title: Lieta F-112/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. oktobrī — ZZ /Komisija

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. oktobrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-112/11)
   2012/C 6/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — C. Mourato, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja algas aprēķinu 2011. gada februārim un algas aprēķinus turpmākajiem mēnešiem, kuriem ir piemērots jaunais Varēzes pilsētai paredzētais korekcijas koeficients atbilstoši Padomes 2010. gada 20. decembra Regulai (ES) Nr. 1239/2010

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt algas aprēķinu 2011. gada februārim un algas aprēķinus turpmākajiem mēnešiem tiktāl, ciktāl šajos aprēķinos, pamatojoties uz minēto Padomes 2010. gada 20. decembra Regulu (ES) Nr. 1239/2010, ir piemērots korekcijas koeficients 92,3, paturot spēkā šo aprēķinu sekas līdz jaunu aprēķinu, kurā būtu piemērots parastais koeficients, sastādīšanai;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2011. gada 12. jūlija lēmumu, kurā ir ietverta negatīva atbilde uz prasītāja iesniegto sūdzību 328/11, konkrēti tiktāl, ciktāl prasītājam tajā ir atteikta piekļuve detalizētiem statistikas datiem saistībā ar pirktspējas paritāti starp Briseli un Varēzi vairākās pamatpozīcijās, tostarp elektrība, gāze, apkures enerģija, lietojot cieto vai šķidro kurināmo, veselības aprūpe un izmitinājums;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-589/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 20. novembra spriedums — Phonebook of the World /ITSB — Seat Pagine Gialle ( “PAGINE GIALLE” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “PAGINE GIALLE” — Absolūti atteikuma pamatojumi — Atšķirtspēja — Aprakstoša rakstura neesamība — Apzīmējumu vai norāžu, kas kļuvuši ierasti, neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b)-d) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/36

         Vispārējās tiesas 2012. gada 20. novembra spriedums — Phonebook of the World/ITSB — Seat Pagine Gialle (“PAGINE GIALLE”)
   (Lieta T-589/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “PAGINE GIALLE” - Absolūti atteikuma pamatojumi - Atšķirtspēja - Aprakstoša rakstura neesamība - Apzīmējumu vai norāžu, kas kļuvuši ierasti, neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b)-d) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts)
   2013/C 9/64
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Phonebook of the World (Parīze, Francija) (pārstāvis — A. Bertrand, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Seat Pagine Gialle SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvis — F. Jacobacci, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 4. augusta lēmumu lietā R 1541/2010-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Phonebook of the World un Seat Pagine Gialle SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Phonebook of the World atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 04.02.2012.


title: Lieta T-751/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Confédération Nationale du Crédit Mutuel/ECB

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/42

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Confédération Nationale du Crédit Mutuel/ECB
   (Lieta T-751/16)
   (2017/C 006/53)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Confédération Nationale du Crédit Mutuel (Parīze, Francija) (pārstāvis – M. Grégoire, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu, atcelt Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 24. augusta Lēmumu, kas pieņemts saistībā ar lūgumu, kuru Crédit Mutuel ir iesniegusi, lai saņemtu atļauju no sviras rādītāja aprēķināšanas izslēgt publiskā sektora riska darījumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 429. panta 14. punktu, attiecībā uz Crédit Mutuel un visām šīs grupas struktūrām, uz kurām attiecas sviras rādītājs (ECB/SSM/2016 – 9695000CG7B84NLR5984/92);

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai bankai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmuma esot pārsniegtas pilnvaras. Pēc prasītājas uzskatiem, Eiropas Centrālajai bankai (ECB), lai nodrošinātu to konkrētu piemērošanu, ir tikai pilnvaras, tos nedz pastiprinot, nedz izvērtējot to atbilstību, pārbaudīt, vai ir izpildīti nosacījumi, kas ir izvirzīti, lai iestādei tiktu piemērota atkāpe no normām par sviras rādītāja aprēķināšanu, kurus Komisija galīgi un precīzi ir noteikusi, pamatodamās uz ekskluzīvu kompetenci, ar deleģēto regulu, kas ir paredzēta, lai ņemtu vērā Eiropas Savienības banku un finanšu vides īpatnības.

               2.

               Ar otro pamatu, kas ir izvirzīts pakārtoti attiecībā pret pirmo pamatu, tiek apgalvots, ka ECB apstrīdētajā lēmumā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Pēc prasītājas uzskatiem, tā kā riska darījumi attiecībā uz publiskā sektora struktūrām tiek pielīdzināti riska darījumiem attiecībā uz galveno vadību, pirmie minētie ir jāuzskata par nulles riska darījumiem, ja tie ir denominēti tās vietējā valūtā.

               3.

               Ar trešo pamatu, kas ir izvirzīts pakārtoti attiecībā pret pirmajiem diviem pamatiem, tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. Pēc prasītājas uzskatiem, apstrīdētais lēmums ir acīmredzami nepiemērots attiecībā pret mērķiem, kas ir izvirzīti ar prudenciālajām prasībām, ņemot vērā reglamentēto ietaupījumu īpašības, kā arī acīmredzami nesamērīgs attiecībā uz negatīvajām sekām, kādas šis lēmums izraisa attiecīgajai iestādei.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, kā arī ir pārkāpts labas pārvaldības princips, jo ECB neesot nedz izskatījusi, nedz ņēmusi vērā visus apstākļus, kam ir nozīme šajā gadījumā.


title: Lieta C-506/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 19. septembrī ( Cour administrative (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Graham J. Wilson pret Ordre des Avocats du Barreau de Luxembourg (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Direktīva 98/5/EK — Advokāta profesijas pastāvīga praktizēšana dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija — Nosacījumi reģistrācijai uzņēmējas dalībvalsts kompetentajā iestādē — Uzņēmējas dalībvalsts valodu zināšanu iepriekšēja pārbaude — Valsts tiesībās paredzētie tiesiskās aizsardzības līdzekļi)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/11

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 19. septembrī (Cour administrative (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Graham J. Wilson pret Ordre des Avocats du Barreau de Luxembourg

   (Lieta C-506/04) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Direktīva 98/5/EK - Advokāta profesijas pastāvīga praktizēšana dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija - Nosacījumi reģistrācijai uzņēmējas dalībvalsts kompetentajā iestādē - Uzņēmējas dalībvalsts valodu zināšanu iepriekšēja pārbaude - Valsts tiesībās paredzētie tiesiskās aizsardzības līdzekļi)
   (2006/C 281/17)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour administrative
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Graham J. Wilson

