title: Lieta C-22/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 4. oktobra spriedums ( Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finnair Oyj/Timy Lassooy (Gaisa pārvadājumi — Regula (EK) Nr. 261/2004 — Kompensācija pasažieriem par iekāpšanas atteikumu — “Iekāpšanas atteikuma” jēdziens — Izslēgšana no “iekāpšanas atteikuma” kvalifikācijas — Reisa atcelšana sakarā ar streiku izlidošanas lidostā — Atceltajam reisam sekojošo reisu pārkārtošana — Šo reisu pasažieru tiesības uz kompensāciju)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/9

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 4. oktobra spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finnair Oyj/Timy Lassooy

   (Lieta C-22/11) (1)

   (Gaisa pārvadājumi - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Kompensācija pasažieriem par iekāpšanas atteikumu - “Iekāpšanas atteikuma” jēdziens - Izslēgšana no “iekāpšanas atteikuma” kvalifikācijas - Reisa atcelšana sakarā ar streiku izlidošanas lidostā - Atceltajam reisam sekojošo reisu pārkārtošana - Šo reisu pasažieru tiesības uz kompensāciju)
   2012/C 366/15
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finnair Oyj

      Atbildētājs: Timy Lassooy

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein oikeus — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.), 2. panta j) punkta, 4., 5. un 7. panta interpretācija — Ārkārtēji apstākļi — Lidojuma atcelšana saistībā ar izlidošanas lidostas personāla streiku — Lidojumu pārkārtošana, lai atceltā lidojuma pasažieriem mazinātu nelabvēlīgās sekas — Pārkārtošana, kas ietekmē arī atceltajam lidojumam sekojošus lidojumus — Šo lidojumu pasažieru tiesības saņemt kompensāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               jēdziens “iekāpšanas atteikums” Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 2. panta j) punkta un 4. panta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas ne tikai uz iekāpšanas atteikumiem virspārdošanas gadījumos, bet arī uz iekāpšanas atteikumiem citu, piemēram, operatīvu, apsvērumu dēļ;

               2)

               Regulas Nr. 261/2004 2. panta j) punkts un 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar “ārkārtas apstākļiem”, kas ir likuši gaisa pārvadātājam pārkārtot pēc to rašanās ieplānotos reisus, nevar tikt pamatots “iekāpšanas atteikums” attiecībā uz šiem vēlākajiem reisiem, ne arī atbrīvots šis pārvadātājs no pienākuma saskaņā ar šīs regulas 4. panta 3. punktu izmaksāt kompensāciju pasažierim, kuram tas atteicis iekāpšanu uz vienu no reisiem, kurus bija paredzēts veikt pēc minēto apstākļu rašanās.

      (1)  OV C 80, 12.03.2011.


title: Lieta T-529/09: Prasība, kas celta 2009. gada 31. decembrī — In ‘t Veld /Padome

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/32

         Prasība, kas celta 2009. gada 31. decembrī — In ‘t Veld/Padome
   (Lieta T-529/09)
   2010/C 80/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sophie in ‘t Veld (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — O. Brouwer un J. Blockx, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes lēmumu liegt pieeju dokumentam 11897/09

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tos, kas radušies katram lietas dalībniekam, kas iestājies lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Padomes 2009. gada 8. septembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts tās lūgums saskaņā ar Regulu Nr. 1049/2001 (1) piešķirt pilnu pieeju dokumentam 11897/09, kas ir Padomes juridiskā dienesta paziņojums par juridisko pamatu “Komisijas Rekomendācijai Padomei atļaut uzsākt sarunas starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm par starptautisku nolīgumu, kas ļautu nodot Savienoto Valstu Valsts kases departamentam finanšu ziņojumapmaiņas datus, lai novērstu un apkarotu terorismu un terorisma finansēšanu”. Padome nodeva prasītājai dokumenta 11897/09 rediģētu versiju, izslēdzot tās daļas, kas, pēc prasītājas domām, tai ļautu uzzināt juridiskā departamenta analīzes būtību.
   Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo ar to ir pārkāpti Regulā Nr. 1049/2001 ietvertie noteikumi par pieeju dokumentiem.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir kļūdaini pamatots ar Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešo ievilkumu (kaitēšana starptautiskajām attiecībām), jo Padome nav pierādījusi, kādā veidā pilnīga iepazīšanās ar dokumentu 11897/09 negatīvi ietekmētu vispārīgās intereses attiecībā uz Eiropas Savienības starptautisko attiecību aizsardzību.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir kļūdaini pamatots arī ar Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktu (juridisku konsultāciju aizsardzība), jo pilnīga iepazīšanās ar to neietekmētu negatīvi tiesvedības un juridisku konsultāciju aizsardzību un primārās vispārējās interesēs ir nodot dokumentu 11897/09 pilnīgā atklātībā sabiedrībai.
   Pakārtoti, ja Vispārējā tiesa uzskatītu, ka šie minētie izņēmumi ir piemērojami attiecībā uz dokumentu 11897/09, prasītāja apgalvo, ka Padome nepareizi piemēroja Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punktu, ciktāl tā izslēdza no dokumenta 11897/09 vairāk informācijas, kā bija patiešām nepieciešams.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Padome neizpildīja savu pienākumu norādīt pamatojumu apstrīdētajam lēmumam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, OV 2001 L 45.


title: Lietas C-399/04 izslēgšana no reģistra

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/30

         Lietas C-399/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 143/57)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 4. februārī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-399/04 Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika.

      (1)  OV C 273, 06.11.2004.


title: Lieta C-349/11: Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 9. decembra rīkojums ( Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Auditeur du travail/Yangwei SPRL (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Direktīva 97/81/EK — Administratīvi šķēršļi, kas spēj ierobežot nepilna darba laika darba iespējas — Darba līgumu un darba laika norāžu obligāta izziņošana un glabāšana)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/5

         Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 9. decembra rīkojums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Auditeur du travail/Yangwei SPRL

   (Lieta C-349/11) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Direktīva 97/81/EK - Administratīvi šķēršļi, kas spēj ierobežot nepilna darba laika darba iespējas - Darba līgumu un darba laika norāžu obligāta izziņošana un glabāšana)
   2012/C 109/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Liège

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Auditeur du travail

      Apsūdzētā: Yangwei SPRL

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de première instance de Liège — Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (OV L 14, 9. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 5. nod., 3. sēj., 267. lpp.) interpretācija — Tāda valsts tiesiskā regulējuma pieļaujamība, kurā no darba devēja tiek prasīts dokumentēt atkāpes no darba laika, kā arī glabāt un izziņot nepilnu darba laiku strādājošo darbinieku darba līgumus un darba laikus — Administratīvi šķēršļi, kas spēj ierobežot nepilna darba laika darba iespējas

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu pielikumā esošā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā darba devējiem ir noteikts pienākums glabāt un izziņot nepilnu darba laiku strādājošo darbinieku darba līgumus un darba laiku, ja ir pierādīts, ka šā tiesiskā regulējuma dēļ attieksme pret šiem pēdējiem nav nelabvēlīgāka par attieksmi pret līdzīgā situācijā esošiem pilnu darba laiku strādājošajiem, vai ja šādas atšķirīgas attieksmes esamības gadījumā ir pierādīts, ka tā ir pamatota ar objektīviem iemesliem un nepārsniedz izvirzīto mērķu sasniegšanai vajadzīgo. Iesniedzējtiesas ziņā ir veikt vajadzīgās faktiskās un juridiskās pārbaudes, tostarp ņemot vērā piemērojamās valsts tiesības, lai noskaidrotu, vai tās izskatāmajā lietā tā tas ir.
   Gadījumā, ja iesniedzējtiesa secinātu, ka pamata lietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums neatbilst Direktīvai 97/81 pievienotā Pamatnolīguma par nepilnu darba laiku 4. klauzulai, šā pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkts būtu jāinterpretē tādējādi, ka šāds tiesiskais regulējums ir pretrunā arī tam.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: Lieta T-183/09: Prasība, kas celta 2009. gada 11. maijā — Spa Monopole/ITSB — Club de Golf Peralada ( WINE SPA )

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/49

         Prasība, kas celta 2009. gada 11. maijā — Spa Monopole/ITSB — Club de Golf Peralada (“WINE SPA”)
   (lieta T-183/09)
   2009/C 153/93
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, Spa (Beļģija) (pārstāvji — L. De Brouwer, E. Cornu un O. Klimis, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Club de Golf Peralada, SA, Barselona (Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 2. marta lēmumu apvienotajās lietās R 1231/2005-4 un R 1250/2005-4; un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “WINE SPA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5., 16., 24., 25. un 42. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: dažādas valsts, starptautiskas un Kopienas preču zīmes “SPA” reģistrācijas attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 32. un 42. klasē; Beniluksa un starptautiskas preču zīmes “LES THERMES DE SPA” reģistrācijas attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3. un 42. klasē; Vācijas preču zīmes “SPA MONOPOLE S.A. SPA” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē; S.A. SPA Monopole, Compagnie fermière de Spa, en abrégé S.A. Spa Monopole N.V., société anonyme, Beļģijā aizsargāta firma; Les Thermes de Spa, Place Royale 2, 4900 Spa, Beļģija, Beļģijā aizsargāts tirdzniecības nosaukums

