title: Lieta C-332/17: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Riigikohus (Igaunija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Starman AS/Tarbijakaitseamet (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 2011/83/ES – 21. pants – Ar patērētājiem noslēgti līgumi – Saziņa pa tālruni – Telekomunikāciju pakalpojumu sniedzēja prakse saviem klientiem, kuri jau ir noslēguši līgumu, piedāvāt saīsinātu atbalsta tālruņa numuru par augstāku tarifu nekā pamata tarifs)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/24

      Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Riigikohus (Igaunija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Starman AS/Tarbijakaitseamet

      (Lieta C-332/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 2011/83/ES - 21. pants - Ar patērētājiem noslēgti līgumi - Saziņa pa tālruni - Telekomunikāciju pakalpojumu sniedzēja prakse saviem klientiem, kuri jau ir noslēguši līgumu, piedāvāt saīsinātu atbalsta tālruņa numuru par augstāku tarifu nekā pamata tarifs))
      (2018/C 408/30)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Iesniedzējtiesa

         Riigikohus

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Starman AS

         Atbildētāja: Tarbijakaitseamet

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, 21. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā, ka, ja tirgotājs visiem saviem klientiem ir piedāvājis vienu vai vairākus saīsinātos tālruņa numurus par augstāku tarifu nekā pamata tarifs, patērētāji, kas ar šo tirgotāju ir noslēguši līgumu, maksā vairāk par parasto tarifu, kad tie saistībā ar šo līgumu telefoniski sazinās ar minēto tirgotāju.

         (1)  OV C 256, 7.8.2017.


title: Lieta T-668/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 20. septembra spriedums – Maico Holding/EUIPO – Eico (“Eico”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Eico” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MAICO” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Apzīmējumu līdzība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/55

      Vispārējās tiesas 2018. gada 20. septembra spriedums – Maico Holding/EUIPO – Eico (“Eico”)
      (Lieta T-668/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Eico” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MAICO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
      (2018/C 408/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Maico Holding GmbH (Villingen-Schwenningen, Vācija) (pārstāvji: T. Krüger un D. Deckers, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Eico A/S (Brønderslev, Dānija) (pārstāvis: A. Skov, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 27. jūlija lēmumu lietā R 2089/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Maico Holding un Eico.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Maico Holding GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 382, 13.11.2017.


title: Apvienotās lietas C-54/17 un C-55/17: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Wind Tre SpA, agrāk Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, agrāk Vodafone Omnitel NV (C-55/17) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 2005/29/EK – Negodīga komercprakse – 3. panta 4. punkts – Piemērošanas joma – 5., 8. un 9. pants – Agresīva komercprakse – I pielikuma 29. punkts – Komercprakse, kas ir agresīva jebkuros apstākļos – Nepasūtītu preču pārdošana – Direktīva 2002/21/EK – Direktīva 2002/22/EK – Telekomunikāciju pakalpojumi – SIM karšu (Subscriber Identity Module, abonenta identifikācijas modulis) ar noteiktiem priekšiestatītiem un iepriekš aktivizētiem pakalpojumiem pārdošana – Patērētāju iepriekšēja neinformēšana)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/12

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Wind Tre SpA, agrāk Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, agrāk Vodafone Omnitel NV (C-55/17)
      (Apvienotās lietas C-54/17 un C-55/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - 3. panta 4. punkts - Piemērošanas joma - 5., 8. un 9. pants - Agresīva komercprakse - I pielikuma 29. punkts - Komercprakse, kas ir agresīva jebkuros apstākļos - Nepasūtītu preču pārdošana - Direktīva 2002/21/EK - Direktīva 2002/22/EK - Telekomunikāciju pakalpojumi - SIM karšu (Subscriber Identity Module, abonenta identifikācijas modulis) ar noteiktiem priekšiestatītiem un iepriekš aktivizētiem pakalpojumiem pārdošana - Patērētāju iepriekšēja neinformēšana))
      (2018/C 408/13)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Atbildētājas: Wind Tre SpA, agrāk Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, agrāk Vodafone Omnitel NV (C-55/17)

         piedaloties: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (C-54/17), Altroconsumo, Vito Rizzo (C-54/17), Telecom Italia SpA

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Jēdziens “nepasūtītu preču pārdošana” Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), I pielikuma 29. punkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka, neskarot pārbaudes, kas jāveic iesniedzējtiesai, tas attiecas uz tādu rīcību kā šajā lietā aplūkotā, kas izpaužas tādējādi, ka telekomunikāciju operators tirgoja SIM kartes (Subscriber Identity Module, abonenta identifikācijas modulis), kurās bija priekšiestatīti un iepriekš aktivizēti tādi noteikti pakalpojumi kā interneta pārlūkošana un automātiskais atbildētājs, iepriekš un pienācīgi neinformējot patērētāju nedz par šādu priekšiestatīšanu un iepriekšēju aktivizēšanu, nedz arī par šo pakalpojumu izmaksām.

                  2)

                  Direktīvas 2005/29 3. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru tāda rīcība, kas uzskatāma par nepasūtītu preču pārdošanu Direktīvas 2005/29 I pielikuma 29. punkta izpratnē, kā pamatlietā ir jānovērtē, ņemot vērā šīs direktīvas tiesību normas, no kā izriet, ka saskaņā ar šo tiesisko regulējumu valsts pārvaldes iestāde Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/21/EK (2002. gada 7. marts) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/140/EK (2009. gada 25. novembris), izpratnē nav kompetenta uzlikt sodu par šādu rīcību.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta T-10/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – GABO:mi/Komisija (Šķīrējklauzula – Sestā un septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2002.–2006. gads un 2007.–2013. gads) – Vēstules, kurās lūgts atmaksāt daļu no piešķirtajām dotācijām – Paziņojums par parādu – Prasījumu ieskaits – Prasības pieteikuma pielāgošana – Pieņemamība – Izdevumu attaisnotība – Pārvaldībā turētie līdzekļi – Pienākums iegrāmatot izmaksas darbuzņēmēja grāmatvedības reģistros – Atbilstība grāmatvedības noteikumiem, kas ir spēkā valstī, kur ir iedibināts darbuzņēmējs – Tiesiskā drošība – Tiesiskā paļāvība – Laba pārvaldība – Pārskatāmība – Tiesības tikt uzklausītam – Samērīgums)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/46

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – GABO:mi/Komisija
      (Lieta T-10/16) (1)

      ((Šķīrējklauzula - Sestā un septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2002.–2006. gads un 2007.–2013. gads) - Vēstules, kurās lūgts atmaksāt daļu no piešķirtajām dotācijām - Paziņojums par parādu - Prasījumu ieskaits - Prasības pieteikuma pielāgošana - Pieņemamība - Izdevumu attaisnotība - Pārvaldībā turētie līdzekļi - Pienākums iegrāmatot izmaksas darbuzņēmēja grāmatvedības reģistros - Atbilstība grāmatvedības noteikumiem, kas ir spēkā valstī, kur ir iedibināts darbuzņēmējs - Tiesiskā drošība - Tiesiskā paļāvība - Laba pārvaldība - Pārskatāmība - Tiesības tikt uzklausītam - Samērīgums))
      (2018/C 408/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Minhene, Vācija) (pārstāvji: M. Ahlhaus un C. Mayer, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji S. Delaude, S. Lejeune un M. Siekierzyńska, pēc tam S. Delaude un M. Siekierzyńska)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 272. pantu un kurā ir lūgts atzīt, ka neeksistē prasījums, kas ir minēts divās 2015. gada 2. decembra informatīvajās vēstulēs un 2015. gada 2. decembra paziņojumā par parādu 1 770 417,29 euro apmērā, un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts atcelt gan lēmumus par ieskaitu, kas ir noformēti septiņās 2015. gada 16. un 21. decembra, 2016. gada 14. janvāra, 26. aprīļa un 3. maija vēstulēs un kuros ir gribēts ar katru attiecīgo maksājumu ieskaita veidā dzēst apgalvoto prasītājas parādu, gan minēto paziņojumu par parādu un minētās informatīvās vēstules.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Komisijas prasījums pret GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG, kas minēts 2015. gada 2. decembra paziņojumā par parādu Nr. 3241514917 un divās 2015. gada 2. decembra vēstulēs, ir nepamatots daļā, kurā tas attiecas uz pieteiktajām izmaksām saistībā ar “braucienu un sanāksmju kopbudžetu”, kā arī ar to saistītos līgumsodus.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta C-69/17: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 12. septembra spriedums (Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, iepriekš – Gamesa Wind România SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu – Iegādes, ko veicis nodokļa maksātājs, kuru nodokļu administrācija ir atzinusi par “neaktīvu” – Tiesību uz atskaitīšanu atteikums – Samērīguma un PVN neitralitātes principi)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/14

      Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 12. septembra spriedums (Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, iepriekš – Gamesa Wind România SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      (Lieta C-69/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Iegādes, ko veicis nodokļa maksātājs, kuru nodokļu administrācija ir atzinusi par “neaktīvu” - Tiesību uz atskaitīšanu atteikums - Samērīguma un PVN neitralitātes principi))
      (2018/C 408/15)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, iepriekš – Gamesa Wind România SRL

         Atbildētājas: Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Rezolutīvā daļa

      Direktīva 2006/112 (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 2010/45/ES (2010. gada 13. jūlijs), it īpaši tās 213., 214. un 273. pants, ir jāinterpretē tādā veidā, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, kurš atļauj valsts nodokļu administrācijai atteikt nodokļa maksātājam, kas ir veicis iegādes tajā laikposmā, kurā bija anulēts viņa pievienotās vērtības nodokļa maksātāja identifikācijas numurs, tādēļ, ka viņš nav iesniedzis nodokļu deklarācijas, tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli saistībā ar šīm iegādēm, iesniedzot pievienotās vērtības nodokļa deklarācijas – vai izdotos rēķinus – pēc viņa identifikācijas numura atkārtotas aktivizēšanas, tikai tāpēc, ka šīs iegādes bija notikušas neaktivitātes periodā, lai gan pamata prasības ir izpildītas un šīs tiesības uz atskaitīšanu nav izmantotas krāpnieciski vai ļaunprātīgi.

         (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta T-180/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer u.c. (“EM”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “EM” – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/50

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer u.c. (“EM”)
      (Lieta T-180/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “EM” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā))
      (2018/C 408/63)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EM Research Organization, Inc. (Okinawa, Japāna) (pārstāvji: J. Liesegang, M. Jost un N. Lang, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un D. Walicka)

         Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Christoph Fischer GmbH (Stephanskirchen, Vācija), Ole Weinkath (Hünxe-Drevenack, Vācija), Multikraft Produktions- und Handels GmbH (Pichl/Wels, Austrija), Phytodor AG (Buochs, Šveica) (pārstāvji: M. Kinkeldey, J. Rosenhäger, K. Lochner un M. Peters, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 2442/2015–1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Christoph Fischer, Ole Weinkath, Multikraft Produktions- und Handel un Phytodor, no vienas puses, un EM Research Organization, no otras puses.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  EM Research Organization, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 22.5.2017.


title: Lieta C-513/17: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 26. septembra spriedums (Amtsgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko aizsācis Josef Baumgartner (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Transports – Autopārvadājumi – Regula (EK) Nr. 561/2006 – 19. panta 2. punkta pirmā daļa – Administratīvs sods par dalībvalsts, kurā atrodas uzņēmuma juridiskā adrese, teritorijā izdarītu pārkāpumu, ko uzlikušas citas dalībvalsts, kurā pārkāpums konstatēts, kompetentās iestādes)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/29

      Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 26. septembra spriedums (Amtsgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko aizsācis Josef Baumgartner

      (Lieta C-513/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Transports - Autopārvadājumi - Regula (EK) Nr. 561/2006 - 19. panta 2. punkta pirmā daļa - Administratīvs sods par dalībvalsts, kurā atrodas uzņēmuma juridiskā adrese, teritorijā izdarītu pārkāpumu, ko uzlikušas citas dalībvalsts, kurā pārkāpums konstatēts, kompetentās iestādes))
      (2018/C 408/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Josef Baumgartner

         piedaloties: Bundesamt für Güterverkehr, Staatsanwaltschaft Köln

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 561/2006 (2006. gada 15. marts), ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Regulu (EEK) Nr. 3820/85, 19. panta 2. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiešā veidā dalībvalsts kompetentās iestādes tiek pilnvarotas uzlikt sodu uzņēmumam vai tā vadītājam par minētās regulas pārkāpumu, kas ir konstatēts tās teritorijā, ja par šo pārkāpumu jau nav bijis uzlikts sods, pat ja šis pārkāpums ir izdarīts citas dalībvalsts teritorijā, kurā atrodas uzņēmuma juridiskā adrese.

         (1)  OV C 382, 13.11.2017.


title: Lieta C-180/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 26. septembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X, Y/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā politika patvēruma un alternatīvās aizsardzības jomā – Direktīva 2013/32/ES – 46. pants – Direktīva 2008/115/EK – 13. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 18. pants, 19. panta 2. punkts un 47. pants – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Neizraidīšanas princips – Lēmums, ar kuru ir noraidīts starptautiskās aizsardzības pieteikums un noteikts atgriešanās pienākums – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta otrā tiesu instance – Pilnībā apturoša iedarbība, kas tiek attiecināta vienīgi uz prasībām pirmajā instancē)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/21

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 26. septembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X, Y/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      (Lieta C-180/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā politika patvēruma un alternatīvās aizsardzības jomā - Direktīva 2013/32/ES - 46. pants - Direktīva 2008/115/EK - 13. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 18. pants, 19. panta 2. punkts un 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Neizraidīšanas princips - Lēmums, ar kuru ir noraidīts starptautiskās aizsardzības pieteikums un noteikts atgriešanās pienākums - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta otrā tiesu instance - Pilnībā apturoša iedarbība, kas tiek attiecināta vienīgi uz prasībām pirmajā instancē))
      (2018/C 408/25)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: X, Y

         Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Rezolutīvā daļa

      46. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai un 13. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, skatīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 18. panta un 19. panta 2. punkta, kā arī 47. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā, paredzot apelāciju par pirmās instances tiesas spriedumu, ar ko ir apstiprināts lēmums, ar kuru noraidīts starptautiskās aizsardzības pieteikums un uzlikts atgriešanās pienākums, šis tiesību aizsardzības līdzeklis netiek saistīts ar pilnībā apturošu iedarbību pat tad, ja attiecīgā persona atsaucas uz nopietnu risku, ka tiks pārkāpts neizraidīšanas princips.

         (1)  OV C 202, 26.6.2017.


title: Lieta T-238/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – Gugler/EUIPO – Gugler France (“GUGLER”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “GUGLER” – Agrāks valsts sabiedrības nosaukums Gugler France – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts) – Sajaukšanas iespēja)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/52

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – Gugler/EUIPO – Gugler France (“GUGLER”)
      (Lieta T-238/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “GUGLER” - Agrāks valsts sabiedrības nosaukums Gugler France - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Sajaukšanas iespēja))
      (2018/C 408/66)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Alexander Gugler (Maxdorf, Vācija) (pārstāvis: M.-C. Simon, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: sākotnēji P. Sipos, vēlāk A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Gugler France (Besançon, Francija) (pārstāvis: A. Grolée, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 1008/2016-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Gugler France un A. Gugler.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 1008/2016-1.

