title: Lieta T-533/18: Prasība, kas celta 2018. gada 6. septembrī – Wanda Films and Wanda Visión/EUIPO – Dalian Wanda Group Co. (“WANDA FILMS”)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/46

      Prasība, kas celta 2018. gada 6. septembrī – Wanda Films and Wanda Visión/EUIPO – Dalian Wanda Group Co. (“WANDA FILMS”)
      (Lieta T-533/18)
      (2018/C 399/61)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Wanda Films, SL (Pozuelo de Alarcón, Spānija) un Wanda Visión, SA (Pozuelo de Alarcón) (pārstāvis: C. Planas Silva, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Dalian Wanda Group Co. Ltd (Dalian, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Wanda Films, SL

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “WANDA FILMS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. No 13 912 829

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 26. jūnija lēmums lietā R 401/2017-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību, pieņemt argumentus un dokuments (ieskaitot tos, kas iesniegti ar šo prasību, un tos, kurus prasītāja iesniegusi iebildumu procesā un apelācijas procesā);

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pieņemt lēmumu, ar kuru tiek atļauts reģistrēt preču zīmi, kuru prasītāja aizstāv ar šo prasību.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-392/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 12. jūlija rīkojums – TE/Komisija (Pagaidu noregulējums – Prasības noraidīšana pamatlietā – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/35

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 12. jūlija rīkojums – TE/Komisija
      (Lieta T-392/17 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Prasības noraidīšana pamatlietā - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas))
      (2018/C 399/47)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: TE (pārstāvis: J. Bartončík, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz un Z. Malůšková)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 278. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) lēmumu par ārējas izmeklēšanas uzsākšanu [konfidenciālā informācija] (1), kas attiecas uz prasītāju kā attiecīgo personu un saistībā ar [konfidenciālā informācija].

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo pieteikumu par pagaidu noregulējumu.

                  2)

                  TE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  Konfidenciālie dati ir aizklāti.


title: Lieta C-530/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. augustā iesniedza Tribunalul Ilfov (Rumānija) – EP/FO

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. augustā iesniedza Tribunalul Ilfov (Rumānija) – EP/FO

      (Lieta C-530/18)
      (2018/C 399/32)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Ilfov

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: EP

         Atbildētājs: FO

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai 15. pants Padomes Regulā (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nosaka izņēmumu no noteikuma par tās vietas valsts tiesas jurisdikciju, kurā ir bērna faktiskā dzīvesvieta?

                  2.

                  Vai 15. pants Padomes Regulā (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību ir jāinterpretē tādējādi, ka kritēriji, kas norāda uz nepilngadīgā īpašu saikni ar Franciju [..] ir kritēriji, ko paudusi lietas puse (proti, nepilngadīgais bērns ir dzimis Francijā, viņa tēvs ir Francijas pilsonis, viņam ir uz asinsradniecību balstīta ģimene, ko veido divas māsas un brālis, māsasmeita, vectēvs no tēva puses, tēva pašreizējā neprecētā dzīvesbiedre un viņu nepilngadīgā meita Francijā, savukārt Rumānijā šim bērnam nav neviena radinieka no mātes puses, viņš apmeklē franču skolu, nepilngadīgā bērna izglītība un domāšanas veids kopš dzimšanas ir franču garā, valoda, ko mājās saziņai lieto vecāki savā starpā un ar bērnu, vienmēr ir bijusi franču valoda), un tāpēc valsts tiesai ir jāatzīst, ka Francijas tiesa ir piemērotāka?

                  3.

                  Vai 15. pants Padomes Regulā (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību ir jāinterpretē tādējādi, ka procesuālās atšķirības starp abu valstu tiesiskajiem regulējumiem, kā slēgta tiesas procesa norise specializētās tiesās, kalpo prioritārajām nepilngadīgā bērna interesēm minētās [Savienības tiesību] tiesību normas izpratnē?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV 2003, L 338, 1. lpp.).


title: Lieta C-576/18: Prasība, kas celta 2018. gada 12. septembrī – Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/24

      Prasība, kas celta 2018. gada 12. septembrī – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-576/18)
      (2018/C 399/33)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky un D. Recchia)

         Atbildētāja: Itālijas Republika

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka, neveicot visus pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas 2012. gada 29. marta spriedumu lietā C-243/10, kurš attiecas uz tā atbalsta atgūšanu no saņēmējiem, kas ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu Komisijas Lēmuma 2008/854/EK (1) (2008. gada 2. jūlijs) izpratnē, Itālijas Republika nav izpildījusi šajā lēmumā un LESD 260. pantā paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Itālijas Republikai samaksāt Komisijai fiksētas likmes summu, kuras apmērs iegūts, reizinot summu 13 892 EUR apmērā par dienu ar to dienu skaitu, cik ilgi turpinājās pārkāpums, šo summu nosakot ne mazāku kā 8 715 000 EUR, skaitot no dienas, kad tika pasludināts spriedums lietā C-243/10, līdz dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā;

                  —

                  piespriest Itālijas Republikai samaksāt Komisijai kavējuma naudu par pusgadu, ko Komisija ir noteikusi no tā pusgada, kurš seko dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, un kas ir vienāda ar 126 840 EUR dienā;

                  —

                  piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar Lēmumu 2008/854/EK (2008. gada 2. jūlijs) par valsts atbalsta shēmu viesnīcu nozarei Sardīnijā (1998. gada reģionālais likums Nr. 9 – Atbalsta N 272/98 nepareiza izmantošana), kas publicēts 2008. gada 13. novembraESOV L 302, Komisija par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu atzina attiecīgo Itālijas piešķirto valsts atbalstu un lika to atgūt.
      Ar 2012. gada 29. marta spriedumu lietā C-243/10 Komisija/Itālija Tiesa atzina, ka Itālija nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti saskaņā ar minēto lēmumu, jo noteiktajā termiņā nav veikusi visus pasākumus, kuri ir vajadzīgi, lai no saņēmējiem atgūtu atbalstu, kas ir piešķirts minētajā lēmumā paredzētās shēmas ietvaros.
      Vairāk nekā sešus gadus pēc minētā sprieduma pasludināšanas, neraugoties uz vairākkārtējiem Komisijas lūgumiem Itālijas valdībai, lielākā daļa attiecīgā atbalsta vēl nav atgūta. Argumenti, ko šajā ziņā ir izvirzījusi Itālijas valdība, it īpaši saistībā ar valstī notiekošajām tiesvedībām, nevar pamatot šādu pienākumu neizpildi. Tātad no tā izriet, ka šīs prasības iesniegšanas dienā Itālija vēl nav pilnībā atguvusi atbalstu un tādējādi nav pilnībā izpildījusi Tiesas spriedumu lietā C-243/10.
      Komisija turklāt lūdz Tiesu atzīt, ka Itālija ir pārkāpusi LESD 260. pantu, un tai ierosina piespriest Itālijai samaksāt fiksētas likmes summu un kavējuma naudu par pusgadu līdz brīdim, kad pilnībā tiks izpildīts spriedums lietā C-243/10.

         (1)  Komisijas Lēmums (2008. gada 2. jūlijs) par valsts atbalsta shēmu “1998. gada reģionālais likums Nr. 9 – Atbalsta N 272/98 nepareiza izmantošana” C 1/04 (ex NN 158/03 un CP 15/2003) (OV 2008, L 302, 9. lpp.).


title: Lieta T-540/18: Prasība, kas celta 2018. gada 11. septembrī – ASL Aviation Holdings un ASL Airlines (Ireland)/Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/49

      Prasība, kas celta 2018. gada 11. septembrī – ASL Aviation Holdings un ASL Airlines (Ireland)/Komisija
      (Lieta T-540/18)
      (2018/C 399/64)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: ASL Aviation Holdings DAC (Swords, Īrija) un ASL Airlines (Ireland) Ltd (Swords) (pārstāvji: N. Travers, Senior Counsel, H. Kelly, K. McKenna un R. Scanlan, Solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pamatojoties uz LESD 268. pantu un LESD 340. panta otro daļu, atzīt atbildētāju par atbildīgu par prasītājām nodarītajiem zaudējumiem 263,3 miljonu EUR apmērā vai citā apmērā, ko Tiesa atzītu par atbilstošu un kuri izriet no tā, ka Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmums C(2013) 431 COMP/M.6570 UPS/TNT Express, ar ko ir aizliegta koncentrācija starp UPS un TNT Express NV, ir prettiesisks un rezultātā – ka Komisija ir pārkāpusi ASL tiesības uz labu pārvaldību;

