB

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/38

         Prasība, kas celta 2009. gada 17. augustā — Simone Daake/ITSB
   (Lieta F-72/09)
   2009/C 256/68
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Simone Daake, Alikante (Spānija) (pārstāvis — H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes un dizainparaugi)

      Strīda priekšmets un apraksts

   ITSB 2008. gada 12. septembra lēmuma par prasītājas darba līguma izbeigšanu atcelšana, kā arī lūgums atlīdzināt zaudējumus; iespējama noteikumu par pieņemšanu darbā uz nenoteiktu laiku pēc secīgiem darba līgumiem uz noteiktu laiku pārkāpšana

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz

               —

               atcelt ITSB 2008. gada 12. septembra paziņojumu par to, ka viņas darba līgums ar ITSB beidzas 2008. gada 31. oktobrī,

               —

               atcelt ITSB 2009. gada 6. maija lēmumu, ar ko ITSB noraidīja viņas 2008. gada 12. decembrī atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam iesniegto sūdzību,

               —

               piespriest ITSB izmaksāt atlīdzību par materiālajiem zaudējumiem, ko veido starpība starp
               no vienas puses, viņas faktisko atalgojumu, ko tā no 2005. gada 1. novembra līdz 2008. gada 31. oktobrim saņēma pēc formālās klasificēšanas pakāpē kā līgumdarbiniece atbilstoši Civildienesta noteikumu 3.a pantam, kā arī bezdarbnieka pabalstu no 2008. gada 1. novembra līdz šim brīdim un
               no otras puses, atalgojumu, kurš viņai kā pagaidu darbiniecei pienākas atbilstoši Civildienesta noteikumu 2. panta a) punktam no 2005. gada 1. novembra līdz šim brīdim — pakārtoti, vismaz atalgojumu, kurš viņai kā pagaidu darbiniecei pienākas atbilstoši Civildienesta noteikumu 2. panta a) punktam no 2005. gada 1. novembra līdz 2008. gada 31. oktobrim, kā arī bezdarbnieka pabalstu, kurš viņai pienākas, to aprēķinot no atalgojumu par 2008. gada oktobri atbilstoši Civildienesta noteikumu 2. panta a) apakšpunktam,
               kā arī iemaksu pensiju fondā zaudējumi, kas radušies iepriekšminēto faktu rezultātā, un citas atlīdzības, atalgojumi un pabalsti, ņemot vērā piemērotu un viņas darba rezultātam atbilstošu paaugstinājumu amatā 2008. gada 1. aprīlī,

               —

               piespriest ITSB samaksāt viņai atlīdzību pēc tiesas ieskatiem noteiktā apmērā par morālo kaitējumu, kas radies, viņu diskriminējot attiecībā pret citiem ITSB darbiniekiem,

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes un dizainparaugi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-662/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. decembrī — Müller /ITSB — Loncar ( “Sunless” )

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/32

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. decembrī — Müller/ITSB — Loncar (“Sunless”)
   (Lieta T-662/11)
   2012/C 49/58
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thomas Müller (Gütersloh, Vācija) (pārstāvis — J. Schmidt, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Loncar, SL (Sabadell (Barselona), Spānija)

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 27. septembra lēmumu lietā R 2508/2010-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Sunless”, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 6., 19., 22. un 24. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Loncar, SL

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskas preču zīmes “SUNLESS” un “LONCAR-SUNLESS” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 22., 23. un 24. klasē, kā arī virvēm, auklām, tīkliem, teltīm, brezentu, burām, maisiem (ciktāl tie nav ietverti citās klasēs), polsterēšanas vielām pildīšanai (izņemot no kaučuka vai sintētiskām vielām) un dabīgajām tekstilšķiedrām

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas


title: Lieta C-414/10: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Véleclair SA/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat (PVN — Sestā Direktīva — 17. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Nodokļa uzlikšana no trešās valsts importētai precei — Valsts tiesiskais regulējums — Tiesības uz importam piemērojamā PVN atskaitīšanu — Nosacījums — Nodokļa maksātāja faktiski veikta PVN samaksa)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Véleclair SA/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat
   (Lieta C-414/10) (1)

   (PVN - Sestā Direktīva - 17. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Nodokļa uzlikšana no trešās valsts importētai precei - Valsts tiesiskais regulējums - Tiesības uz importam piemērojamā PVN atskaitīšanu - Nosacījums - Nodokļa maksātāja faktiski veikta PVN samaksa)
   2012/C 151/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Véleclair SA

      Atbildētājs: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 17. panta 2. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru importam piemērojamā pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanas tiesības ir pakļautas nosacījumam, ka nodokļu maksātājs šo nodokli patiešām ir samaksājis

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar to dalībvalsts tiesībām uz importam piemērojamā PVN atskaitīšanu nevar piemērot nosacījumu par faktiski veiktu minētā nodokļa iepriekšēju samaksu.

      (1)  OV C 301, 06.11.2010.


title: Lieta T-336/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 3. februāra rīkojums — Abercrombie & Fitch Europe /ITSB — Gilli ( “GILLY HICKS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/13

         Vispārējās tiesas 2011. gada 3. februāra rīkojums — Abercrombie & Fitch Europe/ITSB — Gilli (“GILLY HICKS”)
   (Lieta T-336/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 113/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Abercrombie & Fitch Europe SA (Mendrisio, Šveice) (pārstāvji — S. Malynicz, barrister, D. Stone un L. Ritchie, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Gilli Srl (Milāna, Itālija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 20. maija lēmumu lietā R 832/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Gilli Srl un Abercrombie & Fitch Europe SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja pati sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētājas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta T-286/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. septembra rīkojums – Röchling Oertl Kunststofftechnik/Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Valsts veicināta atjaunojamās elektroenerģijas ražošana — Komisijas lēmums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/23

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. septembra rīkojums – Röchling Oertl Kunststofftechnik/Komisija
   (Lieta T-286/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Valsts veicināta atjaunojamās elektroenerģijas ražošana - Komisijas lēmums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Fumus boni juris)
   (2014/C 431/40)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Röchling Oertl Kunststofftechnik GmbH (Brensbach, Vācija) (pārstāvji – T. Volz un B. Wißmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība apturēt tiesiskās sekas lēmumam, ar kuru Komisija uzsāka formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā par Vācijas likumu par atjaunojamo enerģiju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-266/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 21. marta spriedumu lietā T-227/09 Feng Shen Technology Co. Ltd /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 29. maijā iesniedza Jarosław Majtczak

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 21. marta spriedumu lietā T-227/09 Feng Shen Technology Co. Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 29. maijā iesniedza Jarosław Majtczak
   (Lieta C-266/12 P)
   2012/C 258/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Jarosław Majtczak (pārstāvis — J. Radłowski, radca prawny)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Feng Shen Technology Co. Ltd

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedumu lietā T-227/09 un noraidīt prasības pieteikumu tajā vai, pakārtoti,