      Atbildētājs: Ordre des Avocats du Barreau de Luxembourg

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour administrative (Luksemburga) — Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija (OV L 77, 36. lpp.), interpretācija — Pienākums valsts tiesībās paredzēt tiesiskās aizsardzības līdzekli pret atteikumu reģistrēt kolēģijā, jo advokāts praktizē ar savas mītnes valsts profesionālo nosaukumu — Sūdzība kolēģijas Disciplinārlietu un administratīvajā padomē — /valsts tiesību normās, kurās noteikts, ka uz reģistrāciju attiecas mutvārdu pārbaude, lai pārliecinātos par uzņēmējas dalībvalsts oficiālo valodu zināšanām
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija, 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretēja tāda apelācijas tiesvedība, kuras ietvaros minētās direktīvas 3. pantā paredzētās reģistrācijas atteikums ir jāapstrīd pirmajā instancē iestādē, kura sastāv tikai no advokātiem, kuri praktizē ar nosaukumu uzņēmējas dalībvalsts valodā, un apelācijas instancē — iestādē, kura lielākoties sastāv no šādiem advokātiem, bet kasācijas sūdzība iesniedzama šīs dalībvalsts augstākajā tiesā, kas var vienīgi veikt tiesību normu piemērošanas, bet ne faktu pārbaudi;

               2)

               Direktīvas 98/5 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka uz advokāta reģistrāciju tādas dalībvalsts kompetentajā iestādē, kura nav valsts, kurā viņš ir ieguvis savu profesionālo kvalifikāciju, lai tas varētu praktizēt ar savas mītnes valsts profesionālo nosaukumu, nevar attiecināt prasību par uzņēmējas dalībvalsts valodu pārvaldīšanas iepriekšēju pārbaudi.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: Lieta C-456/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2006. gada 16. novembra rīkojumu — Peek & Cloppenburg KG pret Cassina S.p.A.

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/43

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2006. gada 16. novembra rīkojumu — Peek & Cloppenburg KG pret Cassina S.p.A.

   (Lieta C-456/06)
   (2006/C 326/87)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Peek & Cloppenburg KG

      Atbildētāja: Cassina S.p.A.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai par publisku izplatīšanu jebkādā veidā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) 4. panta 1. punkta izpratnē ir uzskatāms tas, ja trešajām personām tiek dota iespēja lietot ar autortiesībām aizsargātus darbus, taču ar šo nodošanu lietošanā nav saistīta šo darbu nodošana faktiskajā valdījumā?

                           b)

                           Vai izplatīšana Direktīvas 2001/29/EK 4. panta 1. punkta izpratnē ir arī tad, ja ar autortiesībām aizsargāti darbi tiek publiski izrādīti, trešajām personām nepiešķirot šo darbu izmantošanas iespēju?

               2)

               Gadījumā, ja uz jautājumiem tiek atbildēts apstiprinoši: vai brīvas preču aprites aizsardzība iepriekš minētajos gadījumos var būt pretrunā ar izplatīšanas tiesībām, ja prezentētie darbi dalībvalstī, kurā tie tiek ražoti un laisti apgrozībā, nav pakļauti autortiesību aizsardzībai?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta C-55/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar House of Lords (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 9. februāra rīkojumu – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Baxi Group Limited

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar House of Lords (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 9. februāra rīkojumu – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Baxi Group Limited
   (Lieta C-55/09)
   2009/C 90/21
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      House of Lords

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Atbildētājs: Baxi Group Limited

      Prejudiciālie jautājumi

   “Apstākļos, kad

               A

               nodokļu maksātāja vada uzņēmējdarbības veicināšanas shēmu, ko uztur reklāmas un mārketinga sabiedrība, saskaņā ar kuru nodokļu maksātājas klientiem tiek piešķirti “punkti” saistībā ar klientu veikto preču iegādi no nodokļu maksātājas;

               B

               klienti atprečo punktus, iegūstot atlīdzības (rewards) preces no reklāmas un mārketinga sabiedrības bez maksas;

               C

               nodokļu maksātāja ir vienojusies ar šo citu sabiedrību maksāt tai ieteikto atlīdzības (reward) preču mazumtirdzniecības cenu,

                           1)

                           Kā ir jāinterpretē 14., 24., 73. un 168. pants PVN Direktīvā (1) (pirms tam 5., 6. pants un 11. panta A sadaļas 1. punkta a) apakšpunkts un 17. panta 2. punkts Sestajā Direktīvā (2)) attiecībā uz nodokļu maksātājas maksājumiem citai sabiedrībai?

                           2)

                           Konkrētāk, vai šie noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka šāda veida nodokļu maksātājas maksājumi citai sabiedrībai ir uzskatāmi:

                                       a)

                                       tikai par atlīdzību par citas sabiedrības pakalpojumu piegādi nodokļu maksātājai;

                                       b)

                                       tikai par trešās puses atlīdzību par citas sabiedrības veiktu preču piegādi klientiem;

                                       c)

                                       par atlīdzību daļēji par citas sabiedrības veikto pakalpojumu sniegšanu nodokļu maksātājai un daļēji par citas sabiedrības veikto preču piegādi klientiem;

                                       d)

                                       par atlīdzību gan par citas sabiedrības sniegtajiem reklāmas un mārketinga pakalpojumiem, gan par atlīdzības (reward) preču piegādi nodokļu maksātājai?

                           3)

                           Ja atbilde uz 2. jautājumu ir tāda, ka šādi maksājumi ir jāuzskata daļēji par atlīdzību par citas sabiedrības veikto pakalpojumu sniegšanu nodokļu maksātājai un daļēji par nodokļu maksātājas atlīdzību citai sabiedrībai kā trešai personai attiecībā uz citas sabiedrības preču piegādi klientiem, kādi ir Kopienu tiesībās noteiktie kritēriji, lai noteiktu, kā maksājums ir sadalāms starp šīm divām piegādēm?”

