title: lieta C-9/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 9. janvārī  ierosināja  Tomás Salazar Brier  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta)  2005. gada 25. oktobra  spriedumu lietā T-83/03  Tomás Salazar Brier  pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/27

         Apelācija, ko 2006. gada 9. janvārī ierosināja Tomás Salazar Brier par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-83/03 Tomás Salazar Brier pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (lieta C-9/06 P)
   (2006/C 60/51)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 9. janvārī izskatīšanai ir iesniegta Tomás Salazar Brier, ko pārstāv H. R. Garsija-Galjardo Žilfurnjē [J.-R. García-GallardoGil-Fournier], H. Giljems Karau [J. Guillem Carrau], D. Domingess Peress [D. Domínguez Pérez] un A. Sajagess Toress [A. Sayagués Torres], advokāti, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-83/03 Tomás Salazar Brier prêt Eiropas Kopienu Komisiju.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               2)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās istances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 25. oktobra spriedumu un vajadzības gadījumā nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesā;

               3)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar tiesvedību Tiesā, kā arī tos tiesāšanās izdevumus, ko radījusi tiesvedība Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī apelācijas sūdzība ir balstīta tikai uz vienu pamatu: Pirmās instances tiesa pārsūdzētā sprieduma 26. — 48. punktā ir pārkāpusi Kopienu tiesības. Citastarp apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir nepareizi interpretējusi jēdzienu “apstākļi, kas rodas darba rezultātā, kas veikts kādas citas valsts labā”, kas paredzēts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā.


title: Lieta C-577/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 7. februāra rīkojums ( Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Michaela Hopfgartner

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/13

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 7. februāra rīkojums (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Michaela Hopfgartner

   (Lieta C-577/12) (1)

   2013/C 129/25
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta C-190/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 5. jūlija spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Werner Fries/Lufthansa CityLine GmbH Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gaisa pārvadājumi — Regula (ES) Nr. 1178/2011 — I pielikuma FCL.065. punkta b) apakšpunkts — Aizliegums 65 gadu vecumu sasniegušiem pilota apliecības turētājiem veikt lidojumus komerciālu gaisa pārvadājumu gaisa kuģa pilota statusā — Spēkā esamība — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 15. pants — Brīvība izvēlēties profesiju — 21. pants — Vienlīdzīga attieksme — Diskriminācija vecuma dēļ — Komerciāli gaisa pārvadājumi — Jēdziens

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 5. jūlija spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Werner Fries/Lufthansa CityLine GmbH

   (Lieta C-190/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa pārvadājumi - Regula (ES) Nr. 1178/2011 - I pielikuma FCL.065. punkta b) apakšpunkts - Aizliegums 65 gadu vecumu sasniegušiem pilota apliecības turētājiem veikt lidojumus komerciālu gaisa pārvadājumu gaisa kuģa pilota statusā - Spēkā esamība - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 15. pants - Brīvība izvēlēties profesiju - 21. pants - Vienlīdzīga attieksme - Diskriminācija vecuma dēļ - Komerciāli gaisa pārvadājumi - Jēdziens)
   (2017/C 283/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Werner Fries

      Atbildētāja: Lufthansa CityLine GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pirmā un otrā jautājuma pārbaudē nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Komisijas 2011. gada 3. novembra Regulas (ES) Nr. 1178/2011, ar ko nosaka tehniskās prasības un administratīvās procedūras attiecībā uz civilās aviācijas gaisa kuģa apkalpi atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 216/2008, I pielikuma FCL.065. punkta b) apakšpunkta spēkā esamību, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. panta 1. punktu vai 21. panta 1. punktu;

               2)

               Regulas Nr. 1178/2011 I pielikuma FCL.065. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tas neaizliedz 65 gadu vecumu sasniegušam pilota apliecības turētājam ne veikt lidojumus pilota statusā “tukšajos” lidojumos vai pārtransportēšanas lidojumos, kas tiek veikti pārvadātāja komercdarbības ietvaros, nepārvadājot pasažierus, kravu vai pasta sūtījumus, ne darboties kā instruktoram un/vai eksaminētājam uz gaisa kuģa, ne kā lidojuma apkalpes loceklim.

      (1)  OV C 222, 20.6.2016.


title: Lieta T-62/06 RENV R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 9. jūnija rīkojums — Eurallumina/Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/16

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 9. jūnija rīkojums — Eurallumina/Komisija
   (Lieta T-62/06 RENV R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2011/C 219/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eurallumina SpA (Portoscuso, Itālija) (pārstāvji — R. Denton un L. Martin Alegi, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, N. Khan, D. Grespan un K. Walkerová)

      Priekšmets

   Pieteikums par Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmuma 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (OV 2006, L 119, 12. lpp.), izpildes apturēšanu, jo šis lēmums attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta F-125/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. novembrī — Schuerewegen /Parlaments

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/68

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. novembrī — Schuerewegen/Parlaments
   (Lieta F-125/10)
   ()
   2011/C 30/135
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: D. Schuerewegen (Marienthal, Luksemburga) (pārstāvji — P. Nelissen Grade un G. Leblanc, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru prasītājs ir ticis attālināts no savas darba vietas un ar kuru viņam ir atņemta dienesta apliecība, kā arī turpmākos pasākumus, kuri sekoja šim lēmumam, un prasība par zaudējumu atlīdzību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2010. gada 30. augusta lēmumu, ar ko tika noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2010. gada 25. marta lēmumu, ar kuru prasītājs tika izraidīts pielietojot spēku, nesniedzot ne rakstisku ne mutisku paskaidrojumu un iepriekš nebrīdinot un ar kuru tam atņēma dienesta apliecību, kā arī turpmākos pasākumus, kuri sekoja šim lēmumam;

               —

               norādīt atbildētājam tiesiskās sekas, kas rodas no lēmumu atcelšanas, tostarp no zaudējumu atlīdzināšanas, ko cietis prasītājs;

               —

               piespriest atbildētajam pilnībā atlīdzināt medicīniskos izdevumus, kas radušies sakarā ar veselības problēmām, ko izraisīja iepriekš minētie notikumi;

               —

               piespriest atbildētājam atgriezt visas ikgadējā atvaļinājuma dienas, ko prasītājs ir izmantojis kopš 2010. gada 25. marta, tām pieskaitot visas dienas, kas kavētas slimības dēļ;

               —

               piespriest atbildētājam paziņot prasītājam publisku un rakstisku atvainošanos, lai visu priekšā nomazgātu viņa godu no jebkādas vainas;

               —

               piespriest atbildētājam rūpēties par to, lai nelabvēlīgā akta dēļ prasītājs vēlāk neciestu no nekādas vardarbīgas vai diskriminējošas attieksmes vai pasākumiem;

               —

               piespriest atbildētājam rūpēties par to, lai par nelabvēlīgo aktu nepaliktu nekādas ziņas, lai tā pamatojums vai tā sekas neparādītos atbildētāja individuālajā lietā;

               —

               piespriest atbildētājam aktīvi un ātri meklēt darbavietu prasītājam, kas būtu pietiekami attālināta no pašreizējās darbavietas, kas viņam ļautu atsākt darbu cilvēcīgos apstākļos;

               —

               piespriest atbildētājam rūpēties par to, lai personas, kas izstrādāja nelabvēlīgo aktu, kā arī personas, kas tieši vai netieši īstenoja nelabvēlīgo aktu, saņemtu brīdinājumu un/vai piemērotas sankcijas;

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu EUR 10 000 apmērā, kā arī pagaidu summu EUR 5 000 par mantisko kaitējumu, saglabājot iespēju to palielināt;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-197/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – Andrea Incontri/EUIPO – HigicoL (“ANDREA INCONTRI”)

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – Andrea Incontri/EUIPO – HigicoL (“ANDREA INCONTRI”)
   (Lieta T-197/16)
   (2016/C 243/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Andrea Incontri Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji – A. Perani un J. Graffer, lawyers)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: HigicoL, SA (Baguim do monte, Portugāle)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ANDREA INCONTRI” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 985 323

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 25. februāra lēmums lietā R 146/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               līdz ar to pilnībā akceptēt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 10 985 323 “ANDREA INCONTRI”;

               —

               piespriest pārējiem lietas dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus EUIPO iebildumu un apelācijas procesā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-472/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra spriedums – Novartis Europharm/Komisija Cilvēkiem paredzētas zāles — Tirdzniecības atļauja ģenēriskām zālēm Zoledronic acid Teva Pharma — zoledronic acid — Datu normatīvas aizsardzības laikposms atsauces zālēm Zometa un Aclasta, kas satur aktīvo vielu zoledronskābi — Direktīva 2001/83/EK — Regula (EEK) Nr. 2309/93 un Regula (EK) Nr. 726/2004 — Visaptveroša tirdzniecības atļauja — Datu normatīvas aizsardzības laikposms

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra spriedums – Novartis Europharm/Komisija
   (Lieta T-472/12) (1)

   (Cilvēkiem paredzētas zāles - Tirdzniecības atļauja ģenēriskām zālēm Zoledronic acid Teva Pharma - zoledronic acid - Datu normatīvas aizsardzības laikposms atsauces zālēm Zometa un Aclasta, kas satur aktīvo vielu zoledronskābi - Direktīva 2001/83/EK - Regula (EEK) Nr. 2309/93 un Regula (EK) Nr. 726/2004 - Visaptveroša tirdzniecības atļauja - Datu normatīvas aizsardzības laikposms)
   (2015/C 363/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – C. Schoonderbeek, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji A. Sipos, vēlāk M. Wilderspin, P. Mihaylova un M. Šimerdová)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Teva Pharma BV (Ūtrehta, Nīderlande) (pārstāvji – K. Bacon, barrister, C. Firth, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 16. augusta Lēmumu C(2012) 5894 final, par tirdzniecības atļaujas piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 attiecībā uz cilvēkiem paredzētām zālēm Zoledronic acid Teva Pharma – zoledronic acid

