title: Lieta T-627/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra spriedums – Čehijas Republika/Komisija ELGF – No finansējuma izslēgti izdevumi – Čehijas Republikas izdevumi – Atsaistīts tiešais atbalsts – Pārbaudes no attāluma – Vīnkopības nozare – Savstarpēja atbilstība – Neatbilstības atkārtošanās

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/21

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra spriedums – Čehijas Republika/Komisija
      (Lieta T-627/16) (1)

      (ELGF - No finansējuma izslēgti izdevumi - Čehijas Republikas izdevumi - Atsaistīts tiešais atbalsts - Pārbaudes no attāluma - Vīnkopības nozare - Savstarpēja atbilstība - Neatbilstības atkārtošanās)
      (2018/C 392/25)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Pavliš un J. Vláčil)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Triantafyllou, Z. Malůšková un K. Walkerová)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: F. Bergius, A. Falk, C. Meyer–Seitz un H. Shev)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/1059 (2016. gada 20. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2016, L 173, 59. lpp.), ciktāl ar to ir izslēgti Čehijas Republikas maksājumi saistībā ar ELGF 30 206 401,58 EUR apmērā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/1059 (2016. gada 20. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to ir izslēgti Čehijas Republikas maksājumi saistībā ar ELGF 6 356 909,30 EUR apmērā saistībā ar savstarpējās atbilstības pārbaudēm attiecībā uz 2011. finanšu gadu.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Eiropas Komisija, Čehijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 392, 24.10.2016.


title: Lieta C-488/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 25. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen/Golfclub Schloss Igling e.V.

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 25. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen/Golfclub Schloss Igling e.V.

      (Lieta C-488/18)
      (2018/C 392/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen

         Atbildētāja: Golfclub Schloss Igling e.V.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta m) apakšpunktam, kurā ir paredzēts, ka [dalībvalstis no nodokļa atbrīvo] “konkrētus pakalpojumus, kas cieši saistīti ar sportu vai fizisko audzināšanu un ko bezpeļņas organizācijas sniedz personām, kas piedalās sporta vai fiziskās audzināšanas pasākumos”, ir tieša iedarbība, tāpēc, ja nav veikta transponēšana, bezpeļņas organizācija uz šo noteikumu var atsaukties tieši?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai “bezpeļņas organizācija” Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta m) apakšpunkta izpratnē ir:

                              —

                              atbilstoši Savienības tiesībām autonomi interpretējams jēdziens vai arī

                              —

                              dalībvalstis ir tiesīgas šādas organizācijas esamību pakārtot tādiem nosacījumiem kā Abgabenordnung [Nodokļu noteikumu] 52. pants, to lasot kopā ar 55. pantu (vai Nodokļu noteikumu 51. un nākamos pantus kopumā)?

                  3)

                  Ja tas ir atbilstoši Savienības tiesībām autonomi interpretējams jēdziens, vai bezpeļņas organizācijai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta m) apakšpunkta izpratnē ir jāparedz noteikumi, kas reglamentē tās darbības izbeigšanu, atbilstoši kuriem tai šādā gadījumā visi savi aktīvi ir jānodod citai bezpeļņas organizācijai sporta un fiziskās audzināšanas veicināšanai?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-523/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. septembrī– BGC Partners/EUIPO – Bankgirocentralen BGC (“BGCPRO”)

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/36

      Prasība, kas celta 2018. gada 3. septembrī– BGC Partners/EUIPO – Bankgirocentralen BGC (“BGCPRO”)
      (Lieta T-523/18)
      (2018/C 392/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BGC Partners LP (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: P. Walsh, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bankgirocentralen BGC AB (Stokholma, Zviedrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BGCPRO” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 573 965

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 7. jūnija lēmums lietā R 2544/2014-5.

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl Apelācijas padome ir secinājusi, ka reģistrācijas pieteikums ir jānoraida attiecībā uz 36. klasē ietilpstošajiem konkrētajiem pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  saistībā ar izdevumu atlīdzināšanu grozīt apstrīdēto lēmumu un saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. punktu uzdot personai, kas iestājusies lietā, kurai spriedums ir nelabvēlīgs, atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē un Iebildumu nodaļā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Apelācijas padome ir kļūdaini secinājusi, ka pierādījums par izmantošanu ir pietiekams, lai pierādītu preču zīmes faktisko izmantošanu;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-61/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra spriedums – Selimovic/Parlaments (Institucionālās tiesības – Eiropas Parlaments – Psiholoģiska vardarbība – Parlamenta priekšsēdētāja lēmums, ar kuru Eiropas Parlamenta deputātam tiek noteikts sods rājiena veidā – Eiropas Parlamenta Reglamenta 166. pants – Tiesības uz labu pārvaldību – Tiesības piekļūt lietas materiāliem – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesiskā drošība – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/23

      Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra spriedums – Selimovic/Parlaments
      (Lieta T-61/17) (1)

      ((Institucionālās tiesības - Eiropas Parlaments - Psiholoģiska vardarbība - Parlamenta priekšsēdētāja lēmums, ar kuru Eiropas Parlamenta deputātam tiek noteikts sods rājiena veidā - Eiropas Parlamenta Reglamenta 166. pants - Tiesības uz labu pārvaldību - Tiesības piekļūt lietas materiāliem - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesiskā drošība - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Ārpuslīgumiskā atbildība))
      (2018/C 392/27)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jasenko Selimovic (Hägersten, Zviedrija) (pārstāvji: sākotnēji B. Leidhammar, vēlāk S. Scheiman, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: O. Caisou-Rousseau, L. Tapper Brandberg un E. Taneva)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta priekšsēdētāja 2016. gada 22. novembra lēmumus un Parlamenta Prezidija 2016. gada 12. decembra lēmumu, ar ko prasītājam ir noteikts sods rājiena veidā, un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt zaudējumus, kas, kā tiek apgalvots, ir nodarīti prasītājam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par paātrināto tiesvedību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2)

                  Prasību noraidīt.

                  3)

                  Jasenko Selimovic atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 121, 18.4.2017.


title: Lieta T-535/18: Prasība, kas celta 2018. gada 7. septembrī – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (“Peek’s”)

text:
               29.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/39

      Prasība, kas celta 2018. gada 7. septembrī – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (“Peek’s”)
      (Lieta T-535/18)
      (2018/C 392/47)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvis: P. Lange, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburga, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Peek’s” – reģistrācijas pieteikums Nr. 3 263 589

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 31. maija lēmums lietā R 60/2007-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta, lasot kopsakarā ar MarkenG [Likuma par preču zīmju un citu apzīmējumu aizsardzību] 15. panta 2. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta, lasot kopsakarā ar MarkenG 15. panta 2. punktu, pārkāpums pieņēmuma par sajaukšanas iespējas esamību dēļ;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta, lasot kopsakarā ar MarkenG 15. panta 3. punktu, pārkāpums kaitējuma preču zīmes atšķirtspējai vai reputācijai vai no tām netaisnīgi gūta labuma dēļ;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 63. panta, lasot kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta C-498/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 27. jūlijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – ZW/Deutsche Lufthansa AG

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 27. jūlijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – ZW/Deutsche Lufthansa AG

      (Lieta C-498/18)
      (2018/C 399/31)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ZW

         Atbildētāja: Deutsche Lufthansa AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Monreālas konvencijas 35. panta 1. punktā noteikto divu gadu termiņu prasības celšanai var pārtraukt vai apturēt?

                  2)

                  Vai Monreālas konvencijas 35. panta 2. punkts, [saskaņā ar kuru] “šā laikposma aprēķināšanas metodiku nosaka saskaņā ar tiesību aktiem, atbilstīgi kuriem darbojas tiesa, kas izskata šo lietu”, ļauj uzskatīt, ka valsts tiesību norma par termiņa aprēķināšanas sākumu var būt pārāka par 35. panta 1. punktā paredzēto vispārējo noteikumu, saskaņā ar kuru termiņu aprēķina no ierašanās galamērķī brīža?


title: Apvienotās lietas no C-208/17 P līdz C-210/17 P: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 12. septembra rīkojums – NF (C-208/17 P), NG (C-209/17 P), NM (C-210/17 P)/Eiropadome (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Eiropadomes 2016. gada 18. marta ES un Turcijas paziņojums – Atcelšanas prasība)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/13

      Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 12. septembra rīkojums – NF (C-208/17 P), NG (C-209/17 P), NM (C-210/17 P)/Eiropadome
      (Apvienotās lietas no C-208/17 P līdz C-210/17 P) (1)

      ((Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Eiropadomes 2016. gada 18. marta ES un Turcijas paziņojums - Atcelšanas prasība))
      (2018/C 399/16)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: NF (C-208/17 P), NG (C-209/17 P), NM (C-210/17 P) (pārstāvji: P. O’Shea, BL, I. Whelan, BL, B. Burns, Solicitor)

         Otra lietas dalībniece: Eiropadome (pārstāvji: S. Boelaert, M. Chavrier un J.-P. Hix)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Grieķijas Republika (pārstāvji: M. Michelogiannaki un G. Karipsiadis)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzības noraidīt kā acīmredzami nepieņemamas.