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, OV L 347, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-543/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 17. oktobrī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 17. oktobrī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens

   (Lieta C-543/13)
   2014/C 15/07
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Atbildētāja: E. Fischer-Lintjens

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai vārds “maksājama”, kā paredzēts Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1) 27. un turpmākajos pantos, ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu, no kura brīža pensija ir maksājama, noteicošais faktors ir datums, kurā tika pieņemts lēmums par piešķiršanu un pēc kura pensija tika maksāta, vai tomēr pensijas, kas piešķirta ar atpakaļejošu datumu, sākuma datums?

               2)

               Ja ar vārdu “maksājama” ir jāsaprot pensijas, kas piešķirta ar atpakaļejošu datumu, sākuma datums:
               Vai to var sabalansēt ar faktu, ka persona, kurai ir tiesības saņemt pensiju, kam piemēro Regulas (EEK) Nr. 1408/71 27. pantu, atbilstīgi Nīderlandes tiesiskajam regulējumam nevar pievienoties ar to pašu atpakaļejošo spēku veselības aprūpes apdrošināšanai?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lieta F-47/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. maijā — Behmer /Parlaments

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/43

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. maijā — Behmer/Parlaments
   (Lieta F-47/07)
   (2007/C 170/82)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Joachim Behmer, Brisele, (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Parlamenta Biroja 2005. gada 6. jūlija lēmuma par “paaugstināšanu amatā un karjeras plānošanas politiku” un 2005. gada 25. jūlija lēmuma “par piemērošanas pasākumiem par nopelnu punktu piešķiršanu un paaugstināšanu amatā” prettiesiskumu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju A*13 pakāpē ar 2005. gada 1. janvāri saskaņā ar paaugstināšanu amatā, ko veic par 2005. gadu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Eiropas Parlamenta AD 12 pakāpes ierēdnis, pašreiz Luksemburgas Arodbiedrības viceprezidents, vispirms, atsaucas uz iepriekš [šī paziņojuma] pirmajā ievilkumā minēto lēmumu prettiesiskumu, kurus viņš kvalificē par vispārīgiem īstenošanas noteikumiem Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 110. panta nozīmē (turpmāk tekstā — “Civildienesta noteikumi”), kuri bija jāpieņem bija jānotiek saskaņā ar šajā pantā noteikto procedūru.
   Turklāt prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu 45. panta pārkāpumu un principa par tiesībām uz karjeru, vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, kā arī acīmredzamas kļūdas vērtējumā esamību. It īpaši viņš norāda, ka administrācijai, pēc tam, kad viņa pirmās sūdzības rezultātā tā atcēla lēmumu piešķirt viņam 2 nopelnu punktus, bija viņu jāpaaugstina AD 13 pakāpē.
   Visbeidzot prasītājs apgalvo, ka viņš ir ticis diskriminēts sakarā ar darbībām, kas saistītas ar personāla [interešu] pārstāvēšanu, pārkāpjot Civildienesta noteikumu 1.d pantu un 24.b pantu, Civildienesta noteikumu II pielikuma 1. panta sesto daļu, kā arī 1990. gada 12. jūlija pamatnolīguma starp Eiropas Parlamentu un iestāžu arodbiedrībām vai darbinieku apvienībām 17. pantu.


title: Lieta C-101/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2009. gada 13. marta rīkojumu — Vācijas Federatīvā Republika/D, piedalās: federālo interešu pārstāvis Bundesverwaltungsgericht, pilnvarotais patvēruma lietās Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2009. gada 13. marta rīkojumu — Vācijas Federatīvā Republika/D, piedalās: federālo interešu pārstāvis Bundesverwaltungsgericht, pilnvarotais patvēruma lietās Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
   (lieta C-101/09)
   2009/C 129/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Atbildētājs: D

      Piedalās: federālo interešu pārstāvis Bundesverwaltungsgericht

   pilnvarotais patvēruma lietās Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai par smagu nepolitisku noziegumu vai darbībām, kas ir pretējas ANO mērķiem un principiem, Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (1), 12. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkta izpratnē ir uzskatāms tas, ka ārvalstnieks daudzus gadus kā kaujinieks un amatpersona, daļēji arī kā pārvaldes struktūras dalībnieks, bija iesaistīts organizācijā (šajā gadījumā — “PKK”), kura, veicot bruņotu cīņu pret valsti (šajā gadījumā — Turcija), arvien no jauna pielieto arī teroristiskās metodes un ir minēta Padomes Kopējās nostājas par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu pielikumā esošajā personu, grupu un organizāciju sarakstā, un, līdz ar to, ārvalstnieks, ieņemot nozīmīgu amatu, organizācijas bruņoto cīņu aktīvi atbalstījis?

               2.

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: vai izslēgšana no to personu loka, kas saskaņā ar Direktīvas 2004/83/EK 12. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktu ir atzītas par bēgļiem, prasa, lai ārvalstnieks joprojām radītu draudus?

               3.

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir noliedzoša: vai izslēgšanas no to personu loka, kas saskaņā ar Direktīvas 2004/83/EK 12. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktu ir atzītas par bēgļiem, priekšnosacījums ir samērīguma katrā konkrētā gadījumā pārbaude?

               4.

               Ja atbilde uz 3. jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           vai, pārbaudot samērīgumu, ir jāņem vērā, ka saskaņā ar 1950. gada 4. novembra Eiropas Cilvēka tiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 3. pantu vai valsts normām ārvalstnieks bauda aizsardzību pret izraidīšanu?

                           b)

                           Vai izslēgšana ir nesamērīga tikai īpašos izņēmuma gadījumos?

               5.

               Vai Direktīvas 2004/83/EK 3. panta izpratnē ar šo direktīvu ir savienojams, ka ārvalstniekam, neskatoties uz izslēgšanas iemesla saskaņā ar Direktīvas 12. panta 2. punktu esamību un bēgļa statusa atcelšanu atbilstoši direktīvas 14. panta 3. punktam, saskaņā ar valsts konstitucionālajām tiesībām tomēr ir tiesības uz patvērumu?