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un pilnībā noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 (1) 75. panta otrā teikuma un 76. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padomes lēmums esot pieņemts, pārkāpjot tiesības tikt taisnīgi uzklausītam un pārkāpjot sacīkstes principu; Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome savu vērtējumu agrākās preču zīmes “SPA” atšķirtspējai esot balstījusi uz kļūdainiem un nepierādītiem elementiem un neesot novērtējusi attiecīgo preču zīmju līdzību saistībā ar precēm, attiecībā uz kurām tās reģistrētas vai attiecībā uz kurām iesniegts to reģistrācijas pieteikums. Visbeidzot, Apelāciju padome neesot izvērtējusi, vai attiecīgās Kopienas preču zīmes izmantošana bija tāda, ka varētu netaisnīgi gūt labumu vai kaitēt agrākās preču zīmes “SPA” atšķirtspējai vai reputācijai, tādējādi pārkāpjot Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punktu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-25/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 29. janvāra spriedums — Germans Boada /ITSB (Rokas flīžu griezējs) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Rokas flīžu griezējs — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. pants — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 29. janvāra spriedums — Germans Boada/ITSB (Rokas flīžu griezējs)
   (Lieta T-25/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Rokas flīžu griezējs - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. un 76. pants - Vienlīdzīga attieksme)
   2013/C 71/24
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Germans Boada, SA (Rubí, Spānija) (pārstāvis — J. Carbonell Callicó, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 28. oktobra lēmumu lietā R 771/2010-1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt trīsdimensiju apzīmējumu, kurā attēlots rokas flīžu griezējs, kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Germans Boada, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 12.3.2011.


title: Lieta C-192/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 24. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/23

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 24. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-192/07) (1)

   (2008/C 79/43)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.


title: Lieta C-479/06: Prasība, kas celta 2006. gada 23. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/48

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-479/06)
   (2006/C 326/98)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un I. Lawunmi)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvu 2004/26/EK (1), ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no iekšdedzes motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai, un jebkurā gadījumā nepaziņojot Komisijai par minētajiem tiesību noteikumiem, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2004/26/EK transpozīcijas termiņš valsts tiesību regulējumā beidzās 2005. gada 20. maijā.

      (1)  OV L 146, 30.04.2004., 1. lpp.


title: lieta C-58/05: Prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 10. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/13

         Prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 10. februārī
   (lieta C-58/05)
   (2005/C 93/23)
   tiesvedības valoda – zviedru
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 10. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Zviedrijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv L. Ström van Lier un N. Yerell, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/79/EK (1) par Eiropas Nolīgumu par civilās aviācijas mobilo darba ņēmēju darba laika organizēšanu, kas noslēgts starp Eiropas Aviokompāniju asociāciju (AEA), Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETF), Eiropas Lidotāju asociāciju (ECA), Eiropas Reģionālo aviokompāniju asociāciju (ERA) un Starptautisko aviosabiedrību asociāciju (IACA), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs Direktīvas 3. pants, un

               2)

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai bija 2003. gada 1. decembris.

      (1)  OV L 302, 01.12.2000., 57. lpp.


title: Lieta C-184/08: Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 24. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 648/2004 — 18. pants — Mazgāšanas līdzekļu un virsmaktīvo vielu, kas ir izmantojamas mazgāšanas līdzekļos, tirgus — Sankcijas regulas neievērošanas gadījumā)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/11

         Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 24. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-184/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 648/2004 - 18. pants - Mazgāšanas līdzekļu un virsmaktīvo vielu, kas ir izmantojamas mazgāšanas līdzekļos, tirgus - Sankcijas regulas neievērošanas gadījumā)
   2009/C 113/21
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Oliver un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Preventīvu, iedarbīgu un samērīgu sankciju, kuras tiek piemērotas Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulas (EK) Nr. 648/2004 par mazgāšanas līdzekļiem (OV L 104, 1. lpp.) pārkāpumu gadījumā, nenoteikšana vai nepaziņošana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot sankcijas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulas (EK) Nr. 648/2004 par mazgāšanas līdzekļiem 18. pantu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi tai šai pantā noteiktos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 158, 21.6.2008.


title: Lieta C-446/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 28. februāra spriedums ( College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — A. G. Wivkel / Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Liellopu gaļa — Tirgu kopīgā organizācija — Regula (EK) Nr. 1254/1999 — 3. panta f) punkts — Piemaksas piešķiršana par zīdītājgovīm — Nosacījumi, kas atbilst vispārpieņemtajai audzēšanas praksei)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/5

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 28. februāra spriedums (College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — A. G. Wivkel/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

   (Lieta C-446/06) (1)

   (Liellopu gaļa - Tirgu kopīgā organizācija - Regula (EK) Nr. 1254/1999 - 3. panta f) punkts - Piemaksas piešķiršana par zīdītājgovīm - Nosacījumi, kas atbilst vispārpieņemtajai audzēšanas praksei)
   (2008/C 107/07)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: A. G. Winkel

      Atbildētājs: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (OV L 160, 21. lpp.) 3. panta 1. punkta f) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesiskā regulējuma, kurā tiesības uz piemaksu par zīdītājgovīm ir pakļautas nosacījumiem, kas atbilst vispārpieņemtai audzēšanas praksei, atbilstība
   Rezolutīvā daļa
   Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju, kas grozīta ar Padomes 2001. gada 23. jūlija Regulu (EK) Nr. 1512/2001, 3. panta f) punkts pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā tiesības uz piemaksu par zīdītājgovīm ir pakļautas nosacījumiem, kas atbilst vispārpieņemtai audzēšanas praksei, un paredz, pirmkārt, noteiktu atnešanās biežumu un, otrkārt, ka teļu māte ir zīdījusi četrus mēnešus pēc tā dzimšanas.

      (1)  OV C 326, 31.12.2006.


title: Lieta T-329/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. jūlija spriedums – Al-Tabbaa /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojuši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Ierobežojumi ieceļošanai Savienības teritorijā un tranzītam caur to — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda vērtējumā

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/29

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. jūlija spriedums – Al-Tabbaa/Padome
   (Lieta T-329/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojuši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Ierobežojumi ieceļošanai Savienības teritorijā un tranzītam caur to - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā)
   2014/C 282/38
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mazen Al-Tabbaa (Beirūta, Libāna) (pārstāvji – M. Lester, barrister, un G. Martin, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Kyriakopoulou un V. Piessevaux)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes tiesību aktus, kuros ietverti ierobežojoši pasākumi, kas attiecas uz prasītāju, proti, sākotnēji Padomes 2012. gada 14. maija Īstenošanas lēmumu 2012/256/KĀDP, ar ko īsteno Padomes Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 126, 9. lpp.), kā arī Padomes 2012. gada 14. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 410/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 126, 3. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2012. gada 14. maija Īstenošanas lēmumu 2012/256/KĀDP, ar ko īsteno Padomes Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, kā arī Padomes 2012. gada 14. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 410/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tie attiecas uz Mazen Al-Tabbaa;

               2)

               atcelt Padomes 2012. gada 29. novembra Lēmumu 2012/739/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/782/KĀDP, un Padomes 2012. gada 29. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1117/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tie attiecas uz Mazen Al-Tabbaa;

               3)

               atcelt Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 363/2013, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012, kā arī Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2013/185/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2012/739/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tie attiecas uz Mazen Al-Tabbaa;

               4)

               atcelt Padomes 2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz Mazen Al-Tabbaa;

               5)

               Lēmuma 2013/255 sekas tiek paturētas spēkā attiecībā uz Mazen Al-Tabbaa līdz tam, kad stāsies spēkā Īstenošanas regulas Nr. 363/2013, ar kuru īsteno Regulu Nr. 36/2012, daļēja atcelšana;

               6)

               izbeigt tiesvedību par prasību lietā T-74/13;

               7)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus un atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus lietā T-329/12 un trīs ceturtdaļas prasītāja tiesāšanās izdevumu lietā T-74/13;

               8)

               prasītājs sedz vienu ceturtdaļu savu tiesāšanās izdevumu lietā T-74/13.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta C-395/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo — Sala Primera Civil (Spānija) 2006. gada 22. septembra rīkojumu — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) pret Al Rima, S.A.

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo — Sala Primera Civil (Spānija) 2006. gada 22. septembra rīkojumu — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) pret Al Rima, S.A.

   (Lieta C-395/06)
   (2006/C 294/51)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Supremo — Sala Primera Civil
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA)

      Atbildētājs: Al Rima, S.A.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai televīzijas uztvērēju, kam virszemes vai satelītu televīzijas signālu nosūta pa kabeli, uzstādīšana viesnīcas vai tamlīdzīga uzņēmuma numuros, ir izziņošana [sabiedrībai], uz kuru attiecas ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK (1) 3. panta 2. punktā paredzēto skaņu ierakstu producentu un filmu pirmo fiksāciju producentu tiesību aizsardzību saistīto valsts tiesību aktu saskaņošana?

               2)

               Vai izpratne, ka viesnīcas vai tamlīdzīga uzņēmuma numurs ir tīri privāta telpa, un šī iemesla dēļ veiktā izziņošana ar televīzijas uztvērējiem, kam nosūtīts viesnīcas iepriekšēji saņemtais signāls, nav uzskatāma par izziņošanu [sabiedrībai], ir nesaderīga ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvā 2001/29/EK atzīto skaņu ierakstu producentu un filmu pirmo fiksāciju producentu tiesību aizsardzību?

               3)

               Vai izziņošanu, kas veikta, viesnīcas vai tamlīdzīga uzņēmuma iepriekš uztvertu signālu izplatot uz tās numuros uzstādītajiem televīzijas aparātiem, Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvā 2001/29/EK atzīto skaņu ierakstu producentu un filmu pirmo fiksāciju producentu tiesību aizsardzības mērķiem var uzskatīt par izziņošanu [sabiedrībai] tāpēc, ka tai var piekļūt secīgi skatītāji?

