title: Lieta F-112/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 1. augusta rīkojums – Bouvret u.c./Komisija Civildienests – Ierēdņi – Pensijas – Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts – Pensijas tiesību, kas iegūtas valsts pensiju sistēmās, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu – Lēmums, ar kuru ir atzīti izdienas gadi, piemērojot jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN – Reglamenta 81. pants – Acīmredzami nepamatota prasība

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/43

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 1. augusta rīkojums – Bouvret u.c./Komisija
      (Lieta F-112/12) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Pensijas tiesību, kas iegūtas valsts pensiju sistēmās, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu - Lēmums, ar kuru ir atzīti izdienas gadi, piemērojot jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN - Reglamenta 81. pants - Acīmredzami nepamatota prasība)
      (2016/C 364/53)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Florence Bouvret (Brisele, Beļģija), Beata Stepien (Brisele, Beļģija) un Daniel Wille (Mouscron, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal un S. Orlandi, avocats, vēlāk D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis un S. Orlandi, avocats, vēlāk J.-N. Louis un S. Orlandi, avocats, un visbeidzot J.-N. Louis, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji D. Martin un G. Gattinara, vēlāk J. Currall un G. Gattinara un visbeidzot M. G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumus par prasītāju pensijas tiesību pārnešanu uz Savienības pensiju sistēmu, kurā ir piemēroti jaunie Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu,

                  2)

                  katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 379, 8.12.2012., 35. lpp.


title: Lieta C-404/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. jūlijā iesniedza Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Lombard Ingatlan Lízing Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. jūlijā iesniedza Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Lombard Ingatlan Lízing Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      (Lieta C-404/16)
      (2016/C 364/04)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Lombard Ingatlan Lízing Zrt.

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (turpmāk tekstā – “PVN direktīva”) (1) 90. panta 1. punktā lietotais jēdziens “atteikums” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams gadījumam, kad saistībā ar slēgta finanšu līzinga līgumu līzinga [objekta] iznomātājs (turpmāk tekstā – “iznomātājs”) nevar prasīt līzinga [objekta] nomniekam (turpmāk tekstā – “nomnieks”) veikt līzinga maksājumu, jo iznomātājs minēto līgumu izbeidza tāpēc, ka nomnieks nepildīja līgumu?

                  2)

                  Ja tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai [iznomātājs] saskaņā ar PVN direktīvas 90. panta 1. punktu var samazināt summu, kurai uzliek nodokli, tostarp gadījumā, ja valsts likumdevējs, izmantojot PVN direktīvas 90. panta 2. punktā paredzēto iespēju, nav atļāvis samazināt summu, kurai uzliek nodokli, pilnīgas vai daļējas nemaksāšanas gadījumā?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-575/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. marta rīkojums ( Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Thomas Etzold , Sandra Etzold , Toni Lennard Etzold / Condor Flugdienst GmbH

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. marta rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Thomas Etzold, Sandra Etzold, Toni Lennard Etzold/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-575/13) (1)

   2014/C 184/43
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 15, 18.1.2014


title: Lieta T-571/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūlijā – Laverana /ITSB ( “BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/14

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūlijā – Laverana/ITSB (“BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG”)
   (Lieta T-571/14)
   2014/C 361/18
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger, M. Zöbisch un D. Chatterjee, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 27. maija lēmumu lietā R 125/2014-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 9 22  911

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               nepareiza pilnvaru izmantošana lēmumā, kas balstīts uz konkurences tiesību apsvērumiem.


title: Lieta C-236/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Tiešie nodokļi — PVN — Direktīva 2006/112/EK — 306.-310. pants — Īpašs režīms ceļojumu aģentūrām — Atšķirības valodu versijās — Valsts tiesību akti, kuros paredzēta īpaša režīma piemērošana personām, kas nav ceļotāji — Jēdzieni “ceļotājs” un “klients” )

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/6

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-236/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Tiešie nodokļi - PVN - Direktīva 2006/112/EK - 306.-310. pants - Īpašs režīms ceļojumu aģentūrām - Atšķirības valodu versijās - Valsts tiesību akti, kuros paredzēta īpaša režīma piemērošana personām, kas nav ceļotāji - Jēdzieni “ceļotājs” un “klients”)
   2013/C 344/06
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Soulay un D. Recchia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, piedaloties G. De Bellis, avvocato dello Stato)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek un T. Müller, kā arī J. Očková), Grieķijas Republika (pārstāvis — E.-M. Mamouna), Spānijas Karaliste (pārstāvis — S. Centeno Huerta), Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un J.-S. Pilczer), Polijas Republika (pārstāvji — M. Szpunar un B. Majczyna), Somijas Republika (pārstāvis — J. Heliskoski)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 306.–310. panta pārkāpums — Valsts tiesību akti, kas paredz īpašā nodokļu režīma ceļojumu aģentūrām piemērošanu attiecībā uz darījumiem, kurus tās veic par labu citiem labuma guvējiem, nevis ceļotājiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina Itālijas Republikas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Grieķijas Republika, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Polijas Republika un Somijas Republika sedz savus tiesāšanas izdevumus pašas.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta T-364/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. augustā — 2nine /ITSB — Pacific Sunwear of California ( nollie )

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/47

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. augustā — 2nine/ITSB — Pacific Sunwear of California (“nollie”)
   (Lieta T-364/08)
   (2008/C 272/92)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: 2nine Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — S. Palmer, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Pacific Sunwear of California, Inc., Anaheim (Savienotās Valstis)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 16. jūnija lēmumu lietā R 863/2007-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un

               —

               veikt citus pasākumus, kurus Pirmās instances tiesa uzskatītu par piemērotiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “nollie”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 3., 9., 11., 14., 18., 20., 25. un 26. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 4 601 621

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiska vārdiska preču zīme “NOLI” ar reģistrācijas Nr. 839 740 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 3., 18., 24. un 25. klasē; Apvienotās Karalistes vārdiska preču zīme “NOLI” ar reģistrācijas Nr. 2 361 525 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 3., 18., 24. un 25. klasē.

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus un pilnībā noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nav ņēmusi vērā sajaukšanas iespēju starp konfliktējošām preču zīmēm attiecībā uz visām iebildumos norādītajām precēm; Padomes Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nav pienācīgi ņēmusi vērā vai arī atteikusies pienācīgi ņemt vērā iesniegtos faktus, pierādījumus un argumentus.


title: lieta C-391/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 10. maijā ( Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ypourgos Oikonomikon , Proïstamenos DOY Amfissas / Charilaos Georgakis (Direktīva 89/592/EEK — Iekšējās informācijas ļaunprātīga izmantošana — Iekšējās informācijas un iekšējās informācijas izmantošanas jēdzieni — Iepriekš norunāti biržas darījumi personu, kas uzskatāmas par tādām, kuru rīcībā ir iekšējā informācija, grupas ietvaros — Atsavināto vērtspapīru kursa mākslīga paaugstināšana)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/2

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 10. maijā (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ypourgos Oikonomikon, Proïstamenos DOY Amfissas/Charilaos Georgakis

   (lieta C-391/04) (1)

   (Direktīva 89/592/EEK - Iekšējās informācijas ļaunprātīga izmantošana - “Iekšējās informācijas’ un “iekšējās informācijas izmantošanas’ jēdzieni - Iepriekš norunāti biržas darījumi personu, kas uzskatāmas par tādām, kuru rīcībā ir iekšējā informācija, grupas ietvaros - Atsavināto vērtspapīru kursa mākslīga paaugstināšana)
   (2007/C 140/02)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Symvoulio tis Epikrateias
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ypourgos Oikonomikon, Proïstamenos DOY Amfissas

      Atbildētājs: Charilaos Georgakis

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — 1.–4. panta interpretācija Padomes 1989. gada 13. novembra Direktīvā 89/592/EEK, ar ko koordinē noteikumus par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu (OV L 334, 30. lpp.) — “iekšējās informācijas esamības rīcībā un izmantošanas” jēdzieni
   Rezolutīvā daļa:
   1. un 2. pants Padomes 1989. gada 13. novembra Direktīvā 89/592/EEK, ar ko koordinē noteikumus par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu, ir jāinterpretē tā, ka, ja sabiedrības galvenie akcionāri un valdes locekļi norunā veikt savā starpā biržas darījumus ar šīs sabiedrības vērtspapīriem, lai mākslīgi paaugstinātu kursu, viņu rīcībā ir iekšējā informācija, ko viņi, īstenojot minētos darījumus, neizmanto savā labā, zinot lietas apstākļus.

