title: Lieta T-662/16: Prasība, kas celta 2016. gada 12. septembrī – Gall Pharma/EUIPO – Pfizer (“Styriagra”)

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/19

      Prasība, kas celta 2016. gada 12. septembrī – Gall Pharma/EUIPO – Pfizer (“Styriagra”)
      (Lieta T-662/16)
      (2016/C 441/24)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gall Pharma GmbH (Judenburg, Austrija) (pārstāvji – D. Reichelt un L. Figura, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pfizer Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Styriagra” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 161 469

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 13. jūnija lēmums lietā R 724/2015–5

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atceļot apstrīdēto lēmumu, noraidīt iebildumus, kas pret Kopienas preču zīmi Nr. 000233890 tika izvirzīti iebildumu procesā Nr. 002286568;

                  —

                  piespriest atbildētajam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums;

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-227/08: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 17. decembra spriedums ( Audiencia Provincial de Salamanca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eva Martín Martín/EDP Editores SL (Direktīva 85/577/EEK — 4. pants — Patērētāju tiesību aizsardzība — Līgumi, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām — Atteikuma tiesības — Komersanta pienākums sniegt informāciju — Līguma spēkā neesamība — Attiecīgi pasākumi)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 17. decembra spriedums (Audiencia Provincial de Salamanca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eva Martín Martín/EDP Editores SL

   (Lieta C-227/08) (1)

   (Direktīva 85/577/EEK - 4. pants - Patērētāju tiesību aizsardzība - Līgumi, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām - Atteikuma tiesības - Komersanta pienākums sniegt informāciju - Līguma spēkā neesamība - Attiecīgi pasākumi)
   2010/C 51/10
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Salamanca

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Eva Martín Martín

      Atbildētājs: EDP Editores SL

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Audiencia Provincial de Salamanca — Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/577/EKK par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām (OV L 372, 31. lpp.), 4. panta interpretācija — EKL 3., 95. un 153. pants — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 38. pants — Tiesības uzteikt līgumu — Uzņēmēja pienākums sniegt zināmu informāciju — Patērētāja aizsardzības pasākumi neizpildes gadījumā — Līguma spēkā neesamība un valsts tiesas kompetence

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/577/EEK par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām, 4. pants neliedz valsts tiesai pašai pēc savas ierosmes atzīt par spēkā neesošu līgumu, kam piemērojama minētā direktīva, pamatojoties uz to, ka patērētājs nebija informēts par savām atteikuma tiesībām, kaut arī patērētājs kompetentajās valsts tiesu iestādēs nevienā brīdī nebija izvirzījis šādu prasījumu par spēkā neesamību.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta C-331/05 P: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 28. jūnijā — Internationaler Hilfsfonds eV /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Ārpuslīgumiska atbildība — Cēloņsakarība — Izdevumi, kas radušies procesā Eiropas ombudā)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/7

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 28. jūnijā — Internationaler Hilfsfonds eV/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-331/05 P) (1)

   (Apelācija - Ārpuslīgumiska atbildība - Cēloņsakarība - Izdevumi, kas radušies procesā Eiropas ombudā)
   (2007/C 199/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Internationaler Hilfsfonds eV (pārstāvji — H. Kaltenekers [H. Kaltenecker] un S. Krīgers [S. Krüger], Rechtsanwälte)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves — M. Ž. Žonsī [M.-J. Jonczy] un S. Frīza [S. Fries])
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 11. jūlija rīkojumu lietā T-294/04 Internationaler Hilfsfonds/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa kā acīmredzami nepamatotu noraidīja prasību atlīdzināt zaudējumus, tas ir, piešķirt iespējami ciesto zaudējumu, kuros ietilpst advokāta atlīdzība trijos procesos saistībā ar sūdzību Eiropas ombudā, atlīdzību.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Internationaler Hilfsfonds eV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Lieta C-338/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marjan Noorzia / Bundesministerin für Inneres Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos — Direktīva 2003/86/EK — 4. panta 5. punkts — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir prasīts, lai apgādnieks un laulātais būtu sasniedzis 21 gada vecumu pieteikuma par ģimenes atkalapvienošanos iesniegšanas brīdī — Atbilstīga interpretācija

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/18

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marjan Noorzia/Bundesministerin für Inneres

   (Lieta C-338/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos - Direktīva 2003/86/EK - 4. panta 5. punkts - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir prasīts, lai apgādnieks un laulātais būtu sasniedzis 21 gada vecumu pieteikuma par ģimenes atkalapvienošanos iesniegšanas brīdī - Atbilstīga interpretācija)
   2014/C 315/26
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Marjan Noorzia

      Atbildētāja: Bundesministerin für Inneres

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos 4. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā nav valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram laulātajiem un reģistrētajiem partneriem pieteikuma iesniegšanas brīdī ir jau jābūt 21 gadu veciem, lai varētu uzskatīt, ka viņi ir ģimenes locekļi, kuriem ir tiesības pievienoties ģimenei.

      (1)  OV C 233, 10.8.2013.


title: Lieta C-323/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice, Chancery Division (Anglija un Velsa) 2009. gada 12. augusta rīkojumu — Interflora Inc , Interflora British Unit/Marks & Spencer plc, Flowers Direct Online Limited

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice, Chancery Division (Anglija un Velsa) 2009. gada 12. augusta rīkojumu — Interflora Inc, Interflora British Unit/Marks & Spencer plc, Flowers Direct Online Limited

   (Lieta C-323/09)
   2009/C 282/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice, Chancery Division (Anglija un Velsa)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas:
      Interflora Inc, Interflora British Unit

      Atbildētājas:
      Marks & Spencer plc, Flowers Direct Online Limited

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tad, ja tirgotājs, kurš ir reģistrētās preču zīmes īpašnieka konkurents un kurš caur savu tīmekļa vietni pārdod preces un sniedz pakalpojumus, kas ir identiski tiem, uz kuriem attiecas preču zīme, i) izvēlas zīmi, kas ir identiska (atbilstoši Tiesas spriedumam lietā C-291/00) preču zīmei, par atslēgvārdu meklēšanas sistēmas operatora sponsorētās norādes pakalpojumam, ii) izvirza šo zīmi par atslēgvārdu, iii) saista šo zīmi ar savas tīmekļa vietnes VRV, iv) nosaka cenu par klikšķi, ko tas maksās par šo atslēgvārdu, v) nosaka sponsorētās norādes parādīšanās laiku un vi) izmanto zīmi darījumu sarakstē, kas attiecas uz rēķinu izsniegšanu vai samaksu, vai meklēšanas sistēmas operatora iedalītā konta uzturēšanu, bet pati sponsorētā norāde neietver zīmi vai līdzīgu zīmi, viena vai visas šīs darbības ir uzskatāmas zīmes “izmantošanu” no konkurenta puses Padomes Pirmās direktīvas 89/104/EEK (1) (“Preču zīmju direktīva”) 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta un Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas Nr. 40/94 (2) (“Kopienas preču zīmes regula”) 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

               2)

               Vai šāda izmantošana ir “attiecībā uz” precēm un pakalpojumiem, kas ir identiski tiem, attiecībā uz kuriem preču zīmes ir reģistrēta, Preču zīmju direktīvas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta un Kopienas preču zīmes regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

               3)

               Vai šāda izmantošana ietilpst vienas vai abu šo tiesību normu kopu piemērošanas jomā:

                           a)

                           Preču zīmju direktīvas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un Kopienas preču zīmes regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts;

                           b)

                           (pieņemot, ka šāda izmantošana kaitē preču zīmes atšķirtspējai vai ir uzskatāma par preču zīmes reputācijas negodīgu izmantošanu) Preču zīmju direktīvas 5. panta 2. punkts un Kopienas preču zīmes regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts?

               4)

               Vai atbildi uz 3) jautājumu ietekmē tas, ka:

                           a)

                           konkurenta sponsorētās norādes parādīšanās dēļ, lietotājam veicot meklēšanu, ievadot attiecīgo zīmi, zināma sabiedrības daļa var uzskatīt, ka konkurents ir preču zīmes īpašnieka tirdzniecības tīkla dalībnieks, kas neatbilst patiesībai; vai

                           b)

                           meklēšanas sistēmas operators neļauj preču zīmju īpašniekiem attiecīgajā Kopienas dalībvalstī bloķēt citām personām iespēju kā atslēgvārdus izvēlēties zīmes, kas ir identiskas to preču zīmēm?

               5)

               Vai tad, ja meklēšanas sistēmas operators i) meklēšanas laukumos, kas atrodas meklēšanas rezultātu lapas augšā un apakšā un kas ietver 1) jautājumā minēto sponsorēto norādi uz konkurenta tīmekļa vietni, lietotājam parāda zīmi, kas ir identiska (atbilstoši Tiesas spriedumam lietā C-291/00) reģistrētai preču zīmei, ii) lietotājam parāda zīmi meklēšanu rezultātu kopsavilkumā, iii) lietotājam parāda zīmi, piedāvājot alternatīvu ieteikumu, kad lietotājs meklēšanas sistēmā ir ievadījis līdzīgu zīmi, iv) lietotājam parāda meklēšanas rezultātu lapu, kurā iekļauta konkurenta sponsorētā norāde, ja lietotājs ir ievadījis zīmi, un v) izmanto lietotāja zīmes, parādot lietotājam meklēšanas rezultātu lapu ar konkurenta sponsorēto norādi, bet pati sponsorētā norāde neietver zīmi vai līdzīgu zīmi, viena vai visas šīs darbības ir uzskatāmas par zīmes “izmantošanu” no konkurenta puses Preču zīmju direktīvas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta un Kopienas preču zīmes regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

               6)

               Vai šāda izmantošana ir “attiecībā uz” precēm un pakalpojumiem, kas ir identiski tiem, attiecībā uz kuriem preču zīmes ir reģistrēta Preču zīmju direktīvas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta un Kopienas preču zīmes regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

               7)

               Vai šāda izmantošana ietilpst vienas vai abu šo tiesību normu kopu piemērošanas jomā:

                           a)

                           Preču zīmju direktīvas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts un Kopienas preču zīmes regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts; un

                           b)

                           (pieņemot, ka šāda izmantošana kaitē preču zīmes atšķirtspējai vai ir uzskatāma par preču zīmes reputācijas negodīgu izmantošanu) Preču zīmju direktīvas 5. panta 2. punkts un Kopienas preču zīmes regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts?