                  2)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Alexander Gugler tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Gugler France sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 195, 19.6.2017.


title: Lieta C-172/17 P: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Eiropas Komisija (Apelācija – Šķīrējklauzulas – Līgums Pocemon, kas noslēgts saistībā ar Septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007.-2013. gads) – Pieļaujamās izmaksas – Eiropas Komisijas lēmums – Piešķirto līdzekļu atmaksāšanas pienākums – Pretprasība)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/18

      Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Eiropas Komisija
      (Lieta C-172/17 P) (1)

      ((Apelācija - Šķīrējklauzulas - Līgums Pocemon, kas noslēgts saistībā ar Septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007.-2013. gads) - Pieļaujamās izmaksas - Eiropas Komisijas lēmums - Piešķirto līdzekļu atmaksāšanas pienākums - Pretprasība))
      (2018/C 408/21)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (pārstāvis: S. Paliou, dikigoros)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal un A. Kyratsou)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 168, 29.5.2017.


title: Lieta T-528/18: Prasība, kas celta 2018. gada 4. septembrī – XI/Komisija

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/55

      Prasība, kas celta 2018. gada 4. septembrī – XI/Komisija
      (Lieta T-528/18)
      (2018/C 408/72)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: XI (pārstāvis: N. Lhoëst, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 25. maija lēmumu, ar kuru tiek noraidīta prasītājas sūdzība, ciktāl šajā lēmumā ietverti medicīniski dati;

                  —

                  piespriest Komisijai samaksāt atlīdzību un procentus par nodarīto morālo kaitējumu, kas novērtēts ex aequo et bono5 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu par to, ka esot pārkāpts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pants, kā arī neesot izpildīts pienākums sniegt palīdzību un ievērot ierēdņu intereses, ciktāl lēmumā par prasītājas sūdzības noraidīšanu ir izpausti medicīniski dati, kuri turklāt esot acīmredzami kļūdaini.


title: Tiesas spriedums (2018. gada 14. jūnijs) lietā E-11/17 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2011/61/ES)

text:
               15.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/6

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2018. gada 14. jūnijs)
      lietā E-11/17
      EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi

         (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2011/61/ES)

      (2018/C 414/08)
      Lietā E-11/17 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – LŪGUMS pasludināt, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 30., 31.bb, 31.d, 31.eb un 31.i punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīva 2011/61/ES par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem un par grozījumiem Direktīvā 2003/41/EK, Direktīvā 2009/65/EK, Regulā (EK) Nr. 1060/2009 un Regulā (ES) Nr. 1095/2010), kas pielāgots Līgumam ar 1. protokolu, un saskaņā ar minētā Līguma 7. pantu, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kas nepieciešami, lai īstenotu minēto aktu, un/vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kurus tā pieņēmusi minētā akta īstenošanai – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson un tiesneši Per Christiansen un Bernd Hammermann (tiesnesis-referents), 2018. gada 14. jūnijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
      Ar šo tiesa:

                  1)

                  pasludina, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 30., 31.bb, 31.d, 31.eb un 31.i punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīva 2011/61/ES par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem un par grozījumiem Direktīvā 2003/41/EK, Direktīvā 2009/65/EK, Regulā (EK) Nr. 1060/2009 un Regulā (ES) Nr. 1095/2010), kas pielāgots Līgumam ar 1. protokolu, un saskaņā ar minētā Līguma 7. pantu, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kas nepieciešami, lai īstenotu minēto aktu;

                  2)

                  piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-194/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. septembra rīkojums – Rewe-Beteiligungs-Holding International/EUIPO – Wessanen Benelux (“BonNatura”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/77

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. septembra rīkojums – Rewe-Beteiligungs-Holding International/EUIPO – Wessanen Benelux (“BonNatura”)
      (Lieta T-194/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2018/C 427/104)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvji: S. Brandstätter, M. Kinkeldey un J. Rosenhäger, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Sesma Merino un J. Ivanauskas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Wessanen Benelux BV (Amsterdama, Nīderlande)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 8. janvāra lēmumu lietā R 949/2017-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Wessanen Benelux un Rewe-Beteiligungs-Holding International.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 166, 14.5.2018.


title: Lieta C-537/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. augustā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – YV

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. augustā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – YV
      (Lieta C-537/18)
      (2018/C 427/16)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Najwyższy

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: YV

         Atbildētājs: Krajowa Rada Sądownictwa

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Pamattiesību hartas 47. pants savienojumā ar Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1) 9. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka situācijā, kad dalībvalsts pēdējās instances tiesā ir iesniegta apelācijas sūdzība, kas pamatojas uz vecuma diskriminācijas aizlieguma pārkāpšanu pret šīs tiesas tiesnesi, kopā ar lūgumu apturēt apstrīdētā lēmuma izpildi, šai tiesai – ar mērķi aizsargāt tiesības, kas izriet no Eiropas Savienības tiesību aktiem, izmantojot [oriģ. 2. lpp.] valsts tiesību aktos paredzēto pagaidu līdzekli – ir pienākums atteikt piemērot valsts tiesību aktus, kas paredz jurisdikciju lietā, kurā tika iesniegta apelācijas sūdzība, šīs tiesas palātai, kura nedarbojas saistībā ar to, ka tajā nav iecelti tiesneši?

         (1)  OV 2000., L 303, 16. lpp.


title: Tiesas spriedums (2017. gada 14. jūlijs) lietā E-9/16 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti (REACH Regula (EK) Nr. 1907/2006 – Ķīmiskās vielas – Perfluoroktānskābe (PFOA) – Brīva aprite – Ierobežošanas procedūra – Tiesiskais pamats)

text:
               4.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 1/7

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2017. gada 14. jūlijs)
   lietā E-9/16
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti

      (REACH Regula (EK) Nr. 1907/2006 – Ķīmiskās vielas – Perfluoroktānskābe (PFOA) – Brīva aprite – Ierobežošanas procedūra – Tiesiskais pamats)

   (2018/C 1/09)
   Lietā E-9/16 EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti – PIETEIKUMS ar lūgumu atzīt, ka Norvēģija nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no tiesību akta, kurš minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XV nodaļas 12.zc punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH)), kas pielāgots tā 1. protokolā, un/vai tās saistības, kas izriet no līguma, jo ir uzturējusi spēkā tiesību normas (piemēram, Norvēģijas Ražojumu noteikumu 2-32. pantu), kuras aizliedz ražot, ievest, izvest un pārdot patēriņa izstrādājumus, kas satur konkrētas koncentrācijas perfluoroktānskābi, tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Ása Ólafsdóttir (ad hoc), 2017. gada 14. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo tiesa:

               1)

               noraida pieteikumu;

               2)

               uzdod EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Tiesas spriedums (2017. gada 20. jūlijs) lietā E-11/16 – Mobil Betriebskrankenkasse / Tryg Forsikring, ko atbalsta Norvēģijas Transportlīdzekļu apdrošināšanas birojs (Trafikkforsikringsforeningen) (Regulas (EEK) Nr. 1408/71 93. pants – Regula (EK) Nr. 883/2004 – Par pabalstiem atbildīgo institūciju tiesības attiecībā pret vainojamām trešām personām – Subrogācija un tiešas tiesības)

text:
               4.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 1/8

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2017. gada 20. jūlijs)
   lietā E-11/16

      Mobil Betriebskrankenkasse / Tryg Forsikring, ko atbalsta Norvēģijas Transportlīdzekļu apdrošināšanas birojs (Trafikkforsikringsforeningen)

      (Regulas (EEK) Nr. 1408/71 93. pants – Regula (EK) Nr. 883/2004 – Par pabalstiem atbildīgo institūciju tiesības attiecībā pret vainojamām trešām personām – Subrogācija un tiešas tiesības)

   (2018/C 1/10)
   Lietā E-11/16 Mobil Betriebskrankenkasse / Tryg Forsikring, ko atbalsta Norvēģijas Transportlīdzekļu apdrošināšanas birojs (Trafikkforsikringsforeningen) – LŪGUMS tiesai saskaņā ar EBTA dalībvalstu Nolīguma par uzraudzības iestādes un tiesas izveidi 34. pantu no Oslo rajona tiesas (Oslo tingrett) par Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 85. panta 1. punkta interpretāciju, tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Benedikt Bogason (ad hoc), 2017. gada 20. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Ja institūcijai, kas ir atbildīga par pabalstiem, pamatojoties uz tiesību aktiem, kuru īstenošanu tā nodrošina, ir subrogētas vai tiešas tiesības pret trešo personu, kura vainojama par citā EEZ valstī nodarītu miesas bojājumu, saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 1408/71 93. panta 1. punktu citām EEZ valstīm ir jāatzīst tiesības, kas paredzētas tās EEZ valsts tiesību aktos, kuri attiecas uz minēto institūciju.

               2.

