title: lieta C-45/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven2005. gada 2. februāra rīkojumu lietā Maatschap Schonewille-Prins pret Minister van Landbouw, Natuurbeheer ne Voedselkwaliteit [lauksaimniecības, dabas pārvaldes un pārtikas kvalitātes ministrs]

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven2005. gada 2. februāra rīkojumu lietā Maatschap Schonewille-Prins pret Minister van Landbouw, Natuurbeheer ne Voedselkwaliteit [lauksaimniecības, dabas pārvaldes un pārtikas kvalitātes ministrs]
   (lieta C-45/05)
   (2005/C 93/18)
   tiesvedības valoda - holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts College van Beroep voor het bedrijfsleven [Pēdējās instances administratīvā tiesa tirdzniecības un rūpniecības jautājumos] lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 2. februāra rīkojumu lietā Maatschap Schonewille-Prins pret Minister van Landbouw, Natuurbeheer ne Voedselkwaliteit [lauksaimniecības, dabas pārvaldes un pārtikas kvalitātes ministrs] un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 4. februārī.

      College van Beroep voor het bedrijfsleven lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai Regulas (EK) Nr. 1254/1999 (1) 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jebkāda neatbilstība, piemērojot Regulu (EK) Nr. 1760/2000 attiecībā uz dzīvnieku, noved pie tā, ka pilnībā netiek piešķirta piemaksa par nokaušanu par šo dzīvnieku?

               2)

               ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Regulas (EK) Nr. 1254/1999 21. pants ir spēkā, ņemot vērā sekas, kas tādējādi rodas?

               3)

               vai Regulas (EK) Nr. 2419/2001 (2) 44. un 45. pants ir piemērojams attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1760/2000 (3) pārkāpumiem?

               4)

               ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, vai pareiza Regulas (EK) Nr. 2419/2001 45. panta piemērošana kopā ar 44. pantu nozīmē, ka piemaksas par nokaušanu nepiešķiršana netiek piemērota gadījumā, ja ir pieļauta nolaidība saistībā ar informācijas paziņošanu elektroniskās datu bāzes turētājam, ja sniegtā informācija, kā šajā datu iesniegšanas gadījumā, faktiski ir pilnīgi pareiza (tāda bija jau no paša sākuma, un nebija vajadzības to grozīt)? Ja tas neattiecas uz katru nolaidības gadījumu, vai tas attiecas uz šajā lietā aplūkojamo situāciju, kur nolaidību veido novēlota (par dažām dienām vai dažām nedēļām) informācijas sniegšana, ja nokaušana notiek vērā ņemamu laiku vēlāk?

               5)

               vai Regulas (EEK) Nr. 3887/92 (4) 11. pants un/vai Regulas (EK) Nr. 1760/2000 22. pants, un/vai Regulas (EK) Nr. 2419/2001 47. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts ir pilnvarota izslēgt no Kopienas tiesību uz piemaksu par nokaušanu piemērošanas vai samazināt šo piemaksu, piemērojot valsts noteiktās sankcijas, lai nodrošinātu Regulas noteikumu ievērošanu?

               6)

               ja atbilde uz piekto jautājumu pilnībā vai daļēji ir apstiprinoša, vai Kopienas līmenī noteiktie, it sevišķi Regulas (EK) Nr. 2419/2001 44. un 45. pantā noteiktie, izņēmumi Kopienas samazināšanas vai izslēgšanas [noteikumu] piemērošanai ir pēc analoģijas spēkā attiecībā uz valsts noteiktu samazināšanu vai izslēgšanu?

               7)

               ja atbilde uz sesto jautājumu ir apstiprinoša, vai pareiza Regulas (EK) Nr. 2419/2001 45. panta piemērošana pēc analoģijas kopā ar 44. pantu nozīmē, ka nolaidība saistībā ar informācijas sniegšanu elektroniskai datu bāzei, it īpaši attiecībā uz novēlotu informācijas sniegšanu, nevar radīt piemaksas par nokaušanu izslēgšanu, ja informācija datu bāzē, kā tas ir šajā gadījumā saistībā ar informācijas iesniegšanas datumu, ir faktiski pilnībā pareiza?

      (1)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (OV L 160, 21. lpp.).

      (2)  Komisijas 2001. gada 11. decembra Regula (EK) Nr. 2419/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, kas izveidotas ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3508/92 (OV L 327, 11. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 17. jūlija Regula (EK) Nr. 1760/2000, kas izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un nosaka liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97 (OV L 204, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 1992. gada 23. decembra Regula (EEK) Nr. 3887/92, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai attiecībā uz konkrētām Kopienas palīdzības shēmām (OV L 391, 36. lpp.).


title: Lieta C-387/11: Prasība, kas celta 2011. gada 19. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               15.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/4

         Prasība, kas celta 2011. gada 19. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-387/11)
   2011/C 305/04
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Mölls un C. Soulay)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, atstājot spēkā dažādas tiesību normas attiecībā uz ienākumu, ko gūst Beļģijā reģistrētas investīciju sabiedrības no kapitāla un vērtspapīriem, aplikšanu ar nodokļiem un tādu ienākumu, ko gūst ārvalstīs reģistrētas investīciju sabiedrības no kapitāla un vērtspapīriem, aplikšanu ar nodokļiem, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. un 63. pantā un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 31. un 40. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā Komisija kritizē atšķirīgo attieksmi pret investīciju sabiedrībām rezidentēm un investīciju sabiedrībām nerezidentēm ienākumu no kapitāla un no vērtspapīru aplikšanas ar nodokļiem jomā. Atšķirībā no investīciju sabiedrībām rezidentēm investīciju sabiedrībām nerezidentēm valsts teritorijā nav pastāvīga uzņēmuma, un tām neesot sniegta iespēja atgūt summu, kas samaksāta kā vērtspapīru priekšnodoklis par ienākumiem no kapitāla un vērtspapīru ienākumiem. Šāda diskriminācija esot pretrunā Līguma normām par brīvību veikt uzņēmējdarbību, jo tās sekas esot tādas, ka investīciju sabiedrību nerezidenšu izveidošana kļūst mazāk pievilcīga, kā arī pretrunā Līguma normām par kapitāla brīvu apriti, jo Beļģijā reģistrētas sabiedrības finansēšana izmaksājot dārgāk, ja to veic ārvalstīs, nevis Beļģijā reģistrēta investīciju sabiedrība.
   Turklāt Komisija atspēko Beļģijas iestāžu iesniegto pamatojumu. Vispirms tās nav minējušas objektīvus apstākļus, kas ļautu secināt, ka no nodokļu skatupunkta pastāvētu atšķirība starp investīciju sabiedrību nerezidenšu un investīciju sabiedrību rezidenšu situāciju. Pie tam attiecīgajai nodokļu sistēmai neesot nekādas saistības ar līdzsvarotu nodokļu uzlikšanas pilnvaru sadalījumu attiecīgo valstu starpā. Jebkurā gadījumā dalībvalsts nevarot aizbildināties ar divpusēju nolīgumu, lai izvairītos no pienākumiem, kas tai paredzēti Līgumā. Visbeidzot attiecībā uz apgalvoto krāpšanas risku nodokļu jomā, ko varētu veikt sabiedrības nerezidentes, Beļģijas iestādes nevarot atsaukties uz šķēršļiem, kas traucē nodokļu kontroli un kuri ir radušies no pašas Beļģijas pieņemtām tiesību normām, lai attaisnotu Līgumā garantēto brīvību nepiemērošanu.


title: Tiesas Spriedums (pirmā palāta)  2005. gada 27. oktobrī  apvienotajās lietās C-266/04 līdz C-270/04, C-276/04 un C-321/04 līdz C-325/04 (Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étienne lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Nazairdis SAS u. c. pret Caisse nationale de l'organisation autonome d'assurance vieillesse des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (Organic) (Atbalsta jēdziens — Akcīzes nodoklis par tirdzniecības platību — Cieša saikne starp nodokli un nodokļa ieņēmumu izlietojumu)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 27. oktobrī
   apvienotajās lietās C-266/04 līdz C-270/04, C-276/04 un C-321/04 līdz C-325/04 (Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étienne lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Nazairdis SAS u. c. pret Caisse nationale de l'organisation autonome d'assurance vieillesse des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (Organic) (1)

   (Atbalsta jēdziens - Akcīzes nodoklis par tirdzniecības platību - Cieša saikne starp nodokli un nodokļa ieņēmumu izlietojumu)
   (2005/C 330/10)
   tiesvedības valoda — franču
   Apvienotajās lietās C-266/04 līdz C-270/04, C-276/04 un C-321/04 līdz C-325/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étienne (C-266/04 līdz C-270/04 un C-276/04) un Cour d'appel de Lyon (C-321/04 līdz C-325/04) (Francija) iesniedza ar lēmumiem, kas pieņemti 2004. gada 5. aprīlī un 24. februārī un kas Tiesā reģistrēti 24., 25. un 29. jūnijā, kā arī 2004. gada 27. jūlijā, tiesvedībās Distribution Casino France SAS, vēlāk Nazairdis SAS (C-266/04), Jaceli SA (C-267/04), Komogo SA (C-268/04 un C-324/04), Tout pour la maison SARL (C-269/04 un C-325/04), Distribution Casino France SAS (C-270/04), Bricorama France SAS (C-276/04), Distribution Casino France 3 SAS (C-321/04), Société Casino France, kas ir IMQEF SA tiesību pārņēmēja, kura savukārt ir JUDIS SA tiesību pārņēmēja (C-322/04), Dechrist Holding SA (C-323/04) pret Caisse nationale de l'organisation autonome d'assurance vieillesse des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (Organic), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: ceturtās palātas priekšsēdētājs K. Šīmans [K. Schiemann], kas pilda pirmās palātas priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], K. Lēnartss [K. Lenaerts] (referents), E. Juhāss [E. Juhász] un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 27. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 87. panta 1. punkts un 88. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tie neaizliedz iekasēt tādu nodokli, kāds ir Francijā ieviestais nodoklis tirdzniecības un amatniecības atbalstam.