      (1)  OV C 273, 06.11.2004.


title: lieta C-90/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 18. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/26

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 18. februārī
   (lieta C-90/05)
   (2005/C 82/52)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 18. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Dimitris Triantafyllou, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisija pēc tam, kad tā lūgusi Luksemburgas Lielhercogisti sniegt paskaidrojumus, 2004. gada 7. jūlijā sniegusi argumentētu atzinumu un ņēmusi vērā Luksemburgas Lielhercogistes valdības atbildi, kas reģistrēta Ģenerālsekretariātā 2004. gada 13. oktobrī, prasa Tiesai sekojošo:

               1)

               atzīt, ka, neievērojot sešu mēnešu termiņu PVN atmaksai nodokļu maksātajiem, kas nav reģistrēti valstī, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1979. gada 6. decembra Astotā PVN direktīva (79/1072/EEK) (1);

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Lai arī Luksemburgas Lielhercogiste ir pareizi transponējusi valsts tiesību aktos Direktīvu, praksē tā neievēro tās 7. panta ceturtajā daļā noteikto sešu mēnešu termiņu PVN atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti valstī. Luksemburgas iestāžu veiktā atmaksāšana sistemātiski notiek ar ievērojamu aizkavēšanos. Turklāt Luksemburgas tiesību akti neparedz nokavējuma procentus, kas ļautu kompensēt šo aizkavēšanos rezultātā radušos zaudējumus.

      (1)  Padomes 1979. gada 6. decembra Astotā direktīva 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem - kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī, OV L 331, 27.12.1979., 11. lpp.


title: Lieta T-373/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. septembra rīkojums — Rath /ITSB — Grandel ( Epican Forte ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes Epican Forte reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme EPIGRAN — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/40

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. septembra rīkojums — Rath/ITSB — Grandel (“Epican Forte”)
   (Lieta T-373/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Epican Forte’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “EPIGRAN’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2008/C 285/74)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Matthias Rath, Keiptauna (Dienvidāfrika) (pārstāvji — S. Ziegler, C. Kleiner un F. Dehn, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Dr. Grandel GmbH, Augsburga (Vācija) (pārstāvis — G. Hodapp, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 5. oktobra lēmumu lietā R 1069/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Dr. Grandel GmbH un Matthias Rath

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības pieteikums ir noraidāms kā acīmredzami juridiski nepamatots;

               2)

               Matthias Rath sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Dr. Grandel GmbH tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta T-486/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Polija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma — Lauku attīstības pasākumi — Lauksaimniecībai nelabvēlīgi reģioni un agrovide — Vienotas likmes finanšu korekcija — Polijas izdevumi — Pārbaudes ziņojumi — Pārbaužu efektivitāte — Sankciju tiesiskais regulējums — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/21

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Polija/Komisija
   (Lieta T-486/09) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma - Lauku attīstības pasākumi - Lauksaimniecībai nelabvēlīgi reģioni un agrovide - Vienotas likmes finanšu korekcija - Polijas izdevumi - Pārbaudes ziņojumi - Pārbaužu efektivitāte - Sankciju tiesiskais regulējums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 325/35
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji — M. Szpunar, vēlāk M. Szpunar un B. Majczyna, un visbeidzot B. Majczyna un S. Balcerak)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Rossi un M. Owsiany-Hornung)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 24. septembra Lēmumu 2009/721/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 257, 28. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 51, 27.2.2010.


title: Lieta C-378/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojumu lietā T-539/13 Inclusion Alliance for Europe/Komisija 2016. gada 7. jūlijā iesniedza Inclusion Alliance for Europe GEIE

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojumu lietā T-539/13 Inclusion Alliance for Europe/Komisija 2016. gada 7. jūlijā iesniedza Inclusion Alliance for Europe GEIE

   (Lieta C-378/16 P)
   (2016/C 326/29)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Inclusion Alliance for Europe GEIE (pārstāvis – S. Famiani, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2013. gada jūlija lēmumā Eiropas Komisija pieprasīja Inclusion Alliance for Europe samaksāt naudas summu EUR 212 411,89 par projektiem Nr. 224482 (MARE), Nr. 216820 (SENIOR) un Nr. 225010 (ECRN). Inclusion Alliance for Europe cēla prasību par šā lēmuma atcelšanu Vispārējā tiesa, kura lietu izsprieda ar rīkojumu, kas izdots saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 126. pantu.

      Inclusion Alliance for Europe lūdz pilnībā atcelt pārsūdzēto rīkojumu šādu iemeslu dēļ.
   Pārsūdzētajā rīkojumā, vērtējot prasību par Komisijas lēmumu, neesot ņemti vērā un piemēroti vispārējie Savienības tiesību principi.
   Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi replikas rakstā izklāstītos argumentus par pirmoreiz iesniegtiem, lai gan patiesībā ar tiem esot paskaidroti sākotnējā prasības pieteikumā jau izklāstītie pamati un argumenti, un tāpēc neesot izdarīts Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta pārkāpums.
   Par iebildumiem jautājumā par revīzijas procedūrā piemērojamajiem Kopienu tiesību principiem Vispārējā tiesa esot sniegusi nepietiekamu pamatojumu, vai arī vispār to neesot sniegusi, kļūdaini šo lietu atkārtoti saistot ar līgumsaistību interpretāciju/pārkāpumu tā vietā, lai ņemtu vērā, ka ir pārkāpti vispārējie Savienības tiesību principi.
   Pārsūdzētajā rīkojumā neesot ņemti vērā un piemēroti vispārējie Savienības tiesību principi saistībā ar prasījumiem, kas pret Komisiju celti par nepamatotu iedzīvošanos un zaudējumu atlīdzību.


title: Lieta C-537/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. oktobrī iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) — Birutė Šiba/Arūnas Devėnas

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. oktobrī iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) — Birutė Šiba/Arūnas Devėnas

   (Lieta C-537/13)
   2014/C 9/27
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Birutė Šiba

      Atbildētājs: Arūnas Devėnas

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai fiziska persona, kura saņem juridiskos pakalpojumus saskaņā ar līguma par juridisko pakalpojumu sniegšanu, kas noslēgts ar advokātu par pakalpojumiem lietās, kuras var būt saistītas ar fiziskās personas personiskajām interesēm (laulības šķiršana, laulībā iegūtās mantas sadale utt.), ir jāuzskata par patērētāju ES patērētāju tiesību normu izpratnē?

               2)

               Vai advokāts, kurš ir brīvās profesijas (ang. free profession) pārstāvis, sastādot līgumu ar fizisko personu par juridisko pakalpojumu sniegšanu pret samaksu, kurā tam ir noteikts pienākums sniegt juridiskos pakalpojumus tādā veidā, ka fiziskā persona var sasniegt mērķus, kuri nav saistīti ar tās nodarbošanos vai profesiju, ir uzskatāms par pārdevēju ES patērētāju tiesību normu izpratnē?

               3)

               Vai līgumi par juridiskās palīdzības pakalpojumiem pret samaksu, kurus sastāda advokāts, veicot savu profesionālo darbību kā brīvās profesijas pārstāvis, ietilpst Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos piemērošanas jomā?

               4)

               Ja uz trešo jautājumu atbilde ir apstiprinoša, vai, klasificējot šādus līgumus par patērētāju līgumiem, ir jāpiemēro vispārējie kritēriji, vai arī tie ir atzīstami par patērētāju līgumiem atbilstošiem speciāliem kritērijiem? Ja šādu līgumu klasificēšanai par patērētāju līgumiem ir jāpiemēro speciāli kritēriji, kādi ir šie kritēriji?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-122/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. jūnija rīkojums — Kipra/Komisija

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/59

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. jūnija rīkojums — Kipra/Komisija
   (Lieta T-122/08) (1)

   (2008/C 223/111)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 142, 7.6.2008.


title: Lieta C-400/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-400/08)
   (2008/C 285/48)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un R. Vidal Puig, kuriem palīdz C. Fernández Vicién un I. Moreno-Tapia Rivas, advokāti)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nosakot ierobežojumus tirdzniecības centru izveidošanai, kuri izriet no Likuma 7/1996 par mazumtirdzniecību un Katalonijas autonomās kopienas tiesību aktiem šajā jomā (Likuma 18/2005 par tirdzniecības vietām; Dekrēta 378/2006 par Likuma 18/2005 ieviešanu un Dekrēta 379/2006, ar kuru apstiprināts jaunais sektoriālais tirdzniecības vietu teritoriālais plānojums), Spānijas Karaliste nav izpildījusi EKL 43. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Attiecīgajos Spānijas un Katalonijas tiesību aktos (Likumā 7/1996, Katalonijas Likumā 18/2005, Katalonijas Dekrētos 378/2006 un 379/2006) ir prasīts, ka visiem uzņēmējiem, kas vēlas atvērt, paplašināt lielu tirdzniecības centru, mainīt tā darbību, to pārvietot vai nodot, ir jāsaņem autonomās kopienas pārvaldes iestāžu izsniegta atļauja, kas papildina municipālo atļauju darbības uzsākšanai, kas apliecina iestādes atbilstību spēkā esošajām pilsētplānošanas normām. Tirdzniecības atļauju izsniegšana ir atkarīga no virknes pārbaudes kritērijiem, kuru starpā ir arī projekta atbilstība sektoriālajam tirdzniecības vietu teritoriālajam plānam, tāpēc nav iespējams izsniegt atļauju iestādēm, kas neatbilst visiem plāna noteikumiem, ja projekts neatrodas konsolidētā pilsētas zonā un atļauju lūdzošais uzņēmums nav pietiekami nostiprinājies.
   Komisija uzskata, ka attiecīgie Spānijas un Katalonijas tiesību akti šādu iemeslu dēļ rada nepamatotus brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumus EK līguma 43. panta izpratnē.

