title: Lieta F-115/11: Prasība, kas celta 2011. gada 27. oktobrī — ZZ /EIB

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 27. oktobrī — ZZ/EIB
   (Lieta F-115/11)
   2012/C 6/53
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis — N. Thieltgen, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EIB priekšsēdētāja lēmumu iecelt nevis prasītāju, bet gan citu pretendentu kādas EIB nodaļas vadītāja amatā, un prasība atlīdzināt zaudējumus un procentus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt EIB priekšsēdētāja lēmumu neiecelt prasītāju ģenerāldirektorāta “Risku pārvaldība” departamenta “Kredītrisks” nodaļas “Risku svērums un politika” vadītāja amatā, un nepiešķirt viņai ģenerāldirektorāta “Risku pārvaldība” departamenta “Kredītrisks” nodaļas “Risku svērums un politika” vadītāja amatu;

               —

               noteikt EIB pienākumu veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai sarīkotu šī amata aizpildīšanai taisnīgu procedūru;

               —

               konstatēt EIB atbildību pret prasītāju saistībā ar lēmuma iecelt apstrīdētajā amatā citu pretendentu prettiesiskumu;

               —

               piespriest EIB samaksāt atlīdzību par prasītājai nodarīto materiālo un morālo kaitējumu, turklāt šai atlīdzībai ir jābūt pieskaitītiem nokavējuma procentiem:

                           —

                           saistībā ar morālo kaitējumu: EUR 50 000;

                           —

                           saistībā ar materiālo kaitējumu atalgojuma zaudējuma dēļ: EUR 436 100;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-624/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. augustā  – Bice International /ITSB – Bice  ( “bice” )

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. augustā – Bice International/ITSB – Bice (“bice”)
   (Lieta T-624/14)
   2014/C 351/36
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bice International Ltd (Dubaja, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvis – N. Gibb, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bice AG (Baar, Šveice)

      Prasītājas prasījums:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 23. maija lēmumu lietā R 1249/2013–1.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “bice” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29., 30. un 43. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 5 1 26  693

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: tika apgalvots, ka Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums ticis aizpildīts ļaunprātīgi Regulas par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē un esot reģistrēts, pārkāpjot 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu, lasot to kopsakarā ar Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot tos kopsakarā ar 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, pārkāpums


title: Lieta C-557/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. oktobrī – Eiropas Komisija/Maltas Republika

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/11

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. oktobrī – Eiropas Komisija/Maltas Republika
   (Lieta C-557/15)
   (2016/C 007/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Hermes, K. Mifsud–Bonnici)

      Atbildētāja: Maltas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieņemot izņēmuma regulējumu, saskaņā ar kuru ir atļauts sagūstīt septiņas savvaļas žubīšu sugas (Chaffinch Fringilla coelebs, Linnet Carduelis cannabina, Goldfinch Carduelis carduelis, Greenfinch Carduelis chloris, Hawfinch Coccothraustes coccothraustes, Serin Serinus serinus un Siskin Carduelis spinus), Maltas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvas 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību (1) 5. panta a. un e punktā un 8. panta 1. punktā kopā ar IV pielikuma a) punktā, skatot to kopsakarā ar 9. panta 1. punktu, paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Maltas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2014. gadā Malta ieviesa izņēmuma regulējumu, lai atļautu sagūstīt septiņas savvaļas žubīšu sugas un saskaņā ar kuru 2014. un 2015. gadā tika noteiktas atļautās sagūstīšanas sezonas.
   Direktīvā 2009/147 dalībvalstīm ir noteikts pienākums aizliegt sagūstīt un turēt tādus putnus, kas nav iekļauti II pielikumā, kā aplūkotās žubītes, un jebkādu savvaļas putnu neselektīvu sagūstīšanu, izmantojot lamatas vai tīklus. Jebkāds izņēmums no šī aizlieguma ir pakļauts direktīvas 9. pantā paredzētajiem stingriem nosacījumiem.
   Komisija uzskata, ka Maltas izņēmuma regulējums, saskaņā ar kuru ir atļauta septiņu žubīšu sugu sagūstīšana, nav saderīgs ar direktīvas 5. panta a) un e) punktu un 8. panta 1. punktu, skatot tos kopsakarā ar IV pielikuma a) punktu.
   Komisija uzskata, ka Malta nav pierādījusi, ka būtu izpildīti Direktīvas 9. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi izņēmuma piemērošanai. Pirmkārt, Malta nav pierādījusi, ka nepastāv neviens cits pieņemams risinājums, kā tas paredzēts direktīvas 9. panta 1. punktā. Otrkārt, Maltas izņēmuma regulējums nav pamatots saistībā ar apgalvoto cita pieņemama risinājuma trūkumu. Treškārt, Malta nav pierādījusi, ka atļautā rīcība ir “saprātīga izmantošana” direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē. Ceturtkārt, Malta nav pierādījusi atbilstību direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajai prasībai, ka izņēmums attiecas tikai uz “dažiem putniem”. Piektkārt, Malta nav pierādījusi, ka atļauja tika izsniegta “stingri kontrolētos apstākļos”, kā tas pieprasīts direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā.

      (1)  OV L 20, 7. lpp.


title: Lieta T-46/08 P: Apelācija, ko 2008. gada 28. janvārī ierosinājis Luigi Marcuccio par Civildienesta tiesas 2007. gada 6. decembra rīkojumu lietā F-40/06 Marcuccio /Komisija

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/32

         Apelācija, ko 2008. gada 28. janvārī ierosinājis Luigi Marcuccio par Civildienesta tiesas 2007. gada 6. decembra rīkojumu lietā F-40/06 Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-46/08 P)
   (2008/C 79/63)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta Tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 6. decembra rīkojumu lietā F-40/06 Marcuccio/Komisija tiktāl, ciktāl ar to: a) noraidīja prasītāja pirmajā instancē celto prasību, pamatojoties uz jebkuru citu pamatu, bet ne uz pamatu, ka prasītājam nebija intereses celt prasību; kā arī b) noraidīja prasītāja prasījumus, ar kuriem tas vēlējās saņemt atlīdzību par zaudējumiem (esošos un kuri radīsies nākotnē, “ciesto zaudējumu atlīdzība”), kas viņam radās no aktiem pamatlietā, kuri tika noraidīti; un c) prasītājam piesprieda atlīdzināt atbildētājas norādītos tiesāšanās izdevumus;

               —

               atzīt, ka prasība pirmajā instancē bija pieņemama un it īpaši, ka prasītājam brīdī, kad viņš cēla prasību, bija interese celt attiecīgo prasību;

               —

               galvenokārt, apmierināt prasījumus par ciestajiem zaudējumiem, kā arī piespriest atbildētājai atlīdzināt visus prasītāja tiesāšanās izdevumus, kuri viņam bija radušies saistībā ar prasību pirmajā instancē un šajā apelāciju;

               —

               pakārtoti, nosūtīt šo lietu atkārtotai izskatīšanai Civildienesta Tiesā, lai tā pieņemtu nolēmumu pēc būtības par: a) visām tām prasības daļām šajā lietā, par kurām tā nav taisījusi spriedumu vai kuras tiks atceltas ar spriedumu šajā apelācijas procesā; b) tiesāšanās izdevumiem pirmās instances tiesā un apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pilnīgs pamatojuma trūkums, kā arī acīmredzams loģikas, atbilstības, saprotamības trūkums, nav veikta ierpiekšēja izmeklēšana, Civildienesta tiesa nav pieņēmusi nolēmumu par pamatfaktu šajā lietā un ir pārkāpusi clare loqui pienākumu, nav pareizi interpretējusi un sagrozījusi faktus (it īpaši 10., 12. punkts, no 26. punkta līdz 38. punktam, no 42. līdz 46. punktam, kas ir iekļauti apstrīdētajā rīkojumā).
   Kļūdaini interpretējusi un piemērojusi vispārējos tiesību principus un tiesisko regulējumu, kā arī Kopienu judikatūru saistībā ar zaudējumu atlīdzību (it īpaši no 42. līdz 46. punktam, kas ir iekļauti apstrīdētajā rīkojumā).
   Civildienesta tiesas izdotajā rīkojumā, kā arī tās secinājumos attiecībā uz tiesāšanās izdevumiem, acīmredzami trūkst loģika un tie nav racionāli, pilnībā nav norādījusi pamatojumu, kā nepareizi interpretējusi un sagrozījusi patiesos faktus, tiem ir patvaļīgs raksturs (it īpaši apstrīdētā rīkojuma 49. un 50. punkts).
   Pilnībā nav norādīts pamatojums nolēmumam, kurš attiecas uz prasību pirmajā instancē (it īpaši apstrīdētā rīkojuma 26.-38. punkts).
   Nav pareizi interpretēti un ir sagrozīti fakti, kā arī tika pieļautas procesuālas kļūdas, kuras ir tik būtiskas, ka var ietekmēt prasītāja tiesības uz aizstāvību, kā arī radīt būtiskus procesuālo tiesību pārkāpumus, kā rezultātā neatgriezeniski tiktu ietekmēts apstrīdētais rīkojums (it īpaši apstrīdētā rīkojuma 24. punkts).
   Tika pārkāpti taisnīga procesa noteikumi, it īpaši Eiropas Cilvēktiesību konvencijas noteikumi (24. pants un 26. — 38. punkts, kas ir iekļauts šajā apelācijas sūdzībā).


title: Lieta C-384/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 5. jūlijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Estación de Servicio Pozuelo 4, S.L. / GALP Energía España S.A.U.

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 5. jūlijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Estación de Servicio Pozuelo 4, S.L./GALP Energía España S.A.U.

   (Lieta C-384/13)
   2013/C 274/15
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Estación de Servicio Pozuelo 4, S.L.