                  2)

                  NF, NG un NM atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017


title: Lieta T-538/18: Prasība, kas celta 2018. gada 14. septembrī – Dickmanns/EUIPO

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/48

      Prasība, kas celta 2018. gada 14. septembrī – Dickmanns/EUIPO

      (Lieta T-538/18)
      (2018/C 399/63)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Spānija) (pārstāvis: H. Tettenborn, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ar 2017. gada 14. decembra vēstuli paziņoto EUIPO nostāju, atbilstoši kurai prasītājas kā pagaidu darbinieces līgums ar EUIPO beidzas 2018. gada 30. jūnijā, kā arī, ciktāl tas ir vajadzīgs iepriekš minētajam, atcelt arī ar EUIPO2013. gada 23. novembra un 2014. gada 4. jūnija vēstulēm paziņotās nostājas;

                  —

                  piespriest EUIPO maksāt prasītājai atlīdzību pienācīgā pēc Vispārējās tiesas ieskatiem nosakāmā apmērā par prasītājai ar iepriekš minētajā prasījumā minēto EUIPO lēmumu radīto morālo un nemantisko kaitējumu, un

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Acīmredzama kļūda vērtējumā, EUIPO rīcības brīvības neizmantošana, nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums, patvaļīgas rīcības aizlieguma neievērošana
                  Prasītāja norāda, ka EUIPO prettiesiski neesot izmantojis savu rīcības brīvību attiecībā uz prasītājas darba līguma otrreizējo pagarināšanu atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta f) punktam, vai arī katrā ziņā neesot to izmantojis pienācīgā laikā pirms darba līguma termiņa beigām.

                  2.

                  Uz noteiktu laiku noslēgto pagaidu darbinieku līgumu pagarināšanas pamatnostādņu (turpmāk tekstā – “Pamatnostādnes”), labas pārvaldības principa, nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī principa, ka pagaidu darbinieka atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta a) punktam vai 2. panta f) punktam līguma izbeigšanai ir vajadzīgs attaisnojošs pamats (“iusta causa”), pārkāpums, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 30. panta, Padomes Direktīvas 1999/70/EK (1), Pamatnolīguma (it īpaši tā 1. klauzulas b) punkta un 5. klauzulas 1. punkta), kā arī SDO [Starptautiskās darba organizācijas] konvencijas Nr. 158 pārkāpums.
                  Prasītāja uzskata, ka pēc Pamatnostādņu pieņemšanas vairs neesot bijis iespējams piemērot prasītājas līgumā iekļauto “izbeigšanas klauzulu”, jo šajās Pamatnostādnēs kopš to ieviešanas esot paredzēta EUIPO piemērojamā rīcība attiecībā uz pagaidu darbinieku līgumu pagarināšanu, un līdz ar to tās izslēdzot “izbeigšanas klauzulas” piemērošanu.
                  Prasītāja arī uzskata, ka līguma izbeigšanas attaisnojošam pamatam, kuram ir budžeta tiesību raksturs, esot jāatbilst konkrētajam amatam.

                  3.

                  Pamatnostādņu pārkāpums, kas esot arī būtisks procesa pārkāpums, kā arī nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principu, labas pārvaldības principa un pareizas finanšu pārvaldības principa, tiesību uz uzklausīšanu pirms nelabvēlīga lēmuma pieņemšanas (Hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts), Biroja [darbinieku] nodrošināšanas pienākuma un prasītājas pamatoto interešu ņemšanas vērā pienākuma pārkāpums, acīmredzama kļūdas vērtējumā, izvērtējot prasītājas intereses saistībā ar dienesta interesēm, patvaļīgas rīcības aizlieguma neievērošana

                  4.

                  Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta pirmās daļas otrā un trešā teikuma, kā arī atkārtotas nodarbināšanas uz noteiktu laiku aizlieguma neievērošana
                  Šajā ziņā prasītāja norāda, ka EUIPO – acīmredzami, lai izvairītos no Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta pirmās daļas trešā teikuma tiesiskajām sekām, – esot noslēdzis ar viņu līgumu virkni atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) punktam un 2. panta a) punktam, lai gan prasītājas darbība attiecīgi neesot tikusi mainīta. Tāpēc prasītājas pirmais līgums esot piemērojams uz nenoteiktu laiku bez izbeigšanas klauzulas.

                  5.

                  Izbeigšanas klauzulas prettiesiska saglabāšana saistībā ar protokolu par atkārtotu pieņemšanu darbā, kā arī tiesiskās paļāvības, prasītājas pamatoto interešu un nodrošināšanas pienākuma pārkāpums, piemērojot klauzulu
                  Ar piekto prasības pamatu prasītāja norāda, ka EUIPO vairs neesot drīkstējis piemērot izbeigšanas klauzulu pēc garā laikposma kopš tās parakstīšanas 2005. gadā.

                  6.

                  Prasītājas tiesiskās paļāvības, EUIPO nodrošināšanas pienākuma attiecībā pret prasītāju pārkāpums, kā arī viņas pamatoto interešu neievērošana; acīmredzama kļūda vērtējumā, novērtējot dienesta intereses
                  Ar sesto prasības pamatu prasītāja norāda, ka EUIPO lēmums nepiedāvāt viņai viņas darba līguma pagarinājumu pārkāpjot prasītājas tiesisko paļāvību, nodrošināšanas pienākumu, kā arī prasītājas pamatotās intereses. Vienlaikus, ņemot vērā prasītājas ļoti labo sniegumu, tas radot arī acīmredzamu kļūdu vērtējumā saistībā ar dienesta interesēm.

                  7.

                  Prasītājas darba līguma 5. pantā paredzētās izbeigšanas klauzulas regulējuma pārkāpums
                  Saistībā ar septīto prasības pamatu prasītāja norāda, ka, piemērojot izbeigšanas klauzulu, EUIPO esot kļūdaini piemērojis Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta b) punkta ii) punktu, nevis 47. panta c) punkta i) punktu, kā tas esot paredzēts izbeigšanas klauzulā, līdz ar to uzteikuma termiņam esot bijis jābūt 10 mēnešiem, nevis EUIPO noteiktajiem 6 mēnešiem.

         (1)  Padomes Direktīva 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.).


title: Lieta C-472/17: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 6. septembra rīkojums (Giudice di pace di L’Aquila – Itālija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts – Sociālā politika – Darbs uz noteiktu laiku – Miertiesas – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/13

      Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 6. septembra rīkojums (Giudice di pace di L’Aquila – Itālija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia

      (Lieta C-472/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Sociālā politika - Darbs uz noteiktu laiku - Miertiesas - Acīmredzama nepieņemamība))
      (2018/C 399/17)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Giudice di pace di L’Aquila

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Gabriele Di Girolamo

         Atbildētāja: Ministero della Giustizia

         piedaloties: Unione Nazionale Giudici di Pace (Unagipa)

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Giudice di pace di L’Aquila (Akvilas miertiesa, Itālija) iesniegusi ar lēmumu, kas pieņemts 2017. gada 31. jūlijā, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta C-587/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 19. septembrī CSTP Azienda della Mobilità SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-186/15 CSTP Azienda della Mobilità/Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/26

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 19. septembrīCSTP Azienda della Mobilità SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-186/15 CSTP Azienda della Mobilità/Komisija
      (Lieta C-587/18 P)
      (2018/C 399/35)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: CSTP Azienda della Mobilità SpA (pārstāvji: G. Capo, L. Visone, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Asstra Associazione Trasporti

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atzīt, ka Eiropas Komisijas 2015. gada 19. janvāra lēmums valsts atbalsta lietā SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (attiecībā uz summu 4 951 838,25 euro) ir pilnīgi spēkā neesošs ex tunc, ciktāl tajā ir noteikts, ka summas, kas atvēlētas kompensācijai par sabiedrisko pakalpojumu saistībām Regulas (EEK) Nr. 1191/69 izpratnē (kompensācijas piešķiršana saskaņā ar šīs regulas 11. pantu par saistībām ievērot tarifu likmes vietējā sabiedriskā transporta nozarē) (1), ir uzskatāmas par nepaziņotu pasākumu, kas ir ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē;

                  —

                  saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atzīt, ka Eiropas Komisijas 2015. gada 19. janvāra lēmums valsts atbalsta lietā SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (attiecībā uz summu 4 951 838,25 euro) ir pilnīgi spēkā neesošs daļā, kurā Itālijas valstij ir noteikts pienākums veikt operatīvos pasākumus šā atbalsta atgūšanai; kā arī piespriest Komisijai atlīdzināt C.S.T.P. – Azienda della Mobilità S.p.A. – in amministrazione straordinaria [lieluzņēmums maksātnespējas procesā] tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai tās iesniedzēja izvirza piecus pamatus, kuru dēļ spriedums esot atceļams:
      I.   Pārsūdzētā sprieduma kļūdainība, jo aplūkotā kompensācija tajā kvalificēta par “jaunu atbalstu”