      (1)  Par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.)


title: Lieta C-443/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. augustā iesniedza Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol (Austrija) — Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH/Bezirkshauptmannschaft Innsbruck

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/39

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. augustā iesniedza Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol (Austrija) — Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH/Bezirkshauptmannschaft Innsbruck

   (Lieta C-443/13)
   2013/C 344/69
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Atbildētājas un apelācijas sūdzības iesniedzējas: Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH

      Prasītāja un atbildētāja apelācijas tiesvedībā: Bezirkshauptmannschaft Innsbruck

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 1086/2011 (1), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2073/2005, 1. pants ir jāsaprot tādējādi, ka svaigai putnu gaļai ir jāatbilst Regulas (EK) Nr. 2073/2005 (2) I pielikuma 1. nodaļas 1.28. rindā minētajiem mikrobioloģiskajiem kritērijiem visās izplatīšanas stadijās?

               2)

               Vai Regulā (EK) Nr. 2073/2005 paredzētais režīms ir pilnā apmērā piemērojams uzņēmējiem, kas iesaistīti pārtikas produktu apritē un darbojas pārtikas produktu tirdzniecības posmā?

               3)

               Vai pārtikas uzņēmumiem, kas nepiedalās ražošanā, arī visās tirdzniecības stadijās (tostarp tirdzniecības stadijā) ir jāievēro Regulas (EK) Nr. 2073/2005 I pielikuma 1. nodaļas 1.28. rindā minētie mikrobioloģiskie kritēriji?

      (1)  Komisijas 2011. gada 27. oktobra Regula (ES) Nr. 1086/2011, ar ko groza II pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 2160/2003 un I pielikumu Komisijas Regulā (EK) Nr. 2073/2005 attiecībā uz salmonellām svaigā mājputnu gaļā, OV L 281, 7. lpp.

      (2)  Komisijas 2005. gada 15. novembra Regula (ES) Nr. 2073/2005 par pārtikas produktu mikrobioloģiskajiem kritērijiem, OV L 338, 1. lpp.


title: Lieta T-715/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. oktobrī – Pebagua/Komisija

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/31

      Prasība, kas celta 2016. gada 7. oktobrī – Pebagua/Komisija
      (Lieta T-715/16)
      (2016/C 441/36)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (Isla Mayor, Spānija) (pārstāvis – A. J. Uceda Sosa, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto īstenošanas regulu;

                  —

                  pakārtoti – atcelt sugas Procambarus clarkii iekļaušanu ar minēto regulu pieņemtajā sarakstā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir par Komisijas 2016. gada 13. jūlija Īstenošanas regulu (ES) 2016/1141, ar ko atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 1143/2014 pieņem sarakstu ar invazīvajām svešzemju sugām, kas rada bažas Savienībai (OV 2016, L 189, 4. lpp.).
      Prasības pamatošanai prasītāja apgalvo, ka attiecībā uz sugu Procambarus clarkii neesot nedz izpildīti Regulas Nr. 1143/2014 4. pantā paredzētie kritēriji, nedz veikts riska novērtējums atbilstoši minētās regulas 5. panta 1. punktā noteiktajam.


title: Lieta T-841/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra rīkojums – Spānija/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Savienības pašu resursi — Dalībvalstu finansiālā atbildība — Pienākums pārskaitīt Komisijai summu, kas atbilst pašu resursu zaudējumam — Nokavējuma procentu summa — Komisijas vēstule — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/39

         Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra rīkojums – Spānija/Komisija
   (Lieta T-841/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Savienības pašu resursi - Dalībvalstu finansiālā atbildība - Pienākums pārskaitīt Komisijai summu, kas atbilst pašu resursu zaudējumam - Nokavējuma procentu summa - Komisijas vēstule - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2015/C 381/45)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Gavela Llopis, abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Caeiros un L. Lozano Palacios)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas budžeta ģenerāldirektorāta lēmumu, kas, iespējams, ietverts 2014. gada 21. oktobra vēstulē BUDG/B/03MV D (2014) 3486706, ar kuru tā piemēroja grozītās Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 2007/436/EK, Euratom par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.), 11. pantu un noteica nokavējuma procentus EUR 3 1 72  388,46 apmērā, kas Spānijas Karalistei ir jāpārskaita vēlākais otrā mēneša pēdējā darba dienā, kurš seko pēc mēneša, kad minētā vēstule nosūtīta

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: Lieta C-303/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 17. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Maria Laura Altavista/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 17. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Maria Laura Altavista/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

   (Lieta C-303/11)
   2011/C 252/40
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieces pamata procesā

      Prasītāja: Maria Laura Altavista

      Atbildētāja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai noteikumam, kas paredzēts Direktīvas 1999/70/EK (1) pielikuma 4. klauzulas 4. punktā un atbilstoši kuram “darba stāža kritēriji attiecībā uz īpašiem darba nosacījumiem ir vienādi gan noteikta laika darba ņēmējiem, gan pastāvīgiem darba ņēmējiem, ja vien atšķirīgi darba stāža kritēriji nav objektīvi pamatoti”, kopsakarā ar 5. klauzulu, ko Tiesa jau interpretējusi un saskaņā ar kuru ir likumīgs Itālijas valsts tiesiskais regulējums, kas civildienestā aizliedz pārveidot darba līgumu uz noteiktu laiku par darba līgumu uz nenoteiktu laiku, ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums pagaidu darbos nodarbināto stabilizācijas jomā (Likuma Nr. 296/2006 1. panta 519. punkts), kurā ir atļauts uz noteiktu laiku darbā pieņemtus darba ņēmējus tieši pieņemt darbā uz nenoteiktu laiku, atkāpjoties no noteikuma par atklātu konkursu, bet samazinot līdz nullei noteikta laika darbā iegūto darba stāžu, vai tomēr valsts likumdevēja paredzētais darba stāža zaudējums ietilpst atkāpē “objektīvi pamatots”, kas izpaužas nepieciešamībā novērst to, ka pagaidu darbos nodarbinātos iekļauj štatā, nodarot kaitējumu štatā jau esošajiem darba ņēmējiem, kas notiktu, ja pagaidu darbos nodarbinātajiem saglabātu iepriekšējos nodarbinātības laikposmus?

               b)

               Vai minētajam noteikumam, kas paredzēts Direktīvas 1999/70/EK pielikuma 4. klauzulas 4. punktā un atbilstoši kuram “darba stāža kritēriji attiecībā uz īpašiem darba nosacījumiem ir vienādi gan noteikta laika darba ņēmējiem, gan pastāvīgiem darba ņēmējiem, ja vien atšķirīgi darba stāža kritēriji nav objektīvi pamatoti”, kopsakarā ar 5. klauzulu, ko Tiesa jau interpretējusi un saskaņā ar kuru ir likumīgs Itālijas valsts tiesiskais regulējums, kas civildienestā aizliedz pārveidot darba līgumu uz noteiktu laiku par darba līgumu uz nenoteiktu laiku, ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā neatkarīgi no noteikta laika darba tiesiskajās attiecībās iegūtā stāža ir paredzēts izbeigt uz noteiktu laiku noslēgtu līgumu un noslēgt jaunu līgumu uz nenoteiktu laiku, kas atšķiras no iepriekšējā, un nesaglabājot iepriekšējos nodarbinātības laikposmus (Likuma Nr. 296/2006 1. panta 519. punkts)?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.


title: Lieta T-392/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. jūlijā — La Ferla /Komisija un ECHA

text:
               5.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 291/3

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. jūlijā — La Ferla/Komisija un ECHA

   (Lieta T-392/13)
   2013/C 291/03
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Leone La Ferla SpA (Melilli, Itālija) (pārstāvji — G. Passalacqua, J. Occhipinti un G. Calcerano, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) un Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētos aktus vai nu pilnībā, vai arī tādā apmērā, kādā tas tiktu atzīts par taisnīgu un atbilstošu prasītājas interesēm;

               —

               tā rezultātā piespriest ECHA atmaksāt summas, ko tā nepamatoti saņēmusi no prasītājas, kopā ar likumiskajiem procentiem un starpību, kas izriet no naudas devalvācijas, no brīža, kad Leone La Ferla Spa veiktais maksājums ir kreditēts ECHA, līdz faktiskai nolēmuma izpildei;

               —

               vai, vai nu papildus vai arī alternatīvi piespriest ECHA atlīdzināt kaitējumu, kas nodarīts Leone La Ferla Spa, iepriekš minēto, no prasītājas nepamatoti saņemto summu apmērā, kopā ar likumiskajiem procentiem un starpību, kas izriet no naudas devalvācijas, no brīža, kad Leone La Ferla Spa veiktais maksājums ir kreditēts ECHA, līdz faktiskai nolēmuma izpildei;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja šajā lietā iebilst pret lēmumu, ar kuru ECHA — uzskatīdama, ka prasītāja nav pierādījusi esam mazs vai vidējs uzņēmums (MVU) — tai ir uzdevusi maksāt gan reģistrācijas maksas lielajiem uzņēmumiem paredzētajā apmērā, gan tām atbilstošo administratīvo maksājumu.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Pirmajā pamatā prasītāja norāda, ka ECHA ir prettiesiski pārkāpusi savas pilnvaras — proti, veikt vienīgi procesuālas darbības, lai pārbaudītu, vai konkrētajam uzņēmumam ir tiesības saņemt MVU paredzētās maksājumu atlaides — gan Komisijas vietā lemdama par šīm tiesībām, gan patvaļīgi piemērodama Regulā (EK) Nr. 340/2008 (1) Komisijas neparedzētus materiāltiesiskos kritērijus, lai noteiktu, vai konkrētais uzņēmums juridiski kvalificējams par MVU.
               Proti, pilnvarās lemt par MVU tiesībām saņemt maksājumu atlaides ietilpstot tiesības spriest par to, vai attiecībā uz reģistrētā uzņēmuma izmēru ir piemērojami Ieteikumā 2003/361/EK par Kopienu finansējumu MVU paredzētie kritēriji, par ko spriest ir nevis ECHA Sekretariāta, bet gan tikai Komisijas ziņā, jo nedz REACH regulā, nedz Komisijas īstenošanas regulās ad hoc jēdziens nav paredzēts.
               Turklāt jautājumā par MVU tiesiskā statusa noskaidrošanu Komisijas Regulā (EK) Nr. 340/2008 ir skaidri paredzēts, ka Ieteikuma 2003/361/EK apakškritēriji par saistību ar citiem uzņēmumiem līdzdalības ceļā ir piemērojami tikai ārpus Eiropas Savienības reģistrētu uzņēmumu gadījumā. No tā a contrario izriet, ka, vērtējot Savienībā iedibināta uzņēmuma izmēru, lai pārbaudītu, vai tam ir tiesības uz maksājumu atlaidi, šie kritēriji nav piemērojami.