               1.

               Prasība saņemt tirdzniecības atļauju, kas papildina municipālo atļauju un kas tiek piešķirta, ne tikai ņemot vērā teritoriālā plānojuma un vides aizsardzības regulējumu, bet arī jaunas noteikta veida lielu komerciālu centru izveides ietekmi uz ekonomisko potenciālu izplatīšanas tirgus konkurences struktūrā un “tirgus vajadzības” pastāvēšanu, ļoti apgrūtina noteikta veida lielu komerciālo centru izveidi.

               2.

               Apstrīdētie valsts tiesību akti rada diskrimināciju, veicinot mazu tirdzniecības centru (kas ir Katalonijā un tāpēc vietējā tirdzniecībā tradicionāla tirdzniecības struktūra), nevis lielu tirdzniecības centru (kas ir citu Kopienu valstu uzņēmumu izmantotā tirdzniecības forma) izveidi.

         Komisija uzskata, ka šos tiesību aktus nevar pamatot ar EK līguma 46. pantā minētajiem iemesliem (sabiedriskā kārtība, valsts drošība, veselības aizsardzība), kurus turklāt nav minējušas valsts iestādes.
   Komisija uzskata, ka Spānijas un Katalonijas iestāžu minētais pamatojums — patērētāju aizsardzība (mazu veikalu aizsardzība, lai visos tirgos nodrošinātu konkurējošu piedāvājumu, vides un pilsētas aizsardzība) — nav pieņemams šādu iemeslu dēļ.

               1.

               Apskatītajos tiesību aktos noteiktajiem kritērijiem faktiski nav mērķa aizsargāt patērētājus, kā to apgalvo valsts iestādes, bet gan vecināt mazu veikalu sektoru, kaitējot lieliem tirdzniecības uzņēmumiem. Pasākumi nav piemēroti apgalvotā mērķa sasniegšanai, jo tie faktiski ir vērsti uz ekonomiskiem mērķiem.

               2.

               Attiecīgie pasākumi ir plašāki nekā vajadzīgs izvirzīto mērķu sasniegšanai. Katrā ziņā valsts iestādēm ir pienākums pierādīt, ka minētos mērķus nebija iespējams sasniegt ar mazāk ierobežojošiem pasākumiem.


title: Lieta T-515/09 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 18. oktobra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Iestādes atteikums tulkot lēmumu — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/41

         Vispārējās tiesas 2010. gada 18. oktobra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-515/09 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Iestādes atteikums tulkot lēmumu - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2010/C 346/83
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 7. oktobra rīkojumu lietā F-3/08 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), kurā ir lūgts šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas šajā instancē radušies Eiropas Komisijai.

      (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Lieta C-152/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 17. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 18., 39. un 43. pants — Valsts tiesību akti — Nosacījumi pabalsta mājokļa celtniecībai vai iegādei personīgas apmešanās nolūkā saņemšanai — Noteikums, ka mājoklim jāatrodas attiecīgās dalībvalsts teritorijā)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/4

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 17. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-152/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 18., 39. un 43. pants - Valsts tiesību akti - Nosacījumi pabalsta mājokļa celtniecībai vai iegādei personīgas apmešanās nolūkā saņemšanai - Noteikums, ka mājoklim jāatrodas attiecīgās dalībvalsts teritorijā)
   (2008/C 64/03)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Liāls [R. Lyal] un K. Gross [K. Gross])

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāves — M. Lumma [M. Lumma] un K. Šulce-Bāra [C. Schulze-Bahr])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 18., 39. un 43. panta pārkāpšana — Valsts tiesību akti, kas paredz mājokļa pabalsta (Eigenheimzulage) saņemšanu personīgā mājokļa celtniecībai vai iegādei tikai šajā dalībvalstī ar ienākuma nodokli apliekamām personām un tikai attiecībā uz mājokļiem, kas atrodas šajā dalībvalstī
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Vācijas likuma par mājokļu pabalstu (Eigenheimzulagengesetz), redakcijā, kas publicēta 1997. gadā, ar grozījumiem, kas tika ieviesti ar 2004. gada budžetu pavadošo likumu (Haushaltsbegleitgesetz 2004), 2. panta 1. punkta pirmajā teikumā izslēdzot mājokļus, kas atrodas citā dalībvalstī, no mājokļa pabalsta, ko saņem pilnībā ar ienākuma nodokli apliekamas personas, neatkarīgi no tā, vai šīs personas var vai nevar saņemt līdzīgu pabalstu šajā citā dalībvalstī, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 18., 39. un 43. pantu;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 132, 28.5.2005.


title: Lieta C-677/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. decembrī iesniedza Juzgado de lo Social n° 33 de Madrid (Spānija) – Montero Mateos/Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. decembrī iesniedza Juzgado de lo Social no 33 de Madrid (Spānija) – Montero Mateos/Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

   (Lieta C-677/16)
   (2017/C 086/19)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Montero Mateos

      Atbildētāja: Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienas tiesību sistēmā ar Padomes Direktīvu 1999/70/EK (1) iekļautā UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzulas 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka vakantās amata vietas aizpildīšanai noslēgtā pagaidu aizvietošanas (interinidad) līguma izbeigšana, beidzoties termiņam, uz kādu darba devējs to noslēdzis ar darbinieci, ir objektīvs iemesls, kas pamato to, ka valsts likumdevējs šādā gadījumā neparedz nekādu atlīdzinājumu par darba līguma izbeigšanu, lai arī salīdzināmam pastāvīgajam darbiniekam, kas atlaists objektīva iemesla dēļ, ir paredzēts atlīdzinājums 20 dienu izpeļņas apmērā par katru nostrādāto gadu?

      (1)  OV 1999, L 175, 1. lpp.


title: Lieta T-185/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. septembra rīkojums — Lancôme /ITSB — Baudon ( AROMACOSMETIQUE ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme AROMACOSMETIQUE — Valsts agrāka vārdiska preču zīme AROMACOSMETIQUE — Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes spēkā neesamība — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/26

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. septembra rīkojums — Lancôme/ITSB — Baudon (“AROMACOSMETIQUE”)
   (Lieta T-185/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “AROMACOSMETIQUE’ - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “AROMACOSMETIQUE’ - Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes spēkā neesamība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2007/C 283/47)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Parīze (Francija) (pārstāvis — M. Antoine-Lalance, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Jacqueline Baudon, Parīze (Francija)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 11. marta lēmumu (lieta R 39/2002-4) saistībā ar spēkā neesamības pasludināšanas procesu 155 C 000866335/1 starp Jacqueline Baudon un Lancôme parfums et beauté & Cie SNC.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt pirms sprieduma taisīšanas;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta T-493/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. septembrī — Schmidt Spiele /ITSB (spēles galda attēls)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/49

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. septembrī — Schmidt Spiele/ITSB (spēles galda attēls)
   (Lieta T-493/13)
   2013/C 325/78
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schmidt Spiele GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis –T. Sommer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 3. jūlija lēmumu lietā R 1768/2012-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               noteikt tiesas sēdes datumu.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas aptver spēles laukuma attēlu, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 28. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 592 095

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 3. punkta pārkāpums


title: Lieta C-251/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī ( Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH / Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr (Netiešie nodokļi — Kapitāla piesaistīšana — Sabiedrības juridiskās adreses pārcelšana — No sabiedrības iekasētā kapitāla nodokļa atcelšana)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/17

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

   (Lieta C-251/06) (1)