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.

      OV C 201, 07.08.2004.

      OV C 239, 25.09.2004.


title: Lieta T-119/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. aprīlī — Itālija/Komisija

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. aprīlī — Itālija/Komisija
   (Lieta T-119/07)
   (2007/C 129/41)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika, Roma (Itālija) (pārstāvis — G. Aiello, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 7. februāra Lēmumu C(2007) 286, galīgā redakcija;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir vērsta pret Komisijas 2007. gada 7. februāra Lēmumu C(2007) 286, galīgā redakcija, par minerāleļļu, kas tiek izmantotas kā kurināmais alumīnija ražošanai Gardanne, Šenonas un Sardīnijas reģionos, atbrīvojumu no akcīzes nodokļa, ko realizē attiecīgi Francija, Īrija un Itālija. Šajā lēmumā tika konstatēts, ka Itālijas valdības Eurallumina S.p.A piešķirtais nodokļu atbrīvojums 80 % apmērā no tā summas ir likumīgs, un atzīts, ka attiecībā uz pārējiem 20 % saņēmējsabiedrībai, sākot no 2004. gada 1. janvāra, piešķirtais atbalsts ir jāatgūst.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus:

               —

               EKL 87. panta 1. punkta pārkāpumu tiktāl, ciktāl apstrīdētajā lēmumā ir atzīts, ka Itālijas tiesiskajā sistēmā paredzētais atbrīvojums no akcīzes nodokļa ir uzskatāms par valsts atbalstu. Prasītāja šajā sakarā apgalvo — kā to apstiprina Direktīva 2003/96/EK (1) — attiecīgie atbrīvojumi no akcīzes nodokļa nav uzskatāmi par valsts atbalstu, bet gan ietilpst valsts nodokļu režīma raksturā un sistēmā. Pat ja runa būtu par valsts atbalstu, Direktīva to pieļauj, katrā ziņā vismaz līdz 2006. gada 31. decembrim. Saistībā ar attiecīgajiem pasākumiem piedēvēto selektīvo raksturu ir jāatzīmē, ka šie pasākumi ir vispārēji piemērojami visiem uzņēmumiem, kas izmanto minerāleļļas alumīnija oksīda ražošanai. Tam apstāklim, ka Itālijas teritorijā pastāv tikai viena rūpnīca, kas izmanto minētās minerāleļļas savā ražošanas procesā, ir tikai faktiska rakstura nozīme un tas nevar atņemt attiecīgajam pasākumam tā vispārpiemērojamo raksturu;

               —

               EKL 87. panta 3. punkta, kā arī 1998. gada vadlīniju attiecībā uz reģionāliem mērķiem paredzēto valsts atbalstu pārkāpumu tiktāl, ciktāl strīdīgais atbrīvojums no akcīzes nodokļa ir atzīstams par nepieciešamu Sardīnijas reģiona ekonomiskajai attīstībai;

               —

               Kopienas noteikumu valsts atbalstam vides aizsardzībai (2001/C 37/03) 51. panta E. 3.2 punkta pārkāpumu, tiktāl, ciktāl šajā gadījumā starp valsti un saņēmējsabiedrību tika noslēgti nolīgumi par rezultātu vides jomā uzlabošanu;

               —

               visbeidzot, prasītāja norāda uz tiesiskās paļāvības principa un Kopienu pasākumu tiesiskuma prezumpcijas pārkāpumu.

      (1)  Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.).


title: Lieta T-390/15: Prasība, kas celta 2015. gada 16. jūlijā – Perfetti Van Melle Benelux/ITSB – PepsiCoo(“3D”)

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/53

         Prasība, kas celta 2015. gada 16. jūlijā – Perfetti Van Melle Benelux/ITSB – PepsiCo
      o(“3D”)
   (Lieta T-390/15)
   (2015/C 311/58)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Nīderlande) (pārstāvis – P. Testa, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: PepsiCo, Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas melnbalta grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “3D” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 9 384 041

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 8. maija lēmums lietā R 465/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, apmierinot reģistrācijas pieteikumu Nr. 009384041 attiecībā uz šādām precēm: šokolāde, kūkas, konditorijas izstrādājumi, konfektes, gumijas konfektes, dražejas konfektes, apaļas ledenes, karameles, košļājamās gumijas, pūšamās košļājamās gumijas, cukurgailīši, lakricas konfektes, želejas konfektes un izstrādājumi, īrisa konfektes, piparmētras konfektes un saldumi;

               —

               piespriest PepsiCo, Inc. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts pārkāpums.


title: Lieta C-181/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 3. februāra rīkojumu lietā T-708/14 Marpefa/ITSB 2015. gada 22. aprīlī iesniedza Marpefa, S.L.

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 3. februāra rīkojumu lietā T-708/14 Marpefa/ITSB 2015. gada 22. aprīlī iesniedza Marpefa, S.L.

   (Lieta C-181/15 P)
   (2015/C 381/14)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Marpefa, S.L. (pārstāvis – I. Barroso Sánchez-Lafuente, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Kabushiki Kaisha Sony Computer Entertainment

   Vispārējā tiesa (septītā palāta) ar 2015. gada 6. oktobra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību.


title: Lieta C-471/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. septembrī iesniedza Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Austrija) — Martin Wohl un Ildiko Veres/Magistrat der Stadt Salzburg , cita lietas dalībniece: Finanzamt Salzburg-Stadt

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. septembrī iesniedza Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Austrija) — Martin Wohl un Ildiko Veres/Magistrat der Stadt Salzburg, cita lietas dalībniece: Finanzamt Salzburg-Stadt

   (Lieta C-471/10)
   ()
   2010/C 328/35
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Martin Wohl un Ildiko Veres

      Atbildētāja: Magistrat der Stadt Salzburg

      Cita lietas dalībniece: Finanzamt Salzburg-Stadt

      Prejudiciālais jautājums

   Vai X pielikums sarakstam, kas minēts 24. pantā Aktā par Ungārijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (1. Personu brīva pārvietošanās) (1), ir jāsaprot tādējādi, ka darba ņēmēju nodošana no Ungārijas uz Austriju nav jāuzskata par darba ņēmēju nosūtīšanu, un valsts noteiktie ierobežojumi Ungārijas/Slovākijas darba ņēmēju nodarbināšanai Austrijā tāpat attiecas arī uz Ungārijas uzņēmumu nodotajiem (un tur likumīgi strādājošiem) Ungārijas/Slovākijas darba ņēmējiem Austrijā?

      (1)  OV 2003, L 236, 846. lpp.


title: Lieta C-167/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. martā — Spānijas Karaliste/Eiropas Savienības Padome

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/19

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. martā — Spānijas Karaliste/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-167/07)
   (2007/C 117/31)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díaz Abad)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2006. gada 21. decembra regulu (EK) Nr. 41/2007 (1), ar ko nosaka 2007. gada zvejas iespējas un ar tām saistītos nosacījumus konkrētiem zivju krājumiem un zivju krājumu grupām, kas piemērojami Kopienas ūdeņos un — attiecībā uz Kopienas kuģiem — ūdeņos, kur nepieciešami nozvejas ierobežojumi, ciktāl Ziemeļjūras Kopienas ūdeņos Spānijas flotei nav piešķirtas noteiktas kvotas, un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1)   Nediskriminācijas principa pārkāpums:
   Spānijas Karaliste apgalvo — ciktāl apstrīdētā regula Spānijai nepiešķir kvotas Ziemeļjūras Kopienas ūdeņos, ar to tiek pārkāpts nediskriminācijas princips, jo, beidzoties Pievienošanās aktā paredzētajam pārejas periodam, pārējām dalībvalstīm tiek atzītas tiesības piekļūt šiem ūdeņiem un to resursiem, bet Spānijas Karalistei tiek atzītas vienīgi tiesības piekļūt šiem ūdeņiem.
   2)   Akta par Spānijas pievienošanos nepareiza interpretācija:
   Nosakot Spānijai pārejas periodu zivsaimniecības jomā, Pievienošanās akts neiezīmē atšķirību starp pieeju ūdeņiem un pieeju resursiem. Turklāt Pievienošanās akta noteikumi ir jāinterpretē saskaņā ar tā kontekstu un mērķi.
   3)   Regulas 2371/2002 (2) 20. panta 2. punkta pārkāpums:
   Nepiešķirot Spānijai kvotas, kas ir jaunas zvejas iespējas un kas pirmoreiz sadalītas, beidzoties Pievienošanās aktā paredzētajam pārejas periodam, tiek pārkāpta minētā tiesību norma.