               2)

               Otrajā pamatā prasītāja norāda, ka, lai kā arī nebūtu, ECHA minētos apakškritērijus konkrētajā gadījumā ir prettiesiski piemērojusi tajā ziņā, ka tā nav ņēmusi vērā, ka Leone La Ferla S.p.a. ir ģimenes uzņēmums, jo līdzdalība tās kapitālā pilnā apmērā pieder trīs brāļiem [ar uzvārdu] La Ferla. Tāpēc, pat piemērojot minētos apakškritērijus, nekāda nozīmē neesot bijusi piešķirama arī no apvienībām un saistības ar citiem uzņēmumiem izrietošajām attiecībām, ievērojot, ka visi pārējie ar prasītāju saistītie uzņēmumi nedarbojas nedz tajā pašā tirgū, nedz blakustirgos (Ieteikuma Nr. 361/2003/EK 3. panta 3. punkta pirmā daļa).

               3)

               Trešajā pamatā prasītāja norāda, ka ņemot vērā, ka REACH regulā nav paredzēts, ka ECHA izpilddirektors varētu lemt par reģistrācijai pieteikušos uzņēmumu izmēru, apstrīdēto lēmumu ECHA izpilddirektors esot parakstījis prettiesiski.

               4)

               Ceturtajā pamatā prasītāja norāda, ka esot prettiesiski ECHA Lēmumi MB/D/29/2010 un MB/D/21/2012/D, kuros aģentūra ir noteikusi par “administratīvo maksājumu” dēvēto summu, patvaļīgi to modulēdama dažādās saimnieciskās vērtībās, lai arī faktiski tas nosakāms tikai augstākajā summā. Šie lēmumi — un līdz ar to arī to īstenošanas pasākumi — esot prettiesiski tāpēc, ka gan visu REACH regulā paredzēto maksājumu un atlīdzību precīzo apmēru noteikt ir Komisijas ziņā (ECHA var tikai klasificēt “citus” pakalpojumus, kas nav pašas REACH sistēmas pakalpojumi), gan ņemot vērā apstākli, ka par “administratīvo maksājumu” dēvētais maksājums ir ieskaitāms ECHA budžetā. Turklāt tā kā minētais “maksājums” pēc savas būtības ir administratīva sankcija, lai atturētu uzņēmumus no neatbilstošas rīcības vai vilcināšanās, saskaņā ar REACH regulu tas būtu jānosaka dalībvalstīm.

      (1)  Komisijas 2008. gada 16. aprīļa Regula (EK) Nr. 340/2008 par maksājumiem Eiropas Ķimikāliju aģentūrai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 107, 6. lpp.).


title: Lieta T-272/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. maijā — Max Mara Fashion Group /ITSB — Mackays Stores ( M&Co. )

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/47

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. maijā — Max Mara Fashion Group/ITSB — Mackays Stores (“M&Co.”)
   (Lieta T-272/13)
   2013/C 207/78
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Max Mara Fashion Group Srl (Turīna, Itālija) (pārstāvis — F. Terrano, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Mackays Stores Ltd (Renfrew, Apvienotā Karaliste)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju otras padomes 2013. gada 7. marta lēmumu lietā R 1199/2012-2;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “M&Co.”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 128 679

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “MAX&Co.”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18., 24., 25., 35. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 7. jūlijā lietā C-5/03 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Noteiktu izdevumu izslēgšana — Augļi un dārzeņi — Apelsīni — Dzīvnieku piemaksas — Liellopi — Aitas un kazas)

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 7. jūlijā
   lietā C-5/03 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (ELVGF - Noteiktu izdevumu izslēgšana - Augļi un dārzeņi - Apelsīni - Dzīvnieku piemaksas - Liellopi - Aitas un kazas)
   (2005/C 243/01)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-5/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 3. janvārī cēla Grieķijas Republika (pārstāves — S. Haritaki [S. Charitaki] un E. Svolopulu [E. Svolopoulou]) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāve M. Kondu-Durande [M. Condou-Durande], kam palīdz N. Korogianakis [N. Korogiannakis]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas] (referents), tiesneši E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], J. Malenovskis [J. Malenovský] un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 7. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Komisijas 2002. gada 5. novembra Lēmumu 2002/881/EK, ar ko izslēdz no Kopienas finansējuma noteiktus izdevumus, ko dalībvalstis veikušas Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļas ietvaros, ciktāl ar to no Kopienu finansējuma 2 procentu apmērā izslēdz izdevumus, kas veikti augļu un dārzeņu nozarē;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt divas trešdaļas no Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               pārējā daļā lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 55, 08.03.2003.


title: Lieta T-746/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 18. janvāra rīkojums – Biofa/Komisija Pagaidu noregulējums — Augu aizsardzības līdzeklis — Pamatvielas nātrija hidrogēnkarbonāta apstiprināšana — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/17

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 18. janvāra rīkojums – Biofa/Komisija
   (Lieta T-746/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Augu aizsardzības līdzeklis - Pamatvielas nātrija hidrogēnkarbonāta apstiprināšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2016/C 090/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biofa AG (Münsingen, Vācija) (pārstāvji – C. Stallberg un S. Knoblich, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. von Rintelen, F. Moro un P. Ondrüsek)

      Priekšmets

   Komisijas 2015. gada 17. novembra Īstenošanas regula (ES) 2015/2069, ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū apstiprina pamatvielu nātrija hidrogēnkarbonātu un groza Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumu (OV L 301, 42. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: apvienotās lietas T-349/07 un T-350/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. marta rīkojums — FMC Chemical u.c./Komisija

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/44

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. marta rīkojums — FMC Chemical u.c./Komisija
   (apvienotās lietas T-349/07 un T-350/07) (1)

   2009/C 113/89

      Tiesvedības valoda — angļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta T-10/08: Prasība, kas celta 2007. gada 7. janvarī — Kwang Yang Motor /ITSB — Honda Giken Kogyo (iekšdedzes motora attēls)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/58

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. janvarī — Kwang Yang Motor/ITSB — Honda Giken Kogyo (iekšdedzes motora attēls)
   (Lieta T-10/08)
   (2008/C 64/93)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kwang Yang Motor Co. Ltd, Koahsiung City (Taivāna) (pārstāvji — P. Rath un W. Festl-Wietek, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd, Tokija (Japāna)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2007. gada 8. oktobra lēmumu lietā R 1337/2006-3, kas paziņots prasītājas pārstāvjiem 2007. gada 30. oktobrī;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas dizainparaugs [modelis], kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: Kopienas dizainparaugs, kas reģistrēts attiecībā uz “iekšdedzes motoru” — Kopienas dizainparaugs Nr. 000 163 290 — 0001.

      Kopienas dizainparauga[modeļa] īpašnieks: prasītāja

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu [modeli] par spēkā neesošu: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu [modeli] par spēkā neesošu, tiesības: dizainparaugs, kas reģistrēts ASV attiecībā uz “iekšdedzes motoru” — patents Nr. D 367 070

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu un atzīt dizainparaugu par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem [modeļiem] 4. un 6. panta pārkāpums


title: Lieta C-365/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 1. jūlijā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — Ordre des architectes / État belge

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 1. jūlijā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — Ordre des architectes/État belge

   (Lieta C-365/13)
   2013/C 274/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ordre des architectes

      Atbildētāja: État belge

      Prejudiciālais jautājums

   Tiktāl, ciktāl Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (1) 21. un 49. pantā katrai dalībvalstij ir uzlikts pienākums atzīt šajos pantos minētos kvalifikāciju apliecinošos dokumentus saistībā ar profesionālās darbības sākšanu un veikšanu, piešķirot tiem savā teritorijā tādu pašu spēku, kāds ir šīs dalībvalsts izsniegtiem kvalifikāciju apliecinošajiem dokumentiem, vai šie panti ir jāinterpretē tādējādi, ka tie aizliedz valstij pieprasīt arhitekta kvalifikāciju apliecinošā dokumenta turētājam saskaņā ar minētas direktīvas 46. pantu vai kvalifikāciju apliecinoša dokumenta, uz kuru attiecas 49. panta 1. punkts, turētājam, ja viņi vēlas tikt reģistrēti asociācijas arhitektu reģistrā, izpildīt arī nosacījumus par profesionālo praksi vai pieredzi, kas ir līdzvērtīgas tās teritorijā izdoto diplomu turētāju praksei vai pieredzei, pēc tam, kad viņi ir ieguvuši šos kvalifikāciju apliecinošos dokumentus?