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Novartis Europharm Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Teva Pharma BV tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 389, 15.12.2012.


title: Lieta T-657/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. decembrī — Technion — Israel Institute of Technology un Technion Research & Development /Komisija

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. decembrī — Technion — Israel Institute of Technology un Technion Research & Development/Komisija
   (Lieta T-657/11)
   2012/C 73/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Izraēla) un Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (pārstāvji — D. Grisay un D. Piccininno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pieņemt šo prasības pieteikumu par tiesību akta atcelšanu, kas ir pamatots ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu;

               —

               atzīt to par pieņemamu un

               —

               prioritāri, atzīt prasību par pamatotu un atcelt Eiropas Komisijas Informācijas sabiedrības un saziņas līdzekļu ģenerāldirektorāta 2011. gada 19. oktobra lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un nav norādīts pietiekams pamatojums, jo 2011. gada 19. oktobra rīkojums par piedziņu esot pamatots tikai ar tādiem pierādījumiem — proti, revīzijas ziņojumu un Komisijas lēmumu, ar ko, pamatojoties uz secinājumiem, kuri izdarīti minētajā finanšu revīzijā attiecībā uz līguma “MOSAICA” izpildi, par neatbilstošām ir atzītas atsevišķas izmaksas, — kas saistībā ar to pamatojumu un pamatotību tika apstrīdēti lietā T-546/11 Technion — Israel Institute of Technology un Technion Research & Development/Komisija (1).

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi nepamatotas iedzīvošanās aizlieguma principu. Prasītāji norāda, ka:

                           —

                           Komisija piesavinātos ienākumus no pakalpojumiem, kas saistīti ar līgumu, un veikto pētījumu rezultātus, nesamaksājot par to veikšanu, ja tā atgūtu pieprasīto summu, kas attiecas uz visiem pakalpojumiem, kurus sniedzis TECHNION darbinieks, K. k-gs, izpildot līgumu “MOSAICA”;

                           —

                           prasītājiem esot tiesības pieprasīt atlīdzināt izmaksas, kas ir saistītas ar pakalpojumiem, kuri sniegti, izpildot līgumu “MOSAICA”;

                           —

                           atmaksāšanas gadījumā prasītāji zaudētu ne tikai summu, kas atbilst faktiski sniegtajiem pakalpojumiem, bet tiem rastos arī papildu zaudējumi, jo papildus atmaksāšanas pienākumam tiem būtu jāsedz arī izmaksas, kuras radušās, lai nodrošinātu sniegtos pakalpojumus.

      (1)  OV 2011, C 355, 28. lpp.


title: Lieta C-621/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. decembrī iesniedza Administrativen sad Varna (Bulgārija) — АDSITS “Balkan and Sea prоperties ” /Varnas “Sūdzību un izpildes pārvaldības” direkcijas direktors (Direktor na Direkcia “Obzhalovane i upravlenie naizpalnenieto ” — Varna )

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. decembrī iesniedza Administrativen sad Varna (Bulgārija) — АDSITS“Balkan and Sea prоperties”/Varnas “Sūdzību un izpildes pārvaldības” direkcijas direktors (Direktor na Direkcia “Obzhalovane i upravlenie naizpalnenieto” — Varna)
   (Lieta C-621/10)
   2011/C 72/27
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: АDSITS “Balkan and Sea prоperties”

      Atbildētājs: Varnas “Sūdzību un izpildes pārvaldības” direkcijas direktors (Direktor na Direkcia “Obzhalovane i upravlenie naizpalnenieto” — Varna)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 80. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz piegādēm starp saistītām personām, — ja atlīdzība ir lielāka par tirgus vērtību, — nodokļu aprēķina bāze tikai tad ir vienāda ar darījuma tirgus vērtību, ja piegādātājs nav tiesīgs pilnībā atskaitīt priekšnodokli, kurš piemērojams par preču, kas tiek piegādātas, pirkumu vai ražošanu?

               2)

               Vai Direktīvas 2006/112 80. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja piegādātājs ir izmantojis tiesības pilnībā atskaitīt priekšnodokli par precēm un pakalpojumiem, uz ko attiecas vēlākas starp saistītām personām veiktas piegādes ar lielāku vērtību nekā tirgus vērtība, un ja viņam šīs tiesības atskaitīt priekšnodokli nav koriģētas saskaņā ar Direktīvas 173. -177. pantu, dalībvalsts nedrīkst paredzēt nekādus pasākumus, kuros paredzēts, ka nodokļu aprēķina bāze ir vienīgi tirgus vērtība?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/112 80. panta 1. punktā ir izsmeļoši uzskaitīti gadījumi, kad ir izpildīti nosacījumi, ar kādiem dalībvalsts drīkst pieņemt pasākumus, saskaņā ar kuriem nodokļu aprēķina bāze par piegādēm ir darījuma tirgus vērtība?

               4)

               Vai tāda valsts tiesību norma, kāds ir Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (Pievienotās vērtības nodokļa likuma) 27. panta 3. punkta 1. apakšpunkts, ir pieļaujama citādos apstākļos, nekā tie, kas uzskaitīti Direktīvas 2006/112 80. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā?

               5)

               Vai tādā lietā kā šī lieta Direktīvas 2006/112 80. panta 1. punkta c) apakšpunktam ir tieša iedarbība, un vai valsts tiesa to drīkst tieši piemērot?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-381/17: Prasība, kas celta 2017. gada 26. jūnijā – Eiropas Komisija/Horvātijas Republika

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/27

         Prasība, kas celta 2017. gada 26. jūnijā – Eiropas Komisija/Horvātijas Republika
   (Lieta C-381/17)
   (2017/C 283/37)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Mataija, T. Scharf, G. von Rintelen)

      Atbildētāja: Horvātijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Horvātijas Republika – līdz 2016. gada 21. martam nepieņēmusi un nepublicējusi vai arī katrā ziņā Komisijai nedarījusi zināmus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 4. februāra Direktīvas 2014/17/ES par patērētāju kredītlīgumiem saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu un ar ko groza Direktīvas 2008/48/EK un 2013/36/ES un Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 60, 34. lpp.), prasības – nav izpildījusi šīs direktīvas 42. panta 1. punktā noteiktos pienākumus;

               —

               pamatojoties uz LESD 260. panta 3. punktu, piespriest Horvātijas Republikai maksāt kavējuma naudu 9 865,40 euro dienā, skaitot no dienas, kad pasludināts spriedums, kurā konstatēts, ka nav izpildīts pienākums darīt zināmus Direktīvas 2014/17/ES transponēšanai veiktos pasākumus;

               —

               piespriest Horvātijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Horvātijas Republika nav izpildījusi pienākumu Direktīvas 2014/17/ES 42. panta 1. punktā noteiktajā termiņā darīt zināmus minētās direktīvas transponēšanas pasākumus.


title: lieta C-444/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Dioikitiko Protodikeio Athinon 2004. gada 30. decembra  rīkojumu lietā  Aikaterini Stamatelaki  pret  N.P.D.D. Organismos Asfaliseos Eleftheron Epangelmation (O.A.E.E.)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Dioikitiko Protodikeio Athinon2004. gada 30. decembra rīkojumu lietā Aikaterini Stamatelaki pret N.P.D.D. Organismos Asfaliseos Eleftheron Epangelmation (O.A.E.E.)

   (lieta C-444/05)
   (2006/C 60/36)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Dioikitiko Protodikeio Athinon2004. gada 30. decembra rīkojumu lietā Aikaterini Stamatelaki pret N.P.D.D. Organismos Asfaliseos Eleftheron Epangelmation (O.A.E.E.) un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 14. decembrī.

      Dioikitiko Protodikeio Athinon lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               A)

               Vai valsts tiesiskais regulējums, kas jebkurā gadījumā, izņemot gadījumus, kad tas attiecas uz bērniem līdz 14 gadu vecumam, izslēdz valsts sociālās apdrošināšanas iestādes pienākumu atlīdzināt apdrošinātajam hospitalizācijas izdevumus ārvalstu privātklīnikā, turpretī tajā ir paredzēta minēto izdevumu atlīdzināšanas iespēja iepriekšējas atļaujas saņemšanas gadījumā, ja šī medicīniskā aprūpe ārvalstīs ir notikusi valsts veselības aprūpes iestādē, precizējot, ka šī atļauja tiek piešķirta tad, ja atbilstošu aprūpi pieņemamā laikā nevar saņemt apdrošinātā sociālās apdrošināšanas sabiedrības veselības aprūpes līgumiestādē, ir EKL 49. un turpmākajos pantos paredzēts pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums Kopienas iekšienē?

               B)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai šo ierobežojumu var pamatot tādi primārie vispārējo interešu iemesli, kā, piemēram, jo īpaši vajadzība izvairīties no būtiska finanšu līdzsvara ietekmēšanas riska Grieķijas sociālās apdrošināšanas sistēmā vai kvalitatīvas, kā arī līdzsvarotas un ikvienam pieejamas ārstu un hospitalizācijas pakalpojumu saglabāšana?