                  —

                  atzīt, ka atbildētāja ir atbildīga par nokavējuma procentu samaksu, sākot no datuma, kurā tika pasludināts Tiesas spriedums šajā lietā, līdz datumam, kurā tiek veikta pilnīga samaksa, atbilstoši Eiropas Centrālās bankas galvenajām refinansēšanas operācijām noteiktajai likmei par summu 263,6 miljonu EUR apmērā vai citā apmērā, kuru Tiesa atzītu par atbilstošu; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītājas vēlas saņemt kompensāciju par zaudējumiem, kas esot nodarīti saistībā ar Lietā COMP/M.6570 – UPS/TNT Express pieņemto Komisijas Lēmumu C(2013) 431 (turpmāk tekstā – “Lēmums”), kurš tika atcelts ar 2017. gada 7. marta spriedumu United Parcel Service/Komisija, T-194/13, EU:T:2017:144.
      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Lēmumā ir pieļauti nopietni tādu tiesību normu pārkāpumi, kas ir paredzētas, lai aizsargātu privātpersonas, tai skaitā prasītājas, un šo pārkāpumu tiešā rezultātā prasītājām tika liegts saņemt priekšrocības, kas ir saistītas ar nolīgumiem, kurus tās bija noslēgušas 2012. gada novembrī.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas rīcība, būtiskā veidā neievērojot atbilstošās procedūras savā apvienošanās kontroles novērtējumā par paziņoto koncentrāciju, kā rezultātā tika atcelts lēmums, tik ļoti atkāpās no Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (1) 18. panta 3. punktā, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. punktā un ar Savienības tiesību vispārējiem principiem garantētajām prasītājas tiesībām uz labu pārvaldību un atbildētājas rūpības pienākumu šā novērtējuma veikšanā, ka tā pārkāpa tiesību normas, kuru mērķis ir aizsargāt visas personas, kuras Lēmums tieši skar, ieskaitot prasītājas.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Lēmumā ir arī pieļautas acīmredzamas un būtiskas kļūdas, kas ietekmē novērtējumu, kuru prasītāja tajā ir izdarījusi attiecībā uz paziņoto koncentrāciju, kā UPS apgalvo prasībā par ārpuslīgumisko atbildību, kuru tā ir cēlusi pret Komisiju Lietā T-834/17 – uz ko prasītājas atsaucas pareizas un efektīvas tiesvedības interesēs, ciktāl ir nepieciešams pamatot viņu prasību par zaudējumu atlīdzību, – saistībā ar cenu koncentrācijas analīzi, efektivitātes analīzi, FedEx konkurētspējas novērtējumu un novērtējumu par konkurences intensitāti, ko atbildētāja ir veikusi Lēmumā.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājām ir tiesības uz zaudējumu atlīdzību saistībā ar atbildētājas ārpuslīgumisko atbildību, kura izriet no tā, ka atbildētāja – prettiesiski pieņemot Lēmumu un novēršot paziņoto koncentrāciju – ir aizskārusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pantā, kā arī ar Savienības tiesību vispārējiem principiem aizsargāto darījumdarbības brīvību un tiesības uz īpašumu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka šie pārkāpumi savukārt radīja zaudējumus prasītājām, jo, ja tie nebūtu notikuši, prasītājas būtu spējušas izmantot to nolīgumu priekšrocības, kurus tās bija noslēgušas 2012. gada novembrī, kā rezultātā prasītājas tagad, izmantojot atlīdzinošu kompensāciju, ir jānostāda tādā situācijā, kādā tās būtu bijušas, ja Lēmums nebūtu prettiesisks, un šī prasība ir vienīgais līdzeklis, lai nodrošinātu, ka tās var saņemt šādu kompensāciju.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās Regula) (OV L 24, 29.1.2004., 1. lpp.).


title: Lieta C-57/16 P: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 4. septembra spriedums – ClientEarth/Komisija (Apelācija – Piekļuve Eiropas Savienības iestāžu dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Regula (EK) Nr. 1367/2006 – Ietekmes novērtējuma ziņojums, ietekmes novērtējuma ziņojuma projekts un Ietekmes novērtējuma padomes atzinums – Likumdošanas iniciatīvas vides jomā – Piekļuves atteikums – Tiesvedības laikā pieprasītu dokumentu publiskošana – Intereses celt prasību saglabāšanās – Izņēmums saistībā ar Eiropas Savienības iestādē notiekoša lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību – Vispārēja prezumpcija)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/2

      Tiesas (virspalāta) 2018. gada 4. septembra spriedums – ClientEarth/Komisija
      (Lieta C-57/16 P) (1)

      ((Apelācija - Piekļuve Eiropas Savienības iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Ietekmes novērtējuma ziņojums, ietekmes novērtējuma ziņojuma projekts un Ietekmes novērtējuma padomes atzinums - Likumdošanas iniciatīvas vides jomā - Piekļuves atteikums - Tiesvedības laikā pieprasītu dokumentu publiskošana - Intereses celt prasību saglabāšanās - Izņēmums saistībā ar Eiropas Savienības iestādē notiekoša lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Vispārēja prezumpcija))
      (2018/C 399/02)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ClientEarth (pārstāvji: O. W. Brouwer, J. Wolfhagen un F. Heringa, advocaten)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Clotuche-Duvieusart un M. Konstantinidis)

         Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Somijas Republika (pārstāvji: H. Leppo un M. J. Heliskoski), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson un N. Otte Widgren)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 13. novembra spriedumu ClientEarth/Komisija (T-424/14 un T-425/14, EU:T:2015:848).

                  2)

                  Atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 1. aprīļa lēmumu, ar ko ir atteikta piekļuve ietekmes novērtējuma ziņojumam par saistoša instrumenta projektu, kurā ir noteikta uz risku balstītu inspekcijas un uzraudzības procedūru stratēģiskā sistēma attiecībā uz Eiropas Savienības vides jomas tiesību aktiem, kā arī Ietekmes novērtējuma padomes atzinumam.

                  3)

                  Atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 3. aprīļa lēmumu, ar ko ir atteikta piekļuve ietekmes novērtējuma ziņojuma projektam par iespēju vērsties tiesā vides jautājumos dalībvalstu līmenī Eiropas Savienības vides politikas jomā, kā arī Ietekmes novērtējuma padomes atzinumam.

                  4)

                  Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina ClientEarth tiesāšanās izdevumus gan pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedībā.

                  5)

                  Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā apelācijas tiesvedībā, sedz pašas.

         (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lietas T-337/18 R un T-347/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 24. augusta rīkojums – Laboratoire Pareva un Biotech3D/Komisija (Pagaidu noregulējums – Regula (ES) Nr. 528/2012 – Biocīdie produkti – Aktīvā viela PHMB (1415; 4,7) – Apstiprinājuma atteikums – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Fumus boni juris – Interešu izsvēršana)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/35

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 24. augusta rīkojums – Laboratoire Pareva un Biotech3D/Komisija
      (Lietas T-337/18 R un T-347/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Regula (ES) Nr. 528/2012 - Biocīdie produkti - Aktīvā viela PHMB (1415; 4,7) - Apstiprinājuma atteikums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana))
      (2018/C 399/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja lietā T-337/18 R: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau, Francija) (pārstāvji: K. Van Maldegem un S. Englebert, advokāti)

         Prasītājas lietā T-347/18 R: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau) un Biotech3D Ltd & Co. KG (Gampern, Austrija) (pārstāvji: K. Van Maldegem un S. Englebert, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lindenthal un K. Mifsud-Bonnici)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir celta, pamatojoties uz LESD 278. un 279. pantu, un kurā ir lūgts, pirmkārt, apturēt Komisijas Īstenošanas lēmuma (ES) 2018/619 (2018. gada 20. aprīlis), ar ko PHMB (1415; 4.7) neapstiprina par 1., 5. un 6. produkta veida biocīdos lietojamu esošu aktīvo vielu (OV 2018, L 102, 21. lpp.), un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2018/613 (2018. gada 20. aprīlis), ar ko PHMB (1415; 4,7) apstiprina par 2. un 4. produkta veida biocīdos lietojamu esošo aktīvo vielu (OV 2018, L 102, 1. lpp.), izpildi un, otrkārt, veikt visus atbilstošos pagaidu pasākumus.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Lietas T-337/18 R un T-347/18 R apvienot šā rīkojuma pieņemšanai.

                  2)

                  Pieteikumus par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-542/17 P: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 11. septembra rīkojums – Allstate Insurance Company/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Eiropas Savienības preču zīme – Vārdiskas preču zīmes “DRIVEWISE” reģistrācijas pieteikums – Pieteikuma noraidīšana – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – 7. panta 2. punkts – 75. pants – Aprakstošs raksturs – Neoloģisms, kas sastāv no elementiem, katrs no kuriem apraksta attiecīgo preču vai pakalpojumu īpašības – Preču un pakalpojumu izmantojums – Sagrozīšana – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/14

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 11. septembra rīkojums – Allstate Insurance Company/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-542/17 P) (1)

      ((Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Eiropas Savienības preču zīme - Vārdiskas preču zīmes “DRIVEWISE” reģistrācijas pieteikums - Pieteikuma noraidīšana - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - 7. panta 2. punkts - 75. pants - Aprakstošs raksturs - Neoloģisms, kas sastāv no elementiem, katrs no kuriem apraksta attiecīgo preču vai pakalpojumu īpašības - Preču un pakalpojumu izmantojums - Sagrozīšana - Pienākums norādīt pamatojumu))
      (2018/C 399/18)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Allstate Insurance Company (pārstāvji: G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: K. Markakis)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu.