      Atbildētāja: GALP Energía España S.A.U.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāds līgums, kāds ir aplūkots pamatlietā, saskaņā ar kuru naftas pārstrādes produktu piegādātājam tiek garantētas tā sauktās “lietojuma tiesības” 45 gadu laikposmā, lai tas varētu uzbūvēt degvielas uzpildes staciju un to iznomāt zemesgabala īpašniekam uz šo tiesību ilgumam atbilstošu laiku, un kurā ir ietvertas obligātas ekskluzīvas tirdzniecības saistības uz šo pašu laiku, var tikt uzskatīts par maznozīmīgu un tādu, uz kuru neattiecas EKL 81. panta 1. punktā (tagad — LESD 101. panta 1. punkts) noteiktais aizliegums, galvenokārt pamatojoties uz to, ka piegādātājam ir neliela tirgus daļa, kas ir mazāka par 3 %, salīdzinot ar kopējo tirgus daļu aptuveni 70 % apmērā, kas pieder tikai trīs piegādātājiem, pat ja šis līgums pārsniedz attiecīgajā tirgū parasti noslēdzamo līgumu vidējo ilgumu?

               2)

               Ja atbilde būtu noliedzoša un ja līgums būtu jāizvērtē atbilstoši Regulai Nr. 1984/83 (1) un Regulai Nr. 2790/99 (2), vai Regulas Nr. 2790/99 12. panta 2. punktu saistībā ar šīs pašas regulas 5. panta a) punktu var interpretēt tādējādi, ka, tā kā tālākpārdevējs pats nav zemes īpašnieks un atlikušais līguma ilgums 2002. gada 1. janvāri pārsniedz piecus gadus, līgums zaudēja spēku 2006. gada 31. decembrī?

      (1)  1983. gada 22. jūnija [Regula (EEK) Nr. 1984/83] par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu ekskluzīvu iepirkšanas līgumu kategorijām (OV L 173, 5. lpp.).

      (2)  Komisijas 1999. gada 22. decembra [Regula Nr. 2790/99] par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām (OV L 336, 21. lpp.).


title: Lieta F-121/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. septembrī — Spee pret Europol

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/84

         Prasība, kas celta 2006. gada 29. septembrī — Spee pret Europol

   (Lieta F-121/06)
   (2006/C 326/169)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: David Spee, Rijswijk (Nīderlande) (pārstāvis — D. C. Coppens, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Europol)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Europol2006. gada 5. jūlija lēmumu;

               —

               noteikt, ka Europol ir jāpiešķir divus līmeņus prasītājam sākot no 2005. gada 1. novembra;

               —

               piespriest Europol atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd lēmumu piešķirt viņam tikai vienu paaugstinājumu, kas atbilst Europol personāla statūtu 29. pantā minētajiem līmeņiem, lai gan viņaprāt viņam bija tiesības uz paaugstinājumu, kas atbilst diviem līmeņiem.
   Tas norāda, ka Europol ir ņēmis vērā ne tikai Europol personāla statūtu 29. pantā paredzēto novērtējumu, bet arī to novērtējumu, ko paredz šo pašu statūtu 28. pants. Rīkojoties šādā veidā, administrācija bija ar atpakaļejošu spēku piemērojusi 2006. gada 24. marta aktu ar nosaukumu “Policy on the Determination of Salary Scale and Incremental Points of Europol Staff” [Politika darba samaksas lieluma un tās pieauguma punktu noteikšanai Europol personālam], pārkāpjot tiesiskās drošības principu.
   Turklāt, prasītājs apgalvo, ka, pat pieņemot, ka administrācijai bija tiesības ņemt vērā abus vērtējumus, piemērotā metode bija aritmētiski kļūdaina un neizdevīga darbiniekam.


title: Lieta C-667/11: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 6. jūnija spriedums ( Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Paltrade EOOD / Nachalnik na Mitnicheski punkt — Pristanishte Varna pri Mitnitsa Varna (Tirdzniecības politika — Regula (EK) Nr. 1225/2009 — 13. un 14. pants — Ķīnas izcelsmes importa produkti — Antidempinga maksājumi — Apiešana — Preču nosūtīšana atpakaļ caur Malaiziju — Īstenošanas regula (ES) Nr. 723/2011 — Importa reģistrācija — Antidempinga maksājumu piedziņa — Atpakaļejošs spēks)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/20

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 6. jūnija spriedums (Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Paltrade EOOD/Nachalnik na Mitnicheski punkt — Pristanishte Varna pri Mitnitsa Varna

   (Lieta C-667/11) (1)

   (Tirdzniecības politika - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 13. un 14. pants - Ķīnas izcelsmes importa produkti - Antidempinga maksājumi - Apiešana - Preču nosūtīšana atpakaļ caur Malaiziju - Īstenošanas regula (ES) Nr. 723/2011 - Importa reģistrācija - Antidempinga maksājumu piedziņa - Atpakaļejošs spēks)
   2013/C 225/33
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad — Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Paltrade EOOD

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnicheski punkt — Pristanishte Varna pri Mitnitsa Varna

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad — Varna — Padomes 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 723/2011, ar kuru galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Regulu (EK) Nr. 91/2009 noteikts dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, attiecina arī uz dažu dzelzs vai tērauda savienotājelementu importu, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas un deklarējot vai nedeklarējot kā Malaizijas izcelsmes ražojumus (OV L 194, 6. lpp.), 1. panta, kā arī Komisijas 2010. gada 27. oktobra Regulas (ES) Nr. 966/2010, ar ko sāk izmeklēšanu par tādu antidempinga pasākumu iespējamo apiešanu, kuri ar Padomes Regulu (EK) Nr. 91/2009 noteikti dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu veidu importam, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas un deklarējot vai nedeklarējot kā Malaizijas izcelsmes ražojumus, un par šāda importa reģistrāciju (OV L 282, 29. lpp.), interpretācija — Antidempinga maksājuma iekasēšana ar atpakaļejošu datumu — Importēto produktu reģistrēšanas sistēmas, kas atšķiras no tās, kura atbilst vienotajam administratīvajam dokumentam (VAD), neieviešana Bulgārijas muitas sistēmā — Ar atpakaļejošu datumu iekasējamā antidempinga maksājuma atbilstoša apmēra noteikšana

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 14. panta 5. punkts, uz kuru norāda atsauce Komisijas 2010. gada 27. oktobra Regulas (ES) Nr. 966/2010, ar ko sāk izmeklēšanu par tādu antidempinga pasākumu iespējamo apiešanu, kuri ar Padomes Regulu (EK) Nr. 91/2009 noteikti dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu veidu importam, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas un deklarējot vai nedeklarējot kā Malaizijas izcelsmes ražojumus, un par šāda importa reģistrāciju, 2. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda reģistrācijas kārtība kā tā, uz kuru attiecas pamatlieta, atbilst šai tiesību normai un līdz ar to ir pietiekama, lai, piemērojot Padomes 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 723/2011, ar kuru galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Regulu (EK) Nr. 91/2009 noteikts dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, attiecina arī uz dažu dzelzs vai tērauda savienotājelementu importu, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas un deklarējot vai nedeklarējot kā Malaizijas izcelsmes ražojumus, 1. pantu, iekasētu antidempinga maksājumu ar atpakaļejošu datumu, kad izmeklēšanas gaitā ir konstatēta galīgo antidempinga maksājumu, kas ir noteikti ar Padomes 2009. gada 26. janvāra Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, apiešana.
   Saskaņā ar Regulas Nr. 91/2009 1. panta 2. punktu likme paplašinātā antidempinga maksājumam, ko iekasē ar atpakaļejošu datumu par importu pirms Īstenošanas regulas Nr. 723/2011 spēkā stāšanās, sasniedz 85 % “visiem pārējiem uzņēmumiem”.

      (1)  OV C 89, 24.3.2012.


title: Lieta F-86/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. septembrī — ZZ /Parlaments

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/31

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. septembrī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-86/13)
   2013/C 336/70
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — P. Bentley QC, Barrister, un R. Bäuerle, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   atcelt lēmumu, ar ko prasītājam divus gadus pēc viņa funkciju izpildes beigām Eiropas Parlamentā aizliedz ieņemt Ukrainas Premjerministra padomnieka amatu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Parlamenta 2013. gada 3. janvāra lēmumu, ar ko prasītajam divus gadus pēc viņa funkciju izpildes beigām Eiropas Parlamentā aizliedz ieņemt Ukrainas Premjerministra padomnieka amatu;

               —

               atcelt Parlamenta 2013. gada 24. jūnija lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība par Parlamenta 2013. gada 3. janvāra lēmumu;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-305/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 26. jūlijā iesniedza Eden office

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/41

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 26. jūlijā iesniedza Eden office
   (Lieta T-305/04)
   (2004/C 262/78)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla sabiedrība Eden, Parīze, ko pārstāv Muriel Antoine-Lalance, avocat.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) pirmās Apelāciju padomes 2004. gada 24. maija lēmumu (lieta R/591/2003-4);

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums:

               Smaržas/Aromāta preču zīme “ODEUR DE FRAISE MÛRE”, kam pievienots zemenes grafiskais attēlojums, pieteikums nr. 001122118.

               Preces vai pakalpojumi:

               Preces, kas iedalītas 3., 16., 18. un 25. klasēs.

               Apelāciju padomē apstrīdētais lēmums:

               Pārbaudītāja lēmums par reģistrēšanas atteikumu.

               Apelāciju padomes lēmums:

               Prasību noraidīt.

               Izvirzītie pamati:

               Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-118/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. martā iesniedza Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – Dunai Zsuzsanna/ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. martā iesniedza Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – Dunai Zsuzsanna/ERSTE Bank Hungary Zrt.

   (Lieta C-118/17)
   (2017/C 221/03)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Budai Központi Kerületi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Dunai Zsuzsanna

      Atbildētāja: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Tiesas sprieduma lietā C-26/13 [rezolutīvās daļas] 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka valsts tiesa var arī novērst līguma, ko slēdz starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju, klauzulas spēkā esamību, ja līguma uzturēšana ir pretrunā patērētāja ekonomiskajām interesēm?