               8)

               Vai atbildi uz 7) jautājumu ietekmē tas, ka:

                           a)

                           konkurenta sponsorētās norādes parādīšanās dēļ, lietotājam veicot meklēšanu, ievadot attiecīgo zīmi, zināma sabiedrības daļa var uzskatīt, ka konkurents ir preču zīmes īpašnieka tirdzniecības tīkla dalībnieks, kas neatbilst patiesībai; vai

                           b)

                           meklēšanas sistēmas operators neļauj preču zīmju īpašniekiem attiecīgajā Kopienas dalībvalstī bloķēt citām personām iespēju kā atslēgvārdus izvēlēties zīmes, kas ir identiskas to preču zīmēm?

               9)

               Ja šāda izmantošana ietilpst vai nu Preču zīmju direktīvas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta un Kopienas preču zīmes regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanas jomā, vai Preču zīmju direktīvas 5. panta 2. punkta un Kopienas preču zīmes regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas jomā, vai arī abu šo tiesību normu kopu piemērošanas jomā:

                           a)

                           vai šāda izmantošana ir uzskatāma par vai ietver “pakalpojuma saņēmēja piedāvātās informācijas pārraidi komunikāciju tīklā”, un apstiprinošas atbildes gadījumā — vai meklēšanas sistēmas operators “neizvēlas vai nepārveido informāciju” Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) 12. panta 1. punkta izpratnē?

                           b)

                           vai šāda izmantošana ir uzskatāma par vai ietver “automātisku, starpniecisku un īslaicīgu šīs informācijas uzglabāšanu, kas veikta vienīgi nolūkā padarīt efektīvāku tālāku informācijas pārraidīšanu citiem pakalpojuma saņēmējiem pēc to pieprasījuma” Direktīvas par elektronisko tirdzniecību 13. panta 1. punkta izpratnē?

                           c)

                           vai šāda izmantošana ir uzskatāma par vai ietver “pakalpojuma saņēmēja piedāvātās informācijas glabāšanu” Direktīvas par elektronisko tirdzniecību 14. panta 1. punkta izpratnē?

                           d)

                           ja izmantošana nesastāv tikai no darbībām, kas ietilpst Direktīvas par elektronisko tirdzniecību 12. panta 1. punkta, 13. panta 1. punkta vai 14. panta 1. punkta (vienas vai vairāku šo tiesību normu) piemērošanas jomā, bet iekļauj šādas darbības, vai meklēšanas sistēmas operators ir atbrīvots no atbildības tiktāl, ciktāl izmantošana sastāv no šādām darbībām, un, ja tā, vai var piespriest atlīdzināt zaudējumus vai cita veida finansiālu kompensāciju par šādu izmantošanu tiktāl, ciktāl meklēšanas sistēmas operators nav atbrīvots no atbildības?

               10)

               Ja atbilde uz 9) jautājumu ir tāda, ka izmantošana nesastāv tikai no darbībām, kas ietilpst Direktīvas par elektronisko tirdzniecību 12.– 14. panta (vienas vai vairāku šo tiesību normu) piemērošanas jomā, vai saskaņā ar valsts tiesībām par līdzdalībnieku atbildību konkurentu var atzīt par solidāri atbildīgu par pārkāpumiem, ko ir izdarījis meklēšanas sistēmas operators?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.).

      (2)  OV L 11, 1. lpp.


title: Lieta C-100/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 21. februārī ierosinājuši É.R. un citi par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 13. decembra spriedumu lietā T-138/03 É.R.  u.c./Padome un Komisija

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/2

         Apelācija, ko 2007. gada 21. februārī ierosinājuši É.R. un citi par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 13. decembra spriedumu lietā T-138/03 É.R. u.c./Padome un Komisija
   (Lieta C-100/07 P)
   (2007/C 129/03)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: É.R., J.R., A.R., B.R., O.O., T.D., V.D., J.M.D., D.D., D.F., E.E., C.F., H.R., M.R., I.R., B.R., M.R., C.S. (pārstāvis — F. Honnorat, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               apelācijas sūdzību atzīt par pieņemamu;

               —

               apelācijas sūdzību atzīt par pamatotu;

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 13. decembra spriedumu lietā T-138/03;

               —

               izdot rīkojumu lietu nodot atpakaļ Pirmās instances tiesai, lai tā lemtu par apelācijas sūdzības iesniedzēju lūgumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzībā tās iesniedzēji lūdz atcelt pārsūdzēto spriedumu, jo ar to prasība ir noraidīta daļēji kā nepieņemama un pārējā daļā kā nepamatota.
   Pirmkārt, attiecībā uz prasības pieņemamību apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka Pirmās instances tiesas pamatojums ir pretrunīgs un ka, atzīstot, ka prasība par zaudējumu atlīdzību sakarā ar H.E.R. inficēšanos un nāvi tika iesniegta pēc 5 gadu noilguma termiņa beigām, šī tiesa ir pārkāpusi gan Tiesas Statūtu 46. pantu, gan Eiropas Cilvēka tiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punktu. Šajā sakarā viņi uzsver, ka, tā kā pieteikumu izskatīšanas brīdī viņu rīcībā nebija atbilstošu epidemioloģisko datu, kas ļautu precīzi noteikt viņu tuvinieku inficēšanās dienu, Pirmās instances tiesa nevarēja atzīt, ka ir iestājies viņu prasības iesniegšanai noteiktais noilguma termiņš.
   Otrkārt, arī attiecībā uz prasības izskatīšanu pēc būtības apelācijas sūdzības iesniedzēji uzsver, ka Pirmās instances tiesa ir norādījusi pretrunīgu pamatojumu un ir pārkāpusi iepriekš minētās konvencijas 6. panta 1. punktu, pirmkārt, savu lēmumu pamatojot ar veciem ziņojumiem un neņemot vērā jaunākos epidemioloģiskos datus un, otrkārt, atzīstot, ka nav pierādīta cēloņsakarība starp norādīto kaitējumu un prettiesisko rīcību, kurā tiek vainotas Kopienu iestādes.


title: Lieta T-343/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 21. novembra rīkojums — Grupo T Diffusión /ITSB — ABR Producción Contemporánea ( “Lampe” ) (Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/50

         Vispārējās tiesas 2012. gada 21. novembra rīkojums — Grupo T Diffusión/ITSB — ABR Producción Contemporánea (“Lampe”)
   (Lieta T-343/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 26/101
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo T Diffusión, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — A. Lasala Grimalt, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: ABR Producción Contemporánea, SL (Barselona, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2012. gada 1. jūnija lēmumu lietā R 1622/2010-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp ABR Producción Contemporánea, SL un Grupo T Diffusión, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 287, 22.09.2012.


title: lieta T-341/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko DATAC AG iesniedza 2004. gada 13. augustā

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/21

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko DATAC AG iesniedza 2004. gada 13. augustā
   (lieta T-341/04)
   (2004/C 284/42)
   prasība sastādīta vācu valodā
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. augustā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla DATAC AG, Passau (Vācija), kuru pārstāv K. Zingsheim, advokāts.
   Procesā Apelācijas padomē puse bija arī DATEV eG, Nürnberg (Vācija).
   Prasītājas prasījumi ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Ceturtās Apelāciju padomes 2004. gada 12. maija lēmumu – lieta R 176/2002-4;

               —

               noraidīt atbildētājas iebildumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Pieteiktā Kopienas preču zīme:

               Vārdiska preču zīme “ DATAC” 9., 16., 23. un 42. klases precēm un pakalpojumiem (tai skaitā, datoru aparatūra, to daļas un datoru programmatūra, iespiedprodukcija, darījumi, kā arī datoru aparatūras un programmatūras izīrēšana un licencēšana) – Pieteikums Nr. 665 455

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               DATEV eG

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Vācu vārdiska preču zīme un Kopienas preču zīme “ DATEV” 9., 16., 35., 41. un 42. klases precēm un pakalpojumiem (cita starpā biroja organizācijas līdzekļi, elektroniska informācijas apstrāde citām personām, apmācība un mācības informācijas apstrādes jomā, kā arī EDV programmu plānošana, pilnveidošana, izveidošana un apkope

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Noraidīt iebildumus

               Apelāciju padomes lēmums:

               Iebildumu nodaļas lēmuma atcelšana un lietas nosūtīšana atpakaļ Iebildumu nodaļai

               Izvirzītie pamati:

                           —

                           Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. daļas b) apakšpunkta un 53. panta 1. daļas pārkāpums;

                           —

                           Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. daļas nepareiza piemērošana;

                           —

                           pretstatītajām preču zīmēm nepastāv sajaukšanas risks.


title: Lieta T-159/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. aprīlī – Metronia/EUIPO – Zitro IP (“TRIPLE O NADA”)

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/61

      Prasība, kas celta 2016. gada 15. aprīlī – Metronia/EUIPO – Zitro IP (“TRIPLE O NADA”)
      (Lieta T-159/16)
      (2016/C 211/75)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Metronia, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – A. Vela Ballesteros, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zitro IP Sàrl (Luksemburga, Luksemburga)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “TRIPLE O NADA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 603 529