      (1)  OV L 255, 22. lpp.


title: Lieta T-121/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. marta spriedums – Borax Europe/Eiropas Kopienu Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula Nr. 1049/2001 — Dokumenti un skaņas ieraksti — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību — Izņēmums saistībā ar lēmuma pieņemšanas procesa aizsardzību)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/23

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. marta spriedums – Borax Europe/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-121/05) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula Nr. 1049/2001 - Dokumenti un skaņas ieraksti - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību - Izņēmums saistībā ar lēmuma pieņemšanas procesa aizsardzību)
   2009/C 90/35
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Borax Europe Ltd, Guildford (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – D. Vandermeersch un K. Nordlander, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – P. Costa de Oliveira un I. Chatzigiannis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas ģenerālsekretāra 2005. gada 17. janvāra lēmumu atteikt piekļuvi noteiktiem dokumentiem un skaņu ierakstiem saistībā ar trīsdesmito pielāgošanu tehniskajai attīstībai, kas tiek veikta Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvai par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (OV, 196, 1. lpp).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas ģenerālsekretāra 2005. gada 17. janvāra lēmumu atteikt piekļuvi noteiktiem dokumentiem un skaņu ierakstiem saistībā ar Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvas 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu trīsdesmito pielāgošanu tehniskajai attīstībai;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005.


title: Lieta C-241/13: Prasība, kas celta 2013. gada 29. aprīlī — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/11

         Prasība, kas celta 2013. gada 29. aprīlī — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-241/13)
   2013/C 189/22
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — O. Beynet, M. Heller un L. Naaber-Kivisoo)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/73/EK (1) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu 2. panta 10., 20. un 22. punktu, 3. panta 3. un 4. punktu, 7. panta 3. punktu, 9. panta 5., 7. un 12. punktu, 10. panta 5. punktu, 11. panta 5. punkta a) un b) apakšpunktu, 12. pantu, 13. pantu, 15. pantu, 16. pantu, 26. panta 2. punkta b) apakšpunktu, 26. panta 2. punkta c) apakšpunkta otro, ceturto un piekto teikumu, 26. panta 2. punkta d) apakšpunkta trešo un ceturto teikumu, 26. panta 3. punktu, 27. panta 2. punktu, 33. pantu, 36. panta 4. punkta otro un ceturto daļu, 36. panta 6. un 8. punktu, 36. panta 9. punkta trešo daļu, 41. panta 1. punkta d), e), i), k), n), p), q) un s) apakšpunktu, 41. panta 6. punkta c) apakšpunktu, 41. panta 9. punkta otro un trešo teikumu, 41. panta 10. punktu, 44. panta 3. punktu, I pielikuma 1. punkta a) apakšpunkta pirmās daļas otro, trešo, piekto un septīto ievilkumu, I pielikuma 1. punkta a) apakšpunkta otro daļu, I pielikuma 1. punkta b), d), f), h), i) un j) apakšpunktu, kā arī I pielikuma 2. punktu, vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Igaunijas Republika nav izpildījusi minētās direktīvas 54. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               noteikt kavējuma naudu EUR 4 224 dienā, kas saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu Igaunijas Republikai, sākot no dienas, kad Eiropas Savienības Tiesa ir pasludinājusi spriedumu, ir jāmaksā tāpēc, ka tā nav izpildījusi pienākumu paziņot par direktīvas transponēšanas pasākumiem;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas transponēšanas termiņš beidzās 2011. gada 3. martā.

      (1)  OV L 211, 94. lpp.


title: Lieta C-533/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. novembrī iesniedza Tribunal d'instance de Roubaix (Francija) — CIVAD SA/Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. novembrī iesniedza Tribunal d'instance de Roubaix (Francija) — CIVAD SA/Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes

   (Lieta C-533/10)
   ()
   2011/C 30/38
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal d'instance de Roubaix

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: CIVAD SA

      Atbildētāji: Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Kopienas regulas, par kuru saimnieciskās darbības veicējs ne faktiski, nedz arī juridiski nevar celt individuālu prasību atcelt tiesību aktu, prettiesiskums attiecībā uz [šo saimnieciskās darbības veicēju] ir force majeure gadījums, kas pieļauj atkāpšanos no Kopienas Muitas kodeksa 236. panta [2. punkta otrajā daļā] noteiktā termiņa (1)?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Kopienas Muitas kodeksa 236. panta [2. punkta trešajā daļā] ietvertie noteikumi noteic muitas iestādēm pienākumu pēc savas ierosmes veikt samaksāto antidempinga maksājumu atmaksu gadījumā, kad to prettiesiskums ir ticis konstatēts pēc tam, kad to tiesiskumu ir lūgusi izvērtēt Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) dalībvalsts:

                           1)

                           pēc attiecīgās valsts, kura apstrīd antidempinga regulas tiesiskumu, pirmā paziņojuma;

                           2)

                           pēc īpaši izveidotas grupas, kura ir konstatējusi antidempinga regulas prettiesiskumu, ziņojuma;

                           3)

                           pēc PTO Strīdu noregulēšanas institūcijas ziņojuma, kura rezultātā Eiropas Kopiena ir atzinusi antidempinga regulas prettiesiskumu?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).


title: Lieta T-303/11: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra rīkojums — Leopardi Dittajuti /ITSB — Llopart Vilarós ( “CONTE LEOPARDI DITTAJUTI” )

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/66

      Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra rīkojums — Leopardi Dittajuti/ITSB — Llopart Vilarós (“CONTE LEOPARDI DITTAJUTI”)
      (Lieta T-303/11) (1)

      (2012/C 25/126)
      Tiesvedības valoda — angļu
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 238, 13.08.2011.


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 6. decembris ) lietā E-15/13 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EEZ valsts saistību neizpilde – Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/22/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību)

text:
               27.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/14

      TIESAS SPRIEDUMS

   (2013. gada 6. decembris)
   lietā E-15/13
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (EEZ valsts saistību neizpilde – Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/22/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību)
   2014/C 88/11
   Lietā E-12/13 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi attiecībā uz PRASĪBU paziņot, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kuri ir vajadzīgi, lai īstenotu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.d punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/22/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu, Tiesa šādā sastāvā – priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents) – 2013. gada 6. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               paziņo, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kuri ir vajadzīgi, lai īstenotu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.d punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/22/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu;

               2.

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-418/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. septembrī — voestalpine un voestalpine Austria Draht /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/59

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. septembrī — voestalpine un voestalpine Austria Draht/Komisija
   (Lieta T-418/10)
   ()
   2010/C 301/95
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: voestalpine AG (Linca, Austrija) un voestalpine Austria Draht GmbH (Bruck an der Mur, Austrija) (pārstāvji — A. Ablasser-Neuhuber un G. Fussenegger, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūrā (lieta COMP/38.344 — Spriegojuma tērauds), ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

               —

               pakārtoti, samazināt lēmuma 2. pantā prasītājām uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas vēršas pret Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, lietā COMP/38.344 — Spriegojuma tērauds. Ar apstrīdēto lēmumu prasītājām un vēl citiem uzņēmumiem tika uzlikti naudas sodi par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu. Komisija uzskata, ka prasītājas esot ilgstoši bijušas aizliegtas vienošanās un/vai saskaņotu darbību dalībnieces spriegojuma tērauda iekšējā tirgū un EEZ tirgū.
   Prasības pamatojumam prasītājas izvirza trīs pamatus.
   Kā pirmo pamatu prasītājas norāda to, ka tās neesot pārkāpušas LESD 101. pantu. Šajā sakarā tās norāda, ka apgalvojums par to dalību tikai tādēļ, ka tajā ir piedalījies viņu tirdzniecības pārstāvis Itālijā, esot kļūdains, jo šis tirdzniecības pārstāvis prasītājas “Club Italia” tikšanās reizē neesot pārstāvējis, neekskluzīva tirdzniecības pārstāvja darbības neesot saistāmas ar prasītājām ekonomiskās vienības neesamības dēļ, fakts, ka atbildētāja neekskluzīvā tirdzniecības pārstāvja darbības esot saistījusi ar prasītājām esot pretrunā Tiesas judikatūrai, un ka prasītājām par tirdzniecības pārstāvja darbībām neesot bijis zināms. Pakārtoti tās norāda, ka pārkāpuma ilgums attiecībā uz tām ir noteikts nepareizi.
   Otrā prasības pamata ietvaros prasītājas apstrīd savu dalību vienotā, kompleksā un turpinātā pārkāpumā. Šajā sakarā tās cita starpā norāda, ka pārkāpums “Club Italia” ietvaros esot jānošķir no citiem apstrīdētajā lēmumā minētajiem pārkāpumiem. Turpinot tās norāda, ka nav piedalījušās vienotā, kompleksā un turpinātā pārkāpumā, jo tām nav bijis zināms kopējais plāns, par ko tās arī nevarēja nojaust un nevarēja būt gatavas uzņemties ar to saistītos riskus.
   Visbeidzot kā trešo pamatu prasītājas norāda kļūdu, nosakot naudas soda apmēru. Prasītājas šajā sakarā izvirza samērīguma principa pārkāpumu, jo sakarā ar jauniem (neparedzamiem) juridiskiem aspektiem esot piemērots nesamērīgi augsts naudas sods un tāds pats arī ticis uzlikts par informētību par citu uzņēmumu pārkāpumiem. Turpinājumā tās norāda vienlīdzīgas uz attieksmes principa pārkāpumu, naudas sodu aprēķināšanas pamatnostādņu (1), kā arī tiesību uz aizstāvību un taisnīgu procesu pārkāpumu.