      Apelācijas sūdzības iesniedzējai piešķirtā kompensācija izriet no Consiglio di Stato [Valsts padome] 2009. gada sprieduma, kurā attiecīgās tiesības saskaņā ar Regulu 1191/1969 ir atzītas tāpēc, ka tarifa saistības ir sabiedrisko pakalpojumu saistības (SPS). Šāds nolēmums pēc savas būtības nekādā ziņā nav uzskatāms par tādu, ar kuru ir noteikts kompensācijas pasākums, jo ar to ir vienīgi konstatēta šā pasākuma esamība.
      II.   Pārsūdzētā sprieduma kļūdainība, jo tajā uzskatīts, ka nav izpildīti Altmark judikatūras nosacījumi

      Pasākuma kvalificēšana par publiskās varas iestāžu veiktajiem finansiālajiem izdevumiem kategoriski izslēdz, ka tam būtu piemērojams regulējums par valsts atbalstu. Tā kā kompensācija pēc savas iedabas ir atlīdzība par pildītajām SPS, nav konstatējama nekāda priekšrocība šīs saistības pildījušajam uzņēmumam. Turklāt, sīki analizējot spriedumu Altmark, ir redzams, ka ir ievēroti visi tajā apstiprinātie principi.
      III.   Pārsūdzētā sprieduma kļūdainība, jo tajā šis finansiālais pasākums novērtēts kā nesaderīgs ar Eiropas tiesisko regulējumu valsts atbalsta jomā, lai gan šis pasākums nespēj “kropļot konkurenci”

      Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā, ka vietējā sabiedriskā transporta tirgus Kampānijā kā šīs lietas faktu rašanās laikā (1996. – 2002. gadā), tā arī šobrīd joprojām paliek slēgts konkurencei, jo koncesijas radīja ekskluzīvas tiesības. Tādējādi tur nevarēja būt konkurences nedz “attiecībā uz tirgu”, nedz “tirgū”.
      IV.   Pārsūdzētā sprieduma kļūdainība, jo tajā ir apgalvots Komisijas lēmuma pārākums pār valsts tiesas nolēmumu; Regulā 659/99 (2)
         (Regulā 1589/2015 (3)
         ) paredzēto procesuālo garantiju kļūdaina piemērošana; tiesiskās paļāvības principa kļūdaina piemērošana

      Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā, ka valsts tiesas nolēmums ir taisīts vairāk kā piecus gadus pirms Komisijas lēmuma. Tāpēc tās minētā judikatūra šajā lietā neesot iederīga, jo šajā konkrētajā ziņā nav precedenta. Turpretim tā kā Consiglio di Stato bija piemērojusi Regulu 1191/69, tā bija izmantojusi sev piekrītošo prerogatīvu. Komisija nevar šajā konkrētajā ziņā arīdzan pretendēt uz kādām ekskluzīvām lēmumu pieņemšanas pilnvarām. Ilgais laiks, kas pagājis no Savienības tiesības piemērojušā nolēmuma līdz Komisijas lēmumam, ir nostiprinājis tiesisko paļāvību. Tāpēc uzskatāms nevis, ka Consiglio di Stato nav ievērojusi piemērotās tiesību normas, bet gan tikai tas, ka Komisija tās interpretē atšķirīgi.
      V.   Sprieduma kļūdainība, jo tajā nepienācīgi piemērota Regula (EK) Nr. 1370/2007 (4)
         , lai vērtētu atbalsta saderīgumu ar Savienības tiesisko regulējumu; pamatojuma nenorādīšana

      Komisija ir pieņēmusi lēmumu, pamatojoties uz kļūdainu juridisko pamatu, jo Regula 1370/2007 nebija piemērojama tāpēc, ka tā stājusies spēkā pēc tam, kad jau bija pieņemts Consiglio di Stato spriedums, kurā tiesības uz šīm kompensācijām tika atzītas saskaņā ar Regulu 1191/69.

         (1)  Padomes Regula (EEK) Nr. 1191/69 (1969. gada 26. jūnijs) par dalībvalstu darbību sakarā ar saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē (OV 1969, L 156, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV 2007, L 315, 1. lpp.).


title: Lieta T-475/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 27. augusta rīkojums – Boyer/Volisa un Futuna (Pagaidu noregulējums – Publiski līgumi – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Nepieņemamība)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/37

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 27. augusta rīkojums – Boyer/Volisa un Futuna
      (Lieta T-475/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Publiski līgumi - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Nepieņemamība))
      (2018/C 399/50)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Boyer (Papeete, Francija) (pārstāvis: T. Dal Farra, advokāts)

         Atbildētāja: Volisas un Futunas salu teritorija (Francija)

         Priekšmets

      Pieteikums, kurš ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Volisas un Futunas salu teritorijas lēmuma, ar ko tā noraidījusi prasītāja piedāvājumu un Leava (Francija) komerciālā muliņa būvdarbu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības piešķīrusi citam pretendentam, izpildi un, otrkārt, apturēt ar to saistītā līguma parakstīšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Tiesas spriedums (2018. gada 14. jūnijs) lietā E-15/17 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Regula (ES) Nr. 694/2014)

text:
               15.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/10

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2018. gada 14. jūnijs)
      lietā E-15/17
      EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi

         (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Regula (ES) Nr. 694/2014)

      (2018/C 414/12)
      Lietā E-15/17 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – LŪGUMS pasludināt, ka Islande, savā iekšējā tiesību sistēmā neiekļaujot aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 31.bbd punktā (Komisijas 2013. gada 17. decembra Deleģētā regula (ES) Nr. 694/2014, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES attiecībā uz regulatīvajiem tehniskiem standartiem, kas nosaka alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieku veidus) un pielāgots minētajam Līgumam ar 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma 7. pantu – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson un tiesneši Per Christiansen un Bernd Hammermann (tiesnesis-referents), 2018. gada 14. jūnijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
      Ar šo tiesa:

                  1)

                  pasludina, ka Islande, savā iekšējā tiesību sistēmā neiekļaujot aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 31.bbd punktā (Komisijas 2013. gada 17. decembra Deleģētā regula (ES) Nr. 694/2014, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES attiecībā uz regulatīvajiem tehniskiem standartiem, kas nosaka alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieku veidus) un pielāgots minētajam Līgumam ar 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma 7. pantu;

                  2)

                  piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-576/18: Prasība, kas celta 2018. gada 25. septembrī – Crédit agricole/ECB

text:
               3.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 436/55

      Prasība, kas celta 2018. gada 25. septembrī – Crédit agricole/ECB
      (Lieta T-576/18)
      (2018/C 436/78)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Crédit agricole SA (Montrouge, Francija) (pārstāvji: A. Champsaur un A. Delors, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pamatojoties uz LESD 256. un 263. pantu, atcelt 2018. gada 16. jūlijā pieņemto ECB lēmumu ECB-SSM-2018-FRCAG-75;

                  —

                  piespriest ECB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz pilnvaru pārsniegšanu Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2018. gada 16. jūlija lēmumā, ar ko prasītājai noteikts administratīvais sods par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.), 26. panta 3. punktā paredzētā pamata kapitāla prasību turpinātu pārkāpumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”). Šajā ziņā prasītāja izvirza šādus argumentus:

                              —

                              galvenokārt, tā norāda, ka ECB esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot Regulas (ES) Nr. 575/2013 26. panta 3. punktu, kurā iestādēm neesot noteikts pienākums saņemt no ECB iepriekšēju atļauju, lai parastās akcijas varētu klasificēt pirmā līmeņa pamata kapitālā.

                              —

                              pakārtoti, ja Vispārējā tiesa nolemtu, ka parasto akciju klasificēšana pirmā līmeņa pamata kapitālā bez iepriekšējas ECB atļaujas ir Regulas (ES) Nr. 575/2013 26. panta 3. punkta pārkāpums, prasītāja apgalvo, ka tā apzināti vai aiz neuzmanības nav izdarījusi nevienu pārkāpumu saistībā ar minētās tiesību normas piemērošanu un ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts tiesiskās drošības princips.

                              —

                              pakārtoti tam, ja Vispārējā tiesa nolemtu, ka ir konstatējams pārkāpums un prasītājai piemērojams sods, prasītāja apgalvo, ka, ņemot vērā apgalvotā pārkāpuma smaguma neesamību un prasītājas sadarbību, ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts samērīguma princips.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz ECB pieļauto prasītājas procesuālo pamattiesību pārkāpumu, ko ECB esot izdarījusi, jo tā apstrīdēto lēmumu esot balstījusi uz iebildumiem, par kuriem prasītājai nebija iespējams iesniegt savus iebildumus.