               2)

               Vai kompetencei, kas Eiropas Savienībai piešķirta, lai nodrošinātu augstāku patērētāju aizsardzības līmeni, kā arī Savienības tiesību pamatprincipiem par vienlīdzību likuma priekšā, nediskrimināciju, efektīvu tiesību aizsardzību un lietas taisnīgu izskatīšanu, ir pretrunā tas, ka kādas dalībvalsts parlaments ar likumu groza līdzīgu kategoriju privāto tiesību līgumus, kas noslēgti starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju?

                           2/a)

                           Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai kompetencei, kas Eiropas Savienībai piešķirta, lai nodrošinātu augstāku patērētāju aizsardzības līmeni, kā arī Savienības tiesību pamatprincipiem par vienlīdzību likuma priekšā, nediskrimināciju, efektīvu tiesību aizsardzību un lietas taisnīgu izskatīšanu ir pretrunā tas, ka kādas dalībvalsts parlaments ar likumu groza dažādas daļas aizdevuma līgumos, kas izteikti ārvalstu valūtā, lai nodrošinātu patērētāju aizsardzību, bet izraisa pretēju efektu patērētāju interešu taisnīgai aizsardzībai, ciktāl aizdevuma līgums pēc grozījumiem paliek spēkā un uz patērētāju arī turpmāk gulstas valūtas riska radītais slogs?

               3)

               Vai, ja saturs attiecas uz līgumiem, ko slēdz starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju, kompetencei, kas piešķirta Eiropas Savienībai, lai nodrošinātu augstāku patērētāju aizsardzības līmeni, kā arī Savienības tiesību pamatprincipiem par efektīvu tiesību aizsardzību un lietas taisnīgu izskatīšanu attiecībā uz jebkuru civiltiesību jautājumu, ir pretrunā tas, ka kādas dalībvalsts Augstākās tiesas Vienādošanas padome ar “lēmumiem, kas pieņemti, lai nodrošinātu tiesību normu vienveidīgu interpretāciju”, nosaka tiesas, kas izskata lietu, judikatūru?

                           3/a)

                           Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša: vai kompetencei, kas piešķirta Eiropas Savienībai, lai nodrošinātu augstāku patērētāju aizsardzības līmeni, kā arī Savienības tiesību pamatprincipiem par efektīvu tiesību aizsardzību un lietas taisnīgu izskatīšanu attiecībā uz jebkuru civiltiesību jautājumu, ir pretrunā tas, ka kādas dalībvalsts Augstākās tiesas Vienādošanas padome ar “lēmumiem, kas pieņemti, lai nodrošinātu tiesību normu vienveidīgu interpretāciju”, nosaka tiesas, kas izskata lietu, judikatūru, jo tiesneši, Vienādošanas padomes locekļi, netiek iecelti pārskatāmā veidā saskaņā ar iepriekš paredzētiem noteikumiem, procedūra minētajā padomē nav atklāta un nav iespējams a posteriori noteikt ievēroto procedūru, proti, ekspertīzes elementus un izmantoto doktrīnu, kā arī dažādu locekļu balsojumu (piekrītošu vai atšķirīgu viedokli)?


title: Lieta T-542/11: Prasība, kas celta 2011. gada 6. oktobrī — ALOUMINION /Komisija

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 6. oktobrī — ALOUMINION/Komisija
   (Lieta T-542/11)
   2011/C 370/44
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alouminion A. E. (Marousi, Grieķija) (pārstāvji — G. Dellis un N. Korogiannákis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 13. jūlija Lēmumu C(2011) 4916, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. C2/2010 (ex NN 62/2009), ko Grieķija ir piešķīrusi Alouminion tis Elladas A. E.;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk tekstā — “LESD)” 263. panta 4. punktu lūdz atcelt — ar sekām, kas no tā izriet atbilstoši LESD 266. panta 1. punktam, — Eiropas Komisijas 2011. gada 13. jūlija Lēmumu C(2011) 4916, galīgā redakcija, ar numuru C2/2010 (ex NN 62/2009) par valsts atbalsta piešķiršanu sabiedrībai Alouminion tis Elladas.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja ir izvirzījusi šādus atcelšanas pamatus:

               —

               Regulas Nr. 659/1999 1. panta, kompetences sadalījumu starp Komisiju un valsts tiesām reglamentējošo noteikumu un tiesību uz aizsardzību tiesā pārkāpums. Komisija acīmredzami kļūdaini esot novērtējusi faktus, esot ņēmusi vērā acīmredzami kļūdainus apstākļus un ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas, atzīstot varbūtējo atbalstu par “jaunu” atbalstu. Strīdīgais pasākums esot pieņemts atbilstoši varbūtējam jau pastāvošajam atbalstam identiskai shēmai, un Komisijas lēmumā nav ietverts attiecīgs pamatojums;

               —

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums tiktāl, ciktāl Komisija kļūdaini ir atzinusi priekšrocības esamību, nav piemērojusi privātā investora kritēriju un nav pārbaudījusi objektīvu ar tirdzniecības darbību saistītu apsvērumu esamību, kas varētu pamatot 1960. gada līgumā noteiktos tarifus;

               —

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums tiktāl, ciktāl Komisija kļūdaini ir atzinusi atbalstu par selektīvu, neraugoties uz DEI (Dimosia Epikhirisi Ilektrismou (valsts elektroapgādes uzņēmums)) pienākumu vienādi noteikt vienādām klientu kategorijām piemērojamos tarifus un dažādi noteikt dažādām kategorijām piemērojamos tarifus, ņemot vērā to diferenciācijas pakāpi;

               —

               LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums tiktāl, ciktāl Komisija kļūdaini ir konstatējusi izkropļojuma un tirdzniecības starp dalībvalstīm iespaidošanas esamību, neraugoties uz to, ka prasītāja nav saņēmusi nekādu priekšrocību salīdzinājumā ar citiem alumīniju ražojošiem uzņēmumiem, ņemot vērā alumīnija vienveidīgās raksturiezīmes un biržā noteikto cenu;

               —

               kļūdainas metodoloģijas piemērošana attiecībā uz iespējamās priekšrocības apmēra aprēķinu;

               —

               pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums;

               —

               tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums, ņemot vērā Komisijas iepriekšējo nostāju, saskaņā ar kuru līgumā noteiktais tarifs, ko DEI ir piemērojis prasītājai, nav atzīstams par nelikumīgu valsts atbalstu, kā arī prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpums.


title: Lieta T-228/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. jūnijā — Malheiro /Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/38

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. jūnijā — Malheiro/Komisija
   (Lieta T-228/07)
   (2007/C 211/73)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ana Malheiro, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — C. Ebrecht, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Personāla un administrācijas ģenerāldirektora 2007. gada 30. aprīļa lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītājas sūdzība Nr. R/6/07, kura reģistrēta 2007. gada 8. janvārī, ar mērķi panākt, ka tiek atcelts Eiropas Komisijas Administrācijas ģenerāldirektorāta [DG ADMIN] lēmums prasītājai no pabalstiem piešķirt tikai samazinātu dienas naudu EUR 28,78 apmērā;

               —

               pieprasīt, lai atbildētāja par laika posmu no 2006. gada 16. novembra līdz 2008. gada 31. oktobrim samaksā prasītājai pilnu dienas naudu EUR 115,59 apmērā, kura noteikta Komisijas 2006. gada 1. jūnija lēmumā, ar ko paredz noteikumus par valsts ekspertu norīkošanu darbam Komisijā (C(2006) 2003), no kuras atskaitīta dienas nauda, ko prasītāja jau ir saņēmusi, un kurai ir pieskaitīts papildu mēneša pabalsts EUR 542,55 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atmaksāt prasītājai pārvešanas izmaksas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas strādā par valsts norīkoto ekspertu Komisijā, vēlas saņemt 1) pilnu dienas naudu Komisijas piešķirtās samazinātās dienas naudas vietā un 2) vēl vienu mēneša pabalstu pārvešanas izmaksu vietā.
   Prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka prasītājas dzīvesvieta ir Briselē, jo tur atrodas viņas vīra dzīvesvieta. Prasītāja apgalvo, ka viņa uzturas Briselē tikai īslaicīgi un viņai tikpat lielā mērā kā citiem valsts ekspertiem ir neērtības un trūkumi, kādi rodas sakarā ar norīkojuma pagaidu raksturu.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pantu, jo ar Komisijas lēmuma 20. panta 3. punkta b) apakšpunktu, kurā ir paredzēti noteikumi par valsts ekspertu norīkošanu darbam Komisijā, precēti valsts norīkoti eksperti tiek diskriminēti salīdzinājumā ar neprecētiem valsts norīkotiem ekspertiem, kuriem ar kādu personu ir kopdzīve.
   Turklāt prasītāja norāda, ka šī diskriminācija, kā arī salīdzinājumā ar prasītājai piešķirto pabalstu augstāks pabalsts, kas tiek piešķirts neprecētiem norīkotiem ekspertiem vīriešiem (neatkarīgi no tā, vai viņiem ar kādu ir kopdzīve), liek secināt, ka ir pārkāpts EKL 141. pants un princips par vienlīdzīgu darba samaksu vīriešiem un sievietēm, kā arī Direktīva 2000/78/EK (1) un samērīguma princips.