               C)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz otro jautājumu, vai šādu ierobežojumu var uzskatīt par pieļaujamu tāda ziņā, ka tas nepārkāpj samērīguma principu, proti, ka tas nepārsniedz tā robežas, kas objektīvi ir vajadzīgs izvirzītā mērķa sasniegšanai, un ka šādu rezultātu nevarētu sasniegt ar mazāk ierobežojošu tiesisko regulējumu?


title: Lieta C-283/04: Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 1. jūlijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/16

         Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 1. jūlijā
   (Lieta C-283/04)
   (2004/C 217/30)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 1. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Hans Støvlbæk un Albert Nijenhuis, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, saskaņā ar dažiem sabiedrības TPG statūtu noteikumiem, proti, sabiedrības kapitāls ietver īpašu vārda akciju, kas ir Nīderlandes valsts īpašumā un kurai ir piešķirtas īpašas tiesības attiecībā uz noteiktu sabiedrības pilnvaroto orgānu pieņemto lēmumu apstiprināšanu, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko šai dalībvalstij uzliek EKL 56. un 43. pants;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1998. gadā Koninklijke PTT Nederland NV tika sadalīta divās neatkarīgās sabiedrībās: Koninklijke KPN NV (KPN), telekomunikāciju pakalpojumi, un TNT POSTGROEP NV (TPG), loģistika un izplatīšana. Sabiedrības TPG kapitāls ietver, blakus parastajām akcijām un priekšrocību akcijām, īpašu vārda akciju, ar kuru ir piešķirtas noteiktas priekšrocības. Šī vārda akcija šobrīd ir Nīderlandes valsts īpašumā.
   Saskaņā ar statūtiem ar šo akciju ir piešķirtas īpašas tiesības attiecībā uz noteiktu sabiedrības pilnvaroto orgānu pieņemto lēmumu apstiprināšanu.
   Komisija uzskata, ka īpašai akcijai piešķirtās tiesības ierobežo kapitāla aprites brīvību un tiesības veikt uzņēmējdarbību. Šīs īpašās pilnvaras var, lai arī nepastāv tieša diskriminācija, apgrūtināt akciju iegādi minētajā sabiedrībā un atturēt citu dalībvalstu investorus investēt šīs sabiedrības kapitālā. Proti, šīs tiesības vērā ņemami ierobežo tiesības, kas parasti ir saistītas ar tiešo investēšanu TPG. Līdz ar to tās varētu ietekmēt kapitāla brīvu apriti un radīt kapitāla aprites ierobežojumu EKL 56. panta izpratnē.
   Ņemot vērā šīs Nīderlandes valsts īpašās pilnvaras veikt kontroli pār pārvaldi un sabiedrības darbības vispārējo gaitu, tās turklāt ietekmē tiešās investīcijas un tādējādi varētu arī ierobežot EKL 43. pantā noteikto uzņēmējdarbības brīvību.
   Komisija neapstrīd, ka labi funkcionējošas pasta sistēmas garantēšana, kā to apgalvo Nīderlandes valdība, ir attaisnojama ar vispārējam interesēm. Komisija uzskata, ka tiesībām, kas ir saistītas ar “zelta akcijām”, ir arī saikne ar tiem pasta pakalpojumiem, kas nav universāli pakalpojumi, kā noteikts Direktīvā 97/67/EK (piemēram, eksprespasts vai loģistikas pakalpojumi). Līdz ar to līdzīgi pakalpojumi nav attaisnojami ar vispārējam interesēm, kas varētu pamatot EKL pamatprincipu ierobežojumus. Turklāt Nīderlandes iestādes nav izmantojušas visas Direktīvā Nr. 97/67/EK paredzētās iespējas, lai nodrošinātu universālo pasta pakalpojumu sniegšanu. Šajā sakarā ir jāatzīmē, ka ar Direktīvu Nr. 2002/39/EK ir paplašinātas dalībvalstu iespējas ieviest kontroli un īpašas procedūras, lai nodrošinātu, ka tiek ievēroti rezervētie pakalpojumi. Šajā sakarā īpašu pilnvaru mehānisma izmantošana nav samērīga ar paredzēto mērķi. Un visbeidzot, īpašo pilnvaru izmantošanas diskrecionārais raksturs neatbilst Tiesas praksē formulētajām prasībām.


title: Lieta T-275/99: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Self Service de Bleek pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/28

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Self Service de Bleek pret Komisiju
   (Lieta T-275/99) (1)

   (2006/C 310/53)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Otrās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 47, 19.02.2000.


title: Lieta T-776/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. decembrī – Meissen Keramik/ITSB (“MEISSEN KERAMIK”)

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/32

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. decembrī – Meissen Keramik/ITSB (“MEISSEN KERAMIK”)
   (Lieta T-776/15)
   (2016/C 078/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meissen Keramik GmbH (Meißen, Vācija) (pārstāvji – M. Vohwinkel un M. Bagh, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “MEISSEN KERAMIK” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 100 797

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 28. oktobra lēmums lietā R 531/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-468/08 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 23. decembra rīkojums — AES-Tisza /Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Komisijas lēmums, ar kuru par nesaderīgu ar kopējo tirgu ir atzīts valsts atbalsts, ko Ungārijas Republika piešķir konkrētiem elektroenerģijas ražotājiem elektrības iepirkuma līgumu veidā — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība — Interešu izsvēršana)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/27

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 23. decembra rīkojums — AES-Tisza/Komisija
   (Lieta T-468/08 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Komisijas lēmums, ar kuru par nesaderīgu ar kopējo tirgu ir atzīts valsts atbalsts, ko Ungārijas Republika piešķir konkrētiem elektroenerģijas ražotājiem elektrības iepirkuma līgumu veidā - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana)
   (2009/C 55/51)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AES-Tisza Erőmű kft (AES-Tisza kft), Tiszaújváros (Ungārija) (pārstāvji — T. Ottervanger un E. Henny, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flynn, N. Khan un K. Talabér-Ritz)
   Priekšmets
   Pieteikums apturēt Komisijas 2008. gada 4. jūnija lēmuma C(2008) 2223, galīgā versija, attiecībā uz Ungārijas Republikas piešķirto valsts atbalstu elektrības iepirkuma līgumu veidā 1. panta izpildi.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta T-427/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. jūlijā – Item Industrietechnik/EUIPO (“EFUSE”)

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/59

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. jūlijā – Item Industrietechnik/EUIPO (“EFUSE”)
   (Lieta T-427/17)
   (2017/C 277/84)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Vācija) (pārstāvji – G. Hasselblatt, V. Töbelmann un M. Vitt, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “EFUSE”– reģistrācijas pieteikums Nr. 15 463 011

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 18. aprīļa lēmums lietā R 1882/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

   Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-652/13: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 12. februāra rīkojums (Tribunale ordinario di Cagliari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mirko Saba Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Reglamenta 99. pants — Identiski prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņus — Jauns uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāko koncesiju derīguma termiņš — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/3

         Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 12. februāra rīkojums (Tribunale ordinario di Cagliari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mirko Saba

   (Lieta C-652/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglamenta 99. pants - Identiski prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņus - Jauns uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāko koncesiju derīguma termiņš - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)
   (2015/C 127/03)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Cagliari

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Mirko Saba

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus, kādi ir aplūkoti pamatlietā un kuros ir paredzēta jauna uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā organizēšana attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā iepriekš piešķirtajām koncesijām, ņemot vērā sistēmas reorganizāciju, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta T-223/08: Vispārējās tiesas 2009. gada 3. decembra spriedums — Iranian Tobacco /ITSB — AD Bulgartabac ( Bahman ) (Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas grafiska preču zīme Bahman — Intereses celt prasību nepieciešamības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 55. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 56. panta 1. punkta a) apakšpunkts))

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/48

         Vispārējās tiesas 2009. gada 3. decembra spriedums — Iranian Tobacco/ITSB — AD Bulgartabac (“Bahman”)
   (Lieta T-223/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “Bahman” - Intereses celt prasību nepieciešamības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 55. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 56. panta 1. punkta a) apakšpunkts))
   2010/C 24/84
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iranian Tobacco Co., Teherāna (Irāna) (pārstāve — M. Beckensträter, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Poch)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece un persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: AD Bulgartabac Holding Sofia, Sofija (Bulgārija) (pārstāvis — M. Maček, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 10. aprīļa lēmumu lietā R 709/2007-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp AD Bulgartabac Holding Sofia un Iranian Tobacco Co

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Iranian Tobacco Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta C-41/09: Prasība, kas celta 2009. gada 29. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/2

         Prasība, kas celta 2009. gada 29. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (lieta C-41/09)
   2009/C 129/03
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un W. Roels)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, piemērojot samazinātu PVN likmi atsevišķu dzīvu dzīvnieku, it īpaši zirgu, kas parasti nav paredzēti pārtikas cilvēku un dzīvnieku patēriņam sagatavošanai vai ražošanai, piegādei, importam un iegādei Kopienā, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi 12. pantā, aplūkojot to kopsakarā ar PVN Sestās Direktīvas (1) H pielikumu, un 96., 97., 98. un 99. panta 1. punktā, aplūkojot tos kopsakarā ar PVN Direktīvas (2) III pielikumu, paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka Nīderlandes Wet op de omzetbelasting (Likums par apgrozījuma nodokli) pārkāpj 96., 97., 98. pantu un 99. panta 1. punktu, aplūkojot kopsakarā ar PVN Direktīvas III pielikumu, piemērojot samazinātu PVN likmi atsevišķu dzīvu dzīvnieku (it īpaši zirgu) piegādei pat tad, ja šie dzīvnieki nav paredzēti pārtikas sagatavošanai vai ražošanai. Precīzāk, Komisija uzskata, ka dzīvi dzīvnieki — un it īpaši zirgi — kurus parasti nelieto pārtikā neietilpst PVN Direktīvas III pielikuma 1. kategorijā.
   Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru PVN Direktīvas III pielikuma 1. kategorija tāpat kā jebkuri citi noteikumi par samazinātām PVN likmēm ir jāinterpretē šauri. Turklāt saskaņā ar Direktīvas III pielikuma 1. kategorijas redakciju samazinātā likme attiecas uz pārtiku.