                  2)

                  Allstate Insurance Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 13, 15.1.2018.


title: Lieta T-542/18: Prasība, kas celta 2018. gada 17. septembrī – Wanda Films and Wanda Visión/EUIPO – Dalian Wanda Group Co. (“wanda films”)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/51

      Prasība, kas celta 2018. gada 17. septembrī – Wanda Films and Wanda Visión/EUIPO – Dalian Wanda Group Co. (“wanda films”)
      (Lieta T-542/18)
      (2018/C 399/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Wanda Films, SL (Pozuelo de Alarcón, Spānija) un Wanda Visión, SA (Pozuelo de Alarcón) (pārstāvis: C. Planas Silva, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Dalian Wanda Group Co. Ltd (Dalian, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Wanda Films, SL

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “wanda films” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 902 994

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 6. jūlija lēmums lietā R 829/2017-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību, pieņemt argumentus un dokumentus (ieskaitot tos, kas iesniegti ar šo prasību, un tos, kurus prasītāja iesniegusi iebildumu procesā un apelācijas procesā);

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pieņemt lēmumu, ar kuru tiek atļauts reģistrēt grafisko preču zīmi, kuru prasītāja aizstāv ar šo prasību.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-67/18 P: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 6. septembra rīkojums – Dominique Bilde/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Pieņemamība – Eiropas Parlaments – Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām – Parlamentārās palīdzības piemaksa – Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/14

      Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 6. septembra rīkojums – Dominique Bilde/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-67/18 P) (1)

      ((Apelācija - Pieņemamība - Eiropas Parlaments - Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Parlamentārās palīdzības piemaksa - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana))
      (2018/C 399/19)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dominique Bilde (pārstāvis: G. Sauveur, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Seyr un G. Corstens) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. F. Jensen, M. Bauer un R. Meyer)

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu.

                  2.

                  Dominique Bilde atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta T-543/18: Prasība, kas celta 2018. gada 17. septembrī – XK/Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/52

      Prasība, kas celta 2018. gada 17. septembrī – XK/Komisija
      (Lieta T-543/18)
      (2018/C 399/66)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: XK (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  nospriest, ka ir atcelts individuālais lēmums, ar kuru ir nolemts prasītājam, sākot no 2017./2018. mācību gada, pārstāt kompensēt ar viņa bērnu mācību maksu saistītos izdevumus, un par kuru pirmo reizi ir ticis paziņots viņa 2017. gada novembra algas lapā un pamatojums ir sniegts 2017. gada 7. novembra elektroniskā pasta vēstulē;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir atvedināts no Civildienesta noteikumu VII pielikuma 3. panta 1. punkta un medicīnisko izdevumu atmaksāšanas vispārējo īstenošanas noteikumu pārkāpuma, jo atbildētājas grozītā interpretācija esot pretrunā iegūtajām tiesībām, leģitīmai paļāvībai, tiesiskai drošībai un labas pārvaldības principam.

                  2.

                  Otrais pamats ir atvedināts no bērna tiesību, tiesību uz ģimenes dzīvi un tiesību uz izglītību pārkāpuma.

                  3.

                  Trešais pamats ir atvedināts no vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpuma.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir atvedināts no prasītāja interešu efektīvas neizsvēršanas un samērīguma principa neievērošanas, kas esot pieļauta apstrīdētajā lēmumā.


title: Lieta C-586/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 19. septembrī Buonotourist Srl iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-185/15 Buonotourist/Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/25

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 19. septembrīBuonotourist Srl iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-185/15 Buonotourist/Komisija
      (Lieta C-586/18 P)
      (2018/C 399/34)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Buonotourist Srl (pārstāvji: M. D’Alberti, L. Visone, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atzīt, ka Eiropas Komisijas 2015. gada 19. janvāra lēmums valsts atbalsta lietā SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN) (attiecībā uz summu 1 111 572,00 euro) ir pilnīgi spēkā neesošs ex tunc, ciktāl tajā ir noteikts, ka summas, kas atvēlētas kompensācijai par sabiedrisko pakalpojumu saistībām Regulas (EEK) Nr. 1191/69 izpratnē (kompensācijas piešķiršana saskaņā ar šīs regulas 11. pantu par saistībām ievērot tarifu likmes vietējā sabiedriskā transporta nozarē) (1), ir uzskatāmas par nepaziņotu pasākumu, kas ir ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē;

                  —

                  saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atzīt, ka Eiropas Komisijas 2015. gada 19. janvāra lēmums valsts atbalsta lietā SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN) (attiecībā uz summu 1 111 572,00 euro) ir pilnīgi spēkā neesošs daļā, kurā Itālijas valstij ir noteikts pienākums veikt operatīvos pasākumus šā atbalsta atgūšanai; kā arī piespriest Komisijai atlīdzināt Buonotourist s.r.l. tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai tās iesniedzēja izvirza piecus pamatus, kuru dēļ spriedums esot atceļams:
      I.   Pārsūdzētā sprieduma kļūdainība, jo aplūkotā kompensācija tajā kvalificēta par “jaunu atbalstu”

      Apelācijas sūdzības iesniedzējai piešķirtā kompensācija izriet no Consiglio di Stato [Valsts padome] 2009. gada sprieduma, kurā attiecīgās tiesības saskaņā ar Regulu 1191/1969 ir atzītas tāpēc, ka tarifa saistības ir sabiedrisko pakalpojumu saistības (SPS). Šāds nolēmums pēc savas būtības nekādā ziņā nav uzskatāms par tādu, ar kuru ir noteikts kompensācijas pasākums, jo ar to ir vienīgi konstatēta šā pasākuma esamība.
      II.   Pārsūdzētā sprieduma kļūdainība, jo tajā uzskatīts, ka nav izpildīti Altmark judikatūras nosacījumi

      Pasākuma kvalificēšana par publiskās varas iestāžu veiktajiem finansiālajiem izdevumiem kategoriski izslēdz, ka tam būtu piemērojams regulējums par valsts atbalstu. Tā kā kompensācija pēc savas iedabas ir atlīdzība par pildītajām SPS, nav konstatējama nekāda priekšrocība šīs saistības pildījušajam uzņēmumam. Turklāt, sīki analizējot spriedumu Altmark, ir redzams, ka ir ievēroti visi tajā apstiprinātie principi.
      III.   Pārsūdzētā sprieduma kļūdainība, jo tajā šis finansiālais pasākums novērtēts kā nesaderīgs ar Eiropas tiesisko regulējumu valsts atbalsta jomā, lai gan šis pasākums nespēj “kropļot konkurenci”

      Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā, ka vietējā sabiedriskā transporta tirgus Kampānijā kā šīs lietas faktu rašanās laikā (1996. – 2002. gadā), tā arī šobrīd joprojām paliek slēgts konkurencei, jo koncesijas radīja ekskluzīvas tiesības. Tādējādi tur nevarēja būt konkurences nedz “attiecībā uz tirgu”, nedz “tirgū”.
      IV.   Pārsūdzētā sprieduma kļūdainība, jo tajā ir apgalvots Komisijas lēmuma pārākums pār valsts tiesas nolēmumu; Regulā 659/99 (2)
         (Regulā 1589/2015 (3)
         ) paredzēto procesuālo garantiju kļūdaina piemērošana; tiesiskās paļāvības principa kļūdaina piemērošana

      Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā, ka valsts tiesas nolēmums ir taisīts vairāk kā piecus gadus pirms Komisijas lēmuma. Tāpēc tās minētā judikatūra šajā lietā neesot iederīga, jo šajā konkrētajā ziņā nav precedenta. Turpretim tā kā Consiglio di Stato bija piemērojusi Regulu 1191/69, tā bija izmantojusi sev piekrītošo prerogatīvu. Komisija nevar šajā konkrētajā ziņā arīdzan pretendēt uz kādām ekskluzīvām lēmumu pieņemšanas pilnvarām. Ilgais laiks, kas pagājis no Savienības tiesības piemērojušā nolēmuma līdz Komisijas lēmumam, ir nostiprinājis tiesisko paļāvību. Tāpēc uzskatāms nevis, ka Consiglio di Stato nav ievērojusi piemērotās tiesību normas, bet gan tikai tas, ka Komisija tās interpretē atšķirīgi.
      V.   Sprieduma kļūdainība, jo tajā nepienācīgi piemērota Regula (EK) Nr. 1370/2007 (4)
         , lai vērtētu atbalsta saderīgumu ar Savienības tiesisko regulējumu; pamatojuma nenorādīšana

      Komisija ir pieņēmusi lēmumu, pamatojoties uz kļūdainu juridisko pamatu, jo Regula 1370/2007 nebija piemērojama tāpēc, ka tā stājusies spēkā pēc tam, kad jau bija pieņemts Consiglio di Stato spriedums, kurā tiesības uz šīm kompensācijām tika atzītas saskaņā ar Regulu 1191/69.