   (Netiešie nodokļi - Kapitāla piesaistīšana - Sabiedrības juridiskās adreses pārcelšana - No sabiedrības iekasētā kapitāla nodokļa atcelšana)
   (2007/C 315/28)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Unabhängiger Finanzsenat — 4. panta 1. punkta a) un g) apakšpunkta, 4. panta 3. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 269, 12. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK (OV L 156, 23. lpp.), interpretācija — Kapitāla nodoklis sabiedrībai, kura savu faktisko vadības centru ir pārcēlusi no dalībvalsts, kura kapitāla nodokli ir atcēlusi, uz dalībvalsti, kura kapitāla nodokli iekasē
   Rezolutīvā daļa:
   4. panta 1. punkta g) apakšpunkts un 3. punkta b) apakšpunkts Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK un Aktu par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Eiropas Savienībai pamatā esošajiem līgumiem ir interpretējami tādējādi, ka dalībvalsts atteikšanās iekasēt kapitāla nodokli neliedz šīs direktīvas 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajām kategorijām piederošu sabiedrību kapitāla nodokļa iekasēšanai kvalificēt par kapitālsabiedrību šīs direktīvas 4. panta 1. punkta g) apakšpunkta nozīmē, pārceļot faktiskās vadības centru no šīs dalībvalsts uz citu dalībvalsti, kurā šis nodoklis joprojām tiek iekasēts. Tomēr šāda interpretācija nedrīkstētu veicināt darbības, kurām ir raksturīga fiktīvu mehānismu izveidošana, lai tikai saņemtu nodokļu priekšrocības. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamata lietā aplūkotie apstākļi ietver objektīvus apstākļus, kas veido šādu ļaunprātīgu praksi.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta C-152/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 26. martā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG / Hauptzollamt Münster

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 26. martā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Münster

   (Lieta C-152/13)
   2013/C 189/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāja: Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Münster

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jēdziens “ražotājs” Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK (1), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 51. lpp.), 24. panta 2. punkta pirmā ievilkuma izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas arī uz automobiļu transporta inženieriem vai koncesionāriem, ja šīs personas mehāniskā transportlīdzekļa izgatavošanas procesā ir iebūvējušas degvielas tvertnes un izgatavošanas procesu tehnisku un/vai ekonomisku iemeslu dēļ darba dalīšanas veidā ir veikuši vairāki patstāvīgi uzņēmumi?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kā šajos gadījumos ir jāinterpretē faktiskā pazīme, saskaņā ar kuru Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 24. panta 2. punkta pirmais ievilkums attiecas uz “tādiem pašiem” mehāniskajiem transportlīdzekļiem?

      (1)  OV L 283, 16. lpp.


title: lieta C-387/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. jūnija rīkojumu lietā T-185/08 VDH Projektentwicklung GmbH un Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 27. augustā iesniegusi VDH Projektentwicklung GmbH un Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. jūnija rīkojumu lietā T-185/08 VDH Projektentwicklung GmbH un Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 27. augustā iesniegusi VDH Projektentwicklung GmbH un Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH
   (lieta C-387/08 P)
   2009/C 141/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: VDH Projektentwicklung GmbH un Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH (pārstāvis — C. Antweiler, Rechtsanwalt)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   2008. gada 27. augustāVDH Projektentwicklung GmbH un Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH Eiropas Kopienu Tiesā ir iesniegušas apelācijas sūdzību par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. jūnija rīkojumu lietā T-185/08 VDH Projektentwicklung GmbH un Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH/Eiropas Kopienu Komisija. Apelācijas sūdzības iesniedzēju pārstāvis ir Clemens Antweiler, Rechtsanwalt, Rotthege Wassermann & Partner, pasta kastīte 20 06 69, DE-40103, Difeldorfa.
   Eiropas Kopienu Tiesa (septītā palāta) ar 2009. gada 3. aprīļa rīkojumu apelācijas sūdzību noraidīja un nolēma, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.


title: Lieta T-536/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra spriedums — Huvis /Padome (Dempings — Dienvidkorejas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru imports — Antidempinga maksājumu pagarināšana pēc daļējas starpposma pārskatīšanas — Prasība atcelt tiesību aktu — Tieša un individuāla skaršana — Pieņemamība — Vienlīdzīga attieksme un nediskriminācija — Regulas (EK) Nr. 384/96 9. panta 5. punkts un 21. panta 1. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 9. panta 5. punkts un 21. panta 1. punkts))

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/17

         Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra spriedums — Huvis/Padome
   (Lieta T-536/08) (1)

   (Dempings - Dienvidkorejas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru imports - Antidempinga maksājumu pagarināšana pēc daļējas starpposma pārskatīšanas - Prasība atcelt tiesību aktu - Tieša un individuāla skaršana - Pieņemamība - Vienlīdzīga attieksme un nediskriminācija - Regulas (EK) Nr. 384/96 9. panta 5. punkts un 21. panta 1. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 9. panta 5. punkts un 21. panta 1. punkts))
   2013/C 313/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Huvis Corp. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvji — sākotnēji J.-F. Bellis, F. Di Gianni un R. Antonini, vēlāk J.-F. Bellis, F. Di Gianni un A. Scalini, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix un B. Driessen, pārstāvji, kuriem sākotnēji palīdzēja G. Berrisch un G. Wolf, vēlāk G. Berrisch, advokāti)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji M. França un H. van Vliet, vēlāk M. França un J.-F. Brakeland)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2008. gada 10. septembra Regulu (EK) Nr. 893/2008, ar ko saglabā antidempinga maksājumus par Baltkrievijas, Ķīnas Tautas Republikas, Saūda Arābijas un Korejas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru importu pēc daļēja starpposma pārskata saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 3. punktu (OV L 247, 1. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Huvis Corp. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 55, 7.3.2009.


title: Lieta C-547/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. oktobrī iesniedza Kúria (Ungārija) – Interservice d.o.o. Koper/Sándor Horváth

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. oktobrī iesniedza Kúria (Ungārija) – Interservice d.o.o. Koper/Sándor Horváth

   (Lieta C-547/15)
   (2016/C 027/11)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Interservice d.o.o. Koper

      Atbildētājs: Sándor Horváth

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 96. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par preču pārvadātāju ir jāuzskata ne tikai persona, kura noslēdz pārvadājuma līgumu ar pārdevēju par preču pārvadājumu (līgumiskais vai galvenais pārvadātājs), bet arī tā persona, kura pilnībā vai daļēji veic pārvadājumu, pamatojoties uz citu pārvadājuma līgumu, kas noslēgts ar līgumisko vai galveno pārvadātāju (pārvadājumu apakšuzņēmējs)?

               2)

               Apstiprinošas atbildes uz pirmo prejudiciālo jautājumu gadījumā, vai Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 96. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā gadījumā kā pamatlietā pārvadājumu apakšuzņēmējam ir pienākums pirms turpināt preču pārvadājumu pienācīgi pārliecināties, ka galvenais pārvadātājs tiešām ir uzrādījis preces galamērķa muitas iestādē atbilstoši noteiktajām prasībām?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).


title: Lieta T-60/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 20. septembra rīkojums — Western Digital un Western Digital Ireland /Komisija

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/38

         Vispārējās tiesas 2012. gada 20. septembra rīkojums — Western Digital un Western Digital Ireland/Komisija
   (Lieta T-60/12) (1)

   2012/C 355/81
   Tiesvedības valoda — angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 98, 31.03.2012.


title: Lieta T-528/11: Prasība, kas celta 2011. gada 6. oktobrī — Aloe Vera of America /ITSB — Diviril ( “FOREVER” )

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 6. oktobrī — Aloe Vera of America/ITSB — Diviril (“FOREVER”)
   (Lieta T-528/11)
   2011/C 362/27
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aloe Vera of America, Inc. (Dalasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — R. Niebel un F. Kerl, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Diviril-Distribuidora de Viveres do Ribatejo, Lda (Alenquer, Portugāle)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 8. augusta lēmumu lietā R 742/2010-4; un

               —

               piespriest atbildētājam un, atbilstošā gadījumā, otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “FOREVER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5., 30., 31. un 32. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5617089

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Portugāles preču zīmes reģistrācija Nr. 297697 grafiskai preču zīmei “4 EVER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot i) pareizi novērtējusi izmantošanas pierādījumus, ko iesniedza otra procesa Apelāciju padomē dalībniece; ii) pareizi identificējusi pretnostatīto preču zīmju fonētiskās atšķirības; iii) pareizi identificējusi konfliktējošo preču zīmju konceptuālās atšķirības; un iv) pareizi identificējusi pretnostatīto preču zīmju vizuālās atšķirības.


title: Lieta T-123/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. februārī – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/26

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. februārī – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER

   (Lieta T-123/17)
   (2017/C 129/40)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Vīne, Austrija) (pārstāvis – B. Rajal, advokāts)

      Atbildētāja: Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas Apelācijas valdes 2017. gada 17. februāra lēmumu apelācijas lietā A-001-2017 (konsolidētā redakcija) attiecībā uz tās pieteikuma par iestāšanos lietā noraidīšanu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts atbildētājas Apelācijas valdes reglamenta 11. pants, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants, jo Apelācijas valde ir nepamatoti noliegusi prasītājas pamatotas intereses par apelācijas procesa iznākumu esamību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pārkāpta LESD 296. panta otrā daļa (nopietnas nepilnības attiecībā uz pamatojumu).

