title: Apvienotās lietas Nr. C-162/08 līdz C-164/08: Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 23. novembra rīkojums ( Monomeles Protodikeio Rethymnis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Geórgios K. Lagoudakis/Kentro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis (C-162/08) un Dimitrios G. Ladakis, Andréas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofoklis E. Mastorakis/Dimos Geropotamou (C-163/08) un Michail Zacharioudakis/Dimos Lampis (C-164/08) (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. un 8. klauzula — Darba līgumi uz noteiktu laiku publiskajā sektorā — Pirmais vai vienīgais līgums — Secīgi līgumi — Attiecīgs tiesisks pasākums — Vispārējā darba ņēmēju aizsardzības līmeņa pazemināšana — Pasākumi ar mērķi novērst ļaunprātīgu izmantošanu — Sodi — Absolūts aizliegums darba līgumus uz noteiktu laiku pārveidot par darba līgumiem uz nenoteiktu laiku publiskajā sektorā — Direktīvas nepareizas transponēšanas sekas — Atbilstīga interpretācija)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/16

         Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 23. novembra rīkojums (Monomeles Protodikeio Rethymnis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Geórgios K. Lagoudakis/Kentro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis (C-162/08) un Dimitrios G. Ladakis, Andréas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofoklis E. Mastorakis/Dimos Geropotamou (C-163/08) un Michail Zacharioudakis/Dimos Lampis (C-164/08)
   (Apvienotās lietas Nr. C-162/08 līdz C-164/08) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. un 8. klauzula - Darba līgumi uz noteiktu laiku publiskajā sektorā - Pirmais vai vienīgais līgums - Secīgi līgumi - Attiecīgs tiesisks pasākums - Vispārējā darba ņēmēju aizsardzības līmeņa pazemināšana - Pasākumi ar mērķi novērst ļaunprātīgu izmantošanu - Sodi - Absolūts aizliegums darba līgumus uz noteiktu laiku pārveidot par darba līgumiem uz nenoteiktu laiku publiskajā sektorā - Direktīvas nepareizas transponēšanas sekas - Atbilstīga interpretācija)
   2010/C 63/25
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Monomeles Protodikeio Rethymnis

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Geórgios K. Lagoudakis (C-162/08), Dimitrios G. Ladakis, Andréas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofoklis E. Mastorakis (C-163/08), Michail Zacharioudakis (C-164/08)

      Atbildētāji: Kentro Anoiktis Prostasias Hlikiomenon Dimou Rethymnis (C-162/08), Dimos Geropotamou (C-163/08), Dimos Lampis (C-164/08)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Monomeles Protodikeio Rethymnis — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) pielikuma 5. klauzulas un 8. klauzulas 1. un 3. punkta interpretācija — Aizliegums pieņemt valsts tiesību aktus, ar kuriem tiek transponēta direktīva, ja tiesiskajā regulējumā jau pirms direktīvas spēkā stāšanās pastāvēja tiesību normas, kuras ir tādas pašas kā direktīvas 5. klauzulas 1. punkts, un ja ar jaunajiem tiesību aktiem tiek samazināts vispārējais darba ņēmēju, kuriem ir noslēgts līgums uz noteiktu laiku, aizsardzības līmenis

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas noslēgts 1999. gada 18. martā un pievienots Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz dalībvalstij pieņemt tādu valsts tiesisko regulējumu kā Prezidenta dekrēts 164/2004 par noteikumiem attiecībā uz darbiniekiem, kuri pieņemti darbā publiskajā sektorā, pamatojoties uz noteiku laiku noslēgta līguma, kas, ar mērķi transponēt konkrēti Direktīvu 1999/70, lai tās noteikumus piemērotu publiskajā sektorā, paredz īstenot preventīvus pasākumus pret secīgu līgumu vai darba attiecību uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu, kas uzskaitīti šīs klauzulas 1. punkta no a) līdz c) apakšpunktā, ja valsts tiesībās jau ir paredzēts — kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai — “attiecīgs tiesisks pasākums” minētās klauzulas izpratnē, proti, Likuma Nr. 2112/1920 par privātā sektora darbinieku darba līgumu obligātu izbeigšanu 8. panta 3. punkts, taču ar nosacījumu, ka minētais tiesiskais regulējums, pirmkārt, neietekmē preventīvo pasākumu pret līgumu vai darba attiecību uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu efektivitāti, kas izriet no minētā attiecīgā tiesiskā pasākuma, un, otrkārt, ir saderīgs ar Kopienu tiesībām un it īpaši minētā nolīguma 8. klauzulas 3. punktu;

               2)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz, ka tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā attiecīgās dalībvalsts iestādes piemēro tādējādi, ka secīgu darba līgumu uz noteiktu laiku atjaunošana publiskajā sektorā tiek uzskatīta par pamatotu “objektīvu iemeslu” dēļ minētās klauzulas izpratnē tikai tāpēc, ka šie līgumi ir pamatoti ar tiesību normām, kas ļauj to atjaunošanu, lai apmierinātu noteiktas pagaidu vajadzības, kaut arī realitātē minētās vajadzības ir pastāvīgas un ilgstošas. Turpretim šī klauzula nav piemērojama, noslēdzot līgumu pirmo vai vienīgo reizi vai attiecībā uz darba attiecībām uz noteiktu laiku;

               3)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 8. klauzulas 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā klauzulā paredzētā “samazināšana” ir jāizvērtē salīdzinājumā ar vispārējo aizsardzības līmeni, kas attiecīgajā dalībvalstī bija piemērojams gan attiecībā uz darba ņēmējiem, kas nolēdza secīgus darba līgumus uz noteiktu laiku, gan darba ņēmējiem, kas noslēdza līgumu uz noteiktu laiku pirmo vai vienīgo reizi;

               4)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 8. klauzulas 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā Prezidenta dekrēts 164/1999, kas, atšķirībā no agrākas valsts tiesību normas, tādas kā Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts, pirmkārt, neparedz gadījumā, ja tika ļaunprātīgi izmantoti publiskajā sektorā noslēgtie darba līgumi uz noteiktu laiku, pēdējo minēto pārkvalifikāciju par līgumiem uz nenoteiktu laiku vai tiem piemērot noteiktus kumulatīvus un ierobežotus nosacījumus, un, otrkārt, izslēdz tajā paredzēto aizsardzības pasākumu izmantošanas iespēju darba ņēmējiem, kas noslēguši līgumu pirmo vai vienīgo reizi uz noteiktu laiku, jo šādi grozījumi — kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai — attiecas uz ierobežotu darba ņēmēju kategoriju, kas noslēguši darba līgumu uz noteiku laiku, vai tiek kompensēti ar preventīvo pasākumu pieņemšanu attiecībā uz darba līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu minētā pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta izpratnē;

               5)

               tomēr, tas, ka tādā valsts tiesiskajā regulējumā kā Prezidenta dekrēts 164/2004 ir paredzēta pamatnolīguma īstenošana, nenozīmē, ka aizsardzība, kas agrāk bija piemērojama valsts tiesību sistēmā darba ņēmējiem, kas noslēguši līgumu uz noteiktu laiku, tiek paredzēta zemākā līmenī nekā tas ir noteikts noteikumos par minimālo aizsardzību, kas paredzēti šajā pašā pamatnolīgumā. It īpaši minētā pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta ievērošana prasa, lai šāds tiesiskais regulējums, ciktāl tas attiecas uz secīgu darba līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu, paredz efektīvus un obligātus preventīvos pasākumus attiecībā pret šādu ļaunprātīgu izmantošanu, kā arī sodus, kuriem ir pietiekami efektīvs un preventīvs raksturs, lai nodrošinātu šādu prventīvo pasākumu pilnīgu efektivitāti. Šādā gadījumā iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai ir izpildīti šie nosacījumi;

               6)

               tādos apstākļos, kādi ir pamata lietās, pamatnolīgums par darbu uz noteiku laiku ir jāinerpretē tādējādi, ka, ja attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā attiecīgajā sektorā ir paredzēti citi efektīvi pasākumi, lai izvairītos un vajadzības gadījumā sodītu par secīgu darba līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu šī nolīguma 5. klauzulas 1. punkta izpratnē, netiek kavēta tādas valsts tiesību normas piemērošana publiskajā sektorā, kas pilnībā aizliedz pārveidot par darba līgumu uz nenoteiktu laiku secīgus darba līgumus uz noteiktu laiku, kas, lai atbilstu pastāvīgām un ilgstošām darba devēja vajadzībām, ir jāuzskata par ļaunprātīgiem. Tomēr iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, kādā mērā piemērošanas nosacījumi, kā arī atbilstošo valsts tiesību normu efektīva piemērošana ir uzskatāma par atbilstošu pasākumu, lai izvairītos un vajadzības gadījumā sodītu par secīgu darba līgumu vai attiecību uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu no valsts pārvaldes puses;