      (1)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-328/17: Prasība, kas celta 2017. gada 26. maijā – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (“BBQLOUMI”)

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/56

         Prasība, kas celta 2017. gada 26. maijā – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (“BBQLOUMI”)
   (Lieta T-328/17)
   (2017/C 239/69)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji – S. Malynicz, QC, un V. Marsland, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: M. J. Dairies EOOD (Sofija, Bulgārija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BBQLOUMI” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 069 034

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 16. marta lēmums lietā R 497/2016-4

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-80/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — AJ /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Civildienesta noteikumu 43. un 45. pants — Karjeras attīstības ziņojums — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pamatojums)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/24

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — AJ/Komisija
   (Lieta F-80/10)
   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Civildienesta noteikumu 43. un 45. pants - Karjeras attīstības ziņojums - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pamatojums)
   2012/C 138/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AJ (Waterloo, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un C. Berardis-Kayser)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par laika posmu no 2008. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AJ sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-551/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/9

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-551/08)
   (2009/C 55/15)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Yerrell un M. Kaduczak)

      Atbildētāja: Polijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 16. novembra Direktīvas 2005/68/EK par pārapdrošināšanu un Padomes Direktīvu 73/239/EEK un 92/49/EEK grozījumiem, kā arī Direktīvu 98/78/EK un 2002/83/EK (1) grozījumiem prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Polijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 64. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2005/68/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 10. decembrī.

      (1)  OV L 323, 9.12.2005, 1. lpp.


title: Lieta T-418/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 18. oktobra spriedums – Sina Bank/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodoldarbību izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Prasījumu grozīšana — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Atcelšanas seku pielāgošana laikā

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/16

      Vispārējās tiesas 2016. gada 18. oktobra spriedums – Sina Bank/Padome
      (Lieta T-418/14) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodoldarbību izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Prasījumu grozīšana - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Atcelšanas seku pielāgošana laikā)
      (2016/C 441/20)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sina Bank (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – B. Mettetal un C. Wucher-North, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen un D. Gicheva)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes lēmumu, kas izriet no 2014. gada 15. marta Paziņojuma personām un vienībām, kam piemēro ierobežojošus pasākumus, kuri ir paredzēti Padomes Lēmumā 2010/413/KĀDP un Padomes Regulā (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2014, C 77, 1. lpp.), saglabāt prasītājas nosaukumu sarakstā, kas ir ietverts II pielikumā Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumam 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 195, 39. lpp.), kā tas ir grozīts ar Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP (OV 2010, L 281, 81. lpp.), un IX pielikumā Padomes 2012. gada 23. marta Regulai (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.), un, otrkārt, atcelt Padomes 2014. gada 7. novembra Lēmumu 2014/776/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV 2014, L 325, 19. lpp.), Padomes 2014. gada 7. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1202/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 (OV 2014, L 325, 3. lpp.), Padomes 2015. gada 25. jūnija Lēmumu (KĀDP) 2015/1008, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV 2015, L 161, 19. lpp.), un Padomes 2015. gada 25. jūnija Īstenošanas regulu (ES) 2015/1001, ar ko īsteno [Regulu Nr. 267/2012] (OV 2015, L 161, 1. lpp.), ciktāl ar šiem tiesību aktiem prasītājas nosaukums ir saglabāts Lēmuma 2010/413, kā tas grozīts ar Lēmumu 2010/644, II pielikumā ietvertajā sarakstā un Regulas Nr. 267/2012 IX pielikumā ietvertajā sarakstā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Eiropas Savienības Padomes lēmumu, kas izriet no 2014. gada 15. marta Paziņojuma personām un vienībām, kurām piemēro ierobežojošus pasākumus, kuri ir paredzēti Padomes Lēmumā 2010/413/KĀDP un Padomes Regulā (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, saglabāt Sina Bank nosaukumu Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, kā tas ir grozīts ar Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, II pielikumā ietvertajā saraktā un Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu IX pielikumā ietvertajā sarakstā;

                  2)

                  atcelt Padomes 2014. gada 7. novembra Lēmumu 2014/776/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413, Padomes 2014. gada 7. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1202/2014, ar ko īsteno Regulu Nr. 267/2012, Padomes 2015. gada 25. jūnija Lēmumu (KĀDP) 2015/1008, ar kuru groza Lēmumu 2010/413, un Padomes 2015. gada 25. jūnija Īstenošanas regulu (ES) 2015/1001, ar ko īsteno Regulu Nr. 267/2012, ciktāl ar šiem tiesību aktiem Sina Bank nosaukums ir saglabāts Lēmuma 2010/413, kā tas grozīts ar Lēmumu 2010/644, II pielikumā ietvertajā sarakstā un Regulas Nr. 267/2012 IX pielikumā ietvertajā sarakstā;

                  3)

                  atstāt spēkā Lēmuma 2015/1008 sekas attiecībā uz Sina Bank no datuma, kad tas stājas spēkā, līdz datumam, kad beidzas Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. panta pirmajā daļā minētais apelācijas termiņš par šo spriedumu, vai, ja šajā termiņā iesniegta apelācija par šo spriedumu, līdz datumam, kad minētā apelācija ir noraidīta;

                  4)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 282, 25.8.2014.


title: Lieta T-79/13: Prasība, kas celta 2013. gada 11. februārī — Accoranti u.c./ECB