      (1)  OV 2007, L 15, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2002. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (OV L 358, 59. lpp.).


title: Lieta T-333/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. augustā — Bull u.c./Komisija

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/42

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. augustā — Bull u.c./Komisija
   (Lieta T-333/08)
   (2008/C 285/79)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Bull SAS, Les Clayes-sous-Bois (Francija), Unisys Belgium SA, Brisele (Beļģija) un Tata Consultancy Services (TCS) SA, Capellen (Luksemburga) (pārstāvji — B. Lombaert un M. van der Woude, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, proti,

                           —

                              Consortium B-Trust piedāvājuma noraidījumu;

                           —

                           lēmumu nepiešķirt tiesības noslēgt publiskā iepirkuma līgumu;

                           —

                           lēmumu uzsākt sarunu procedūru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji apstrīd Komisijas lēmumu, ar kuru noraidīts to publiskā līguma noslēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā “DIGIT/R2/PO/2007/024 — Vadītu pakalpojumu sniegšana” (OV 2007, S 159-197776) iesniegtais piedāvājums, kā arī lēmumu nepiešķirt publiskā iepirkuma slēgšanas tiesības piemērotu piedāvājumu trūkuma dēļ un uzsākt sarunu procedūru.
   Prasības pamatojumā prasītāji, pirmkārt, norāda, ka apstrīdētajā lēmumā neesot ievēroti noteikumi par kompetences sadali Komisijā, jo lēmumu esot pieņēmis Acting Head of Unit. Prasītāji uzskata, ka nebija pierādīts, ka akta autoram būtu bijušas tiesības šādu lēmumu pieņemt Komisijas vārdā.
   Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka Komisija neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, lēmumā nenorādot iemeslus, kāpēc tā uzskatīja, ka prasītāju piedāvājumā dažas cenas bija pārmērīgi zemas un ka piedāvājumā nebija ievērotas tiesību normas, kas saistītas ar līguma izpildi Briselē un Luksemburgā.
   Visbeidzot, prasītāji uzskata, ka Komisija esot pārkāpusi procedūru cenu pareizības pārbaudei, jo i) Komisija esot izslēgusi prasītāju piedāvājumu atbilstoši procedūrai par nenormāli zemām cenām, lai gan piedāvājums bija finansiāli pamatots; ii) Komisija neesot ņēmusi vērā prasītāju iesniegtos pierādījumus; iii) apstrīdētais lēmums neesot pamatots ar faktiski pareiziem iemesliem.


title: Lieta F-62/05: Civildienesta tiesas 2008. gada. 13. februāra rīkojums — Ghem /Komisija

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/63

         Civildienesta tiesas 2008. gada. 13. februāra rīkojums — Ghem/Komisija
   (Lieta F-62/05) (1)

   (2008/C 223/121)

      Tiesvedības valoda — franču

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 229, 17.9.2008., 31. lpp. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar lietas numuru T-270/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota izskatīšanai Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta C-322/07 P, C-327/07 P un C-338/07 P: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 3. septembra spriedums — Papierfabrik August Koehler AG, Bolloré SA, Distribuidora Vizcaína de Papeles SL/Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Paškopējošā papīra tirgus — Neatbilstība starp paziņojumu par iebildumiem un apstrīdēto lēmumu — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Sekas — Pierādījumu sagrozīšana — Līdzdalība pārkāpumā — Pārkāpuma ilgums — Regula Nr. 17 — 15. panta 2. punkts — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Samērīguma princips — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesvedības Pirmās instances tiesā saprātīgs termiņš)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/3

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 3. septembra spriedums — Papierfabrik August Koehler AG, Bolloré SA, Distribuidora Vizcaína de Papeles SL/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-322/07 P, C-327/07 P un C-338/07 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Paškopējošā papīra tirgus - Neatbilstība starp paziņojumu par iebildumiem un apstrīdēto lēmumu - Tiesību uz aizstāvību pārkāpums - Sekas - Pierādījumu sagrozīšana - Līdzdalība pārkāpumā - Pārkāpuma ilgums - Regula Nr. 17 - 15. panta 2. punkts - Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Samērīguma princips - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesvedības Pirmās instances tiesā saprātīgs termiņš)
   2009/C 256/04
   Tiesvedības valoda — vācu, franču un spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji:
      Papierfabrik August Koehler AG (pārstāvji — I. Brinkers [I. Brinker] un S. Hirsbrunners [S. Hirsbrunner], Rechtsanwälte, un J. Švarce [J. Schwarze], profesors) Bolloré SA, (pārstāvji — K. Momežs [C. Momège] un P. Gasenbahs [P. Gassenbach], avocats), Distribuidora Vizcaína de Papeles SL (pārstāvji — E. Peress Medrano [E Pérez Medrano] un T. Diass Utrilja [T. Díaz Utrilla], abogados)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Melss [W. Mölls] un F. Kastiljo de la Tore [F. Castillo de la Torre], pārstāvji, H. J. Freinds [H.-J. Freund], Rechtsanwalt, N. Kutreliss [N. Coutrelis], advokāts)

      Priekšmets

   Apelācija par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 26. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-109/02, T-118/02, T-122/02, T-125/02, T-126/02, T-128/02, T-129/02, T-132/02, un T-136/02 Bolloré u.c.– Aizliegtā vienošanās attiecībā uz cenu noteikšanu paškopējošā papīra nozarē — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums saistībā ar apelācijas sūdzības iesniedzējas piedalīšanos pārkāpumā pirms 1993. gada oktobra pierādījumiem (kļūdaini, nepietiekami un pretrunīgi pierādījumi) — Vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principu pārkāpums saistībā ar naudas soda apmēra noteikšanu (apelācijas sūdzības iesniedzēja ir mazs ģimenes uzņēmums, kam nav pieejas kapitāla tirgum)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 26. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-109/02, T-118/02, T-122/02, T-125/02, T-126/02, T-128/02, T-129/02, T-132/02 un T-136/02 Bolloré u.c./Komisija tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Bolloré SA;

               2)

               atcelt Komisijas 2001. gada 20. decembra Lēmumu 2004/337/EK par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/E 1/36.212 — Paškopējošais papīrs) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Bolloré SA;

               3)

               noraidīt apelācijas sūdzības, ko iesniedza Papierfabrik August Koehler AG un Distribuidora Vizcaína de Papeles SL;

               4)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan pirmajā instancē, gan apelācijā lietā C-327/07 P;

               5)

               piespriest Papierfabrik August Koehler AG un Distribuidora Vizcaína de Papeles SL atlīdzināt attiecīgos tiesāšanās izdevumus lietās C-322/07 P un C-338/07 P.

      (1)  OV C 223, 22.09.2007.


title: Lieta C-325/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā ( Verwaltungsgericht Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ismail Derin / Landkreis Darmstadt-Dieburg (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Papildu protokola 59. pants — Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 6., 7. un 14. pants — Tiesības uz brīvu pieeju darbam atbilstoši 7. panta pirmās daļas otrajam ievilkumam — No šīm tiesībām izrietošās uzturēšanās tiesības — Turcijas pilsonis, kas ir pārsniedzis 21 gada vecumu un vairs neatrodas vecāku apgādībā — Kriminālā sodāmība — Iegūto tiesību zaudēšanas nosacījumi — Atbilstība noteikumam, ka Turcijas Republikai nevar piemērot labvēlīgāku režīmu par to, kas tiek piemērots dalībvalstīm saskaņā ar EK līgumu)

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/5

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā (Verwaltungsgericht Darmstadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ismail Derin/Landkreis Darmstadt-Dieburg

   (Lieta C-325/05) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Papildu protokola 59. pants - Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 6., 7. un 14. pants - Tiesības uz brīvu pieeju darbam atbilstoši 7. panta pirmās daļas otrajam ievilkumam - No šīm tiesībām izrietošās uzturēšanās tiesības - Turcijas pilsonis, kas ir pārsniedzis 21 gada vecumu un vairs neatrodas vecāku apgādībā - Kriminālā sodāmība - Iegūto tiesību zaudēšanas nosacījumi - Atbilstība noteikumam, ka Turcijas Republikai nevar piemērot labvēlīgāku režīmu par to, kas tiek piemērots dalībvalstīm saskaņā ar EK līgumu)
   (2007/C 235/07)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Darmstadt
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ismail Derin

      Atbildētājs: Landkreis Darmstadt-Dieburg

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Darmstadt — Asociācijas EEK/Turcija Padomes Lēmumā Nr. 1/80 7. panta 1. daļas interpretācija, kā arī 59. panta interpretācija Papildu protokolā par pārejas posmu, kas minēts Līgumā par Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas asociācijas izveidi, kas parakstīts 1970. gada 23. novembrī (OV L 293, 4. lpp.) — Turcijas pilsoņa, kas ieradies valsts teritorijā ģimenes apvienošanās ceļā, tiesību uz brīvu pieeju atalgotam darbam un no tām izrietošo uzturēšanās tiesību nezaudēšana, kad viņš kļūst vecāks par 21 gadu un viņu vairs neuztur vecāki — Labvēlīgāks režīms par to, kas tiek piemērots dalībvalstu pilsoņiem
   Rezolutīvā daļa:
   Turcijas pilsonis, kuram, kad viņš bija bērns, tika atļauts iebraukt dalībvalsts teritorijā ģimenes apvienošanās ietvaros un kurš ir ieguvis tiesības uz brīvu pieeju jebkuram atalgotam darbam pēc savas izvēles atbilstoši 7. panta pirmās daļas otrajam ievilkumam 1980. gada 19. septembra Lēmumā Nr. 1/80 par asociācijas nodibināšanu, ko pieņēmusi Asociācijas Padome, kas tika izveidota ar asociācijas starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju līgumu, zaudē no šīm tiesībām uz brīvu pieeju darbam izrietošās uzturēšanās uzņemošajā dalībvalstī tiesības tikai divos gadījumos, proti:

               —

               šī lēmuma 14. panta 1. punktā paredzētajos gadījumos vai

               —

               ja viņš atstājis uzņemošo dalībvalsti bez pamatota iemesla uz ilgu laiku,

         pat ja viņš ir vecāks par 21 gadu un viņu vairs neuztur vecāki, bet viņš dzīvo neatkarīgi attiecīgajā dalībvalstī un viņš vairākus gadus nav bijis nodarbināts darba tirgū sakarā ar ieslodzījumu uz spriedumā minēto laiku bez nosacītas atbrīvošanas. Šāda interpretācija nav pretrunā prasībām, kas minētas 59. pantā Papildu protokolā, kas parakstīts 1970. gada 23. novembrī Briselē un kas Kopienas vārdā noslēgts, aprobēts un parakstīts ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta T-452/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. oktobra spriedums — DHL Aviation un DHL Hub Leipzig /Komisija (Valsts atbalsts — Kravu aviopārvadājumi — Garantijas attiecībā uz sabiedrības DHL jaunā Eiropas darbības centra ekspluatāciju Leipcigas-Halles lidostā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/28

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. oktobra spriedums — DHL Aviation un DHL Hub Leipzig/Komisija
   (Lieta T-452/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Kravu aviopārvadājumi - Garantijas attiecībā uz sabiedrības DHL jaunā Eiropas darbības centra ekspluatāciju Leipcigas-Halles lidostā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt)
   2010/C 317/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: DHL Aviation SA/NV (Zaventem, Beļģija) un DHL Hub Leipzig GmbH (Schkeuditz, Vācija) (pārstāvji — A. Burnside, solicitor, un B. van de Walle de Ghelcke, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Gross, B. Martenczuk un E. Righini)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 23. jūlija Lēmumu 2008/948/EK par Vācijas Federatīvās Republikas pasākumiem par labu DHL un Leipcigas/Halles lidostai (OV L 346, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               DHL Aviation SA/NV un DHL Hub Leipzig GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 10.01.2009.


title: Lieta C-324/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. jūnijā iesniedza Legfelsőbb Bíróság (Ungārija) — Gábor Tóth/Adó-és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kiheleyezett Hatósági Osztály tiesību pārņēmēja Nemzeti Adó-és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. jūnijā iesniedza Legfelsőbb Bíróság (Ungārija) — Gábor Tóth/Adó-és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kiheleyezett Hatósági Osztály tiesību pārņēmēja Nemzeti Adó-és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

   (Lieta C-324/11)
   2011/C 282/06
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Legfelsőbb Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Gábor Tóth

      Atbildētāja: Adó-és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kiheleyezett Hatósági Osztály tiesību pārņēmēja Nemzeti Adó-és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nodokļu neitralitātes principam (Padomes Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 9. pants) ir pretrunā tāda juridiskā interpretācija, saskaņā ar kuru rēķina saņēmējam tiek liegta iespēja izmantot tiesības uz atskaitījumu, ja personai, kura tam izrakstījusi rēķinu, pirms līguma izpildes vai rēķina izrakstīšanas pašvaldības amatpersona ir atņēmusi individuālā komersanta licenci?

               2)

               Vai apstāklis, ka rēķinu izrakstījušais individuālais komersants nav deklarējis sevis nodarbinātos darba ņēmējus (kuri tādējādi strādā nelegāli) un nodokļu administrācija tādēļ ir konstatējusi, ka minētajam komersantam “nav deklarētu darbinieku”, var liegt rēķina saņēmējam izmantot tiesības uz atskaitījumu, ņemot vērā nodokļu neitralitātes principu?

               3)

               Vai var uzskatīt, ka rēķina saņēmējs ir vainojams nolaidībā, ja tas nepārbauda nedz to, vai darbu izpildes vietā nodarbināto darba ņēmēju un rēķina izrakstītāja starpā ir tiesiskās attiecības, nedz to, vai tas ir izpildījis savas nodokļu deklarēšanas vai kādas citas saistības attiecībā uz šiem darba ņēmējiem? Vai var uzskatīt, ka šī uzvedība ir objektīvs apstāklis, kas liecina, ka rēķina saņēmējs zināja vai tam bija jāzina, kas tas piedalās ar izvairīšanos no PVN saistītas krāpšanas darījumā?

               4)

               Vai, ievērojot nodokļu neitralitātes principu, valsts tiesa var ņemt vērā iepriekš minētos apstākļus, ja tās vērtējums kopumā mudina secināt, ka saimnieciskais darījums rēķinā norādīto personu starpā nav noticis?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-91/15: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 22. septembra spriedums (Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kawasaki Motors Europe NV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Spēkā esamības novērtējums — Regula (EK) Nr. 1051/2009 — Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Pozīcija 8701 — Traktori — Apakšpozīcijas no 8701 90 11 līdz 8701 90 39 — Jauni lauksaimniecības riteņtraktori (izņemot kājniektraktorus) un mežsaimniecības riteņtraktori — Vieglie četrriteņu visurgājēji transportlīdzekļi, kurus paredzēts lietot kā traktorus

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/14

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 22. septembra spriedums (Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kawasaki Motors Europe NV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

   (Lieta C-91/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Spēkā esamības novērtējums - Regula (EK) Nr. 1051/2009 - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Pozīcija 8701 - Traktori - Apakšpozīcijas no 8701 90 11 līdz 8701 90 39 - Jauni lauksaimniecības riteņtraktori (izņemot kājniektraktorus) un mežsaimniecības riteņtraktori - Vieglie četrriteņu visurgājēji transportlīdzekļi, kurus paredzēts lietot kā traktorus)
   (2016/C 419/16)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kawasaki Motors Europe NV

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulas (EK) Nr. 1051/2009 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā pielikuma 2. punkts nav spēkā, ciktāl tajā raksturotais transportlīdzeklis ir klasificēts šīs kombinētās nomenklatūras – ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2009. gada 30. septembra Regulu (EK) Nr. 948/2009, – apakšpozīcijā 8701 90 90, nevis kādā no minētās kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijām no 8701 90 11 līdz 8701 90 39, kas atbilst šī transportlīdzekļa dzinēja jaudai.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta F-11/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. februārī – ZZ / SEAE

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. februārī – ZZ/SEAE

   (Lieta F-11/14)
   2014/C 102/67
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja līgumu, ciktāl ar to prasītājs ir iecelts AD5 pakāpē, un atlīdzināt iespējami nodarīto kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 1. aprīļa lēmumu, ciktāl ar to prasītāju paredzēts iecelt AD5 pakāpē;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2013. gada 28. oktobra lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest pārkvalificēt prasītāja amata vietu tādā pakāpē, kas atbilst viņa pienākumu līmenim;

               —

               piespriest atbildētāju uzņemties atbildību par visām ar šo pārkvalificēšanu saistītajām sekām, it īpaši finansiālajām, ar atpakaļejošu spēku no prasītāja stāšanās amatā;

               —

               atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono novērtēts EUR 5 000 apmērā;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-325/17: Prasība, kas celta 2017. gada 29. maijā – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Komisija

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/53

         Prasība, kas celta 2017. gada 29. maijā – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Komisija
   (Lieta T-325/17)
   (2017/C 239/67)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Nīderlande) (pārstāvis – M. Smeets, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2017. gada 17. marta Lēmumu C(2017) 1742, final, par LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 8. panta piemērošanu (Lieta COMP/39258 – Kravu aviopārvadājumi) patvaļas aizlieguma un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpuma dēļ, atbilstoši pirmajam pamatam; kompetences neesamības dēļ attiecībā uz gaisa transportu no lidostām ārpus EEZ uz lidostām EEZ iekšienē, atbilstoši otrajam pamatam (galvenokārt); ES Pamattiesību hartas 49. panta, LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas nolīguma par gaisa transportu 8. panta un Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (1) pārkāpuma dēļ, atbilstoši ceturtajam pamatam (galvenokārt); vai

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 1. panta 3. punkta d) apakšpunktu, ciktāl šajās tiesību normās ir konstatēts, ka prasītājs ir izdarījis pārkāpumu saistībā ar gaisa pārvadājumiem no lidostām ārpus EEZ uz lidostām EEZ iekšienē, atbilstoši otrajam pamatam (pakārtoti); un

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. pantu, 1. panta 1. punkta d) apakšpunktu, 1. panta 2. punkta d) apakšpunktu, 1. panta 3. punkta d) apakšpunktu, 1. panta 4. punkta d) apakšpunktu, ciktāl šajās tiesību normās ir konstatēts, ka vienotajā un turpinātajā pārkāpumā ietilpa komisijas maksas nepiemērošana papildmaksai, atbilstoši trešajam pamatam; un

               —

               pakārtoti, ja Vispārējā tiesa pilnībā neatceltu apstrīdēto lēmumu saskaņā ar prasītāja pirmo, otro un ceturto pamatu, tai tiek lūgts īstenot savu neierobežoto jurisdikciju naudas soda samazināšanai, kas ir uzlikts prasītajam saskaņā ar apstrīdētā lēmuma 3. panta c) un 3. panta d) punktu, atbilstoši pirmajam, otrajam, trešajam un ceturtajam pamatam; un visbeidzot,

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, ja Vispārējā tiesa pilnībā vai daļēji atcels apstrīdēto lēmumu, vai samazinās naudas sodu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots patvaļas aizlieguma un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts patvaļas aizliegums, no apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas izslēdzot uzņēmumus, kuri saskaņā ar lēmuma pamatojumu ir piedalījušies tajās pašās darbībās, kurās ir piedalījušies apstrīdētā lēmuma adresāti.

                           —

                           Prasītājs turpinājumā apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, piemērojot prasītājam sodu par pārkāpumu un uzliekot tam naudas sodu, kā arī dodot iespēju to saukt pie civiltiesiskās atbildības, lai gan no rezolutīvās daļas ir izslēgti tie uzņēmumi, kuri atbilstoši lēmuma pamatojumam ir piedalījušies tajās pašās darbībās, kurās ir piedalījušies apstrīdētā lēmuma adresāti.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota kompetences neesamība attiecībā uz kravu pārvadājumiem no lidostām ārpus EEZ uz lidostām EEZ iekšienē.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir balstīts uz kļūdainu pieņēmumu, ka vienotais un turpinātais pārkāpums attiecībā uz gaisa transportu no lidostām ārpus EEZ uz lidostām EEZ iekšienē tika izdarīts EEZ.