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta T-502/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija rīkojums – ASPA /ITSB – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria  ( “ARGENTARIA” )

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/26

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija rīkojums – ASPA/ITSB – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (“ARGENTARIA”)
   (Lieta T-502/13) (1)

   2014/C 329/41
   Tiesvedības valoda – angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta C-498/07 P: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 3. septembra spriedums — Aceites del Sur-Coosur, agrāk Aceites del Sur/Koipe Corporación SL, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Grafiska preču zīme La Española — Sajaukšanas iespējas visaptverošs vērtējums — Izšķirošs elements)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 3. septembra spriedums — Aceites del Sur-Coosur, agrāk Aceites del Sur/Koipe Corporación SL, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-498/07 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Grafiska preču zīme “La Española” - Sajaukšanas iespējas visaptverošs vērtējums - Izšķirošs elements)
   2009/C 256/07
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Aceites del Sur-Coosur, agrāk Aceites del Sur (pārstāvji — H. M. Otero Lastress [J.-M. Otero Lastres] un R. Himeness Diass [R. Jiménez Díaz], abogados)

      Pārējie lietas dalībnieki:
      Koipe Corporación SL M. (pārstāvis — M. Fernandess de Betenkūrs [M. Fernández de Béthencourt], abogado), Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — H. Garsija Muriljo [J. García Murillo])

      Priekšmets:

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-363/04 Koipe/ITSB un Aceites del Sur (“La Española”), ar kuru Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 11. maija lēmums (lieta R 1109/2000-4) ir grozīts tādējādi, ka apelācijas sūdzība, ko prasītāja iesniedza Apelāciju padomei, ir atzīta par pamatotu un, attiecīgi, iebildumi ir apmierināmi

      Rezolutīvā daļa

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Aceites del Sur-Coosur SA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Koipe Corporación SL;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008


title: Lieta C-381/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 22. augusta rīkojumu — Car Trim GmbH / KeySafety Systems SRL

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 22. augusta rīkojumu — Car Trim GmbH/KeySafety Systems SRL

   (Lieta C-381/08)
   (2008/C 301/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Car Trim GmbH

      Atbildētāja: KeySafety Systems SRL

   Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka līgumi par izgatavojamu vai ražojamu preču piegādi, neskatoties uz noteiktām pasūtītāja norādēm par izgatavojamo priekšmetu iegādi, apstrādi un piegādi, tostarp par ražošanas kvalitātes garantijām, piegādes drošību un raitu pasūtījuma izpildes administratīvo procedūru, ir jākvalificē kā preču pārdošana (pirmais ievilkums) un nevis kā pakalpojumu sniegšana (otrais ievilkums)? Kādi kritēriji ir noteicošie, lai veiktu šādu nošķīrumu?

               2)

               Ja tiek pieņemts, ka tā ir preču pārdošana: vai pirkuma ar piegādi gadījumā noteicošā ir tā vieta, uz kuru saskaņā ar līgumu pārdotās preces piegādāja vai tās būtu bijis jāpiegādā, vieta, kurā preci fiziski nodeva pircējam, vai vieta, kurā preces tika nodotas pirmajam pārvadātājam, lai tās nogādātu pircējam?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-682/13 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums – Andechser Molkerei Scheitz GmbH/Eiropas Komisija Apelācija — Sabiedrības veselība — Pārtikā atļauto pārtikas piedevu saraksts — Steviolglikozīdi — Pieņemamības nosacījumi — Interese celt prasību

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/12

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums – Andechser Molkerei Scheitz GmbH/Eiropas Komisija
   (Lieta C-682/13 P) (1)

   (Apelācija - Sabiedrības veselība - Pārtikā atļauto pārtikas piedevu saraksts - Steviolglikozīdi - Pieņemamības nosacījumi - Interese celt prasību)
   (2015/C 236/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (pārstāvis – H. Schmidt, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Grünheid un P. Ondrůšek)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Andechser Molkerei Scheitz GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta C-281/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. jūnijā iesniedza Oberlandesgericht München (Vācija) – Soha Sahyouni/Raja Mamisch

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. jūnijā iesniedza Oberlandesgericht München (Vācija) – Soha Sahyouni/Raja Mamisch

   (Lieta C-281/15)
   (2015/C 294/36)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Soha Sahyouni

      Atbildētāja: Raja Mamisch

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2010. gada 20. decembra Regulas (ES) Nr. 1259/2010 (1), ar kuru īsteno ciešāku sadarbību attiecībā uz tiesību aktiem, kas piemērojami laulības šķiršanai un laulāto atšķiršanai (OV L 343, 10. lpp.), piemērošanas joma, kas definēta šīs regulas 1. pantā, arī aptver “privātu laulības šķiršanu” – šajā gadījumā laulības izšķiršanu reliģiskā tiesā Sīrijā saskaņā ar Šaria likumiem?

               2)

               Apstiprinošas atbildes uz 1) jautājumu gadījumā:

                           a)

                           vai, izvērtējot jautājumu par to, vai laulības šķiršanu var atzīt valsts teritorijā, ir jāpiemēro arī Regulas (ES) Nr. 1259/2010 10. pants?

                           b)

                           Apstiprinošas atbildes uz 2) jautājuma a) punktu gadījumā:

                                       1.

                                       vai ir abstrakti jāņem vērā salīdzinājums, kurš parāda, ka, lai arī saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem, kurā atrodas tiesa, pieeja laulības šķiršanai ir arī otrajam laulātajam, šī laulības šķiršana, ņemot vērā otra laulātā dzimumu, ir pakļauta dažādiem procesuāliem un materiāltiesiskiem nosacījumiem nekā pirmā laulātā pieeja laulības šķiršanai,
                                       vai arī

                                       2.

                                       šī noteikuma spēkā esamība ir atkarīga no tā, vai ārvalsts tiesību akta, kurš, abstrakti skatoties, ir diskriminējošs, piemērošana arī ir diskriminējoša konkrētajā gadījumā?

                           c)

                           Apstiprinošas atbildes uz 2) jautājuma b) punktu gadījumā:

                     vai tas, ka diskriminētais laulātais piekrīt laulības šķiršanai, tostarp attiecīgi par to saņemot kompensāciju, pats par sevi pamato šīs tiesību normas nepiemērošanu?

      (1)  OV L 343, 10. lpp.


title: Lieta C-480/08: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 23. februāra spriedums ( Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Teixeira/London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department (Personu brīva pārvietošanās — Uzturēšanās tiesības — Vienas dalībvalsts pilsone, kura ir strādājusi citā dalībvalstī un palikusi tajā pēc profesionālās darbības izbeigšanas — Bērns, kurš uzņemošajā dalībvalstī iegūst arodizglītību — Savu iztikas līdzekļu neesamība — Regula (EEK) Nr. 1612/68 — 12. pants — Direktīva 2004/38/EK)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/6

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 23. februāra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Teixeira/London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-480/08) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - Uzturēšanās tiesības - Vienas dalībvalsts pilsone, kura ir strādājusi citā dalībvalstī un palikusi tajā pēc profesionālās darbības izbeigšanas - Bērns, kurš uzņemošajā dalībvalstī iegūst arodizglītību - Savu iztikas līdzekļu neesamība - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - 12. pants - Direktīva 2004/38/EK)
   2010/C 100/08
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Maria Teixeira

      Atbildētāji: London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38 par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (OV L 158, 77. lpp.) un Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 12. panta interpretācija — Uzturēšanās tiesības Apvienotajā Karalistē Eiropas Savienības pilsonim, kuram vairs nav darba ņēmēja statusa un pamatojuma uzturēšanās tiesībām saskaņā ar darba ņēmēju brīvas pārvietošanās tiesību normām — Šāda pilsoņa bērna tiesības palikt Apvienotajā Karalistē līdz profesionālās izglītības apmācības beigām — Mātes tiesības palikt kopā ar bērnu aizgādnes statusā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tādos apstākļos kā pamata lietā esošie dalībvalsts pilsonis, kurš bijis nodarbināts citā dalībvalstī, kurā viņa bērns turpina mācīties, var kā vecāks, kura faktiskā aizgādībā bērns ir, atsaukties uz uzturēšanās tiesībām uzņemošajā dalībvalstī, pamatojoties tikai uz Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā, kas grozīta ar Padomes 1992. gada 27. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2434/92, 12. pantu, nepastāvot pienākumam ievērot nosacījumus, kuri paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/38/EK par [Eiropas] Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK;

               2)

               uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī, kas ir vecākam, kura faktiskā aizgādībā ir bērns, kas saskaņā ar Regulas Nr. 1612/68 12. pantu izmanto tiesības turpināt mācības, nav atkarīgas no tā, vai šim vecākam ir pietiekami līdzekļi, lai uzturēšanās laikā nekļūtu par apgrūtinājumu šīs dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmai, kā arī visaptverošs veselības apdrošināšanas segums tajā;

               3)

               uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī, kas ir vecākam, kura faktiskā aizgādībā ir migrējoša darba ņēmēja bērns, kamēr viņš turpina mācības šajā valstī, nav atkarīgas no tā, vai laikā, kad šis bērns uzsāka mācības, viens no bērna vecākiem minētajā dalībvalstī veica profesionālu darbību kā migrējošs darba ņēmējs;

               4)

               vecāka, kura faktiskā aizgādībā ir migrējoša darba ņēmēja bērns, kamēr viņš turpina mācības šajā valstī, uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī beidzas, bērnam kļūstot pilngadīgam, izņemot gadījumu, ja bērnam, lai varētu turpināt un pabeigt mācības, vēl aizvien ir nepieciešama šī vecāka klātbūtne un aprūpe.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta T-597/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 13. septembra spriedumu lietā F-100/09 Michail /Komisija 2011. gada 22. novembrī iesniedza Christos Michail

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 13. septembra spriedumu lietā F-100/09 Michail/Komisija 2011. gada 22. novembrī iesniedza Christos Michail

   (Lieta T-597/11 P)
   2012/C 39/32
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Christos Michail (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — Ch. Meidanis, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2011. gada 13. septembra spriedumu lietā F-100/09 Michail/Komisija;

               —

               piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējam kompensāciju EUR 30 000 apmērā par viņa ciesto morālo kaitējumu;