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedumu lietā T-227/09 un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu par labu apelācijas sūdzības iesniedzējam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka ar pārsūdzēto spriedumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 40/904 par Kopienas preču zīmi (1), ar grozījumiem (aizstāta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (2)), 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts, konkrētāk, attiecībā uz jēdziena “rīkoties ļaunticīgi” Vispārējās tiesas interpretāciju.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs tāpat norāda, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi procesuālo regulējumu, izdarot kļūdainas faktu konstatācijas un esot selektīvai iesniegto pierādījumu vērtēšanā.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (kodificētā versija) (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-395/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra spriedums — Gigaset /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Tērauda un gāzes rūpniecībai EEZ, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti, paredzēta kalcija karbonāta un magnija tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un tirgus sadale — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Pienākums norādīt pamatojumu — Naudas sodi — Pārkāpuma ilgums — Vienlīdzīga attieksme — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Sadarbība administratīvajā procesā — Solidāra atbildība par naudas soda samaksu — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/15

      Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra spriedums — Gigaset/Komisija
      (Lieta T-395/09) (1)

      (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Tērauda un gāzes rūpniecībai EEZ, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti, paredzēta kalcija karbonāta un magnija tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un tirgus sadale - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Pienākums norādīt pamatojumu - Naudas sodi - Pārkāpuma ilgums - Vienlīdzīga attieksme - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Sadarbība administratīvajā procesā - Solidāra atbildība par naudas soda samaksu - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)
      (2014/C 71/25)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gigaset AG, iepriekš Arques Industries AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji — C. Grave, B. Meyring un A. Scheidtmann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. von Lingen un R. Sauer, pārstāvji, kam palīdz A. Böhlke, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.396 — Reaģenti uz kalcija karbonāta un magnija bāzes tērauda un gāzes rūpniecībai), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, kā arī, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai ar minēto lēmumu uzliktā naudas soda apmēru

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Gigaset AG atbilstoši Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmuma C(2009) 5791, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.396 — Reaģenti uz kalcija karbonāta un magnija bāzes tērauda un gāzes rūpniecībai) 2. panta f) punktam uzliktais naudas sods tiek noteikts 12,3 miljonu euro apmērā;

                  2)

                  prasību pārējā daļā noraidīt;

                  3)

                  Gigaset sedz 90 % savu, kā arī 90 % Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu, izņemot tiesāšanās izdevumu, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību. Komisija sedz 10 % savu, kā arī 10 % Gigaset tiesāšanās izdevumu, izņemot tiesāšanās izdevumu, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 297, 5.12.2009.


title: Lieta F-59/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. maija rīkojums — Barthel, Reiffers un Massez /Tiesa (Civildienests — Procesa jautājumi — Iebilde par nepieņemamību — Novēlota sūdzība — Nepieņemamība)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/29

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. maija rīkojums — Barthel, Reiffers un Massez/Tiesa
   (Lieta F-59/10) (1)

   (Civildienests - Procesa jautājumi - Iebilde par nepieņemamību - Novēlota sūdzība - Nepieņemamība)
   2012/C 138/63
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Yvette Barthel (Arlona, Beļģija), Marianne Reiffers (Olma, Luksemburga) un Lieven Massez (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocat)

      Atbildētāja: Tiesa (pārstāvis — A. V. Placco)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Tiesas lēmumu noraidīt prasītāju lūgumu piešķirt viņiem Padomes 1976. gada 9. februāra Regulas (EOTK, EEK, Euratom) Nr. 300/76, ar ko nosaka to ierēdņu kategorijas, kuriem ir tiesības saņemt pabalstus par maiņu darbu, kā arī šo pabalstu likmes un nosacījumus (OV L 38, 1. lpp.), 1. panta 1. punkta pirmajā ievilkumā paredzēto pabalstu par maiņu darbu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Eiropas Savienības Tiesa sedz savus, kā arī atlīdzina prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 25.09.2010., 28. lpp.


title: Lieta T-63/07: Prasība, kas celta 2007. gada 1. martā — Mülhens GmbH & Co. KG /ITSB — Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, A.I.E. ( tosca de FEDEOLIVA )

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/50

         Prasība, kas celta 2007. gada 1. martā — Mülhens GmbH & Co. KG/ITSB — Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, A.I.E. (“tosca de FEDEOLIVA”)
   (Lieta T-63/07)
   (2007/C 95/101)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mülhens GmbH & Co. KG, Ķelne (Vācija) (pārstāvis — D. Eickemeier, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, A.I.E., Jaen, Spānija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 18. decembra lēmumu lietā R 761/2006-2;

               —

               noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 3 467 651.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, A.I.E.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme “tosca de FEDEOLIVA ”attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 16., 29., 35. un 39. klasē, reģistrācijas pieteikums Nr. 3 467 651

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes “TOSCA ”attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 3. klasē (parfimērija, ēteriskās eļļas, nemedicīniski tualetes preparāti un kosmētiskie līdzekļi, preparāti matiem, zobu pastas, tualetes ziepes)

      Iebildumu nodaļas lēmums: Iebildumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 (“Kopienas preču zīmju regula”) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 8. panta 2. punkta c) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta, un Kopienas preču zīmju regulas 43. panta 1. punktā, 73. pantā un 74. panta 1. un 2. punktā ietverto būtisko procesuālo prasību pārkāpums.


title: Lieta T-340/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Klyuyev/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu — Prasītāja vārda iekļaušana — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Juridiskais pamats — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Iekļaušanas sarakstā kritēriju neievērošana — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz īpašumu — Tiesības uz reputācijas aizsardzību

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/34

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Klyuyev/Padome
   (Lieta T-340/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu - Prasītāja vārda iekļaušana - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Juridiskais pamats - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Iekļaušanas sarakstā kritēriju neievērošana - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Tiesības uz reputācijas aizsardzību)
   (2016/C 402/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andriy Klyuyev (Doņecka, Ukraina) (pārstāvji – B. Kennelly, J. Pobjoy, barristers, R. Gherson un T. Garner, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – Á. de Elera-San Miguel Hurtado un J.-P. Hix)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Gauci un T. Scharf)

      Priekšmets

   Prasība, kura celta uz LESD 263. panta pamata un kurā lūgts, pirmkārt, atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2014, L 66, 26. lpp.), un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2014, L 66, 1. lpp.), un, otrkārt, atcelt Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119 (OV 2015, L 62, 25. lpp.), un Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/357, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 (OV 2015, L 62, 1. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir ticis iekļauts vai atstāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi, un, pakārtoti, prasība atzīt Lēmuma 2014/119 1. panta 1. punkta, kas grozīts ar Padomes 2015. gada 29. janvāra Lēmumu (KĀDP) 2015/143 (OV 2015, L 24, 16. lpp.), kā arī Regulas Nr. 208/2014, 3. panta 1. punkta, kas grozīts ar Padomes 2015. gada 29. janvāra Regulu (ES) 2015/138 (OV 2015, L 24, 1. lpp.), nepiemērojamību prasītājam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, to sākotnējās redakcijās, ciktāl Andriy Klyuyev vārds ir iekļauts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kam tiek piemēroti ierobežojoši pasākumi, līdz brīdim, kad stājas spēkā Padomes 2015. gada 5. marta Lēmums (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119, un Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regula (ES) 2015/357, ar kuru īsteno Regulu Nr. 208/2014;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina A. Klyuyev tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasības pieteikumā izvirzīto atcelšanas prasījumu;