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 11. februārī — Accoranti u.c./ECB
   (Lieta T-79/13)
   2013/C 101/56
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Alessandro Accorinti (Nichelino, Itālija), Michael Acherer (Bressanone, Itālija), Giuliano Agostinetti (Mestre, Itālija), Marco Alagna (Milāna, Itālija), Riccardo Alagna (Milāna, Itālija), Agostino Amalfitano (Forio, Itālija), Emanuela Amsler (Turīna, Itālija), Francine Amsler (Turīna, Itālija), Alessandro Anelli (Bellinzago Novarese, Itālija), Angelo Giovanni Angione (Potenza, Itālija), Giancarlo Antonelli (Verona, Itālija), Giuseppe Aronica (Licata, Itālija), Elisa Arsenio (Sesto San Giovanni, Itālija), Pasquale Arsenio (Sesto San Giovanni, Itālija), Luigi Azzano (Concordia Sagittaria, Itālija), Giovanni Baglivo (Lecce, Itālija), Mario Bajeli (Bergamo, Itālija), Stefano Baldoni (Matera, Itālija), Giulio Ballini (Lonato, Itālija), Antonino Barbara (Neapole, Itālija), Armida Baron (Cassola, Itālija), Paolo Baroni (Roma, Itālija), Lucia Benassi (Scandiano, Itālija), Michele Benelli (Madignano, Itālija), Erich Bernard (Lana, Itālija), Flaminia Berni (Roma, Itālija), Luca Bertazzini (Monza, Itālija), Adriano Bianchi (Casale Corte Cerro, Itālija), Massimiliano Bigi (Montecchio Emilia, Itālija), Daniele Fabrizio Bignami (Milāna, Itālija), Sergio Borghesi (Coredo, Itālija), Borghesi Srl (Cles, Itālija), Sergio Bovini (Cogoleto, Itālija), Savino Brizzi (Turīna, Itālija), Annunziata Brum (Badiola, Itālija), Christina Brunner (Laives, Itālija), Giovanni Busso (Caselette, Itālija), Fabio Edoardo Cacciuttolo (Milāna, Itālija), Vincenzo Calabrò (Roma, Itālija), Carlo Cameranesi (Ancona, Itālija), Giuseppe Campisciano (Besana in Brianza, Itālija), Allegra Canepa (Piza, Itālija), Luca Canonaco (Como, Itālija), Piero Cantù (Vimercate, Itālija), Fabio Capelli (Tortona, Itālija), Gianluca Capello (Sanremo, Itālija), Sergio Capello (Sanremo, Itālija), Filippo Caracciolo di Melito (Lucca, Itālija), Mario Carchini (Carrara, Itālija), Filippo Carosi (Roma, Itālija), Elena Carra (Roma, Itālija), Claudio Carrara (Nembro, Itālija), Ivan Michele Casarotto (Verona, Itālija), Anna Maria Cavagnetto (Turīna, Itālija), Gabriele Lucio Cazzulani (Segrate, Itālija), Davide Celli (Rimini, Itālija), Antonio Cerigato (Ferrara, Itālija), Paolo Enrico Chirichilli (Roma, Itālija), Celestino Ciocca (Roma, Itālija), Mariagiuseppa Civale (Milāna, Itālija), Benito Colangelo (Bollate, Itālija), Roberto Colicchio (Milāna, Itālija), Edoardo Colli (Trieste, Itālija), Nello Paolo Colombo (Casatenovo, Itālija), Mario Concini (Tuenno, Itālija), Marika Congestrì (S. Onofrio, Itālija), Luigi Corsini (Pistoia, Itālija), Maria Chiara Corsini (Dženova, Itālija), Aniello Cucurullo (Civitavecchia, Itālija), Roberto Cugola (Melara, Itālija), Roberto Cupioli (Rimini, Itālija), Giuseppe D’Acunto (Lucca — S. Anna, Itālija), Stefano D’Andrea (Ancona, Itālija), Nazzareno D’Amici (Roma, Itālija), Michele Danelon (Gruaro, Itālija), Piermaria Carlo Davoli (Milāna, Itālija), Iole De Angelis (Roma, Itālija), Roberto De Pieri (Treviso, Itālija), Stefano De Pieri (Martellago, Itālija), Ario Deasti (Sanremo, Itālija), Stefano Marco Debernardi (Aosta, Itālija), Gianfranco Del Mondo (Casoria, Itālija), Salvatore Del Mondo (Gaeta, Itālija), Gianmaria Dellea (Castelveccana, Itālija), Rocco Delsante (Langhirano, Itālija), Gianmarco Di Luigi (Sant’Antimo, Itālija), Alessandro Di Tomizio (Reggello, Itālija), Donata Dibenedetto (Altamura, Itālija), Angela Dolcini (Pavia, Itālija), Denis Dotti (Milāna, Itālija), Raffaele Duino (San Martino Buon Albergo, Itālija), Simona Elefanti (Montecchio Emilia, Itālija), Maurizio Elia (Roma, Itālija), Claudio Falzoni (Besnate, Itālija), Enrico Maria Ferrari (Roma, Itālija), Giuseppe Ferraro (Pago Vallo Lauro, Itālija), Fiduciaria Cavour Srl (Roma, Itālija), Giorgio Filippello (Caccamo, Itālija), Giovanni Filippello (Caccamo, Itālija), Dario Fiorin (Venēcija, Itālija), Guido Fortunati (Verona, Itālija), Achille Furioso (Agrigento, Itālija), Monica Furlanis (Concordia Sagittaria, Itālija), Vitaliano Gaglianese (San Giuliano Terme, Itālija), Antonio Galbo (Palermo, Itālija), Gianluca Gallino (Milāna, Itālija), Giandomenico Gambacorta (Roma, Itālija), Federico Gatti (Besana in Brianza, Itālija), Raffaella Maria Fatima Gerardi (Lavello, Itālija), Mauro Gini (Bressanone, Itālija), Barbara Giudiceandrea (Roma, Itālija), Riccardo Grillini (Lugo, Itālija), Luciano Iaccarino (Verona, Itālija), Vittorio Iannetti (Carrara, Itālija), Franz Anton Inderst (Marlengo, Itālija), Alessandro Lepore (Giovinazzo, Itālija), Hermann Kofler (Merano, Itālija), Fabio Lo Presti (Ponte S. Pietro, Itālija), Silvia Locatelli (Brembate, Itālija), Nicola Lozito (Grumo Appula, Itālija), Rocco Lozito (Grumo Appula, Itālija), Fabio Maffoni (Soncino, Itālija), Silvano Maffoni (Orzinuovi, Itālija), Bruno Maironi Da Ponte (Bergamo, Itālija), Franco Maironi Da Ponte (Bergamo, Itālija), Michele Maironi Da Ponte (Bergamo, Itālija), Francesco Makovec (Lesmo, Itālija), Concetta Mansi (Matera, Itālija), Angela Marano (Melito di Napoli, Itālija), Bruno Marchetto (Milāna, Itālija), Fabio Marchetto (Milāna, Itālija), Sergio Mariani (Milāna, Itālija), Lucia Martini (Scandicci, Itālija), Alessandro Mattei (Treviso, Itālija), Giorgio Matterazzo (Seregno, Itālija), Mauro Mazzone (Verona, Itālija), Ugo Mereghetti (Brescia, Itālija), kuri ir pilnvaroti rīkoties šādu personu vārdā: Fulvia Mereghetti (Casamassima, Itālija), Vitale Micheletti (Brescia, Itālija), Giuseppe Mignano (Dženova, Itālija), Fabio Mingo (Ladispoli, Itālija), Giovanni Minorenti (Guidonia Montecelio, Itālija), Filippo Miuccio (Roma, Itālija), Fulvio Moneta Caglio de Suvich (Milāna, Itālija), Giancarlo Monti (Milāna, Itālija), Angelo Giuseppe Morellini (Besana in Brianza, Itālija), Barbara Mozzambani (San Martino Buon Albergo, Itālija), Mario Nardelli (Gubbio, Itālija), Eugenio Novajra (Udine, Itālija), Giorgio Omizzolo (Baone, Itālija), Patrizia Paesani (Roma, Itālija), Daniela Paietta (Arona, Itālija), Luigi Paparo (Volla, Itālija), Davide Pascale (Milāna, Itālija), Salvatore Pasciuto (Gaeta, Itālija), Sergio Pederzani (Ossuccio, Itālija), Aldo Perna (Neapole, Itālija), Marco Piccinini (San Mauro Torinese, Itālija), Nicola Piccioni (Soncino, Itālija), Stefano Piedimonte (Neapole, Itālija), Mauro Piliego (Bolzano, Itālija), Vincenzo Pipolo (Roma, Itālija), Johann Poder (Silandro, Itālija), Giovanni Polazzi (Milāna, Itālija), Santo Pullarà (Rimini, Itālija), Patrizio Ragusa (Roma, Itālija), Rosangela Raimondi (Arluno, Itālija), Massimo Ratti (Milāna, Itālija), Gianni Resta (Imola, Itālija), Giuseppe Ricciarelli (San Giustino, Itālija), Enrica Rivi (Scandiano, Itālija), Maria Rizescu (Pesaro, Itālija), Alessandro Roca (Turīna, Itālija), Mario Romani (Milāna, Itālija), Claudio Romano (Neapole, Itālija), Gianfranco Romano (Pisticci, Itālija), Ivo Rossi (Nettuno, Itālija), Alfonso Russo (Scandiano, Itālija), Iginio Russolo (San Quirinino, Itālija), Francesco Sabato (Barselona, Spānija), Giuseppe Salvatore (Silvi, Itālija), Luca Eudilio Sarzi Amadè (Milāna, Itālija), Tiziano Scagliola (Terlizzi, Itālija), Antonio Scalzullo (Avellino, Itālija), Liviano Semeraro (Gavirate, Itālija), Laura Liliana Serpente (Ancona, Itālija), Maria Grazia Serpente (Ancona, Itālija), Luciana Serra (Milāna, Itālija), Giuseppe Silecchia (Altamura, Itālija), Paolo Sillani (Bergamo, Itālija), Vincenzo Solombrino (Neapole, Itālija), Patrizia Spiezia (Casoria, Itālija), Alberto Tarantini (Roma, Itālija), Halyna Terentyeva (Concordia Sagittaria, Itālija), Vincenzo Tescione (Caserta, Itālija), Riccardo Testa (Cecina, Itālija), Salvatore Testa (Pontinia, Itālija), Nadia Toneatti (Trieste, Itālija), Giuseppe Ucci (Como, Itālija), Giovanni Urbanelli (Pescara, Itālija), Giuseppina Urciuoli (Avellino, Itālija), Amelia Vaccaro (Chiavari, Itālija), Maria Grazia Valentini (Tuenno, Itālija), Nicola Varacalli (Occhieppo Superiore, Itālija), Giancarlo Vargiu (Boloņa, Itālija), Salvatore Veltri Barraco Alestra (Marsala, Itālija), Roberto Vernero (Milāna, Itālija), Vincenza Vigilia (Castello d’Agogna, Itālija), Celso Giuliano Vigna (Castel San Pietro Terme, Itālija), Roberto Vignoli (Santa Marinella, Itālija), Georg Weger (Merano, Itālija), Albino Zanichelli (Busana, Itālija), Andrea Zecca (Roma, Itālija), Maurizio Zorzi (Ora, Itālija)
   (pārstāvji — S. Sutti un R. Spelta, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               pēc Eiropas Centrālās bankas (ECB) atbildības konstatēšanas un novērtēšanas atbilstoši LESD 340. pantam piespriest atbildētājai atlīdzināt radušos zaudējumus vismaz EUR 12 504 614,98 apmērā vai tādā apmērā, kādu tiesa uzskata par atbilstošu un taisnīgu, to precizējot tiesvedības laikā, pieskaitot procentus pēc likumīgās likmes un nokavējuma procentus, kurus aprēķina no dienas, kad maksājums ir jāveic līdz tā faktiskās samaksas dienai;

               —

               pakārtoti, tāpat pēc Eiropas Centrālās bankas (ECB) atbildības konstatēšanas un novērtēšanas atbilstoši LESD 340. pantam piespriest atbildētājai atlīdzināt radušos zaudējumus vismaz EUR 3 668 020,39 apmērā vai tādā apmērā, kādu tiesa uzskata par atbilstošu un taisnīgu, to precizējot tiesvedības laikā, pieskaitot procentus pēc likumīgās likmes un nokavējuma procentus, kurus aprēķina no dienas, kad maksājums ir jāveic līdz tā faktiskās samaksas dienai;

               —

               pakārtoti tam, tāpat pēc Eiropas Centrālās bankas (ECB) atbildības konstatēšanas un novērtēšanas atbilstoši LESD 340. pantam, piespriest atbildētājai atlīdzināt radušos zaudējumus vismaz EUR 2 667 651,19 apmērā vai tādā apmērā, kādu tiesa uzskata par atbilstošu un taisnīgu, to precizējot tiesvedības laikā, pieskaitot procentus pēc likumīgās likmes un nokavējuma procentus, kurus aprēķina no dienas, kad maksājums ir jāveic līdz tā faktiskās samaksas dienai;

               —

               visbeidzot, pakārtoti iepriekšējam, piespriest ECB atlīdzināt zaudējumus, kas radušies no tās tiesiskas rīcības vai rīcības, kurā tā nav vainojama, tādā apmērā, kādu tiesa uzskata par atbilstošu un taisnīgu;

               —

               piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītāji norāda uz atbildētājas ārpuslīgumisko atbildību par tās intervences kārtību Grieķijas parāda deficīta restrukturizācijā un apgalvo, ka ECB atbildība iestājas saskaņā ar LESD 340. panta trešo daļu, jo ir izpildīti visi šai nolūkā norādītie nosacījumi, proti, prettiesiska rīcība, kurā prasītāji vaino ECB, faktiski zaudējumi un cēloņsakarība starp zaudējumiem un iestādes rīcību.
   Prasītāji šajā sakarā uzsver, ka atbildētāja:

               —

               2012. gada 15. februārī esot noslēgusi konfidenciālu vienošanos par vērtspapīru [valsts obligāciju] apmaiņu ar Grieķijas Republiku;

               —

               esot atteikusies piedalīties vai neesot piedalījusies Grieķijas parāda restrukturizācijā, kas tika noteikts par priekšnoteikumu Grieķijas Republikai, lai saņemtu otro atbalsta daļu, lai gan ECB atradās interešu konflikta situācijā, jo tā bija viena no Troika dalībniecēm;

               —

               2012. gada 5. martā esot pieņēmusi lēmumu, ar kuru Grieķijas vērtspapīru (valsts obligāciju) atbilstība garantiju statusā ir padarīta atkarīga no pārpirkšanas programmas, kas tika piemērota tikai valstu centrālajām bankām, pat ja šie vērtspapīri neatbilda kredīta kvalitātes kritērijiem.