               10.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/9

      Prasība, ko 2018. gada 9. novembrī iesniedza EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
      (Lieta E-6/18)
      (2019/C 9/10)
      EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja Carsten Zatschler, Catherine Howdle un Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir no EBTA Uzraudzības iestādes, 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2018. gada 9. novembrī iesniedza prasību pret Islandi.
      EBTA Uzraudzības iestāde lūdz EBTA Tiesu:

                  1)

                  atzīt, ka Islande nav izpildījusi savus pienākumus atbilstīgi aktam, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma 1.a punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Direktīva 2014/52/ES, ar ko groza Direktīvu 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, jo Islande noteiktajā termiņā nav pieņēmusi atbilstīgi EEZ līguma 7. pantam minētā akta īstenošanai nepieciešamos pasākumus vai jebkurā gadījumā nav informējusi par to EBTA Uzraudzības iestādi;

                  2)

                  uzdot Islandei segt šīs tiesvedības izmaksas.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

                  —

                  Pieteikums attiecas uz faktu, ka Islande līdz 2018. gada 3. aprīlim nav rīkojusies atbilstīgi argumentētajam atzinumam, ko EBTA Uzraudzības iestāde sniedza 2018. gada 31. janvārī, par to, ka minētā valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Direktīvu 2014/52/ES, ar ko groza Direktīvu 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma 1.a punktā un pielāgota līgumam ar tā 1. protokolu (“Akts”).

                  —

                  EBTA Uzraudzības iestāde apgalvo, ka Islande nav izpildījusi savus pienākumus atbilstīgi Aktam un EEZ līguma 7. pantam, jo tā noteiktajā termiņā nav pieņēmusi Akta īstenošanai nepieciešamos pasākumus.


title: Lieta T-494/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. novembra rīkojums – Iccrea Banca/Komisija un VNV (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus – Ekonomikas un monetārā savienība – Banku savienība – Vienots noregulējuma mehānisms kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam (VNM) – Vienotais noregulējuma fonds (VNF) – Ex ante iemaksas noteikšana par 2016. gadu – Nepareiza atbildētāja norādīšana – Termiņš prasības celšanai – Nokavējums – Hipotētiski akti – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Cieša saikne ar prasību atcelt tiesību aktu – Iebilde par prettiesiskumu – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               4.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/62

      Vispārējās tiesas 2018. gada 19. novembra rīkojums – Iccrea Banca/Komisija un VNV
      (Lieta T-494/17) (1)

      ((Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Ekonomikas un monetārā savienība - Banku savienība - Vienots noregulējuma mehānisms kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam (VNM) - Vienotais noregulējuma fonds (VNF) - Ex ante iemaksas noteikšana par 2016. gadu - Nepareiza atbildētāja norādīšana - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Hipotētiski akti - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Cieša saikne ar prasību atcelt tiesību aktu - Iebilde par prettiesiskumu - Acīmredzama nepieņemamība))
      (2019/C 44/80)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Roma, Itālija) (pārstāvji: P. Messina, F. Isgrò un A. Dentoni Litta, advokāti)

         Atbildētāji: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Di Bucci, A. Steiblytė, un K.-Ph. Wojcik), Vienotā noregulējuma valde (pārstāvji: G. Rumi, S. Raes, M. Merola un T. Van Dyck, advokāti)

         Priekšmets

      Galvenokārt, pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt VNV 2016. gada 15. aprīļa izpildsesijā pieņemto lēmumu par ex ante iemaksām Vienotajā noregulējuma fondā par 2016. gadu (SRB/ES/SRF/2016/06), kā arī visus citus VNV lēmumus, pamatojoties uz kuriem Itālijas banka ir pieņēmusi 2015. gada 24. novembra valsts Lēmumu Nr. 1249264/15, 2015. gada 26. novembra Lēmumu Nr. 1262091/15, 2016. gada 29. decembra Nr. 1547337/16, 2017. gada 14. marta Lēmumu Nr. 333162/17 un 2017. gada 14. marta Lēmumu Nr. 334520/17, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu, un, pakārtoti, prasība, kura ir pamatota ar LESD 277. pantu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Vienotās noregulējuma valdes (VNV) un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 318, 25.9.2017.


title: Lieta C-303/18 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 28. novembra rīkojums – Jean-Marie Le Pen/Eiropas Parlaments (Apelācija – Pieņemamība – Eiropas Parlaments – Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām – Parlamentārās palīdzības piemaksa – Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana)

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 28. novembra rīkojums – Jean-Marie Le Pen/Eiropas Parlaments
      (Lieta C-303/18 P) (1)

      ((Apelācija - Pieņemamība - Eiropas Parlaments - Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Parlamentārās palīdzības piemaksa - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana))
      (2019/C 54/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Jean-Marie Le Pen (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Seyr un C. Burgos)

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu.

                  2.

                  Jean-Marie Le Pen atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta C-698/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. novembrī iesniedza Tribunalul Specializat Mureş (Rumānija) – SC Raiffeisen Bank SA/JB

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. novembrī iesniedza Tribunalul Specializat Mureş (Rumānija) – SC Raiffeisen Bank SA/JB
      (Lieta C-698/18)
      (2019/C 54/06)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Specializat Mureş

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SC Raiffeisen Bank SA

         Atbildētājs: JB

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos normas (1), konkrētāk, tās preambulas 12., 21. un 23. apsvērums, kā arī 2. panta b) punkts, 6. panta 1. punkts, 7. panta 2. punkts un 8. pants pieļauj, piemērojot procesuālās autonomijas principu un kopā skatītos līdzvērtības un efektivitātes principus, tādu tiesisko instrumentu kopumu, kas ietver parasto prasību tiesā, kurai neiestājas noilgums un kas ir izmantojama, lai atzītu ar patērētājiem noslēgto kredītlīgumu dažu noteikumu negodīgumu, un personīga un mantiska rakstura parasto prasību tiesā, kurai iestājas noilgums un kas ir izmantojama, lai panāktu direktīvas mērķi novērst visu to saistību sekas, kuras radās un tika izpildītas, pamatojoties uz noteikumu, kas ir atzīts par negodīgu patērētājam?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai minētās tiesību normas liedz interpretāciju, kas izriet no tiesisko attiecību noteiktības principa piemērošanas civiltiesībās, saskaņā ar ko objektīvais brīdis, no kura patērētājs zināja vai tam bija jāzina par negodīga noteikuma esamību, ir kredītlīguma, kurā tam bija patērētāja statuss, izbeigšanas brīdis?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: Nodaļa 15 Sējums 002 Lpp. 288 – 293).


title: Lieta T-531/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 6. decembra spriedums – Coveris Rigid France/Komisija (Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Mazumtirdzniecībai paredzēto pārtikas produktu iepakojuma tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums – Personiskās atbildības princips – Saimnieciskās pēctecības neesamība – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/32

      Vispārējās tiesas 2018. gada 6. decembra spriedums – Coveris Rigid France/Komisija
      (Lieta T-531/15) (1)

      ((Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Mazumtirdzniecībai paredzēto pārtikas produktu iepakojuma tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Personiskās atbildības princips - Saimnieciskās pēctecības neesamība - Vienlīdzīga attieksme))
      (2019/C 65/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Coveris Rigid France, agrāk Coveris Rigid (Auneau) Francija, (Auneau, Francija) (pārstāvji: H. Meyer-Lindemann, C. Graf York von Wartenburg un L. Stammwitz, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Biolan, F. Jimeno Fernández un L. Wildpanner)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2015) 4336 final (2015. gada 24. jūnijs) par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.39563 – Pārtikas produktu iepakojums mazumtirdzniecībai), ciktāl tas attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Coveris Rigid France atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 406, 7.12.2015.


title: Lieta T-539/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 14. decembra rīkojums – GM u.c./Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Civildienesta noteikumu reforma – Regula (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 – Amatu veidi – Pārejas noteikumi attiecībā uz klasificēšanu amatu veidos – Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 31. pants – Asistenti pārejas posmā – Paaugstināšana amatā atbilstoši Civildienesta noteikumu 45. pantam, kas ir atļauta tikai ieņemamajam amatam atbilstošajā karjeras gaitā – AST 9 pakāpes ierēdņu izslēgšana no amatā paaugstināšanas procedūras – Nelabvēlīga akta neesamība – Apstiprinošs akts – Lis pendens – Acīmredzama nepieņemamība – Reglamenta 129. pants – Iebilde par nepieņemamību – Reglamenta 130. pants)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/33

      Vispārējās tiesas 2018. gada 14. decembra rīkojums – GM u.c./Komisija
      (Lieta T-539/16) (1)

      ((Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta noteikumu reforma - Regula (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 - Amatu veidi - Pārejas noteikumi attiecībā uz klasificēšanu amatu veidos - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 31. pants - Asistenti pārejas posmā - Paaugstināšana amatā atbilstoši Civildienesta noteikumu 45. pantam, kas ir atļauta tikai ieņemamajam amatam atbilstošajā karjeras gaitā - AST 9 pakāpes ierēdņu izslēgšana no amatā paaugstināšanas procedūras - Nelabvēlīga akta neesamība - Apstiprinošs akts - Lis pendens - Acīmredzama nepieņemamība - Reglamenta 129. pants - Iebilde par nepieņemamību - Reglamenta 130. pants))
      (2019/C 65/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: GM, GN, GO un GP (pārstāvji: T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (Pārstāvji: sākotnēji – J. Currall un G. Gattinara, vēlāk – C. Berardis-Kayser un G. Gattinara, un beidzot – G. Berscheid un G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem šīs iestādes iecēlējinstitūcija ir klasificējusi prasītājus amata veidā “asistents pārejas posmā”, kā rezultātā no 2014. gada 1. janvāra tie zaudēja iespēju tikt paaugstināti augstākā pakāpē.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina pusi no GM, GN, GO un GP tiesāšanās izdevumiem.