                           —

                           Prasītājs turpinājumā apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir balstīts uz kļūdainu pieņēmumu, ka vienotais un turpinātais pārkāpums attiecībā uz gaisa transportu no lidostām ārpus EEZ uz lidostām EEZ iekšienē būtiski, tūlītēji un prognozējami ietekmēja konkurenci EEZ.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā, izdarot secinājumu, ka komisijas maksas nepiemērošana papildmaksai ir atsevišķs pārkāpuma elements.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka divi kļūdainie pieņēmumi, uz kuriem ir balstīts apstrīdētais lēmums, lai kvalificētu komisijas maksas nepiemērošanu papildmaksai par atsevišķu pārkāpuma elementu, ir pretrunīgi, ņemot vērā attiecīgās nozares ekonomisko un regulatīvo kontekstu.

                           —

                           Prasītājs turpinājumā apgalvo, ka komisijas maksas nepiemērošana papildmaksai nav atšķirama no prakses saistībā ar degvielas piemaksu un drošības piemaksu, un tā nav uzskatāma par atsevišķu pārkāpuma elementu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka naudas sods ir pretrunā naudas sodu likumības un samērīguma principiem atbilstoši Pamattiesību hartas 49. pantam, LESD 101. pantam un Pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai, un ka tajā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka KLM Cargo pārdošanas ienākumu vērtība, uz ko attiecas pārkāpums, atbilst degvielas un drošības piemaksām, nevis visam KLM Cargo apgrozījumam kopumā.

                           —

                              KLM Cargo pārdošanas ienākumu vērtībā, uz ko ir pamatota naudas soda pamatsumma, nevar iekļaut KLM Cargo pārdošanas apmērus ārpus EEZ.

                           —

                           Naudas soda samazinājums 15 % apmērā tādēļ, ka notika valdības iejaukšanās, neatbilst valdības iejaukšanās apmēram pārkāpuma laikposmā.

      (1)  Pamatnostādnēs naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta C-415/14 P: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 28. janvāra spriedums – Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA/Eiropas Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Dzīvnieku barībai paredzētu fosfātu Eiropas tirgus — Naudas sods, kas prasītājām uzlikts, pamatojoties uz izlīguma procedūru — Naudas soda samaksa pa daļām — Prasība saņemt bankas garantiju no bankas, kuras ilgtermiņa kredītreitinga vērtējums ir “AA” — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/7

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 28. janvāra spriedums – Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-415/14 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Dzīvnieku barībai paredzētu fosfātu Eiropas tirgus - Naudas sods, kas prasītājām uzlikts, pamatojoties uz izlīguma procedūru - Naudas soda samaksa pa daļām - Prasība saņemt bankas garantiju no bankas, kuras ilgtermiņa kredītreitinga vērtējums ir “AA” - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 106/08)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (pārstāvis – J. Calheiros, advogado)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Bottka un B. Mongin, M. Marques Mendes, advogado)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija spriedumu Quimitécnica.com un de Mello/Komisija (T-564/10, EU:T:2014:583);

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014.


title: lieta C-298/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Münster2005. gada 5. jūlija lēmumu lietā Colombus Container Services B.V.B.A. pret Finanzamt Bielefeld-Innenstadt

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Münster2005. gada 5. jūlija lēmumu lietā Colombus Container Services B.V.B.A. pret Finanzamt Bielefeld-Innenstadt

   (lieta C-298/05)
   (2005/C 271/25)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Finanzgericht Münster lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 5. jūlija lēmumu lietā Colombus Container Services B.V.B.A. pret Finanzamt Bielefeld-Innenstadt [Bīlefeldas pilsētas Finanšu pārvalde] un kas Tiesas kancelejā reģistrēts 2005. gada 26. jūlijā.

      Finanzgericht Münster lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai 20. panta 2. un 3. punkta noteikumi Vācijas likumā par nodokļiem attiecībā uz darījumiem ārvalstīs (Gesetz über die Besteuerung bei Auslandsbeziehungen (Außensteuergesetz)), kas papildināts ar 1993. gada 21. decembra likumu par krāpšanas apkarošanu un nodokļu jomas saskaņošanu (Missbrauchsbekämpfungs- und Steuerbereinigungsgesetz), kurš atbrīvo no dubultās aplikšanas ar nodokli ārvalsts uzņēmuma (kura pamatkapitālā ir Vācijas nodokļiem pilnībā pakļauta maksātāja ieguldījumi) ienākumus, kuri kā starpposma ienākumi būtu apliekami ar nodokli, ja uzņēmums būtu ārvalsts sabiedrība, tādējādi, neatbrīvojot nodokļa ienākumus Vācijā, bet, ņemot vērā ārvalstī ar nodokli apliktos ienākumus, neskatoties uz Vācijas Federatīvās Republikas un Beļģijas Karalistes 1967. gada 11. aprīlī noslēgto Konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu — ir pretrunā ar EK līguma 52. panta (jaunajā redakcijā — EKL 43. pants) un EK līguma 73. b līdz 73. d panta (jaunajā redakcijā — EKL 56. līdz 58. pants) noteikumiem?


title: Lieta T-264/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Korea National Insurance/Padome un Komisija

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/24

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Korea National Insurance/Padome un Komisija
   (Lieta T-264/16)
   (2016/C 287/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Korea National Insurance Corp. (Phenjana, Korejas Tautas Demokrātiskā Republika) (pārstāvji – M. Lester un S. Midwinter, Barristers, T. Brentnall un A. Stevenson, Solicitors)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 31. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/475, ar ko groza Lēmumu 2013/183/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Korejas Tautas Demokrātisko Republiku, un Komisijas 2016. gada 27. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) 2016/659, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 329/2007 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Korejas Tautas Demokrātisko Republiku, ciktāl ar šiem pasākumiem prasītāja ir iekļauta Regulas (EK) Nr. 329/2007 V pielikumā un Lēmuma 2013/183/KĀDP II pielikumā;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas nav sniegušas atbilstošu vai pietiekamu pamatojumu prasītājas iekļaušanai sarakstos.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas, uzskatīdamas, ka kritēriji iekļaušanai apstrīdēto pasākumu sarakstā esot ievēroti prasītājas gadījumā, ir pieļāvušas acīmredzamu kļūdu un ka prasītājas iekļaušanai neesot faktiska pamata.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas ir pārkāpušas datu aizsardzības principus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas bez pamatojuma vai samērīguma ir pārkāpušas prasītājas pamattiesības, tostarp tiesības uz īpašuma, uzņēmējdarbības un reputācijas aizsardzību.


title: Lieta C-266/06 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 22. maija spriedums — Evonik Degussa GmbH , agrāk Degussa GmbH /Eiropas Kopienu Komisija, Eiropas Savienības Padome (Apelācija — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Metionīna tirgus — Naudas sods — Regula Nr. 17 — 15. panta 2. punkts — Soda likumības princips — Faktu sagrozīšana — Samērīguma princips — Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 22. maija spriedums — Evonik Degussa GmbH, agrāk Degussa GmbH/Eiropas Kopienu Komisija, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-266/06 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Metionīna tirgus - Naudas sods - Regula Nr. 17 - 15. panta 2. punkts - Soda likumības princips - Faktu sagrozīšana - Samērīguma princips - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   (2008/C 171/06)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evonik Degussa GmbH, agrāk Degussa GmbH (pārstāvji — R. Bechtold, M. Karl un C. Steinle, Rechtsanwälte)

      Pretējās puses procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, W. Mölls, pārstāvji, H.-J. Freund, Rechtsanwalt), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — S. Marquardt, G. Curmi un M. Simm)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 5. aprīļa spriedumu lietā Degussa AG/Komisija (T-279/02), ar kuru Pirmās instances tiesa daļēji noraidīja prasības pieteikumu atcelt Komisijas 2002. gada 2. jūlija Lēmumu 2003/674/EK par EKL 81. panta un EEZ nolīguma 53. panta piemērošanu (OV L 255, 1. lpp.) — Aizliegta vienošanās par metionīna tirgu — Pārkāpumu un sodu likumības principa prasības attiecībā uz naudas sodu sistēmu, kas ir paredzēta Regulas Nr. 17/62 15. panta 2. punktā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Evonik Degussa GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta C-547/11: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Lēmumi 2006/323/EK un 2007/375/EK — Atbrīvojums no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā — Atgūšana — Valsts tiesas pieņemti lēmumi par paziņojuma par samaksu izpildes apturēšanu

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/2

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-547/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Lēmumi 2006/323/EK un 2007/375/EK - Atbrīvojums no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā - Atgūšana - Valsts tiesas pieņemti lēmumi par paziņojuma par samaksu izpildes apturēšanu)
   2014/C 253/02
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Stromsky un D. Grespan)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvis – G. Palmieri, pārstāvis, kam palīdz F. Varrone, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde – Tādu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmuma 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (OV 2006, L 119, 12. lpp.), 5. un 6. panta un Komisijas 2007. gada 7. februāra Lēmuma 2007/375/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (OV L 147, 29. lpp.), 4. un 6. panta prasības – LESD 288. panta, kā arī Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD 108.] panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.), 14. panta pārkāpums – Prasība veikt tūlītēju un efektīvu Komisijas lēmumu izpildi – Attiecīgā nelikumīgā atbalsta atgūšanas procedūras nepietiekamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzētajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu valsts atbalstu, kas par nelikumīgu un ar kopējo tirgu nesaderīgu atzīts ar Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmumu 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā, un Komisijas 2007. gada 7. februāra Lēmumu 2007/375/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)), Itālijas Republika nav izpildījusi Lēmuma 2006/323 5. pantā, Lēmuma 2007/375 4. pantā un EKL 249. panta ceturtajā daļā paredzētos pienākumus;
               paredzētajā termiņā nenosūtot Lēmuma 2006/323 6. panta 1. punktā un Lēmuma 2007/375 6. panta 2. punktā minēto informāciju, Itālijas Republika nav izpildījusi šajās abās tiesību normās un EKL 249. panta ceturtajā daļā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 14.1.2012.