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 15. februāra lēmums lietā R 2605/2014–4

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  apmierināt prasību, kas celta par Apelācijas padomes 2016. gada 15. februāra lēmumu, atļaujot reģistrēt pieteikto Kopienas preču zīmi;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-432/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 31. jūlijā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) — Casa Județeană de Pensii Cluj/Attila Balazs

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 31. jūlijā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) — Casa Județeană de Pensii Cluj/Attila Balazs

   (Lieta C-432/13)
   2013/C 298/06
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Casa Județeană de Pensii Cluj

      Atbildētājs: Attila Balazs

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1) 7. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas jomā ietilpst divpusējs nolīgums, kas starp divām dalībvalstīm noslēgts pirms šīs regulas piemērošanas dienas, pamatojoties uz kuru dalībvalstis ir vienojušās izbeigt pienākumu saistībā ar sociālā nodrošinājuma pabalstiem, kas no vienas valsts pienākas otras valsts pilsoņiem, kuriem bijis politisko bēgļu statuss pirmās valsts teritorijā un kuri repatriēti otras valsts teritorijā, par ko apmaiņā pirmā valsts samaksā vienreizēju summu, kura paredzēta pensiju izmaksai un kura attiecas uz periodu, par ko pirmajā dalībvalstī ir veiktas sociālās apdrošināšanas iemaksas?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lieta T-339/05: Prasība, kas celta  2005. gada 9. septembrī  — MacLean-Fogg/ITSB

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/28

         Prasība, kas celta 2005. gada 9. septembrī — MacLean-Fogg/ITSB
   (Lieta T-339/05)
   (2005/C 296/60)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MacLean-Fogg Company, Mandleina [Mundelein], ASV, (pārstāvji –H. Eihmans [H. Eichmann], Dž. Bārts [G. Barth], U. Blūmenrēders [U. Blumenröder], K. Niklas-Falters [C. Niklas-Falter], M. Kinkeldijs [M. Kinkeldey], K. Brands [K. Brandt], A. Franke [A. Franke], U. Stefani [U. Stephani], B. Alekote [B. Allekotte], E. Bertrams [E. Bertram], K. Lohners [K. Lochner], B. Ertle [B. Ertle], K. Noiherls [C. Neuhierl], S. Prūkners [S. Prückner], K. Šmits [C. Schmitt], B. Menerts [B. Mehnert], P. Lūbe [P. Lübbe], S. Brotje [S. Brötje], lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 20. jūnija lēmumu lietā R 1122/2004-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “LOCTHREAD” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6. klasē (skrūves, metāla skrūves, uzgriežņi, metāla uzgriežņi) — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 440 666

      Pārbaudītāja lēmums: Noraidīt reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo preču zīme ir jāapskata kopumā un nevis kā sastāvoša no diviem angļu vārdiem, kurai tādējādi piemīt minimāla atšķirtspēja.


title: Lieta T-639/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. augustā – DEI/Komisija

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/54

      Prasība, kas celta 2014. gada 22. augustā – DEI/Komisija
      (Lieta T-639/14)
      (2014/C 395/67)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Dimosia Epicheirisi Ilektrismoy (DEI) A E (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – E. Bourtzalas, D. Waelbroeck, A. Ikonomou, K Sinodinos un E. Salaka, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt Komisijas lēmumus, kas ir ietverti tās 2014. gada 12. jūnija vēstulē prasītājam un kas attiecīgi ir saistīti ar divām sūdzībām, kuras prasītājs secīgi iesniedza atbildētājai saistībā ar nelikumīgu valsts atbalstu, kas sākotnēji izrietēja no Grieķijas regulatīvās iestādes enerģētikas jomā Lēmuma Nr. 346/2012 īstenošanas un pēc tam no speciālās šķīrējtiesas nolēmuma saistībā ar minētās regulatīvās iestādes enerģētikas jomā pastāvīgo šķīrējtiesu, un kas abi prasītājam noteica pienākumu piegādāt elektroenerģiju sabiedrībai “Aluminium SA” par cenām, kas ir zem pašizmaksas, un it īpaši tiešo lēmumu neveikt turpmāku izmeklēšanu saistībā ar otro no iepriekš minētajām prasītāja sūdzībām tāpēc, ka nebija pierādīts nekāds valsts atbalsta tiesību normu pārkāpums, un netiešo lēmumu neveikt turpmāku izmeklēšanu saistībā ar pirmo no iepriekš minētajām sūdzībām, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas būtiskas formas prasības, ciktāl atbildētāja nav ievērojusi apstrīdētā tiesību akta pieņemšanai paredzētās procesuālās prasības.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā saistībā ar tiesību un faktiskajiem apstākļiem LESD 107. un 108. panta interpretācijā un piemērošanā, kas attiecas uz atbildētājas secinājumu, ka apstrīdētajā pasākumā nevar tikt vainota valsts.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā saistībā ar tiesību un faktiskajiem apstākļiem LESD 107. un 108. panta interpretācijā un piemērošanā, kas attiecas uz atbildētājas secinājumu, ka apstrīdētais pasākums neizpaužas kā negodīgas priekšrocības piešķiršana sabiedrībai “Aluminium SA”.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pietiekamu pamatojumu un pārbaudīt visus attiecīgos faktiskos un tiesību apstākļus un ir pārkāpts labas pārvaldības princips, it īpaši ciktāl atbildētāja nav pienācīgi izskaidrojusi visus iemeslus, kuru dēļ prasītāja norādītie tiesību un faktiskie apstākļi nepierādīja, ka pastāvēja iespējams nelikumīgs valsts atbalsts, un nav detalizēti pamatojusi būtiskas izmaiņas savā nostājā salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadījumiem saistībā ar valsts vainojamības kritēriju un cenas aprēķinu par elektroenerģijas piegādi tādam patērētājam kā sabiedrība “Aluminium SA” un ciktāl atbildētāja nav veikusi nekādu būtisku izmeklēšanu attiecībā uz divām iepriekš minētajām prasītāja sūdzībām.


title: Lieta C-45/14: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 19. jūnija rīkojums ( Fővárosi Ítélőtábla (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret István Balázs , Dániel Papp Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pamattiesības — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47., 50. un 54. pants — Savienības tiesību īstenošana — Neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/32

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 19. jūnija rīkojums (Fővárosi Ítélőtábla (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret István Balázs, Dániel Papp

   (Lieta C-45/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pamattiesības - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47., 50. un 54. pants - Savienības tiesību īstenošana - Neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 315/52
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Ítélőtábla

      Lietas dalībnieki pamata krimināllietā

   István Balázs, Dániel Papp

      Rezolutīvā daļa:

   Atbildēt uz Fővárosi Ítélőtábla (Ungārija) 2014. gada 21. janvāra lēmumā uzdotajiem jautājumiem acīmredzami nav Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-79/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. februārī  – Olympus Medical Systems /ITSB ( “3D” )

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/41

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. februārī – Olympus Medical Systems/ITSB (“3D”)
   (Lieta T-79/15)
   (2015/C 118/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Olympus Medical Systems Corp. (Tokija, Japāna) (pārstāvji – A. Ebert–Weidenfeller un C. Opatz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “3D” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 598 538

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju otrās padomes 2014. gada 11. decembra lēmums lietā R 1708/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-51/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – FR/EASA

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/37

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – FR/EASA

   (Lieta F-51/15)
   (2015/C 190/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: FR (pārstāvji – L. Levi un A. Blot, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EASA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu atlaist no darba prasītāju viņa pārbaudes perioda beigās un prasība izmaksāt kompensāciju par apgalvoti nodarīto materiālo un nemateriālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 13. jūnija lēmumu;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt 2014. gada 18. decembra lēmumu;

               —

               tā rezultātā piespriest izmaksāt kompensāciju par materiāliem zaudējumiem, ko prasītājs ciestu, ka netiktu atjaunots darbā Eiropas Aviācijas drošības aģentūrā (EASA);

               —

               piespriest EASA samaksāt atlīdzinu par nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono novērtēts ar pagaidu summu EUR 5  800;

               —

               piespriest EASA atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-154/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. oktobra spriedums – Jaber/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Tādu tiesību aktu atcelšana, kas pieņemti pirms Vispārējās tiesas sprieduma — Jauni tiesību akti, kuru sarakstos iekļauts prasītāja vārds — Prasība atcelt tiesību aktu — Reglamenta 76. panta d) punkts — Prasības pieteikuma saturs — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Pierādīšanas pienākums — Tiesības uz īpašumu — Darījumdarbības brīvība

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/18

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. oktobra spriedums – Jaber/Padome
   (Lieta T-154/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Tādu tiesību aktu atcelšana, kas pieņemti pirms Vispārējās tiesas sprieduma - Jauni tiesību akti, kuru sarakstos iekļauts prasītāja vārds - Prasība atcelt tiesību aktu - Reglamenta 76. panta d) punkts - Prasības pieteikuma saturs - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Pierādīšanas pienākums - Tiesības uz īpašumu - Darījumdarbības brīvība)
   (2016/C 462/21)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aiman Jaber (Lattakia, Sīrija) (pārstāvji – A. Boesch, D. Amaudruz un M. Ponsard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen un S. Kyriakopoulou)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt Padomes 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas lēmumu 2015/117/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2015, L 20, 85. lpp.), un Padomes 2015. gada 26. janvāra Īstenošanas regulu (ES) 2015/108, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2015, L 20, 2. lpp.), ciktāl prasītāja vārds ir ticis iekļauts to personu un vienību sarakstā, kam piemēro ierobežojošus pasākumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Aiman Jaber sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus šajā, kā arī pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Lieta F-13/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. februārī — ZZ /Komisija