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā Direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.)

      (2)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 11. lpp.).


title: Lieta C-32/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 11. maija rīkojums ( Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tony Georgiev Semerdzhiev/ET Del-Pi-Krasimira Mancheva (Reglamenta 92. panta 1. punkts — Direktīva 90/314/EEK — Kompleksie ceļojumi, brīvdienas un ekskursijas — Fakti pirms Bulgārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība atbildēt uz prejudiciālajiem jautājumiem)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/10

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 11. maija rīkojums (Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tony Georgiev Semerdzhiev/ET Del-Pi-Krasimira Mancheva
   (Lieta C-32/10) (1)

   (Reglamenta 92. panta 1. punkts - Direktīva 90/314/EEK - Kompleksie ceļojumi, brīvdienas un ekskursijas - Fakti pirms Bulgārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība atbildēt uz prejudiciālajiem jautājumiem)
   2011/C 232/16
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Tony Georgiev Semerdzhiev

      Atbildētājs: ET Del-Pi-Krasimira Mancheva

      Piedaloties: ZAD BULSTRAD VIG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Varhoven kasatsionen sad — Padomes 1990. gada 13. jūnija Direktīvas 90/314/EEK par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām (ОV L 158, 59. lpp.) 2. panta 1. punkta c) apakšpunkta, 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta iv) daļas un 5. panta 2. punkta 3. un 4. daļas interpretācija — Jēdziens “citi tūrisma pakalpojumi”, kas nav saistīti ar pārvadāšanu vai izmitināšanu, bet ko apmaksā organizators — Organizatora pienākums parakstīt priekš katra patērētāja individuālās apdrošināšanas līgumu un pirms ceļojuma viņam izsniegt apdrošināšanas polises oriģinālu — Organizatora pienākums parakstīt individuālās palīdzības līgumu, kas nelaimes gadījumā sedz repatriācijas izmaksas — Jēdziens “zaudējumi”, kas rodas patērētājam līguma neizpildes vai nepienācīgas izpildes gadījumā — Atlīdzības par morālo kaitējumu iekļaušana

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami neietilpst atbilžu sniegšana uz Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) uzdotajiem jautājumiem.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: lieta T-76/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Dario Scotto iesniedza 2005. gada 18. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/40

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Dario Scotto iesniedza 2005. gada 18. februārī
   (lieta T-76/05)
   (2005/C 93/72)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 18. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko cēla Dario Scotto, kuru pārstāv advokāts prof. Massimo Condinanzi.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 27. oktobra lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja 2004. gada 12. jūlija sūdzība Nr. R/616/04 un attiecīgi atcelt Karjeras attīstības ziņojumu Nr. 23330;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs šajā lietā apstrīd novērtējumu, kas attiecas uz viņa Karjeras attīstības ziņojumu (KAZ) par laika posmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 2003. gada 31. augustam.
   Savu prasījumu atbalstam prasītājs atsaucas uz:

               —

               Civildienesta noteikumu 43. panta un attiecīgo piemērošanas noteikumu pārkāpumu;

               —

               KAZ sagatavošanas procedūras pārkāpumu nepilnīga attiecīgā perioda novērtējuma dēļ;

               —

               acīmredzamu faktisku kļūdu esamību, novērtējot prasītāja darbības attiecībā uz tam uzdotajiem individuālajiem mērķiem.


title: Lieta T-661/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. decembra spriedums – Itālija/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Piena produkti — Piešķirtie ieņēmumi — Galvenās pārbaudes — Nokavējums — Vienotas likmes finanšu korekcija — Juridiskais pamats — Regulas (EK) Nr. 1605/2002 53. pants — Atkārtošanās

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/25

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. decembra spriedums – Itālija/Komisija
   (Lieta T-661/11) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Piena produkti - Piešķirtie ieņēmumi - Galvenās pārbaudes - Nokavējums - Vienotas likmes finanšu korekcija - Juridiskais pamats - Regulas (EK) Nr. 1605/2002 53. pants - Atkārtošanās)
   (2015/C 026/29)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāvis, kam palīdz G. Aiello un P. Grasso, avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Rossi un D. Nardi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 14. oktobra Īstenošanas lēmumu 2011/689/EK, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 270, 33. lpp.), ciktāl tajā Itālijas Republikai ir noteikta vienotas likmes finanšu korekcija EUR 7 0 9 12  382 apmērā, sakarā ar pārkāpumiem pārbaudēs attiecībā uz piena kvotām, kas ieviestas Itālijas Abruco, Lacio, Markes, Apūlijas, Sardīnijas, Kalabrijas, Friuli–Venēcijas Džūlijas un Valle d’Aostes reģionos 2004./2005., 2005./2006. un 2006./2007. ražas gadā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 49, 18.2.2012.


title: Lieta C-480/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 25. oktobrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Minister van Financiën , otra lietas dalībniece: X BV

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 25. oktobrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Minister van Financiën, otra lietas dalībniece: X BV

   (Lieta C-480/12)
   2013/C 26/41
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Minister van Financiën

      Otra lietas dalībniece: X BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai KMK (1) [Kopienas Muitas kodekss] 203. un 204. pants, aplūkojot kopsakarā ar RKMKĪ [Regula, ar ko nosaka Kopienas Muitas kodeksa īstenošanas noteikumus] 859. pantu (it īpaši 2. punkta c) apakšpunktu), ir jāinterpretē tādējādi, ka (tikai) saskaņā ar RKMKĪ (2) 356. panta 1. punktu noteiktā tranzīta termiņa pārsniegšana rada muitas parādu sakarā ar izņemšanu no muitas uzraudzības nevis saskaņā ar KMK 203. pantu, bet saskaņā ar KMK 204. pantu?

                           b)

                           Vai apstiprinošai atbildei uz 1.a jautājumu ir nepieciešams, ka attiecīgās personas sniedz informāciju muitas iestādēm par termiņa pārsniegšanu vai, vismaz, izskaidro muitas iestādēm, kur preces atradās laikposmā starp saskaņā ar [RKMKĪ] 356. pantu noteikto termiņu un faktiskās uzrādīšanas galamērķa muitas iestādēs brīdi?

               2)

               Vai Sestā direktīva (3), it īpaši direktīvas 7. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka PVN kļūst maksājams, ja muitas parāds ir radies, vienīgi pamatojoties uz KMK 204. pantu?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: 2. nodaļa 4. sējums. 307.-356. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: 2. nodaļa 6. sējums, 3. -516. lpp.).

      (3)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: 9. nodaļa 1. sējums, 23. -62. lpp.).


title: Lieta T-26/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. janvārī — Fraas /ITSB (rūtiņu raksts melnā, smilškrāsā, brūnā, tumši sarkanā un pelēkā krāsā)

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. janvārī — Fraas/ITSB (rūtiņu raksts melnā, smilškrāsā, brūnā, tumši sarkanā un pelēkā krāsā)
   (Lieta T-26/11)
   2011/C 72/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Vācija) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberge, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 15. novembra lēmumu lietā R 1317/2010-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas atveido rūtiņu rakstu melnā, smilškrāsā, brūnā, tumši sarkanā un pelēkā krāsā, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 24. un 25. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums, jo attiecīgajai Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja, kā arī Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. un 76. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot izvērtējusi prasītājas plašo faktisko un juridisko argumentāciju

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta F-8/11: Prasība, kas celta 2011. gada 7. februārī — Nieminen /Padome

text:
               26.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/14

         Prasība, kas celta 2011. gada 7. februārī — Nieminen/Padome
   (Lieta F-8/11)
   2011/C 95/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Risto Nieminen (Kraainen, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Iecēlējinstitūcijas lēmuma nepaaugstināt prasītāju amatā AD12 pakāpē, īstenojot 2010. gada amatā paaugstināšanu, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2010. gada 26. oktobra lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību par viņa nepaaugstināšanu amatā AD12 pakāpē, īstenojot 2010. gada amatā paaugstināšanu;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD12 pakāpē, īstenojot 2010. gada amatā paaugstināšanu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-548/12: Prasība, kas celta 2012. gada 18. decembrī — Deutsche Rockwool Mineralwoll /ITSB — Redrock Construction ( “REDROCK” )

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 18. decembrī — Deutsche Rockwool Mineralwoll/ITSB — Redrock Construction (“REDROCK”)
   (Lieta T-548/12)
   2013/C 63/41
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Vācija) (pārstāvis — J. Krenzel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Redrock Construction s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 16. oktobra lēmumu lietā R 1596/2011-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska melnbalta preču zīme “REDROCK” tostarp attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 2., 17., 19. un 37. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3866365