         Prasītāji savas prasības pamatojumā norāda, ka atbildētājas rīcībai esot bijusi tieša negatīva un cēloniska ietekme uz viņu juridisko situāciju un ka viņiem esot radusies papildu vērtības samazināšanās (haircut), kas ietekmēja privātpersonas, ka viņu kredītu vērtība samazinājusies un ka privāto ieguldītāju statuss ticis samazināts līdz “junioru” kreditoru statusam.
   Prasītāji apgalvo, ka šī rīcība esot skaidrs augstāka spēka tiesību normu, kuru mērķis ir aizsargāt privātpersonas, pārkāpums, it īpaši vienlīdzīgas attieksmes pret kreditoriem principa, nediskriminācijas un vienlīdzības, samērīguma, tiesiskās paļāvības un vērtspapīru turētāju tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības principu pārkāpums.
   Pakārtoti, gadījumā, ja Vispārējā tiesa ECB rīcību neuzskatītu par prettiesisku, prasītāji tomēr norāda, ka ECB katrā ziņā pastāv objektīva atbildība vai atbildība, kurai nav vajadzīga vainas esamība vai kurai nav jāizriet no prettiesiskas rīcības; jo šajā lietā ECB pārmestās rīcības rezultātā radās pārmērīgs un īpašs zaudējums, it īpaši ņemot vērā pamattiesības, kuras ir aizsargātas ar Nicas Hartu kopš Lisabonas līguma spēkā stāšanās, kas paredzētas tās 17. pantā (tiesības uz īpašumu), 21. pantā (diskriminācijas aizliegums), 38. pantā (patērētāju tiesību aizsardzība) un 41. pantā (tiesības uz labu pārvaldību).


title: Lieta C-621/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā T-415/09 New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG , agrāk — New Yorker SHK Jeans GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Vallis K. — Vallis A. & Co. O.E. 2011. gada 2. decembrī iesniedza New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG , agrāk — New Yorker SHK Jeans GmbH

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/44

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā T-415/09 New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, agrāk — New Yorker SHK Jeans GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Vallis K. — Vallis A. & Co. O.E.2011. gada 2. decembrī iesniedza New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, agrāk — New Yorker SHK Jeans GmbH

      (Lieta C-621/11 P)
      (2012/C 25/82)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, agrāk — New Yorker SHK Jeans GmbH (pārstāvji — V. Spitz, A. Gaul, T. Golda un S. Kirschstein-Freund, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Vallis K. — Vallis A. & Co. O.E.

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

                  1)

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā T-415/09 un:

                              a)

                              atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. jūlija lēmumu daļā, kurā ir noraidīta apelācijas sūdzība un apstiprināts reģistrācijas atteikums attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē,
                              pakārtoti:

                              b)

                              nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai galīgā sprieduma pieņemšanai;

                  2)

                  piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā un apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

                  —

                  Papildu izmantošanas pierādījumu, kas iesniegti pēc Biroja noteiktā šādu pierādījumu iesniegšanas termiņa, izvērtēšana ir PZR (1) 42. panta 2. un 3. punkta un 76. panta 2. punkta (agrāk — PZR 43. panta 2. un 3. punkta un 74. panta 2. punkta) un PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Pretstatītās preču zīmes faktiskās izmantošanas pierādījumu iesniegšanu regulē vienīgi PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punkts. PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punkta tekstā nav paredzēta rīcības brīvība. Tādējādi šajā ziņā nav piemērojams PZR 76. panta 2. punkts. Ja termiņā, ko Birojs noteicis saskaņā ar PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punkta pirmo teikumu, nav pierādīta pretstatītās preču zīmes faktiskā izmantošana, iebildumi tiek noraidīti;

                  —

                  Līdz ar to, ja Birojs aicina iebildumu iesniedzēju iesniegt apsvērumus, atbildot uz [reģistrācijas] pieteikuma iesniedzēja argumentiem attiecībā uz iesniegtajiem izmantošanas pierādījumiem atbilstoši PZR 75. pantam un PZR īstenošanas Regulas 20. noteikuma 4. punktam, iebildumu iesniedzējs var iesniegt savus apsvērumus. Tomēr papildu izmantošanas pierādījumus nevar ņemt vērā, jo tie ir iesniegti pēc termiņa izbeigšanās. Birojs, ņemot vērā novēloti iesniegtus pierādījumus, ir pārkāpis PZR 42. panta 2. un 3. punktu un PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punktu;

                  —

                  Vienīgi tas, ka [reģistrācijas] pieteikuma iesniedzējs ir iesniedzis apsvērumus, kuros tas apstrīd termiņā iesniegto pierādījumu pietiekamību, neattaisno papildu izmantošanas pierādījumu ņemšanu vērā;

                  —

                  Pat, ja PZR 76. panta 2. punkts ir atzīstams par piemērojamu attiecībā uz papildu izmantošanas pierādījumiem, kas iesniegti pēc PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punktā paredzētā termiņa izbeigšanās, izskatāmajā lieta ir ticis pārkāpts PZR 42. panta 2. un 3. punkts un 76. panta 2. punkts un PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punkts;

                  —

                  Vēlāk iesniegtie pierādījumi nebija papildu pierādījumi. Papildu pierādījumi nozīmē, ka pirmajā noteiktajā termiņā iesniegtie pierādījumi apliecina pretstatītās preču zīmes faktisko izmantošanu un ka vēlāk iesniegtie pierādījumi vienīgi pamato jau pierādītus faktus. Tādējādi Vispārējā tiesa pārkāpa PZR 76. panta 2. punktu, atļaujot šīs tiesību normas piemērošanu apelācijas procesā;

                  —

                  Ir notikusi rīcības brīvības, kas piešķirta ar PZR 76. panta 2. punktu, ļaunprātīga izmantošana. Birojs pārkāpa savu rīcības brīvību ar to vien, ka ņēma vērā, ka iebildumu iesniedzējam bija nepieciešama papildu izmantošanas piemēru iesniegšana. Jautājums par to, vai vienam no lietas dalībniekiem ir nepieciešama papildu pierādījumu iesniegšana, nav faktors, kas jāņem vērā atbildētājam. Uz šo jautājumu ir jāatbild pašam attiecīgajam lietas dalībniekam. Turklāt Birojs neņēma vērā citus apstākļus. Tas pat neizvērtēja sākotnēji iesniegto materiālu nozīmi. Vispārēja tiesa, nolemjot, ka šādi nav notikusi ļaunprātīga rīcības brīvības izmantošana, pārkāpa piemērojamās tiesību normas.

         (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.)


title: Lieta C-121/12 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums — Bernhard Rintisch /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Valfleuri Pâtes alimentaires SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 74. panta 2. punkts — Regula (EK) Nr. 2868/95 — 50. noteikuma 1. punkta pirmā un trešā daļa — Agrākas preču zīmes īpašnieka iebildumi — Preču zīmes pastāvēšana — Pierādījumi, kas iesniegti iebildumu pamatošanai pēc tam noteiktā termiņa beigām — Neņemšana vērā — Apelāciju padomes rīcības brīvība — Norma, kurā paredzēts citādi — Apstākļi, kas neļauj ņemt vērā papildu vai papildinošus pierādījumus)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/25

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums — Bernhard Rintisch/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Valfleuri Pâtes alimentaires SA

   (Lieta C-121/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 74. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 2868/95 - 50. noteikuma 1. punkta pirmā un trešā daļa - Agrākas preču zīmes īpašnieka iebildumi - Preču zīmes pastāvēšana - Pierādījumi, kas iesniegti iebildumu pamatošanai pēc tam noteiktā termiņa beigām - Neņemšana vērā - Apelāciju padomes rīcības brīvība - Norma, kurā paredzēts citādi - Apstākļi, kas neļauj ņemt vērā papildu vai papildinošus pierādījumus)
   2013/C 344/41
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Bernhard Rintisch (pārstāvis — A. Dreyer, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider) un Valfleuri Pâtes alimentaires SA (pārstāvis — F. Baujoin, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-109/09 Rintisch/ITSB — Valfleuri Pâtes alimentaires, ar ko Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, kuru noteiktu Kopienas un valsts vārdisku preču zīmju, valsts grafiskas preču zīmes un firmas, kurā ir ietverts vārds “PROTI”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29., 30. un 32. klasē, īpašnieks bija cēlis par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 21. janvāra lēmumu R 1660/2007-4, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar ko tika noraidīti apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtie iebildumi pret vārdiskas preču zīmes “PROTIVITAL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29. un 30. klasē, reģistrāciju — Dokumentu novēlota iesniegšana — Rīcības brīvība, ko piešķir Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Bernhard Rintisch atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.