      (1)  OV L 304, 12. lpp.


title: Lieta C-1/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2008. gada 2. janvāra rīkojumu — Athesia Druck Srl / Ministero delle Finanze , Agenzia delle Entrate

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2008. gada 2. janvāra rīkojumu — Athesia Druck Srl/Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate

   (Lieta C-1/08)
   (2008/C 64/40)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Athesia Druck Srl

      Atbildētāji: Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate

   Prejudiciālie jautājumi
   Kura PVN piemērošanas nolūkā un saskaņā ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 9. panta 2. punkta e) apakšpunktu ir tāda reklāmas pakalpojuma sniegšanas vieta, kuru sniedz uzņēmums, kas ir reģistrēts kādā no Eiropas Kopienas dalībvalstīm, pircējam, kas nav reģistrēts Kopienā, bet kuram ir nodokļu pārstāvis kādā no dalībvalstīm, un it īpaši — vai tā ir reklāmas saņēmēja atrašanās vieta, sabiedrības, kura nav reģistrēta Kopienā, nodokļu pārstāvja sabiedrības Itālijā reģistrācijas vieta, sabiedrības, kura nav reģistrēta Kopienā un kura pērk reklāmas pakalpojumu, reģistrācijas vieta vai sabiedrības, kura nav reģistrēta Kopienā, klienta reģistrācijas vieta?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-287/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 28. marta spriedumu lietā T-123/09 Ryanair Ltd /Eiropas Komisija 2012. gada 7. jūnijā iesniedza Ryanair Ltd

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 28. marta spriedumu lietā T-123/09 Ryanair Ltd/Eiropas Komisija 2012. gada 7. jūnijā iesniedza Ryanair Ltd

   (Lieta C-287/12 P)
   2012/C 303/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ryanair Ltd (pārstāvji — E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maragkidis, lawyers)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Itālijas Republika, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 28. marta spriedumu lietā T-123/09 Ryanair/Eiropas Komisija, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai paziņots 2012. gada 29. martā;

               —

               saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atzīt, ka Eiropas Komisijas 2008. gada 12. novembra lēmums valsts atbalsta lietā C26/2008 (300 miljonu euro aizdevums Alitalia SpA) nav spēkā tiktāl, ciktāl tajā nav noteikts, ka atbalsts ir jāatgūst no Alitalia tiesību pārņēmēja(-iem), un Itālijai tiek dots papildu laiks šī lēmuma izpildei;

               —

               saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atzīt, ka viss 2009. gada 12. novembra lēmums valsts atbalsta lietā N510/2008 (Alitalia SpA aktīvu pārdošana) nav spēkā;

               —

               piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt Ryanair tiesāšanās izdevumus;

         pakārtoti:

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai Vispārējai tiesai; un

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instancē pieņemšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

               Attiecībā uz Komisijas 2008. gada 12. novembra lēmumu valsts atbalsta lietā N510/2008 (Alitalia SpA aktīvu pārdošana):

                           1)

                           tiesību un procesuālo normu pārkāpums pieņemamības jautājumā. Vispārējā tiesa atteicās atzīt, ka Ryanair apstrīd Komisijas lēmumu pēc būtības, un grozīja Ryanair prasības priekšmetu tādējādi, it kā tas būtu tikai par tās procesuālo tiesību aizsardzību;

                           2)

                           Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 4. un 7. panta pārkāpums. Pienākumi un uzraudzības mehānismi, kas tika pievienoti sākotnēji paziņotajam pasākumam, ir tipveida grozījumi un nosacījumi, kas tiek pievienoti lēmumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 7. pantu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā nepareizi kvalificēja pienākumus un uzraudzīšanas mehānismus kā uzņemtās saistības;

                           3)

                           Regulas Nr. (EK) 659/1999 10. panta pārkāpums ar to, ka Vispārējā tiesa atteicās piemērot sankcijas par Komisijas bezdarbību, nepārbaudot visas atbilstošās pasākumu īpašības to kontekstā;

                           4)

                           Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta pārkāpums. Vispārējā tiesa uzskatīja, ka Komisijai bija jāpārbauda tikai Alitalia aktīvu pārdošana, kā to bija paziņojusi Itālija, nevis citas iespējamās iespējas. Neapsverot, vai privāts ieguldītājs būtu izvēlējies alternatīvu risinājumu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā;

                           5)

                           citi tirgus ekonomikas ieguldītāja principa nepiemērošanas gadījumi;

                           6)

                           personas, kurai atbalsts jāatmaksā, nenorādīšana. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā neņēma vērā ekonomisko turpinātību [tiesību pārņemšanu] starp Alitalia un CAI.

               Attiecībā uz Komisijas 2008. gada 12. novembra lēmumu valsts atbalsta lietā C26/2008 (300 miljonu euro aizdevums Alitalia SpA): nepieņemamības konstatējuma pamatojuma nenorādīšana.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83., 1. lpp.)


title: Lieta C-677/13: Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 1999/31/EK — 6. panta a) punkts, 8. pants, 9. panta a), b) un c) punkts, 11. panta 1. punkts un 12. pants — Direktīva 2008/98/EK — 13. pants, 23. pants un 36. panta 1. punkts — Atkritumu apsaimniekošana — Atkritumu apglabāšana poligonos — Spēkā esošas atkritumu poligona apsaimniekošanas atļaujas neesamība — Atkritumu poligona darbības traucējumi

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/15

         Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-677/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 1999/31/EK - 6. panta a) punkts, 8. pants, 9. panta a), b) un c) punkts, 11. panta 1. punkts un 12. pants - Direktīva 2008/98/EK - 13. pants, 23. pants un 36. panta 1. punkts - Atkritumu apsaimniekošana - Atkritumu apglabāšana poligonos - Spēkā esošas atkritumu poligona apsaimniekošanas atļaujas neesamība - Atkritumu poligona darbības traucējumi)
   (2015/C 046/20)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Patakia un E. Sanfrutos Cano)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis – E. Skandalou)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               attiecībā uz Kiato atkritumu poligonu:

                           —

                           neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka atkritumu apsaimniekošana attiecīgajā atkritumu poligonā tiek veikta, neapdraudot cilvēku veselību un neradot kaitējumu videi, un ka šajā atkritumu poligonā tiek aizliegta atkritumu izmešana, izgāšana vai nekontrolēta apsaimniekošana, Grieķijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvas 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 13. pantā un 36. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