               —

               lemt par tiesāšanās izdevumiem saskaņā ar tiesībām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka pārsūdzētajā spriedumā Civildienesta tiesa kļūdaini ir lēmusi par viņa prasību, kurā viņš bija lūdzis atcelt Komisijas lēmumu, ar ko noraidīts saskaņā ar Civildienesta noteikumu 24. pantu izteikts lūgums sniegt palīdzību, un Komisijas 2009. gada 14. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu iesniegta sūdzība.
   It īpaši, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz viņa procesuālo tiesību, kā arī Savienības tiesību pārkāpumu, jo, pirmkārt, Civildienesta tiesa (turpmāk tekstā — “CDT”), nepareizi novērtējot pierādījumus, kļūdaini nav vispār izvērtējusi to, vai pierādījumi bija iegūti prettiesiski tiktāl, ciktāl Komisija grozīja apelācijas sūdzības iesniedzēja nodarbinātības stāvokli bez iepriekšēja administratīva akta par šo grozīšanu. Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka CDT nav ievērojusi pierādījumu iegūšanas un pierādīšanas pienākuma principus, jo, lai arī apelācijas sūdzības iesniedzējs bija iesniedzis dokumentu, kurš pierādīja, ka viņa pārcelšana citā amatā bija prettiesiska, CDT nevienā tiesvedības stadijā nelūdza Komisijai iesniegt pierādījumus, lai noliegtu šo apgalvojumu, kas CDT bija jādara saskaņā ar tās Reglamenta 55. pantu. Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka CDT nav izvērtējusi viņa patieso nodarbinātības stāvokli, kāds bija atspoguļots sistēmās Sysper un Sysper 2, kā arī to, pamatojoties uz kādu juridisko pamatu bija balstīts iespaids, kā viņš ir tajās atspoguļots, lai lemtu, vai tas ir uzskatāms par psiholoģisku vardarbību pret viņu un pierādījumu sagrozīšanu.


title: Lieta T-468/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 22. janvāra rīkojums — Faktor, B. i W. Gęsina /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/11

         Vispārējās tiesas 2014. gada 22. janvāra rīkojums — Faktor, B. i W. Gęsina/Komisija
   (Lieta T-468/12) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 78/23
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (Varšava, Polija) (pārstāvis — H. Mackiewicz, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Keppenne un M. Owsiany-Hornung)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 19. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 554/2012 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 166, 20. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: lieta C-54/05: Prasība pret Somijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 9. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/11

         Prasība pret Somijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 9. februārī
   (lieta C-54/05)
   (2005/C 93/21)
   tiesvedības valoda – somu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 9. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Somijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. van Beek un M. Huttunen, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, pieprasot tranzīta atļauju citā dalībvalstī likumīgi izmantotiem un reģistrētiem transporta līdzekļiem, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. un 30. pants;

               2)

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Somijā spēkā esošajiem Noteikumiem 1598/1995 par transporta līdzekļu reģistrāciju personai, kuras pastāvīgā dzīvesvieta ir Somijā, jāpieprasa pagaidu tranzīta atļauja transporta līdzeklim, kas jau likumīgi reģistrēts un apdrošināts citā dalībvalstī, lai šādu transporta līdzekli ievestu Somijā vai arī ar to šķērsotu Somiju tranzītā uz citu dalībvalsti vai trešo valsti. Persona, kuras pastāvīgā dzīvesvieta ir Somijā, bez šādas atļaujas nevar Somijā izmantot transporta līdzekli, kas iepriekš reģistrēts un apdrošināts citā dalībvalstī. Lai saņemtu šādu atļauju, personai, kuras pastāvīgā dzīvesvieta ir Somijā un kas Somijā ieved citā dalībvalstī reģistrētu transporta līdzekli, jāapstājas robežkontroles punktā, kur tā var pieprasīta atļauju un samaksāt attiecīgās nodevas. Transporta līdzekli nevar izmantot pirms atļaujas saņemšanas. Šāda atļauja parasti ir derīga septiņas dienas, kuru laikā transporta līdzekļa ievedējam tas jāreģistrē Somijas transporta līdzekļu reģistrā, ja vien viņš nevēlas to izmantot tikai pagaidu tranzīta atļaujas ietvaros.
   EKL 28. pants paredz, ka dalībvalstu starpā ir aizliegti importa kvantitatīvie ierobežojumi un citi pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību.
   Tā kā personai, kas ir Somijas rezidents, ievedot citā dalībvalstī reģistrētu transporta līdzekli vai arī šķērsojot Somiju tranzītā uz citu dalībvalsti vai trešo valsti, jāapstājas uz Somijas robežas, lai pieprasītu tranzīta atļauju, šādam transporta līdzeklim tiek sistemātiski piemērota robežkontrole, kam viennozīmīgi ir importa kvantitatīvo ierobežojumu vai citu pasākumu ar līdzvērtīgu iedarbību pazīmes EKL 28. panta nozīmē.
   Somijas Republika nav norādījusi nevienu argumentu par to, ka šāda tranzīta atļauju sistēma ir vienīgais līdzeklis, kā nodrošināt efektīvu nodokļu kontroli, kas, savukārt, praktiski nozīmē to, ka personai, kuras pastāvīgā dzīvesvieta ir Somijā, ir pienākums sistemātiski veikt īpašas robežkontroles formalitātes, t.i., apstāties nākamajā robežkontroles punktā un pieprasīt tranzīta atļauju, turklāt bez jebkādas tiesiskas drošības, ka tā var izmantot citā dalībvalstī likumīgi reģistrētu, apdrošinātu un tehniski pārbaudītu transporta līdzekli. Šādas sistemātiskas formalitātes ir būtisks ierobežojums preču brīvai apritei.
   Ja Eiropas Kopienu Tiesa uzskata, ka šāda tranzīta sistēma ir attaisnojama Kopienas līmenī saskaņā ar EKL 30. pantu, Komisija norāda, ka atļaujas derīguma termiņš, kas atbilstoši noteikumiem parasti ir septiņas dienas, jebkurā gadījumā ir nesamērīgi īss.
   Pamatojoties uz šādiem apsvērumiem, Komisija uzskata, ka tranzīta atļauju sistēma, kas noteikta ar Somijā spēkā esošajiem Noteikumiem 1598/1999, nav saderīga ar EKL 28. un 30. pantu. Ja Tiesa uzskata, ka šādu sistēmu var attaisnot Kopienas līmenī saskaņā ar EKL 30. pantu, Komisija norāda, ka atļaujas derīguma termiņš, kas atbilstoši noteikumiem parasti ir septiņas dienas, jebkurā gadījumā neatbilst EKL 28. un 30. pantam.


title: Lieta T-549/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. novembrī — Natura Selection /ITSB — Afoi Anezoulaki ( “natur” )

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/13

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. novembrī — Natura Selection/ITSB — Afoi Anezoulaki (“natur”)
   (Lieta T-549/10)
   2011/C 46/27
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Natura Selection, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvis — E. Sugrañes Coca, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Afoi Anezoulaki AE, kas komercdarbībā izmanto nosaukumu FIERATEX S.A. (Kilkis, Grieķija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 6. septembra lēmumu lietā R 217/2010-2;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Iebildumu nodaļas 2009. gada 4. decembra lēmumu;

               —

               noraidīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) apmierināto Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 6908214 attiecībā uz “galdautiem” un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “natur” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6908214

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “natura selection” reģistrācija Nr. 2016384 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 14., 16., 20., 25., 35., 38., 39. un 42. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “natura” reģistrācija Nr. 2704948 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 14., 25. un 35. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “natura casa” reģistrācija Nr. 3694627 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 20., 35. un 39. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “natura” reģistrācija Nr. 4713368 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 14., 20., 25. un 35. klasē; starptautiska grafiskas preču zīmes “natura selection” reģistrācija Nr. 642074 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. klasē; Spānijas grafiskas preču zīmes “natura selection” reģistrācija Nr. 1811494 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. klasē; grafiskas preču zīmes “natura selection” kā Spānijas uzņēmuma apzīmējuma Nr. 251725 reģistrācija attiecībā uz šādu darbību “uzņēmums, kas veic dāvanu tirdzniecību”; grafiskas preču zīmes “natura selection” kā Spānijas uzņēmuma apzīmējuma Nr. 252321 reģistrācija attiecībā uz šādu darbību “uzņēmums, kas veic dāvanu tirdzniecību”; vārdiskas preču “NATURA SELECTION S.L.” kā Spānijas uzņēmuma apzīmējuma Nr. 208780 reģistrācija attiecībā uz šādu darbību “uzņēmums, kas veic dāvanu tirdzniecību. Atrodas Barselonā”

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz daļu no apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini pieņēma, ka preču zīmju un preču līdzības neesamības dēļ nepastāvēja preču zīmju sajaukšanas iespēja


title: Lieta C-309/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 21. aprīļa rīkojumu lietā T-580/13 Real Express Srl/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 18. jūnijā iesniedza Real Express Srl

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 21. aprīļa rīkojumu lietā T-580/13 Real Express Srl/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 18. jūnijā iesniedza Real Express Srl

   (Lieta C-309/15 P)
   (2015/C 398/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Real Express Srl (pārstāvis – C. Anitoae, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 21. aprīļa rīkojumu lietā T-580/13;

               —

               īstenot Tiesas neierobežoto kompetenci un, pamatojoties uz tās rīcībā esošajiem pierādījumiem, apmierināt Real Express Srl prasību par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 16. septembra lēmumu lietā R 1519/2012–4 vai, alternatīvi, nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               —

               piespriest ITSB un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Vispārējā tiesa, izdodot rīkojumu, visus apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus esot uzskatījusi par pieņemamiem, izņemot apelācijas sūdzības 23. un 25. punktā norādītos, ar kuriem tiek apgalvots, ka persona, kas iestājusies lietā, ir rīkojusies ļaunticīgi, reģistrējot Kopienas preču zīmi “REAL”, kas attiecībā uz tām pašām klasēm ir identiska tai, kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz atcelt tās agrāku tiesību Rumānijā dēļ. ITSB Apelācijas ceturtajai padomei bija iesniegti attiecīgie tiesas izraksti. Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā Apelācijas padomes pienākumus, kas tai izriet no Regulas Nr. 207/2009 (1) 63. panta 2. punkta un 64. panta 1. punkta.