               Tomēr šādas subrogētas vai tiešas tiesības nevar pārsniegt tiesības, kuras cietušajai personai ir attiecībā pret trešo personu, kas vainojama par šo miesas bojājumu (saskaņā ar tās EEZ valsts tiesību aktiem, kurā miesas bojājums nodarīts, tai skaitā piemērojamām starptautisko privāttiesību normām).

               3.

               Neatkarīgi no minētā tas, ka saskaņā ar tās EEZ valsts tiesību aktiem, kurā miesas bojājums nodarīts, nepieciešamā ārstēšana ir veikta, neradot izmaksas pašai cietušajai personai, neliedz institūcijai, kas atbildīga par pabalstu izsniegšanu, prasīt no minētās trešās personas kompensāciju par izmaksām, kas radušās saistībā ar šādu ārstēšanu.


title: Lieta T-423/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 1. februāra spriedums – Larko/Komisija (Valsts atbalsts — Grieķijas piešķirtais atbalsts — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Valsts atbalsta jēdziens — Priekšrocība — Privātā ieguldītāja kritērijs — Atgūstamā atbalsta summa — Komisijas paziņojums par valsts atbalstu garantiju veidā)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/24

         Vispārējās tiesas 2018. gada 1. februāra spriedums – Larko/Komisija
   (Lieta T-423/14) (1)

   ((Valsts atbalsts - Grieķijas piešķirtais atbalsts - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Valsts atbalsta jēdziens - Priekšrocība - Privātā ieguldītāja kritērijs - Atgūstamā atbalsta summa - Komisijas paziņojums par valsts atbalstu garantiju veidā))
   (2018/C 104/31)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji: I. Dryllerakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis, E. Rantos un N. Korogiannakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouchagiar un É. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu 2014/539/ES (2014. gada 27. marts) par valsts atbalstu SA.34572 (2013/C) (ex 13/NN), ko Grieķija piešķīrusi uzņēmumam Larco General Mining & Metallurgical Company SA (OV 2014, L 254, 24. lpp.).

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 292, 1.9.2014.


title: Lieta T-216/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedums – Dôvera zdravotná poist’ovňa/Komisija (Valsts atbalsts — Veselības apdrošināšanas iestādes — Kapitāla palielināšana, parādu atmaksa, subsīdijas un risku izlīdzināšanas sistēma — Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība — Valsts atbalsta jēdziens — Uzņēmuma un saimnieciskās darbības jēdziens — Solidaritātes princips — Valsts pārbaude — Saimnieciska rakstura darbība — Konkurence attiecībā uz kvalitāti — Tādu subjektu klātbūtne, kuru darbībai ir peļņas gūšanas nolūks — Peļņas gūšana, izmantošana un sadale — Kļūda tiesību piemērošanā — Kļūda vērtējumā)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/25

         Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedums – Dôvera zdravotná poist’ovňa/Komisija
   (Lieta T-216/15) (1)

   ((Valsts atbalsts - Veselības apdrošināšanas iestādes - Kapitāla palielināšana, parādu atmaksa, subsīdijas un risku izlīdzināšanas sistēma - Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Valsts atbalsta jēdziens - Uzņēmuma un saimnieciskās darbības jēdziens - Solidaritātes princips - Valsts pārbaude - Saimnieciska rakstura darbība - Konkurence attiecībā uz kvalitāti - Tādu subjektu klātbūtne, kuru darbībai ir peļņas gūšanas nolūks - Peļņas gūšana, izmantošana un sadale - Kļūda tiesību piemērošanā - Kļūda vērtējumā))
   (2018/C 104/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dôvera zdravotná poist’ovňa, a.s. (Bratislava, Slovākija) (pārstāvji: O. Brouwer un A. Pliego Selie, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P.-J. Loewenthal un L. Armati)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Union zdravotná poist’ovňa, a.s. (Bratislava) (pārstāvji: sākotnēji E. Pijnacker Hordijk un A. ter Haar, vēlāk A. ter Haar, advokāti)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Slovākijas Republika (pārstāvis: B. Ricziová)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2015/248 (2014. gada 15. oktobris) par Slovākijas Republikas īstenotajiem pasākumiem SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN) attiecībā uz Spoločná zdravotná poisťovňa, a.s. (SZP) un Všeobecná zdravotná poisťovňa, a.s. (VZP) (OV 2015, L 41, 25. lpp.).

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2015/248 (2014. gada 15. oktobris) par Slovākijas Republikas īstenotajiem pasākumiem SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN) attiecībā uz Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) un Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP).

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Dôvera zdravotná poist’ovňa, a.s un Union zdravotná poist’ovňa a.s. tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Slovākijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Lieta C-700/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt Kyritz/Wolf-Henning Peters

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt Kyritz/Wolf-Henning Peters

   (Lieta C-700/17)
   (2018/C 104/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finanzamt Kyritz

      Atbildētājs: Wolf-Henning Peters

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai klīniskās ķīmijas un laboratorijas diagnostikas specializētā ārsta sniegtas medicīniskās aprūpes atbrīvojums no nodokļa tādos apstākļos kā pamatlietā ir jāvērtē saskaņā ar Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 132. panta 1. punkta c) apakšpunktu vai saskaņā ar šīs direktīvas 132. panta 1. punkta b) apakšpunktu?

               2)

               Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērojamība – ja šī norma ir piemērojama – ir atkarīga no uzticības attiecībām starp ārstu un ārstēto personu?

      (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-720/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. decembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Mohammed Bilali

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. decembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Mohammed Bilali

   (Lieta C-720/17)
   (2018/C 104/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Mohammed Bilali

      Atbildētāja: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Savienības tiesības, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (1) (2011. gada 13. decembris) (Statusa direktīva) 19. panta 3. punkts, nepieļauj tādu dalībvalsts tiesību normu par alternatīvās aizsardzības statusa atcelšanas iespēju, saskaņā ar kuru var lemt par alternatīvās aizsardzības statusa atcelšanu, ja piešķiršanai nozīmīgie fakti paši par sevi nav mainījušies, bet ir mainījusies attiecīgā iestādei pieejamā informācija, un turklāt alternatīvās aizsardzības statusa piešķiršanā izšķiroša nozīme nav bijusi nedz trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka nepareizi uzrādītajiem, nedz neuzrādītajiem faktiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu, OV 2011, L 337, 9. lpp.


title: Lieta C-730/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. decembrī iesniedza Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. decembrī iesniedza Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

   (Lieta C-730/17)
   (2018/C 104/22)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich

      Atbildētāja: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 295/91”), 3., 5., 6. un 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja faktiskais Kopienas gaisa pārvadātājs Regulas Nr. 261/2004 izpratnē, noslēdz ar patērētājiem līgumu par pasažieru gaisa pārvadājumu, ietverot braucienu vilcienā no dzelzceļa stacijas, kas atrodas tādas dalībvalsts teritorijā, kurā šie patērētāji dzīvo, uz lidostu, kas atrodas citas dalībvalsts teritorijā, no kuras patērētāji uzsāk lidojumu uz savu galamērķi, proti, uz lidostu, kas atrodas trešās valsts teritorijā, ka minētajiem patērētājiem nav nekādas tiesiskas saiknes ar sabiedrību, kas rīko braucienu ar vilcienu, bet ka acīmredzot gaisa pārvadātājam ar to ir nolīgumi un braucienam ar vilcienu, kas iekļauts līgumā, bija ievērojama kavēšanās, kā rezultātā minētie patērētāji nav varējuši veikt lidojumu no minētās lidostas, kas atrodas citas dalībvalsts teritorijā, minētie patērētāji var atsaukties uz tiesībām, kas nostiprinātas Regulā Nr. 261/2004, un pieprasīt kompensāciju saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 5., 6. un 7. pantu?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta T-793/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 7. februāra spriedums – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (Maisiņu prezentēšanas kaste) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota maisiņu prezentēšanas kaste — Agrāka starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Bulgāriju — Spēkā neesamības pamati — Atšķirtspējīga apzīmējuma, kura īpašniekam ir tiesības aizliegt tā izmantošanu, izmantošana jaunākā dizainparaugā — Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 6/2002 62. pants — Rūpības pienākums — Regulas Nr. 6/2002 63. panta 1. punkts)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/35

         Vispārējās tiesas 2018. gada 7. februāra spriedums – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (Maisiņu prezentēšanas kaste)
   (Lieta T-793/16) (1)

   ((Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota maisiņu prezentēšanas kaste - Agrāka starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Bulgāriju - Spēkā neesamības pamati - Atšķirtspējīga apzīmējuma, kura īpašniekam ir tiesības aizliegt tā izmantošanu, izmantošana jaunākā dizainparaugā - Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 6/2002 62. pants - Rūpības pienākums - Regulas Nr. 6/2002 63. panta 1. punkts))
   (2018/C 104/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turcija) (pārstāvis: T. Riedler, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bulgārija) (pārstāvis: A. Kostov, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2016. gada 12. septembra lēmumu lietā R 1143/2015-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Şölen
      Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret un E. Zaharieva.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas trešās padomes 2016. gada 12. septembra lēmumu lietā R 1143/2015 –3;

               2)

               Apmierināt pieteikumu atzīt dizainparaugu, kas ir reģistrēts ar numuru 002343244-0002, par spēkā neesošu.