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/32

         Prasība, kas celta 2012. gada 3. februārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-13/12)
   2012/C 138/74
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz, A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu nepagarināt prasītāja līgumdarbinieka darba līgumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Cilvēkresursu un drošības ĢD HP.B direkcijas “Pieņemšanas darbā un darba attiecību izbeigšanas” nodaļas vadītāja, kas rīkojas kā amatpersona, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus (turpmāk tekstā — “AHCC”), lēmumu nepagarināt prasītāja darba līgumu;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt AHCC lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība;

               —

               atjaunot prasītāju amatā, ko tas ieņēma DIGIT DĢ, pagarinot tā darba līgumu atbilstoši Civildienesta noteikumu prasībām;

               —

               pakārtoti, un gadījumā, ja netiks apmierināts iepriekš minētais lūgums atjaunot prasītāju amatā, piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam radušos kaitējumu, kas provizoriski un ex aequo et bono novērtēts kā starpība starp darba samaksu, ko prasītājs būtu saņēmis kā pagaidu darbinieks Komisijā, ja tā darba līgums būtu pagarināts, un līdz šim saņemto bezdarbnieka pabalstu divu gadu laika posmā (kas atbilst Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pantā paredzētajam pagarinājuma laikam), pieskaitot likumiskos procentus par attiecīgo laika posmu;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētajai atlīdzināt morālo kaitējumu, kas provizoriski un ex aequo et bono noteikts EUR 5 000 apmērā, pieskaitot likumiskos procentus līdz dienai, kurā tiks pasludināts spriedums;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-182/05: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. aprīlī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/9

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. aprīlī
   (Lieta C-182/05)
   (2005/C 155/17)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Marija Patakija [Maria Patakia], Komisijas juridiskā dienesta padomniece, un Bernhards Šima [Bernhard Schima], Komisijas juridiskā dienesta darbinieks, kuri norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nenodrošinot to, ka Dimosia Epicheirisi Ilektrismou publicē atsevišķus gada pārskatus par uzņēmuma darbību lignīta iegūšanā un elektroenerģijas ražošanā, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 14. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Direktīvā 96/92/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu (1);

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Pēc sūdzības saņemšanas un pamatojoties uz Grieķijas sniegto informāciju (dažādas vēstules no Attīstības ministrijas un Enerģijas pārvaldības iestādes) par prasību, kas izteikta vertikāli integrētai sabiedrībai “Dimosia Epicheirisi Ilektrismou” (DEI), publicēt atsevišķus pārskatus saskaņā ar 14. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Direktīvā 96/92/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu, Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šis pants.

               2.

               Komisija uzskata, ka, publicējot kopīgu pārskata par DEI veiktajām darbībām, kas saistītas ar elektrības ražošanu un lignīta iegūšanu, un nenodalot šīs divas darbības, nav izpildīti pienākumi, kas paredzēti Direktīvas 96/92/EK 14. panta 3. punktā.

               3.

               Komisija uzskata, ka neskatoties uz DEI pastāvošo iekšējo pārskatu sistēmu, kurā, ka tas ir pieprasīts, lignīta iegūšana ir nodalīta no elektrības ražošanas, šī nodalīšana ir jāatspoguļo arī DEI publicētajos pārskatos. Komisija norāda, ka Grieķijas iestāžu veiktie pasākumi līdz šim nav ļāvuši sasniegt izvirzīto mērķi. Lai būtu izpildīts pienākums publicēt pārskatus, nepietiek ar to, ka pārvaldības iestādei tiek sniegta informācija par atsevišķiem pārskatiem.

      (1)  OV L 27, 30.01.97., 20. lpp.


title: Lieta C-254/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. maijā iesniedza Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bíróság a (Ungārija) — Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőrkapitányság Záhony Határrendészeti Kirendeltsége/Shomodi Oskar

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. maijā iesniedza Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Ungārija) — Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőrkapitányság Záhony Határrendészeti Kirendeltsége/Shomodi Oskar

   (Lieta C-254/11)
   2011/C 232/29
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőrkapitányság Záhony Határrendészeti Kirendeltsége

      Atbildētājs: Shomodi Oskar

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1931/2006 (1) ([turpmāk tekstā –] “Vietējās pierobežas satiksmes regula”) 5. pants, ar kuru nosaka katras nepārtrauktās uzturēšanās maksimālo ilgumu, kas nepārsniedz trīs mēnešus — it īpaši, ņemot vērā šīs regulas 2. panta a) punktu un 3. panta 3. punktu, — ir jāinterpretē tādējādi, ka regula pieļauj vairākkārtēju ieceļošanu un izceļošanu, un nepārtrauktu uzturēšanos, kuras maksimālais ilgums nepārsniedz trīs mēnešus, pamatojoties uz dalībvalstu un trešo kaimiņvalstu divpusējiem nolīgumiem saskaņā ar tās 13. pantu tādējādi, ka pirms trīs mēnešu uzturēšanās termiņa izbeigšanās pierobežas iedzīvotājs, kuram ir vietējās pierobežas satiksmes atļauja, var pārtraukt šīs [trīs mēnešu] uzturēšanās nepārtrauktību un, atkārtoti šķērsojot robežu, atkal iegūt tiesības uz trīs mēnešu nepārtrauktu uzturēšanos?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai var uzskatīt, ka Vietējās pierobežas satiksmes regulas 5. panta izpratnē nepārtrauktās uzturēšanās kontinuitāte tiek pārtraukta, ja ieceļošana un izceļošana notiek vienā dienā vai secīgās dienās?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, bet uz otro jautājumu — noraidoša, kāds laika periods vai kādi citi vērtējuma kritēriji ir jāņem vērā, pamatojoties uz Vietējās pierobežas satiksmes regulas 5. pantu, lai konstatētu, ka nepārtrauktās uzturēšanās kontinuitāte ir tikusi pārtraukta?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, vai Vietējās pierobežas satiksmes regulas 5. pantā ietvertais noteikums, kas pieļauj nepārtrauktās uzturēšanās maksimālo ilgumu, kas nepārsniedz trīs mēnešus, ir jāinterpretē tādējādi, ka uzturēšanās [ilgumā] tiek summētas vairākkārtēja ieceļošana un izceļošana un ka, ņemot vērā Konvencijas, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas Līgumu (OV 2000, L 239, 19. lpp.), 20. panta 1. punktu, kā arī jebkuras citas tiesību normas attiecībā uz Šengenas telpu, — ja iegūtā summa sasniedz deviņdesmit trīs dienas (trīs mēnešus), vietējās pierobežas satiksmes atļauja nedod tiesības uz papildus uzturēšanos sešu mēnešu laikposma ietvaros, rēķinot no pirmās iebraukšanas dienas?

               5)

               Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir apstiprinoša, vai, aprēķinot kopējo summu, ir jāņem vērā vairākkārtēja ieceļošana un izceļošana, kas notiek vienā dienā, kā arī atsevišķa ieceļošana un izceļošana tajā pašā dienā, un kāda ir piemērojamā aprēķina metode?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1931/2006, ar ko nosaka vietējās pierobežas satiksmes noteikumus pie dalībvalstu ārējām sauszemes robežām un ar ko groza Šengenas Konvencijas noteikumus (OV L 405, 1. lpp.).


title: Lieta T-534/11: Prasība, kas celta 2011. gada 10. oktobrī — Schenker /Komisija

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 10. oktobrī — Schenker/Komisija
   (Lieta T-534/11)
   2011/C 355/47
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schenker AG (Esene, Vācija) (pārstāvji — C. von Hammerstein, B. Beckmann un C. Munding, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto atbildētājas 2011. gada 3. augusta lēmumu (SG.B/MKu/psi-Ares [2011]);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav veikta konkrēta un individuāla dokumentu pārbaude.
               Pirmkārt, Komisija neesot veikusi konkrētu un individuālu lūgumā piekļūt dokumentiem norādīto dokumentu pārbaudi. Pēc prasītājas domām, Komisija nevarēja pamatoties uz vispārīgu pieņēmumu, ka pastāv atteikuma pamati. Šādā veidā tā esot pārkāpusi judikatūrā attiecībā uz piekļuvi dokumentiem izstrādātos principus un Pamattiesību hartas 42. pantā atzītās pamattiesības piekļūt dokumentiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) izņēmumu regulējumu.
               Otrkārt, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas Regulas Nr. 1049/2001 piemērošanā. Piemērojot izņēmumus pārāk plaši, Komisija esot pārkāpusi judikatūrā attiecībā uz piekļuvi dokumentiem izstrādātos principus un Pamattiesību hartas 42. pantā atzīto pamattiesību piekļūt dokumentiem nozīmi. Ievērojot pamattiesības, kā arī pārskatāmības un tiesiskas valsts principu, prasītājai esot jānodrošina iespējami plaša pieeja dokumentiem.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips.
               Treškārt, Komisija esot pārkāpusi samērīguma principu, jo nav izsvērusi vai katrā ziņā nav pareizi izsvērusi tās prettiesiski konstatēto izņēmumu, ņemot vērā sabiedrības intereses panākt lūgto dokumentu izpaušanu. Komisija tādējādi neesot ievērojusi to, ka sabiedrības intereses panākt lūgto dokumentu izpaušanu ir ievērojami lielākas par iespējamām interesēm tos neizpaust.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Pamattiesību hartas 42. panta pārkāpums
               Ceturtkārt, Komisija neesot ievērojusi to, ka prasītājai katrā ziņā ir saskaņā ar Pamattiesību hartas 42. pantu garantētas tiesības piekļūt vismaz daļai no lūgtajiem dokumentiem. Komisija, tai vispārēji un pilnīgi liedzot piekļuvi, faktiski esot atņēmusi iedarbību pamattiesībās aizsargātajām tiesībām piekļūt dokumentiem un Regulai Nr. 1049/2011.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem.