                           —

                           pieļaujot šī atkritumu poligona apsaimniekošanu bez spēkā esošas atļaujas, kurā būtu ievēroti šādas atļaujas izsniegšanas nosacījumi un saturs, un tādējādi neparedzot prasību, ka atkritumu turētājs vai minētā poligona apsaimniekotājs pirms atkritumu piegādes vai piegādes laikā pierāda, ka attiecīgie atkritumi var tikt pieņemti poligonā atbilstoši atļaujā noteiktajiem kritērijiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 8. pantā, 9. panta a), b) un c) punktā un 11. panta 1. punkta a) apakšpunktā, kā arī Direktīvas 2008/98 23. pantā paredzētos pienākumus; un

                           —

                           nenodrošinot, ka atkritumu poligona ekspluatācijas fāzē apsaimniekotājs ievieš Direktīvas 1999/31 II pielikumā minēto kontroles un monitoringa procedūru, Grieķijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 12. panta a) punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta T-208/11 un T-508/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra spriedums – LTTE /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām — Līdzekļu iesaldēšana — Regulas (EK) Nr. 2580/2001 piemērojamība bruņota konflikta situācijām — Iespēja trešās valsts iestādei tikt kvalificētai par kompetentu iestādi Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP izpratnē — Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats — Atsauce uz terora aktiem — Nepieciešamība pēc kompetentas iestādes lēmuma Kopējās nostājas 2001/931 izpratnē

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/28

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra spriedums – LTTE/Padome
   (Lieta T-208/11 un T-508/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām - Līdzekļu iesaldēšana - Regulas (EK) Nr. 2580/2001 piemērojamība bruņota konflikta situācijām - Iespēja trešās valsts iestādei tikt kvalificētai par kompetentu iestādi Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP izpratnē - Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats - Atsauce uz terora aktiem - Nepieciešamība pēc kompetentas iestādes lēmuma Kopējās nostājas 2001/931 izpratnē)
   2014/C 421/38
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Herning, Dānija) (pārstāvji – V. Koppe, A. M. van Eik un T. Buruma, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – G. Étienne un E. Finnegan)

      Personas, kas iestājušās lietās atbildētājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – lietā T-208/11 sākotnēji M. Bulterman, N. Noort un C. Schillemans, vēlāk, kā arī lietā T-508/11 – C. Wissels, M. Bulterman un J. Langer), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – sākotnēji S. Behzadi — Spencer, H. Walker un S. Brighouse, vēlāk – S. Behzadi — Spencer, H. Walker un E. Jenkinson, pārstāves, kam palīdz M. Gray, barrister) (persona, kas iestājusies vienīgi lietā T-208/11) un Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji F. Castillo de la Torre un S. Boelaert, vēlāk – F. Castillo de la Torre un É. Cujo)

      Priekšmets

   Sākotnēji lietā T-208/11 prasība atcelt Padomes 2011. gada 31. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 83/2011, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 610/2010 (OV L 28, 14. lpp.), un lietā T-508/11 prasība atcelt Padomes 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 687/2011, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulas (ES) Nr. 610/2010 un (ES) Nr. 83/2011 (OV L 188, 2. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2011. gada 31. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 83/2011, 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 687/2011, 2011. gada 22. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1375/2011, 2012. gada 25. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 542/2012, 2012. gada 10. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1169/2012, 2013. gada 25. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 714/2013, 2014. gada 10. februāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 125/2014 un 2014. gada 22. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 790/2014, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar ko atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 610/2010, Īstenošanas regulu (ES) Nr. 83/2011, Īstenošanas regulu (ES) Nr. 687/2011, Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1375/2011, Īstenošanas regulu (ES) Nr. 542/2012, Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1169/2012, Īstenošanas regulu (ES) Nr. 714/2013 un Īstenošanas regulu (ES) Nr. 125/2014, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE);

               2)

               Īstenošanas regulas Nr. 790/2014 sekas tiek atstātas spēkā trīs mēnešus no šī sprieduma pasludināšanas;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina LTTE tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Nīderlandes Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 179, 18.6.2011.


title: Lieta C-279/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 3. marta spriedumu lietā T-675/14 Spānija/Komisija 2016. gada 19. maijā iesniedza Spānijas Karaliste

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 3. marta spriedumu lietā T-675/14 Spānija/Komisija 2016. gada 19. maijā iesniedza Spānijas Karaliste
   (Lieta C-279/16 P)
   (2016/C 279/25)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – M. J. García-Valdecasas Dorrego)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija un Latvijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               jaunajā spriedumā atcelt Komisijas 2014. gada 9. jūlija Īstenošanas lēmumu 2014/458/ES (1), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl tas attiecas uz Spānijas Karalistes izdevumiem EUR 2 713 208,07 apmērā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

                  Kļūda tiesību piemērošanā, nepamatojot pārsūdzēto spriedumu, ciktāl Vispārējai tiesai bija jālemj par Komisijas lēmuma pamatojuma neesamību, jo šis pamats tika formulēts pietiekami skaidri un precīzi, lai Vispārējā tiesa varētu paust nostāju.

               2.

                  Kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar pienākuma norādīt pamatojumu piemērojamību, ciktāl pamati, uz kuriem balstās Vispārējā tiesa, nav saderīgi ar skaidrības prasību un neskaidrību neesamību, kam jāraksturo Komisijas lēmuma pamatojums, lai tas atbilstu LESD 296. panta prasībām. Tiesību akta pamatojums nebija ne skaidrs, ne viennozīmīgs, tādējādi tika apdraudētas Spānijas Karalistes tiesības uz aizstāvību.

               3.

                  Acīmredzama faktu sagrozīšana, ciktāl Vispārējā tiesa, pārsūdzētā sprieduma 55. punktā uzskatot, ka “Spānijas Karaliste nav pierādījusi, ka atsevišķas saimniecības nebija pakļautas nevienam no pienākumiem, kuru neizpilde tika konstatēta”, ir pieļāvusi šādu sagrozīšanu. Faktiski, pirmkārt, šāds apgalvojums ir pretrunā savstarpējas atbilstības sistēmai, jo šajā jomā tikai atsevišķas saimniecības var radīt apdraudējumu, proti, tās, kurām ir noteiktas īpašas prasības, attiecībā uz kurām tika konstatēta neizpilde. Otrkārt, Spānijas Karaliste iesniedza Komisijai konkrētus datus, kas pierāda, ka atsevišķām saimniecībām netika noteikti īpaši pienākumi.

               4.

                  Kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punktu saistībā ar samērīguma principu attiecībā uz vienotas likmes korekcijas piemērošanu un Spānijas Karalistes piedāvātās korekcijas noraidīšanu.