               3)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un izdevumus Apelācijas padomē.

               4)

               Elka Zaharieva sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta T-611/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedums – Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring/Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Satura rādītājs Komisijas lietas materiāliem saistībā ar LESD 101. pantā paredzētās procedūras piemērošanu — Piekļuves atteikums — Pienākums norādīt pamatojumu — Pienākums informēt par tiesību aizsardzības līdzekļiem — Izņēmums saistībā ar izmeklēšanas mērķu aizsardzību — Vispārīga konfidencialitātes prezumpcija)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/29

         Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedums – Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring/Komisija
   (Lieta T-611/15) (1)

   ((Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Satura rādītājs Komisijas lietas materiāliem saistībā ar LESD 101. pantā paredzētās procedūras piemērošanu - Piekļuves atteikums - Pienākums norādīt pamatojumu - Pienākums informēt par tiesību aizsardzības līdzekļiem - Izņēmums saistībā ar izmeklēšanas mērķu aizsardzību - Vispārīga konfidencialitātes prezumpcija))
   (2018/C 104/37)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring mbH (Melsungen, Vācija) (pārstāvji: E. Wagner un H. Hoffmeyer, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji F. Clotuche-Duvieusart, L. Wildpanner un A. Buchet, vēlāk F. Clotuche-Duvieusart, A. Buchet un F. Erlbacher un visbeidzot F. Clotuche-Duvieusart un A. Buchet)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atbilstoši LESD 263. pantam, kurā tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 3. septembra lēmumu, ar kuru prasītājai ir atteikta piekļuve Komisijas 2013. gada 4. decembra lēmuma nekonfidenciālajai versijai, kas saistīta ar LESD 101. panta piemērošanas procedūru un EEZ līguma 53. pantu (lieta AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives (EIRD) – Izlīguma procedūra), kā arī šīs procedūras lietas materiālu satura rādītājam, un, otrkārt, prasība atbilstoši LESD 265. pantam, ar kuru tiek lūgts konstatēt, ka Komisija ir pieļāvusi prettiesisku bezdarbību, nesagatavojot lēmuma C(2013) 8512 final un ar šo procedūru saistītā satura rādītāja nekonfidenciālo versiju.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring mbH piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-851/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 7. februāra spriedums – Access Info Europe/Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — ES un Turcijas 2016. gada 8. un 18. marta paziņojumi — Eiropas Savienības vai dalībvalstu veikta paredzēto pasākumu īstenošana — Iestādes juridiskā dienesta sagatavoti vai saņemti dokumenti — Juridiski atzinumi — ES un Turcijas 2016. gada 8. marta paziņojuma īstenošanas ietvaros paredzēto pasākumu tiesiskuma analīze — Piekļuves atteikums — Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Izņēmums par sabiedrības interešu aizsardzību saistībā ar starptautiskajām attiecībām — Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums — Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību — Izņēmums saistībā ar juridisko atzinumu aizsardzību)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/38

         Vispārējās tiesas 2018. gada 7. februāra spriedums – Access Info Europe/Komisija
   (Lieta T-851/16) (1)

   ((Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - ES un Turcijas 2016. gada 8. un 18. marta paziņojumi - Eiropas Savienības vai dalībvalstu veikta paredzēto pasākumu īstenošana - Iestādes juridiskā dienesta sagatavoti vai saņemti dokumenti - Juridiski atzinumi - ES un Turcijas 2016. gada 8. marta paziņojuma īstenošanas ietvaros paredzēto pasākumu tiesiskuma analīze - Piekļuves atteikums - Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Izņēmums par sabiedrības interešu aizsardzību saistībā ar starptautiskajām attiecībām - Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums - Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību - Izņēmums saistībā ar juridisko atzinumu aizsardzību))
   (2018/C 104/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Access Info Europe (Madride, Spānija) (pārstāvji: O. Brouwer, E. Raedts un J. Wolfhagen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Buchet un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 19. septembra Lēmumu C(2016) 6029 final, ar ko tiek apstiprināts piekļuves atteikums prasītājai attiecībā uz šīs iestādes juridiskā dienesta dokumentiem, kuri iespējami attiecas uz tādu Eiropas Savienības un tās dalībvalstu pasākumu tiesiskumu, kas veikti, lai īstenotu darbības, kuras ir izklāstītas Savienības valstu vai valdību vadītāju 2016. gada 8. marta paziņojumā, kas pieņemts pēc to 2016. gada 7. marta sanāksmes ar Turcijas premjerministru.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 19. septembra Lēmumu C(2016) 6029 final, ciktāl tajā ir ietverts atteikums sniegt Access Info Europe daļēju piekļuvi Komisijas dokumenta ar atsauci Ares(2016) 2453347 daļas “Legal framework” pirmajam teikumam, kā arī Komisijas dokumenta ar atsauci Ares(2016) 2453181 1. pielikuma I punkta a) apakšpunkta “EU Legal Framework” pirmajam teikumam.

               2)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               3)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta T-718/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedums – PTC Therapeutics International/EMA (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — EMA rīcībā esošs dokuments saistībā ar zāļu Translarna tirdzniecības atļaujas pieteikumu — Lēmums piešķirt piekļuvi dokumentam trešajai personai — Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību — Vispārējās prezumpcijas par konfidencialitāti neesamība)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/30

         Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedums – PTC Therapeutics International/EMA

   (Lieta T-718/15) (1)

   ((Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - EMA rīcībā esošs dokuments saistībā ar zāļu Translarna tirdzniecības atļaujas pieteikumu - Lēmums piešķirt piekļuvi dokumentam trešajai personai - Izņēmums saistībā ar komerciālo interešu aizsardzību - Vispārējās prezumpcijas par konfidencialitāti neesamība))
   (2018/C 104/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PTC Therapeutics International Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji: sākotnēji C. Thomas, barrister, G. Castle, B. Kelly, H. Billson, solicitors, un M. Demetriou, QC, pēc tam – C. Thomas, M. Demetriou, G. Castle un B. Kelly)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūru (EMA) (pārstāvji: T. Jabłoński, A. Spina, S. Marino, A. Rusanov un N. Rampal Olmedo)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (pārstāvji: D. Scannell, barrister, un S. Cowlishaw, solicitor)

      Priekšmets

   Par prasību, kas ir pamatota ar LESD 263 pantu un kuras mērķis ir atcelt EMA2015. gada 25. novembra Lēmumu EMA/722323/2015, ar ko trešajai personai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) piešķir piekļuvi dokumentam, kurš ietver informāciju, kas sniegta saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm Translarna.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               PTC Therapeutics International Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

               3)

               European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta T-36/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. janvārī – Asahi Intecc/EUIPO – Celesio (“Celeson”)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/48

         Prasība, kas celta 2018. gada 22. janvārī – Asahi Intecc/EUIPO – Celesio (“Celeson”)
   (Lieta T-36/18)
   (2018/C 104/61)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asahi Intecc Co. Ltd (Nagoya City, Japāna) (pārstāvis: T. Schmidpeter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Celesio AG (Štutgarte, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “Celeson” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 254 798