               2.

               Apstrīdētā rīkojuma 38. un 39. punktā Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/1995 (2) 15. noteikuma 2. punkta h) apakšpunkta iii) ievilkumu, 17. noteikuma 1. un 4. punktu, kā arī Regulas Nr. 207/2009 75. pantu un 78. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu. Apstrīdētā rīkojuma 41. un 42. punktā Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi Regulas Nr. 207/2009 80. panta 1., 2. un 3. punktu, Regulas Nr. 2868/1995 53. un 53.a noteikumu un neesot ņēmusi vērā 4. lappuses 5. punktu ITSB priekšsēdētāja Paziņojumā Nr. 11/98, kas minēts Vadlīnijās procedūrām Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā (preču zīmes, paraugi un modeļi), A daļa, Vispārējie noteikumi, 6. nodaļa: lēmumu atcelšana, reģistrā veikto ierakstu dzēšana un kļūdu labošana. Apstrīdētā rīkojuma 43., 44. un 45. punktā Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi Regulas Nr. 207/2009 63. panta 2. punktu un 64. pantu un līdz ar to neesot atzinusi, ka Apelācijas padome bija pārkāpusi tiesiskās noteiktības un procesuālās ekonomijas principus, kā arī iebildumu procesa mērķi, neizpildot savu pienākumu nodrošināt, lai strīdi starp preču zīmēm tiktu atrisināti pirms reģistrācijas, un pretrunā piemērojamajiem noteikumiem neņemot vērā Real Express Srl izvirzītos faktus, apstākļus un pierādījumus, kuriem bija nozīme iebildumu procesa iznākumā.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, OV L 303, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas C-216/12 un C-217/12: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums ( Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Caisse nationale des prestations familiales/Fjola Hliddal (lieta C-216/12), Pierre-Louis Bornand (lieta C-217/12) (Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju — Šveices valstspiederīgie, kas dzīvo Šveicē un strādā Luksemburgā — Pabalsta par bērna kopšanas atvaļinājumu piešķiršana — “Ģimenes pabalsta” jēdziens)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/29

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Caisse nationale des prestations familiales/Fjola Hliddal (lieta C-216/12), Pierre-Louis Bornand (lieta C-217/12)
   (Apvienotās lietas C-216/12 un C-217/12) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju - Šveices valstspiederīgie, kas dzīvo Šveicē un strādā Luksemburgā - Pabalsta par bērna kopšanas atvaļinājumu piešķiršana - “Ģimenes pabalsta” jēdziens)
   2013/C 344/49
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Caisse nationale des prestations familiales

      Atbildētāji: Fjola Hliddal (lieta C-216/12), Pierre-Louis Bornand (lieta C-217/12)

      Priekšmets

   Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Luksemburga) — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 1. panta u) punkta i) apakšpunkta un 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta un 1999. gada 21. jūnijā noslēgtā Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos (OV 2002, L 114, 6. lpp.) II pielikuma A iedaļas 1) punkta interpretācija — “Ģimenes pabalsta” jēdziens — Valsts tiesiskā regulējuma, kurā paredzēta pabalsta par bērnu kopšanas atvaļinājumu piešķiršana, pieļaujamība — Šveices pilsonis, kas dzīvo Šveicē un strādā Luksemburgā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā — redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, un ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1998. gada 29. jūnija Regulu (EK) Nr. 1606/98 — 1. panta u) punkta i) apakšpunkts un 4. panta 1. punkta h) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pabalsts par bērna kopšanas atvaļinājumu, kāds tas ir ieviests ar Luksemburgas tiesību aktiem, minētās regulas izpratnē ir uzskatāms par ģimenes pabalstu.

      (1)  OV C 235, 4.8.2012


title: Lieta T-64/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. janvārī — Run2Day Franchise /ITSB — Runners Point ( “Run2” )

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. janvārī — Run2Day Franchise/ITSB — Runners Point (“Run2”)
   (Lieta T-64/11)
   2011/C 89/49
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Run2Day Franchise BV (Utrecht, Nīderlande) (pārstāvis — H.J. Koenraad, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Runners Point Warenhandels GmbH (Recklinghausen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 11. novembra lēmumu lietā R 349/2010-1;

               —

               piespriest atbildētājam un, ja tas ir piemērojams, otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Run2” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18., 25. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6517502

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3800448 vārdiskai preču zīmei “RUN2DAY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 28. un 35. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3832458 krāsainai grafiskai preču zīmei “RUN2DAY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 28. un 35. klasē; Beniluksa preču zīmes reģistrācija Nr. 811897 krāsainai grafiskai preču zīmei “RUN2DAY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi, ka nepastāvēja sajaukšanas iespēja


title: Lieta C-240/07: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 20. janvāra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sony Music Entertainment (Germany) GmbH / Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH (Autortiesību blakustiesības — Fonogrammu producentu tiesības — Reproducēšanas tiesības — Izplatīšanas tiesības — Aizsardzības termiņš — Direktīva 2006/116/EK — Trešo valstu pilsoņu tiesības)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/6

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 20. janvāra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sony Music Entertainment (Germany) GmbH/Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH

   (Lieta C-240/07) (1)

   (Autortiesību blakustiesības - Fonogrammu producentu tiesības - Reproducēšanas tiesības - Izplatīšanas tiesības - Aizsardzības termiņš - Direktīva 2006/116/EK - Trešo valstu pilsoņu tiesības)
   (2009/C 69/08)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sony Music Entertainment (Germany) GmbH

      Atbildētāja: Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/116/EK par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņiem (OV L 372, 12. lpp.) 10. panta interpretācija — Aizsardzības termiņa piemērošana darbam, kurš nekad nav bijis aizsargāts dalībvalstī, kur lūgta tā aizsardzība, un kura autortiesību subjekts nav Kopienas pilsonis
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvā 2006/116/EK par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņiem paredzētais aizsardzības termiņš saskaņā ar šīs direktīvas 10. panta 2. punktu ir piemērojams arī tad, ja attiecīgais objekts nekad nav bijis aizsargāts dalībvalstī, kur tiek prasīta aizsardzība;

               2)

               Direktīvas 2006/116 10. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā direktīvā paredzētie aizsardzības termiņi ir piemērojami situācijā, kur attiecīgais darbs vai objekts 1995. gada 1. jūlijā ir bijis aizsargāts kā tāds vismaz vienā dalībvalstī, piemērojot šīs dalībvalsts tiesību normas par autortiesībām vai blakustiesībām, un kur šī darba vai objekta šādu tiesību subjektam trešās valsts pilsonim šajā datumā bija tiesības uz šajās valsts tiesību normās paredzēto aizsardzību.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta T-336/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 8. oktobra spriedums – Société des produits Nestlé/ITSB (“NOURISHING PERSONAL HEALTH”) Kopienas preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “NOURISHING PERSONAL HEALTH” — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Pienākums veikt faktu pārbaudi pēc savas iniciatīvas — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/52

         Vispārējās tiesas 2015. gada 8. oktobra spriedums – Société des produits Nestlé/ITSB (“NOURISHING PERSONAL HEALTH”)
   (Lieta T-336/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “NOURISHING PERSONAL HEALTH” - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants - Pienākums veikt faktu pārbaudi pēc savas iniciatīvas - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts)
   (2015/C 398/66)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice) (pārstāvji – A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht un S. Cobet-Nüse, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – O. Mondéjar Ortuño)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 12. marta lēmumu lietā R 149/2013-4 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “NOURISHING PERSONAL HEALTH” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Kopienu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Société des produits Nestlé SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta T-259/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Koistinen pret Komisiju (Ierēdņi — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Parastās dzīvesvietas jēdziens)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/45

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Koistinen pret Komisiju
   (Lieta T-259/04) (1)

   (Ierēdņi - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Parastās dzīvesvietas jēdziens)
   (2006/C 294/94)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anne Koistinen, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, X. Martin Membiela, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un L. Lozano Palacios)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 18. jūlija lēmumu, ar ko prasītājai ir atteikts ekspatriācijas pabalsts, kurš paredzēts Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2003. gada 18. jūlija lēmums, ar ko prasītājai ir atteikts ekspatriācijas pabalsts, kurš paredzēts Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā, ir atcelts;

               2)

               Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-24/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. janvārī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit Kft./Vidékfejlesztési Miniszter

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. janvārī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit Kft./Vidékfejlesztési Miniszter

   (Lieta C-24/13)
   2013/C 156/27
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit Kft.

      Atbildētājs: Vidékfejlesztési Miniszter

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regula (EK) Nr. 1698/2005 (1) un Komisijas Regula (EK) Nr. 1974/2006 (2) ir interpretējamas tādējādi, ka saistībā ar lauksaimniecības atbalstu izveidotajām vietējām rīcības grupām var būt tikai viena kādā dalībvalstī likumiski paredzēta juridiskā forma?

               2)

               Vai, pamatojoties uz iepriekš minētajām regulām, var tikt paredzēts atšķirīgs tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram valsts likumdevējs atzīst tikai tās vietējās rīcības grupas, kurām ir noteikta juridiskā forma, paredzot nosacījumus, kas atšķiras vai ir stingrāki nekā Regulas Nr. 1698/2005 62. panta [1. punktā] paredzētie?

               3)

               Vai atbilstoši iepriekš minētajām regulām ir pietiekami, ka vietējās rīcības grupas kādā dalībvalstī atbilst tikai Regulas Nr. 1698/2005 62. panta [1. punktā] paredzētajiem nosacījumiem? Vai dalībvalsts var ierobežot šo tiesību normu, nosakot organizācijām, kuras atbilst Regulas Nr. 1698/2005 62. panta [1. punktā] paredzētajiem nosacījumiem, citas formas prasības vai juridiskas prasības?