         (1)  Padomes Regula (EEK) Nr. 1191/69 (1969. gada 26. jūnijs) par dalībvalstu darbību sakarā ar saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē (OV 1969, L 156, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV 2007, L 315, 1. lpp.).


title: Lieta C-430/16 P: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums – Bank Mellat/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Apelācija – Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) – Cīņa pret kodolieroču izplatīšanu – Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku – Nozares pasākumi – Ierobežojumi līdzekļu pārvedumiem, kuros ir iesaistītas Irānas finanšu iestādes – Ierobežojumu pastiprināšana – Strīdīgais režīms, kas izriet no Lēmuma 2012/635/KĀDP un Regulas (ES) Nr. 1263/2012 noteikumiem – Kopīgā visaptverošā rīcības plāna par Irānas kodolprogrammas jautājumu īstenošana – Visu ar šo jautājumu saistīto Eiropas Savienības ierobežojošo pasākumu atcelšana – Strīdīgā režīma atcelšana tiesvedības Eiropas Savienības Vispārējā tiesā laikā – Ietekme uz interesi celt prasību Vispārējā tiesā – Intereses celt prasību nesaglabāšanās)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/3

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums – Bank Mellat/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
      (Lieta C-430/16 P) (1)

      ((Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) - Cīņa pret kodolieroču izplatīšanu - Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku - Nozares pasākumi - Ierobežojumi līdzekļu pārvedumiem, kuros ir iesaistītas Irānas finanšu iestādes - Ierobežojumu pastiprināšana - Strīdīgais režīms, kas izriet no Lēmuma 2012/635/KĀDP un Regulas (ES) Nr. 1263/2012 noteikumiem - Kopīgā visaptverošā rīcības plāna par Irānas kodolprogrammas jautājumu īstenošana - Visu ar šo jautājumu saistīto Eiropas Savienības ierobežojošo pasākumu atcelšana - Strīdīgā režīma atcelšana tiesvedības Eiropas Savienības Vispārējā tiesā laikā - Ietekme uz interesi celt prasību Vispārējā tiesā - Intereses celt prasību nesaglabāšanās))
      (2018/C 399/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bank Mellat (pārstāvji: M. Brindle, T. Otty, QC, MacLeod un R. Blakeley, barristers, S. Zaiwalla, Z. Burbeza, A. Meskarian un P. Reddy, solicitors)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bishop un I. Rodios), Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Gauci, J. Norris-Usher un M. Konstantinidis) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: S. Brandon, kam palīdz M. Gray, barrister)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija spriedumu Bank Mellat/Padome (T-160/13, EU:T:2016:331) atcelt.

                  2)

                  Nelemt par prasību, kuru ar numuru T-160/13 iesniegusi Bank Mellat un kurā ir lūgts atcelt Padomes Regulas (ES) Nr. 1263/2012 (2012. gada 21. decembris), ar ko groza Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, 1. panta 15. punktu vai atcelt minēto tiesību normu, ciktāl tajā nav paredzēts Bank Mellat gadījumam piemērojams izņēmums, kā arī par lūgumu, lai Eiropas Savienības Vispārējā tiesa atzītu, ka Padomes Lēmuma 2012/635/KĀDP (2012. gada 15. oktobris), ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, 1. panta 6. punkts tai nav piemērojams.

                  3)

                  Bank Mellat un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan apelācijas tiesvedībā, gan pirmās instances tiesvedībā.

                  4)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta T-362/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 7. septembra rīkojums – Robert/Conseil national de l’ordre des pharmaciens (Pagaidu noregulējums – Pamatprasības noraidīšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/36

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 7. septembra rīkojums – Robert/Conseil national de l’ordre des pharmaciens

      (Lieta T-362/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Pamatprasības noraidīšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas))
      (2018/C 399/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Alain Robert (Le Mans, Francija) (pārstāvis: J.-M. Viala, advokāts)

         Atbildētāja: Conseil national de l’ordre des pharmaciens

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Francijas Conseil national de l’ordre des pharmaciens2017. gada 3. oktobra lēmuma, kurš ir apstiprināts ar Francijas Conseil d’État2018. gada 7. februāra spriedumu un ar kuru prasītājam uz gadu ir noteikts aizliegums nodarboties ar farmāciju, izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par pagaidu noregulējumu.

                  2)

                  Alain Robert sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta T-544/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. septembrī – ArcelorMittal Bremen/Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/52

      Prasība, kas celta 2018. gada 13. septembrī – ArcelorMittal Bremen/Komisija
      (Lieta T-544/18)
      (2018/C 399/67)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ArcelorMittal Bremen GmbH (Brēmene, Vācija) (pārstāvji: S. Altenschmidt un D. Jacob, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 265. pantam konstatēt, ka Komisija, centrālajam administratoram neuzdodot ņemt vērā Vācijas Federatīvās Republikas 2018. gada 8. februārīEUTL publicētos grozījumus valsts kvotu sadales tabulā attiecībā uz lietā aplūkojamo iekārtu ar identifikācijas numuru EU-ID DE000000000000060, ir pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 389/2013 (1) 52. panta 2. punktu;

                  —

                  vai, pakārtoti, atcelt Komisijas 2018. gada 31. augusta lēmumu par prasītājas 2018. gada 14. maija pieprasījumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādu pamatu:
      Savienības tiesību pārkāpums
      Prasītāja norāda, ka Komisijai bija pienākums pieņemt lēmumu atbilstoši Regulas Nr. 389/2013 52. panta 2. punktam, jo grozījumi valsts kvotu sadales tabulā atbilst Savienības tiesību prasībām.
      Turpinājumā tā apgalvo, ka ar kausēto rūdu saistītais vēsturiskais darbības līmenis atbilstoši Komisijas Lēmumam 2011/278/ES (2) ir jānosaka, balstoties uz kausētās rūdas daudzumiem, kas tiek konstatēti svēršanā, rūdu izvedot no aglomerācijas iekārtas.
      Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka kausētā rūda, kura pēc tās saražošanas sloga sagatavošanas procesā no jauna tiek iesijāta domnas krāsnī un kā pārstrādes materiāls atkal nonāk aglomerācijas iekārtā, nav jāatskaita, nosakot aglomerācijas iekārtas darbības līmeni.

         (1)  Regula (ES) Nr. 389/2013 (2013. gada 2. maijs), ar ko izveido Savienības reģistru saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 280/2004/EK un Lēmumu Nr. 406/2009/EK un atceļ Komisijas Regulu (ES) Nr. 920/2010 un Regulu (ES) Nr. 1193/2011 (OV 2013, L 122, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Lēmums 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 2772) (OV 2011, L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-488/16 P: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Freistaat Bayern (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Vārdiska preču zīme “NEUSCHWANSTEIN” – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts – Absolūti atteikuma pamati – Aprakstošs raksturs – Ģeogrāfiskās izcelsmes norāde – Atšķirtspēja – 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Ļaunticība)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/4

      Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Freistaat Bayern

      (Lieta C-488/16 P) (1)

      ((Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Vārdiska preču zīme “NEUSCHWANSTEIN” - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Ģeogrāfiskās izcelsmes norāde - Atšķirtspēja - 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Ļaunticība))
      (2018/C 399/04)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV (pārstāvis: B. Bittner, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Botis, A. Schifko un D. Walicka), Freistaat Bayern (pārstāvis: M. Müller, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 6, 9.1.2017.


title: Lieta T-546/18: Prasība, kas celta 2018. gada 17. septembrī – XM u.c./Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/53

      Prasība, kas celta 2018. gada 17. septembrī – XM u.c./Komisija
      (Lieta T-546/18)
      (2018/C 399/68)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: XM un 26 citi prasītāji (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt dažādiem prasītājiem nelabvēlīgos lēmumus, kurus veido iecēlējinstitūcijas lēmumi neatlīdzināt tiem mācību izmaksas par 2017./2018. gadu un kuri pieņemti dažādos veidos atkarībā no katra prasītāja individuālajiem apstākļiem:

                              —

                              kā individuāls lēmums (precīzāk, e-pasts), kurā konkrēti izteikts atteikums veikt atmaksu;

                              —

                              kā norāde “processed” viņu Sysper vietnē, ko prasītājs uzskata kā atteikuma lēmumu, jo tam sekojošais nākamā mēneša algas izraksts (agrākais 10. datumā, jo runa ir par atalgojuma lapas nosūtīšanas datumu) neietver atmaksu vai ietver tikai transporta izdevumu atmaksu;

                              —

                              kā netieši izteikts pieteikuma noraidījums, jo pieteikums četrus mēnešus pēc tā iesniegšanas vispār nav ticis izskatīts;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

                  —

                  Pirmais pamats ir atvedināts no Civildienesta noteikumu VII pielikuma 3. panta 1. punkta un medicīnisko izdevumu atmaksāšanas vispārējo īstenošanas noteikumu pārkāpuma, jo atbildētājas grozītā interpretācija esot pretrunā iegūtajām tiesībām, leģitīmai paļāvībai, tiesiskai drošībai un labas pārvaldības principam.

                  —

                  Otrais pamats ir atvedināts no bērna tiesību, tiesību uz ģimenes dzīvi un tiesību uz izglītību pārkāpuma.

                  —

                  Trešais pamats ir atvedināts no vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpuma.