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas tiesības tikt uzklausītam, jo atbildētājas Apelācijas valde neesot prasītājai nosūtījusi savu atzinumu attiecībā uz prasītājas pieteikumu par iestāšanos lietā.


title: Lieta C-628/13: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 11. marta spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jean-Bernard Lafonta/Autorité des marchés financiers Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Direktīva 2003/6/EK — 1. panta 1. punkts — Direktīva 2003/124/EK — 1. panta 1. punkts — Iekšējā informācija — “Precīza rakstura informācijas” jēdziens — Iespējamā ietekme uz finanšu instrumentu cenām noteiktā virzienā

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/5

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 11. marta spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jean-Bernard Lafonta/Autorité des marchés financiers

   (Lieta C-628/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2003/6/EK - 1. panta 1. punkts - Direktīva 2003/124/EK - 1. panta 1. punkts - Iekšējā informācija - “Precīza rakstura informācijas” jēdziens - Iespējamā ietekme uz finanšu instrumentu cenām noteiktā virzienā)
   (2015/C 146/06)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jean-Bernard Lafonta

      Atbildētāja: Autorité des marchés financiers

      Rezolutīvā daļa:

   Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) 1. panta 1. punkts un Komisijas 2003. gada 22. decembra Direktīvas 2003/124/EK, ar ko Direktīvu 2003/6 īsteno attiecībā uz iekšējās informācijas definīciju un publisku izziņošanu, kā arī tirgus manipulācijas definīciju, 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai informācija varētu tikt uzskatīta par precīza rakstura informāciju šo tiesību normu izpratnē, tajos nav izvirzīta prasība, ka ar pietiekami lielu varbūtību ir jāvar secināt, ka, tiklīdz tā būs nodota atklātībā, tās iespējamā ietekme uz attiecīgo finanšu instrumentu cenām īstenosies noteiktā virzienā.

      (1)  OV C 39, 8.2.2014.


title: Lieta C-363/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. jūnijā – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/19

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. jūnijā – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-363/16)
   (2016/C 305/27)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouchagiar un B. Stromsky)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, paredzētajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2012. gada 22. februāra Lēmumu procedūrā SA.26534 (C 27/2010, ex ΝΝ 6/2009) par valsts atbalstu, ko Grieķija piešķīrusi uzņēmumam Enómeni Klostoÿfantourgía, vai katrā ziņā pienācīgi nepaziņojot par veiktajiem pasākumiem Komisijai saskaņā ar lēmuma 4. pantu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti minētā lēmuma 2., 3. un 4. pantā, kā arī Līgumā par Eiropas Savienības darbību;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Saskaņā ar Eiropas Komisijas 2012. gada 22. februāra lēmumu procedūrā SA.26534 Grieķijas Republikai četru mēnešu laikā bija jāatgūst nesaderīgais atbalsts, kas bija piešķirts Enómeni Klostoÿfantourgía, proti, valsts garantija 2007. gadā un nesamaksāto sociālā nodrošinājuma iemaksu maksājumu termiņu pārskatīšana 2009. gadā, kā arī pienācīgi jāpaziņo Eiropas Komisijai par pasākumiem, kas ir vajadzīgi šajā nolūkā.

               2.

               Taču Grieķijas Republika četru mēnešu laikā neatguva minēto atbalstu, kā tas tai bija jāizdara. Turklāt Grieķijas Republika joprojām nav pieņēmusi aktus, kas ir vajadzīgi lēmuma izpildei. Ar 2015. gada 30. decembra tiesību aktu Grieķijas iestādes uz sešiem mēnešiem apturēja publiskas izsoles procedūru uzņēmuma Enómeni Klostoÿfantourgía īpašuma likvidācijai, lai, iespējams, mēģinātu atjaunot tā saimniecisko darbību, neatgūstot nesaderīgo atbalstu. Katrā ziņā Grieķijas Republika nav pienācīgi informējusi Eiropas Komisiju par attiecīgiem aktiem, kas būtu pieņemti lēmuma izpildei.


title: Lieta F-53/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 7. jūlija spriedums – WR (*)/Komisija Civildienests – Atalgojums – Ģimenes pabalsti – Apgādājamā bērna pabalsts – Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 4. punkts – Apgādājamajam bērnam pielīdzināta persona – Persona, pret kuru ierēdnim ir tiesiskas uzturēšanas saistības un kuras uzturēšana tam rada lielus izdevumus – Piešķiršanas nosacījumi – Tiesību uz pabalstu atņemšana – Nepamatotu maksājumu atgūšana saskaņā ar Civildienesta noteikumu 85. pantu

text:
20150731051616822015/C 270/58532014TFPC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150707434422Lieta F-53/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 7. jūlija spriedums –  (
            *1
         )/Komisija Civildienests – Atalgojums – Ģimenes pabalsti – Apgādājamā bērna pabalsts – Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 4. punkts – Apgādājamajam bērnam pielīdzināta persona – Persona, pret kuru ierēdnim ir tiesiskas uzturēšanas saistības un kuras uzturēšana tam rada lielus izdevumus – Piešķiršanas nosacījumi – Tiesību uz pabalstu atņemšana – Nepamatotu maksājumu atgūšana saskaņā ar Civildienesta noteikumu 85. pantu
   (
         *1
      )	Informācija dzēsta, ņemot vērā personu aizsardzību saistībā ar personas datu apstrādi.
 ---documentbreak--- C2702015LV4320120150707LV0058432442Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 7. jūlija spriedums –  (
            *1
         )/Komisija
   (Lieta F-53/14) (
         1
      )
   “Civildienests — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Apgādājamā bērna pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 4. punkts — Apgādājamajam bērnam pielīdzināta persona — Persona, pret kuru ierēdnim ir tiesiskas uzturēšanas saistības un kuras uzturēšana tam rada lielus izdevumus — Piešķiršanas nosacījumi — Tiesību uz pabalstu atņemšana — Nepamatotu maksājumu atgūšana saskaņā ar Civildienesta noteikumu 85. pantu”2015/C 270/58Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:  (
         *1
      ) (pārstāvis – V. Simeons, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. S. Bohr un A.-C. Simon)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt lēmumus, ar kuriem tiek atņemtas tiesības uz pabalstu par apgādājamo personu, kurš piešķirts prasītājai par labu tās mātei, un tiek atcelta Eiropas Iestāžu Kopīgā veselības apdrošināšanas shēmas (KVAS) piemērošana, un, otrkārt, prasība atcelt lēmumus atgūt prasītājai nepamatoti izmaksātās summas

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            prasību noraidīt;

            2)

             (
                  *1
               ) sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (
         *1
      )	Informācija dzēsta, ņemot vērā personu aizsardzību saistībā ar personas datu apstrādi.
   (
         1
      )	OV C 421, 24.11.2014., 58. lpp.


title: Lieta C-305/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. jūnijā iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Delta Air Lines Inc./Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 24. jūnijā iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Delta Air Lines Inc./Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

   (Lieta C-305/15)
   (2015/C 294/46)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Delta Air Lines Inc.

      Atbildētāji: Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. un 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka aviosabiedrību pasažieriem var būt tiesības saņemt kompensāciju atbilstoši minētajai regulai vairāk nekā vienu reizi uz vienas un tās pašas rezervācijas pamata, ja lidojums, uz kuru apkalpojošais gaisa pārvadātājs ir pārreģistrējis pasažieri, ir ticis atcelts vai kavējas vairāk nekā trīs stundas, kas nozīmētu, ka kompensācija saskaņā ar regulas 7. pantu nav noteiktas likmes, bet gan ir atkarīga no atcelto lidojumu skaita vai no atcelto lidojumu apmēra un tādējādi – no kavējuma?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kā tā ir savietojama ar principu, kas noteikts ES Tiesas spriedumā, 2009. gada 19. novembris, Sturgeon u.c., C-402/07 un C-432/07, ECLI:EU:C:2009:716, saskaņā ar ko regulas 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka noteikumu par kompensāciju ietvaros pret pasažieriem, kuru lidojums kavējas, ir jāattiecas kā pret pasažieriem, kuru lidojums ir atcelts, pēc tam, kad ES Tiesa spriedumā, 2012. gada 23. oktobris, Nelson u.c., C-581/10 un C-629/10, ECLI:EU:C:2012:657, ir nospriedusi, ka kavējums, kas pārsniedz trīs stundas, netiek ņemts vērā, aprēķinot noteiktās likmes kompensāciju?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.)


title: Lieta C-105/14: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 8. septembra spriedums (Tribunale di Cuneo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Ivo Taricco u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kriminālprocess attiecībā uz noziedzīgiem nodarījumiem pievienotās vērtības nodokļa (PVN) jomā — LESD 325. pants — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēti absolūti noilguma termiņi, kuri var izraisīt nesodāmību par noziedzīgiem nodarījumiem — Iespējamais Eiropas Savienības finanšu interešu apdraudējums — Valsts tiesas pienākums nepiemērot nevienu valsts tiesību normu, kas var apdraudēt Savienības tiesībās paredzētos dalībvalstu pienākumus