                           4.1.

                           Kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot minētās regulas 31. panta 2. punktu, pamatojoties uz to, ka šī tiesību norma pieprasa, lai kā pamatelements tiktu ņemti vērā Savienībai radītie finansiālie zaudējumi. Ņemot vērā, ka Spānijas Karaliste šos zaudējumus bija precīzi aprēķinājusi, nebija iespējams izmantot vienotas likmes finanšu korekciju, kas ir piemērojama tikai tad, ja nav iespējams izmantot citu, piemērotāku metodi.

                           4.2.

                           Kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar samērīguma principa pārbaudi tiesā, pamatojoties uz to, ka Komisijas izmantotajā metodē tiek izmantota vienotas likmes korekcija, kas par 530 % pārsniedz Spānijas Karalistes iesniegtos aprēķinus. Šajā aprēķinā tika ņemti vērā faktiskie dati saistībā ar sankcijām, kas noteiktas pēdējos gados, kuru laikā ar savstarpēju atbilstību saistītā neizpilde tika labota. No vienotas likmes korekcijas izrietošais apmērs ir pilnīgi nesamērīgs un iestādēm maksātājām nav jāsedz pārvērtētās korekcijas.

               5.

                  Kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punktu saistībā ar samērīguma principu, ciktāl tika uzskatīts, ka ir iespējams apvienot vienotas likmes finanšu korekciju un precīzu finanšu korekciju par vienu un to pašu 2008. gada budžeta pozīciju. Pirmkārt, saskaņā ar dokumentu AGRI-2005-64043 korekcijas nav jāpiemēro summām, kas jau ir tikušas koriģētas tādu pašu iemeslu dēļ; otrkārt, Tiesas judikatūra pieļauj apvienošanu tikai tad, ja risku, kuru uzņemas fondi, nevar segt tikai ar analītiskajām korekcijām; un, visbeidzot, panāktais rezultāts ir nesamērīgs un nepamatots, ciktāl gadījumā, ja tiktu piemērota tikai vienotas likmes finanšu korekcija, atskaitāmā summa būtu mazāka par to, kas izriet no abu finanšu korekciju apvienošanas.

      (1)  OV 2014 L 205, 62. lpp.


title: Lieta C-547/12 P: Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums — Grieķijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija — ELVGF — Garantiju nodaļa — Noteiktu dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošana attiecībā uz Fonda finansētajiem izdevumiem — Summas, kuras ir jāatgūst no Grieķijas Republikas paredzētajos termiņos neveiktas atgūšanas dēļ — Pierādījumu sagrozīšana)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/15

         Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums — Grieķijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-547/12 P) (1)

   (Apelācija - ELVGF - Garantiju nodaļa - Noteiktu dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošana attiecībā uz Fonda finansētajiem izdevumiem - Summas, kuras ir jāatgūst no Grieķijas Republikas paredzētajos termiņos neveiktas atgūšanas dēļ - Pierādījumu sagrozīšana)
   2014/C 9/22
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias un S. Papaïoannou)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-158/09 Grieķija/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa daļēji noraidīja prasību atcelt Komisijas 2009. gada 13. februāra Lēmumu C(2009) 810, galīgā redakcija, par finanšu pasākumiem, kurus saistībā ar izdevumiem, ko sedz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa, piemēro uzņēmēju izdarīto pārkāpumu lietās

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta F-7/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. janvārī — Schönberger /Parlaments

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/69

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. janvārī — Schönberger/Parlaments
   (Lieta F-7/08)
   (2008/C 64/114)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Peter Schönberger, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — O. Mader, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Strīda priekšmets un apraksts
   Atcelt Parlamenta lēmumu prasītāja novērtējuma par 2003. gadu ietvaros nepiešķirt viņam trešo nopelnu punktu
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja 2007. gada 15. janvāra lēmumu prasītāja novērtējuma par 2003. gadu ietvaros nepiešķirt viņam trešo nopelnu punktu un atcelt atbildētāja 2007. gada 16. oktobra lēmumu, ar ko tika noraidīta prasītāja sūdzība par 2007. gada 15. janvāra lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-565/14 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 13. septembra rīkojums – Romonta GmbH/Eiropas Komisija Apelācija – Vide – Direktīva 2003/87/EK – 10.a pants – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma – Pagaidu noteikumi saskaņotai emisiju kvotu bezmaksas piešķiršanai no 2013. gada – Lēmums 2011/278/ES – Valsts īstenošanas pasākumi, ko ir piedāvājusi Vācijas Federatīvā Republika – Atteikums noteiktas iekārtas iekļaut tādu iekārtu sarakstā, kuras saņem bez maksas piešķirtas emisiju kvotas – Noteikums, kas attiecas uz “pārmērīgu grūtību” gadījumiem – Komisijas īstenošanas pilnvaras

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/7

      Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 13. septembra rīkojums – Romonta GmbH/Eiropas Komisija
      (Lieta C-565/14 P) (1)

      (Apelācija - Vide - Direktīva 2003/87/EK - 10.a pants - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Pagaidu noteikumi saskaņotai emisiju kvotu bezmaksas piešķiršanai no 2013. gada - Lēmums 2011/278/ES - Valsts īstenošanas pasākumi, ko ir piedāvājusi Vācijas Federatīvā Republika - Atteikums noteiktas iekārtas iekļaut tādu iekārtu sarakstā, kuras saņem bez maksas piešķirtas emisiju kvotas - Noteikums, kas attiecas uz “pārmērīgu grūtību” gadījumiem - Komisijas īstenošanas pilnvaras)
      (2016/C 454/15)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Romonta GmbH (pārstāvji – I. Zenke un M.-Y. Vollmer, Rechtsanwälte)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. White, C. Hermes un K. Herrmann)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Romonta GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta T-462/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra spriedums — JTEKT /ITSB ( IFS ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes IFS reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstoša rakstura neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra spriedums — JTEKT/ITSB (“IFS”)
   (Lieta T-462/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “IFS’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2009/C 32/47)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JTEKT Corp., iepriekš Toyoda Koki Kabushiki Kaisha, Aichi-ken (Japāna) (pārstāvis — sākotnēji J. Wachinger un M. Zöbisch, vēlāk M. De Zorti, M. Koch un T. Grimm, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 14. septembra lēmumu lietā R 1157/2004-1 par vārdiska apzīmējuma “IFS” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 14. septembra lēmumu lietā R 1157/2004-1;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina JTEKT Corp. tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta C-428/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 6. aprīlī  — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 89/391/EEK — Pasākumi darba ņēmēju drošības un veselības darba vietā uzlabošanai — Nepaziņoti transponēšanas pasākumi — Nepareiza vai nepietiekama transpozīcija — 2. panta 1. punkts, 7. panta 3. punkts, 8. panta 2. punkts, 11. panta 2. punkta c) un d) apakšpunkts, 13. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 18. pants)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/13