               4)

               A. Klyuyev sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasījumu grozījumu rakstā izvirzīto atcelšanas prasījumu;

               5)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta T-784/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra rīkojums – Rumānija/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Savienības pašu resursi — Dalībvalstu finansiālā atbildība — Pienākums pārskaitīt Komisijai summu, kas atbilst zaudētajiem pašu resursiem — Komisijas vēstule — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra rīkojums – Rumānija/Komisija
   (Lieta T-784/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Savienības pašu resursi - Dalībvalstu finansiālā atbildība - Pienākums pārskaitīt Komisijai summu, kas atbilst zaudētajiem pašu resursiem - Komisijas vēstule - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2015/C 381/44)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rumānija (pārstāvji – R. Radu, I. Haţieganu un A. Buzoianu)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Caeiros un A. Stefanuc)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas Budžeta ģenerāldirektorāta 2014. gada 19. septembra vēstulē BUDG/B/03MV D(2014) 3079038 it kā ietverto lēmumu, ar ko tas liekot Rumānijai vēlākais pirmajā darba dienā pēc otrā mēneša 19. dienas no minētās vēstules nosūtīšanas nodot tā rīcībā bruto summu EUR 14  883,79 apmērā (no kuras ir jāatskaita 25 % kā iekasēšanas izmaksas), kura atbilst zaudētajiem tradicionālajiem pašu resursiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               nav jālemj par Slovākijas Republikas un Vācijas Federatīvās Republikas pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               3)

               Rumānija sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Rumānija, Komisija, Slovākijas Republika un Vācijas Federatīvā Republika sedz savus ar pieteikumiem par iestāšanos lietā saistītos tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta C-227/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 13. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 30. pants — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Būvizstrādājumi — Direktīva 89/106/EEK — Saskaņotu standartu neesamība — Valsts atbilstības marķējums — Atbilstības prezumpcija)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/4

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 13. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-227/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. un 30. pants - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Būvizstrādājumi - Direktīva 89/106/EEK - Saskaņotu standartu neesamība - Valsts atbilstības marķējums - Atbilstības prezumpcija)
   (2008/C 116/07)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un B. Stromsky)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — M. Wimmer, A. Hubert, L. Van den Broeck, pārstāvji, un F. de Montpellier un G. Block, avocats)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 30. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko uzliek de facto pienākumu saņemt Beļģijas atbilstības marķējumus tirgus dalībniekiem, kas Beļģijā vēlās tirgot būvizstrādājumus, kas likumīgi tiek ražoti un/vai pārdoti citā Eiropas Savienības dalībvalstī, lai šos izstrādājumus tirgotu Beļģijā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               rosinot tirgus dalībniekiem, kas Beļģijā vēlas pārdot citā dalībvalstī likumīgi ražotus un/vai pārdotus būvizstrādājumus, saņemt Beļģijas atbilstības marķējumus, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar EKL 28. un 30. pantu;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī  OV C 281, 12.11.2005 .

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/40

         (2005/C 296/77)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 281, 12.11.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 271, 29.10.2005.

      OV C 257, 15.10.2005.

      OV C 243, 1.10.2005.

      OV C 229, 17.9.2005.

      OV C 217, 3.9.2005.

      OV C 205, 20.8.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta)  2005. gada 8. decembrī  lietā C-445/04 ( Finanzgericht Düsseldorf  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Possehl Erzkontor GmbH  pret  Hauptzollamt Duisburg  (Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Apakšpozīcija 2519 90 10 — Kausētais magnēzijs, ko iegūst, kausējot iepriekš dedzināto magnezītu elektriskā loka krāsnī — Kausētais magnēzijs)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/15

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 8. decembrī
   lietā C-445/04 (Finanzgericht Düsseldorf lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Possehl Erzkontor GmbH pret Hauptzollamt Duisburg
       (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Apakšpozīcija 2519 90 10 - Kausētais magnēzijs, ko iegūst, kausējot iepriekš dedzināto magnezītu elektriskā loka krāsnī - Kausētais magnēzijs)
   (2006/C 36/29)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-445/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 13. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 21. oktobrī, tiesvedībā Possehl Erzkontor GmbH pret Hauptzollamt Duisburg, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: ceturtās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], tiesneši M. Ilešičs [M. Ilešič] (referents) un E. Levits, ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretārs H. Fon Holšteins [H. von Holstein], sekretāra palīgs, 2005. gada 8. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   pamata lietā aprakstītais kausētais magnēzijs ietilpst 2519 90 10 apakšpozīcijā Kombinētajā Nomenklatūrā, kas ir noteikta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, tās versijās, kas izriet no Komisijas 1994. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 3115/94, Komisijas 1995. gada 13. jūnija Regulas Nr. 1359/95, Komisijas 1995. gada 10. oktobra Regulas Nr. 2448/95 un Komisijas 1995. gada 22. decembra Regulas Nr. 3009/95.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.


title: Lieta T-607/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija spriedums – OZ/EIB Civildienests — EIB personāls — Seksuāla uzmākšanās — Izmeklēšanas procedūra — Izmeklēšanas komitejas ziņojums — EIB priekšsēdētāja lēmums neturpināt izskatīt sūdzību — EIB prettiesiskas rīcības neesamība — Atbildība

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/45

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. jūlija spriedums – OZ/EIB
   (Lieta T-607/16) (1)

   (Civildienests - EIB personāls - Seksuāla uzmākšanās - Izmeklēšanas procedūra - Izmeklēšanas komitejas ziņojums - EIB priekšsēdētāja lēmums neturpināt izskatīt sūdzību - EIB prettiesiskas rīcības neesamība - Atbildība)
   (2017/C 283/69)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: OZ (pārstāvis – B. Maréchal, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāvji – T. Gilliams, E. Raimond un G. Faedo, pārstāvji, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 270. pantam, pirmkārt, atcelt EIB izmeklēšanas komitejas 2015. gada 14. septembra ziņojumu un EIB priekšsēdētāja 2015. gada 16. oktobra lēmumu neturpināt izskatīt prasītājas iesniegto sūdzību par seksuālu uzmākšanos un, otrkārt, prasība atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai esot nodarīts ar šo ziņojumu un lēmumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               OZ atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016. (lieta, kas sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-37/16, bet 2016. gada 1. septembrī tika nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai).


title: Lieta C-667/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. decembrī iesniedza Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugāle) — Estado português/Massa Insolvente do Banco Privado Português, S.A., likvidācijas procesā

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. decembrī iesniedza Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugāle) — Estado português/Massa Insolvente do Banco Privado Português, S.A., likvidācijas procesā
   (Lieta C-667/13)
   2014/C 93/31
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal do Comércio de Lisboa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Estado português

      Atbildētāja: Massa Insolvente do Banco Privado Português, S.A., likvidācijas procesā

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai lēmumā (1) ir pieļauta kļūda, nesniedzot pienācīgu pamatojumu:

                           a)

                           nenorādot iemeslus, kādēļ Portugāles piešķirtais atbalsts ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm?