               7)

               turpretim, tā kā minētā pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkts nebija piemērojams darba ņēmējiem, kas bija noslēguši darba līgumu uz noteiktu laiku pirmo vai vienīgo reizi, tad šī tiesību norma neuzliek pienākumu dalībvalstīm paredzēt sodus, ja šāda līguma mērķis patiesībā ir izpildīt darba devēja pastāvīgas un ilgstošas vajadzības;

               8)

               iesniedzējtiesai ir jāinterpretē attiecīgās valsts tiesību normas pēc iespējas atbilstošāk pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punktam un 8. klauzulas 3. punktam, kā arī jānosaka šajā sakarā, vai “attiecīgs tiesisks pasākums” pirmās no šīm klauzulām izpratnē, kāds ir paredzēts Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punktā, ir jāpiemēro strīdiem pamata lietā noteiktu citu valsts noteikumu vietā.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta T-281/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer /ITSB ( “CHROMA” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CHROMA” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/12

         Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer/ITSB (“CHROMA”)
   (Lieta T-281/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CHROMA” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2011/C 46/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG (Frechen, Vācija) (pārstāvis — J. Albrecht, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 8. maija lēmumu lietā R 1429/2008-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “CHROMA” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta C-85/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 15. decembra spriedumu lietā T-112/13 Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2017. gada 15. februārī iesniedza Mondelez UK Holdings & Services Ltd, iepriekš Cadbury Holdings Ltd

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 15. decembra spriedumu lietā T-112/13 Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2017. gada 15. februārī iesniedza Mondelez UK Holdings & Services Ltd, iepriekš Cadbury Holdings Ltd

   (Lieta C-85/17 P)
   (2017/C 178/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, iepriekš Cadbury Holdings Ltd (pārstāvji – T. Mitcheson QC, Barrister, P. Walsh, J. Blum un S. Dunstan, Solicitors)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Société des produits Nestlé SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-112/13 šādās tā motīvu daļās:

                           1)

                           attiecībā uz pirmā pamata otro daļu, kas izklāstīta 37.-44. punktā;

                           2)

                           attiecībā uz pirmā pamata pirmo daļu, kas izklāstīta 58.-64. punktā;

                           3)

                           attiecībā uz pirmā pamata trešo daļu, kas izklāstīta 78.-111. punktā; un

                           4)

                           attiecībā uz ceturto daļu, kas izklāstīta 144.-169. punktā un daļā no 177. punkta, kas formulēts šādi: “lai gan tika konstatēts, ka strīdīgā preču zīme izmantošanas rezultātā ieguvusi atšķirtspēju Dānijā, Vācijā, Spānijā, Francijā, Itālijā, Nīderlandē, Austrijā, Somijā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē”.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā [sprieduma] motīvu daļā attiecībā uz pirmā pamata otro daļu, kas izklāstīta 37.–44. punktā. Otrā daļa skar preču zīmes izmantošanu saistībā ar visām precēm, attiecībā uz kurām tā tikusi reģistrēta. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka šokolādes tāfelītes, kas sastāv no trapecveida formas daivām, izmantošana tirdzniecībā varētu tikt klasificēta kā saldums vai cepums.

               2)

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā [sprieduma] motīvu daļā attiecībā uz pirmā pamata pirmo daļu, kas izklāstīta 58.–64. punktā. Pirmā daļa attiecas uz preču zīmes izmantošanu tādā formā, kādā tā tikusi reģistrēta. Mondelez apgalvo, ka šī preču zīme vispār nav tikusi izmantota tādā formā, kādā tā tikusi reģistrēta. Vispārējā tiesa ir piemērojusi nepareizus juridiskos kritērijus: (i) nepietiekami uzsverot savu konstatējumu, ka tāfelīte ir tādā formā, kas parasti nāk prātā, domājot par attiecīgām precēm; un (ii) balstoties uz “acumirklīgu un tūlītēju asociāciju”, kas izveidojusies starp formu ar nosaukumu “KIT KAT”, kas ir pretrunā ar vadlīnijām lietā C-215/14 Société des Produits Nestlé, EU:C:2015:604 (“lieta C-215/14”).

               3)

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā [sprieduma] motīvu daļā attiecībā uz pirmā pamata trešo daļu, kas izklāstīta 78.–111. punktā. Trešā daļa attiecas uz attiecīgās preču zīmes nepietiekamu izmantošana kā izcelsmes norādi un šajā ziņā iesniegtiem pierādījumiem. Vispārējā tiesa ir piemērojusi nepareizu juridisku kritēriju, balstoties uz konstatējumiem par atzīšanu vai asociāciju. Pareizā pieeja ir uzdot jautājumu, vai konkrētā sabiedrības daļa uztver preces vai pakalpojumus, ko aptver vienīgi šī preču zīme, pretstatā jebkurai citai arī iespējami pastāvošai preču zīmei, kā tādus, kurus piedāvā konkrēts uzņēmums atbilstoši ES Tiesas lietā C-215/14.

               4)

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā [sprieduma] motīvu daļā attiecībā uz pirmā pamata ceturto daļu, kas izklāstīta 144.–169. punktā un daļā no 177. punkta, kas ir formulēta šādi: “lai gan tika konstatēts, ka strīdīgā preču zīme izmantošanas rezultātā ieguvusi atšķirtspēju Dānijā, Vācijā, Spānijā, Francijā, Itālijā, Nīderlandē, Austrijā, Somijā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē”. Ceturtā daļa attiecas uz pierādījumu neesamību par preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju visā Eiropas Savienības teritorijā. Vispārējā tiesa esot pamatoti konstatējusi, ka Nestlé nav pierādījusi, ka attiecīgā preču zīme ir ieguvusi atšķirtspēju visā Eiropas Savienības teritorijā un Mondelez nevēlās apšaubīt šo lēmumu. Tomēr Mondelez nepiekrīt tam, ka Nestlé jebkad ir ieguvusi atšķirtspēju attiecībā uz noteiktām precēm desmit Eiropas Savienības dalībvalstīs vai vispār. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, piemērojot nepareizu juridisko vērtējumu attiecībā uz katru konkrēto dalībvalsti, jo nedz atzīšanu, nedz attiecināšanu, nedz asociāciju nevar pielīdzināt preču zīmes kā izcelsmes norādes uztverei attiecīgo patērētāju apziņā atbilstoši, vērtējumam, ko Eiropas Savienības tiesa izklāstījusi spriedumā lietā C-215/14.


title: Lieta C-7/16: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 5. jūlija rīkojums (Juzgado de Primera Instancia n° 11 de Vigo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Banco Popular Español SA, PL Salvador SARL/Maria Rita Giraldez Villar, Modesto Martínez Baz Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi līguma noteikumi — Parāda cesija — Parādnieka tiesības izbeigt savas parādsaistības — Šo tiesību īstenošanas nosacījumi

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/17

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 5. jūlija rīkojums (Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Banco Popular Español SA, PL Salvador SARL/Maria Rita Giraldez Villar, Modesto Martínez Baz

   (Lieta C-7/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi līguma noteikumi - Parāda cesija - Parādnieka tiesības izbeigt savas parādsaistības - Šo tiesību īstenošanas nosacījumi)
   (2016/C 343/26)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Banco Popular Español SA un PL Salvador SARL

      Atbildētāji: Maria Rita Giraldez Villar un Modesto Martínez Baz

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nav piemērojama tādam valsts tiesiskajam regulējumam, kāds ir aplūkots pamatlietā, saistībā ar parādnieka, kura parādu kreditors ir cedējis trešajai personai, tiesībām izbeigt savas parādsaistības, atmaksājot šai trešajai personai cenu, kādu tā ir samaksājusi par šo cesiju.

      (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta T-202/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. marta spriedums – Al Assad/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Privātpersonas iekļaušana attiecīgo personu sarakstos — Personiskas saiknes ar režīma locekļiem — Tiesības uz aizstāvību — Lietas taisnīga izskatīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Pierādīšanas pienākums — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Samērīgums — Tiesības uz īpašumu — Tiesības uz privāto dzīvi

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/18

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. marta spriedums – Al Assad/Padome
   (Lieta T-202/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Privātpersonas iekļaušana attiecīgo personu sarakstos - Personiskas saiknes ar režīma locekļiem - Tiesības uz aizstāvību - Lietas taisnīga izskatīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Pierādīšanas pienākums - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Samērīgums - Tiesības uz īpašumu - Tiesības uz privāto dzīvi)
   2014/C 129/22
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bouchra Al Assad (Damaska, Sīrija) (pārstāvji – G. Karouni un C. Dumont, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – G. Étienne un M.-M. Joséphidès)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt, pirmkārt, Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas lēmumu 2012/172/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 87, 103. lpp.), otrkārt, Padomes 2012. gada 29. novembra Lēmumu 2012/739/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/782/KĀDP (OV L 330, 21. lpp.), treškārt, Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 363/2013, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 111, 1. lpp., labojums – OV 2013, L 127, 27. lpp.), un, ceturtkārt, Padomes 2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 147, 14. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Bouchra Al Assad atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 21.7.2012.