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 20. novembra lēmums lietā R 1004/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               noraidīt McKesson Europe AG (iepriekš – Celesion AG) iebildumus Nr. B 2 644 816 pret prasītājas pieteikto vārdiskas preču zīmes “Celeson” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību;

               —

               piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest EUIPO un McKesson Europe AG (iepriekš – Celesion AG) katrai segt pusi no nepieciešamiem izdevumiem, kas radušies prasītājai procesā EUIPO Apelācijas padomē.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-102/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 1. februāra spriedums – Cantina e oleificio sociale di San Marzano/EUIPO – Miguel Torres (“SANTORO”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SANTORO” — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SANGRE DE TORO” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/39

         Vispārējās tiesas 2018. gada 1. februāra spriedums – Cantina e oleificio sociale di San Marzano/EUIPO – Miguel Torres (“SANTORO”)
   (Lieta T-102/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SANTORO” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SANGRE DE TORO” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
   (2018/C 104/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cantina e oleificio sociale di San Marzano (San Marzano di San Giuseppe, Itālija) (pārstāvji – sākotnēji F. Jacobacci un E. Truffo, vēlāk I. Carli, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: P. Sipos)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Spānija) (pārstāvis: J. Güell Serra, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 1. decembra lēmumu lietā R 2018/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Miguel Torres un Cantina e oleificio sociale di San Marzano.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Cantina e oleificio sociale di San Marzano atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 121, 18.4.2017.


title: Lieta T-55/18: Prasība, kas celta 2018. gada 26. janvārī – NGV/EUIPO (“LIEBLINGSWEIN”)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/52

         Prasība, kas celta 2018. gada 26. janvārī – NGV/EUIPO (“LIEBLINGSWEIN”)
   (Lieta T-55/18)
   (2018/C 104/66)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NGV GmbH (Wildeshausen, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un M. Alber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “LIEBLINGSWEIN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 326 515

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 6. novembra lēmums lietā R 291/2017–1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b), c) un g) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-845/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra rīkojums – QG/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Spānijas iestādes piešķīrušas konkrētiem profesionālajiem futbola klubiem — Saistībā ar uzņēmuma ienākuma nodokli piemērotas preferenciālas likmes — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Intereses celt prasību neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/41

         Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra rīkojums – QG/Komisija
   (Lieta T-845/16) (1)

   ((Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Spānijas iestādes piešķīrušas konkrētiem profesionālajiem futbola klubiem - Saistībā ar uzņēmuma ienākuma nodokli piemērotas preferenciālas likmes - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Intereses celt prasību neesamība - Acīmredzama nepieņemamība))
   (2018/C 104/53)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: QG (pārstāvji: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet un A. Hernández Pardo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Luengo, B. Stromsky un P. Němečková)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2016) 4046 final (2016. gada 4. jūlijs) par valsts atbalstu SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), ko īstenojusi Spānija konkrētu futbola klubu labā.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Noraidīt lūgumu izbeigt tiesvedību.

               2)

               Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

               3)

               Vairs nav jālemj par lūgumiem par iestāšanos lietā, kurus iesniedza Spānijas Karaliste un Fútbol Club Barcelona.

               4)

               QG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

               5)

               QG, Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste un Fútbol Club Barcelona katrs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar lūgumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta C-634/16 P: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 24. janvāra spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)/European Food SA, Société des produits Nestlé SA (Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Vārdiska preču zīme “FITNESS” — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana)

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 24. janvāra spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)/European Food SA, Société des produits Nestlé SA

   (Lieta C-634/16 P) (1)

   ((Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Vārdiska preču zīme “FITNESS” - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana))
   (2018/C 104/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: M. Rajh)

      Pārējie lietas dalībnieki: European Food SA (pārstāvis: I. Speciac, advokāts), Société des produits Nestlé SA (pārstāvji: A. Jaeger-Lenz, S. Cobet-Nüse un A. Lambrecht, Rechtsanwälte)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 20.3.2017.


title: Lieta C-352/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 9. jūnijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak/TUIfly GmbH

text:
               19.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 9. jūnijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak/TUIfly GmbH

   (Lieta C-352/17)
   (2018/C 104/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

   Ar Tiesas 2017. gada 24. novembra rīkojumu lieta tika izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-673/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. novembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Planet49 GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. novembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Planet49 GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

   (Lieta C-673/17)
   (2018/C 112/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Planet49 GmbH

      Atbildētāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai tā ir faktiska piekrišana Direktīvas 2002/58/EK (1) 5. panta 3. punkta un 2. panta f) punkta izpratnē, tos skatot kopsakarā ar Direktīvas 95/46/EK (2) 2. panta h) punktu, ja informācijas uzglabāšana vai piekļuve lietotāja gala iekārtā jau uzglabātai informācijai tiek atļauta, izmantojot iepriekš ar ķeksīti atzīmētu laukumu, no kura lietotājam, ja viņš nevēlas dot savu piekrišanu, ķeksītis ir jāizņem?

                           b)

                           Vai, piemērojot Direktīvas 2002/58/EK 5. panta 3. punktu un 2. panta f) punktu, tos skatot kopsakarā ar Direktīvas 95/46/EK 2. panta h) punktu, ir kāda atšķirība, vai uzglabātā vai ievāktā informācija ir personas dati?

                           c)

                           Vai pirmā prejudiciālā jautājuma a) daļā minētajā situācijā ir dota faktiska piekrišana Regulas (ES) 2016/679 (3) 6. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

               2)

               Kāda informācija pakalpojuma sniedzējam atbilstoši Direktīvas 2002/58/EK 5. panta 3. punktā noteiktajai nodrošināšanai ar skaidru un visaptverošu informāciju ir jāsniedz lietotājam? Vai tajā ietilpst arī informācija par sīkdatņu darbības ilgumu un jautājums, vai trešās personas iegūst piekļuvi sīkdatnēm?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV L 201, 37. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281. 31. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV L 119, 1. lpp.).


title: Lieta T-879/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. februāra spriedums – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Marpefa (“Vieta”) (Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Vieta” — Preču zīmes faktiska izmantošana — Lēmums, kas pieņemts pēc Vispārējās tiesas veiktās iepriekšējā lēmuma atcelšanas — Regulas (EK) Nr. 207/2009 65. panta 6. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 72. panta 6. punkts) — Res judicata spēks)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/30

         Vispārējās tiesas 2018. gada 8. februāra spriedums – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Marpefa (“Vieta”)
   (Lieta T-879/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Vieta” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Lēmums, kas pieņemts pēc Vispārējās tiesas veiktās iepriekšējā lēmuma atcelšanas - Regulas (EK) Nr. 207/2009 65. panta 6. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 72. panta 6. punkts) - Res judicata spēks))
   (2018/C 112/38)
   Tiesvedības valoda – angļu.

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: S. Malynicz, QC)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Marpefa, SL (Barselona, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 1010/2016-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Sony Computer Entertainment Europe Ltd un Marpefa.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 1010/2016-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Sony Computer Entertainment Europe Ltd un Marpefa, SL.