title: Lieta F-121/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Heath /ECB (Civildienests — ECB personāls — Pensiju shēma — Pensijas plāns — Ikgadējā pensiju paaugstināšana — Saskaņoti patēriņa cenu indeksi — Pensijas plāna aktuāra paziņojums — Apspriešanās ar personāla komiteju — Apspriešanās ar uzraudzības komiteju — Tiesības veikt kolektīvas sarunas)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/27

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Heath/ECB
   (Lieta F-121/10) (1)

   (Civildienests - ECB personāls - Pensiju shēma - Pensijas plāns - Ikgadējā pensiju paaugstināšana - Saskaņoti patēriņa cenu indeksi - Pensijas plāna aktuāra paziņojums - Apspriešanās ar personāla komiteju - Apspriešanās ar uzraudzības komiteju - Tiesības veikt kolektīvas sarunas)
   2012/C 138/55
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michael Heath (Southampton, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji — P. Embley un E. Carlini, pārstāvji, un B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītāja paziņojumus par pensiju par 2010. gada janvāri un nākamajiem mēnešiem tiktāl, ciktāl tajos ir piemērots pensijas paaugstinājums par 0,6 % pēc 2010. gada pensiju pielāgošanas, un atlīdzināt prasītāja ciestos zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               M. Heath sedz savus tiesāšanās izdevumus pats un atlīdzina Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011., 67. lpp.


title: Lieta T-593/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. aprīļa spriedums – Al-Chihabi/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda vērtējumā — Tiesības uz īpašumu — Tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību — Samērīgums

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/28

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. aprīļa spriedums – Al-Chihabi/Padome
   (Lieta T-593/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību - Samērīgums)
   (2015/C 198/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fares Al-Chihabi (Alep, Sīrija) (pārstāvji – sākotnēji L. Ruessmann un W. Berg, avocats, vēlāk L. Ruessmann un J. Beck, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert un T. Scharf, vēlāk T. Scharf un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2011. gada 2. septembra Lēmumu 2011/522/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 228, 16. lpp.), Padomes 2011. gada 2. septembra Regulu (ES) Nr. 878/2011, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 228, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/273/KĀDP (OV L 319, 56. lpp.), Padomes 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 442/2011 (OV L 16, 1. lpp.), Padomes 2012. gada 29. novembra Lēmumu 2012/739/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/782 (OV L 330, 21. lpp.), Padomes 2012. gada 29. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1117/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā Nr. 36/2012 (OV L 330, 9. lpp.), Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 363/2013, ar ko īsteno Regulu Nr. 36/2012 (OV L 111, 1. lpp.), un Padomes 2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 147, 14. lpp.), kā arī jebkādus vēlākus tiesību aktus, ciktāl ar tiem tiek saglabāti spēkā vai aizstāti šie akti, ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fares Al-Chihabi sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-682/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2013. gada 15. oktobra rīkojumu lietā T-13/12 Andechser Molkerei Scheitz GmbH /Eiropas Komisija 2013. gada 23. decembrī iesniedza Andechser Molkerei Scheitz GmbH

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2013. gada 15. oktobra rīkojumu lietā T-13/12 Andechser Molkerei Scheitz GmbH/Eiropas Komisija 2013. gada 23. decembrī iesniedza Andechser Molkerei Scheitz GmbH

   (Lieta C-682/13 P)
   2014/C 45/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (pārstāvis — H. Schmidt, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 15. oktobra rīkojumu lietā T-13/12, ciktāl ar to ir noraidīta prasība atcelt tiesību aktu, kurā ir iekļauts prasījums atcelt Komisijas Regulu (ES) Nr. 1131/2011, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumu attiecībā uz steviolglikozīdiem (1), kura Oficiālajā Vēstnesī ir publicēta 2011. gada 12. novembrī, un

               —

               atcelt Komisijas Regulu (ES) Nr. 1131/2011, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumu attiecībā uz steviolglikozīdiem, kura Oficiālajā Vēstnesī ir publicēta 2011. gada 12. novembrī.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst pret, pirmkārt, tās no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta izrietošo ar tiesu saistīto pamattiesību pārkāpumu. Ņemot vērā Eiropas Savienības primārās tiesības, prasība atcelt tiesību aktu esot pēc būtības pieņemama. 47. panta pirmajā teikumā ietvertās pamattiesības esot vērstas uz to, lai pēc būtības pieņemamu pārsūdzību varētu efektīvi izmantot. Ar Vispārējās tiesas rīkojumu tiekot pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā efektīvas tiesību aizsardzības piešķiršanas ziņā atbilstoši hartas 47. panta pirmajam teikumam.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst pret tās no 47. panta otrā teikuma izrietošo pamattiesību pārkāpumu, jo tiekot aizskartas tās no 21. panta izrietošās pamattiesības uz nediskrimināciju un no 16. panta izrietošās pamattiesības uz uzņēmējdarbības brīvības nodrošināšanu, nenodrošinot tai efektīvu pārsūdzību atbilstoši tās celtajai prasībai. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka tā tiekot diskriminēta kā bioloģisku tīru pārtikas produktu ražotāja, jo atļauja attiecībā uz steviolglikozīdiem esot tikusi izdota veidā, kas sniedz tās konvencionālajiem konkurentiem nepamatotu, negodīgu konkurences priekšrocību.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja turklāt vēlas panākt, lai Savienības likumdevējs tai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi. Tā apgalvo, ka esot ticis pārkāpts vispārīgais vienlīdzības princips atbilstoši Pamattiesību hartas 20. pantam. Turklāt, atsaucoties uz hartas 21. pantu, tā iebilst, ka tiekot diskriminēta kā uzņēmums, kas ražo bioloģiski tīrus pārtikas produktus, attiecībās ar konvencionālajiem konkurentiem. Kā pierādījumu tam, ka runa ir par patvaļīgu diskrimināciju, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu 2012. gada februāra līgumu, ar ko tiekot atļauts, ka produktus, kas atbilstoši ASV bioloģiskajām tiesībām ir ražoti ar steviolglikozīdiem, Savienības iekšējā tirgū drīkst pārdot ar ES “Bio” logotipu. Tas parādot, ka nepastāv nekāds saprātīgs iemesls atļaut apelācijas sūdzības iesniedzējas konvencionālajiem konkurentiem ražot jogurtu ar steviolglikozīdiem un turklāt izvēlēties tiesību instrumentu, kura iedarbības rezultātā tai pašai šī uzņēmējdarbības brīvība tiek liegta. Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet, ka esot tikušas pārkāptas tās no Pamattiesību hartas 16. panta izrietošās tiesības uz uzņēmējdarbības brīvības nodrošināšanu.

      (1)  OV L 295, 205. lpp.


title: Tiesas spriedums ( 2012. gada 21. decembris ) lietā E-14/11 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi (Prasība atcelt EBTA Uzraudzības iestādes lēmumu – Piekļuve dokumentiem – Pieņemamība – Procedūras organizatoriskie pasākumi – Mutiskās procedūras atkārtota sākšana)

text:
               25.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/35

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2012. gada 21. decembris)
   lietā E-14/11

      Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Prasība atcelt EBTA Uzraudzības iestādes lēmumu – Piekļuve dokumentiem – Pieņemamība – Procedūras organizatoriskie pasākumi – Mutiskās procedūras atkārtota sākšana)
   2013/C 118/10
   Lietā E-14/11 Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi – pēc PRASĪBA atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2011. gada 16. augusta lēmumu, ar ko, pamatojoties uz EBTA Uzraudzības iestādes kolēģijas 2008. gada 27. jūnijā ieviestajiem noteikumiem par piekļuvi dokumentiem, lietā Nr. 68736 prasības iesniedzējiem tika liegta piekļuve noteiktiem lietas Nr. 34250 Norway Post /Privpak dokumentiem, – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs un tiesnesis ziņotājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Pàll Hreinsson, 2012. gada 21. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               atceļ EBTA Uzraudzības iestādes 2011. gada 16. augusta lēmumu “Norway Post/Privpak – piekļuve dokumentiem”, ciktāl tas liedz pilnīgu vai daļēju piekļuvi pārbaudes dokumentiem lietā Nr. 34250 Norway Post/Privpak;

               2.

               noraida prasības pārējo daļu;

               3.

               piespriež EBTA Uzraudzības iestādei segt savus un atlīdzināt prasības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus;

               4.

               piespriež Posten Norge AS segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-213/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. marta rīkojums – Square/ITSB – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (“SQUARE”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               1.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/12

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. marta rīkojums – Square/ITSB – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (“SQUARE”)
   (Lieta T-213/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 178/14)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Square, Inc. (San Francisco, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – M. Graf, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (Tarbes, Francija) (pārstāvji – A. Lecomte un R. Zeineh, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 775/2012-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne un Square, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-525/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. novembra spriedums – Volvo Trademark /ITSB – Hebei Aulion Heavy Industries ( “LOVOL” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “LOVOL” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiska un grafiska preču zīmes un agrākas valsts grafiskas preču zīmes “VOLVO”  — Relatīvs atteikuma pamats — Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/21