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: prasība par spēkā neesamības atzīšanu ir balstīta uz Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, paredzētajiem pamatiem. Prasītāja, kas lūdz atcelt lēmumu par Kopienas preču zīmes reģistrāciju, atsaucās uz šādām agrākām tiesībām: Vācijas vārdiskas preču zīmes “Rock” reģistrācija Nr. 30229274 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 6., 7., 8., 17., 19., 37. un 42. klasē; Vācijas vārdisku preču zīmju “KEPROCK”, “FLEXIROCK”, “FORMROCK”, “FLOOR-ROCK”, “TERMAROCK”, “KLIMAROCK”, “SPEEDROCK”, “DUROCK”, “SPLITROCK”, “PLANAROCK”, “TOPROCK”, “KLEMMROCK”, “FLIXROCK”, “SONOROCK PLUS”, “VARIROCK”, “SONOROCK” un “MASTERROCK” reģistrācijas Nr. 30312115, Nr. 2078534, Nr. 2078535, Nr. 2079579, Nr. 39502727, Nr. 39517348, Nr. 39543868, Nr. 39551027, Nr. 39605619, Nr. 39644214, Nr. 39707589, Nr. 39737546, Nr. 39920622, Nr. 30166175, Nr. 30166176, Nr. 30166177, Nr. 30212141 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 17., 19. un 37. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt prasību atzīt Kopienas preču zīmes reģistrāciju par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-388/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. jūlijā — Costa Crociere /ITSB — Guerlain ( “SAMSARA” )

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/9

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. jūlijā — Costa Crociere/ITSB — Guerlain (“SAMSARA”)
   (Lieta T-388/13)
   2013/C 298/15
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Costa Crociere SpA (Genova, Itālija) (pārstāvji — A. Vanzetti, S. Bergia un G. Sironi, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Guerlain SA (Levallois-Perret, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 13. maija lēmumu lietā R 2049/2011-4 un

               —

               piespriest otrai lietas dalībniecei atlīdzināt prasītājas procesā ITSB, kā arī šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SAMSARA” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 44. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 979 122

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskas preču zīmes “SAMSARA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē, Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 497 966

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      (1)  OV 2009, L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-451/12: Prasība, kas celta 2012. gada 15. oktobrī — Stromberg Menswear /ITSB — Leketoy Stormberg Inter ( “STORMBERG” )

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 15. oktobrī — Stromberg Menswear/ITSB — Leketoy Stormberg Inter (“STORMBERG”)
   (Lieta T-451/12)
   2013/C 63/39
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stromberg Menswear Ltd (Leeds, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — A. Tsoutsanis, advokāts, un C. Tulley, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Leketoy Stormberg Inter AS (Kristiansand S, Norvēģija)

      Prasītājas prasījumi:

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 3. augusta lēmumu lietā R 389/2012-4;

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 3. augusta Lēmumu lietā R 389/2012-4 un apmierināt prasību par tiesību atjaunošanu un i) galvenokārt, atcelt Anulēšanas nodaļas 2011. gada 11. janvāra lēmumu izbeigt atcelšanas procesu Nr. 4054 C un piespriest Anulēšanas nodaļai atsākt atcelšanas procesu Nr. 4054 C un lūgt Stromberg Menswear iesniegt apsvērumus, lai turpinātu atcelšanas procesu vai ii) pakārtoti, atļaut Stormberg Menswear apstrīdēt Anulēšanas nodaļas 2011. gada 11. janvāra lēmumu izbeigt atcelšanas procesu un nodot apelācijas sūdzību atkārtotai izskatīšanai Apelāciju padomē un

               piespriest ITSB atlīdzināt visus Stromberg Menswear saistībā ar tiesvedību Apelāciju padomē un Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus un honorārus par juridiskajiem pakalpojumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: vārdiska preču zīme “STORMBERG” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 557 155

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: izbeigt atcelšanas procesu pēc apstrīdētās Kopienas preču zīmes īpašnieka atteikšanās no tās

      Apelāciju padomes lēmums:

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 81. panta pārkāpums;

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 75. panta un/vai 76. panta pārkāpums.


title: Lieta T-496/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 4. marta spriedums – Apvienotā Karaliste/ECB Ekonomikas un monetārā politika — ECB — Prasība atcelt tiesību aktu — Eurosistēmas pārraudzības politikas pamatprincipi — Apstrīdams tiesību akts — Pieņemamība — Maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmu pārraudzība — Prasības par atrašanos kādā Eurosistēmas dalībvalstī piemērošana centrālā darījumu partnera tīrvērtes sistēmām — ECB pilnvaras

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/18

         Vispārējās tiesas 2015. gada 4. marta spriedums – Apvienotā Karaliste/ECB
   (Lieta T-496/11) (1)

   (Ekonomikas un monetārā politika - ECB - Prasība atcelt tiesību aktu - Eurosistēmas pārraudzības politikas pamatprincipi - Apstrīdams tiesību akts - Pieņemamība - Maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmu pārraudzība - Prasības par atrašanos kādā Eurosistēmas dalībvalstī piemērošana centrālā darījumu partnera tīrvērtes sistēmām - ECB pilnvaras)
   (2015/C 127/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – sākotnēji S. Ossowski, S. Behzadi-Spencer un E. Jenkinson, vēlāk – S. Bezhadi-Spencer un E. Jenkinson un beigās – V. Kaye, pārstāvji, kuriem palīdz K. Beal, QC, un P. Saini, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – sākotnēji A. Sáinz de Vicuña Barroso un K. Laurinavičius, vēlāk – A. Sáinz de Vicuña Barroso un P. Papapaschalis un beigās – M. Papapaschalis un P. Senkovic, pārstāvji, kuriem palīdz R. Subiotto, QC, F.-C. Laprévote, advokāts, un P. Stuart, barrister)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Zviedrijas Karaliste (pārstāves – A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege, S. Johannesson, U. Persson un H. Karlsson)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González, abogado del Estado); un Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas un E. Ranaivoson)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ECB 2011. gada 5. jūlijā publicētos Eurosistēmas pārraudzības politikas pamatprincipus, ciktāl tajos ir noteikta prasība par atrašanās vietu, kas piemērojama centrālajiem darījumu partneriem, kas veic uzņēmējdarbību Eurosistēmā neietilpstošās dalībvalstīs.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2011. gada 5. jūlijā publicētos Eurosistēmas pārraudzības politikas pamatprincipus, ciktāl tajos attiecībā uz centrālajiem darījumu partneriem, kuri veic vērtspapīru tīrvērtes darījumus, ir noteikta prasība par atrašanos kādā Eurosistēmas dalībvalstī;

               2)

               ECB sedz savus, kā arī atlīdzina Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste, Francijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 340, 19.11.2011.


title: Lieta C-511/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums ( Bundesgerichtshof , Vācija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH/Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV (Direktīva 97/7/EK — Patērētāju tiesību aizsardzība — Distances līgumi — Atteikuma tiesības — Preču piegādes izmaksu iekasēšana no patērētāja)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums (Bundesgerichtshof, Vācija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH/Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV

   (Lieta C-511/08) (1)

   (Direktīva 97/7/EK - Patērētāju tiesību aizsardzība - Distances līgumi - Atteikuma tiesības - Preču piegādes izmaksu iekasēšana no patērētāja)
   2010/C 148/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH

      Atbildētāja: Verbraucherzentrale Nordrhein–Westfalen eV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 20. maija Direktīvas 97/7/EK par patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiem (OV L 144, 19. lpp.) 6. panta 1. punkta otrā teikuma un 2. punkta interpretācija — Valsts tiesību akti, ar kuriem ļauts likt patērētājam segt preces piegādes izmaksas gadījumā, ja patērētājs ir atteicies no līguma

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 20. maija Direktīvas 97/7/EK par patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiem 6. panta 1. punkta pirmās daļas otrais teikums un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, kas distances līguma gadījumā ļauj piegādātājam iekasēt preču piegādes izmaksas no patērētāja gadījumā, ja patērētājs izmanto savas atteikuma tiesības.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta C-538/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. oktobrī iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) — Hermine Sax/Pensionsversicherungsanstalt Landesstelle Salzburg

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. oktobrī iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) — Hermine Sax/Pensionsversicherungsanstalt Landesstelle Salzburg

      (Lieta C-538/11)
      (2012/C 25/52)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Salzburg

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Hermine Sax

         Atbildētāja: Pensionsversicherungsanstalt Landesstelle Salzburg

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regula (EK) Nr. 883/2004, šajā ziņā it īpaši tās 7. pants un III sadaļas 1. nodaļa (slimības pabalsti) un Regula (EK) Nr. 987/2009 ir interpretējama tādējādi, ka aprūpējama persona, kas saņem Austrijas pensiju, var pieprasīt, lai viņai saskaņā ar Bundespflegegeldgesetz (BPGG) [Federālo aprūpes pabalsta likumu] tiktu maksāts aprūpes pabalsts kā slimības pabalsts naudā neatkarīgi no tā, ka viņas galvenā pastāvīgā dzīvesvieta atrodas Vācijas Federatīvajā Republikā, ja viņa atbilst pārējiem BPGG noteiktajiem pabalsta saņemšanas nosacījumiem, un vai tādējādi dalībvalsts tiesību normas (BPGG 3. pants) piemērošana ir pretrunā šīm regulām?