title: Lieta C-420/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 1. marta spriedums ( Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Söll GmbH/Tetra GmbH (Biocīdo produktu laišana tirgū — Direktīva 98/8/EK — 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts — “Biocīdo produktu” jēdziens — Produkts, kas izraisa kaitīgo organismu flokulāciju, tos neiznīcinot, neatbaidot vai nepadarot nekaitīgus)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/3

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 1. marta spriedums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Söll GmbH/Tetra GmbH

   (Lieta C-420/10) (1)

   (Biocīdo produktu laišana tirgū - Direktīva 98/8/EK - 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts - “Biocīdo produktu” jēdziens - Produkts, kas izraisa kaitīgo organismu flokulāciju, tos neiznīcinot, neatbaidot vai nepadarot nekaitīgus)
   2012/C 118/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Söll GmbH

      Atbildētāja: Tetra GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Hamburg — Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV L 123, 1. lpp.) 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Produkta, kas izraisa kaitīgā organisma flokulāciju, to neiznīcinot, neatbaidot vai nepadarot nekaitīgu, kvalifikācija par “biocīdo produktu” — Aļģu apkarošanas līdzeklis, kas satur alumīnija hidroksīda hlorīdu — “Biocīdā produkta” jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētais jēdziens “biocīdie produkti” ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietilpst produkti, pat ja tie tikai netieši iedarbojas uz kaitīgajiem mērķorganismiem, ja tie satur vienu vai vairākas aktīvās vielas, kuras izraisa ķīmisku vai bioloģisku reakciju, kas ir neatņemama daļa cēloņsakarību ķēdē, kuras mērķis ir izraisīt inhibitīvu iedarbību attiecībā uz minētajiem organismiem.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta C-47/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. janvārī iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA “Veloserviss”

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. janvārī iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA “Veloserviss”
   (Lieta C-47/16)
   (2016/C 111/18)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzējs: Valsts ieņēmumu dienests

      Otra puse kasācijas tiesvedībā: SIA “Veloserviss”

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas Nr. 2913/92 (1) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 220. panta otrās daļas “b” apakšpunktā minētais importētāja pienākums rīkoties labā ticībā ir konkretizējams tā, ka:

               a)

               tas ietver importētāja pienākumu pārliecināties par eksportētāja saņemtā A sertifikāta izsniegšanas apstākļiem (preci veidojošo detaļu sertifikātiem, eksportētāja darbību preces ražošanā u.tml.)?

               b)

               importētājs jau vien rīkojas nelabticīgi, ja nelabticīgi rīkojas eksportētājs (piemēram, eksportētājs neuzrāda patieso izmaksu izcelsmi, detaļu vērtību u.tml. eksportētājas valsts muitas iestādei)?

               c)

               labticīgas rīcības pienākums nav īstenots jau vien tādēļ, ka eksportētājs sniedzis nepatiesas ziņas eksportētājas valsts muitas iestādei, un to nevar novērst arī pašas muitas iestādes kļūdas sertifikāta izsniegšanā?

         Vai Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 220. panta otrās daļas “b” apakšpunktā minēto importētāja pienākumu rīkoties labā ticībā var pietiekami pierādīt OLAF ziņojumā minētais vispārīgais situācijas apraksts un OLAF secinājums, jeb tomēr nacionālajām muitas iestādēm ir jāiegūst papildu pierādījumi par eksportētāja rīcību?

      (1)  OV L 302, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 2. nod., 4. sēj., 307. lpp.


title: Lieta T-540/08: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūlija spriedums – Esso  u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Parafīna vaska tirgus — Ogļu putekļu vaska tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un tirgu sadale — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda apmēra noteikšanai — Pārkāpuma ilgums — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums — Neierobežota kompetence

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/23

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūlija spriedums – Esso u.c./Komisija
   (Lieta T-540/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Parafīna vaska tirgus - Ogļu putekļu vaska tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un tirgu sadale - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda apmēra noteikšanai - Pārkāpuma ilgums - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums - Neierobežota kompetence)
   2014/C 292/28
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Esso Société anonyme française (Courbevoie, Francija), Esso Deutschland GmbH (Hamburga, Vācija), ExxonMobil Petroleum and Chemical BVBA (Antverpene, Beļģija) un Exxon Mobil Corp. (West Trenton, Ņūdžersija, Amerikas Savienotās valstis) (pārstāvji – R. Subiotto, QC, R. Snelders, L.-P. Rudolf un M. Piergiovanni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre un M. Gray, advokāti)

      Priekšmets

   Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmuma C(2008) 5476, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39.181 – sveču vasks) saistībā ar karteli parafīna vaska tirgū Eiropas Ekonomiskās Zonā (EEZ) un Vācijas jēlvaska tirgū attiecībā uz cenu noteikšanu un tirgus sadali, daļēja atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               naudas soda, kas Esso Société anonyme française uzlikts Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmuma C(2008) 5476, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.181 – Sveču vasks) 2. pantā, summa ir noteikta EUR 6 2 7 12  895 apmērā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina Esso Société anonyme française tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Esso Deutschland GmbH, ExxonMobil Petroleum and Chemical BVBA un Exxon Mobil Corp. sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 44, 21.2.2009.


title: Lieta C-371/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums ( Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Danfoss A/S , AstraZeneca A/S / Skatteministeriet (Sestā PVN direktīva — 6. panta 2. punkts — Bezmaksas pakalpojumu sniegšana, ko nodokļa maksātājs ir veicis ar savas komercdarbības vajadzībām nesaistītiem mērķiem — Tiesības uz PVN atskaitīšanu — 17. panta 6. punkta otrā daļa — Dalībvalstu iespēja Sestās direktīvas spēkā stāšanās brīdī paturēt spēkā izslēgšanu no tiesībām uz nodokļa atskaitīšanu, kas paredzēta to valsts tiesību aktos)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Danfoss A/S, AstraZeneca A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-371/07) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 6. panta 2. punkts - Bezmaksas pakalpojumu sniegšana, ko nodokļa maksātājs ir veicis ar savas komercdarbības vajadzībām nesaistītiem mērķiem - Tiesības uz PVN atskaitīšanu - 17. panta 6. punkta otrā daļa - Dalībvalstu iespēja Sestās direktīvas spēkā stāšanās brīdī paturēt spēkā izslēgšanu no tiesībām uz nodokļa atskaitīšanu, kas paredzēta to valsts tiesību aktos)
   (2009/C 32/11)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa
   Vestre Landsret
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Danfoss A/S, AstraZeneca A/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vestre Landsret — 6. panta 2. punkta un 17. panta 6. punkta otrās daļas interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Tiesības atskaitīt nodokli par maltītēm, kas sabiedrības ēdnīcā bez maksas sniegtas šīs sabiedrības klientiem un darbiniekiem — Dalībvalsts tiesības paturēt spēkā savu tiesisko regulējumu atskaitīšanas atteikuma jautājumā direktīvas stāšanās spēkā brīdī
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 6. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka dalībvalsts pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā piemēro izslēgšanu no tiesībām uz iepriekš samaksātā pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu par izdevumiem, kas saistīti ar uzņēmumu ēdnīcu bez maksas sniegtajām maltītēm komercdarbības partneriem un darbiniekiem darba sanāksmēs, lai gan šajā spēkā stāšanās brīdī administratīvās prakses dēļ, saskaņā ar kuru — apmaiņā pret tiesībām pilnībā atskaitīt iepriekš samaksāto pievienotās vērtības nodokli — ar nodokli bija aplikta šo ēdnīcu sniegto pakalpojumu pašizmaksa, kas noteikta, ņemot vērā ražošanas izmaksas, proti, izejmateriālu cenu, kā arī algu izmaksas, kas rodas sagatavošanas un šīs pārtikas un dzērienu tirdzniecības, kā arī ēdnīcu administrācijas gaitā, šī izslēgšana netika piemērota minētajiem izdevumiem;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma, pirmkārt, neattiecas uz maltīšu sniegšanu bez maksas komercdarbības partneriem uzņēmumu ēdnīcās saistībā ar sanāksmēm, kuras notiek šo uzņēmumu telpās tāpēc, ka no objektīviem datiem izriet — tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai –, ka šī maltītes ir sniegtas saistībā tikai ar komercdarbību. Turklāt minētā tiesību norma būtībā attiecas uz maltīšu sniegšanu, ko uzņēmums savam personālam bez maksas sniedz savās telpās, ja vien — kas tāpat ir jānovērtē iesniedzējtiesai — uzņēmuma prasības, tādas kā nodrošināt darba sanāksmju kontinuitāti un veiksmīgu norisi, neprasa, lai maltīšu sniegšanu nodrošinātu darba devējs.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta T-549/12: Prasība, kas celta 2012. gada 26. decembrī — Nemeco /ITSB — Coca-Cola ( “NU” )

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 26. decembrī — Nemeco/ITSB — Coca-Cola (“NU”)
   (Lieta T-549/12)
   2013/C 63/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nemeco (Parīze, Francija) (pārstāvis — E. Gaspar, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: The Coca-Cola Company (Atlanta, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 16. oktobra lēmumu lietā R 266/2012-2;

               —

               piespriest ITSB segt savus tiesāšanās izdevumus pašam un atlīdzināt Nemeco tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “NU” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē — starptautiskā reģistrācija Nr. 1 033 122, kas attiecas uz Eiropas Savienību

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “NU YU” reģistrācija Nr. 5 386 081 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts


               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/1

         2009/C 256/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 244, 10.10.2009.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 233, 26.9.2009.