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. novembra spriedums – Volvo Trademark/ITSB – Hebei Aulion Heavy Industries (“LOVOL”)
   (Lieta T-525/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “LOVOL” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiska un grafiska preču zīmes un agrākas valsts grafiskas preču zīmes “VOLVO” - Relatīvs atteikuma pamats - Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2014/C 462/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Zviedrija) (pārstāvis – M. Treis, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Zhangjiakou, Ķīna) (pārstāvis – A. I. Alejos Cutuli, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1868/2010–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Volvo Trademark Holding AB un Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Volvo Trademark Holding AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 3.12.2011.


title: Lieta C-607/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 9. jūlija spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero dell'Economia e delle Finanze u.c./Francesco Cimmino u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Banāni — Regula (EK) Nr. 2362/98 — 7., 11. un 21. pants — Tarifu kvotas — ĀKK valstu izcelsmes banāni — Jauns uzņēmums — Importa licences — No noteiktām importa licencēm izrietošo tiesību nodošanas neiespējamība — Ļaunprātīga rīcība — Regula (EK) Nr. 2988/95 — 4. panta 3. punkts

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 9. jūlija spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero dell'Economia e delle Finanze u.c./Francesco Cimmino u.c.
   (Lieta C-607/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Banāni - Regula (EK) Nr. 2362/98 - 7., 11. un 21. pants - Tarifu kvotas - ĀKK valstu izcelsmes banāni - Jauns uzņēmums - Importa licences - No noteiktām importa licencēm izrietošo tiesību nodošanas neiespējamība - Ļaunprātīga rīcība - Regula (EK) Nr. 2988/95 - 4. panta 3. punkts)
   (2015/C 294/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane, Eiropas Komisija

      Atbildētāji: Francesco Cimmino, Costantino Elmi, Diletto Nicchi, Vincenzo Nicchi, Ivo Lazzeri, Euclide Lorenzon, Patrizia Mansutti, Maurizio Misturelli, Maurizio Momesso, Mirjam Princic, Marco Raffaelli, Gianni Vecchi, Marco Malavasi, Massimo Malavasi, Umberto Malavasi, Patrizia Mansutti, Carlo Mosca, Luca Nicoli, Raffaella Orsero, Raffaello Orsero, Erminia Palombini, Matteo Surian

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 1998. gada 28. oktobra Regulas (EK) Nr. 2362/98, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 404/93 attiecībā uz banānu ievešanu Kopienā, ko groza ar Komisijas 2000. gada 25. jūlija Regulu Nr. 1632/2000, 7. panta a) punkts, to lasot kopā ar šīs regulas 11. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums par to, ka komersantam ir jāveic uzņēmējdarbība importētāja statusā “uz sava rēķina un neatkarīgi”, ir jāizpilda ne tikai šī komersanta reģistrācijai “jauna uzņēmuma” statusā šīs normas izpratnē, bet arī lai viņš varētu saglabāt šo statusu nolūkā importēt banānus atbilstoši tarifu kvotām, kas paredzētas Padomes 1993. gada 13. februāra Regulā (EEK) Nr. 404/93 par banānu tirgus kopīgo organizāciju, ko groza ar Padomes 1999. gada 17. maija Regulu (EK) Nr. 1257/99 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu;

               2)

               Regulas Nr. 2362/98, ar grozījumiem, 21. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādus darījumus kā pamatlietā, ar kuriem jaunais uzņēmums ar cita uzņēmuma, kurš reģistrēts kā jaunais uzņēmums, starpniecību pērk preces no tradicionālā uzņēmuma pirms to importēšanas Savienībā un pēc tam, kad tās jau ir importētas Savienībā, ar šī paša jaunā uzņēmuma starpniecību tās pārdod atpakaļ šim tradicionālajam uzņēmumam, ja šie darījumi veido ļaunprātīgu praksi, un tas ir jānosaka iesniedzējtiesai;

               3)

               Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ļaunprātīgas prakses konstatējums tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, nozīmē, ka komersantam, kurš attiecībā uz sevi ir mākslīgi radījis situāciju, kas tam ļauj nepamatoti saņemt preferenciālo tarifu banānu importam, ir jāsamaksā attiecīgie nodokļi par attiecīgajiem produktiem, neskarot atbilstošā gadījumā valsts tiesību aktos paredzētās administratīvās, civilās vai kriminālās sankcijas.

      (1)  OV C 61, 1.3.2014.


title: Lieta C-173/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2008. gada 25. aprīļa rīkojumu — Kloosterboer Services BV / Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2008. gada 25. aprīļa rīkojumu — Kloosterboer Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

   (Lieta C-173/08)
   (2008/C 183/24)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Gerechtshof te Amsterdam
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Kloosterboer Services BV

   Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas 2004. gada 1. marta Regula (EK) Nr. 384/2004 par dažu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (1) ir spēkā, ciktāl atbilstoši šai regulai Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 8414 59 30 ietilpst 2.7. punktā (2) raksturotās preces?

               2)

               Ja regula nav spēkā, vai Kopējo muitas tarifu var interpretēt tādējādi, ka šīs preces kā “8471. pozīcijā minēto iekārtu daļas un piederumi” tiek klasificētas apakšpozīcijā 8473 30 90?

      (1)  OV L 64, 21. lpp.

      (2)  Preces sastāv no divām daļām: no tā sauktā Heatsink (radiatora) un no ventilatora, kas ir pastāvīgi savienoti un tādējādi veido vienu veselumu.


title: Lieta F-1/06: Prasība, kas celta  2006. gada 1. janvārī  —  Fernandez Ortis  pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/33

         Prasība, kas celta 2006. gada 1. janvārī — Fernandez Ortis pret Komisiju
   (Lieta F-1/06)
   (2006/C 74/64)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Juan Miguel Fernández Ortis (Madride, Spānija) (pārstāvis — J. R. Iturriagagoitia Bassas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka 2005. gada 17. jūnija lēmums par prasītāja atlaišanu no darba ir pieņemts nelikumīgi, un līdz ar to atcelt 2005. gada 17. jūnija lēmumu un ar to saistīto 2005. gada 23. septembra lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, bijušais Komisijas ierēdnis stažieris, tika pieņemts darbā 2004. gada 1. februārī, kad sākās Civildienesta noteikumu 34. panta 1. punktā paredzētais viņa deviņu mēnešu pārbaudes laiks.
   Sagatavotajā 2004. gada 4. oktobra ziņojumā ieteikts viņu atlaist no darba. Tomēr Komisija izņēmuma apstākļos nolēma viņa pārbaudes laiku pagarināt līdz 2005. gada 30. aprīlim saskaņā ar Civildienesta noteikumu 34. panta 3. punktu. Pieņemot 2005. gada 17. jūnija lēmumu, Komisija prasītāju atlaida no darba ar 2005. gada 1. jūliju.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītājs apgalvo, ka viņa atlaišana no darba nav likumīga, jo no brīža, kad viņš pieņemts darbā līdz viņa atlaišanai ir pagājuši septiņpadsmit mēneši, kaut gan saskaņā ar Civildienesta noteikumu 34. panta 4. punktu kopējais pārbaudes laiks nedrīkst pārsniegt piecpadsmit mēnešus.


title: Lieta T-650/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. septembra rīkojums – Lomnici /Parlaments Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas Parlamentam nosūtīts lūgumraksts saistībā ar jauno Slovākijas Pilsonības likumu — Lūgumraksts, kas atzīts par pieņemamu — Lēmums izbeigt procedūru — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/42

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. septembra rīkojums – Lomnici/Parlaments
   (Lieta T-650/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas Parlamentam nosūtīts lūgumraksts saistībā ar jauno Slovākijas Pilsonības likumu - Lūgumraksts, kas atzīts par pieņemamu - Lēmums izbeigt procedūru - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2014/C 409/60
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Zoltán Lomnici (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis – Z. Lomnici, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – A. Pospíšilová Padowska un T. Lukácsi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Parlamenta Lūgumrakstu komitejas 2013. gada 17. oktobra lēmumu izbeigt procedūru saistībā ar Lūgumrakstu Nr. 1298/2013

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt Eiropas Parlamenta lūgumu izbeigt tiesvedību;

               2)

               noraidīt prasību kā nepieņemamu;

               3)

               par Slovākijas Republikas un Ungārijas Republikas pieteikumiem par iestāšanos lietā nav jālemj;

               4)

               Zoltán Lomnici sedz savus, kā arī atlīdzina Parlamenta tiesāšanās izdevumus;

               5)

               Slovākijas Republika un Ungārijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta C-456/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Najvyšší súd (Slovākijas Republika) 2007. gada 9. oktobra rīkojumu — Karol Mihal / Daňový úrad Košice V

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Najvyšší súd (Slovākijas Republika) 2007. gada 9. oktobra rīkojumu — Karol Mihal/Daňový úrad Košice V

   (Lieta C-456/07)
   (2007/C 315/45)
   Tiesvedības valoda — slovāku
   Iesniedzējtiesa
   Najvyšší súd Slovenskej republiky
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Karol Mihal

      Atbildētāji: Daňový úrad Košice V

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sesto direktīvu 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (turpmāk tekstā — “Sestā direktīva”), var interpretēt tādā nozīmē, ka tā ir piemērojama tikai uz tādiem publisko tiesību subjektiem, kuri ir juridiskas personas, bet nevis fiziskas personas, citiem vārdiem sakot, vai publisko tiesību subjekti, kas ir juridiskas personas, ir jāuzskata par tādiem subjektiem, kuri netiek aplikti ar nodokļiem, ja tie veic darbības kā valsts iestādes, un vai savukārt par nodokļu maksātājiem ir jāuzskata publisko tiesību subjekti, kas ir fiziskas personas?