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/11

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 8. septembra spriedums (Tribunale di Cuneo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Ivo Taricco u.c.
   (Lieta C-105/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kriminālprocess attiecībā uz noziedzīgiem nodarījumiem pievienotās vērtības nodokļa (PVN) jomā - LESD 325. pants - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēti absolūti noilguma termiņi, kuri var izraisīt nesodāmību par noziedzīgiem nodarījumiem - Iespējamais Eiropas Savienības finanšu interešu apdraudējums - Valsts tiesas pienākums nepiemērot nevienu valsts tiesību normu, kas var apdraudēt Savienības tiesībās paredzētos dalībvalstu pienākumus)
   (2015/C 363/13)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Cuneo

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Ivo Taricco, Ezio Filippi, Isabella Leonetti, Nicola Spagnolo, Davide Salvoni, Flavio Spaccavento, Goranco Anakiev

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tāds valsts tiesiskais regulējums noziedzīgu nodarījumu noilguma jomā kā Kriminālkodeksa, kurā grozījumi izdarīti ar 2005. gada 5. decembra Likumu Nr. 251, 160. panta pēdējā daļā, to lasot kopā ar šī kodeksa 161. pantu, paredzētais, kurā pamatlietas faktu norises laikā bija noteikts, ka ar kriminālprocesā par liela apmēra krāpšanu pievienotās vērtības nodokļa jomā notikušu pārtraucošu darbību noilguma termiņš tiek pagarināts tikai par ceturtdaļu no tā sākotnējā ilguma, var pārkāpt dalībvalstīm LESD 325. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus, ja ar šo valsts tiesisko regulējumu tiek likti šķēršļi efektīvu un atturošu sodu piespriešanai ļoti daudzos liela apmēra krāpšanas gadījumos, kuri apdraud Eiropas Savienības finanšu intereses, vai tiek paredzēti ilgāki noilguma termiņi krāpšanas gadījumiem, kuri apdraud attiecīgās dalībvalsts finanšu intereses, nekā tiem krāpšanas gadījumiem, kuri apdraud Eiropas Savienības finanšu intereses, kas ir jāpārbauda valsts tiesai. Valsts tiesai ir tieši jāpiemēro LESD 325. panta 1. un 2. punkts, vajadzības gadījumā nepiemērojot valsts tiesību normas, kuras attiecīgajai dalībvalstij liedz ievērot tai LESD 325. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               tāds noilguma tiesiskais regulējums, kurš ir piemērojams pievienotās vērtības nodokļa jomā izdarītiem noziedzīgiem nodarījumiem un kurš paredzēts Kriminālkodeksa, kurā grozījumi izdarīti ar 2005. gada 5. decembra Likumu Nr. 251, 160. panta pēdējā daļā, to lasot kopā ar šī kodeksa 161. pantu, nevar tikt izvērtēts saistībā ar LESD 101., 107. un 119. pantu.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta T-688/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 2. septembra rīkojums – Airport Handling/Komisija

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/61

         Vispārējās tiesas 2015. gada 2. septembra rīkojums – Airport Handling/Komisija
   (Lieta T-688/14) (1)

   (2015/C 381/85)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014.


title: Lieta C-431/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. augustā — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. augustā — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-431/11)
   2011/C 311/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — C. Murrell, T. de la Mare, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja uzskata, ka Tiesai būtu:

               —

               jāatceļ Padomes 2011. gada 6. jūnija Lēmums (1) par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma VI pielikumā (Sociālais nodrošinājums) un 37. protokolā;

               —

               jāierobežo šāda rīkojuma spēkā esamība laikā līdz brīdim, kad Padome, pamatojoties uz LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunktu, pieņems jaunu lēmumu par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma VI pielikumā (Sociālais nodrošinājums) un 37. protokolā, un

               —

               jāpiespriež Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apvienotā Karaliste saskaņā ar LESD 264. pantu lūdz atcelt Padomes 2011. gada 6. jūnija Lēmumu par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma VI pielikumā (Sociālais nodrošinājums) un 37. protokolā (turpmāk tekstā — “Lēmums”).
   Apvienotā Karaliste vēlas saņemt rīkojumu, ka:

               a)

               Lēmums tiek atcelts;

               b)

               pēc Lēmuma atcelšanas tā noteikumi paliek spēkā tik ilgi, kamēr Padome, pamatojoties uz LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunktu, pieņems likumīgu Lēmumu par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma VI pielikumā (Sociālais nodrošinājums) un 37. protokolā, un

               c)

               Padomei ir jāatlīdzina tiesāšanās izdevumi.

         Lēmumā, kas tika pieņemts, par faktisko juridisko pamatu pieņemot LESD 48. pantu, tika noteikta nostāja, kas Eiropas Savienībai ir jāpieņem EEZ Apvienotās komitejas pārrunās attiecībā uz grozījumu EEZ līguma VI pielikumā (Sociālais nodrošinājums) un 37. protokolā.
   Apvienotā Karaliste apgalvo, ka Padome kļūdījās, pieņemot Lēmumu, par faktisko juridisko pamatu izmantojot LESD 48. pantu. Tā vietā Padomei jebkurš šāds lēmums būtu jāpamato ar LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunktu, kurā paredzēts atbilstošs pamatojums kopējas nostājas starptautisku nolīgumu noslēgšanā, kuru ietekmē ES tiktu paplašinātas sociālā nodrošinājuma tiesības trešo valstu pilsoņiem, pieņemšanai. LESD 48. pants piešķir tiesības izdot tiesību aktus tikai attiecībā uz ES valstu darba ņēmējiem un pašnodarbinātajiem. LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunktā ir skaidri noteiktas pilnvaras paredzēt tiesības trešo valstu pilsoņiem, kuri likumīgi uzturas ES.
   Saskaņā ar 21. protokolu pasākumi, kas pieņemti, pamatojoties uz V sadaļas juridiskajiem pamatiem, tai skaitā LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunktu, Apvienotajai Karalistei ir saistoši tikai tad, ja tā izvēlas tiem pievienoties.
   Tādējādi Lēmuma atcelšana tiek lūgta, pamatojoties uz to, ka tas ticis pieņemts, balstoties uz kļūdainu juridisko pamatu, kā rezultātā Apvienotai Karalistei ir tikušas atņemtas 21. protokolā paredzētās tiesības.

      (1)  Padomes 2011. gada 6. jūnija Lēmums 2011/407/ES par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma VI pielikumā (Sociālais nodrošinājums) un 37. protokolā (OV L 182, 12. lpp.).


title: Lieta C-312/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 4. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/78/EK — 5. pants — Kopējas sistēmas vienlīdzīgai attieksmei nodarbinātības un profesijas jomā noteikšana — Invalīdi — Nepietiekami transponēšanas pasākumi)

text:
               24.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 4. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-312/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/78/EK - 5. pants - Kopējas sistēmas vienlīdzīgai attieksmei nodarbinātības un profesijas jomā noteikšana - Invalīdi - Nepietiekami transponēšanas pasākumi)
   2013/C 245/03
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Enegren un C. Cattabriga)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, kam palīdz C. Gerardis, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), 5. panta prasības — Valsts tiesību akti, kuros ir paredzēti tādi šā panta piemērošanas pasākumi, kuru piemērošana ir atkarīga no vēlāku pasākumu iespējamās pieņemšanas nākotnē — Nepietiekamas garantijas un darba vietas izveidošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nenosakot visiem darba devējiem pienākumu, ievērojot konkrētajā situācijā pastāvošās vajadzības, nodrošināt saprātīgu darba vietas izveidošanu visiem invalīdiem, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumu pareizi un pilnā apmērā transponēt Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 5. pantu;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 226, 30.7.2011.


title: Lieta C-563/15: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 15. marta spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2008/98/EK — 13. un 15. pants — Atkritumu apsaimniekošana — Cilvēku veselības un vides aizsardzība — Atbildība — Atkritumu poligoni