      OV C 220, 12.9.2009.

      OV C 205, 29.8.2009.

      OV C 193, 15.8.2009.

      OV C 180, 1.8.2009.

      OV C 167, 18.7.2009.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-220/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedumu lietā T-256/11 Ahmed Abdelaziz Ezz , Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed , Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin , Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar /Eiropas Savienības Padome 2014. gada 5. maijā iesniedza Ahmed Abdelaziz Ezz , Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed , Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin , Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedumu lietā T-256/11 Ahmed Abdelaziz Ezz, Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin, Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar/Eiropas Savienības Padome 2014. gada 5. maijā iesniedza Ahmed Abdelaziz Ezz, Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin, Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar

   (Lieta C-220/14 P)
   2014/C 235/09
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Ahmed Abdelaziz Ezz, Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin, Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (pārstāvji – I. Burton, J. Binns, Solicitors, J. Lewis QC, B. Kennelly, J. Pobjoy, Barristers)

      Pārējas lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 28. februāra spriedumu lietā T-256/11;

               —

               atcelt 2011. gada 21. marta Lēmumu 2011/172/KĀDP (1) un 2011. gada 21. marta Regulu Nr. 270/2011 (2) ciktāl šie tiesību akti skar apelācijas sūdzības iesniedzējus;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt apelācijas tiesvedības un tiesvedības Vispārējā tiesā tiesāšanās izdevumus;

               —

               veikt visus citus pasākumus, ko Tiesa uzskatītu par nepieciešamiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   2011. gada 20. maijā prasītāji vērsās Vispārējā tiesā, lai atceltu [minēto] lēmumu un regulu, ciktāl šie tiesību akti skar apelācijas sūdzības iesniedzējus (“prasība”). Vispārējā tiesa šo prasību noraidīja. Apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskatīja, ka, šādi rīkojoties, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā šādu iemeslu dēļ:

               1)

               pirmais prasījums: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka lēmums tika pieņemts likumīgi, pamatojoties uz LES 29. pantu;

               2)

               otrais prasījums: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka ierobežojošu pasākumu pret katru no apelācijas sūdzības iesniedzējiem noteikšanas pamats ir būtisks un/vai atbilst lēmuma 1. panta 1. punktā un regulas 2. panta 1. punktā paredzētajam tiesiskajam kritērijam iekļaušanai sarakstā;

               3)

               trešais prasījums: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka Padome ir izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu;

               4)

               ceturtais prasījums: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, izskatot apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumus attiecībā uz tiesību uz aizstāvību un tiesību uz efektīvu pārsūdzības tiesā iespēju;

               5)

               piektais prasījums: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka iejaukšanās apelācijas sūdzības iesniedzēju īpašuma tiesībās un/vai uzņēmējdarbības veikšanas brīvībā ir samērīga;

               6)

               sestais prasījums: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka Padome nav pieļāvusi “acīmredzamu kļūdu vērtējumā”.

      (1)  OV L 76, 63. lpp.

      (2)  OV L 76, 4. lpp.


title: Lieta T-716/14: Prasība, kas celta 2014. gada 9. oktobrī  – Tweedale / EFSA

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/33

         Prasība, kas celta 2014. gada 9. oktobrī – Tweedale/EFSA

   (Lieta T-716/14)
   (2014/C 448/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Antony C. Tweedale (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – B. Kloostra, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EPNI)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka EPNI attiecībā uz Komisijas 2011. gada 10. augusta lēmumu ir pārkāpusi Orhūsas konvenciju, Regulu (EK) Nr. 1049/2001 un Regulu (EK) Nr. 1367/2006;

               —

               atcelt EPNI 2014. gada 30. jūlija lēmumu;

               —

               piespriest EPNI atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, EPNI esot pārkāpusi 1998. gada 25. jūnija Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (turpmāk tekstā – “Orhūsas konvencija”), redakcijā, kādā tā tika apstiprināta ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK, 4. panta 4. punktu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regulas (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju (turpmāk tekstā – “Orhūsas regula”), 6. panta 1. punktu un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 4. panta 2. punktu. EPNI, pārkāpjot šīs tiesību normas, apstrīdētajā lēmumā neesot atzinusi pienākumu izpaust apstrīdētajos dokumentos ietverto informāciju par emisijām vidē.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, EPNI esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktu un tās pienākumu, pamatojoties uz Orhūsas konvencijas 4. panta 4. punktu, veikt minētajai konvencijai atbilstošu Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta interpretāciju.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta)  2006. gada 12. janvārī  lietā C-494/03 ( Hoge Raad der Nederlanden  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Senior Engineering Investments BV  pret  Staatssecretaris van Financiën  (Direktīva 69/335 — Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai — Valsts sistēma, kas kapitāla sabiedrībai (meitas sabiedrībai) uzliek kapitāla nodokli par iemaksu, ko tās mātes sabiedrība (galvenā mātes sabiedrība) ir veikusi savā filiālē (meitas sabiedrības apakšuzņēmumā) — Kapitāla nodoklis — Sabiedrības kapitāla palielināšana — Maksājums  par ažio  — Sabiedrības aktīvu palielināšana — Sabiedrības kapitāldaļu vērtības palielināšana — Dalībnieka sniegts pakalpojums — Dalībnieka dalībnieka maksājums — Maksājums filiālei — Patiesais ieguvējs — Kapitāla nodokļa iekasēšana vienreiz (Kopienā) — EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem - EKL 43. pants) — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Valsts prakse, kas kapitāla sabiedrību (meitas sabiedrību) atbrīvo no nodokļa tikai tad, ja tās filiāle (meitas sabiedrības apakšuzņēmums) arī ir dibināta šajā dalībvalstī)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2006. gada 12. janvārī
   lietā C-494/03 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Senior Engineering Investments BV pret Staatssecretaris van Financiën
       (1)

   (Direktīva 69/335 - Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai - Valsts sistēma, kas kapitāla sabiedrībai (meitas sabiedrībai) uzliek kapitāla nodokli par iemaksu, ko tās mātes sabiedrība (galvenā mātes sabiedrība) ir veikusi savā filiālē (meitas sabiedrības apakšuzņēmumā) - Kapitāla nodoklis - Sabiedrības kapitāla palielināšana - Maksājums “par ažio” - Sabiedrības aktīvu palielināšana - Sabiedrības kapitāldaļu vērtības palielināšana - Dalībnieka sniegts pakalpojums - Dalībnieka dalībnieka maksājums - Maksājums filiālei - Patiesais ieguvējs - Kapitāla nodokļa iekasēšana vienreiz (Kopienā) - EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem - EKL 43. pants) - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Valsts prakse, kas kapitāla sabiedrību (meitas sabiedrību) atbrīvo no nodokļa tikai tad, ja tās filiāle (meitas sabiedrības apakšuzņēmums) arī ir dibināta šajā dalībvalstī)
   (2006/C 60/05)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-494/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 21. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 24. novembrī, tiesvedībā
         Senior Engineering Investments BV
       pret
         Staatssecretaris van Financiën
      , Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann] (referents), tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits, ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretāre M. Ferreira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2006. gada 12. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kas grozīta ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK, kopā ar tās 2. panta 1. punktu un preambulas sesto apsvērumu iestājas pret to, ka dalībvalsts kapitāla sabiedrībai (meitas sabiedrībai) uzliek kapitāla nodokli par iemaksu, ko tās mātes sabiedrība (galvenā mātes sabiedrība) ir veikusi savā filiālē (meitas sabiedrības apakšuzņēmumā).

      (1)  OV C 21, 24.1.2004.


title: Lieta T-398/14: Prasība, kas celta 2014. gada 5. jūnijā – Best – Lock (Europe) /ITSB – Lego Juris  (Spēļu figūriņas forma)

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/11

         Prasība, kas celta 2014. gada 5. jūnijā – Best–Lock (Europe)/ITSB – Lego Juris (Spēļu figūriņas forma)
   (Lieta T-398/14)
   2014/C 361/14
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Best–Lock (Europe) Ltd (Colne, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – W. Krahl, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lego Juris A/S (Billund, Dānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 4. aprīļa lēmumu lietā R 1896/2013-4 un atzīt Kopienas preču zīmi Nr. 50  518 par atceltu attiecībā uz 28. klasi;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: trīsdimensiju preču zīme spēļu figūriņas formā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 25. un 28. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 50  518

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Lego Juris A/S

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atcelšanu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 15. panta 2. punkta a) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-157/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Deutsche Telekom AG iesniedza 2005. gada 25. aprīlī

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/25

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Deutsche Telekom AG iesniedza 2005. gada 25. aprīlī
   (Lieta T-157/05)
   (2005/C 171/41)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 25. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Deutsche Telekom AG, Bonna (Vācija), kuru pārstāv J.-K. Gēderts [J.-C. Gaedertz], Rechtsanwalt.