title: Lieta C-102/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. februārī iesniedza Tribunal de Contas (Portugāle) – Secretaria Regional de Saúde dos Açores/Ministério Público

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. februārī iesniedza Tribunal de Contas (Portugāle) – Secretaria Regional de Saúde dos Açores/Ministério Público

   (Lieta C-102/17)
   (2017/C 151/27)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de Contas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Secretaria Regional de Saúde dos Açores

      Atbildētāja: Ministério Público

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes [2014. gada] 26. februāra Direktīvas 2014/24/ES (1) 58. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāda valsts tiesību norma kā aprakstītā[, proti, 2015. gada 29. decembra Reģionālā leģislatīvā dekrēta Nr. 27/2015/A 40. panta 3. punkts un 5. punkta c) apakšpunkts], ar kuru publiskā iepirkuma jomā kā atbilstības prasību ir atļauts noteikt ģeogrāfisko kritēriju, kas nozīmē, ka šajā autonomajā reģionā iepriekšējos gados ir jābūt veiktiem trim būvdarbiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta[un Padomes] 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK. OV 2014, L 94, 28.03.2014., 65. lpp.


title: Lieta C-557/11: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 25. oktobra spriedums ( Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Kozak/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie (PVN — Direktīva 2006/112/EK — 306.-310. pants — Īpašs režīms ceļojumu aģentūrām — Pārvadāšanas pakalpojums, kuru ceļojumu aģentūra veic savā vārdā — Vienota pakalpojuma jēdziens — 98. pants — Samazināta PVN likme)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/7

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 25. oktobra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Kozak/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

   (Lieta C-557/11) (1)

   (PVN - Direktīva 2006/112/EK - 306.-310. pants - Īpašs režīms ceļojumu aģentūrām - Pārvadāšanas pakalpojums, kuru ceļojumu aģentūra veic savā vārdā - Vienota pakalpojuma jēdziens - 98. pants - Samazināta PVN likme)
   2012/C 399/11
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Maria Kozak

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Naczelny Sąd Administracyjny — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 306.-310. panta, kā arī 98. panta, skatot to kopā ar III pielikuma 5) punktu, interpretācija — Īpašā režīma ceļojumu aģentūrām piemērošanas joma — PVN samazinātās likmes, ko piemēro pārvadāšanas pakalpojumiem, piemērošanas atteikums pārvadāšanas pakalpojumam, ko kompleksa ceļojuma pakalpojuma ietvaros ceļojumu aģentūra veic savā vārdā — Vienota pakalpojuma kvalifikācija

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 306.–310. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja ceļojumu aģentūra, par iepriekš noteiktu cenu sniedzot ceļotājam tūrisma pakalpojumu, kas tiek aplikts ar nodokli atbilstoši šīm tiesību normām, sniedz šim ceļotājam pašu pārvadāšanas pakalpojumu, kas ir viens no šī tūrisma pakalpojuma elementiem, šim pakalpojumam piemēro kopējo PVN režīmu arī attiecībā uz nodokļa likmi, nevis ceļojumu aģentūru darījumiem paredzēto īpašo PVN režīmu. Saskaņā ar šīs direktīvas 98. pantu, ja dalībvalstis pārvadāšanas pakalpojumu jomā ir paredzējušas samazinātu PVN likmi, minētajam pakalpojumam ir piemērojama samazinātā likme.

      (1)  OV C 25, 28.01.2012.


title: Lieta T-331/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. maija spriedums – Bimbo/EUIPO (“THE SNACK COMPANY”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “THE SNACK COMPANY” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 2. punkts — Vienlīdzīga attieksme — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/30

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. maija spriedums – Bimbo/EUIPO (“THE SNACK COMPANY”)
   (Lieta T-331/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “THE SNACK COMPANY” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 2. punkts - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2016/C 251/34)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bimbo, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis – J. Carbonell Callicó, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – J. García Murillo un A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 31. marta lēmumu lietā R 954/2014–2 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “THE SNACK COMPANY” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bimbo, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta T-463/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. jūlijā – Raise Conseil/EUIPO – Raizers (“RAISE”)

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/11

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. jūlijā – Raise Conseil/EUIPO – Raizers (“RAISE”)
   (Lieta T-463/17)
   (2017/C 330/14)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Raise Conseil (Parīze, Francija) (pārstāvis – F. Fajgenbaum, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Raizers (Parīze)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “RAISE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 508 967

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 24. maija lēmums lietā R 1606/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir atzīta par spēkā neesošu Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 508 967 “RAISE” atšķirtspējas neesamības dēļ Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē attiecībā uz šādiem 36. klasē ietilpstošiem pakalpojumiem: “finanšu lietas; finanšu informācijas sniegšana; finanšu pārvaldīšana; finansēšanas pakalpojumi; finanšu analīze; kapitālu veidošana vai investēšana; finanšu konsultācijas; finansiālā sponsorēšana; aizdevumi (finansēšana); finansiālā novērtēšana (apdrošināšana, banku darbība, nekustamie īpašumi); fondu veidošana vai izvietošana; faktoringa pakalpojumi; vērtspapīru izlaišana; akciju kotēšana; brokeru pakalpojumi darījumos ar vērtspapīriem; darījumi ar naudu; naudas maiņa; fiskālā novērtēšana; apdrošināšanas fonda pakalpojumi; bankas pakalpojumu sniegšana mājās; ceļojuma čeku vai kredītkaršu izsniegšana; nekustamā īpašuma lietas; nekustamā īpašuma novērtēšana”;

               —

               piespriest sabiedrībai Raizers, kas ir pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzēja, segt savus, kā arī atlīdzināt sabiedrības Raise Conseil tiesāšanās izdevumus, tostarp pārstāvības izmaksas.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-14/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. februārī — Caló pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/57

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. februārī — Caló pret Komisiju
   (Lieta F-14/07)
   (2007/C 82/120)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giuseppe Caló, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu noraidīt prasītāja kandidatūru direktora amatam Eiropas Kopienu “Statistikas ”biroja “Uzņēmumu statistikas ”direkcijā;

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru šim amatam nominē X;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam simbolisku summu viena euro apmērā kā kaitējuma kompensāciju par dienesta kļūdu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, atbildētājas ierēdnis, Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ir pārsūdzējis, pirmkārt, lēmumu par viņa iecelšanu no jauna galvenā padomnieka amatā viņa nodarbinātības ĢD (1), otrkārt, lēmumu par viņa kandidatūras šī paša ĢD direktora amatam noraidīšanu (2), kā arī Civildienesta tiesā (3) pārsūdzējis lēmumus, ar kuriem EUROSTAT ĢD reorganizācijas ietvaros tiek noraidīta viņa kandidatūra direktora amatam. Šajā lietā viņš apstrīd lēmumu par viņa kandidatūras noraidīšanu citam direktora amatam tajā pašā ĢD un cita kandidāta iecelšanu šajā amatā.
   Savas prasības atbalstam prasītājs atsaucas it īpaši uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kā arī uz šādu normu pārkāpumiem: i) Civildienesta noteikumu 7., 29. un 45. pants; ii) noteikumiem par Komisijas vadības personāla novērtējumu, atlasi un iecelšanu amatā, kas ir noteikti 2000. gada 22. novembra paziņojumā; iii) noteikumiem par A1 un A2 pakāpes vadības personāla novērtējumu, kas ir noteikti 2004. gada 10. marta paziņojumā; iv) paziņojumu par vakanci COM/2006/164.

      (1)  Lieta T-118/04 (OV C 118, 30.4.2004., 47. lpp.).

      (2)  Lieta T-134/04 (OV C 146, 29.5.2004., 6. lpp.).

      (3)  Lieta F-79/06 (OV C 237, 30.9.2006., 17. lpp.).


title: Lieta C-388/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 13. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde — Neizpilde — LESD 260. panta 2. punkts — Finansiālas sankcijas — Naudas sods

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/11

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 13. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-388/16) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - LESD 260. panta 2. punkts - Finansiālas sankcijas - Naudas sods)
   (2017/C 293/14)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāves – L. Nicolae un S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji – M. A. Sampol Pucurull un A. Rubio González)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Spānijas Karaliste – līdz dienai, kad beidzās Eiropas Komisijas brīdinājuma vēstulē atvēlētais termiņš, proti, līdz 2015. gada 20. septembrim neveikdama pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2014. gada 11. decembra spriedumu Komisija/Spānija (C-576/13, nav publicēts, EU:C:2014:2430) – vēl nav izpildījusi LESD 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste maksā Eiropas Komisijai naudas sodu 3 miljonu euro apmērā;

               3)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 314, 29.8.2016.


title: Lieta C-32/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2014. gada 13. novembra rīkojumu lietā T-40/14 Electrabel SA , Dunamenti Erőmű Zrt /Eiropas Komisija 2015. gada 28. janvārī iesniedza Electrabel SA , Dunamenti Erőmű Zrt

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2014. gada 13. novembra rīkojumu lietā T-40/14 Electrabel SA, Dunamenti Erőmű Zrt/Eiropas Komisija 2015. gada 28. janvārī iesniedza Electrabel SA, Dunamenti Erőmű Zrt

   (Lieta C-32/15 P)
   (2015/C 089/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Electrabel SA un Dunamenti Erőmű Zrt (pārstāvis – J. Philippe, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 13. novembra rīkojumu lietā T-40/14 tiktāl, ciktāl ar to apelācijas sūdzības iesniedzēju prasība ir noraidīta kā nepieņemama;