                  3)

                  GM, GN, GO un GP sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

                  4)

                  Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome paši sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar saviem attiecīgajiem pieteikumiem par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 96, 23.3.2015. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-16/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.9.2016.).


title: Lieta T-149/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 30. janvāra rīkojums – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Finanšu palīdzība Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta jomā – Transporta nozare 2014. – 2020. gada laikposmā – Lis pendens – Nepieņemamība)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 30. janvāra rīkojums – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisija
      (Lieta T-149/16) (1)

      ((Prasība atcelt tiesību aktu - Finanšu palīdzība Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta jomā - Transporta nozare 2014. – 2020. gada laikposmā - Lis pendens - Nepieņemamība))
      (2019/C 103/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: sākotnēji P. Glazener, tad Y. de Vries un D. Coumans un visbeidzot Y. de Vries un J. de Kok, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Hottiaux un J. Samnadda)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 31. jūlija Īstenošanas lēmumu C(2015) 5274 final, ar kuru nosaka to priekšlikumu sarakstu, kas ir atlasīti Savienības finanšu atbalsta saņemšanai pēc 2014. gada 11. septembrī izsludinātajiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus saskaņā ar Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta (EISI) daudzgadu darbības programmu finansiālās palīdzības sniegšanai transporta nozarē.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV un Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

         (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta T-735/18: Prasība, kas celta 2018. gada 14. decembrī – Aquind/ACER

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/44

      Prasība, kas celta 2018. gada 14. decembrī – Aquind/ACER

      (Lieta T-735/18)
      (2019/C 103/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aquind Ltd (Wallsend, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: S. Goldberg, E. White un C. Davis, Solicitors)

         Atbildētāja: Energoregulatoru sadarbības aģentūra

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas Apelācijas padomes 2018. gada 17. oktobra Lēmumu A-001-2018 un atbildētājas 2018. gada 19. jūnija Lēmumu 05/2018, ar ko ticis apstiprināts minētais lēmums;

                  —

                  lemt par galvenajām prasības pieteikumā norādītajām juridiskajām problēmām saistībā ar: (i) apstākli, ka atbildētāja un tās Apelāciju padome ir kļūdaini uzskatījušas, ka prasītājai vispirms bija jāiesniedz pieteikums un jāsagaida lēmums par izmaksu pārrobežu sadalījumu, pirms var tikt pieņemts lēmums saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 714/2009 (1) 17. pantu (ceturtais pamats); un (ii) apstākli, ka atbildētāja un tās Apelāciju padome nav ņēmušas vērā to, ka prasītājai piedāvāto starpsavienojumu Francijā nebija juridiski iespējams īstenot, nepiemērojot atbrīvojumu (sestais pamats);

                  —

                  lemt par katru prasības pieteikumā norādīto pamatu atsevišķi, lai izvairītos no turpmākiem strīdiem par šiem apstrīdētajiem motīviem, kad atbildētāja pārskatīs pieteikumu par atbrīvojuma piemērošanu, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tā apgalvo, ka ir pieļauta kļūda Regulas Nr. 714/2009 17. panta 1. punkta interpretācijā, uzskatot, ka atbildētājai ar šo normu ir piešķirta politiska rīcības brīvība, lemjot par pieteikumu par atbrīvojuma piemērošanu.
                  Ņemot vērā Regulas Nr. 714/2009 17. panta 1. punkta objektīvos kritērijus, atbildētājas rīcības brīvībai būtu jāattiecas tikai uz pārbaudi par to, vai šie nosacījumi ir izpildīti vai nē.

                  2.

                  Otrā pamata ietvaros tiek norādīts, ka ir tikusi pieļauta kļūda Regulas Nr. 714/2009 interpretācijā, uzskatot, ka pieteikums par atbrīvojuma piemērošanu ir jāapmierina tikai kā galējs līdzeklis.
                  Šķiet, nav pamata uzskatīt, ka pieteikuma par atbrīvojuma piemērošanu apmierināšana ir vienīgi galējs līdzeklis.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pieļauta kļūda vērtējumā, vērtējot pierādīšanas pienākumu un apjomu, lai varētu tikt piešķirts atbrīvojums atbilstoši Regulas Nr. 714/2009 17. panta 1. punktam.
                  Šķiet, atbildētāja prasītājai ir izvirzījusi probatio diabolica.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek norādīts, ka ir pieļauta kļūda, interpretējot attiecības starp Regulas Nr. 714/2009 17. panta 1. punktu un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 347/2013 (2) 12. pantu un atbilstoši tam ir notikusi paļaušanās uz iespēju, ka prasītājas starpsavienojums atbilst izmaksu pārrobežu sadalīšanas procedūrai, un nav tikuši ņemti vērā ar šādu procedūru saistītie jautājumi.

                              —

                              Nevar būt tā, ka atbrīvojumu var piešķirt tikai pēc tam, kad ticis pierādīts, ka nav iespējams noteikt regulatīvo kārtību saskaņā ar Regulas Nr. 347/2013 12. pantu. Šai kārtībai būtu jābūt brīvprātīgai un nebūtu jābūt piemērojamai, ja tiek piešķirts atbrīvojums.

                              —

                              Atbildētājas izmantotajā pieejā varētu nebūt ņemti vērā ar regulatīvās kārtības piemērošanu saistītie riski.

                  5.

                  Piektā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka Savienības tiesību tiesiskās drošības pamatprincips un tiesiskās paļāvības aizsardzības princips ir tikuši pārkāpti, atsakoties ņemt vērā iedibināto praksi, kā pareizi interpretēt Regulu Nr. 714/2009, un izmantojot radikāli atšķirīgu pieeju.

                              —

                              Prasītājai būtu jāvar atsaukties uz Eiropas Komisijas lēmumos iedibināto regulatīvo praksi un principiem, kad tiek izvērtēti pieteikumi par atbrīvojumu piemērošanu.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek norādīts uz kļūdu Regulas Nr. 714/2009 17. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanā, kad netika ņemti vērā Francijas tiesībās paredzētie ierobežojumi, kas piemērojami tiem elektroenerģijas starpsavienojumu attīstītājiem Francijā, kuru tīkli nav Eiropas komunikāciju tīkli.

                              —

                              Tā kā nav pierādīts, ka Francijas tiesībās paredzētie ierobežojumi būtu neatbilstoši Savienības tiesībām, prasītājai tie būtu bijis jāņem vērā, izvērtējot, vai bez atbrīvojuma būs iespējami ieguldījumi.

                              —

                              Nav nekādu ierobežojumu attiecībā uz risku veidiem, kurus var ņemt vērā, izvērtējot Regulas Nr. 714/2009 17. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto nosacījumu.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek norādīts uz kļūdu Regulas Nr. 714/2009 17. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanā, kad netika ņemta vērā nepieciešamība gūt pārliecību par ilgtermiņa ieņēmumiem, lai nodrošinātu prasītājas izstrādātā starpsavienojuma finansējumu.
                  Projektu riski var atturēt no apņemšanās ieguldīt vajadzīgos līdzekļus. Tādēļ bija jāņem vērā risku ietekme uz prasītājas spēju nodrošināt finansējumu.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek norādīts uz kļūdu Regulas Nr. 714/2009 17. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanā, kad netika ņemta vērā uz prasītājas starpsavienojumu attiecināmo risku vispārējā ietekme.
                  Vispārējais risku/ienesīguma līdzsvars ir noteicošais ieguldījumu iegūšanai. Tādēļ ar katra riska veida atsevišķu analīzi nav pietiekami.

                  9.

                  Devītā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka atbildētājas Apelāciju padome nebija bijusi pietiekami rūpīga, izskatot atbildētājas lēmumu.
                  Ņemot vērā tās pilnvaru apjomu un izskatāmo jautājumu nopietnību, atbildētājas Apelāciju padomei atbildētājas lēmums būtu bijis jāizvērtē rūpīgāk.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 714/2009 (2009. gada 13. jūlijs) par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā un par Regulas (EK) Nr. 1228/2003 atcelšanu (OV, L 211, 14.8.2009., 15. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 347/2013 (2013. gada 17. aprīlis), ar ko nosaka Eiropas energoinfrastruktūras pamatnostādnes un atceļ Lēmumu Nr. 1364/2006/EK, groza Regulu (EK) Nr. 713/2009, Regulu (EK) Nr. 714/2009 un Regulu (EK) Nr. 715/2009 (OV, L 115, 25.4.2013., 39. lpp.).


title: Lieta C-434/17: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 13. februāra spriedums (Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Human Operator Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļu tiesību aktu saskaņošana — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — PVN atskaitīšana — Nodokļa maksātāja, kuram jāmaksā PVN, noteikšana — Atkāpes pasākuma piemērošana ar atpakaļejošu spēku — Tiesiskās drošības princips)

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/7

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 13. februāra spriedums (Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Human Operator Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Lieta C-434/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu tiesību aktu saskaņošana - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - PVN atskaitīšana - Nodokļa maksātāja, kuram jāmaksā PVN, noteikšana - Atkāpes pasākuma piemērošana ar atpakaļejošu spēku - Tiesiskās drošības princips)
      (2019/C 131/08)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Human Operator Zrt.