      PCS Systemtechnik GmbH, Minhene (Vācija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2005. gada 9. februāra lēmumu lietā R 248/2004-2;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “T-PCS” attiecībā uz 9., 16., 36., 38., 41. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem (pieteikums Nr. 1077304)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               PCS Systemtechnik GmbH

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Vārdiskā preču zīme “PCS” attiecībā uz 9., 37. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem (Kopienas preču zīme Nr. 628149)

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumu pamatotība, kā arī pieteikuma Nr. 1077304 noraidījums

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Apelāciju padomes lēmums iestājas pret Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pēdējo apakšteikumu, jo starp salīdzināmajām preču zīmēm nav sajaukšanas iespējas


title: Lieta C-304/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 9. jūlija rīkojumu — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV / Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 9. jūlija rīkojumu — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

   (Lieta C-304/08)
   (2008/C 247/10)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Atbildētāja: Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (1), 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram komercprakse, kurā patērētāju dalība konkursā vai loterijā tiek padarīta atkarīga no preces pirkšanas vai pakalpojuma izmantošanas, principā nav likumīga neatkarīgi no tā, vai konkrētajā gadījumā reklāmas pasākums kaitē patērētāju interesēm?

      (1)  OV L 149, 22. lpp.


title: Lieta C-672/13: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 19. marta spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OTP Bank Nyrt/Magyar Állam, Magyar Államkincstár Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts atbalsts — LESD 107. panta 1. punkts — “Valsts atbalsta” jēdziens — Mājokļa atbalsts, kas pirms Ungārijas pievienošanās Eiropas Savienībai piešķirts noteiktām mājsaimniecību kategorijām — Kredītiestāžu veikta atbalsta izmaksāšana, pretī saņemot valsts garantiju — LESD 108. panta 3. punkts — Pasākums, kas iepriekš nav paziņots Eiropas Komisijai — Prettiesiskums

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/5

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 19. marta spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OTP Bank Nyrt/Magyar Állam, Magyar Államkincstár

   (Lieta C-672/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - “Valsts atbalsta” jēdziens - Mājokļa atbalsts, kas pirms Ungārijas pievienošanās Eiropas Savienībai piešķirts noteiktām mājsaimniecību kategorijām - Kredītiestāžu veikta atbalsta izmaksāšana, pretī saņemot valsts garantiju - LESD 108. panta 3. punkts - Pasākums, kas iepriekš nav paziņots Eiropas Komisijai - Prettiesiskums)
   (2015/C 155/06)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: OTP Bank Nyrt

      Atbildētājas: Magyar Állam, Magyar Államkincstár

      Rezolutīvā daļa:

   Garantija, ko Ungārijas valsts atbilstoši 2001. gada 31. janvāra valdības Dekrēta Nr. 12/2001 par atbalstu, lai sekmētu pieeju mājoklim, 25. panta 1. un 2. punktam piešķīrusi ekskluzīvi kredītiestādēm, a apriori ir “valsts atbalsts” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Tomēr iesniedzējtiesai konkrētāk jānovērtē šādas garantijas selektīvais raksturs, nosakot tostarp, vai pēc 2008. gadā it kā izdarītajiem šī dekrēta grozījumiem šī garantija var tikt piešķirta citiem saimnieciskās darbības subjektiem, nevis tikai kredītiestādēm un, ja tas tā ir, vai šis apstāklis var likt apšaubīt šīs garantijas selektīvo raksturu.
   Pieņemot, ka iesniedzējtiesa valsts garantiju, par kuru ir runa pamatlietā, kvalificē kā “valsts atbalstu” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, šāda garantija ir uzskatāma par jaunu atbalstu un tādējādi uz to attiecas iepriekšējas paziņošanas Komisijai pienākums atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam. Iesniedzējtiesai ir jāpārliecinās, vai attiecīgā dalībvalsts ir izpildījusi šo pienākumu, un, ja tas tā nav, šī garantija jāatzīst par nelikumīgu.
   Tādas valsts garantijas saņēmējiem kā pamatlietā, kas piešķirta, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, un kas tādējādi ir nelikumīga, atbilstoši Savienības tiesībām nav nekādu tiesību aizsardzības līdzekļu.

      (1)  OV C 85, 22.3.2014.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī apvienotajās lietās C-184/02 un C-223/02 Spānijas Karaliste un Somijas Republika pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (Direktīva 2002/15/CE — Autotransporta vadītāju darba laika organizēšana — Pašnodarbinātie autovadītāji — Tiesiskā bāze — Tiesības brīvi veikt profesionālu darbību — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Samērīgums — Pienākums sniegt pamatojumu)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 9. septembrī
   apvienotajās lietās C-184/02 un C-223/02 Spānijas Karaliste un Somijas Republika pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Direktīva 2002/15/CE - Autotransporta vadītāju darba laika organizēšana - Pašnodarbinātie autovadītāji - Tiesiskā bāze - Tiesības brīvi veikt profesionālu darbību - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Samērīgums - Pienākums sniegt pamatojumu)
   (2004/C 262/04)
   tiesvedības valodas – spāņu un somu
   Apvienotajās lietās C-184/02 un C-223/02 Spānijas Karaliste (pārstāves: sākotnēji R. Silva de Lapuerta, pēc tam N. Díaz Abad) lietā C-184/02 un Somijas Republika (pārstāve T. Pynnä) lietā C-223/02 pret Eiropas Parlamentu (pārstāvji M. Gómez-Leal un M. C. Pennera (C-184/02), kā arī H. von Hertzen un G. Ricci (C-223/02)) un Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji A. Lopes Sabino un G.-L. Ramos Ruano (C-184/02), kā arī A. Lopes Sabino un H. Erno (C-223/02)), ko atbalsta Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji F. Castillo de la Torre un W. Wils (C-184/02), kā arī M. Huttunen un W. Wils (C-223/02)) par divām prasībām atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, kas ir iesniegtas 2002. gada 16. maijā un 12. jūnijā, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas, S. von Bahr, K. Lenaerts (referents) un K. Schiemann, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretāre M. Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja katrā lietā sedz savus uzdevumus pati, kā arī atlīdzina atbildētāju izdevumus;

               3)

               Komisija sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 169, 13.07.2002.

      OV C 202, 24.08.2002.


title: Lieta T-235/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Timehouse /ITSB (Pulksteņa forma)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/44

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Timehouse/ITSB (Pulksteņa forma)
   (Lieta T-235/10)
   ()
   2010/C 209/67
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Timehouse GmbH (Eystrup, Vācija) (pārstāvis — V. Knies, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 11. marta lēmumu lietā R 0942/2009-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme, kas atveido pulksteni, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo preču zīmei ir atšķirtspēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-434/05: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 14. jūnija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Holande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Stichting Regionaal Opleidingen Centrum Noord-Kennemerland/West-Friesland (Horizon College) / Staatssecretaris van Financiën (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta A daļas 1. punkta i) apakšpunkts un 2. punkts — Citā izglītības iestādē nodarbināta pasniedzēja nodošana saņēmējai izglītības iestādei pret atlīdzību)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/8

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 14. jūnija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Holande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Stichting Regionaal Opleidingen Centrum Noord-Kennemerland/West-Friesland (Horizon College)/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-434/05) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta i) apakšpunkts un 2. punkts - Citā izglītības iestādē nodarbināta pasniedzēja nodošana saņēmējai izglītības iestādei pret atlīdzību)
   (2007/C 183/14)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Stichting Regionaal Opleidingen Centrum Noord-Kennemerland/West-Friesland (Horizon College)

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — 13. panta A daļas 1. punkta i) apakšpunkta interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Tajā paredzētā atbrīvojuma no nodokļa piemērojamība — Citā izglītības iestādē nodarbināta pasniedzēja nodošana izglītības iestādei pret atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vārdi “bērnu vai jauniešu izglītība, skolas vai universitātes izglītība, arodizglītība vai pārkvalifikācija” neietver pasniedzēja nodošanu izglītības iestādes šī paša noteikuma izpratnē rīcībā par maksu, kurā šis pasniedzējs uz laiku nodrošina mācību darbu saskaņā ar šīs iestādes atbildību, pat ja iestāde, kas veic nodošanu, pati ir publisko tiesību subjekts ar izglītojošu mērķi vai cita organizācija, kurai attiecīgā dalībvalsts noteikusi līdzīgus mērķus;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta i) apakšpunkts, aplūkojot to kopsakarā ar šī paša panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka pasniedzēja nodošana izglītības iestādes rīcībā par maksu, kurā šis pasniedzējs uz laiku nodrošina mācību darbu saskaņā ar šīs iestādes atbildību, var būt darbība, kas atbrīvota no pievienotās vērtības nodokļa, ja tā ir pakalpojumu sniegšana, kas “cieši saistīta” ar izglītību šī paša noteikuma izpratnē, ja tas ir līdzeklis kā vislabākajos apstākļos iegūt izglītību, ko uzskata par pamata pakalpojumu, tomēr ar nosacījumu, ka valsts tiesai ir jāpārbauda, ka:

                           —

                           gan šo pamata pakalpojumu, gan nodošanu, kas ir cieši saistīta ar to, veic 13. panta A daļas 1. punkta i) apakšpunktā paredzētās organizācijas, ņemot vērā, ja nepieciešams, iespējamos nosacījumus, ko ieviesusi attiecīgā dalībvalsts, piemērojot šī paša panta 2. punkta a) apakšpunktu,

                           —

                           šī nodošana ir tāda veida vai tādas kvalitātes, ka, neizmantojot šādu pakalpojumu, nevarētu nodrošināt, ka saņēmējas iestādes sniegtajai izglītībai un attiecīgi tai, ko saņem šīs iestādes studenti, ir vienāda vērtība, un

                           —

                           šādas nodošanas pamatmērķis nav papildu ienākumu gūšana, veicot darījumus, kas tieši konkurē ar komercuzņēmumu darījumiem, kuriem jāmaksā pievienotās vērtības nodoklis.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: Lieta T-133/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. martā — Pro-Aqua International /ITSB — Rexair ( “WET DUST CAN’T FLY” )

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/22

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. martā — Pro-Aqua International/ITSB — Rexair (“WET DUST CAN’T FLY”)
   (Lieta T-133/13)
   2013/C 123/37
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pro-Aqua International GmbH (Ansbaha, Vācija) (pārstāvis — T. Raible, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Rexair LLC (Troy, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 17. decembra lēmumu lietā R 211/2012-2;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp saistībā ar procesiem ITSB un ITSB Apelāciju padomē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “WET DUST CAN’T FLY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 7. un 37. klasē (Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 6 668 073)

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: prasība par spēkā neesamības atzīšanu ir balstīta uz Padomes Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-106/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — adp Gauselmann /ITSB — Maclean ( “Archer Maclean's Mercury” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Archer Maclean’s Mercury” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Merkur” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/39

      Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — adp Gauselmann/ITSB — Maclean (“Archer Maclean's Mercury”)
      (Lieta T-106/09) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Archer Maclean’s Mercury” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Merkur” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2010/C 288/74)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Vācija) (pārstāvis — P. Koch Moreno, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

         Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Archer Maclean (Banbury, Oxfordshire, Apvienotā Karaliste)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 1266/2007-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp adp Gauselmann GmbH un Archer Maclean

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  adp Gauselmann GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 113, 16.05.2009.


title: Lieta C-540/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 21. decembrī iesniedza Regeringsrätten (Zviedrija) — Skandinaviska Enskilda Banken AB Momsgrupp/Skatteverket

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 21. decembrī iesniedza Regeringsrätten (Zviedrija) — Skandinaviska Enskilda Banken AB Momsgrupp/Skatteverket

   (Lieta C-540/09)
   2010/C 51/40
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Regeringsrätten

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Skandinaviska Enskilda Banken AB Momsgrupp

      Atbildētājs: Skatteverket

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Sestās PVN Direktīvas 13. panta B daļa (Padomes Direktīvas par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 135. panta 1. punkts) ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētie atbrīvojumi no nodokļiem ietver arī pakalpojumus (parakstīšanu), kuri ir saistīti ar kredītiestādes sniegto garantiju pret samaksu uzņēmumam, kurš vēlas emitēt akcijas, ja saskaņā ar šo garantiju kredītiestāde apņemas iegādāties šīs akcijas gadījumā, ja uz tām nenotiek parakstīšanās tam paredzētajā laika posmā?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.)


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-203/04 (Landgericht Frankfurt am Main lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Gebrüder Stolle GmbH & Co. KG pret Heidegold Geflügelspezialitäten GmbH (Mājputnu gaļa — Tirdzniecības standarti — Aizliegums izmantot marķējumā noteiktas norādes uz saimniecības veidu — Regula (EEK) Nr. 1538/91)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/20

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-203/04 (Landgericht Frankfurt am Main lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Gebrüder Stolle GmbH & Co. KG pret Heidegold Geflügelspezialitäten GmbH
       (1)

   (Mājputnu gaļa - Tirdzniecības standarti - Aizliegums izmantot marķējumā noteiktas norādes uz saimniecības veidu - Regula (EEK) Nr. 1538/91)
   (2005/C 217/38)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-203/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 28. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 7. maijā, tiesvedībā Gebrüder Stolle GmbH & Co. KG pret Heidegold Geflügelspezialitäten GmbH, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] (referents), A. La Pergola [A. La Pergola], U. Lehmuss [U. Lõhmus] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretārs H. fon Holšteins [H. von Holstein], sekretāra palīgs, 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Komisijas 1991. gada 5. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1538/91, ar ko ievieš sīki izstrādātus noteikumus Regulas Nr. 1906/90 par dažiem mājputnu gaļas tirdzniecības standartiem īstenošanai, ko groza Komisijas 2002. gada 22. jūlija Regula (EK) Nr. 1321/2002, 10. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka norāde “kontrolētā saimniecība” (“kontrollierte Aufzucht”) satur norādi uz saimniecības veidu un ka līdz ar to šis pants aizliedz uzņēmumam izmantot minēto norādi to produktu marķējumā, kam piemērojama šī regula.

      (1)  OV C 190, 24.07.2004.


title: Lieta C-314/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 19. novembra spriedums ( Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Krzysztof Filipiak/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu (Tiesību akti ienākumu nodokļa jomā — Tiesības atskaitīt no nodokļa aprēķina bāzes sociālās apdrošināšanas iemaksas — Tiesības samazināt nodokli atkarībā no veiktajām veselības apdrošināšanas iemaksām — Atteikums, ja iemaksas ir veiktas dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kura apliek ar nodokli — Atbilstība EKL 43. un 49. pantam — Valsts konstitucionālās tiesas spriedums — Valsts tiesību normu neatbilstība konstitūcijai — Minēto tiesību normu saistošā spēka zaudēšanas atlikšana uz laiku — Kopienu tiesību pārākums — Sekas iesniedzējtiesai)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/9

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 19. novembra spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Krzysztof Filipiak/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

   (Lieta C-314/08) (1)

   (Tiesību akti ienākumu nodokļa jomā - Tiesības atskaitīt no nodokļa aprēķina bāzes sociālās apdrošināšanas iemaksas - Tiesības samazināt nodokli atkarībā no veiktajām veselības apdrošināšanas iemaksām - Atteikums, ja iemaksas ir veiktas dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kura apliek ar nodokli - Atbilstība EKL 43. un 49. pantam - Valsts konstitucionālās tiesas spriedums - Valsts tiesību normu neatbilstība konstitūcijai - Minēto tiesību normu saistošā spēka zaudēšanas atlikšana uz laiku - Kopienu tiesību pārākums - Sekas iesniedzējtiesai)
   2010/C 24/14
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Krzysztof Filipiak

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Wojewódzki Sąd Administracyjny — EK 10. un 43. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums ienākuma nodokļa jomā, ar ko tiesības atskaitīt no ienākuma nodokļa aprēķina bāzes sociālās apdrošināšanas iemaksas un veselības apdrošināšanas iemaksas aprobežo tikai ar iemaksām, kas samaksātas dalībvalstī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 43. un 49. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru nodokļu maksātājs rezidents, pirmkārt, var panākt, lai taksācijas gada laikā samaksātā sociālās apdrošināšanas iemaksu summa tiktu atskaitīta no nodokļu aprēķinu bāzes un, otrkārt, lai ienākumu nodoklis, kas tam ir jāmaksā, tiktu samazināts, ņemot vērā veselības apdrošināšanas iemaksas, kas ir veiktas šajā laikposmā, vienīgi tad, ja minētās iemaksas ir veiktas tajā dalībvalstī, kas apliek ar nodokli, bet šīs priekšrocības tiek liegtas, ja šīs iemaksas ir veiktas citā dalībvalstī, lai gan šīs iemaksas šajā pēdējā dalībvalstī nav tikušas atskaitītas;

               2)

               šādos apstākļos Kopienu tiesību pārākums nosaka valsts tiesai pienākumu piemērot Kopienu tiesības un nepiemērot apstrīdētās valsts tiesību normas neatkarīgi no valsts konstitucionālās tiesas sprieduma, ar kuru ir nolemts pārcelt šo pašu tiesību normu, kas ir atzītas par nekonstitucionālām, saistošā spēka zaudēšanu.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta T-290/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra spriedums — MIP Metro /ITSB — Metronia ( METRONIA ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes METRONIA reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme METRO — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/31

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra spriedums — MIP Metro/ITSB — Metronia (“METRONIA”)
   (Lieta T-290/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “METRONIA’ reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “METRO’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2009/C 32/58)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvis — J.-C. Plate, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Metronia, SA, Madride (Spānija) (pārstāvis — J. Riera Blanco, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 29. maija lēmumu lietā R 1315/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG un Metronia, SA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 29. maija lēmumu lietā R 1315/2006-2;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Metronia, SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta C-89/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. februārī iesniedza Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) – Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. februārī iesniedza Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) – Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger

   (Lieta C-89/17)
   (2017/C 129/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

      Atbildētāja: Rozanne Banger

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai lietā Immigration Appeal Tribunal un Surinder Singh, ex parte Secretary of State for the Home Department pasludinātajā nolēmumā minētie principi (lieta C-370/90 [1992]) darbojas tādējādi, ka dalībvalstij ir jāizdod vai pārkārtoti ir jāatvieglo uzturēšanās atļaujas izdošana tādam trešās valsts valstspiederīgajam, kurš ir tāda Savienības pilsoņa neprecēts partneris, kas ir izmantojis savas Līgumā paredzētās tiesības brīvi pārvietoties, lai strādātu citā dalībvalstī, un kas kopā ar šādu partneri atgriežas savas valstspiederības dalībvalstī?