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku
   (Lieta C-428/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 89/391/EEK - Pasākumi darba ņēmēju drošības un veselības darba vietā uzlabošanai - Nepaziņoti transponēšanas pasākumi - Nepareiza vai nepietiekama transpozīcija - 2. panta 1. punkts, 7. panta 3. punkts, 8. panta 2. punkts, 11. panta 2. punkta c) un d) apakšpunkts, 13. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 18. pants)
   (2006/C 143/24)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Jerels [N. Yerrell] un H. Krepels [H. Kreppel], pārstāvji)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāve — K. Pezendorfere [C. Pesendorfer], pārstāve)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvas 89/391/EK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā nepietiekama transpozīcija (OV L 183, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pretēji Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvā 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā, 18. panta 1. punkta prasībām, noteiktajā termiņā nepieņemdama Likumu par izglītojošo personālu federālajās zemēs (Landeslehrer-Dienstrechtsgesetz) un netransponēdama vai nepilnīgi transponēdama Austrijas tiesībās Direktīvas 2. panta 1. punktu par obligātās izglītības skolu skolotājiem Tirolē, 7. panta 3. punktu, 8. panta 2. punktu, 11. panta 2. punkta c) un d) apakšpunktu un 13. panta 2. punkta b) apakšpunktu, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētajiem šīs Direktīvas noteikumiem;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Austrijas Republika sedz pati savus tiesāšanās izdevumus un piecas sestdaļas no Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.


title: Lieta C-536/09: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums ( Upravno sodišče Republike Slovenije — Slovēnijas Republika — lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Marija Omejc /Slovēnijas Republika (Kopējā lauksaimniecības politika — Kopienas atbalsta shēmas — Integrētā administrācijas un kontroles sistēma konkrētām atbalsta shēmām — Regula (EK) Nr. 796/2004 — Apstāklis, kas liedz veikt pārbaudi uz vietas — Jēdziens — Lauksaimnieks, kas nedzīvo saimniecībā — Lauksaimnieka pārstāvis — Jēdziens)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/7

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums (Upravno sodišče Republike Slovenije — Slovēnijas Republika — lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Marija Omejc/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-536/09) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Kopienas atbalsta shēmas - Integrētā administrācijas un kontroles sistēma konkrētām atbalsta shēmām - Regula (EK) Nr. 796/2004 - Apstāklis, kas liedz veikt pārbaudi uz vietas - Jēdziens - Lauksaimnieks, kas nedzīvo saimniecībā - Lauksaimnieka pārstāvis - Jēdziens)
   2011/C 232/11
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Upravno sodišče Republike Slovenije

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Marija Omejca [Marija Omejc]

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upravno sodišče Republike Slovenije — Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 141, 18. lpp.), 23. panta 2. punkta interpretācija — Jēdziens “izdarīt pārbaudi uz vietas” — Jēdziens “pārstāvis lauksaimniekam, kurš nedzīvo lauksaimniecības uzņēmuma atrašanās vietā”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izteiciens “ja [..] liedz izdarīt pārbaudi uz vietas”, kas ietverts Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes 2003. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, 23. panta 2. punktā, ir Savienības tiesību autonoms jēdziens, kas jāinterpretē vienveidīgi visās dalībvalstīs tādējādi, ka tas papildus darbībām, kuras tiek veiktas ar nodomu, ir piemērojams arī jebkādai citai darbībai vai bezdarbībai, kurā var tikt vainota lauksaimnieka vai tā pārstāvja nolaidība, ja to rezultātā pārbaudi uz vietas nevar izdarīt pilnībā, ja šis lauksaimnieks vai tā pārstāvis nav veicis visus pasākumus, ko saprātīgi varēja no viņa sagaidīt, lai nodrošinātu, ka šāda pārbaude tiek izdarīta pilnībā;

               2)

               attiecīgo atbalsta pieteikumu noraidīšana atbilstoši Regulas Nr. 796/2004 23. panta 2. punktam nav atkarīga no tā, vai lauksaimnieks vai tā pārstāvis ir ticis atbilstošā veidā informēts par to pārbaudes uz vietas daļu, kurā nepieciešama tā dalība;

               3)

               Regulas Nr. 796/2004 23. panta 2. punktā paredzētais jēdziens “pārstāvis” ir Savienības tiesību autonoms jēdziens, kas jāinterpretē vienveidīgi visās dalībvalstīs tādējādi, ka tas pārbaudēs uz vietas attiecas uz visām pilngadīgajām rīcībspējīgajām personām, kas dzīvo saimniecībā un kam ir uzticēta vismaz daļa attiecīgā lauksaimniecības uzņēmuma pārvaldīšanas, ciktāl lauksaimnieks ir skaidri izteicis savu gribu šo personu pilnvarot sevi pārstāvēt un attiecīgi ir apņēmies uzņemties visas šīs personas darbības un nerīkošanos;

               4)

               Regulas Nr. 796/2004 23. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lauksaimniekam, kas nedzīvo saimniecības, par kuru viņš ir atbildīgs, atrašanās vietā, nav jāieceļ pārstāvis, kam principā visu laiku būtu jābūt sasniedzamam šajā uzņēmumā.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta T-263/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Magnetrol International/Komisija

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Magnetrol International/Komisija
   (Lieta T-263/16)
   (2016/C 279/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Magnetrol International (Zele, Nīderlande) (pārstāvji – H. Gilliams un J. Bocken, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste;

               —

               pakārtoti, atcelt Lēmuma 2.–4. pantu;