                           b)

                           neizskaidrojot iemeslu, kādēļ atbalsts, kas tika piešķirts garantijas veidā un attiecībā uz kuru sākotnēji tika uzskatīts, ka tam ir piemērojams 107. panta 3. punkts, vēlāk tika atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu?

               2)

               Vai lēmumā ir pieļauta kļūda, jo pastāv pretrunas starp tā pamatojumu un rezolutīvo daļu attiecībā uz datumu, no kura [atbalsts] tiek uzskatīts par prettiesisku: 2008. gada 5. decembris vai 2009. gada 5. jūnijs?

               3)

               Vai ar lēmumu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, ciktāl ar piešķirto atbalstu netika iespaidota tirdzniecība starp dalībvalstīm, īpaši, ņemot vērā aizdevuma mērķi un tā faktisko izmantošanu, kā arī faktu, ka saņēmējs kopš 2008. gada 1. decembra ir pārtraucis darbību?

               4)

               Vai ar lēmumu ir pārkāpts LESD 107. panta 3. punkts, ciktāl atbalsta mērķis bija novērst nopietnus traucējumus dalībvalsts tautsaimniecībā un tādējādi tas ir saderīgs ar kopējo tirgu?

               5)

               Vai Regulas Nr. 659/1999 (2) [14. panta] 1. un 2. punktam ir pretrunā tas, ka šajā lietā tiek piemērots atgūstamās summas samazinājums, ja šis noteikums bez diskriminācijas ir piemērojams visiem maksātnespējīgās sabiedrības kreditoriem?

      (1)  Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmums 2011/346/ES par valsts atbalstu C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09), ko valsts garantijas veidā attiecībā uz BPP īstenojusi Portugāle (izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 4932) (OV L 159, 95. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta (šobrīd — 88. pants) piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-120/15: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 21. oktobra rīkojums (Krajský súd v Košiciach (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kovozber s. r. o./Daňový úrad Košice Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 183. pants — Pārmaksātā PVN atmaksa — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka nokavējuma procenti pārmaksātā PVN atmaksai tiek noteikti tikai pēc tam, kad beidzies 10 dienu termiņš no brīža, kad pabeigta nodokļa pārbaudes procedūra

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/18

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 21. oktobra rīkojums (Krajský súd v Košiciach (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kovozber s. r. o./Daňový úrad Košice

   (Lieta C-120/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 183. pants - Pārmaksātā PVN atmaksa - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka nokavējuma procenti pārmaksātā PVN atmaksai tiek noteikti tikai pēc tam, kad beidzies 10 dienu termiņš no brīža, kad pabeigta nodokļa pārbaudes procedūra)
   (2016/C 038/26)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Košiciach

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kovozber s. r. o.

      Atbildētājs: Daňový úrad Košice

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 183. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā paredzēts, ka nokavējuma procenti pārmaksātā pievienotās vērtības nodokļa atmaksai tiek noteikti tikai pēc tam, kad beidzies 10 dienu termiņš no brīža, kad pabeigta nodokļa pārbaudes procedūra.

      (1)  OV C 213, 29.6.2015.


title: Lieta C-430/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 19. septembrī iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests/Artūrs Stretinskis

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 19. septembrī iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests/Artūrs Stretinskis
   (Lieta C-430/14)
   2014/C 421/32
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzējs: Valsts ieņēmumu dienests

      Otra puse kasācijas tiesvedībā: Artūrs Stretinskis

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas Nr. 2454/93 (1), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 (2) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 143. panta 1. punkta “h” apakšpunkts interpretējams tādējādi, ka tas attiecināms ne tikai uz situācijām, kad darījuma puses ir vienīgi fiziskās personas, bet arī uz situācijām, kad ģimenes vai radniecības attiecības pastāv starp darījuma puses – juridiskās personas – amatpersonu un citu darījuma pusi (fizisko personu) vai tās amatpersonu (juridiskās personas gadījumā)?

               2.

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai tiesai, kas izskata lietu, ir jāveic tālāks lietas apstākļu izvērtējums par patieso attiecīgās fiziskās personas ietekmi juridiskajā personā?

      (1)  OV L 253, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 2. nod., 6. sēj, 3. lpp.

      (2)  OV L 302, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, nod., 4. sēj., lpp. 307. .


title: Lieta C-290/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 28. aprīļa Bundesfinanzhof rīkojumu lietā FKP Scorpio Konzertproductionen GmbH pret Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 28. aprīļa Bundesfinanzhof rīkojumu lietā FKP Scorpio Konzertproductionen GmbH pret Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel
   (Lieta C-290/04)
   (2004/C 228/54)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 28. aprīļa Bundesfinanzhof (Vācija) rīkojumu lietā FKP Scorpio Konzertproductionen GmbH pret Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 7. jūlijā.
   Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai EK Līguma 59. un 60. panti ir jāinterpretē tādējādi, ka tie tiek pārkāpti, ja Vācijā (Iekšzemē) nodibināts parādnieks, kas ir parādā samaksu citā Eiropas Savienības dalībvalstī dzīvojošam kreditoram (konkrēti: Nīderlandē), kam ir ES dalībvalsts pilsonība, tiek atzīts par atbildīgu saskaņā ar Einkommensteuergesetz 1990, 50a panta 5. daļas 5. teikumu, redakcijā, kas bija spēkā uz 1993. gadu (Likums par ienākuma nodokli, turpmāk tekstā – “EStG”), jo nav ieturējis nodokli ienākumu gūšanas vietā atbilstoši EStG 50a panta 4. daļai, turpretī maksājumi kreditoram, kas pilnībā pakļauts ienākuma nodoklim Vācijā (tas ir, Vācijas rezidentam) atbilstoši EStG 50a panta 4. daļai, nav pakļauti nekādam nodokļa ieturējumam ienākumu gūšanas vietā un tādējādi nevar rasties nekāda parādnieka atbildība par neieturēšanu vai nepietiekamu nodokļa ieturēšanu ienākumu gūšanas vietā?