                  2)

                  Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
                  Vai Regula (EK) Nr. 883/2004, šajā ziņā it īpaši tās 10. pants, 11. panta 3. punkta e) apakšpunkts, kā arī 21., 29. un 34. pants vai attiecīgi III sadaļas 1. nodaļa (slimības pabalsti), un Regula (EK) Nr. 987/2009 ir interpretējama tādējādi, ka aprūpējama persona, kas saņem divas pensijas, konkrēti, Austrijas pensiju un Vācijas pensiju, var pieprasīt, lai saskaņā ar BPGG viņai tiktu maksāts aprūpes pabalsts kā slimības pabalsts naudā neatkarīgi no tā, ka viņas galvenā pastāvīgā dzīvesvieta atrodas Vācijas Federatīvajā Republikā, ja viņa atbilst pārējiem BPGG noteiktajiem pabalsta saņemšanas nosacījumiem, un vai tādējādi dalībvalsts tiesību normas (BPGG 3. pants) piemērošana ir pretrunā šīm regulām?

                  3)

                  Ja uz 2. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
                  Kā ir interpretējama Regula (EK) Nr. 883/2004, it īpaši tās 10., 34. un 31. pants un Regula (EK) Nr. 987/2009, ja sociālā nodrošinājuma sistēmas pabalsti aprūpes vajadzības riska segšanai ir līdzvērtīgi un tiek ņemti vērā citu pabalstu aprēķināšanā, proti, ja šajā gadījumā ir tiesības saņemt Vācijas kombinēto aprūpes pabalstu (izvēle starp pabalstu natūrā vai pabalstu naudā) un tiesības saņemt Austrijas aprūpes pabalstu, konkrēti:

                              3.1.

                              vai eksportējamā Austrijas aprūpes pabalsta aprēķināšanā saskaņā ar BPGG ir ņemams vērā vienīgi pastāvīgās dzīvesvietas valsts — Vācijas — piešķirtais naudas pabalsts vai arī vienīgi aprūpes pabalsts natūrā vai arī kopējais aprūpes pabalsts (aprūpes pabalsta kopsumma un aprūpes pabalsta natūrā vērtība), un vai šajā ziņā ir jāņem vērā atšķirīgais cenu līmenis attiecīgajās dalībvalstīs?

                              3.2.

                              vai veicamajā aprēķināšanā, kurā ņem vērā citus pabalstus, ir jāpievērš uzmanība tam, vai pastāvīgās dzīvesvietas valsts piešķir līdzvērtīgus aprūpes pabalstus un vai attiecīgi veicamajā aprēķināšanā, kurā ņem vērā citus pabalstus, ir jāignorē tādi pastāvīgās dzīvesvietas valsts aprūpes pabalsti, kas ir paredzēti aprūpes vajadzības riska segšanai vienīgi pastāvīgās dzīvesvietas valsts sociālās nodrošinājuma sistēmā?

                              3.3.

                              vai sociālo lietu tiesai, kurā vēršas aprūpējama persona, ir jāizvērtē, kādi ir substantīvi nosacījumi, lai pabalsta aprēķināšanā ņemtu vērā citus pabalstus, ja lemjošā iestāde — atbildētāja — nav uzsākusi procedūru Regulas (EK) Nr. 987/2009 31. panta izpratnē, nav sniegusi argumentus jautājumā par līdzvērtīgiem pabalstiem un — it īpaši, — nav informējusi aprūpējamo personu par aizliegumu saņemt līdzvērtīgus pabalstus?


title: Lieta F-82/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 22. septembra spriedums – Gioria/Komisija Civildienests — Atklāts konkurss — Konkurss EPSO/AST/126/12 — Radniecības saikne starp atlases komisijas locekli un kandidātu — Interešu konflikts — Civildienesta noteikumu 27. pants — Ierēdņu ar visaugstāko integritātes pakāpi iecelšana amatā — Lēmums par kandidāta izslēgšanu no konkursa

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/47

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 22. septembra spriedums – Gioria/Komisija
   (Lieta F-82/14) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Konkurss EPSO/AST/126/12 - Radniecības saikne starp atlases komisijas locekli un kandidātu - Interešu konflikts - Civildienesta noteikumu 27. pants - Ierēdņu ar visaugstāko integritātes pakāpi iecelšana amatā - Lēmums par kandidāta izslēgšanu no konkursa)
   (2015/C 363/56)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Roberto Gioria (Veruno, Itālija) (pārstāvis – M. Cornacchia, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja izslēgšanu no konkursa EPSO/AST/126/2012 par to, ka viņš nebija informējis atlases komisiju par radnieciskām saitēm ar vienu no tās locekļiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               R. Gioria sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no R. Gioria tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014.


title: Lieta C-155/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione Tributaria Regionale di Firenze — Sezione 33 —2005. gada 23. marta rīkojumu lietā Villa Maria Beatrice Hospital srl pret Agenzia Entrate Ufficio Firenze

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione Tributaria Regionale di Firenze — Sezione 33 —2005. gada 23. marta rīkojumu lietā Villa Maria Beatrice Hospital srl pret Agenzia Entrate Ufficio Firenze
       (1)

   (Lieta C-155/05)
   (2005/C 155/07)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Commissione Tributaria Regionale di Firenze — Sezione 33 — lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 23. marta rīkojumu lietā Villa Maria Beatrice Hospital srl pret Agenzia Entrate Ufficio Firenze un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 6. aprīlī.

      Commissione Tributaria Regionale di Firenze — Sezione 33 — lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Itālijas Republikas Prezidenta 1972. gada 26. oktobra Dekrēta Nr. 633 10. panta 27. punkta d) apakšpunkts atbilst EEK Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK 13. panta B “Citi atbrīvojumi” c) apakšpunktam?

      (1)  OV L 145, 13.06.1977., 1. lpp.


title: lieta T-324/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko F iesniedza 2004. gada 6. augustā

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/42

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko F iesniedza 2004. gada 6. augustā
   (lieta T-324/04)
   (2004/C 300/83)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 6. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla F, ar dzīvesvietu Rhode St Genèse (Beļģija), kuru pārstāv Eric Boigelot, avocat.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt PMO2 (Atsevišķo prasījumu pārvaldīšanas un maksājumu birojs – Samaksa, komandējumi, eksperti) 2004. gada 8. janvāra lēmumu, ar ko paredz kārtību, kādā veicama summu, ko prasītājs nepamatoti saņēmis, pirmā piedziņa;

               —

               atcelt PMO2 (Atsevišķo prasījumu pārvaldīšanas un maksājumu birojs – Atsevišķo finansiālo prasījumu pārvaldīšana) 2003. gada 18. novembra lēmumu, ar ko atceļ prasītājam agrāk izmaksāto ekspatriācijas pabalstu;

               —

               atcelt PMO2 2004. gada 9. februāra lēmumu, ar ko paredz kārtību, kādā piedzenama summa, ko prasītājs nepamatoti saņēmis;

               —

               atcelt AIPN (iecēlējinstitūcija) 2004. gada 2. jūlija lēmumu, kas prasītājam paziņots 2004. gada 7. jūlijā, un kurā ar atbilde uz prasītāja celto sūdzību;

               —

               atcelt visus sekojošos un/vai tos aktus, kas attiecas uz šiem lēmumiem, kuri tiks pieņemti pēc prasības celšanas;

               —

               piespriest atmaksāt visas summas, kas ir tikušas un/vai tiks atvilktas no prasītāja darba algas, sākot no 2004. gada februāra, kā arī procentus ar likmi 5,25 %, sākot no sūdzības iesniegšanas dienas;

               —

               piešķirt prasītājam kompensāciju par morālo kaitējumu, kas ex aequo un bono noteikta 3000 eiro apmērā, kā zaudējumus un procentus, paredzot pieaugumu tiesvedības laikā;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus, tai skaitā izdevumus par jurista konsultāciju prasības iesniegšanai.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs darbu Komisijā uzsāka 1987. gada 16. septembrī. Sākotnēji pildījis savas funkcijas Luksemburgā, kopš 1989. gada 1. aprīļa prasītājs strādāja Briselē. Prasītājs saņēma ekspatriācijas pabalstu gan Luksemburgā, gan Briselē.
   Ar apstrīdētajiem lēmumiem Komisija pēc prasītāja pārcelšanas uz Briseli ar atpakaļejošu spēku atcēla šo pabalstu, ņemot vērā to, ka prasītājs atbilstošajā laikposmā no 1982. gada 16. marta līdz 1987. gada 15. martam dzīvoja un strādāja Briselē. Tāpat Komisija noteica kārtību, kādā atmaksājama summa, ko prasītājs nepamatoti saņēmis.
   Savas prasības atbalstam prasītājs izvirza Civildienesta noteikumu 69. un 85. panta, VII pielikuma 4. panta pārkāpumus, kā arī labas pārvaldības, tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumus. Prasītājs norāda arī uz gādības pienākuma pārkāpumu un nozīmīgām kļūdām vērtējumā. Šajā sakarā prasītājs vispirms norāda, ka attiecīgajā laikposmā viņš strādāja metalurģijas uzņēmumu ārvalsts profesionālās organizācijas labā. Prasītājs uzskata, ka šī organizācija ir uzskatāma par starptautisku un tādējādi prasītāja tur nostrādātais laikposms nav ņemams vērā. Tāpat prasītājs norāda, ka jebkurā gadījumā attiecīgajā laikposmā viņš lielākoties pastāvīgi neuzturējās Briselē, un viņa ekonomiskās darbības tajā laikā bija koncentrētas ārvalstīs.