                  —

                  Ceturtais pamats ir atvedināts no prasītāju interešu efektīvas neizsvēršanas un samērīguma principa neievērošanas, kas esot pieļauta apstrīdētajā lēmumā.


title: Lieta T-504/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 11. septembra rīkojums – XG/Komisija (Pagaidu noregulējums – Atteikums piekļuvei Komisijas telpām – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Pieteikuma noteikt pagaidu pasākumus neapmierināšana intereses neesamības dēļ)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/37

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 11. septembra rīkojums – XG/Komisija
      (Lieta T-504/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Atteikums piekļuvei Komisijas telpām - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Pieteikuma noteikt pagaidu pasākumus neapmierināšana intereses neesamības dēļ))
      (2018/C 399/51)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: XG (pārstāvji: S. Kaisergruber un A. Burghelle-Vernet, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Van Nuffel un T. Bohr)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts noteikt pagaidu pasākumus, pirmkārt, lai tiktu apturēta Komisijas 2018. gada 2. jūlija lēmuma, ar kuru ir atstāts spēkā aizliegums piekļūt Komisijas telpām, izpilde un, otrkārt, lai uzliktu Komisijai pienākumu izdot pagaidu atļauju piekļuvei tās telpām.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-591/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 21. septembrī Brugg Kabel AG un Kabelwerke Brugg AG Holding iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-441/14 Brugg Kabel AG un Kabelwerke Brugg AG Holding/Eiropas Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/28

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 21. septembrīBrugg Kabel AG un Kabelwerke Brugg AG Holding iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-441/14 Brugg Kabel AG un Kabelwerke Brugg AG Holding/Eiropas Komisija
      (Lieta C-591/18 P)
      (2018/C 399/36)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding (pārstāvji: A. Rinne un M. Lichtenegger, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1)

                  atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-441/14 un otras lietas dalībnieces 2014. gada 2. aprīļa lēmumu (lieta AT.39610 – Spēka kabeļi), ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām;

                  2)

                  pakārtoti, atcelt 1. punktā minēto Vispārējās tiesas spriedumu un otras lietas dalībnieces lēmumu, ciktāl:

                              a)

                              apelācijas sūdzības iesniedzējām uzliktais naudas sods tika noteikts 8 490 000 EUR apmērā un

                              b)

                              apelācijas sūdzības iesniedzējām tika piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus,

                        un samazināt naudas sodu pēc Tiesas ieskatiem saskaņā ar apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumiem pirmajā instancē;

                  3)

                  papildus pakārtoti, atcelt 1. punktā minēto Vispārējās tiesas spriedumu un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

                  4)

                  piespriest otrai lietas dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējas ir izvirzījušas sešus pamatus.
      Pirmais pamats: tiesību uz aizstāvību pārkāpums, iesniedzot informācijas pieprasījumu un paziņojumu par iebildumiem angļu valodā
      Ņemot vērā informācijas pieprasījumu valodu versijas un apelācijas sūdzības iesniedzēju rīcībā esošo paziņojumu par iebildumiem, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot par pietiekamu pārāk zemu saprotamības līmeni. Būtu pareizi ļaut adresātam pilnībā izprast iebildumus, ļaujot viņam izvēlēties saprotamu valodas versiju visaptverošas aizstāvības nolūkos. Nepietiek tikai “pietiekami” izprast iebildumu veidu un apmēru, lai “paustu lietderīgu nostāju šajā ziņā”.
      Vispārējā tiesa turklāt neņēma vērā, ka šajā ziņā Komisijai ir būtiska nevis atbilžu lietderība, bet vienīgi tas, vai attiecīgais uzņēmums, neraugoties uz Komisijas atteikumu sniegt piekļuvi citai valodas versijai, ir spējis pilnībā aizstāvēties pret iebildumiem.
      Otrais pamats: Tiesību uz aizstāvību pārkāpums, atsakot piekļuvi citu uzņēmumu apsvērumiem par iebildumiem
      Vispārējā tiesa noteica pārmērīgas prasības attiecībā uz nosacījumiem, saskaņā ar kuriem attiecīgajam uzņēmumam būtu jāpiešķir piekļuve citu adresātu nekonfidenciālajām atbildēm uz paziņojumu par iebildumiem. Paziņojuma par iebildumiem adresātam būtu jāpiešķir piekļuve jau tad, ja attiecīgais uzņēmums, ņemot vērā pret viņu iesniegtās apsūdzības, atsaucas uz ticamiem apstākļiem, kuri izriet no visas procedūras un apliecina, ka ir visnotaļ iespējams, ka citu paziņojuma par iebildumiem adresātu nekonfidenciālas atbildes var ietvert šo uzņēmumu attaisnojošus fragmentus vai dokumentus.
      Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā faktu, ka tas, ka tikai Komisija var novērtēt, vai atbildēs uz paziņojumu par iebildumiem, ko iesnieguši citi šī paziņojuma adresāti, ir (iespējams) attaisnojoši fragmenti vai dokumenti, ir pretrunā tiesiskas valsts principiem. Tādējādi Komisija darbotos gan kā iestāde, kas veic izmeklēšanu, kriminālvajāšanu un lēmumu pieņemšanu, gan vienlaikus kā iestāde, kas nodrošina aizstāvību vienā un tajā pašā lietā tomēr nespējot identificēt šajā ziņā nepieciešamās faktu sakarības.
      Trešais pamats: nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpums, kā dalības pārkāpumā datumu nosakot 2001. gada 14. decembri
      Vispārējā tiesa esot noteikusi pārāk zemu pierādījumu standartu attiecībā uz pierādījumiem par dalības vienotā un turpinātā pārkāpuma uzsākšanu. Komisijai būtu bijis jāiesniedz precīzi, pārliecinoši un saskaņoti pierādījumi, kas pamato stingru pārliecību, ka datums, kas ir izvēlēts kā pārkāpuma sākums, ir konkurences pārkāpums. Jebkuras šaubas būtu jāatrisina par labu attiecīgajam uzņēmumam saskaņā ar in dubio pro reo principu.
      Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā faktu, ka, lai atspēkotu netiešus pierādījumus, pietiek ar netiešiem pierādījumiem par pretējo. Pušu procesuālo tiesību vienlīdzības interesēs administratīvajā procesā par sankciju piemērošanu nevar pieprasīt, lai attiecīgais uzņēmums iesniedz pierādījumus, ka to pilnībā attaisno.
      Ceturtais pamats: pierādījumu sagrozīšana un nevainīguma prezumpcijas pārkāpums, atzīstot, ka dalība pārkāpumā bija nepārtraukta no 2005. gada 12. maija līdz 2005. gada 8. decembrim
      Vispārējā tiesa esot sagrozījusi pierādījumus par apelācijas sūdzības iesniedzēju nepārtrauktu dalību pārkāpumā, kad tā, neraugoties uz daudziem neviennozīmīgiem un pretrunīgiem netiešajiem pierādījumiem, nonāca līdz stingrai un nelokāmai pārliecībai par to, ka pārkāpums turpinājās nepārtraukti.
      Vispārējā tiesa arī šajā gadījumā neesot ņēmusi vērā atbilstošo standartu netiešu pierādījumu atspēkošanai.
      Piektais pamats: pierādījumu sagrozīšana, nevainīguma prezumpcijas un samērīguma principa pārkāpums, nosakot atbildību par aizliegtu vienošanos noslēgšanu attiecībā uz zemūdens kabeļiem, valstu tirgiem un liela mēroga projektiem
      Vispārējā tiesa esot noteikusi pārāk zemu pierādījumu standartu un ir sagrozījusi pierādījumus attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju atbildību par tādām autonomām un atsevišķām pārkāpuma daļām kā zemūdens kabeļiem, valstu tirgiem un liela mēroga projektiem, kurās apelācijas sūdzības iesniedzējas ne piedalījās, ne arī bija ieinteresētas.
      Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā nepamatotos un nesamērīgos riskus, kas raksturīgi tādai vienota un turpināta pārkāpuma juridiskā jēdziena plašai interpretācijai attiecībā uz uzņēmumiem, kuri nav piedalījušies visās tā daļās, bet kuri saskaņā ar valsts tiesību aktiem varētu tikt solidāri saukti pie atbildības par kaitējumu, kas radies šī pārkāpuma rezultātā.
      Ņemot vērā pašreizējo situāciju Savienības noteikumu par zaudējumu atlīdzību saskaņošanas jomā, regresa tiesību izmantošana pret solidāri atbildīgajiem līdzdalībniekiem valsts līmenī nav piemērots instruments, lai kompensētu plašu ārējo atbildību.
      Sestais pamats: Regulas Nr. 1/2003 (1), 23. panta 2. un 3. punkta pārkāpums, kā arī tiesiskuma, samērīguma un non bis in idem principu pārkāpums, aprēķinot naudas sodu
      Vispārējā tiesa esot kļūdaini apstiprinājusi 2004. gadu kā atsauces gadu attiecībā uz pārdošanas apjomiem, jo tas neesot reprezentatīvs un neatspoguļojot ne apelācijas sūdzības iesniedzēju faktisko lielumu, ne arī to ekonomiskās iespējas.
      Turklāt Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā faktu, ka Komisija atbildības noteikšanas nolūkā nevarēja, no vienas puses, atsaukties uz vienotu un turpinātu pārkāpumu, proti, karteli, kas ietver gan A/R konfigurāciju, gan R konfigurāciju, un, no otras puses, atkal mākslīgi nodalīt šķietami neatdalāmas pārkāpuma daļas, lai aprēķinātu naudas sodu.