               —

               atzīt apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību par pieņemamu vai, pakārtoti, par pieņemamu attiecībā uz laikposmu no 2009. gada 10. janvāra;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza četrus apelācijas pamatus. Pārsūdzētajā rīkojumā Vispārējā tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību būtībā atlīdzināt zaudējumus, kas tām radušies Elektroenerģijas piegādes līguma (PPA) nepareizas izbeigšanas dēļ, piemērojot nelikumīgo Komisijas 2008. gada 4. jūnija Lēmumu 2009/609/EK par valsts atbalstu C 41/05 (1). Vispārējā tiesa uzskatīja apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību par noilgušu un noraidīja to prasību kā nepieņemamu.
   Ar pirmo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas attiecīgi apalvo, ka Vispārējā tiesa nav norādījusi pamatojumu tam, kādēļ apelācijas sūdzības iesniedzēju prasībai nav piemērojams Vispārējās tiesas Reglamenta (turpmāk tekstā – “Reglaments”) 102. panta 2. punkts, kurā ir paredzēta procesuālo termiņu pagarināšana, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, kaut arī Līgumu, Tiesas statūtu (turpmāk tekstā – “Statūti”) un Reglamenta interpretācija parāda, ka 102. panta 2. punkts ir piemērojams Statūtu 46. panta pirmajā daļā noteiktajam noilguma termiņam.
   Ar otro apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas attiecīgi norāda, ka, piemērojot Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 268. pantu un 340. panta 2. punktu, Vispārējā tiesa pieļauj kļūdu tiesību piemērošanā, prasīdama apelācijas sūdzības iesniedzējām norādīt uz savu zaudējumu atkārtošanos sākotnējā prasībā.
   Ar trešo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas attiecīgi apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav norādījusi pamatojumu tam, kādēļ judikatūra, uz ko apelācijas sūdzības iesniedzējas atsaucas, lai pamatotu to zaudējumu atkārtošanos, nav salīdzināma ar to situāciju, kaut arī apelācijas sūdzības iesniedzējas bija iesniegušas izsmeļošus pierādījumus.
   Ar ceturto apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas attiecīgi norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidot apelācijas sūdzības iebeidzēju argumentus, ka to zaudējumi turpinās, jo Komisijas lēmums vēl joprojām tiek pārskatīts.

      (1)  OV L 225, 53. lpp.


title: Lieta C-16/12: Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 6. jūlija rīkojums ( Gyulai Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — HERMES Hitel és Faktor Zrt/Nemzeti Földalapkezelő Szervezet (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vispārējie Savienības tiesību principi — Mežu likums — Saistības ar Savienības tiesībām neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/7

         Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 6. jūlija rīkojums (Gyulai Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — HERMES Hitel és Faktor Zrt/Nemzeti Földalapkezelő Szervezet

   (Lieta C-16/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vispārējie Savienības tiesību principi - Mežu likums - Saistības ar Savienības tiesībām neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2012/C 303/13
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

   Gyulai Törvényszék

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: HERMES Hitel és Faktor Zrt

      Atbildētājs: Nemzeti Földalapkezelő Szervezet

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gyulai Törvényszék — Savienības tiesību vispārējo principu interpretācija — Hipotekārā aizdevuma līgums, kurš noslēgts starp finanšu iestādi un valsts iestādi — Grozījumi tiesību aktos, ar kuriem atsevišķas mežu teritorijas, kuras agrāk bija atsavināmas, ir atzītas par neatsavināmām — Grozījums, kura dēļ nav iespējams pārdot publiskā izsolē zemes gabalus, kuri ir minētās hipotēkas priekšmets, sakarā ar tiesvedību, kuru kreditors uzsācis debitora līgumsaistību neizpildes dēļ

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Gyulai Törvényszék (Ungārija) 2012. gada 4. janvāra lēmumā uzdotajiem jautājumiem.

      (1)  OV C 126, 28.04.2012.


               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/1

         (2007/C 117/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 95, 28.4.2007.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 82, 14.4.2007.

      OV C 69, 24.3.2007.

      OV C 56, 10.3.2007.

      OV C 42, 24.2.2007.

      OV C 20, 27.1.2007.

      OV C 331, 30.12.2006.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-665/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. decembrī iesniedza Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugāle) — Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins/Via Directa — Companhia de Seguros SA

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. decembrī iesniedza Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugāle) — Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins/Via Directa — Companhia de Seguros SA

   (Lieta C-665/13)
   2014/C 85/21
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal do Trabalho de Lisboa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins

      Atbildētāja: Via Directa — Companhia de Seguros SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai vienlīdzīgas attieksmes princips, no kura izriet diskriminācijas aizliegums, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams valsts nozares darbiniekiem?

               2)

               Vai tas, ka valsts vienpusēji nosaka iepriekš minētās ārkārtas atlīdzības izmaksas apturēšanu, lai gan tā tiek piemērota tikai īpašai darbinieku kategorijai — valsts nozares darbiniekiem, — ir uzskatams par diskrimināciju atkarībā no darba tiesisko attiecību juridiskā statusa?


title: Lieta T-207/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. maijā – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Komisija

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/36

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. maijā – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Komisija
   (Lieta T-207/16)
   (2016/C 251/42)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis – B. Christianòs, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu par prasītāja izslēgšanu;

               —

               atcelt lēmumu par prasītāja reģistrēšanu un brīdinājuma aktivizēšanu attiecībā uz viņu agrīnās brīdināšanas sistēmā un/vai agrīnās atklāšanas un izslēgšanas sistēmā, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājs lūdz atcelt, pirmkārt, atbildīgā kredītrīkotāja un/vai atbildīgās līgumslēdzējas iestādes lēmumu par prasītāja izslēgšanu un, otrkārt, atbildīgā kredītrīkotāja un/vai atbildīgās līgumslēdzējas iestādes lēmumu, ar kuru lūgts veikt reģistrāciju vai tā ir tikusi veikta un aktivizēts Komisijas brīdinājums par izslēgšanu attiecībā uz prasītāju Eiropas Komisijas pārvaldītās agrīnās brīdināšanas sistēmā (Early Warning System) un/vai agrīnās atklāšanas un izslēgšanas sistēmā (Early Detection and Exclusion System).
   Prasības pamatošanai prasītājs apgalvo, ka apstrīdētie akti ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

               1.

               Pirmkārt, būtisku procedūras noteikumu pārkāpuma dēļ.

               2.

               Otrkārt, Lēmuma 2014/792/ES (1) noteikumu par agrīnās brīdināšanas sistēmu un Regulas Nr. 2015/1929 (2) noteikumu par agrīnās atklāšanas un izslēgšanas sistēmu, kā arī tiesību tikt uzklausītam un samērīguma principa pārkāpuma dēļ.

               3.

               Treškārt, vispārējo labas pārvaldības un pārskatāmības principu pārkāpuma dēļ.

      (1)  Komisijas 2014. gada 13. novembra Lēmums 2014/792/ES par agrīnās brīdināšanas sistēmu Komisijas kredītrīkotāju un izpildaģentūru vajadzībām (OV L 329, 68. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 28. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 2015/1929, ar kuru groza Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam (OV L 286, 1. lpp.).


title: Lieta F-94/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 18. maija rīkojums — Carpenito /Padome

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/58

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 18. maija rīkojums — Carpenito/Padome
   (Lieta F-94/10) (1)

   2011/C 252/130
   Tiesvedības valoda — franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011, 41. lpp.


title: Lieta C-21/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2014. gada 7. novembra spriedumu lietā T-399/11 Banco Santander un Santusa /Komisija 2015. gada 19. janvārī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2014. gada 7. novembra spriedumu lietā T-399/11 Banco Santander un Santusa/Komisija 2015. gada 19. janvārī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-21/15 P)
   (2015/C 081/14)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes un P. Němečková)

      Pārējie lietas dalībnieki: Banco Santander, S. A. un Santusa Holding, S. L.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               atlikt lēmuma pa tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Kļūdaini interpretējot LESD 107. panta 1. punktu un it īpaši tajā iekļauto valsts atbalsta selektivitātes jēdzienu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
   Šis vienīgais apelācijas pamats sastāv no divām daļām, kas izriet no norādītās kļūdas tiesību piemērošanā:

               —

               pirmkārt, Vispārējā tiesa, lai pierādītu, ka pasākums ir selektīvs, esot kļūdaini paredzējusi pienākumu noteikt uzņēmumu grupu ar tai piemītošām un neatņemamām raksturīpašībām (kuras ir nosakāmas iepriekš); un

               —

               otrkārt, Vispārējā tiesa, mākslīgi nošķirdama atbalstu preču eksportam no atbalsta kapitāla eksportam, esot kļūdaini interpretējusi selektivitātes jēdzienu.


title: Lieta C-310/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 31. maijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – krimināllieta pret Petar Dzivev

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 31. maijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – krimināllieta pret Petar Dzivev

   (Lieta C-310/16)
   (2016/C 314/17)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Petar Dzivev

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai ar:

                           —

                           Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. panta 1. pantu, kurā ir paredzēts, ka dalībvalstis veic pasākumus efektīvai aizsardzībai pret krāpšanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas apdraud Savienības finanšu intereses;

                           —

                           Konvencijas par Eiropas Kopienu finansiālo interešu aizsardzību (PIF konvencija) 2. panta 1. punktu, skatītā kopā ar 1. panta 1. punkta b. apakšpunktu saistībā ar [Padomes 2007. gada 7. jūnija] Lēmuma 2007/436/EK [Euratom] [par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu] 2. panta 1. punkta b) apakšpunktu, atbilstoši kuriem katra dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu efektīvu sodīšanu par krāpšanu pievienotās vērtības nodokļa jomā;

                           —

                           Hartas 47. panta pirmo un otro daļu, kurā ir nodrošinātas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesību aktos noteiktā tiesā,

                     ir saderīgi tas, ka saskaņā ar valsts tiesībām nedrīkst izmantot pierādījumus, kas iegūti, izmantojot “speciālās izmeklēšanas darbības”, proti, tādu personu sakaru kontroli, pret kurām vēlāk celta apsūdzība par krāpšanu pievienotās vērtības nodokļa jomā, jo atļauju šo pasākumu veikšanai ir devusi tiesa, kurai nebija jurisdikcijas, un šajā ziņā tiek ņemti vērā šādi nosacījumi:

                           —

                           agrākā laikposmā (no viena līdz trīs mēnešiem iepriekš) pieteikums atļaut kontrolēt daļu šo sakaru līdzekļu tika iesniegts un atļauju izsniedza viena un tā pati tiesa, kurai šajā laikposmā vēl bija jurisdikcija;

                           —

                           pieteikums atļaut kontrolēt strīdīgos sakaru līdzekļus (pagarināt agrāk atļauto sakaru līdzekļu kontroli un atļaut jaunu sakaru līdzekļu kontroli) tika iesniegts šajā pašā tiesā, kurai vairs nebija jurisdikcijas, jo tieši pirms tam tās jurisdikcija tika nodota cita tiesai; kaut arī tai nebija jurisdikcijas, sākotnējā tiesa ir izskatījusi pieteikumu pēc būtības un izdevusi atļauju;

                           —

                           vēlākā laikposmā (aptuveni mēnesi vēlāk) no jauna tika iesniegts pieteikums atļaut kontrolēt tos pašus sakaru līdzekļus un atļauju izsniedza tiesa, kurai tagad ir jurisdikcija šajā ziņā;

                           —

                           nevienā no izdotajām atļaujām faktiski nav norādīts pamatojums;

                           —

                           likuma norma, kas noteica jurisdikcijas pāreju, bija neskaidra un izraisīja daudzus pretrunīgus tiesas nolēmumus un tādēļ tas bija iemesls, lai Varhoven sad aptuveni divus gadus pēc atbilstoši likumam notikušās jurisdikcijas pārejas un strīdīgās telesakaru līdzekļu kontroles izdotu saistošu skaidrojošo lēmumu;

                           —

                           tiesa, kura izskata šo lietu, nav tiesīga lemt par pieteikumiem atļaut izmantot speciālās izmeklēšanas darbības (sakaru līdzekļu kontroli); tomēr tai ir jurisdikcija lemt par veiktās sakaru līdzekļu kontroles likumību, tostarp konstatēt, ka atļauja neatbilst likuma prasībām, tādēļ nevērtēt šādā veidā iegūtos pierādījumus; šādas pilnvaras ir piešķirtas tikai tādā gadījumā, ja tika izdota derīga atļauja kontrolēt sakaru līdzekļus;

                           —

                           šo pierādījumu (apsūdzēto sakaru līdzekļu, kuru kontroli atļāva tiesa, kurai vairs nav jurisdikcijas) izmantošanai ir principiāla nozīme, lai izlemtu jautājumu par organizētas noziedzīgas grupas organizētāja atbildību, kura tika izveidota ar mērķi veikt noziedzīgus nodarījumus pievienotās vērtības nodokļa jomā, vai attiecīgi par uzkūdītāja veikt konkrētus noziedzīgus nodarījumus nodokļu jomā atbildību, turklāt viņš var tikt atzīts par vainīgu un sodīts [oriģ. 10. lpp.] tikai tad, ja šīs telefona sarunas drīkst izmantot kā pierādījumus; pretējā gadījumā viņš būtu jāattaisno.

               2.

               Vai izskatāmajai lietai ir piemērojams spriedums, kas pieņemts prejudiciālā nolēmuma procedūrā C-614/14?


title: Tiesas rīkojums (otrā palāta) 2004. gada 28. oktobrī lietā C-236/03 P Eiropas Kopienu Komisija pret CMA CGM un citi (Apelācija — Vienošanās — Jūras transports starp Ziemeļeiropu un Tālajiem austrumiem — Soda nauda — Noilgums — Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/10

      TIESAS RĪKOJUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 28. oktobrī
   lietā C-236/03 P Eiropas Kopienu Komisija pret CMA CGM un citi (1)

   (Apelācija - Vienošanās - Jūras transports starp Ziemeļeiropu un Tālajiem austrumiem - Soda nauda - Noilgums - Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   (2005/C 106/19)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-236/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2003. gada 2. jūnijā iesniedza Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv P. Olivers [P. Oliver], pārstāvis, citiem lietas dalībniekiem esot: CMA CGM, Marseļa (Francija), Evergreen Marine Corp. Ltd, Taipeja, Taivana (Ķīna), Hanjin Shipping Co. Ltd, Taipeja, Hapag-Lloyd Container Linie GmbH, Seula (Dienvidkoreja), Kawasaki Kisen Kaisha Ltd, Tokija (Japāna), Malaysia International Shipping Corporation Berhad, Kuala Lumpura (Malaizija), Mitsui OSK Lines Ltd, Tokija, Neptune Orient Lines Ltd, Singapūra (Singapūra), Nippon Yusen Kaisha, Tokija, Orient Overseas Container Line Ltd, Vančaja [Wanchai] (Ķīna), P & O Nedlloyd Container Liner Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste), Yangming Marine Transport Corp., Taipeja, ko pārstāv J. Fīzants [J. Pheasant] un M. Levits [M. Levitt], advokāti, Senator Lines GmbH, agrāk saukta — DSR-Senator Lines GmbH, Brēmene (Vācija), ko pārstāv J. Fīzants [J. Pheasant] un M. Levits [M. Levitt], advokāti, kā arī D. Velbreks [D. Waelbroeck] un U. Cinsmeisters [U. Zinsmeister], un likvidējamā sabiedrība Cho Yang Shipping Co. Ltd, Seula, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermans [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], R. Šintgens [R. Schintgen], G. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2004. gada 28. oktobrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               apelāciju noraidīt;

               2.

               Eiropas Kopienas Komisijai ir jāatlīdzina tiesāšanās izdevumi.

      (1)  OV C 184, 02.08.2003.


title: Lieta T-322/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – Tsujimoto /ITSB – Kenzo  ( “KENZO” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “KENZO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “KENZO”  — Relatīvs atteikuma pamats — Reputācija — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts — Dokumentu novēlota iesniegšana — Apelāciju padomes novērtējuma brīvība — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/17

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – Tsujimoto/ITSB – Kenzo (“KENZO”)
   (Lieta T-322/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “KENZO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “KENZO” - Relatīvs atteikuma pamats - Reputācija - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts - Dokumentu novēlota iesniegšana - Apelāciju padomes novērtējuma brīvība - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts)
   (2015/C 081/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japāna) (pārstāvji – A. Wenninger-Lenz, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji M. Rajh un J. Crespo Carrillo, vēlāk – M. Rajh un P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Kenzo (Parīze, Francija) (pārstāvji – P. Roncaglia, G. Lazzaretti, F. Rossi un N. Parrotta, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 25. marta lēmumu lietā R 1364/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Kenzo un Kenzo Tsujimoto

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kenzo Tsujimoto atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Apvienotās lietas C-447/08 un C-448/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums ( Svea hovrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocesi pret Otto Sjöberg (lieta C-447/08), Anders Gerdin (C-448/08) (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Azartspēļu rīkošana internetā — Citās dalībvalstīs organizētu spēļu veicināšana — Darbības, kuras var veikt vienīgi valsts vai bezpeļņas organizācijas — Kriminālsods)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums (Svea hovrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocesi pret Otto Sjöberg (lieta C-447/08), Anders Gerdin (C-448/08)
   (Apvienotās lietas C-447/08 un C-448/08) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Azartspēļu rīkošana internetā - Citās dalībvalstīs organizētu spēļu veicināšana - Darbības, kuras var veikt vienīgi valsts vai bezpeļņas organizācijas - Kriminālsods)
   2010/C 234/12
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Svea hovrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Otto Sjöberg (C-447/08), Anders Gerdin (C-448/08)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu — Svea Hovrätt — EKL 12., 43., 49. un 54. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, ar ko aizliedz, nosakot kriminālsodu, reklamēt dalību loterijā tikai tādos gadījumos, kad to organizē citā dalībvalstī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā pamata lietā minētais dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ir aizliegts šīs dalībvalsts iedzīvotājiem reklamēt azartspēles, kuras citās dalībvalstīs rīko privāti uzņēmumi peļņas gūšanas nolūkos;

               2)

               EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru azartspēlēm tiek noteikts īpašs tiesiskais regulējums un saskaņā ar kuru par šo spēļu veicināšanu, ja tās tiek organizētas citā dalībvalstī, var noteikt stingrāku sodu nekā par šādu spēļu veicināšanu, ja tās bez licences tiek organizētas valsts teritorijā. Iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai tā tas ir attiecīgā valsts tiesiskā regulējuma gadījumā.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 2. jūlijā lietā T-256/03 Bundesverband der Nahrungmittel- und Speiseresteverwertung Ev un Josef Kloh pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība par tiesību akta atcelšanu — Regula (EK) Nr. 1774/2002 — Lēmums 2003/328/EK — Ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumu izmantošana cūkbarībā — Nepieņemamība)

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 2. jūlijā
   lietā T-256/03 Bundesverband der Nahrungmittel- und Speiseresteverwertung Ev un Josef Kloh pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība par tiesību akta atcelšanu - Regula (EK) Nr. 1774/2002 - Lēmums 2003/328/EK - Ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumu izmantošana cūkbarībā - Nepieņemamība)
   (2004/C 251/30)
   tiesvedības valoda – vācu
   Lietā T–256/03 Bundesverband der Nahrungmittel- und Speiseresteverwertung Ev, Bochum (Vācija), Josef Kloh ar dzīvesvietu Eichenried (Vācija), ko pārstāv advokāti R. Steiling un S. Von Zimmermann-Wienhues, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis G. Braun, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību daļēji atcelt Komisijas 2003. gada 12. maija Lēmumu 2003/328/EK par pārejas pasākumiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1774/2002 attiecībā uz ēdināšanas uzņēmumu 3. kategorijas pārtikas atkritumu izmantošanu cūkbarībā un uz starpsugu pārstrādes aizliegumu izmantot cūkbarībā samazgas (OV L 117, 46. lpp.) Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A. W. H. Meij un N. J. Forwood, sekretārs H. Jung, 2004. gada 2. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāji sedz paši savus, kā arī Komisijas izdevumus.