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rezolutīvā daļa

      Savienības tiesības nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā paredzēts piemērot atkāpi no Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2013. gada 22. decembra Direktīvu 2009/47/ES, 193. panta, pirms Savienības tiesību akts, ar kuru šī atkāpe ir atļauta, ir ticis paziņots to lūgušajai dalībvalstij, lai arī šajā tiesību aktā nekas nav teikts par tā stāšanos spēkā vai tā piemērošanas sākuma datumu un pat ja šī dalībvalsts ir izteikusi vēlmi par šīs atkāpes piemērošanu ar atpakaļejošu spēku.

         (1)  OV C 318, 25.9.2017.


title: Lieta C-154/18: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 14. februāra spriedums (Labour Court, Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tomás Horgan, Claire Keegan/Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Īrija, Attorney General (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Direktīva 2000/78/EK — 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Netieša diskriminācija vecuma dēļ — Darbā jaunpieņemti skolotāji — Darbā pieņemšanas datums — Zemāka algas skala un klasifikācija zemākos līmeņos, pieņemot darbā, nekā darbā jau pieņemtiem skolotājiem piemērojamā skala un klasifikācija)

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/14

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 14. februāra spriedums (Labour Court, Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tomás Horgan, Claire Keegan/Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Īrija, Attorney General
      (Lieta C-154/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Direktīva 2000/78/EK - 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Netieša diskriminācija vecuma dēļ - Darbā jaunpieņemti skolotāji - Darbā pieņemšanas datums - Zemāka algas skala un klasifikācija zemākos līmeņos, pieņemot darbā, nekā darbā jau pieņemtiem skolotājiem piemērojamā skala un klasifikācija)
      (2019/C 131/16)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Iesniedzējtiesa

      Labour Court, Ireland

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Tomás Horgan, Claire Keegan

         Atbildētāji: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Īrija, Attorney General

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds pasākums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru, sākot no konkrēta datuma, ir paredzēts, ka, pieņemot darbā jaunos skolotājus, tiek piemērota zemāka algas skala un klasifikācija līmeņos nekā tās, kas atbilstoši pirms šī pasākuma spēkā esošām tiesību normām tika piemērotas pirms šī datuma darbā pieņemtiem skolotājiem, neveido netiešu diskrimināciju vecuma dēļ šīs tiesību normas izpratnē.

         (1)  OV C 166, 14.5.2018.


title: Lieta C-492/18 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 12. februāra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā par Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kas izsniegts attiecībā uz TC (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2002/584/TI — Eiropas apcietināšanas orderis — 12. pants — Personas turēšana apcietinājumā — 17. pants — Termiņi lēmuma izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi pieņemšanai — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta apcietinājuma automātiska apturēšana 90 dienas pēc aizturēšanas — Atbilstīga interpretācija — Termiņu apturēšana — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 6. pants — Tiesības uz brīvību un drošību — Atšķirīgas valsts tiesību normu interpretācijas — Skaidrība un paredzamība)

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/16

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 12. februāra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā par Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kas izsniegts attiecībā uz TC
      (Lieta C-492/18 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis - 12. pants - Personas turēšana apcietinājumā - 17. pants - Termiņi lēmuma izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi pieņemšanai - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta apcietinājuma automātiska apturēšana 90 dienas pēc aizturēšanas - Atbilstīga interpretācija - Termiņu apturēšana - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 6. pants - Tiesības uz brīvību un drošību - Atšķirīgas valsts tiesību normu interpretācijas - Skaidrība un paredzamība)
      (2019/C 131/19)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puse

      TC

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā pamatlietā, kurā ir paredzēts vispārējs un beznosacījuma pienākums atbrīvot pieprasīto personu, kas aizturēta, pamatojoties uz Eiropas apcietināšanas orderi, kolīdz kopš šīs personas aizturēšanas ir pagājušas 90 dienas, ja pastāv ļoti nopietns šīs personas bēgšanas risks, kuru nevar samazināt līdz pieņemamam līmenim, veicot atbilstošus pasākumus.

                  2)

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda valsts judikatūra, atbilstoši kurai tiek pieļauta pieprasītās personas turēšana apcietinājumā ilgāk par minēto 90 dienu termiņu, pamatojoties uz minētās valsts tiesību normas interpretāciju, atbilstoši kurai šis termiņš tiek apturēts, ja izpildes tiesu iestāde nolemj vai nu vērsties Eiropas Savienības Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, vai gaidīt atbildi uz kādas citas izpildes tiesu iestādes iesniegtu lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, vai arī atlikt lēmuma par nodošanu pieņemšanu, pamatojot ar to, ka izdošanas dalībvalstī varētu pastāvēt reāls necilvēcīgu vai pazemojošu ieslodzījuma apstākļu risks, ja ar šo judikatūru netiek panākta minētas valsts tiesību normas atbilstība Pamatlēmumam 2002/584 un tajā ir būtiskas atšķirības, kuru rezultātā var tikt noteikti atšķirīgi paturēšanas apcietinājumā termiņi.

         (1)  OV C 381, 22.10.2018.


title: Lieta C-571/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 11. septembrī Felismino Pereira iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-606/16 Pereira/Komisija

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 11. septembrī Felismino Pereira iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-606/16 Pereira/Komisija
      (Lieta C-571/18 P)
      (2019/C 131/20)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Felismino Pereira (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
      Ar 2019. gada 14. februāra rīkojumu Tiesa (septītā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepieņemamu.


title: Lieta C 669/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. oktobrī Adis Higiene, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 10. augusta rīkojumu lietā T 309/18 Adis Higiene/EUIPO – Farecla Products (“G3 Extra Plus”)

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. oktobrī Adis Higiene, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 10. augusta rīkojumu lietā T 309/18 Adis Higiene/EUIPO – Farecla Products (“G3 Extra Plus”)
      (Lieta C 669/18 P)
      (2019/C 131/22)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Adis Higiene, S.L. (pārstāve: M. Sanmartín Sanmartín, advokāte)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

      Ar 2019. gada 27. februāra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Adis Higiene, S.L segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: Lieta C-830/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. decembrī iesniedza Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz (Vācija) — Landkreis Südliche Weinstraße/PF u.c.

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. decembrī iesniedza Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz (Vācija) — Landkreis Südliche Weinstraße/PF u.c.
      (Lieta C-830/18)
      (2019/C 131/26)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz

         Pamatlietas puses

      Prasītājs: Landkreis Südliche Weinstraße

         Atbildētāji: PF u.c.

         Persona, kas piedalās lietā: sabiedrības interešu pārstāvis

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (1) 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesību normai, saskaņā ar kuru valsts teritoriālo pašvaldību (rajoni) pienākums pārvadāt skolēnus attiecas tikai uz augstāka līmeņa federālās vienības (federālā zeme) iedzīvotājiem, ir netieša diskriminējoša iedarbība, pat ja, ņemot vērā faktiskos apstākļus, ir zināms, ka dzīvesvietas prasības dēļ lielākā daļa federālās zemes pārējās teritorijas iedzīvotāju nevar saņemt šo atbalstu?
                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša,

                  2)

                  Vai izglītības sistēmas efektīva organizēšana ir primāra vispārējo interešu prasība, kas var attaisnot netiešu diskrimināciju?

         (1)  OV 2011, L 141, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas T-131/16 un T-263/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. februāra spriedums — Beļģija un Magnetrol International/Komisija (Valsts atbalsts — Beļģijas īstenotā atbalsta shēma — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un par nelikumīgu, un uzdots izmaksāto atbalstu atgūt — Iepriekšējs nodokļu nolēmums (“tax ruling”) — Atbrīvojums no nodokļa par virspeļņu — Dalībvalstu nodokļu autonomija — Atbalsta shēmas jēdziens — Turpmāki izpildes pasākumi)

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/39

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. februāra spriedums — Beļģija un Magnetrol International/Komisija
      (Apvienotās lietas T-131/16 un T-263/16) (1)

      (Valsts atbalsts - Beļģijas īstenotā atbalsta shēma - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un par nelikumīgu, un uzdots izmaksāto atbalstu atgūt - Iepriekšējs nodokļu nolēmums (“tax ruling”) - Atbrīvojums no nodokļa par virspeļņu - Dalībvalstu nodokļu autonomija - Atbalsta shēmas jēdziens - Turpmāki izpildes pasākumi)
      (2019/C 131/43)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja lietā T-131/16: Beļģijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji C. Pochet, M. Jacobs un J.-C. Halleux, vēlāk — C. Pochet un J.-C. Halleux, kuriem palīdz M. Segura Catalán un M. Clayton, advokāti)

         Prasītāja lietā T-263/16: Magnetrol International (Zele, Beļģija) (pārstāvji: H. Gilliams un J. Bocken, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji P.-J. Loewenthal un B. Stromsky, vēlāk — P-J. Loewenthal un F. Tomat)

         Persona, kas iestājusies lietā T-131/16: Īrija (pārstāvji: sākotnēji E. Creedon, G. Hodge un A. Joyce, vēlāk — K. Duggan, M. Browne un A. Joyce un visbeidzot — A. Joyce un J. Quaney, kuriem palīdz P. Gallagher, M. Collins, SC, B. Doherty un S. Kingston, barristers)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2016/1699 (2016. gada 11. janvāris) par valsts atbalsta shēmu attiecībā uz atbrīvojumu no nodokļa par virspeļņu SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko īsteno Beļģija (OV 2016, L 260, 61. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Lietas T-131/16 un T-263/16 apvienot sprieduma taisīšanai.