               2)

               Vai atbilde uz pirmo jautājumu ir citāda, ja citā Eiropas Savienības dalībvalstī dzīvojošais kreditors pakalpojuma sniegšanas laikā nav dalībvalsts pilsonis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir negatīva:

                           a)

                           Vai EK Līguma 59. un 60. panti ir jāinterpretē tādējādi, ka parādniekam, veicot nodokļa ieturējumu saskaņā ar EStG 50a panta 4. daļu, ir jāņem vērā citā Eiropas Savienības dalībvalstī dzīvojoša kreditora profesionālie izdevumi, kas ekonomiski saistīti ar tā darbībām Vācijā, par kurām tiek veikta samaksa, samazinot parādnieka nodokli nodokļa ieturēšanas laikā ienākumu gūšanas vietā, jo Vācijas rezidentu gadījumā tikai pēc profesionālo izdevumu ieturēšanas paliekošais tīrais ienākums ir pakļauts ienākuma nodoklim?

                           b)

                           Vai ir pietiekami, nolūkā izvairīties no EK Līguma 59. un 60. pantu pārkāpuma, ja ieturot nodokli ienākumu gūšanas vietā saskaņā ar EStG 50a panta 4. daļu, tikai ar darbību Vācijā, kas dod pamatu prasīt samaksu, ekonomiski saistītie profesionālie izdevumi, un par kuriem citā ES dalībvalstī dzīvojošais kreditors ir paziņojis parādniekam, tiek ņemti vērā ieturot nodokli, un vai vēlākās atmaksas procedūras laikā var ņemt vērā citus profesionālos izdevumus?

                           c)

                           Vai EK Līguma 59. un 60. panti ir jāinterpretē tādējādi, ka tie tiek pārkāpti, ja atbrīvojums no nodokļa, uz kuru Nīderlandē dzīvojošam kreditoram ir tiesības Vācijā saskaņā ar Konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu starp Vācijas Republiku un Nīderlandes Karalisti, veicot nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā saskaņā ar EStG 50a panta 4. daļu savienojumā ar EStG 50d panta 1. daļu, sākotnēji nav ņemts vērā, un atļauts tikai sekojošajā atbrīvojuma vai atmaksas procedūrā, un līdzīgi arī parādnieks prāvā par tā atbildību nav tiesīgs atsaukties uz atbrīvojumu no nodokļa, turpretī Vācijas rezidentu no nodokļu maksāšanas atbrīvotais ienākums nav pakļauts nekādam nodokļu ieturējumam un tāpēc arī nevar rasties nekāda atbildība par neieturēšanu vai nepietiekamu nodokļu ieturēšanu ienākumu gūšanas vietā?

                           d)

                           Vai atbildes uz jautājumiem 3 a) līdz c) ir citādas, ja citā ES dalībvalstī dzīvojošais kreditors savu pakalpojumu sniegšanas laikā nav dalībvalsts pilsonis?


title: Lieta T-203/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra rīkojums — Stichting Woonpunt u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Tāda atbalsta shēma, ko Nīderlande piešķīrusi sociālo mājokļu sabiedrībām — Pastāvošs atbalsts — Lēmums akceptēt dalībvalsts saistības — Lēmums, ar kuru jaunu atbalstu atzīst par saderīgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Individuālas skaršanas neesamība — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/24

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. decembra rīkojums — Stichting Woonpunt u.c./Komisija
   (Lieta T-203/10) (1)

   (Valsts atbalsts - Tāda atbalsta shēma, ko Nīderlande piešķīrusi sociālo mājokļu sabiedrībām - Pastāvošs atbalsts - Lēmums akceptēt dalībvalsts saistības - Lēmums, ar kuru jaunu atbalstu atzīst par saderīgu - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuālas skaršanas neesamība - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   2012/C 49/43
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Stichting Woonpunt (Beek, Nīderlande), Stichting Com.wonen (Roterdama, Nīderlande), Woningstichting Haag Wonen (Hāga, Nīderlande) un Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Nīderlande) (pārstāvji — P. Glazener, E. Henny un T. Ottervanger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet, S. Noë un S. Thomas, piedaloties H. Gilliams, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 15. decembra Lēmumu C(2009) 9963, galīgā redakcija, par atbalsta pasākumu E 2/2005 un N 642/2009 — Nīderlande — Pastāvošais atbalsts un īpašais projekta atbalsts mājokļu sabiedrībām

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2.

               nelemt par Vesteda Groep BV un Nīderlandes Institucionālo nekustamā īpašuma investoru asociācijas pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               3.

               Stichting Woonpunt, Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen un Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4.

               Vesteda Groep un Nīderlandes Institucionālo nekustamā īpašuma investoru asociācija, personas, kas iesniegušas pieteikumus par iestāšanos lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta T–504/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. decembrī — Völkl /ITSB — Marker Völkl ( VÖLKL )

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/47

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. decembrī — Völkl/ITSB — Marker Völkl (“VÖLKL”)
   (Lieta T–504/09)
   2010/C 37/68
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Völkl GmbH & Co. KG, Erding (Vācija) (pārstāvis — C. Raßmann, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece:
      Marker Völkl International GmbH, Baar (Šveice)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. septembra lēmumu lietā R 1387/2008–1;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Iebildumu nodaļas 2008. gada 31. jūlija lēmumu lietā Nr. B 1 003 153 tiktāl, ciktāl ir apmierināti iebildumi;

               —

               iebildumus noraidīt;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja:prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme:vārdiska preču zīme “VÖLKL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 18. un 25. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 403 705)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece:
      Marker Völkl International GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “VÖLKL” (starptautiska preču zīme Nr. 571 440) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 28. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt saistībā ar salīdzināmo apzīmējumu sajaukšanas iespējas konstatēšanu un nodot lietu atpakaļ Iebildumu nodaļai jauna lēmuma pieņemšanai; apelācijas sūdzību saistībā ar lēmumu par tiesības saglabājošās izmantošanas pierādījumu noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               dispozitivitātes principa pārkāpums (Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 74. panta 1. punkta otrais teikums), jo Apelāciju padome lietu nodeva atpakaļ Iebildumu nodaļai lēmuma saistībā ar tādām precēm, pret kurām iebildumi nemaz nebija vērsti, pieņemšanai;

               —

                  reformatio in peius aizlieguma pārkapums, jo Apelāciju padome lietu nedrīkstēja nodot atpakaļ Iebildumu nodaļai lēmuma saistībā ar tādām precēm, kuras reģistrāciju Iebildumu nodaļa jau ir apstiprinājusi, pieņemšanai;

               —

               tiesību uz aizstāvību nodrošināšanas principa pārkāpums (Regulas Nr. 40/94 38. panta 3. punkts un 73. panta otrais teikums);

               —

               Regulas Nr. 40/94 15. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 43. panta 2. un 3. punkta, ka arī Regulas (EK) Nr. 2868/95 (2) 22. noteikuma 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nepamatoti ir atzinusi iebildumos izvirzītās preču zīmes tiesības saglabājošo izmantošanu.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95 ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: Lieta C-17/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. janvārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Alpina River Cruises GmbH un Nicko Tours GmbH/Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. janvārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Alpina River Cruises GmbH un Nicko Tours GmbH/Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia

   (Lieta C-17/13)
   2013/C 86/17
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Alpina River Cruises GmbH, Nicko Tours GmbH

      Atbildētāja: Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1992. gada 7. decembra Regula (EEK) Nr. 3577/92 (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir piemērojama kruīzam, ko veic starp vienas dalībvalsts ostām, neuzņemot un neizlaižot šajās ostās dažādus pasažierus, ja šie kruīzi sākas un beidzas ar vienu un to pašu pasažieru iekāpšanu un izkāpšanu vienā un tajā pašā šīs dalībvalsts ostā?