title: Lieta T-108/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. martā — Ravensburger/ITSB — Educa Borras ( MEMORY )

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/16

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. martā — Ravensburger/ITSB — Educa Borras (“MEMORY”)
   (lieta T-108/09)
   2009/C 129/27
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ravensburger AG, Ravensburg (Vācija) (pārstāvji — R. Kunze, lawyer un solicitor, un G. Würtenberger, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Educa Borras S.A., Sant Quirze del Valles (Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 8. janvāra lēmumu lietā R 305/2008-2 un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “MEMORY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 28. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt attiecīgo Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta, to aplūkojot kopā ar 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini uzskatījusi, ka atcelšanas procesa laikā vārds “memory” bija aprakstošs un tam trūka atšķirtspējas, un līdz ar to pieļāvusi kļūdu, neievērojot, ka var ņemt vērā tikai attiecīgās preču zīmes reģistrācijas laikā pastāvošos apstākļus; Padomes Regulas 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta, to aplūkojot kopā ar 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini uzskatījusi, ka vārda “memory” izmantošanai bija aprakstošs raksturs, pamatojoties tikai uz divām norādēm par izmantošanu Eiropas Kopienā un turpmāk nenosakot, vai tās nozīmē aprakstoša rakstura izmantošanu, tādējādi neņemot vērā neapstrīdēto attiecīgās reģistrētās preču zīmes ilgtermiņa izmantošanu attiecība uz spēlēm konkurētspējīgajā, uz patērētājiem orientētajā tirdzniecībā; Apelāciju padome ir kļūdaini pamatojusi savu apgalvojumu par attiecīgās reģistrētās preču zīmes aprakstošu un atšķirtnespējīgu raksturu ar nepārbaudītiem avotiem, kuru izcelsme ir valstīs ārpus Eiropas Savienības; Padomes Regulas 40/94 75. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir kļūdaini atteikusies apmierināt prasītājas lūgumu par uzaicinājumu ierasties tiesas sēdē


title: Lieta C-325/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedumu lietā T-506/11 Peek & Cloppenburg KG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 17. jūnijā iesniedza Peek & Cloppenburg KG

text:
               24.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedumu lietā T-506/11 Peek & Cloppenburg KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 17. jūnijā iesniedza Peek & Cloppenburg KG

   (Lieta C-325/13 P)
   2013/C 245/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Peek & Cloppenburg KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvis — P. Lange, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Peek & Cloppenburg KG (Hamburga, Vācija)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 18. aprīļa spriedumu lietā T-506/11;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 28. februāra lēmumu lietā R 53/2005-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam un Peek & Cloppenburg KG (Hamburga) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 4. punkta pārkāpumu, nepareizi interpretējot pazīmi “[dod] tiesības aizliegt kādas [jaunākas] preču zīmes izmantošanu”.
   Pretēji Vispārējās tiesas pieņēmumam, par pamatu nevarot ņemt to, ka ar normu tiek vienīgi prasīts, lai izvirzītas tiesības būtu plašākas nekā tikai vietējas nozīmes. Attiecīgā pazīme esot jāinterpretē tādējādi, ka ar to apzīmējumu, kuri ir plašāki nekā tikai vietējas nozīmes, saistībā ar kuriem var iesniegt iebildumus, loks tiek turpmāk ierobežots. Šīs interpretācijas būtība ir tā, ka attiecīgām valsts tiesībām ir jāpiešķir to īpašniekam tiesības aizliegt jaunākas preču zīmes izmantošanu visā šo tiesību izcelsmes dalībvalsts teritorijā.
   Par labu šādai izpratnei liecinot iebildumu procesa pret Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu jēga, Regulas par Kopienas preču zīmi 110. un 111. panta regulējums, kā arī Direktīvas 2008/95/EK (2) 4. panta 4. punkta b) apakšpunktā paredzētās pazīmes, kura ir identiska Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 4. punkta pazīmei, izpratne.
   Vācijas likumdevējs Direktīvas 2008/95/EK 4. panta 4. punkta b) apakšpunktu esot transponējis valsts tiesībās, izmantojot pareizo interpretāciju, tādējādi, ka attiecīgām tiesībām ir jāpiešķir to īpašniekam pilnvaras aizliegt jaunākas preču zīmes izmantošanu visā Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā. Pazīmes “[dod] tiesības aizliegt kādas [jaunākas] preču zīmes izmantošanu” interpretācija esot būtiska strīda risinājumam.
   Pakārtoti apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 4. punkta pārkāpumu pazīmes “plašākās nekā tikai vietējas nozīmes” kļūdainas interpretācijas dēļ. Šajā ziņā tā pamatojas uz iebildumu procesa jēgu un valsts apzīmējumu, saistībā ar kuriem var iesniegt iebildumus, loka ierobežojuma mērķi, regulējuma saistību ar Regulas par Kopienas preču zīmi 110. un 111. pantu, kā arī Direktīvas 2008/95/EK 4. panta 4. punkta b) apakšpunkta regulējumu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp.).


title: Lieta F-86/09: Prasība, kas celta 2009. gada 21. oktobrī — W /Komisija

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/40

         Prasība, kas celta 2009. gada 21. oktobrī — W/Komisija
   (Lieta F-86/09)
   2010/C 11/77
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      W, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lūgums atcelt lēmumu nepiešķirt prasītājam apgādnieka pabalstu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Individuālo tiesību pārvaldes un maksājumu biroja 2009. gada 5. marta lēmumu nepiešķirt prasītājam apgādnieka pabalstu;

               —

               atcelt noraidījumu prasītāja sūdzībai — kas iesniegta 2009. gada 2. aprīlī saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu un reģistrēta ar Nr. R/149/09 —, attiecībā uz kuru 2009. gada 17. jūlijā lēmumu pieņēma Personāla un Vadības (ADMIN) Ģenerāldirektorāta kā iecēlējinstitūcijas ģenerāldirektors;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-139/07 P: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/ Technische Glaswerke Ilmenau GmbH , Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste (Apelācija — Piekļuve iestāžu dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Ar valsts atbalsta kontroles procedūrām saistīti dokumenti — Izņēmums saistībā ar izmeklēšanas mērķu aizsardzību — Attiecīgās iestādes pienākums veikt piekļuves pieteikumā norādīto dokumentu satura konkrētu un individuālu pārbaudi)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/2

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-139/07 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Ar valsts atbalsta kontroles procedūrām saistīti dokumenti - Izņēmums saistībā ar izmeklēšanas mērķu aizsardzību - Attiecīgās iestādes pienākums veikt piekļuves pieteikumā norādīto dokumentu satura konkrētu un individuālu pārbaudi)
   2010/C 234/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz, P. Aaltoet, C. Docksey)

      Pārējie lietas dalībnieki: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (pārstāvji — C. Arhold un N. Wimmer, Rechtsanwälte), Somijas Republika (pārstāvis — J. Heliskoski), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji — K. Wistrand, S. Johannesson un K. Petkovska)

      Persona, kas iestājusies lietā Technische Glaswerke Ilmenau GmbH prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvis — B. Weis Fogh)

      Priekšmets

   Apelācija par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2006. gada 14. decembra spriedumu lietā T-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla Komisijas 2002. gada 28. maija lēmumu, ciktāl ar to prasītājai atsaka piekļuvi dokumentiem, kuri saistīti ar tai piešķirtā valsts atbalsta izmeklēšanas procedūrām — Regulas (EK) Nr. 1049/2001 piemērošana dokumentiem, kas saistīti ar valsts atbalsta izmeklēšanas procedūrām — Attiecīgās iestādes pienākums veikt piekļuves pieteikumā minēto dokumentu satura konkrētu un individuālu izvērtēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. decembra sprieduma lietā T-237/02 Technische Glaswreke Ilmenau/Komisija rezolutīvās daļas 1) un 3) punktu;

               2)

               noraidīt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā celto prasību atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2002. gada 28. maija lēmumu tiktāl, ciktāl ar to bija atteikta piekļuve pieprasītajiem dokumentiem saistībā ar Technische Glaswerke Ilmenau GmbH piešķirtā valsts atbalsta kontroles procedūrām;

               3)

               Technische Glaswerke Ilmenau GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Eiropas Komisijai kā tiesvedībā pirmajā instancē, tā arī šajā apelācijas tiesvedībā;

               4)

               Dānijas Karaliste, Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007.


title: Lieta T-474/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 5. oktobra rīkojums — Komisija/CAE Consulting Sven Rau

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/62

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 5. oktobra rīkojums — Komisija/CAE Consulting Sven Rau

   (Lieta T-474/07) (1)

   2009/C 282/116

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 79, 29.03.2008.


title: Lieta F-9/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. janvārī — ZZ /Parlaments

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/30

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. janvārī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-9/12)
   2012/C 133/60
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — L. Lévi un M. Vandenbussche, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu, kas prasītājai esot nodarīts, pieļaujot kļūdas rezerves saraksta pārvaldībā

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Parlamenta ārpuslīgumisko atbildību par rezerves saraksta pārvaldībā pieļautajām kļūdām;

               —

               atlīdzināt materiālos zaudējumus, ko prasītāja par laikposmu no 2003. gada decembra līdz 2011. gada decembrim vērtē EUR 749 449,3 apmērā, tam pieskaitot iemaksas pensiju fondā, un par vēlāku laikposmu līdz likumā paredzētajam pensionēšanās vecumam ik mēnesi izmaksāt neto naudas summu, kas atbilst algai, kas paredzēta ierēdņiem AD 9 pakāpes 2. līmeņa otrajā gadā, ievērojot šīs pakāpes ierēdņu normālu karjeras attīstību, kam pieskaitītas atbilstošās iemaksas veselības apdrošināšanas fondā. Visam pieskaitīt nokavējuma procentus saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas likmi, kurai pieskaitīti 2 procenti;