      (1)  OV C 213, 6.9.2003.


title: Tiesas rīkojums (otrā palāta) 2004. gada 29. oktobrī lietā C-360/02 P Carlo Ripa di Meana pret Eiropas Parlamentu (Apelācija — Bijušais Eiropas Parlamenta deputāts — Pagaidu pensiju sistēma — Pensijas izmaksas pārtraukšana pēc minētā deputāta ievēlēšanas par Reģionālās padomes locekli — Prasība atcelt tiesību aktu — Apstiprinošs akts — Nepieņemamība — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/9

      TIESAS RĪKOJUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 29. oktobrī
   lietā C-360/02 P Carlo Ripa di Meana pret Eiropas Parlamentu (1)

   (Apelācija - Bijušais Eiropas Parlamenta deputāts - Pagaidu pensiju sistēma - Pensijas izmaksas pārtraukšana pēc minētā deputāta ievēlēšanas par Reģionālās padomes locekli - Prasība atcelt tiesību aktu - Apstiprinošs akts - Nepieņemamība - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2005/C 19/17)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Lietā C-360/02 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 49. pantam, ko 2002. gada 2. oktobrī iesniedza Carlo Ripa di Meana, bijušais Eiropas Parlamenta deputāts, Montecastello di Vibio (Itālija) (pārstāvji - W. Viscardini un G. Donà, avvocati), otrai pusei tiesvedībā esot Eiropas Parlamentam (pārstāvji - A. Caiola un G. Ricci), atbildētājs pirmajā instancē, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans (referents), tiesneši C. Gulmann, J. Makarczyk, P. Kūris un J. Klučka, ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretārs R. Grass, 2004. gada 29. oktobrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               piespriest Ripa di Meana atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 305, 7.12.2002.


title: Lieta C-558/08: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Portakabin Limited, Portakabin B.V./Primakabin B.V. (Preču zīmes — Internetā izvietota reklāma, kas pamatojas uz atslēgvārdiem ( “keyword advertising” ) — Direktīva 89/104/EEK — 5.–7. pants — Sludinājuma uzrādīšana, pamatojoties uz preču zīmei identisku atslēgvārdu — Sludinājuma uzrādīšana, pamatojoties uz atslēgvārdiem, kuros preču zīme ir attēlota ar “nenozīmīgām kļūdām” — Lietotu preču reklāma — Preču zīmes īpašnieka ražotas un tirgū laistas preces — Preču zīmes piešķirto tiesību izsmelšana — Etiķešu, kurās ir norādīts tālākpārdevēja nosaukums, piestiprināšana un etiķešu, kurās ir norādīta preču zīme, noņemšana — Uz citas personas preču zīmi balstīta tādu lietotu preču reklāma, kuras iekļauj ne tikai preču zīmes īpašnieka ražotas preces, bet arī preces ar citu izcelsmi)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Portakabin Limited, Portakabin B.V./Primakabin B.V.

   (Lieta C-558/08) (1)

   (Preču zīmes - Internetā izvietota reklāma, kas pamatojas uz atslēgvārdiem (“keyword advertising”) - Direktīva 89/104/EEK - 5.–7. pants - Sludinājuma uzrādīšana, pamatojoties uz preču zīmei identisku atslēgvārdu - Sludinājuma uzrādīšana, pamatojoties uz atslēgvārdiem, kuros preču zīme ir attēlota ar “nenozīmīgām kļūdām” - Lietotu preču reklāma - Preču zīmes īpašnieka ražotas un tirgū laistas preces - Preču zīmes piešķirto tiesību izsmelšana - Etiķešu, kurās ir norādīts tālākpārdevēja nosaukums, piestiprināšana un etiķešu, kurās ir norādīta preču zīme, noņemšana - Uz citas personas preču zīmi balstīta tādu lietotu preču reklāma, kuras iekļauj ne tikai preču zīmes īpašnieka ražotas preces, bet arī preces ar citu izcelsmi)
   2010/C 234/15
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Portakabin Limited, Portakabin B.V.

      Atbildētāja: Primakabin B.V.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad de Nederlanden, Den Haag — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.), 5. panta 1. punkta a. apakšpunkta un 5. punkta, 6. panta 1. punkta b. un c. apakšpunkta un 7. panta interpretācija — Preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret savas preču zīmes nelikumīgu izmantošanu — Izmantošana — Jēdziens — Preču zīmes kā meklēšanas jēdziena izmantošana, lai veiktu ar šo preču zīmi apzīmēto preču meklēšanu internetā, izmantojot meklēšanas programmu — Saites uz preču, kuras tiek apzīmētas ar preču zīmi, tālākpārdevēja interneta lapu uzrādīšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, kurā grozījumi ir izdarīti ar 1992. gada 2. maija Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks ir tiesīgs aizliegt sludinājuma devējam izvietot reklāmu, pamatojoties uz šai preču zīmei identisku vai līdzīgu atslēgvārdu, kuru šis sludinājuma devējs bez šī preču zīmes īpašnieka piekrišanas ir izvēlējies atsauces pakalpojuma internetā ietvaros, reklāmu izvietojot attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas ir identiski precēm vai pakalpojumiem, saistībā ar kuriem minētā preču zīme ir reģistrēta, ja šī reklāma neļauj vai tikai ar grūtībām ļauj vidusmēra interneta lietotājam zināt, vai sludinājumā norādītās preces vai pakalpojumi nāk no preču zīmes īpašnieka vai ar to ekonomiski saistīta uzņēmuma vai, tieši pretēji, no trešās personas;

               2)

               Direktīvas 89/104, kurā grozījumi ir izdarīti ar 1992. gada 2. maija Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja preču zīmēm identisku vai līdzīgu apzīmējumu izmantošanu par atslēgvārdiem atsauces pakalpojuma internetā ietvaros, ko veic sludinājuma devēji, var aizliegt atbilstoši minētās direktīvas 5. pantam, šie sludinājuma devēji parasti nevar atsaukties uz šī 6. panta 1. punktā paredzēto izņēmumu, lai izvairītos no šāda aizlieguma. Tomēr valsts tiesai, ņemot vērā [konkrētās] lietas apstākļus, ir jāpārbauda, vai faktiski nav runa par izmantošanu minētā 6. panta 1. punkta izpratnē, ko varētu uzskatīt par tādu, kas ir veikta saskaņā ar godīgu praksi rūpnieciskās vai komerciālās lietās;;

               3)

               Direktīvas 89/104, kurā grozījumi ir izdarīti ar 1992. gada 2. maija Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks nav tiesīgs aizliegt sludinājuma devējam izvietot reklāmu, pamatojoties uz minētajai preču zīmei identisku vai līdzīgu apzīmējumu, kuru šis sludinājuma devējs bez minētā īpašnieka piekrišanas izvēlējies par atslēgvārdu atsauces pakalpojuma internetā ietvaros, reklāmu izvietojot attiecībā uz preču, ko šis īpašnieks ir ražojis un laidis tirgū EEZ vai kas ir laistas tirgū ar īpašnieka piekrišanu, tālākpārdošanu, ja vien nepastāv likumīgs iemesls minētā panta 2. punkta izpratnē, kas attaisno īpašnieka iebildumus pret šādu reklāmu, tāds kā minētā apzīmējuma izmantošana, kas rada iespaidu, ka tālākpārdevējs un preču zīmes īpašnieks ir ekonomiski saistīti, vai izmantošana, ar kuru preču zīmes reputācija tiek nopietni apdraudēta.
               Valsts tiesa, kuras kompetencē ir novērtēt, vai tās izskatāmā lietā ir vai nav šāds likumīgs iemesls:

                           —

                           pamatojoties tikai uz to, ka sludinājuma devējs izmanto citas personas preču zīmi, pievienojot vārdus, kas norāda, ka attiecīgā prece tiek pārdota atkārtoti, tādus kā “izmantota” vai “lietota”, nevar konstatēt, ka sludinājums rada iespaidu, ka tālākpārdevējs un preču zīmes īpašnieks ir ekonomiski saistīti, vai ka tas nopietni apdraud preču zīmes reputāciju;;

                           —

                           tai ir jākonstatē, ka šāds likumīgs iemesls ir gadījumā, ja bez preču zīmes, kuru tālākpārdevējs izmanto savas tālākpārdošanas darbības reklāmas ietvaros, īpašnieka piekrišanas tālākpārdevējs noņem norādi par šo preču zīmi no minētā īpašnieka saražotām un tirgū laistām precēm un aizstāj šo norādi ar etiķeti, kurā ir norādīts tālākpārdevēja nosaukums, kā rezultātā minētā preču zīme ir paslēpta, un

                           —

                           tai ir jākonstatē, ka tālākpārdevējam, kas ir specializējies ar citas personas preču zīmi apzīmētu lietotu preču pārdošanā, nevar aizliegt izmantot šo preču zīmi, lai sabiedrībai paziņotu par tālākpārdošanas darbību, kura iekļauj ne tikai ar minēto preču zīmi apzīmētu lietotu preču, bet arī citu lietotu preču pārdošanu, ja vien šo citu preču, ņemot vērā to apjomu, prezentēšanu vai sliktu kvalitāti, tālākpārdošana nerada tēla, kuru īpašniekam ir izdevies izveidot attiecībā uz savu preču zīmi, nopietnas graušanas risku.

      (1)  OV C 55, 7.3.2009.