      (1)  Padomes 1992. gada 7. decembra Regula (EEK) Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža) (OV L 364, 7. lpp.)


title: Lieta F-39/05: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2006. gada 28. jūnija spriedums — Beau pret Komisiju (Arodslimība — Atteikums atzīt prasītāju skārušās arodslimības izcelsmi)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/33

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2006. gada 28. jūnija spriedums — Beau pret Komisiju
   (Lieta F-39/05) (1)

   (Arodslimība - Atteikums atzīt prasītāju skārušās arodslimības izcelsmi)
   (2006/C 190/60)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yolande Beau, Parīze (Francija) (pārstāvji — G. Vandersanden un L. Levi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un K. Herrmann, pārstāvji, kuriem palīdz F. Longfils, avocate)
   Priekšmets
   2004. gada 3. augusta lēmuma, ar ko Eiropas Kopienu Komisija bija atteikusies apmierināt lūgumu atzīt prasītājas arodslimības izcelsmi un uzņemties segt tās norādītā ārsta honorārus un papildus medicīnas izdevumus, kā arī pusi no prasītājas izvēlētā ārsta honorāriem un papildus medicīnas izdevumiem, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 205, 20.08.2005. (lieta sākotnēji bija reģistrēta Pirmās instances tiesā ar Nr. T–215/05 un ar 15.12.2005. rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta T-170/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. martā – RW/Komisija

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/30

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. martā – RW/Komisija
   (Lieta T-170/17)
   (2017/C 161/43)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: RW (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2017. gada 2. marta lēmumu, ar kuru prasītājam ir piemērota obligāta pensionēšana, sākot ar 2017. gada 1. jūniju;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka acīmredzami ticis pārkāpts Civildienesta noteikumu 47. un 52. pants, jo prasītājs vēl neesot sasniedzis obligātās pensionēšanas vecumu apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots Civildienesta noteikumu 42.c pants, ciktāl atbildētāja uzskatīja, ka šī tiesību norma ir piemērojama ierēdņiem, kuri, lai arī ir sasnieguši pensijas vecumu (proti, tie var lūgt pensionēšanos bez pensijas tiesību samazinājuma), tomēr vēl nav sasnieguši vecumu, kurā iecēlējinstitūcijai ir jāpiemēro (obligāta) pensionēšana.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, jo atbildētāja neesot sniegusi pietiekamas norādes, kas prasītājam vai Vispārējai tiesai ļautu pārbaudīt tāda apgalvojuma pamatotību, saskaņā ar kuru tā esot veikusi padziļinātu analīzi par citu Komisijas dienestu vajadzībām, kuras beigās tā ir nonākusi pie secinājuma, ka iecelšana jaunā amatā vienā no tās dienestiem, kas atbilstu attiecīgajā brīdī esošajām prasītāja kompetencēm, nav iespējama.


title: Lieta C-3/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. janvārī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Syndicat OP 84/Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et d l'horticulture ( VINIFLHOR ) venant aux droits de l'ONIFLHOR

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. janvārī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Syndicat OP 84/Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et d l'horticulture (VINIFLHOR) venant aux droits de l'ONIFLHOR

   (Lieta C-3/12)
   2012/C 89/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Syndicat OP 84

      Atbildētājs: Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et d l'horticulture (VINIFLHOR) venant aux droits de l'ONIFLHOR

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm (1) 2. panta 4. punktā minētais “rūpīgu pārbaužu periods”, kas aptver laikposmu no viena gada 1. jūlija līdz nākamā gada 30. jūnijam, ir jāsaprot kā tāds, kura laikā iestādei, kas ir atbildīga par rūpīgo pārbaužu veikšanu, ir jāinformē ražotāju organizācija par iecerēto pārbaudi, jāuzsāk un jāpabeidz visas pārbaudes uz vietas un dokumentu pārbaudes darbības un jāpaziņo rūpīgās pārbaudes rezultāti, vai kā tādu, kurā ir jāveic tikai dažas no šīm procedūras darbībām?

               2.

               Vai gadījumā, ja ražotāju organizācijas rīcība vai bezdarbība padara neiespējamu kādā rūpīgas pārbaudes periodā uzsāktas pārbaudes faktisku veikšanu, iestāde, neņemot vērā, ka iepriekš minētajā regulā šajā ziņā nav skaidru noteikumu, var turpināt savas rūpīgas pārbaudes darbības nākamajā rūpīgu pārbaužu periodā, nepieļaujot procedūras pārkāpumu, uz ko pārbaudāmais varētu atsaukties, apstrīdot lēmumu, kurā ir izdarīti no šīs pārbaudes rezultātiem izrietoši secinājumi?

               3.

               Vai noraidošas atbildes gadījumā uz iepriekšējo jautājumu, ja ražotāju organizācijas rīcība vai bezdarbība padara neiespējamu faktisku rūpīgas pārbaudes veikšanu, iestāde var pieprasīt saņemtās palīdzības atmaksu un it īpaši vai šāds pasākums ir viens no sodiem, ko var paredzēt, piemērojot regulas 6. panta noteikumus?

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu (OV L 388, 18. lpp.).


title: Lieta T-130/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 25. jūnija rīkojums — Drax Power u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Vide — Direktīva 2003/87/EK — Sistēma siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai — Piedāvātais grozījums emisijas kvotu valsts sadales plānā — Komisijas atteikums — Nepieņemamība)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/33