                  2)

                     Atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2016/1699 (2016. gada 11. janvāris) par valsts atbalsta shēmu attiecībā uz atbrīvojumu no nodokļa par virspeļņu SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko īsteno Beļģija.

                  3)

                     Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Beļģijas Karalistes tiesāšanās izdevumus, tostarp saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru, un Magnetrol International tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                     Īrija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta T-162/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. februāra spriedums — Beko/EUIPO — Acer (“ALTUS”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ALTUS” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “ALTOS” — Valsts iestādēs uzsākti atcelšanas procesi attiecībā uz dažām agrākām preču zīmēm — Sajaukšanas iespēja — Administratīvā procesa apturēšana — Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 71. panta 1. punkts))

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/45

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. februāra spriedums — Beko/EUIPO — Acer (“ALTUS”)
      (Lieta T-162/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ALTUS” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “ALTOS” - Valsts iestādēs uzsākti atcelšanas procesi attiecībā uz dažām agrākām preču zīmēm - Sajaukšanas iespēja - Administratīvā procesa apturēšana - Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta c) apakšpunkts (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 71. panta 1. punkts))
      (2019/C 131/51)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Beko plc (Watford, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: G. Tritton, barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Acer, Inc. (Taipeja, Taivāna)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 13. decembra lēmumu lietā R 1991/2016-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Acer un Beko.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2017. gada 13. decembra lēmumu lietā R 1991/2016-5.

                  2)

                     EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Beko plc tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Lieta T-224/18 RII: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 14. februāra rīkojums — PV/Komisija (Pagaidu noregulējums — Civildienests — Disciplinārlieta — Algas noteikšana nulles apmērā — Apstākļu maiņa — Nepieņemamība — Jaunu faktu neesamība)

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/49

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 14. februāra rīkojums — PV/Komisija
      (Lieta T-224/18 RII)
      (Pagaidu noregulējums - Civildienests - Disciplinārlieta - Algas noteikšana nulles apmērā - Apstākļu maiņa - Nepieņemamība - Jaunu faktu neesamība)
      (2019/C 131/57)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: PV (pārstāvis: M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Berscheid, B. Mongin un R. Striani)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt, pirmkārt, disciplinārlietu CMS 17/025, un, otrkārt, lēmuma par prasītāja algas noteikšanu nulles apmērā piemērošanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-106/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. februārī — Abarca/EUIPO — Abanca Corporación Bancaria (“ABARCA SEGUROS”)

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/57

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. februārī — Abarca/EUIPO — Abanca Corporación Bancaria (“ABARCA SEGUROS”)
      (Lieta T-106/19)
      (2019/C 131/66)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Abarca — Companhia de Seguros SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji: J. Pimenta un Á. Pinho, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Abanca Corporación Bancaria, SA (Betanzos, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ABARCA SEGUROS” rozā, gaiši zilā, gaiši zaļā un melnā krāsā reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 16 041 519

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 22. novembra lēmums lietā R 1370/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā grozīt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  līdz ar to pilnībā atļaut reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 16 041 519;

                  —

                  piespriest pārējiem lietas dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus, kas radušies iebildumu procesā un apelācijas procesā EUIPO.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-54/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 14. februāra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus/Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski līgumi — Pārbaudes procedūras — Direktīva 89/665/EEK — 1. un 2.c pants — Prasība par pretendentu pielaišanas vai izslēgšanas lēmumiem — Termiņi prasību celšanai — 30 dienu termiņš prasības celšanai — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir izslēgta iespēja par turpmākiem tiesību aktiem celtas prasības ietvaros atsaukties uz pielaišanas lēmuma prettiesiskumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47. pants — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 14. februāra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus/Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo
      (Lieta C-54/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Pārbaudes procedūras - Direktīva 89/665/EEK - 1. un 2.c pants - Prasība par pretendentu pielaišanas vai izslēgšanas lēmumiem - Termiņi prasību celšanai - 30 dienu termiņš prasības celšanai - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir izslēgta iespēja par turpmākiem tiesību aktiem celtas prasības ietvaros atsaukties uz pielaišanas lēmuma prettiesiskumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2019/C 172/03)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus

         Atbildētāji: Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo

         Piedaloties: Ati Cilte Soc. coop. soc., Coesa Pinerolo Soc. coop. soc. arl, La Dua Valadda Soc. coop. soc., Consorzio di Cooperative Sociali il Deltaplano Soc. coop. soc., La Fonte Soc. coop. soc. Onlus, Società Italiana degli Avvocati Amministrativisti (SIAA), Associazione Amministrativisti.it, Camera degli Avvocati Amministrativisti

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīva 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris), un it īpaši tās 1. un 2.c pants, lasot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir interpretējami tādējādi, ka tie neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka prasības par līgumslēdzēju iestāžu lēmumiem, kas attiecas uz pielaišanu dalībai vai izslēgšanu no dalības publiskā iepirkuma procedūrās, ir jāceļ 30 dienu termiņā, kura neievērošanas gadījumā iestājas noilgums, sākot no to paziņošanas ieinteresētajām personām, ar nosacījumu, ka šādi paziņotajos lēmumos ir izklāstīts atbilstošs pamatojums, kas nodrošina, ka ieinteresētās personas zināja vai varēja zināt par to apgalvoto Savienības tiesību pārkāpumu.

                  2)

                  Direktīva 89/665, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2014/23, un it īpaši tās 1. un 2.c pants, lasot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir interpretējami tādējādi, ka tie neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka, ja prasība par līgumslēdzēju iestāžu lēmumiem, kas attiecas uz pretendenta pielaišanu dalībai publiskā iepirkuma procedūrās, nav celta 30 dienu noilguma termiņā, sākot no to paziņošanas, ieinteresētajām personām vairs nav iespējas prasību par turpmākiem tiesību aktiem, tostarp par piešķiršanas lēmumiem, ietvaros atsaukties uz minēto lēmumu nelikumību, ievērojot, ka šāds noilgums pret ieinteresētajām personām var tikt izvirzīts vienīgi ar nosacījumu, ka tās minētas paziņošanas rezultātā zināja vai varēja zināt par viņu apgalvoto nelikumību.

         (1)  OV C 142, 23.4.2018.


title: Lieta C-373/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 31. janvāra rīkojums (Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Prosa-Produtos e Serviços Agrícolas/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai — Direktīva 69/335/EEK — 4. un 7. pants — Kapitālsabiedrības izveide — 1984. gada 1. jūlijā spēkā esoša zīmognodeva — Šīs zīmognodevas atcelšana, vēlāk — tās ieviešana no jauna)

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/4

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 31. janvāra rīkojums (Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Prosa-Produtos e Serviços Agrícolas/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Lieta C-373/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai - Direktīva 69/335/EEK - 4. un 7. pants - Kapitālsabiedrības izveide - 1984. gada 1. jūlijā spēkā esoša zīmognodeva - Šīs zīmognodevas atcelšana, vēlāk - tās ieviešana no jauna)
      (2019/C 172/04)
      Tiesvedības valoda — portugāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Prosa-Produtos e Serviços Agrícolas

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 69/335/EEK (1969. gada 17. jūlijs) par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 85/303/EEK (1985. gada 10. jūnijs), 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru dalībvalsts no jauna ieviesusi kapitāla nodokli par pirmajā no šīm tiesību normām minētajiem kapitālsabiedrības izveides darījumiem, kas ar šādu nodokli tika aplikti 1984. gada 1. jūlijā, bet vēlāk no tā tika atbrīvoti.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta C-489/18: Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 15. janvāra rīkojums (Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Farmland Kft./Földművelésügyi Miniszter (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Lauksaimniecība — Tiešā atbalsta shēmas — Vienotā maksājuma shēma — Vienotā platībmaksājuma pieteikums — Kritēriji — Likumīgs lauksaimniecības zemes lietotājs)

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/5

      Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 15. janvāra rīkojums (Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Farmland Kft./Földművelésügyi Miniszter
      (Lieta C-489/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Lauksaimniecība - Tiešā atbalsta shēmas - Vienotā maksājuma shēma - Vienotā platībmaksājuma pieteikums - Kritēriji - Likumīgs lauksaimniecības zemes lietotājs)
      (2019/C 172/05)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Iesniedzējtiesa

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Farmland Kft.