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/9

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 15. marta spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-563/15) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2008/98/EK - 13. un 15. pants - Atkritumu apsaimniekošana - Cilvēku veselības un vides aizsardzība - Atbildība - Atkritumu poligoni)
   (2017/C 151/13)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāves – L. Pignataro-Nolin un E. Sanfrutos Cano)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāve – A. Gavela Llopis)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveikdama vajadzīgos pasākumus, lai saistībā ar atkritumu poligoniem Torremolinos (Malaga), Torrent de S’Estret (Andrača, Maļorka), Hoya de la Yegua de Arriba (Yaiza, Lansarote), Barranco de Butihondo (Pájara, Fuerteventura), La Laguna-Tiscamanita (Tuineje, Fuerteventura), Lomo Blanco (Antigva, Fuerteventura), Montaña de Amagro (Galdara, Grankanārija), Franja Costera de Botija (Galdara, Grankanārija), Cueva Lapa (Galdara, Grankanārija), La Colmena (Santiago del Teide, Tenerife), Montaña Los Giles (La Laguna, Tenerife), Las Rosas (Gvimara, Tenerife), Barranco de Tejina (Guía de Isora, Tenerife), Llano de Ifara (Granadilla de Abona, Tenerife), Barranco del Carmen (Santakrusa de la Palma, Palma), Barranco Jurado (Tijarafe, Palma), Montaña Negra (Puntagorda, Palma), Lomo Alto (Fuencaliente, Palma), Arure/Llano Grande (Valle Gran Rey, Gomera), El Palmar – Taguluche (Hermigua, Gomera), Paraje de Juan Barba (Alajeró, Gomera), El Altito (Valle Gran Rey, Gomera), Punta Sardina (Agulo, Gomera), Los Llanillos (La Frontera, Eljerro), Faro de Orchilla (La Frontera, Eljerro), Montaña del Tesoro (Valverde, Eljerro), Arbancón (Kastīlija-Lamanča), Galve de Sorbe (Kastīlija-Lamanča), Hiendelaencina (Kastīlija-Lamanča), Tamajón (Kastīlija-Lamanča), El Casar (Kastīlija-Lamanča), Cardeñosa (Avila), Miranda de Ebro (Burgosa), Poza de la Sal (Burgosa), Acebedo (Leona), Bustillo del Páramo (Leona), Cármenes (Leona), Gradefes (Leona), Noceda del Bierzo (Leona), San Millán de los Caballeros (Leona), Santa María del Páramo (Leona), Villaornate y Castro (Leona), Cevico de la Torre (Palensija), Palensija (Palensija), Ahigal de los Aceiteros (Salamanka), Alaraz (Salamanka), Calvarrasa de Abajo (Salamanka), Hinojosa de Duero (Salamanka), Machacón (Salamanka), Palaciosrubios (Salamanka), Peñaranda de Bracamonte (Salamanka), Salmoral (Salamanka), Tordillos (Salamanka), Basardilla (Segovija), Cabezuela (Segovija), Almaraz del Duero (Samora), Cañizal (Samora), Casaseca de las Chanas (Samora), La Serratilla (Abanilla), Las Rellanas (Santomera) un El Labradorcico (Agilasa) nodrošinātu, ka atkritumu apsaimniekošana norit, neapdraudot cilvēku veselību un neradot kaitējumu videi, un jo īpaši neapdraudot ūdeni, gaisu, augsni, augus vai dzīvniekus, un ka šajos poligonos uzglabāto atkritumu apstrādi pašvaldības veic vai nu pašas, vai uztic starpniekam vai uzņēmumam, kas veic atkritumu apstrādi, vai arī privātam vai valsts atkritumu savācējam saskaņā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvas 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 4. un 13. pantu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi šis direktīvas 13. pantā un 15. panta 1. punktā noteiktos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: Lieta T-409/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. marta rīkojums — ASTER /Komisija

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/29

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. marta rīkojums — ASTER/Komisija
   (Lieta T-409/05) (1)

   (2008/C 116/54)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 22, 28.1.2006.


title: Lieta C-126/05: Tiesas priekšsēdētāja  2005. gada 5. decembra  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2005. gada 5. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti
   (Lieta C-126/05) (1)

   (2006/C 143/59)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 132, 20.05.2005.


title: Lieta T-147/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. novembra rīkojums – Itālija/Komisija Tiesas sprieduma, kurā ir konstatēta valsts pienākumu neizpilde, neizpilde — Kavējuma nauda — Lēmums par kavējuma naudas iekasēšanu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. novembra rīkojums – Itālija/Komisija
   (Lieta T-147/16) (1)

   (Tiesas sprieduma, kurā ir konstatēta valsts pienākumu neizpilde, neizpilde - Kavējuma nauda - Lēmums par kavējuma naudas iekasēšanu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 022/48)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri un S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Stromsky un D. Recchia)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2016. gada 28. janvāra Lēmumu C(2016) 366 final, ar kuru, izpildot 2011. gada 17. novembra spriedumu Komisija/Itālija (C-496/09, EU:C:2011:740), Komisija noteica kavējuma naudas apmēru, kas jāmaksā Itālijas Republikai par semestri no 2012. gada 18. novembra līdz 2013. gada 17. maijam un par semestri no 2013. gada 18. maija līdz 2013. gada 17. novembrim

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta F-18/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. martā — Capidis /Komisija

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/56

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. martā — Capidis/Komisija
   (Lieta F-18/10)
   2010/C 134/94
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Georges Capidis (Zellik, Beļģija) u.c. (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmuma noteikt prasītājam disciplinārsodu — pakāpes pazemināšana — atcelšana

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru prasītājam ir noteikts disciplinārsods — pakāpes pazemināšana —, kas paredzēts Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 1. punkta f) apakšpunktā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-8/11: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 31. janvāra rīkojums ( Oberlandesgericht Oldenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Johann Bilker, Heidrun Ohle, Ursula Kohls-Ohle/EWE AG

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/8

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 31. janvāra rīkojums (Oberlandesgericht Oldenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Johann Bilker, Heidrun Ohle, Ursula Kohls-Ohle/EWE AG

   (Lieta C-8/11) (1)

   2012/C 109/18
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 113, 09.04.2011.


title: Lieta C-504/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Boston Scientific Medizintechnik GmbH/Betriebskrankenkasse RWE

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Boston Scientific Medizintechnik GmbH/Betriebskrankenkasse RWE

   (Lieta C-504/13)
   2013/C 352/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Boston Scientific Medizintechnik GmbH

      Atbildētāja: Betriebskrankenkasse RWE

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīvas 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem (1) 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka precei, ja tā ir cilvēkā implantēta medicīnas ierīce (šajā gadījumā implantējams kardioverters-defibrilators — IKD), ir trūkums jau tāpēc vien, ka disfunkcija ir radusies nozīmīgam skaitam šīs pašas sērijas aparātu, taču konkrētajā gadījumā implantētā aparāta trūkums nav konstatēts?

               2)

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
               Vai preces izņemšanas un cita IKD implantēšanas operācijas izdevumi ir kaitējums, kuru izraisījuši miesas bojājumi Direktīvas 85/374/EEK 1. panta, 9. panta pirmā teikuma a) punkta izpratnē?

      (1)  OV L 210, 29. lpp.


title: Lieta T-243/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 11. septembra rīkojums — Rungis express /ITSB — Žito ( “MARESTO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/21

         Vispārējās tiesas 2013. gada 11. septembra rīkojums — Rungis express/ITSB — Žito (“MARESTO”)
   (Lieta T-243/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 336/42
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rungis express AG (Meckenheim, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji U. Feldmann, vēlāk O. Dimopoulou, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — B. Schmidt, R. Pethke un D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Žito prehrambena industrija d.d. (Ljubljana, Slovēnija) (pārstāvis — M. Praviček, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 11. marta lēmumu lietā R 691/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Žito prehrambena industrija d.d. un Rungis express AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētājam radušos tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 234, 28.8.2010.


               28.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 163/13

         EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 20. janvārī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-8/14)
   (2014/C 163/12)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv tās pārstāvji Xavier Lewis un Maria Moustakali, Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium, 2014. gada 20. janvārī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai uzreiz nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par visiem pasākumiem, kas vajadzīgi, lai īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XVIII pielikuma 27. punktā minēto Aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/38/EK (2009. gada 6. maijs) par to, kā izveidot Eiropas Uzņēmumu padomi vai procedūru darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Kopienas mēroga uzņēmumos un Kopienas mēroga uzņēmumu grupās (pārstrādāta versija)), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu un Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 54/2010, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto Aktu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2013. gada 26. augustam nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 26. jūnijā sniegto argumentēto atzinumu par to, ka minētā valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/38/EK (2009. gada 6. maijs) par to, kā izveidot Eiropas Uzņēmumu padomi vai procedūru darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Kopienas mēroga uzņēmumos un Kopienas mēroga uzņēmumu grupās (pārstrādāta versija) (“Akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XVIII pielikuma 27. punktā un pielāgota EEZ līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav izpildījusi saistības, kas tai paredzētas Akta 16. pantā un EEZ līguma 7. pantā, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par visiem pasākumiem, kas vajadzīgi Akta īstenošanai.


title: Apvienotās lietas T-400/04 un no T-402/04 līdz T-404/04: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Arch Chemicals u.c./Komisija (Dzīvnieku veselība — Biocīdo produktu laišana tirgū — Tirgū esošo aktīvo vielu uzskaite — Lēmums, ar kuru tiek atteikts grozīt noteiktus tiesiskā regulējuma noteikumus — Prasība sakarā ar bezdarbību — Pienākums rīkoties — Prasība atcelt tiesību aktu — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/11