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 25. jūnija rīkojums — Drax Power u.c./Komisija
   (Lieta T-130/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Direktīva 2003/87/EK - Sistēma siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai - Piedāvātais grozījums emisijas kvotu valsts sadales plānā - Komisijas atteikums - Nepieņemamība)
   (2007/C 211/65)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Drax Power Ltd, Selby (Apvienotā Karaliste); Great Yarmouth Power Ltd, Swindon (Apvienotā Karaliste); International Power plc, Londona (Apvienotā Karaliste); Npower Cogen Ltd (Swindon); RWE Npower plc (Swindon); ScottishPower Generation Ltd, Glāzgova (Apvienotā Karaliste) un Scottish and Southern Energy plc, Perth (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — I. Glick, QC, un M. Cook, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un X. Lewis)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 22. februāra Lēmuma K (2006) 426, galīgā redakcijā, kas attiecas uz attiecas uz priekšlikumu grozīt valsts plānu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu sadalei, ko Apvienotā Karaliste paziņoja saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāji sedz savus tiesāšanās izdevumus paši, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 17. martā lietā T-195/98 Ettlin Gesellschaft für Spinnerei und Weberei AG u.c. pret Eiropas Savienības Padomi (Dempings — Komisijas priekšlikuma pieņemt regulu, ar kuru uzliek noteiktus antidempinga maksājumus, noraidīšana no Padomes puses — Regulas pieņemšanai vajadzīgā vienkāršā vairākuma trūkums — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 17. martā
   lietā T-195/98 Ettlin Gesellschaft für Spinnerei und Weberei AG u.c. pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Dempings - Komisijas priekšlikuma pieņemt regulu, ar kuru uzliek noteiktus antidempinga maksājumus, noraidīšana no Padomes puses - Regulas pieņemšanai vajadzīgā vienkāršā vairākuma trūkums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2005/C 132/41)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā T-195/98 Ettlin Gesellschaft für Spinnerei und Weberei AG, Etlingena [Ettlingen] (Vācija), Textil Hof Weberei GmbH & Co. KG, Hofa [Hof] (Vācija), Spinnweberei Uhingen GmbH, Ūingena [Uhingen] (Vācija), F. A. Kümpers GmbH & Co., Raine [Rheine] (Vācija), Tenthorey SA, Eloje [Eloyes] (Francija), Les tissages des héritiers de G. Perrin — Groupe Alain Thirion (HGP-GAT Tissages), Tīfose [Thiéfosse] (Francija), Établissements des fils de Victor Perrin SARL, Tīfose [Thiéfosse] (Francija), Filatures & tissages de Saulxures-sur-Moselotte, Solksūre pie Mozelottes [Saulxures-sur-Moselotte] (Francija), Tissage Mouline Thillot, Tilota [Le Thillot] (Francija), Filature Niggeler & Küpfer SpA, Kapriolo [Capriolo] (Itālija), Standardtela SpA, Milāna (Itālija), un Verlener Textilwerk, Grimmelt, Wevers & Co. GmbH, Velena [Velen] (Vācija), ko pārstāv K. Stanbruks [C. Stanbrook], QC, un A. Dašvuds [A. Dashwood], barrister, pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji — S. Markārds [S. Marquardt], kam palīdz G. M. Berišs [G. M. Berrisch], advokāts), ko atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji M. Evinga [M. Ewing], vēlāk K. Mandžī [K. Manji]), par prasību atcelt Padomes 1998. gada 5. oktobra Lēmumu, ar kuru noraidīts priekšlikums pieņemt Padomes regulu (EK), ar kuru nosaka antidempinga maksājumus, ko uzliek nebalinātas kokvilnas drēbei, kas ražota Ķīnas Tautas Republikā, Ēģiptē, Indijā, Indonēzijā un Pakistānā, noteiktu pagaidu maksājumu iekasēšanu, ko uzliek Komisijas 1998. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr.773/98 (OV L 111, 19. lpp.), un izbeidz procedūru attiecībā uz šīs drēbes importēšanu no Turcijas, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 1998. gada 21. spetembrī [dokument COM (1998) 540 final], Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) šādā sastāvā: priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši P. Linda [P. Lindh], P. Mengoci [P. Mengozzi], I. Višņevska-Bjalecka [I. Wiszniewska-Białecka] un V. Vadapals [V. Vadapalas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 17. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Padomes 1998. gada 5. oktobra Lēmumu, ar kuru noraidīts priekšlikums pieņemt Padomes regulu (EK), ar kuru nosaka antidempinga maksājumus, ko uzliek nebalinātas kokvilnas drēbei, kas ražota Ķīnas Tautas Republikā, Ēģiptē, Indija, Indonēzijā un Pakistānā, noteiktu pagaidu maksājumu iekasēšanu, ko uzliek Komisijas 1998. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr.773/98 (OV L 111, 19. lpp.), un izbeidz procedūru attiecībā uz šīs drēbes importēšanu no Turcijas, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 1998. gada 21. septembrī [dokument COM (1998) 540 final];

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 160, 05.06.1999.


title: Lieta T-226/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. aprīlī  – Komisija/ McCarron Poultry

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/34

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. aprīlī – Komisija/McCarron Poultry

   (Lieta T-226/14)
   2014/C 212/44
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Van der Hout, advokāts, un L. Cappelletti un F. Moro)

      Atbildētāja: McCarron Poultry Ltd (Killacorn Emyvale, Īrija)

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt Eiropas Komisijai parādu EUR 9 76  663,34 apmērā, kas atbilst pamatsummai EUR 9 00  662,25 un EUR 76  001,09 kā nokavējuma procentiem, kas aprēķināti pēc 2,50 % likmes par laikposmu no 2010. gada 1. decembra līdz 2014. gada 15. aprīlim;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt Eiropas Komisijai summu EUR 61  690 dienā, kas ir procentu maksājums no 2014. gada 16. aprīļa līdz dienai, kurā parāds tiks atmaksāts pilnībā; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šis pieteikums ir iesniegts saskaņā ar LESD 272. pantu, lūdzot Vispārējās tiesas spriedumu, kurā piespriests atbildētājai atlīdzināt Eiropas Komisijai pamatsummu EUR 9 00  662,25 un procentus saistībā ar līgumu Nr. NNE5/1999/20229 “par Kopienas pasākumiem saistībā ar īpašo pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu programmu “Enerģētika, vide un noturīga attīstība” – B daļa: Enerģētikas programma””.
   Sava pieteikuma pamatojumam Eiropas Komisija izvirza vienu vienīgu pamatu: Komisija apgalvo, ka, neatmaksājot Komisijai starpību starp Savienības finansiālo ieguldījumu, kas maksājams atbildētājai, un kopējo piešķirto summu, kuru tā jau saņēmusi, atbildētāja ir pārkāpusi savas līgumsaistības. Atbildētājai maksājamais finansiālais atbalsts esot mazāks par kopējo summu, kuru prasītāja ir samaksājusi avansa un starpposmu maksājumu veidā. Tādēļ Komisija apgalvo, ka saskaņā ar līgumu atbildētāja ir atbildīga par maksājamo summu.


title: Lieta T-49/12: Prasība, kas celta 2012. gada 7. februārī — Lafarge /Komisija