               2)

               EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Apvienotās lietas C-360/15 un C-31/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 30. janvāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden, Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort/X BV (C-360/15), Visser Vastgoed Beleggingen BV/Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumi iekšējā tirgū — Direktīva 2006/123/EK — Piemērošanas joma — 2. panta 2. punkta c) apakšpunkts — Nepiemērojamība elektronisko komunikāciju pakalpojumiem un tīkliem — 4. panta 1. punkts — “Pakalpojuma” jēdziens — Preču mazumtirdzniecība — III nodaļa — Pakalpojumu sniedzēju brīvība veikt uzņēmējdarbību — Piemērojamība pilnībā iekšējām situācijām — 15. pants — Novērtējamas prasības — Teritoriāls ierobežojums — Detālplānojums, ar kuru mazgabarīta preču mazumtirdzniecība ir aizliegta ģeogrāfiskās zonās, kuras atrodas ārpus pilsētas centra — Pilsētvides aizsardzība — Elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļauja — Direktīva 2002/20/EK — Naudas maksājumi saistībā ar tiesībām uzstādīt iekārtas, kas ir paredzētas publiskam elektronisko komunikāciju tīklam)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/2

         Tiesas (virspalāta) 2018. gada 30. janvāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden, Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort/X BV (C-360/15), Visser Vastgoed Beleggingen BV/Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16)
   (Apvienotās lietas C-360/15 un C-31/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumi iekšējā tirgū - Direktīva 2006/123/EK - Piemērošanas joma - 2. panta 2. punkta c) apakšpunkts - Nepiemērojamība elektronisko komunikāciju pakalpojumiem un tīkliem - 4. panta 1. punkts - “Pakalpojuma” jēdziens - Preču mazumtirdzniecība - III nodaļa - Pakalpojumu sniedzēju brīvība veikt uzņēmējdarbību - Piemērojamība pilnībā iekšējām situācijām - 15. pants - Novērtējamas prasības - Teritoriāls ierobežojums - Detālplānojums, ar kuru mazgabarīta preču mazumtirdzniecība ir aizliegta ģeogrāfiskās zonās, kuras atrodas ārpus pilsētas centra - Pilsētvides aizsardzība - Elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļauja - Direktīva 2002/20/EK - Naudas maksājumi saistībā ar tiesībām uzstādīt iekārtas, kas ir paredzētas publiskam elektronisko komunikāciju tīklam))
   (2018/C 112/02)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden, Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort (C-360/15), Visser Vastgoed Beleggingen BV (C-31/16)

      Atbildētāji: X BV (C-360/15), Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū 2. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams tādām nodevām, kuru iekasējamības gadījums ir saistīts ar uzņēmumu, kas ir tiesīgi nodrošināt elektronisko komunikāciju tīklus un pakalpojumus, tiesībām ierīkot publiska elektronisko komunikāciju tīkla kabeļus.

               2)

               Direktīvas 2006/123 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas piemērošanas vajadzībām preču mazumtirdzniecības darbība ir “pakalpojums”.

               3)

               Direktīvas 2006/123 III nodaļas noteikumi par pakalpojumu sniedzēju brīvību veikt uzņēmējdarbību ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami arī situācijā, kad visi atbilstošie apstākļi ir saistīti tikai ar vienas dalībvalsts teritoriju.

               4)

               Direktīvas 2006/123 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka ar komūnas detālplānojumā paredzētajiem noteikumiem tiek aizliegta mazgabarīta preču mazumtirdzniecība ģeogrāfiskās zonās, kuras atrodas ārpus šīs komūnas pilsētas centra, ja vien ir izpildīti visi šīs direktīvas 15. panta 3. punktā noteiktie nosacījumi, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 346, 19.10.2015.

      OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta C-261/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 1. februāra spriedums – Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd/Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — LESD 101. pants — Cenas noteikšana — Starptautiskie gaisa tranzīta pakalpojumi — Tarifu nolīgums, kas ietekmē pakalpojumu galīgo cenu)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/3

         Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 1. februāra spriedums – Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd/Eiropas Komisija
   (Lieta C-261/16 P) (1)

   ((Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - LESD 101. pants - Cenas noteikšana - Starptautiskie gaisa tranzīta pakalpojumi - Tarifu nolīgums, kas ietekmē pakalpojumu galīgo cenu))
   (2018/C 112/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd un Kühne + Nagel Ltd (pārstāvji: U. Denzel, C. von Köckritz un C. Klöppner, Rechtsanwälte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Dawes, H. Leupold un G. Meessen)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd [Uksbridža [Uxbridge] (Apvienotā Karaliste)], Kühne + Nagel Ltd [Šanhaja (Ķīna)] un Kühne + Nagel Ltd [Honkonga (Ķīna)] sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta C-728/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 13. oktobra spriedumu lietā T-572/16 Brouillard/Komisija

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/20

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 13. oktobra spriedumu lietā T-572/16 Brouillard/Komisija
   (Lieta C-728/17 P)
   (2018/C 112/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Mihaylova, G. Gattinara)

      Otrs lietas dalībnieks: Alain Laurent Brouillard

      Prasījumi

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 13. oktobra spriedumu Brouillard/Komisija (T-572/16);

               —

               noraidīt prasību pirmajā instancē;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmais apelācijas sūdzības pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā un sagrozīšanu. Šis pamats sastāv no trim daļām un attiecas uz pārsūdzētā sprieduma 36., 39., 43.–56., 62. un 63. punktu.
   Pirmajā daļā Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa, interpretējot paziņojumu par konkursu, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Pārsūdzētā sprieduma 36., 45., 47.–56. punktā tā esot kļūdaini uzskatījusi, pirmkārt, ka apzīmētājs “pabeigta” vārdu savienojumā “pabeigta juridiskā izglītība” paziņojumā par konkursu neattiecās uz vajadzīgā diploma saturu, un, otrkārt, ka vārds “atbilst” vārdu salikumā “diploms, kas atbilst minimālam prasmju līmenim” attiecas nevis uz diplomu, bet uz izglītību. Tāpat Komisija uzskata, ka sistēmiskās un teleoloģiskās interpretācijas rezultātā nekādi netiek apstiprināti Vispārējās tiesas secinājumi, jo dalības konkursā nosacījumi esot interpretējami amata uzdevumu apraksta gaismā, kas atbilstoši paziņojuma par konkursu I pielikumam ir tulkošanas uzdevumi, kas jāveic “augsti kvalificētiem diplomētiem juristiem”.
   Otrajā daļā Komisija apgalvo, ka pārsūdzētā sprieduma 46.–49., 52. un 53. punktā veiktajā Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punkta c) daļas i) punkta interpretācijā esot pieļauta kļūdu tiesību piemērošanā. Komisija uzskata, ka šim Civildienesta noteikumam nav nekādas nozīmes darbā pieņemšanas procedūrā un ka tas it īpaši neliedz administrācijai, nosakot paziņojuma par konkursu saturu, paredzēt dalības nosacījumus, kas ir stingrāki nekā šajā tiesību normā paredzētie. Pretēji tam, ko konstatējusi Vispārējā tiesa, paziņojums par konkursu neesot interpretējams šī Civildienesta noteikuma gaismā.
   Trešajā daļā Komisija norāda, ka esot ticis sagrozīts Puatjē Universitātes profesionālā maģistra diploma un prasītāja pirmajā instancē kandidatūras pieteikuma saturs. Komisija uzskata, ka no šiem diviem pierādījumiem acīmredzami izriet, ka prasītājam nav diploma, kas apliecinātu master 2 tiesībās iegūšanu pēc piecu gadu studiju pabeigšanas, kā prasīts paziņojumā par konkursu. Tādēļ Vispārējās tiesas konstatējumi pārsūdzētā sprieduma 39., 43., 44. un 52.–54. punktā esot kļūdaini.
   Otrais apelācijas sūdzības pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā, kas pieļauta, interpretējot noteikumus par konkursa atlases komisijas pilnvaru noteikšanu kandidāta diploma pārbaudes veikšanā. Šis otrais pamats, kas attiecas uz pārsūdzētā sprieduma 37., 52. un 54.–56. punktu, ir vērsts uz to, lai apstrīdētu Vispārējās tiesas argumentāciju, saskaņā ar kuru atlases komisijai esot bijis jāpieņem prasītāja pirmajā instancē diploms, pamatojoties tikai uz valsts tiesību normām, kas reglamentē diplomu izsniegšanu.
   Trešais apelācijas sūdzības pamats, kurš attiecas uz pārsūdzētā sprieduma 39., 44., 47., 48., 52 un 57.–61. punktu, ir par pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu, jo Vispārējā tiesa neesot pietiekami norādījusi, pamatojoties uz kuriem lietas materiālu elementiem, tā uzskatījusi, ka prasītājam pirmajā instancē ir diploms, kas tam ļauj ievērot paziņojumā par konkursu norādītās prasības. Turklāt Vispārējā tiesa esot nonākusi pretrunā, jo vienlaikus apgalvojusi, ka pabeigta juridiskā izglītība un diploms par pabeigtu universitātes izglītību ir divi atšķirīgi kritēriji, bet konstatējusi, ka diploms ir, nenorādot, kurš elements varēja ļaut uzskatīt, ka prasība par pabeigtu juridisko izglītību ir izpildīta. Visbeidzot Vispārējā tiesa neesot pietiekami paskaidrojusi, kādēļ spriedumā lietā T-420/13, kas ir stājies likumīgā spēkā, prasītāja diploms tika noraidīts iepirkuma procedūrā par “līgumtulkotāja” tulkošanas pakalpojumiem Tiesas administrācijai, bet tagad šis pats diploms pamato to, ka šis pats prasītājs var tikt iecelts pastāvīga jurista-lingvista amatā Tiesas tulkošanas dienestos.