               —

               atlīdzināt prasītājai nodarīto morālo kaitējumu, kas aprēķināts EUR 70 000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta C-484/04: Prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 23. novembrī

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/7

         Prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 23. novembrī
   (lieta C-484/04)
   (2005/C 31/16)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 23. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Gérard Rozet un Nicola Yerrell, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               konstatēt, ka attiecinot atkāpes uz darba ņēmējiem, kuru darba laika ilgums daļēji netiek mērīts vai normēts, vai to var noteikts pats darba ņēmējs, un nepieņemot tiesību uz diennakts un nedēļas atpūtas laika īstenošanai nepieciešamos pasākumus, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 17. panta 1. punkts Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvā 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem (1) un EKL 249. pants;

               2)

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   17. panta 1. punktā paredzētās atkāpes piemērošana
   Direktīvas 17. panta 1. punkts paredz dalībvalstīm iespēju atkāpties no noteiktiem Direktīvas pantiem, ja, ņemot vērā attiecīgās darbības īpatnības, darba laika ilgums netiek mērīts vai normēts, vai to var noteikt paši darba ņēmēji.
   Apvienotā Karaliste Direktīvu valsts tiesībās pārņēma ar Working Time Regulations 1998 (SI 1998/1833) (turpmāk tekstā - “1998. gada noteikumi”). Sākotnēji šo noteikumu 20. punktā bija ietvertas atkāpes no noteikumiem par maksimālo nedēļas darba laiku, darba naktī ilgumu, diennakts un nedēļas atpūtas laika ilgumu un pārtraukumiem, kas visumā atbilda Direktīvas 17. panta 1. punkta noteikumiem.
   Taču pēc tam Working Time Regulations 1999 (SI 1999/3372) 1998. gada noteikumu teksta 20. punktā ievietoja jaunu apakšpunktu, kas bija formulēts šādi:

                  “(2)

                  Ja darba ņēmēja darba laiks daļēji tiek mērīts vai normēts, vai to nevar noteikt pats darba ņēmējs, taču darbības īpatnības ļauj darba ņēmējam bez darba devēja pieprasījuma strādāt arī darba laiku, kas netiek mērīts vai normēts, vai ko var noteikt pats darba ņēmējs, 4. punkta 1. un 2. apakšpunkts un 6. punkta 1., 2. un 7. apakšpunkts ir piemērojami tikai tiktāl, ciktāl darba ņēmēja darba laiks tiek mērīts vai normēts, vai to nevar noteikt pats darba ņēmējs.”

   (4. un 6. punkti attiecīgi regulē maksimālo nedēļas darba laiku un darba naktī ilgumu).
   Šis grozījums pievienoja papildus izņēmumu gadījumos, kad darba ņēmēja darba laiks daļēji tiek mērīts, normēts vai to nosaka pats darba ņēmējs, bet daļēji netiek. Šādos gadījumos normas par nedēļas darba laiku un darba naktī ilgumu attiecas vienīgi uz to darba ņēmēja darba daļu, kas tiek mērīta, normēta vai ko nenosaka pats darba ņēmējs.
   Komisija uzskata, ka 20. punkta 2. apakšpunkts pārsniedz 17. panta 1. punktā paredzētās atkāpes pieļautās robežas, jo pants attiecas vienīgi uz darbiniekiem, kuru darba laiks pilnībā netiek mērīts, normēts vai to var noteikt paši darba ņēmēji.
   Normu par darba ņēmēju atpūtas laiku ieviešana
   Direktīvas 3. un 5. panti paredz minimālos diennakts atpūtas un nedēļas atpūtas laikus katram darba ņēmējam. Atbilstošās normas Apvienotās Karalistes tiesību aktos ir atrodamas 1998. gada noteikumu 10. un 11. punktā. Tomēr, Tirdzniecības un ražošanas departamenta (Department of Trade and Industry) sagatavoto oficiālo Vadlīniju 1998. gada noteikumu ieviešanai 5. daļa (ar virsrakstu “Brīvais laiks”) nosaka:

      “Darba devējiem jānodrošina, lai darba devēji varētu atpūsties, taču tiem nav pienākums nodrošināt, lai darba ņēmēji patiešām atpūšas”.

   Citiem vārdiem sakot, darba devējiem ir norādīts, ka tiem nav uzlikts pienākums nodrošināt, lai darba ņēmēji patiešām izmantotu un baudītu tiem pienākošos atpūtas laiku, tiem vienīgi jānodrošina, lai nebūtu šķēršļu darba ņēmējam, kas izlemtu izmantot savu atpūtas laiku.
   Komisija uzskata, ka tādējādi Vadlīnijas acīmredzami atbalsta un veicina Direktīvas prasību neievērošanas praksi.

      (1)  OV L 307, 13.12.1993., 18. lpp.


title: Lieta T-277/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 7. maija rīkojums — Omnicare/ITSB Astellas Pharma ( OMNICARE ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes OMNICARE reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka grafiska preču zīme OMNICARE — Lūguma par restitutio in integrum noraidīšana)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/35

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 7. maija rīkojums — Omnicare/ITSB Astellas Pharma (“OMNICARE”)
   (lieta T-277/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “OMNICARE” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka grafiska preču zīme “OMNICARE” - Lūguma par restitutio in integrum noraidīšana)
   2009/C 153/67
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Omnicare, Inc. (Covington, Kentucky, Amerikas Savienotās valstis) (pārstāvji — sākotnēji M. Edenborough, barrister un O. Patterson, solicitor, pēc tam M. Edenborough)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji S. Laitinen, pēc tam G. Schneider, pārstāvji)

      Citi procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Astellas Pharma GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis — A. Franke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 24. jūlija lēmumu lietā R 446/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Yamanouchi Pharma GmbH un Omnicare, Inc. un ar kuru noraida Omnicare, Inc. iesniegto lūgumu par restitutio in integrum.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 24. jūlija lēmumu lietā R 446/2006-2;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Omnicare, Inc. tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Astellas Pharma GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 294, 02.12.2006.


title: Lieta T-45/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. novembra rīkojums — Transportes Evaristo Molina /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņi prasību celšanai — Termiņa sākuma brīdis — Publikācija Oficiālajā Vēstnesī — Apgalvota tiesību celt prasību neesamība publikācijas dienā — Nepieņemamība)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/31

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. novembra rīkojums — Transportes Evaristo Molina/Komisija
   (Lieta T-45/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņi prasību celšanai - Termiņa sākuma brīdis - Publikācija “Oficiālajā Vēstnesī’ - Apgalvota tiesību celt prasību neesamība publikācijas dienā - Nepieņemamība)
   (2009/C 6/63)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Transportes Evaristo Molina, SA, El Ejido (Spānija) (pārstāvji — A. Hernández Pardo, L. Ruiz Ezquerra un C. Flores Hernández, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — É. Gippini)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 12. aprīļa Lēmumu 2006/446/EK par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/B-1/38.348 REPSOL CPP) (kopsavilkums publicēts OV L 176, 104. lpp.), kurā akceptētas Repsol CPP uzņemtās saistības un kas pieņemts saskaņā ar Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā, 9. pantu (OV 2003, L 1, 1. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               atzīt, ka jautājums par Repsol Comercial de Productos Petrolíferos, SA pieteikumu par iestāšanos lietā nav jāizlemj;

               3)

               Transportes Evaristo Molina, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: Lieta C-410/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums  2006. gada 6. aprīlī  ( Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV)  pret  Comune di Bari, AMTAB Servizio SpA  (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Vietējā sabiedriskā transporta pakalpojumi — Piešķiršana bez konkursa — Valsts iestādes veiktā līguma slēgšanas tiesību piešķiršana uzņēmumam, kura kapitāls tai pieder)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/12

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 6. aprīlī (Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) pret Comune di Bari, AMTAB Servizio SpA

   (Lieta C-410/04) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Vietējā sabiedriskā transporta pakalpojumi - Piešķiršana bez konkursa - Valsts iestādes veiktā līguma slēgšanas tiesību piešķiršana uzņēmumam, kura kapitāls tai pieder)
   (2006/C 143/21)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV)

      Atbildētāja: Comune di Bari, AMTAB Servizio SpA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — Valsts tiesiskā regulējuma, kas ļauj komūnai piešķirt pilnīgi publiska kapitāla akciju sabiedrībai vietējā sabiedriskā transporta pārvaldi, saderība ar EKL 46., 49. un 86. pantu — Piešķiršana bez procedūras, ko paredz Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu publisko pakalpojumu līgumu piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 43., 49. un 86. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes, diskriminācijas pilsonības dēļ aizlieguma princips un pārskatāmības princips neaizliedz valsts tiesisko regulējumu, kas ļauj valsts iestādei piešķirt publisko pakalpojumu līgumu tieši konkrētai sabiedrībai, kuras kapitāls tai pilnībā pieder, ar nosacījumu, ka valsts iestāde šo sabiedrību kontrolē tāpat kā savus dienestus, un ka šī sabiedrība veic lielāko savas darbības daļu kopā ar iestādi, kura to kontrolē.

      (1)  OV C 300, 04.12.2004.