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/20

         Prasība, kas celta 2012. gada 7. februārī — Lafarge/Komisija
   (Lieta T-49/12)
   2012/C 109/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lafarge (Parīze, Francija) (pārstāvji — A. Winckler, F. Brunet un C. Medina, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 25. novembra Lēmumu C(2011) 8890 par Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 24. panta 1. punkta d) apakšpunkta piemērošanu lietā 39520 — Cements un ar to saistītas preces;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Regula Nr. 1/2003 (1), ciktāl Komisija esot pārkāpusi tai Regulas Nr. 1/2003 24. panta 1. punkta d) apakšpunktā piešķirtās pilnvaras, pieprasot, lai prasītāja apliecina, ka tās atbilde ir pilnīga, pareiza un precīza, vai tai paziņo trūkstošo informāciju vai labojumus, kas vajadzīgi, lai atbilde būtu pilnīga, pareiza un precīza.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums, jo Komisija, pieņemot lēmumu, ar kuru tā pieprasa prasītājai apliecināt, ka tās atbilde ir pilnīga, pareiza un precīza, vai tai paziņo trūkstošo informāciju vai labojumus, kas vajadzīgi, lai atbilde būtu pilnīga, pareiza un precīza, kaut gan, ņemot vērā lūgtās informācijas daudzumu, šādu apliecinājumu neesot iespējams sniegt un Komisija esot varējusi veikt piemērotākus pasākumus, lai pārliecinātos, ka prasītājas atbilde var būt par uzticamu pamatu uzņēmumu rīcības saderības ar LESD 101. un 102. pantu novērtēšanai, esot pārsniegusi to, kas ir piemērots un vajadzīgs, lai sasniegtu izvirzīto mērķi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību un tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu pārkāpums, ciktāl apstrīdētajā lēmumā no prasītājas tiek prasīts, lai tā atsakās no visām tās atbildei pievienotajām atrunām, kaut gan tai, ņemot vērā pieprasītās informācijas sarežģītību, vairākas reizes ir bijis jāvēršas arbitrāžā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa pārkāpums, ciktāl apstrīdētais lēmums esot pieņemts, neņemot vērā specifiskus lietas aspektus, uz kuriem prasītāja ir norādījusi savā atbildē, un to iepriekš neuzklausot.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD] [101.] un [102.] pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-177/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Somijas Republika iesniedza 2005. gada 6. maijā

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/30

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Somijas Republika iesniedza 2005. gada 6. maijā
   (Lieta T-177/05)
   (2005/C 155/57)
   tiesvedības valoda — somu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 6. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Somijas Republika, kuru pārstāv Tūla Pinē [Tuula Pynnä], Somijas pārstāve, un Alise Gimares-Purokoski [Alice Guimaraes-Purokoski], Somijas pārstāves palīdze.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Komisijas lēmumu, kas ietverts Komisijas Budžeta ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2005. gada 28. februāra vēstulē Somijas Republikas pastāvīgajai pārstāvniecībai Eiropas Savienībā, kā arī 2005. gada 25. aprīļa vēstulē, ar kuru apstiprināts šis lēmums, ko Komisijas Budžeta ģenerāldirektorāta ģenerāldirektors nosūtīja Somijas Republikas pastāvīgajai pārstāvniecībai Eiropas Savienībā un kurā Komisija attiecās uzsākt sarunas ar Somiju par nodevu ar atpakaļejošu spēku un procentu par nokavējumu līdz šo nodevu maksājuma dienai, kas pieprasīti no Somijas Republikas pārkāpuma procedūras 2003/2180 ietvaros, kas ierosināta uz EKL 226. panta pamata, nosacītu maksājumu;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Romero [Romero], Budžeta ģenerāldirektorāta ģenerāldirektors, 2005. gada 28. februārī nosūtīja vēstuli Somijas Republikas pastāvīgajai pārstāvniecībai Eiropas Savienībā. Attiecīgajā vēstulē Komisija norādīja, ka tā atteicās uzsākt sarunas ar Somiju par nodevu ar atpakaļejošu spēku un procentiem par nokavējumu līdz šo nodevu maksājuma dienai, kas pieprasīti no Somijas Republikas, pamatojoties uz Regulu (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, (1) pārkāpuma procedūras 2003/2180 ietvaros, kas ierosināta uz EKL 226. panta pamata, nosacītu maksājumu. Komisija apstiprināja šo lēmumu ar 2005. gada 25. aprīļa Budžeta ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora vēstuli Somijas Republikas pastāvīgajai pārstāvniecībai Eiropas Savienībā.
   Somija norāda, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija ir pārkāpusi EK līgumu EKL 230. panta 2. daļas nozīmē vai tiesību normas, kas attiecas uz tā piemērošanu, jo

               —

               atsakoties uzsākt sarunas ar Somiju par nodevu ar atpakaļejošu spēku un procentiem par nokavējumu līdz šo nodevu maksājuma dienai, kas pieprasīti no Somijas Republikas, pamatojoties uz Regulu (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, pārkāpuma procedūras 2003/2180 ietvaros, nosacītu maksājumu, tā pārkāpa lojālas sadarbības principu, kas izriet no EKL 10. panta un Eiropas Kopienu Tiesas pastāvīgās judikatūras attiecībā uz nosacītiem maksājumiem;

               —

               nepamatojot savu negatīvo lēmumu, tā pārkāpa EKL 253. pantu.

         Atteikšanās uzsākt sarunas nostādīja Somiju situācijā, ka tā nevarēja veikt nosacītu samaksu par nodevu ar atpakaļejošu spēku un procentiem par nokavējumu līdz maksājuma dienai, kas pieprasīti no Somijas Republikas, pamatojoties uz Regulu (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, pārkāpuma procedūras 2003/2180 ietvaros, ar garantiju, ka procedūrā 2003/2180 radušies strīdīgie juridiskie jautājumi tiks nodoti izskatīšanai Eiropas Kopienu Tiesā.

      (1)  Padomes 2000. gada 22. maija Regula (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, OV L 130, 31.05.2000, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas C-581/13 P un C-582/13 P: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 20. novembra spriedums – Intra – Presse /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Golden Balls Ltd Apelācijas sūdzība — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — 8. panta 5. punkts — Vārdiska preču zīme “GOLDEN BALLS”  — Agrākas Kopienas preču zīmes “BALLON D’OR” īpašnieka iebildumi — Konkrētā sabiedrības daļa — Apzīmējumu līdzība — Sajaukšanas iespēja

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/7

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 20. novembra spriedums – Intra–Presse/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Golden Balls Ltd

   (Apvienotās lietas C-581/13 P un C-582/13 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - 8. panta 5. punkts - Vārdiska preču zīme “GOLDEN BALLS” - Agrākas Kopienas preču zīmes “BALLON D’OR” īpašnieka iebildumi - Konkrētā sabiedrības daļa - Apzīmējumu līdzība - Sajaukšanas iespēja)
   (2015/C 026/08)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Intra–Presse (pārstāvji – P. Péters, advokāts, T. de Haan, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral), Golden Balls Ltd (pārstāvis – M. Edenborough QC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumus Golden Balls/ITSB – Intra-Presse (“GOLDEN BALLS”) (T-448/11, EU:T:2013:456) un Golden Balls/ITSB – Intra-Presse (“GOLDEN BALLS”) (T-437/11, EU:T:2013:441), ciktāl ar tiem ir noraidīti divi Intra-Presse SAS iesniegtie lūgumi atcelt tiesību aktu;

               2)

               apelācijas sūdzības pārējā daļā noraidīt;

               3)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 22. jūnija lēmuma lietā R 1432/2010–1 rezolutīvās daļas 2. punktu un Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 26. maija lēmuma lietā R 1310/2010–1 rezolutīvās daļas 2. punktu;

               4)

               Intra–Presse SAS, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Golden Balls Ltd sedz savus tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.