               2)

               Pakārtoti – vai šāda uzturēšanās atļauja ir jāizdod vai pakārtoti jāatvieglo tās izdošana saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/38/EK (1) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (Pilsoņu direktīva)?

               3)

               Vai lēmums atteikt uzturēšanās atļaujas piešķiršanu ir prettiesisks, pārkāpjot Pilsoņu direktīvas 3. panta 2. punkta prasības, ja tas nav balstīts uz pieteikuma iesniedzēja personisko apstākļu sīku pārbaudi un nav attaisnots ar atbilstošu vai pietiekamu pamatojumu?

               4)

               Vai ar Pilsoņu direktīvu ir saderīga valsts tiesību norma, ar kuru nepieļauj iesniegt apelācijas sūdzību vai pieteikumu tiesā, par izpildvaras lēmumu, ar ko tika atteikta uzturēšanās atļaujas piešķiršana personai, kura apgalvo, ka tā ir paplašinātās ģimenes locekle?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.)


title: Lieta C-183/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Finanzgericht München 2006. gada 13. aprīļa  rīkojumu —  RUMA GmbH  pret  Oberfinanzdirektion Nürnberg

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht München2006. gada 13. aprīļa rīkojumu — RUMA GmbH pret Oberfinanzdirektion Nürnberg

   (Lieta C-183/06)
   (2006/C 143/51)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht München

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: RUMA GmbH

      Atbildētāja: Oberfinanzdirektion Nürnberg

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Kombinētā nomenklatūra (KN) Komisijas 2003. gada 30. oktobra Regulas (EK) Nr. 1789/2003 (1) par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikuma redakcijā ir interpretējama tādējādi, ka taustiņi (keypads), kuru apakšpusē ir nevadošas kontakttapas, ir klasificējami pozīcijā 8538?

      (1)  OV L 281, 1. lpp.


title: Lieta T-360/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. jūnijā — Fercal — Consultadoria e Serviços /ITSB — Parfums Rochas ( PATRIZIA ROCHA )

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. jūnijā — Fercal — Consultadoria e Serviços/ITSB — Parfums Rochas (“PATRIZIA ROCHA”)
   (Lieta T-360/11)
   2011/C 298/34
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fercal — Consultadoria e Serviços Lda (Lisabona, Portugāle) (pārstāvis — A. J. Rodrigues, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Parfums Rochas SAS

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 21. aprīļa lēmumu R 2355/2010-2 saistībā ar lietu par atcelšanu Patrizia Rocha/Rochas un līdz ar to lemt par apelācijas sūdzību, kas bija iesniegta par 2010. gada 27. septembra lēmumu saistībā ar iebildumiem B-001559361.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja
   Attiecīgā Kopienas preču zīme: PATRIZIA ROCHA
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Parfums Rochas SAS

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:“ROCHAS”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību atzīt par nepieņemamu

      Izvirzītie pamati: Prasītājai noteiktais termiņš apelācijas sūdzības iesniegšanai esot beidzies 2011. gada 28. janvārī.
   Prasītāja esot to nosūtījusi pa pastu 2011. gada 27. janvārī, t.i., dienu iepriekš pirms termiņā pēdējās dienas.


title: lieta T-125/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Umwelt- und Ingenieurtechnik Dresden GmbH iesniedza 2005. gada 18. martā

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/37

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Umwelt- und Ingenieurtechnik Dresden GmbH iesniedza 2005. gada 18. martā
   (lieta T-125/05)
   (2005/C 115/66)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 18. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Umwelt- und Ingenieurtechnik Dresden GmbH, Drēzdene (Vācija), kuru pārstāv H. Robls [H. Robl], Rechtsanwalt, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 23. decembra lēmumu par atteikšanos piešķirt prasītājam tiesības noslēgt līgumu;

               —

               atcelt 2004. gada 23. decembra lēmumu, ar ko tiesības noslēgt līgumu piešķirtas All Trade S.r.l;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd Komisijas 2004. gada 23. decembra lēmumu, ar kuru tam netika piešķirts valsts pasūtījums Nr. AIDCO/A6/FP/co/2004/D/45370, Līgums Nr. 90-127, iepirkumu procesa “Dienvidukrainas atomelektrostacijas modernizācijas projekta” 2. posmā, kas saistīts ar ūdens kvalitātes automātiskās sistēmas ieviešanu Dienvidukrainas atomelektrostacijā, kā arī vienlaicīgi pieņemto lēmumu, ar ko šis pasūtījums piešķirts tā konkurentam All Trade S.r.l.
   Prasītājs norāda, ka Komisija:

               —

               ir kļūdaini atzinusi, ka prasītāja piedāvājums neatbilst tehnisko prasību apraksta 2.2.6. punktam, kaut arī prasītāja piedāvātie pakalpojumi pilnībā atbilda prasību aprakstam un to apstiprināja rekomendācijas;

               —

               ir kļūdaini atzinusi, ka prasītājs nepietiekami sniegto skaidrojumu un informācijas dēļ neatbilst tehnisko prasību apraksta 2.3.1 un 2.3.4 punktam, kaut gan prasītāja skaidrojumi bija pilnīgi un izsmeļoši, un

               —

               nav izpildījusi pienākumu sniegt skaidru pamatojumu un ir pārkāpusi diskrecionārās varas robežas.

         Prasītājs turklāt norāda, ka Komisija, veicot cenu salīdzināšanu, pārkāpjot konkursa izsludināšanas noteikumu 1.3. punktu, kļūdaini balstījās vienīgi uz piedāvājuma bāzes cenu, tādējādi neņemot vērā attiecīgo rezerves daļu un apkopes cenu veidošanos.
   Nobeigumā prasītājs apgalvo, ka konkurentam All Trade S.r.l. nav ne tehnnoloģisko, ne ekonomisko iespēju, ne arī tehniskās pieredzes, lai nodrošinātu attiecīgā projekta sekmīgu īstenošanu.


title: Lieta C-642/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Junek Europ-Vertrieb GmbH/Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Junek Europ-Vertrieb GmbH/Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG

   (Lieta C-642/16)
   (2017/C 104/39)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Junek Europ-Vertrieb GmbH

      Atbildētāja: Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 13. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks var iebilst pret no citas dalībvalsts importētas medicīniskas ierīces turpmāku tirdzniecību tās iekšējā un ārējā oriģinālajā iepakojumā, uz kura importētājs ir uzlīmējis ārēju papildu uzlīmi, izņemot gadījumus, kad:

               —

               ir pierādīts, ka, preču zīmes īpašniekam izmantojot preču zīmes tiesības, lai iebilstu pret preces, uz kuras ir uzlīmēta jauna uzlīme, tirdzniecību ar šo preču zīmi, tiktu sekmēta mākslīga dalībvalstu tirgu sadale;

               —

               ir pierādīts, ka pārmarķēšana nevar iespaidot iepakotās preces sākotnējo stāvokli;

               —

               uz iepakojuma ir skaidri norādīts preces jaunās uzlīmes izgatavotājs un preces ražotāja nosaukums;

               —

               ar šo jauno uzlīmi marķētā izstrādājuma noformējums nav tāds, kas varētu kaitēt preču zīmes un tās īpašnieka reputācijai; tādējādi uzlīme nedrīkst būt ar trūkumiem, sliktas kvalitātes vai nekārtīga, un

               —

               pirms preces, uz kuras ir uzlīmēta jauna uzlīme, laišanas tirgū importētājs ir brīdinājis preču zīmes īpašnieku un pēc tā pieprasījuma ir iesniedzis šīs preces paraugu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.)


title: Lieta T-140/06: Prasība, kas celta  2006. gada 8. maijā  —  Philip Morris Products  pret ITSB

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 8. maijā — Philip Morris Products pret ITSB
   (Lieta T-140/06)
   (2006/C 165/63)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Philip Morris Products SA, Neuchâtel, Šveice (pārstāvji — T. van Innis un C. S. Moreau, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               primāri — atcelt lēmumu un piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti — iecelt ekspertu vai ekspertu grupu, kam uzdodami prasītājas minētie uzdevumi, un nolemt, ka ITSB ir jāapmaksā izdevumi, kas saistīti ar šo uzdevumu veikšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Trīsdimensiju preču zīme, kas attēlo cigarešu paciņu, attiecībā uz precēm 34. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 681 351)