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Arch Chemicals u.c./Komisija
   (apvienotās lietas T-400/04 un no T-402/04 līdz T-404/04) (1)

   (Dzīvnieku veselība - Biocīdo produktu laišana tirgū - Tirgū esošo aktīvo vielu uzskaite - Lēmums, ar kuru tiek atteikts grozīt noteiktus tiesiskā regulējuma noteikumus - Prasība sakarā ar bezdarbību - Pienākums rīkoties - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2011/C 319/20
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Connecticut, Amerikas Savienotās Valstis); Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Apvienotā Karaliste) (lieta T-400/04); Rhodia UK Ltd, agrāk — Rhodia Consumer Specialities Ltd (Watford, Hertfordshire, Apvienotā Karaliste) (lieta T-402/04); Sumitomo Chemical (UK) plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (lieta T-403/04); un Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Nīderlande) (lieta T-404/04) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji X. Lewis un D. Recchia, pēc tam P. Oliver un G. Wilms)

      Priekšmets

   Pirmkārt: galvenokārt — prasība konstatēt Komisijas bezdarbību, ciktāl tā ir nelikumīgi atturējusies grozīt atsevišķus Komisijas 2000. gada 7. septembra Regulas (EK) Nr. 1896/2000 par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV L 228, 6. lpp.) 16. panta 2. punktā minētās programmas pirmo posmu un Komisijas 2003. gada 4. novembra Regulas (EK) Nr. 2032/2003 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/8/EK 16. panta 2. punktā par biocīdu laišanu tirgū un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1896/2000 (OV L 307, 1. lpp.), noteikumus, pakārtoti — prasība atcelt Komisijas 2004. gada 20. jūlija vēstuli, ar ko noraidīti prasītāju pieprasījumi, un, otrkārt: galvenokārt — prasība atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājām, iespējams, nodarīti ar Komisijas bezdarbību, un pakārtoti: prasība atlīdzināt zaudējumus, kas nodarīti ar Komisijas 2004. gada 20. jūlija vēstuli

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc un Troy Chemical Co. BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 19, 22.01.2005.


title: Lieta C-126/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. martā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB  “Sveda” / Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. martā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB “Sveda”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

   (Lieta C-126/14)
   2014/C 175/29
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: UAB “Sveda”

      Atbildētāja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Ieinteresētā trešā persona: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. pantu var interpretēt tādējādi, ka ar to nodokļa maksātājam ir piešķirtas tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli, kas samaksāts par kapitālieguldījuma mantas izveidošanu vai iegūšanu, kas ir paredzēta tādas kā šajā lietā iecerētās saimnieciskās darbības veikšanai un kura (i) ir tieši paredzēta, lai to bez maksas izmantotu sabiedrība, bet kuru (ii) var atzīt par veidu, kā piesaistīt apmeklētājus vietai, kurā nodokļu maksātājs, veicot savu saimniecisko darbību, ir iecerējis piegādāt preces un/vai sniegt pakalpojumus?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-55/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūnija rīkojums — Daniel Swarovski /ITSB — Swarovski ( “Daniel Swarovski Privat” )

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/82

         Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūnija rīkojums — Daniel Swarovski/ITSB — Swarovski (“Daniel Swarovski Privat”)
   (Lieta T-55/09) (1)

   2013/C 225/184
   Tiesvedības valoda — vācu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 102, 1.5.2009.


title: Lieta C-257/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko ar 2004. gada 15. jūnija lēmumu izteica Court of Appeal (Anglija un Velsa), Civil Division lietās Michael Jason Clarke pret Frank Staddon Ltd un J.C. Caulfield, C.F. Caulfield un K.V. Barnes pret Marshalls Clay Products Ltd

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko ar 2004. gada 15. jūnija lēmumu izteica Court of Appeal (Anglija un Velsa), Civil Division lietās Michael Jason Clarke pret Frank Staddon Ltd un J.C. Caulfield, C.F. Caulfield un K.V. Barnes pret Marshalls Clay Products Ltd
   (Lieta C-257/04)
   (2004/C 217/25)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Court of Appeal (Anglija un Velsa), Civil Division 2004. gada 15. jūnija lēmumu, lietās Michael Jason Clarke pret Frank Staddon Ltd un J.C.Caulfield, C.F.Caulfield un K.V.Barnes pret Marshalls Clay Products Ltd un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 16. jūnijā.
   Court of Appeal, Civil Division lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai no līguma izrietošais noteikums starp darba devēju un darbinieku, kurš nosaka, ka noteikta darbiniekam izmaksājamā atalgojuma daļa kalpo par atvaļinājuma samaksu (noteikums, kas ir pazīstams kā darba algā ietvertā samaksa par atvaļinājumu, kas netiek izmaksāta tieši darbinieka atvaļinājuma laikā, bet gan visa gada garumā [a rolled up holiday pay]), pārkāpj darbinieka tiesības uz gadskārtējā atvaļinājuma samaksu Padomes Direktīvas 93/104/EK (1993. gada 23. novembris) par dažiem darba laika organizācijas aspektiem 7. panta izpratnē (1)?

               2.

               Vai atbilde uz 1. jautājumu būtu savādāka, ja darbinieks saņemtu šo samaksu pirms un pēc attiecīgā saistošā noteikuma stāšanās spēkā tā, ka noteikuma izpildes rezultātā netiktu nodrošināta papildu samaksa, bet gan drīzāk pie darbinieka atvaļinājuma apmaksas pievienota daļa no izmaksājamā atalgojuma?

               3.

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai tas, ka tiek veikts maksājums avansā un vēlāk tiek izdarīts ieskaits par saskaņā ar Direktīvu pienākošo summu, ir tiesību uz gadskārtējo apmaksāto atvaļinājumu pārkāpums saskaņā ar 7. pantu?

               4.

               Vai, nolūkā ievērot Direktīvas 93/104/EK 7. panta noteikto pienākumu darbiniekam nodrošināt apmaksātu gadskārtējo atvaļinājumu vismaz četru nedēļu garumā, darba devējam samaksa ir jāveic noteiktajā laikā, vai arī 7. panta prasību izpildei pietiek veikt samaksu pa daļām visa gada garumā?

      (1)  Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīva 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem, OV L 307, 13.12.1993., 18-24. lpp.


title: Lieta C-330/05: Tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 15. novembra spriedums ( Hovrätten för Övre Norrland (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu kriminālprocesā pret Fredrik Granberg ) (Akcīzes nodoklis — Minerāleļļas — Netipisks pārvadāšanas veids)

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 15. novembra spriedums (Hovrätten för Övre Norrland (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu kriminālprocesā pret Fredrik Granberg)
   (Lieta C-330/05) (1)

   (Akcīzes nodoklis - Minerāleļļas - Netipisks pārvadāšanas veids)
   (2008/C 8/05)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa

      Hovrätten för Övre Norrland [Augšnorlandes Apelācijas tiesa]
   Lietas dalībnieks pamata kriminālprocesā
   Fredriks Granbergs [Fredrik Granberg]
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hovrätten för Övre Norrland — Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (OV L 76, 1. lpp.) 9. panta 3. punkta interpretācija — Jau citā dalībvalstī apgrozībā laistu minerāleļļu imports, ko veic privātpersonas — Netipisks pārvadāšanas veids
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīvu 92/108/EEK, 9. panta 3. punkts neļauj mazutu, ko privātpersona iegādājusies savām vajadzībām citā dalībvalstī un pati nogādājusi dalībvalstī, kur tas tiek patērēts, principā aplikt ar akcīzes nodokli patēriņa dalībvalstī neatkarīgi no tā, kā privātpersona to pārvadā;

               2)

               ja privātpersona 3 000 l mazuta pārvadā trijās tvertnēs, sauktās “neiesaiņotas preces lielas tvertnes”, kas iekrautas nelielā kravas automašīnā, tas ir “netipisks pārvadājuma veids” Direktīvas 92/12, kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 92/108, 9. panta 3. punkta izpratnē;

               3)

               Direktīvas 92/12, kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 92/108, 7. panta 4. punktā nav aizliegti galamērķa dalībvalsts tiesību akti, kuros uzlikts akcīzes nodoklis, bet šīs direktīvas 9. panta 3. punktā ir atļauts tajos noteikt, ka visas privātpersonas, kas personīgi savām vajadzībām ir iegādājušās mazutu citā dalībvalstī, kur šī prece ir laista apgrozībā, un pašas šo preci nogādā galamērķa dalībvalstī, izmantojot “netipisku pārvadājuma veidu” minētā 9. panta 3. punkta izpratnē, sniegtu nodrošinājumu akcīzes nodokļa samaksas garantijai un to rīcībā būtu pavadzīme, kā arī dokuments, kas apliecina šāda nodrošinājuma sniegšanu.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.