         Atbildētājs: Földművelésügyi Miniszter

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Budapeštas rajona Administratīvā un darba lietu tiesa, Ungārija) ir iesniegusi ar 2018. gada 17. jūlija lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 381, 22.10.2018.


title: Lieta C-689/18: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 7. marta rīkojums (Dioikitiko Protodikeio Patron — (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — XT/Elliniko Dimosio (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Iekšējie nodokļi — Diskriminējošas aplikšanas ar nodokli aizliegums — Luksuspreču nodoklis — Mehāniskie transportlīdzekļi — Atbrīvojums no nodokļa, ņemot vērā pirmreizējo nodošanu ekspluatācijā aplikšanas ar nodokli dalībvalstī — Pirmreizējās nodošanas ekspluatācijā datuma citā dalībvalstī neņemšana vērā)

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/5

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 7. marta rīkojums (Dioikitiko Protodikeio Patron — (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — XT/Elliniko Dimosio
      (Lieta C-689/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Iekšējie nodokļi - Diskriminējošas aplikšanas ar nodokli aizliegums - Luksuspreču nodoklis - Mehāniskie transportlīdzekļi - Atbrīvojums no nodokļa, ņemot vērā pirmreizējo nodošanu ekspluatācijā aplikšanas ar nodokli dalībvalstī - Pirmreizējās nodošanas ekspluatācijā datuma citā dalībvalstī neņemšana vērā)
      (2019/C 172/06)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Iesniedzējtiesa

      Dioikitiko Protodikeio Patron

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: XT

         Atbildētāja: Elliniko Dimosio

         Rezolutīvā daļa

      LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, saskaņā ar kuru privātai lietošanai paredzētas vieglās automašīnas ar lielu dzinēja tilpumu, kas ir vecāka par desmit gadiem, skaitot no gada, kurā ir veikta tās pirmreizējā nodošana ekspluatācijā šajā dalībvalstī, īpašnieks vai turētājs ir atbrīvots no luksuspreču nodokļa, neņemot vērā tās agrāko iespējamo nodošanu ekspluatācijā citā dalībvalstī.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta C-8/19 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 12. februāra rīkojums (Spetsializiran nakazatelen sad — (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret RH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība — Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Direktīva (ES) 2016/343 — 4. pants — Publiskas norādes par vainu — Lēmums par apcietinājuma piemērošanu — Tiesību aizsardzības līdzekļi — Šī lēmuma tiesiskuma pārbaude — Nevainīguma prezumpcijas ievērošana — LESD 267. pants — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrā daļa — Tiesības uz lietas izskatīšanu saprātīgā termiņā — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir ierobežota valsts tiesu iespēja vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu vai kurā tām ir paredzēts pienākums pieņemt nolēmumu, nesagaidot atbildi uz šo lūgumu — Šī tiesiskā regulējuma neievērošanas gadījumā piemērojamie disciplinārsodi)

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/6

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 12. februāra rīkojums (Spetsializiran nakazatelen sad — (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret RH
      (Lieta C-8/19 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Direktīva (ES) 2016/343 - 4. pants - Publiskas norādes par vainu - Lēmums par apcietinājuma piemērošanu - Tiesību aizsardzības līdzekļi - Šī lēmuma tiesiskuma pārbaude - Nevainīguma prezumpcijas ievērošana - LESD 267. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrā daļa - Tiesības uz lietas izskatīšanu saprātīgā termiņā - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir ierobežota valsts tiesu iespēja vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu vai kurā tām ir paredzēts pienākums pieņemt nolēmumu, nesagaidot atbildi uz šo lūgumu - Šī tiesiskā regulējuma neievērošanas gadījumā piemērojamie disciplinārsodi)
      (2019/C 172/07)
      Tiesvedības valoda — bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Lietas dalībnieks kriminālprocesā pamatlietā

      RH

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  LESD 267. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kā tas ir interpretēts judikatūrā, kura sekas ir valsts tiesas pienākums lemt par lēmuma par apcietinājuma piemērošanu tiesiskumu, nepastāvot iespējai iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu Tiesā vai nesagaidot tās sniegto atbildi.

                  2)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā, 4. un 6. pants, lasot tos kopā ar šīs direktīvas 16. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka no nevainīguma prezumpcijas izrietošās prasības neliedz to, ka, kompetentajai tiesai izvērtējot pamatotas aizdomas, ka aizdomās turētais vai apsūdzētais ir izdarījis inkriminēto noziedzīgo nodarījumu, nolūkā lemt par lēmuma par apcietinājuma piemērošanu tiesiskumu šī tiesa izsver tai iesniegtos apsūdzošos un attaisnojošos pierādījumu elementus un pamato savu lēmumu, ne tikai norādot izmantotos elementus, bet arī lemjot par attiecīgās personas pārstāvja izvirzītajiem iebildumiem, ar nosacījumu, ka ar šo lēmumu apcietinājumā esošā persona netiek atzīta par vainīgu.

         (1)  OV C 93, 11.3.2019.


title: Lieta C-755/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 30. novembrī Harry Schindler u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 26. novembra spriedumu lietā T-458/17 Schindler u.c./Padome

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/7

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 30. novembrī Harry Schindler u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2018. gada 26. novembra spriedumu lietā T-458/17 Schindler u.c./Padome
      (Lieta C-755/18 P)
      (2019/C 172/08)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Harry Shindler u.c. (pārstāvis: J. Fouchet, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome
      Ar 2019. gada 19. marta rīkojumu Tiesa (ceturtā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja.


title: Lieta C-88/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 7. februārī iesniedza Judecătoria Zărnești (Rumānija) — Asociația “Alianța pentru combaterea abuzurilor”/TM, UN, Asociația DMPA

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 7. februārī iesniedza Judecătoria Zărnești (Rumānija) — Asociația “Alianța pentru combaterea abuzurilor”/TM, UN, Asociația DMPA
      (Lieta C-88/19)
      (2019/C 172/09)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Judecătoria Zărnești

         Pamatlietas puses

      Prasītāja: Asociația “Alianța pentru combaterea abuzurilor”

         Atbildētāji: TM, UN, Asociația DMPA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 92/43/EEK (1) 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liek dalībvalstīm paredzēt atkāpes no [šīs direktīvas] 12., 13. un 14. panta un 15. panta a) un b) punkta arī gadījumos, ja dzīvnieki, kas pieder pie apdraudētām sugām, atstāj dabisko dzīvotni un atrodas tās tiešā tuvumā vai pilnīgi ārpus tās?

         (1)  Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206, 7. lpp.).


title: Lieta C-96/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 8. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austrija) — VO/Bezirkshauptmannschaft Tulln

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 8. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austrija) — VO/Bezirkshauptmannschaft Tulln
      (Lieta C-96/19)
      (2019/C 172/10)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: VO

         Atbildētāja: Bezirkshauptmannschaft Tulln

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regula (ES) Nr. 165/2014 (1) un it īpaši tās 34. panta 3. punkta pēdējais teikums un 36. panta 2. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie aizliedz valsts tiesību aktus, kas nosaka, ka transportlīdzekļu vadītājiem, kuru transportlīdzekļos ir uzstādīts digitālais tahogrāfs Regulas (ES) Nr. 165/2014 2. panta 2. punkta h) apakšpunkta izpratnē, gadījumos, kad vadītāja kartē (2. panta 2. punkta f) apakšpunkts) nav datu par atsevišķām darba dienām, par kurām netiek arī līdzi vestas reģistrācijas diagrammas, par šīm dienām ir jābūt līdzi attiecīgiem darba devēja apstiprinājumiem, kuriem jāatbilst saskaņā ar Direktīvas 2006/22/EK (2) 11. panta 3. punktu Komisijas izstrādātajā veidlapā ietvertajām minimālajām prasībām, un kuri būtu jāiesniedz pārbaužu laikā?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde:
                  Vai ar Komisijas Lēmumu 2009/959/ES (3) noteiktā veidlapa ir atzīstama par pilnībā vai daļēji spēkā neesošu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 165/2014 par tahogrāfiem autotransportā, ar kuru atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā, un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu (OV 2014, L 60, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK atcelšanu (OV 2006, L 102, 35. lpp.)

         (3)  Komisijas Lēmums 2007/230/EK (2009. gada 14. decembris), ar ko groza Eiropas Komisijas Lēmumu 2007/230/EK par veidlapu saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem, kas attiecas uz darbībām autotransporta jomā (izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 9895) (OV 2009, L 330, 80. lpp.).


title: Lieta C-101/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
      (Lieta C-101/19)
      (2019/C 172/11)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2001/83/EK (1) 69. pantā ir ietvertas galīgas prasības par 14. panta 1. punktā minēto zāļu lietošanas instrukcijas atļauto saturu vai arī drīkst norādīt papildu informāciju Direktīvas 2001/83/EK 62. panta izpratnē?

                  2)

                  Vai ziņas par Direktīvas 2001/83/EK 14. panta 1. punktā minēto zāļu devām var būt informācija, kas ir lietderīga pacientam Direktīvas 2001/83/EK 62. panta izpratnē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.), redakcijā, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/26/ES (2012. gada 25. oktobris) (OV 2012, L 299, 1. lpp.).