               4)

               Vai iepriekš minētās regulas ir interpretējamas tādējādi, ka lēmums par tādu vietējo rīcības grupu likvidēšanu, kuras atbilst Regulas Nr. 1698/2005 62. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem un kuras visā tajā laikposmā, kurā tās darbojās, ir ievērojušas visus atbilstošos valsts un Kopienu tiesību aktus, atļaujot tikai tādu vietējo rīcības grupu darbību, kurām ir jauna juridiskā forma, ietilpst dalībvalsts rīcības brīvībā?

               5)

               Vai iepriekš minētās regulas ir interpretējamas tādējādi, ka dalībvalsts attiecīgā gadījumā var izmainīt vietējo rīcības grupu darbības tiesisko ietvaru pat saistībā ar jau uzsāktām atbalsta programmām vai šo programmu plānošanas posmā?

               6)

               Kā ir interpretējamas iepriekš minētās regulas gadījumā, ja tiek likvidētas vietējās rīcības grupas, kuras līdz attiecīgajam brīdim savu darbību ir veikušas efektīvi un atbilstoši tiesību aktiem? Kas šādā gadījumā notiek ar vietējo rīcības grupu saistībām un iegūtajām tiesībām, it īpaši ņemot vērā visu to organizāciju kopumu, kuras skar minētā likvidēšana?

               7)

               Vai Padomes 2005. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) 62. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka par pieļaujamu un atbilstošu tiesību aktiem var tikt atzīta tiesību norma, atbilstoši kurai dalībvalsts izvirza prasību, lai vietējās rīcības grupas Leader, kas darbojas kā komercsabiedrības bez peļņas mērķa, viena gada laikā tiktu pārveidotas par apvienību, pamatojoties uz to, ka tikai apvienības kā sociālas organizācijas juridiskā forma var atbilstoši nodrošināt vietējo dalībnieku tīkla izveidi, ņemot vērā to, ka atbilstoši spēkā esošajām Ungārijas tiesībām komercsabiedrības pamatmērķis ir peļņas gūšana un ekonomisko interešu esamība izslēdz jaunu dalībnieku piesaistīšanu un uzņemšanu?

      (1)  Padomes 2005. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 277, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2006. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 1974/2006, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Regulai (EK) Nr. 1698/2005 (OV L 368, 15. lpp.).


title: Lieta C-6/12: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — P Oy (Valsts atbalsts — LESD 107. un 108. pants — “Selektivitātes” nosacījums — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 1. panta b) punkta i) apakšpunkts — Pastāvošs atbalsts — Tiesiskais regulējums par sabiedrību ienākuma nodokli — Ciesto zaudējumu atskaitīšanas iespēja — Atskaitīšanas neiespējamība īpašnieka maiņas gadījumā — Atkāpju piešķiršana — Nodokļu iestāžu rīcības brīvība)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/10

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — P Oy

   (Lieta C-6/12) (1)

   (Valsts atbalsts - LESD 107. un 108. pants - “Selektivitātes” nosacījums - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 1. panta b) punkta i) apakšpunkts - Pastāvošs atbalsts - Tiesiskais regulējums par sabiedrību ienākuma nodokli - Ciesto zaudējumu atskaitīšanas iespēja - Atskaitīšanas neiespējamība īpašnieka maiņas gadījumā - Atkāpju piešķiršana - Nodokļu iestāžu rīcības brīvība)
   2013/C 260/17
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībniece pamata procesā

      P Oy

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — LESD 107. panta 1. punkta interpretācija — Sabiedrību zaudējumu atskaitīšanas kārtība — Ienākuma nodokļa tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka taksācijas gadā reģistrēti zaudējumi var tikt pārnesti un tie var tikt atskaitīti no iespējamās peļņas, kas tiek reģistrēta nākamajos taksācijas gados — Zaudējumu atskaitīšanas nepieļaujamība kapitāla daļu īpašnieku maiņas gadījumā, kas notiek gadā, kurā tiek reģistrēti zaudējumi, vai pēc tā — Izņēmums no noteikuma, kas atskaitīšanu liedz pamatojošu iemeslu dēļ, kas ir saistīti ar attiecīgās sabiedrības darbības turpināšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tāds nodokļu režīms, par kādu ir pamatlieta, var izpildīt selektivitātes nosacījumu kā jēdziena “valsts atbalsts” elementu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, ja tiktu konstatēts, ka atskaites punkta sistēmā, proti, “normālajā” sistēmā, ietilpst aizliegums atskaitīt zaudējumus, mainoties īpašniekam, 1992. gada 30. decembra Likuma Nr. 1535/1992 par ienākuma nodokli (Tuloverolaki) 122. panta pirmās daļas izpratnē, attiecībā pret kuru šī panta trešajā daļā esošā atļaujas sistēma būtu izņēmums. Šādu režīmu var pamatot ar sistēmas, kurā tas ietilpst, raksturu vai vispārējo uzbūvi, jo šis pamatojums nepieļauj to, ka attiecībā uz atļauju atkāpties no aizlieguma atskaitīt zaudējumus kompetentajai valsts iestādei var būt rīcības brīvība, kas ļauj balstīt savus atļaujošos lēmumus uz šim nodokļu režīmam svešiem kritērijiem. Tomēr Tiesai nav pietiekami daudz informācijas, lai galīgi lemtu par šīm kvalifikācijām;

               2)

               LESD 108. panta 3. punkts pieļauj, ka tādu nodokļu režīmu, kāds ir paredzēts Likuma Nr. 1535/1992 122. panta pirmajā un trešajā daļā, kuru gadījumos, kad tas būtu kvalificējams kā “valsts atbalsts”, tā “pastāvošā” atbalsta rakstura dēļ turpina piemērot dalībvalstī, kura ir izveidojusi šo nodokļu režīmu, neskarot LESD 108. panta 3. punktā paredzētās Eiropas Komisijas pilnvaras.

      (1)  OV C 58, 25.2.2012.


title: Lieta F-95/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūlijā – ZZ/Komisija

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/84

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-95/15)
   (2015/C 294/102)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt galīgo lēmumu par prasītāja pensijas tiesību pārskaitīšanu uz Savienības pensiju shēmu, kurā tiek piemēroti jaunie Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta 2011. gada 3. marta Vispārīgie īstenošanas noteikumi.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pantu par prettiesisku;

               —

               atcelt 2014. gada 6. novembra lēmumu, ar kuru ir apstiprināta prasītāja pirms stāšanās darbā iegūto pensijas tiesību pārskaitīšana uz Savienības pensiju shēmu, piemērojot Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta 2011. gada 3. marta Vispārīgos īstenošanas noteikumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-111/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 24. maija spriedums — MasterCard u.c/Komisija (Konkurence — Uzņēmumu apvienības lēmums — Ar debetkartēm, atliktā maksājuma kartēm un kredītkartēm veikto darījumu pieņemšanas pakalpojumu tirgus — Lēmums, ar kuru ir konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Daudzpusējas starpbanku standarta komisijas maksas — EKL 81. panta 1. un 3. punkts — Aksesuāra ierobežojuma jēdziens — Objektīvi nepieciešamā rakstura neesamība — Konkurences ierobežojums, ko rada sekas — Individuāla atbrīvojuma piešķiršanas nosacījumi — Tiesības uz aizstāvību — Koriģējošs pasākums — Kavējuma nauda — Pamatojums — Samērīgums)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/11

         Vispārējās tiesas 2012. gada 24. maija spriedums — MasterCard u.c/Komisija
   (Lieta T-111/08) (1)

   (Konkurence - Uzņēmumu apvienības lēmums - Ar debetkartēm, atliktā maksājuma kartēm un kredītkartēm veikto darījumu pieņemšanas pakalpojumu tirgus - Lēmums, ar kuru ir konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Daudzpusējas starpbanku standarta komisijas maksas - EKL 81. panta 1. un 3. punkts - Aksesuāra ierobežojuma jēdziens - Objektīvi nepieciešamā rakstura neesamība - Konkurences ierobežojums, ko rada sekas - Individuāla atbrīvojuma piešķiršanas nosacījumi - Tiesības uz aizstāvību - Koriģējošs pasākums - Kavējuma nauda - Pamatojums - Samērīgums)
   2012/C 200/20
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: MasterCard, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis); MasterCard International, Inc. (Wilmington); un MasterCard Europe (Waterloo, Beļģija) (pārstāvji — B. Amory, V. Brophy, S. McInnes, avocats, un T. Sharpe, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Arbault, N. Khan un V. Bottka, pēc tam N. Khan un V. Bottka)
   Lietas dalībnieces, kas iestājušās lietā prasītāju prasījumu atbalstam: Banco Santander, SA (Santander, Spānija) (pārstāvji — F. Lorente Hurtado, P. Vidal Martínez un A. Rodriguez Encinas, avocats); Royal Bank of Scotland plc (Edinburga, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. Liddell, solicitor, D. Waelbroeck, avocat, N. Green, QC, un M. Hoskins, barrister); HSBC Bank plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — M. Coleman, P. Scott, solicitors, un R. Thompson, QC); Bank of Scotland plc (Edinburga) (pārstāvji — sākotnēji S. Kim, K. Gordon un C. Hutton, solicitors, pēc tam J. Flynn, QC, E. McKnight un K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors); Lloyds TSB Bank plc (Londona) (pārstāvji — E. McKnight, K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, un J. Flynn, QC); un MBNA Europe Bank Ltd (Chester, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — A. Davis, solicitor, un J. Swift, QC)
   Lietas dalībnieces, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji E. Jenkinson un I. Rao, pēc tam I. Rao, S. Ossowski un F. Penlington, un visbeidzot I. Rao, S. Ossowski un C. Murrell, kuriem palīdz J. Turner, QC, un J. Holmes, barrister); British Retail Consortium (Londona) (pārstāvji — P. Crockford, solicitor, un A. Robertson, barrister); un EuroCommerce AISBL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji F. Tuytschaever un F. Wijckmans, pēc tam F. Wijckmans un J. Stuyck, avocats)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt 2007. gada 19. decembra Lēmumu C(2007) 6474, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lietas COMP/34.579 — MasterCard, COMP/36.518 — EuroCommerce, COMP/38.580 — Commercial Cards) un, pakārtoti, prasība atcelt šī lēmuma 3.–5. un 7. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc. un MasterCard Europe sedz pašas savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4)