         (1)  OV 2003, L 1, 1. lpp.


title: Lieta T-490/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. augustā – Neda Industrial Group/Padome

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/38

      Prasība, kas celta 2018. gada 16. augustā – Neda Industrial Group/Padome
      (Lieta T-490/18)
      (2018/C 399/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Neda Industrial Group (Teherāna, Irāna) (pārstāvis: L. Vidal, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Padomes 2018. gada 6. jūnija lēmumu saglabāt spēkā prasītājai noteiktās sankcijas, un

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar šo prasību tiek lūgts atcelt Padomes 2018. gada 6. jūnija lēmumu saglabāt prasītājas vārdu to personu un organizāciju sarakstā, kas iekļautas Lēmuma 2010/413/KĀDP (1) II pielikumā un Regulas Nr. 267/2012 (2) IX pielikumā.
      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks kļūdas tiesību piemērošanā dēļ.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka Padome nav pierādījusi, ka prasītāja sniegtu apzinātu atbalstu Irānas darbībai kodolenerģijas jomā, kura var sekmēt kodolieroču izplatīšanu, kas ir apgalvotais juridiskais pamats prasītājas iekļaušanai Regulas Nr. 267/2012 IX pielikumā esošajā sarakstā.

                              —

                              Prasītāja arī apgalvo, ka tas, ka Padome tai nav darījusi zināmus nekādus pierādījumus šo apgalvojumu atbalstam, ir efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principa pārkāpums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks faktu kļūdas dēļ.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka, ņemot vērā tās darbību un sniegtos pakalpojumus, tā nav saistīta ar organizācijām, kurām piemērotas sankcijas, nedz arī ar jebkādām darbībām kodolenerģijas jomā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo ar to tiekot pārkāpts vispārējais samērīguma princips.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka tās iekļaušana to organizāciju sarakstā, kurām tiek piemēroti ierobežojoši pasākumi, un atteikums prasītājas nosaukumu no šī saraksta svītrot nav nedz piemēroti, nedz nepieciešami, lai sasniegtu Regulas Nr. 267/2012 mērķus, un ir radījuši prasītajai nesamērīgus zaudējumus.

         (1)  Padomes Lēmums 2010/413/KĀDP (2010. gada 26. jūlijs), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 27.7.2010, 39. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (ES) Nr. 267/2012 (2012. gada 23. marts) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 24.3.2012, 1. lpp.).


title: Lieta T-556/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. septembrī – Sensient Colors Europe/Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/54

      Prasība, kas celta 2018. gada 19. septembrī – Sensient Colors Europe/Komisija
      (Lieta T-556/18)
      (2018/C 399/69)
      Tiesvedības valoda: vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sensient Colors Europe GmbH (Geesthacht, Vācija) (pārstāvji: M. Hagenmeyer, D. Zechmeister un W. Berlit, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2018. gada 31. jūlija lēmumu (DG Sante/E2/RP/amf(2018)4523972), ar kuru par spēkā neesošu atzīts pieteikums atļaut laist Savienības tirgū jaunu pārtikas produktu un atjaunot Savienības sarakstu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2015/2283 (1) 9. pantu, ar references numuru NF 2018/0355, un izbeigt pieteikuma procesu, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja ir izvirzījusi vienu pamatu, kas attiecas uz Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/2469 (2) 6. panta 1. un 5. punkta, kā arī 10. panta 1. punkta, lasot to kopā ar 10. panta 3. punktu un 11. panta 1. punktu vai ar Regulas 2015/2283 12. panta 2. punktu, pārkāpumu.
      Šajā ziņā prasītāja tostarp norāda, ka atbildētāja ir kļūdaini pieņēmusi, ka pieteikuma priekšmets, proti, krāsojošais ekstrakts, kas iegūts no kaltētiem clitoria ternatea ziediem, neietilpst Regulas 2015/2283 piemērošanas jomā un ir uzskatāms par pārtikas piedevu Regulas Nr. 1333/2008 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2015/2283 (2015. gada 25. novembris) par jauniem pārtikas produktiem un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1169/2011 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 258/97 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1852/2001 (OV 2015, L 327, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2017/2469 (2017. gada 20. decembris), ar ko nosaka administratīvās un zinātniskās prasības attiecībā uz pieteikumiem, kuri minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2015/2283 par jauniem pārtikas produktiem 10. pantā (OV 2017, L 351, 64. lpp.).


title: Lieta T-505/18: Prasība, kas celta 2018. gada 24. augustā – Ungārija/Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/39

      Prasība, kas celta 2018. gada 24. augustā – Ungārija/Komisija
      (Lieta T-505/18)
      (2018/C 399/53)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: Z. Fehér, M. Tátrai un A. Pokoraczki)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/873 (2018. gada 13. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), daļā, kas attiecas uz Ungāriju, no Savienības finansējuma izslēdzot atbalstu, kas piešķirts ražotāju grupām ar kvalificētu atzinumu.

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka apstrīdētajā lēmumā paredzētā strīdīgā izslēgšana ir nelikumīga, jo atbalsts attiecīgajām ražotāju grupām ir ticis piešķirts saskaņā ar Savienības tiesībām.
                  Prasītāja atsaucas uz ražotāju grupu atzīšanas iedabu. Tās skatījumā Komisija attiecībā uz lēmumu par ražotāju grupām piešķirtā valsts atbalsta atgūšanu neesot ņēmusi vērā, ka ražotāju grupas, kas ir ieguvušas kvalificētu atzinumu, atbilst Regulas (EK) Nr. 1698/2005 prasībām.

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka apstrīdētajā lēmumā paredzētā strīdīgā izslēgšana ir nelikumīga, jo saskaņā ar lojālas sadarbības, samērīguma, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem izslēgšanu vajadzēja ierobežot vai nepieļaut vispār.
                  Prasītājas skatījumā strīdīgā izslēgšana ir nelikumīga, jo saskaņā ar lojālas sadarbības, samērīguma, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem izslēgšanu vajadzēja ierobežot vai nepieļaut vispār, jo Savienības tiesību normas, kas ir piemērojamas saistībā ar strīdīgā valsts tiesiskā regulējuma un prakses vērtējumu, ne pavisam nav skaidras un tās pieļauj Ungārijas aizstāvēto interpretāciju, turklāt tās jau iepriekš ir atzinusi Komisija un šajā sakarā nav tikuši izvirzīti nekādi iebildumi.


title: Lieta T-557/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. septembrī– LG Electronics/EUIPO – Beko (“BECON”)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/55

      Prasība, kas celta 2018. gada 20. septembrī– LG Electronics/EUIPO – Beko (“BECON”)
      (Lieta T-557/18)
      (2018/C 399/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvis: M. Graf, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Beko plc (Watford, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BECON” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 142 336

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 11. jūlija lēmums lietā R 41/2018-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-527/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālais nodrošinājums – Regula (ES) Nr. 987/2009 – 5. pants un 19. panta 2. punkts – Darba ņēmēji, kas norīkoti darbā citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā darba devēja parasti veic darbību – Izcelsmes dalībvalsts veikta apliecības A 1 izsniegšana pēc darba ņēmēju iekļaušanas uzņemošās dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmā – Administratīvās komisijas slēdziens – Apliecības A 1 nepamatota izsniegšana – Konstatējums – Šo apliecību saistošais raksturs un atpakaļejošs spēks – Regula (EK) N. 883/2004 – Piemērojamie tiesību akti – 12. panta 1. punkts – Jēdziens “persona, kas nosūtīta aizstāt citu personu”)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/4

      Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

      (Lieta C-527/16) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (ES) Nr. 987/2009 - 5. pants un 19. panta 2. punkts - Darba ņēmēji, kas norīkoti darbā citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā darba devēja parasti veic darbību - Izcelsmes dalībvalsts veikta apliecības A 1 izsniegšana pēc darba ņēmēju iekļaušanas uzņemošās dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmā - Administratīvās komisijas slēdziens - Apliecības A 1 nepamatota izsniegšana - Konstatējums - Šo apliecību saistošais raksturs un atpakaļejošs spēks - Regula (EK) N. 883/2004 - Piemērojamie tiesību akti - 12. panta 1. punkts - Jēdziens “persona, kas nosūtīta aizstāt citu personu”))
      (2018/C 399/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

         Piedaloties: Alpenrind GmbH Martin-Meat Szolgáltató és Kereskedelmi Kft, Martimpex-Meat Kft, Pensionsversicherungsanstalt, Allgemeine Unfallversicherungsanstalt

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004, kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 1244/2010 (2010. gada 9. decembris), 5. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar Regulas Nr. 987/2009, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 1244/2010, 19. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka apliecība A 1, kuru izsniegusi dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 1244/2010, 12. panta 1. punktu, ir saistoša ne tikai dalībvalsts, kurā darbs tiek veikts, iestādēm, bet arī šīs dalībvalsts tiesām.

                  2)

                  Regulas Nr. 987/2009, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 1244/2010, 5. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar Regulas Nr. 987/2009, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 1244/2010, 19. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka apliecība A 1, kuru izsniegusi dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar Regulas Nr. 883/2004, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 1244/2010, 12. panta 1. punktu, ir saistoša gan dalībvalsts, kurā tiek veikts darbs, sociālā nodrošinājuma iestādēm, gan šīs dalībvalsts tiesām tikmēr, kamēr šo apliecību dalībvalsts, kurā šī apliecība ir izdota, nav atsaukusi vai atzinusi par spēkā neesošu, lai gan šīs pēdējās minētās dalībvalsts kompetentās iestādes un dalībvalsts, kurā tiek veikts darbs, kompetentās iestādes ir vērsušās administratīvajā komisijā sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai un tā ir secinājusi, ka šī apliecība ir izdota nepamatoti un tā būtu jāatsauc.
                  Regulas Nr. 987/2009, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 1244/2010, 5. panta 1. punkts, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 987/2009, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 1244/2010, 19. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka apliecība A 1, kuru izsniegusi dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar Regulas Nr. 883/2004, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 1244/2010, 12. panta 1. punktu, ir saistoša gan dalībvalsts, kurā tiek veikts darbs, sociālā nodrošinājuma iestādēm, gan šīs dalībvalsts tiesām attiecīgajā gadījumā ar atpakaļejošu spēku, lai gan šī apliecība ir tikusi izdota vienīgi pēc tam, kad šī dalībvalsts bija iekļāvusi attiecīgo darba ņēmēju obligātajā apdrošināšanā saskaņā ar tās tiesību aktiem.