title: Lieta C-106/17: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 31. janvāra spriedums (Sąd Okręgowy w Szczecinie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās — Regula (ES) Nr. 1215/2012 — 11. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 13. panta 2. punkts — Jurisdikcija apdrošināšanas jomā — Piemērojamība personām — Jēdziens “cietusī puse” — Persona, kas profesionāli darbojas apdrošināšanas nozarē — Izslēgšana)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/5

         Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 31. janvāra spriedums (Sąd Okręgowy w Szczecinie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Paweł Hofsoe/LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG

   (Lieta C-106/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - 11. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 13. panta 2. punkts - Jurisdikcija apdrošināšanas jomā - Piemērojamība personām - Jēdziens “cietusī puse” - Persona, kas profesionāli darbojas apdrošināšanas nozarē - Izslēgšana))
   (2018/C 112/07)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Paweł Hofsoe

      Atbildētāja: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 13. panta 2. punkts, skatīts kopā ar šīs regulas 11. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz to nevar atsaukties fiziska persona, kas profesionāli nodarbojas tostarp ar atlīdzības prasījumu piedziņu no apdrošinātājiem un kas izmanto ar ceļu satiksmes negadījumā cietušo noslēgtu prasījuma cesijas līgumu, lai sauktu pie civiltiesiskās atbildības šī nelaimes gadījuma izraisītāja apdrošinātāju, kura reģistrācijas vieta ir citā dalībvalstī, kas nav cietušās puses dzīvesvietas dalībvalsts, pēdējās minētās dalībvalsts tiesā.

      (1)  OV C 202, 26.6.2017.


title: Lieta C-37/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. janvārī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Vueling Airlines SA/Jean-Luc Poignant

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. janvārī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Vueling Airlines SA/Jean-Luc Poignant

   (Lieta C-37/18)
   (2018/C 112/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vueling Airlines SA

      Atbildētājs: Jean-Luc Poignant

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Eiropas Savienības Tiesas sniegtā interpretācija 2017. gada 27. aprīļa spriedumā A Rosa Flussschiff (C-620/15, EU:C:2017:309) par Regulas Nr. 1408/71 (1) redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu (EK) Nr. 118/97 (2), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 647/2005 (3), 14. panta 2. punkta a) apakšpunktu ir piemērojama pārkāpumam saistībā ar nelegālo darbu, kurā E 101 sertifikāti tikuši izdoti atbilstoši 1972. gada 21. marta Regulai Nr. 574/72/EK, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai Nr. 1408/71 (4), lai gan situācija atbilda 14. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) punktam attiecībā uz darba ņēmējiem, kas veic savu darbu tās dalībvalsts teritorijā, kuras pilsoņi viņi ir un kurā gaisa pārvadājumu uzņēmumam, kas reģistrēts citā dalībvalstī, ir filiāle, un sertifikāta E 101 formulējums, kurā kā darba ņēmēja darba vieta minēta lidosta un kā darba devējs – aviokompānija, ļauj secināt, ka šis sertifikāts iegūts krāpnieciskā ceļā?

               2)

               apstiprinošas atbildes gadījumā, vai Eiropas Savienības tiesību pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj valsts tiesai, kurai atbilstoši valsts tiesībām ir jāpiemēro krimināltiesas res judicata spēks pār civiltiesu, izdarīt secinājumus no krimināltiesas sprieduma, kas pasludināts neatbilstoši Eiropas Savienības tiesību normām, civillietā piespriežot darba devējam samaksāt zaudējumu atlīdzību darbiniekam, pamatojoties tikai uz to, ka krimināltiesa ir sodījusi šo darba devēju par nelegālo darbu?

      (1)  Padomes Regula (EEK) Nr. 1408/71 (1971. gada 14. jūnijs) par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).

      (2)  Padomes Regula (EEK) Nr. 118/97 (1996. gada 2. decembris), ar kuru groza un atjaunina Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, un Regulu (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka izpildes kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 OV L 28, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 647/2005 (2005. gada 13. aprīlis), ar ko groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma shēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā, un Padomes Regulu (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka izpildes kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 (OV L 117, 1. lpp.).

      (4)  Padomes Regula (EEK) Nr. 574/72 (1972. gada 21. marts), ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā (OV L 74, 1. lpp.).


title: Lieta T-70/18: Prasība, kas celta 2018. gada 7. februārī – Sonova Holding/EUIPO (“HEAR THE WORLD”)

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/45

         Prasība, kas celta 2018. gada 7. februārī – Sonova Holding/EUIPO (“HEAR THE WORLD”)
   (Lieta T-70/18)
   (2018/C 112/57)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sonova Holding AG (Stäfa, Šveice) (pārstāvji: R. Pansch un A. Sabellek, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HEAR THE WORLD” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 274 426

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 21. novembra lēmums lietā R 1645/2017–5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-710/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa/Comune di Tarvisio

text:
               26.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa/Comune di Tarvisio

   (Lieta C-710/17)
   (2018/C 112/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa

      Atbildētāja: Comune di Tarvisio

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai ar 2004. gada 31. marta Direktīvas [2004/18/]EK (1) 48. pantu ir saderīga tāda norma kā 2006. gada 16. aprīļa Leģislatīvā dekrēta Nr. 163 53. panta 3. punkts, kas ļauj piedalīties uzņēmumam ar “norādītu” projektētāju, kurš savukārt nevar izmantot trešo personu spējas, jo nav pretendents?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta T-90/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. februārī – Guiral Broto/EUIPO – Gastro & Soul (“CAFE DEL SOL”)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/30

         Prasība, kas celta 2018. gada 19. februārī – Guiral Broto/EUIPO – Gastro & Soul (“CAFE DEL SOL”)
   (Lieta T-90/18)
   (2018/C 134/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums: spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spānija) (pārstāvis: J. de Castro Hermida, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Café del Sol” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 6 104 608

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 4. decembra lēmums lietā R 1096/2017-4

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, atzīstot par pamatotiem iebildumus, kas balstīti uz iebildumu iesniedzējam Ramón Guiral Broto piederošo prioritāro Spānijas preču zīmi Nr. 2348110 attiecībā uz Nicas klasifikācijas 42. klasi;

               —

               apstiprināt Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru noraidīts Vācijas komercsabiedrības Gastro & Soul GmbH iesniegtais Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 6 104 608 reģistrācijas pieteikums attiecībā uz “ēdināšanas un dzērienu pasniegšanas pakalpojumiem, pagaidu izmitināšanas un pārtikas piegādes pakalpojumiem”, kas atbilstoši Nicas klasifikācijai ietilpst 43. klasē, jo konfliktējošo preču zīmju līdzāspastāvēšanas dēļ patērētājiem pastāv sajaukšanas iespēja, ņemot vērā lielo vārdiskā elementa līdzību un to piemērošanas jomas identiskumu, vai, ja šāds lēmums neietilpst Vispārējās tiesas kompetencē, nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja apelācijas padomei, uzdodot tai atzīt iebildumus par pamatotiem;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu tādēļ, ka tas nav konsekvents un ar to ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesisko noteiktību, ciktāl tam ir skaidri tikusi liegta iespēja iesniegt pretstatītās prioritārās preču zīmes pilnīgu tulkojumu apelācijas lietā R 1096/2017-4, tādējādi kavējot vienu no pamatmērķiem, kas ticis izvirzīts, nododot lietu atpakaļ EUIPO apelācijas padomēm atbilstoši Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedumam lietā T-549/15, un no jauna nodot lietu EUIPO apelācijas padomēm, lai tiktu atļauts veikt šādu trūkumu novēršanu un attiecīgi tiktu pieņemts lēmums par apelācijas sūdzību.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.