               2)

               Vai gadījumā, ja valsts tiesību normā, salīdzinot ar Sestās direktīvas 4. panta 5. punkta pirmo daļu, ir daudz šaurāk definēts to personu loks, kuras netiek uzskatītas par nodokļu maksātājiem (nodokļu nemaksātājiem), Sestās direktīvas 4. panta 5. punkta pirmo daļu var uzskatīt par tādu, kurai ir tieša iedarbība?

               3)

               Vai tādas fiziskas personas darbības, kādas šajā gadījumā veic tiesu izpildītājs, kurš īsteno valsts varu un kurš atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam ir valsts ierēdnis, ir uzskatāmas par publisko tiesību subjekta darbībām, proti, vai šo personu var neuzskatīt par nodokļu maksātāju attiecībā uz darbībām, kuras šī persona veic kā valsts ierēdnis Sestās direktīvas 4. panta 5. punkta pirmās daļas nozīmē?


title: Lieta T-225/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. maijā — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria /Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/56

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. maijā — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Komisija
   (Lieta T-225/10)
   2010/C 179/96
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Spānija) (pārstāvji — J. Buendia Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan un R. Calvo Salinero, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka TRLIS (Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedades [Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli konsolidētā redakcija] 12. panta 5. punktā esot valsts atbalsta aspekti;

               —

               pakārtoti — atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā esot valsts atbalsta aspekti gadījumos, kad to piemēro attiecībā uz tādu līdzdalības iegūšanu, kuras rezultātā tiek iegūta kontrole; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret lēmumu, kurš ir apstrīdēts arī lietā T-219/10 Autogrill España/Komisija un lietā T-221/10 Iberdrola/Komisija.
   Prasības pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi iepriekš minētajās lietās izvirzītajiem.
   Proti, tiek norādīts uz kļūdām tiesību piemērošanā, pasākumu juridiski kvalificējot par valsts atbalstu un nosakot minētā pasākuma labuma guvēju.


title: Lieta C-96/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 23. aprīļa spriedums (Tribunal de grande instance de Nîmes (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jean-Claude Van Hove/CNP Assurances SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi — Apdrošināšanas līgums — 4. panta 2. punkts — Līguma noteikumu negodīguma izvērtējums — Noteikumu, kas attiecas uz līguma galveno priekšmetu, izslēgšana — Noteikums, kurā garantēta hipotekārā aizdevuma līguma maksājumu pārņemšana — Aizņēmēja pilnīga darba nespēja — Šīs garantijas nesaņemšana, ja atzīta piemērotība veikt darbību par atlīdzību vai bez tās

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/9

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 23. aprīļa spriedums (Tribunal de grande instance de Nîmes (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jean-Claude Van Hove/CNP Assurances SA

   (Lieta C-96/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi - Apdrošināšanas līgums - 4. panta 2. punkts - Līguma noteikumu negodīguma izvērtējums - Noteikumu, kas attiecas uz līguma galveno priekšmetu, izslēgšana - Noteikums, kurā garantēta hipotekārā aizdevuma līguma maksājumu pārņemšana - Aizņēmēja pilnīga darba nespēja - Šīs garantijas nesaņemšana, ja atzīta piemērotība veikt darbību par atlīdzību vai bez tās)
   (2015/C 205/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Nîmes

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jean-Claude Van Hove

      Atbildētāja: CNP Assurances SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz apdrošināšanas līgumā paredzētu noteikumu, saskaņā ar kuru tiek nodrošināta aizdevējam atmaksājamu maksājumu pārņemšana aizņēmēja pilnīgas darba nespējas gadījumā, ir attiecināms šajā tiesību normā ietvertais izņēmums tikai tad, ja iesniedzējtiesa konstatē:

               —

               pirmkārt, ka, ņemot vērā līgumiskā kopuma, uz kuru attiecas šis noteikums, veidu, vispārējo sistēmu un nosacījumus, kā arī tā juridisko un faktisko kontekstu, šis noteikums paredz minētā kopuma galveno elementu, kurš kā tāds to raksturo, un,

               —

               otrkārt, ka minētais noteikums ir vienkāršā, skaidri saprotamā valodā, proti, ka tas ir ne vien saprotams patērētājam burtiski, bet arī ka līgumā pārskatāmi ir izklāstīta mehānisma, uz kuru atsaucas minētais noteikums, konkrēta darbība, kā arī attiecības starp šo mehānismu un pārējos noteikumos paredzēto mehānismu tādējādi, ka patērētājs, pamatojoties uz konkrētiem un saprotamiem kritērijiem, var paredzēt ekonomiskās sekas, kas viņam no tiem izriet.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta F-47/08: Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 25. marta rīkojums — Buschak/Eurofound (Civildienests — Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds — Direktora vietnieka amata apraksts — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Interese celt prasību — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/52

         Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 25. marta rīkojums — Buschak/Eurofound

   (Lieta F-47/08) (1)

   (Civildienests - Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds - Direktora vietnieka amata apraksts - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Interese celt prasību - Acīmredzama nepieņemamība)
   2010/C 134/87
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Willy Buschak (Bonna, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji L. Levi un C. Ronzi, vēlāk L. Levi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds (pārstāvis — C. Callanan, solicitor)

      Priekšmets

   Civildienests — Lēmuma, ar kuru grozīts prasītāja amata apraksts, atcelšana un piespriešana atbildētājam atlīdzināt prasītājam nodarīto mantisko un morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               W. Buschak atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008., 52. lpp.


title: Lieta C-479/07: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 5. marta spriedums – Francijas Republika/Eiropas Savienības Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 809/2007 — Driftertīkla jēdziena definīcija — Thonaille veida tīkls — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīguma un nediskriminācijas principu pārkāpums)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/7

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 5. marta spriedums – Francijas Republika/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-479/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 809/2007 - “Driftertīkla” jēdziena definīcija - “Thonaille” veida tīkls - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīguma un nediskriminācijas principu pārkāpums)
   2009/C 102/09
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji – E. Belliard, G. de Bergues un A.-L. During)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. De Gregorio Merino, M.-M. Joséphidès un E. Chaboureau)
   Persona, kas iestājusies lietā, lai atbalstītu atbildētājas prasījumus: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – M. Nolin, M. van Heezik un M. T. van Rijn)

      Priekšmets

   Prasība atcelt tiesību aktu – Padomes 2007. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 809/2007, ar ko groza Regulas (EK) Nr. 894/97, (EK) Nr. 812/2004 un (EK) Nr. 2187/2005 attiecībā uz driftertīkliem (OV L 182, 1. lpp.), atcelšana – “Driftertīkla” jēdziens – Stabilizēto tīklu, tādu kā “thonaille” veida tīklu, iekļaušana šajā jēdzienā – Pienākuma norādīt pamatojumu neievērošana un samērīguma principa, kā arī nediskriminācijas principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 297, 8.12.2007.


title: Lieta F-84/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. septembrī — ZZ /Komisija

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/52

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. septembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-84/13)
   2013/C 325/85
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — S. Orlandi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par pensiju tiesību, kas iegūtas pirms stāšanās darbā, aprēķināšanas uzsākšanu, balstoties uz jaunajiem VĪN, un attiecībā uz prasītāja pensiju tiesību nodošanu Savienības pensiju programmai, kuras ietvaros piemēro jaunos VĪN attiecībā uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pants ir nelikumīgs un tādēļ nepiemērojams;

               —

               atcelt 2012. gada 26. novembra lēmumu — un 2013. gada 27. jūnija lēmumu, ar kuru to apstiprina, — par prasītāja pensiju tiesību, ko viņš ieguvis pirms stāšanās darbā, aprēķināšanu to nodošanas Eiropas Savienības iestāžu pensiju programmai ietvaros, piemērojot 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgos īstenošanas noteikumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-522/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 13. oktobrī iesniedza Giudice di Pace di Lecce (Itālija) — kriminālprocess pret Abdoul Khadre Mbaye

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 13. oktobrī iesniedza Giudice di Pace di Lecce (Itālija) — kriminālprocess pret Abdoul Khadre Mbaye

   (Lieta C-522/11)
   2011/C 370/29
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di Pace di Lecce

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Abdoul Khadre Mbaye

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2008/115/EK (1) 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts nepieļauj minētās direktīvas piemērošanu arī tad, ja ir valsts tiesību norma (Konsolidētā teksta 286/98 10.a pants), saskaņā ar kuru nelikumīgu ieceļošanu vai uzturēšanos soda, veicot izraidīšanu — pasākumu, kas aizstāj kriminālsodu?

               2)

               Vai Kopienu direktīva par trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu nepieļauj, ka tiek piemērots kriminālsods tikai par to, ka ārvalstnieks valsts teritorijā atrodas nelikumīgi neatkarīgi no valsts tiesiskajā regulējumā un šajā pašā direktīvā paredzētās atgriešanas administratīvās procedūras pabeigšanas?

      (1)  OV L 348, 98. lpp.


title: Lieta T-491/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 17. oktobra spriedums — Spānija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma — Piemaksas par aitu un kazu gaļu — Pārbaudes uz vietas)

text:
               1.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/4

         Vispārējās tiesas 2012. gada 17. oktobra spriedums — Spānija/Komisija
   (Lieta T-491/09) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma - Piemaksas par aitu un kazu gaļu - Pārbaudes uz vietas)
   2012/C 373/05
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji M. Muñoz Pérez, vēlāk S. Martínez-Lage Sobredo un visbeidzot A. Rubio González, abogados del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — F. Jimeno Fernández)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 24. septembra Lēmumu 2009/721/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 257, 28. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.