                  3)

                  Regulas Nr. 883/2004, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 1244/2010, 12. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja darba ņēmējs, kuru darba devējs ir norīkojis darbā citā dalībvalstī, ir aizvietots ar citu darba ņēmēju, kuru ir norīkojis cits darba devējs, šis pēdējais darba ņēmējs ir jāuzskata par “nosūtītu aizstāt citu personu” šīs tiesību normas nozīmē, līdz ar to tas nevar gūt labumu no īpašā noteikuma, kas paredzēts šajā tiesību normā, lai paliktu pakļauts tās dalībvalsts, kurā tā darba devējs parasti veic savu darbību, tiesību aktiem.
                  Tas, ka abu attiecīgo darba ņēmēju darba devēju juridiskās adreses ir vienā un tajā pašā dalībvalstī, vai tas, ka tiem eventuāli ir personiskas vai organizatoriskas saiknes, nav nozīmes šajā ziņā.

         (1)  OV C 14, 16.1.2017.


title: Lieta C-186/17: Tiesas (trešā palāta) priekšsēdētāja 2018. gada 2. augusta rīkojums (Landgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – flightright GmbH/Iberia Express SA

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/30

      Tiesas (trešā palāta) priekšsēdētāja 2018. gada 2. augusta rīkojums (Landgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – flightright GmbH/Iberia Express SA

      (Lieta C-186/17) (1)

      (2018/C 399/37)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas (trešā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 221, 10.7.2017.


title: Lieta C-4/17 P: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums – Čehijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija – Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds (ELGF) – Eiropas Savienības finansējuma saņemšanai atbilstīgi izdevumi – Čehijas Republikas izdevumi – Regula (EK) Nr. 479/2008 – 11. panta 3. punkts – Jēdziens “vīna dārzu pārstrukturēšana”)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/6

      Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums – Čehijas Republika/Eiropas Komisija
      (Lieta C-4/17 P) (1)

      ((Apelācija - Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds (ELGF) - Eiropas Savienības finansējuma saņemšanai atbilstīgi izdevumi - Čehijas Republikas izdevumi - Regula (EK) Nr. 479/2008 - 11. panta 3. punkts - Jēdziens “vīna dārzu pārstrukturēšana”))
      (2018/C 399/06)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Pavliš un J. Vláčil)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Ondrůšek un B. Eggers)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 20. oktobra spriedumu Čehijas Republika/Komisija (T-141/15, nav publicēts, EU:T:2016:621).

                  2)

                  Atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/103 (2015. gada 16. janvāris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to ir izslēgti uz ELGF attiecinātie Čehijas Republikas izdevumi vīna dārzu aizsardzības pret dzīvnieku un putnu radītajiem bojājumiem pasākumam 2010.–2012. gadam kopumā 2 123 199,04 EUR apmērā.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Čehijas Republikas tiesāšanās izdevumus, kuri radušies gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan šajā apelācijas tiesvedībā.

         (1)  OV C 63, 27.2.2017.


title: Lieta C-212/17: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 21. augusta rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Simón Rodríguez Otero/Televisión de Galicia SA, Ministerio Fiscal

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/30

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 21. augusta rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Simón Rodríguez Otero/Televisión de Galicia SA, Ministerio Fiscal

      (Lieta C-212/17) (1)

      (2018/C 399/38)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta T-559/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. septembrī – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medicīniskie plāksteri)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/55

      Prasība, kas celta 2018. gada 13. septembrī – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medicīniskie plāksteri)
      (Lieta T-559/18)
      (2018/C 399/71)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Vācija) (pārstāve: K. Middelhoff, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Ķelne, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 1339246-0009

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2018. gada 29. jūnija lēmums lietā R 2215/2016-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Gadījumā, ja tiesvedībā piedalītos persona, kas iestājusies lietā, prasītājas prasījums ir arī:

                  —

                  piespriest personai, kas iestājusies lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 5. un 6. panta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-84/18 P: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 6. septembra rīkojums – Sophie Montel/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Pieņemamība – Eiropas Parlaments – Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām – Parlamentārās palīdzības piemaksa – Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/15

      Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 6. septembra rīkojums – Sophie Montel/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-84/18 P) (1)

      ((Apelācija - Pieņemamība - Eiropas Parlaments - Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Parlamentārās palīdzības piemaksa - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana))
      (2018/C 399/20)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sophie Montel (pārstāvis: G. Sauveur, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Seyr un G. Corstens) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. F. Jensen, M. Bauer un R. Meyer)

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu.

                  2.

                  Sophie Montel atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-594/17: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 2. augusta rīkojums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika, ko atbalsta Beļģijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Igaunijas Republika, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Itālijas Republika

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/30

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 2. augusta rīkojums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika, ko atbalsta Beļģijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Igaunijas Republika, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Itālijas Republika
      (Lieta C-594/17) (1)

      (2018/C 399/39)
      Tiesvedības valoda – slovēņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 412, 4.12.2017.


title: Lieta C-90/18: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. septembra rīkojums (Visoki upravni sud (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR)/Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants – Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu, kā arī iemeslu, kas pamato atbildes uz prejudiciālajiem jautājumiem vajadzību, neesamība – Acīmredzama nepieņemamība

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/15

      Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. septembra rīkojums (Visoki upravni sud (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR)/Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske

      (Lieta C-90/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 94. pants - Pietiekamu precizējumu par pamatlietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu, kā arī iemeslu, kas pamato atbildes uz prejudiciālajiem jautājumiem vajadzību, neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2018/C 399/21)
      Tiesvedības valoda – horvātu

         Iesniedzējtiesa

         Visoki upravni sud

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR)

         Atbildētāja: Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske

         piedaloties: Hrvoje Šimić

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Visoki upravni sud (Administratīvā apelācijas tiesa, Horvātija) iesniegusi ar 2018. gada 1. februāra lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta T-560/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. septembrī – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medicīniskie plāksteri)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/56

      Prasība, kas celta 2018. gada 13. septembrī – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medicīniskie plāksteri)
      (Lieta T-560/18)
      (2018/C 399/72)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Vācija) (pārstāve: K. Middelhoff, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Ķelne, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 1339246-0004

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2018. gada 29. jūnija lēmums lietā R 2216/2016-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Gadījumā, ja tiesvedībā piedalītos persona, kas iestājusies lietā, prasītājas prasījums ir arī:

                  —

                  piespriest personai, kas iestājusies lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 5. un 6. panta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-17/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grenville Hampshire/The Board of the Pension Protection Fund (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā – Direktīva 2008/94/EK – 8. pants – Papildpensijas plāni – Tiesību uz vecuma pabalstiem aizsardzība – Minimālais garantētais aizsardzības līmenis)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/6

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grenville Hampshire/The Board of the Pension Protection Fund

      (Lieta C-17/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Direktīva 2008/94/EK - 8. pants - Papildpensijas plāni - Tiesību uz vecuma pabalstiem aizsardzība - Minimālais garantētais aizsardzības līmenis))
      (2018/C 399/07)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Court of Appeal

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Grenville Hampshire

         Atbildētāja: The Board of the Pension Protection Fund

         Piedaloties: Secretary of State for Work and Pensions

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/94/EK (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka katram atsevišķam darbiniekam ir jāsaņem vecuma pabalsti vismaz 50 % apmērā no viņa iegūto tiesību vērtības atbilstoši uzņēmuma papildpensijas plānam viņa darba devēja maksātnespējas gadījumā.

                  2)

                  Direktīvas 2008/94 8. pantam tādos apstākļos kā pamatlietā ir tieša iedarbība, kā rezultātā uz to valsts tiesā var atsaukties atsevišķs darbinieks, lai apstrīdētu tādas struktūras kā The Board of the Pension Protection Fund (Pensiju aizsardzības fonda valde, Apvienotā Karaliste) lēmumu.

         (1)  OV C 78, 13.3.2017.


title: Lieta T-509/18: Prasība, kas celta 2018. gada 24. augustā – Čehijas Republika/Eiropas Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/39

      Prasība, kas celta 2018. gada 24. augustā – Čehijas Republika/Eiropas Komisija
      (Lieta T-509/18)
      (2018/C 399/54)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula un J. Vláčil)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/873 (2018. gada 13. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to ir izslēgti Čehijas Republikas izdevumi kopumā 151 116,65 EUR apmērā, un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1306/2013”) 52. panta 1. punkta pārkāpums. Komisija nepareizi uzskata, ka laiks starp kontroles iestāžu apmeklējumiem lauksaimniecības uzņēmumā nedrīkst pārsniegt laiku, kāds ir noteikts Komisijas Īstenošanas Regulas (ES) Nr. 809/2014 (2014. gada 17. jūlijs), ar ko paredz noteikumus par to, kā Regulu Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, lauku attīstības pasākumiem un savstarpējo atbilstību (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 809/2014”), 25. pantā.