               British Retail Consortium un EuroCommerce AISBL sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               5)

               Banco Santander, SA, Royal Bank of Scotland plc, HSBC Bank plc, Bank of Scotland plc, Lloyds TSB Bank plc un MBNA Europe Bank Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta T-344/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 15. jūlija rīkojums – Virgin Atlantic Airways /Komisija

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/25

         Vispārējās tiesas 2014. gada 15. jūlija rīkojums – Virgin Atlantic Airways/Komisija
   (Lieta T-344/12) (1)

   2014/C 329/37
   Tiesvedības valoda – angļu
   Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta F-3/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. janvārī — ZZ /Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EADA)

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. janvārī — ZZ/Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EADA)
   (Lieta F-3/14)
   2014/C 85/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — M.T. Bontinck, A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EADA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EADA lēmumu pagarināt prasītāja līgumu tikai uz vienu gadu, nevis uz pieciem gadiem, pārkāpjot Regulas (EK) Nr. 216/2008/EK 39. pantu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt valdes 2013. gada 12. marta lēmumu pagarināt viņa līgumu tikai uz gadu;

               —

               līdz ar to atcelt grozījumu Nr. 2 viņa darba līgumā, ar kuru līgums ir pagarināts uz vienu gadu ilgu laikposmu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-349/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 21. maija spriedumu lietā T-18/07 Hans Kronberger /Eiropas Parlaments 2008. gada 1. augustā iesniedzis Hans Kronberger

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 21. maija spriedumu lietā T-18/07 Hans Kronberger/Eiropas Parlaments 2008. gada 1. augustā iesniedzis Hans Kronberger

   (Lieta C-349/08 P)
   2009/C 205/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Hans Kronberger (pārstāvis — W. Weh, Rechtsanwalt)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments
   2008. gada 1. augustāHans Kronberger iesniedza Eiropas Kopienu Tiesā apelācijas sūdzību par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 21. maija spriedumu lietā T-18/07 Hans Kronberger/Eiropas Parlaments. Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārstāvis ir advokāts Wilfried Ludwig Weh, Wolfeggstrase 1, AT-6900 Bregenz.
   Ar 2009. gada 19. maija spriedumu Eiropas Kopienu Tiesa (astotā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un nolēma, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam ir jāsedz savi tiesāšanās izdevumi pašam.


title: Lieta T-462/12 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 11. marta rīkojums — Pilkington Group /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Lēmuma, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums, publicēšana — Pieteikuma, kura mērķis ir panākt konfidencialitātes ievērošanu attiecībā uz informāciju, kura, iespējams, attiecas uz komercnoslēpumu, noraidīšana — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamība — Fumus boni juris — Interešu izsvēršana)

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/18

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 11. marta rīkojums — Pilkington Group/Komisija
   (Lieta T-462/12 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Lēmuma, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums, publicēšana - Pieteikuma, kura mērķis ir panākt konfidencialitātes ievērošanu attiecībā uz informāciju, kura, iespējams, attiecas uz komercnoslēpumu, noraidīšana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamība - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana)
   2013/C 141/32
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pilkington Group Ltd (St Helens, Merseyside, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – J. Scott, S. Wisking un K. Fountoukakos Kyriakakos, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Kellerbauer, P. Van Nuffel un G. Meeßen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 6. augusta Lēmumu C(2012) 5718, galīgā redakcija, ar ko daļēji noraidīts prasītājas pieteikums par konfidencialitātes ievērošanu attiecībā uz noteiktu informāciju, kas ietverta Komisijas 2008. gada 12. novembra Lēmumā C(2008) 6815 (lieta COMP/39.125 – automašīnu stikls), un ko prasītāja iesniegusi saskaņā ar Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2011. gada 13. oktobra Lēmuma 2011/695/ES par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā (OV L 275, 29. lpp.) 8. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt HUK-Coburg, LVM, VHV un Württembergische Gemeinde-Versicherung pieteikumus par iestāšanos lietā;

               2)

               apturēt Komisijas 2012. gada 6. augusta Lēmuma C(2012) 5718, galīgā redakcija, ar ko ir noraidīts Pilkington Group Ltd pieteikums par konfidencialitātes ievērošanu saskaņā ar Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2011. gada 13. oktobra Lēmuma 2011/695/ES par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā 8. pantu (Lieta COMP/38.125 – Automašīnu stikls), piemērošanu attiecībā uz divām informācijas kategorijām, kuras minētas Lēmuma C(2012) 5718, galīgā redakcija, 6. punktā un kuras, pirmkārt, attiecas uz klientu vārdiem, preču nosaukumiem un aprakstu un citu informāciju, kas ļauj identificēt konkrētus klientus, un, otrkārt, uz Pilkington Group piegādāto preču daudzumu, automašīnu ražotāja līdzdalību, cenu aprēķinu, cenu izmaiņām utt.;

               3)

               piespriest Komisijai atturēties publicēt 2008. gada 12. novembra Lēmuma (2008) 6815, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.125 – Automašīnu stikls) versiju, kas attiecībā uz abu iepriekš 2. punktā minēto kategoriju informāciju ir detalizētāka nekā 2010. gadā tās tīmekļa vietnē publicētā versija;

               4)

               pārējā daļā pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               5)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-527/11: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 14. marta spriedums (Augstākās tiesas Senāta (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Valsts ieņēmumu dienests/Ablessio SIA (PVN — Direktīva 2006/112/EK — 213., 214. un 273. pants — PVN maksātāju identifikācija — Atteikums piešķirt PVN identifikācijas numuru tāpēc, ka nodokļa maksātājam nav materiāltehnisku un finansiālu iespēju deklarētās saimnieciskās darbības veikšanai — Likumība — Krāpšanas apkarošana nodokļu jomā — Samērīguma princips)

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/7

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 14. marta spriedums (Augstākās tiesas Senāta (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Valsts ieņēmumu dienests/Ablessio SIA
   (Lieta C-527/11) (1)

   (PVN - Direktīva 2006/112/EK - 213., 214. un 273. pants - PVN maksātāju identifikācija - Atteikums piešķirt PVN identifikācijas numuru tāpēc, ka nodokļa maksātājam nav materiāltehnisku un finansiālu iespēju deklarētās saimnieciskās darbības veikšanai - Likumība - Krāpšanas apkarošana nodokļu jomā - Samērīguma princips)
   2013/C 141/10
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Atbildētāja: SIA Ablessio

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Augstākās tiesas Senāts — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 214. panta, kas aplūkots kopā ar šīs pašas direktīvas 273. pantu, interpretācija — Valsts tiesību akti, kuros ir paredzēta iespēja atteikt reģistrāciju PVN maksātāju reģistrā, ja nodokļa maksātājs nesniedz informāciju vai sniedz nepatiesu informāciju par tā materiāltehniskajām un finansiālajām iespējām veikt deklarēto saimniecisko darbību — Atteikums sabiedrību iekļaut PVN maksātāju reģistrā tāpēc, ka tā nav spējīga veikt deklarēto saimniecisko darbību

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 213., 214. un 273. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie liedz dalībvalsts nodokļu administrācijai atteikties sabiedrībai piešķirt pievienotās vērtības nodokļa identifikācijas numuru tikai tāpēc, ka, pēc šīs administrācijas domām, tai nav materiāltehnisku un finansiālu iespēju deklarētās saimnieciskās darbības veikšanai un ka šīs sabiedrības kapitāla daļu īpašnieks iepriekš vairākas reizes ir saņēmis šādu numuru sabiedrībām, kuras nekad nav veikušas reālu saimniecisko darbību un kuru kapitāla daļas īpašnieks drīz pēc minētā numura saņemšanas atsavinājis, ja attiecīgā nodokļu administrācija, ņemot vērā objektīvus apstākļus, nav pierādījusi, ka pastāv ticami pierādījumi, kas ļauj domāt, ka piešķirtais pievienotās vērtības nodokļa identifikācijas numurs tiks izmantots krāpnieciski. Iesniedzējtiesai ir jānovērtē, vai minētā nodokļu administrācija ir sniegusi ticamus pierādījumus tam, ka pamatlietā pastāv krāpšanas risks.

      (1)  OV C 6, 7.1.2012.


title: Lieta T-558/08: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra spriedums – Eni /Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Parafīna vaska tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana — Pārkāpuma pierādīšana — 2006. gada Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Vienlīdzīga attieksme — Atbildību pastiprinoši apstākļi — Recidīvs — Pienākums norādīt pamatojumu — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Ievērojami samazināta piedalīšanās — Aiz neuzmanības izdarīts pārkāpums — Tiesības uz aizstāvību — Neierobežota kompetence

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/40

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. decembra spriedums – Eni/Komisija
   (Lieta T-558/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Parafīna vaska tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana - Pārkāpuma pierādīšana - 2006. gada Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Vienlīdzīga attieksme - Atbildību pastiprinoši apstākļi - Recidīvs - Pienākums norādīt pamatojumu - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Ievērojami samazināta piedalīšanās - Aiz neuzmanības izdarīts pārkāpums - Tiesības uz aizstāvību - Neierobežota kompetence)
   (2015/C 046/47)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eni SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji – M. Siragusa, D. Durante, G. Rizza, S. Valentino un L. Bellia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre un V. Di Bucci)

      Priekšmets

   Primāri prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmumu C(2008) 5476, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.181 – Sveču vasks), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, kā arī pakārtoti samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               naudas sodu, kas Eni SpA uzlikts Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmuma C(2008) 5476, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.181 – Sveču vasks) 2. pantā, noteikt EUR 1 8 2 00  000 apmērā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina pusi no Eni tiesāšanās izdevumiem. Eni sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina pusi no Komisijas tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 44, 21.11.2009.