      Pārbaudītāja lēmums: Reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 4. panta un 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka preču zīmei piemīt pietiekama atšķirtspēja un to nevar uzskatīt par ierastu attiecībā uz visām attiecīgajām precēm.


title: Lieta T-67/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 11. jūlija spriedums – Viraj Profiles/Padome Dempings — Konkrētu Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu imports — Ražošanas izmaksu noteikšana — Tirdzniecības izmaksas, administratīvie izdevumi un citas vispārējās izmaksas — Pienākums noradīt pamatojumu — Kaitējums — Cēloņsakarība — Sūdzība — Izmeklēšanas uzsākšana — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 11. jūlija spriedums – Viraj Profiles/Padome
   (Lieta T-67/14) (1)

   (Dempings - Konkrētu Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu imports - Ražošanas izmaksu noteikšana - Tirdzniecības izmaksas, administratīvie izdevumi un citas vispārējās izmaksas - Pienākums noradīt pamatojumu - Kaitējums - Cēloņsakarība - Sūdzība - Izmeklēšanas uzsākšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2017/C 277/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Viraj Profiles Ltd (Maharashtra, Indija) (pārstāvji – V. Akritidis un Y. Melin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāji – sākotnēji B. Driessen, vēlāk H. Marcos Fraile, pārstāvji, kuriem palīdz R. Bierwagen, C. Hipp un D. Reich, advokāti)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un A. Stobiecka-Kuik)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, un ar ko lūdz atcelt Padomes 2013. gada 5. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1106/2013, ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importam (OV 2013, L 298, 1. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2013. gada 5. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1106/2013, ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importam, ciktāl tā attiecas uz Viraj Profiles Ltd;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Viraj Profiles Ltd tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta F-6/06: Prasība, kas celta  2006. gada 13. janvārī  —  Scafarto  pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/34

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. janvārī — Scafarto pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta F-6/06)
   (2006/C 96/54)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Nicola Scafarto, Luksemburga (Luksemburga), (pārstāvji — A. D'Antuono un G. Somma, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par nepiemērojamu EKL 241. panta nozīmē Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pantu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru tā netieši noraidīja prasītāja sūdzību par 2005. gada 17. marta Lēmumu Nr. 000617;

               —

               atcelt minēto lēmumu daļā, kurā iecēlējinstitūcija prasītāju ir iecēlusi A*6 pakāpes pirmajā līmenī, nevis A*8 pakāpes pirmajā līmenī;

               —

               piespriest atbildētājai aizstāt minētā lēmuma atcelto daļu ar atpakaļejošu spēku, ieceļot prasītāju A*8 pakāpes pirmajā līmenī;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt prasītajam naudas summu, ko viņš nav saņēmis apstrīdētā lēmuma nelikumības dēļ, ieskaitot procentus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāju, kas bija iekļauts konkursa EUR/A/155/2000 rezerves sarakstā līmeņiem A6 un A7, Komisija pieņēma darbā pēc jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās un iecēla amatā A*6 pakāpē.
   Savā prasībā prasītājs vispirms norāda, ka lēmums, ar kuru noteikta viņa pakāpe, pārkāpj Civildienesta noteikumu 31. pantu.
   Prasītājs turklāt apgalvo, ka jebkurā gadījumā šis lēmums ir nelikumīgs, ciktāl šī akta juridiskais pamats, proti, Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pants ir prettiesisks, jo tas pārkāpj tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības, nediskriminācijas, vienlīdzīgas attieksmes, saprātīgas un labas pārvaldes principus. Visbeidzot prasītājs pakārtoti piebilst, ka, lai gan tiesiskās paļāvības princips nevienmēr ir absolūts, visi izņēmumi un/vai atkāpes no tā ir pienācīgi jāpamato, taču šis nosacījums šajā lietā nav izpildīts.


title: Lieta C-294/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. jūnijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – ADM Hamburg AG / Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/37

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. jūnijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – ADM Hamburg AG/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

   (Lieta C-294/14)
   2014/C 315/60
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ADM Hamburg AG

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ir iestājušies Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1) (OV L 253, 1. lpp.) tās Komisijas 2010. gada 18. novembra Regulas (2) (ES) Nr. 1063/2010 (OV L 307, 1. lpp.) redakcijā, 74. panta 1. punkta pirmajā daļā minētie materiālie apstākļi, saskaņā ar kuru izstrādājumiem, kas deklarēti brīvai apgrozībai Eiropas Savienībā, jābūt tiem pašiem izstrādājumiem, kas eksportēti no tās saņēmējas valsts, kuru uzskata par to izcelsmes valsti, tādā gadījumā kā aplūkojamā, ja vairāki daļēji palmu kodolu eļļas daudzumi no dažādām VPS (valsts preferences sistēma) eksportētājvalstīm, kuras tiek uzskatītas par izcelsmes valstīm, netiek eksportēti fiziski nošķirtā veidā un importēti Eiropas Savienībā, bet eksporta brīdī attiecīgi tiek iepildīti vienā transporta kuģa tilpnē un tur sajaukti, turklāt var izslēgt, ka šo izstrādājumu pārvadāšanas laikā līdz to laišanai brīvā apgrozībā transporta kuģa tilpnē ir nokļuvuši citi izstrādājumi – it īpaši tādi, uz kuriem neattiecas preferences režīms?

      (1)  OV L 253, 1. lpp.

      (2)  OV L 307, 1. lpp.


title: Lieta F-88/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 24. aprīļa spriedums — BX /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Konkurss EPSO/AD/148/09 — Neiekļaušana rezerves sarakstā)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/84

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 24. aprīļa spriedums — BX/Komisija
   (Lieta F-88/11) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Konkurss EPSO/AD/148/09 - Neiekļaušana rezerves sarakstā)
   2013/C 225/194
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BX (Vašingtona, Savienotās Valstis) (pārstāvis — R. Rata, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt atlases komisijas lēmumu neiekļaut prasītāju konkursa EPSO/AD/148/09-RO — Administratori (AD 5) rezerves sarakstā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīts;

               2)

               BX sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011, 45. lpp.


title: Lieta T-336/15: Prasība, kas celta 2015. gada 25. jūnijā – Windrush Aka/ITSB – Dammers (“The Specials”)

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/77

         Prasība, kas celta 2015. gada 25. jūnijā – Windrush Aka/ITSB – Dammers (“The Specials”)
   (Lieta T-336/15)
   (2015/C 294/92)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Windrush Aka LLP (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – S. Malynicz, barrister un S. Britton, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks: Jerry Dammers (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “The Specials” – Kopienas preču zīme Nr. 3 725 082

      Process ITSB: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 18. marta lēmums lietā R 1412/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. un 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-222/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. maijā iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) – Konstantinos Maistrellis / Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. maijā iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) – Konstantinos Maistrellis/Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

   (Lieta C-222/14)
   2014/C 235/11
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Konstantinos Maistrellis

      Atbildētājs: Ypourgos Dikaiosynis Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 96/34/EK (1) un Direktīvas 2006/54/EK (2) noteikumi, kas ir piemērojami šajā gadījumā, ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādas valsts tiesību normas kā Likuma Nr. 3528/2007 53. panta 3. punkta trešais teikums, saskaņā ar kuru, ja valsts civildienesta ierēdņa sieva nestrādā vai nav nodarbināta, vīram nav tiesību uz bērna kopšanas atvaļinājumu, ja vien viņa netiek uzskatīta par nespējīgu rūpēties par bērniem smagas slimības vai invaliditātes dēļ?

      (1)  Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīva 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu (OV L 145, 4. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV L 204, 23. lpp.).


title: Lieta T-23/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 6. februāra spriedums — CAS pret Komisiju (EEK un Turcijas Republikas Asociācijas līgums — Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa — Turcijas izcelsmes augļu sulas koncentrāts — Kopienas Muitas kodekss — Pārvadājumu apliecības — Īpaša situācija — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/30

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 6. februāra spriedums — CAS pret Komisiju
   (Lieta T-23/03) (1)

   (EEK un Turcijas Republikas Asociācijas līgums - Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa - Turcijas izcelsmes augļu sulas koncentrāts - Kopienas Muitas kodekss - Pārvadājumu apliecības - Īpaša situācija - Tiesības uz aizstāvību)
   (2007/C 82/65)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CAS SpA, Verona (Itālija) (pārstāvis — D. Ēle [D. Ehle], advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Lūiss [X. Lewis], pārstāvis, kam palīdz M. Nunjess Millers [M. Nuñez Müller], advokāts)
   Priekšmets
   Prasību daļēji atcelt Komisijas 2002. gada 18. oktobra Lēmumu (REC 10/01) par lūgumu atbrīvot no ievedmuitas nodokļa.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 83, 5.4.2003.