                  2.

                  Otrais pamats: tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums. Pat ja šajā gadījumā (quod non) Regula Nr. 809/2014 būtu pārkāpta, Čehijas Republikai bija tiesības tiesiski paļauties, ka tās kontroles sistēma atbilst ES tiesībām, pamatojoties uz iepriekšējā revīzijā izdarīto Komisijas secinājumu, ar kuru tika apstiprināts, ka pārbaudes uz vietas Čehijas Republikā ir veiktas saskaņā ar ES tiesībām.

                  3.

                  Trešais pamats: Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 1. un 2. punkta pārkāpums. Pat ja Čehijas Republika šajā gadījumā (quod non) būtu pārkāpusi Regulu Nr. 809/2014, Komisija finanšu korekcijas aprēķinā iekļāva arī līdzekļus, kas bija samaksāti lauksaimniecības uzņēmumiem, attiecībā uz kuriem saistībā ar pārbaudēm uz vietas acīmredzami nepastāvēja Regulas Nr. 809/2014 pārkāpums. Tādējādi Komisija noteica finanšu korekciju arī attiecībā uz izdevumiem, ko nevarēja uzskatīt par nepamatotiem un kuri neapdraudēja ES līdzekļus.


title: Lieta C-184/18: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 6. septembra rīkojums (Tribunal Central Administrativo Sul (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fazenda Pública/Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Tiešie nodokļi – LESD 18. pants – Nediskriminācijas princips – LESD 63., 64. un 65. pants – Kapitāla brīva aprite – Augstāka nodokļu nasta attiecībā uz nerezidentu gūto kapitāla pieaugumu saistībā ar nekustamo īpašumu – Kapitāla aprites uz vai no trešām valstīm ierobežojumi)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/16

      Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 6. septembra rīkojums (Tribunal Central Administrativo Sul (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fazenda Pública/Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

      (Lieta C-184/18) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Tiešie nodokļi - LESD 18. pants - Nediskriminācijas princips - LESD 63., 64. un 65. pants - Kapitāla brīva aprite - Augstāka nodokļu nasta attiecībā uz nerezidentu gūto kapitāla pieaugumu saistībā ar nekustamo īpašumu - Kapitāla aprites uz vai no trešām valstīm ierobežojumi))
      (2018/C 399/22)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Central Administrativo Sul

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fazenda Pública

         Atbildētāji: Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

         Rezolutīvā daļa

      Tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru kapitāla pieaugumam, ko, atsavinot šajā dalībvalstī esošo nekustamo īpašumu, guvis trešās valsts rezidents, tiek piemērota nodokļu nasta, kas ir lielāka par to, kāda tiktu piemērota šāda paša veida darījuma rezultātā šīs dalībvalsts rezidenta gūtajam kapitāla pieaugumam, ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums, uz kuru –bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai – neattiecas LESD 64. panta 1. punktā paredzētais izņēmums un kurš nevar tikt attaisnots ar LESD 65. panta 1. punktā paredzētajiem iemesliem.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Lieta C-21/17: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums (Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Catlin Europe SE/O.K. Trans Praha spol. s r. o. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās un komerclietās – Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra – Regula (EK) Nr. 1896/2006 – Maksājuma rīkojuma izdošana kopā ar lūgumu izdot rīkojumu – Lūguma izdot rīkojumu tulkojuma neesamība – Par izpildāmu pasludināts Eiropas maksājuma rīkojums – Pārskatīšanas lūgums pēc iebildumu iesniegšanas termiņa beigām – Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana – Regula (EK) Nr. 1393/2007 – Piemērojamība – 8. pants un II pielikums – Adresāta informēšana par tiesībām atteikties pieņemt neiztulkotu dokumentu par lietas ierosināšanu – Standarta veidlapas neesamība – Sekas)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/7

      Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums (Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Catlin Europe SE/O.K. Trans Praha spol. s r. o.

      (Lieta C-21/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās un komerclietās - Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra - Regula (EK) Nr. 1896/2006 - Maksājuma rīkojuma izdošana kopā ar lūgumu izdot rīkojumu - Lūguma izdot rīkojumu tulkojuma neesamība - Par izpildāmu pasludināts Eiropas maksājuma rīkojums - Pārskatīšanas lūgums pēc iebildumu iesniegšanas termiņa beigām - Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana - Regula (EK) Nr. 1393/2007 - Piemērojamība - 8. pants un II pielikums - Adresāta informēšana par tiesībām atteikties pieņemt neiztulkotu dokumentu par lietas ierosināšanu - Standarta veidlapas neesamība - Sekas))
      (2018/C 399/08)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Nejvyšší soud České republiky

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Catlin Europe SE

         Atbildētāja: O.K. Trans Praha spol. s r. o.

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1896/2006 (2006. gada 12. decembris), ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1393/2007 (2007. gada 13. novembris) par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (“dokumentu izsniegšana”), un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000, ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja Eiropas maksājuma rīkojums atbildētājam tiek izsniegts, bet tam pievienotais lūgums izdot rīkojumu nav uzrakstīts vai tam nav pievienots tulkojums valodā, kas tam būtu jāsaprot – kā ir prasīts Regulas Nr. 1393/2007 8. panta 1. punktā –, atbildētājs, izmantojot pēdējās minētās regulas II pielikumā ietverto standarta veidlapu, ir pienācīgi jāinformē par tā tiesībām atteikties pieņemt attiecīgo dokumentu.
      Ja šī formalitāte nav izpildīta, procedūra ir jālabo saskaņā ar pēdējās minētās regulas normām, nosūtot ieinteresētajai personai standarta veidlapu, kas iekļauta minētās regulas II pielikumā.
      Tāda procesuālā pārkāpuma dēļ, kas skar Eiropas maksājuma rīkojuma izsniegšanu kopā ar lūguma izdot rīkojumu izsniegšanu, šis rīkojums nekļūst izpildāms un atbildētājam noteiktais termiņš paziņojuma par iebildumu iesniegšanai nesākas, tādējādi Regulas Nr. 1896/2006 20. pants nevar būt piemērojams.

         (1)  OV C 112, 10.4.2017.


title: Lieta C-237/18: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 18. jūlija rīkojums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pauline Stiernon u.c./Etat belge, SPF Santé publique un Communauté française de Belgique (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Darba ņēmēju brīva pārvietošanās – Brīvība izvēlēties profesiju – LESD 20., 21. un 45. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 15. pants – Psihomotorikas speciālista profesija, kas nav minēta valsts veselības aprūpes funkcionālo profesiju sarakstā)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/17

      Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 18. jūlija rīkojums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pauline Stiernon u.c./Etat belge, SPF Santé publique un Communauté française de Belgique

      (Lieta C-237/18) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Brīvība izvēlēties profesiju - LESD 20., 21. un 45. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 15. pants - Psihomotorikas speciālista profesija, kas nav minēta valsts veselības aprūpes funkcionālo profesiju sarakstā))
      (2018/C 399/23)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Pauline Stiernon, Marion Goraguer, Muriel Buccarello, Clémentine Vasseur, Manon Pirotton, Anissa Quotb

         Atbildētāji: Etat belge, SPF Santé publique, Communauté française de Belgique

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas situācijā, kāda aplūkota pamatlietā, pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar ko ir izveidots veselības aprūpes funkcionālo profesiju saraksts un ar ko minētajā sarakstā nav iekļauta psihomotorikas speciālista profesija, lai gan šajā dalībvalstī ir izveidota bakalaura studiju programma psihomotorikā.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta C-598/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 21. septembrī Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-786/14 Eleni Pavlikka Bourdouvali u.c./Eiropas Savienības Padome u.c.

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/25

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 21. septembrī Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-786/14 Eleni Pavlikka Bourdouvali u.c./Eiropas Savienības Padome u.c.
      (Lieta C-598/18 P)
      (2018/C 427/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou, I. Gurov)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eleni Pavlikka Bourdouvali u.c., Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eurogrupa, ko pārstāv Eiropas Savienības Padome, un Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā Vispārējā tiesa ir noraidījusi Padomes celto iebildi par nepieņemamību attiecībā uz Eurogrupu, un

                  —

                  piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Padome ar savu apelācijas sūdzību lūdz atcelt pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā Vispārējā tiesa ir noraidījusi Padomes celto iebildi par nepieņemamību attiecībā uz Eurogrupu, un šī apelācijas sūdzība ir balstīta uz šādiem pamatiem:

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Eurogrupa ir “Savienības struktūra, kas formāli izveidota ar Līgumiem”;

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidot Padomes iebildi par nepieņemamību, vienlaikus neidentificējot nekādas “pilnvaras”, kas ar Līgumiem būtu piešķirtas Eurogrupai;

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka, ja tiktu apmierināta Padomes izvirzītā iebilde par nepieņemamību, tas nozīmētu “tādu struktūru izveidošanu pašā Eiropas Savienības juridiskajā sistēmā, kuru akti un darbības nevarētu izraisīt Eiropas Savienības atbildību”.