               —

               jebkurā gadījuma atcelt Lēmuma 2.–4. pantu, ciktāl šajos pantos: a) ir uzdots atgūt no struktūrvienībām, kas nav tās struktūrvienības, kas ir pieņēmušas “virspeļņas noteikumus”, ka definēts Lēmumā, un b) ir uzdots atgūt summu, kas atbilst saņēmēja nodokļu uzkrājumiem, neļaujot Beļģijai ņemt vērā šobrīdējo korekciju uz augšu, ko ir veikusi cita nodokļu administrācija;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, pilnvaru pārsniegšana un nav ticis norādīts pietiekams pamatojums, ciktāl Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumā par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste, tiek apgalvots, ka pastāv valsts atbalsta shēma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots ir ticis pārkāpts LESD 107. pants un nav ticis ievērots pienākums norādīt pamatojumu, kā arī ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ciktāl apstrīdētajā lēmumā apgalvotā shēma tiek kvalificēta kā selektīvs pasākums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. pants un nav ticis ievērots pienākums norādīt pamatojumu, kā arī ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ciktāl apstrīdētajā lēmumā ir ticis uzskatīts, ka ar apgalvoto shēmu tiek piešķirta priekšrocība.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. pants, tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, tikušas pārsniegtas pilnvaras, kā arī nav ticis norādīts pienācīgs pamatojums, ciktāl apstrīdētajā lēmumā Beļģijai tiek uzdots atgūt atbalstu.


title: Lieta C-89/08 P: Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 27. februārī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 12. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 un T-69/06 Īrija u.c./Komisija

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/12

         Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 27. februārī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 12. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 un T-69/06 Īrija u.c./Komisija
   (Lieta C-89/08 P)
   (2008/C 116/22)
   Tiesvedības valoda — franču, angļu un itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. V. Di Bucci un N. Khan)

      Pārējie lietas dalībnieki: Īrija, Francijas Republika, Itālijas Republika, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 12. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 un T-69/06 Īrija u.c./Komisija, kas Komisijai paziņots 2007. gada 17. decembrī;

               —

               nosūtīt lietas Pirmās instances tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               —

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja savas apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza sešus pamatus, kuri, pirmkārt, saistīti ar Pirmās instances tiesas kompetences neesamību un procesuāliem pārkāpumiem, kuri kaitējuši Komisijas interesēm (pirmie divi pamati), un, otrkārt, ar Kopienu tiesību normu valsts atbalsta jomā pārkāpumu (trešais līdz sestais pamats).
   Ar savu pirmo pamatu, kuram ir divas daļas, prasītāja pārmet Pirmās instances tiesai, ka tā ir pārkāpusi dispozitivitātes principu un lēmusi ultra petita, jo pirmajā instancē neviens no prasītājiem nebija izvirzījis pamatu, kas saistīts ar Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma [88.] panta piemērošanai (1), 1. panta b) apakšpunkta v) daļu. Turklāt pamats, ko Pirmās instances tiesa izvirzījusi pēc savas ierosmes, nav uzskatāms par pamatu, kas izvirzīts saistībā ar pamatojuma trūkumu un kuru tiesa var izvirzīt pēc savas ierosmes, bet gan par pamatu pēc būtības, kurš nav balstīts uz lietas materiālos izklāstītajiem faktiem.
   Ar otro pamatu prasītāja norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi sacīkstes principu un nav ievērojusi tiesības uz aizstāvību, pēc savas ierosmes izvirzot pamatu, kurš netika nedz apspriests, nedz izskatīts tiesvedības ietvaros pirmajā instancē.
   Ar trešo pamatu, kuram ir trīs daļas, prasītāja norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi EKL 230. un 253. pantu saistībā ar EKL 88. pantu, kā arī procesuālos noteikumus atbalsta jomā.
   Šajā sakarā tā uzskata, ka, pirmkārt, apstrīdēto pasākumu kvalifikāciju par “jauniem” atbalstiem nevar apstrīdēt tiesvedībā, kas vērsta pret Komisijas galīgo lēmumu, jo dalībvalstis un citas ieinteresētās personas šajā sakarā varēja apstrīdēt lēmumu, ar kuru tika uzsākta formālā pārbaudes procedūra. Tā kā pēdējais minētais lēmums apstrīdēts netika, tas kļuva par noslēdzošo un galīgais lēmums šajā sakarā ir tikai apstiprinošs akts, pret kuru prasību nevar vērst.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka tiesību akta likumība ir jāizvērtē, ņemot vērā faktiskos un juridiskos apstākļus, kuri pastāvēja brīdī, kad šis akts tika pieņemts. Izskatītajā lietā nekas no lietas materiāliem nevarēja būt par pamatu secinājumam, ka apstrīdētie valsts pasākumi to īstenošanas brīdī nebija valsts atbalsts.
   Treškārt, prasītāja visbeidzot norāda, ka katrā ziņā pienākums pierādīt, ka atbalsts jau pastāvēja, ir dalībvalstij un, attiecīgā gadījumā, trešajām ieinteresētajām personām, bet nevis Komisijai. Ja šādu pierādījumu nav, Komisijai nav pienākuma šajā sakarā norādīt pamatojumu.
   Ar ceturto pamatu prasītāja apgalvo, ka ir noticis EKL 253. panta saistībā ar EKL 87. panta 1. punktu un 88. panta 1. punktu pārkāpums, jo Pirmās instances tiesa ir konstatējusi pamatojuma neesamību attiecībā uz Regulas Nr. 659/1999 1. panta b) apakšpunkta v) daļas piemērojamību, kaut arī šis pants ir piemērojams tikai pasākumiem, kuri to īstenošanas brīdī nav atbalsts, un ka Komisija lēmumā, kurš tika apstrīdēts pirmajā instancē, bija pierādījusi, ka attiecīgie pasākumi tomēr bija atbalsts jau tad, kad tie tika īstenoti. Turklāt neviens lietas dalībnieks netika ņēmis vērā kopējā tirgus attīstību, kuras rezultātā pasākumi, kuri nebija atbalsts to spēkā stāšanās brīdī, par tādu kļuva tūlīt pēc tam.
   Ar piekto pamatu prasītāja norāda uz minēto normu, ka arī Regulas Nr. 659/1999 1. panta b) apakšpunkta v) daļas pārkāpumu, jo Pirmās instances tiesa Komisijai ir noteikusi pienākumu sniegt detalizētu pamatojumu par pēdējā minētā panta piemērošanu Padomes un Komisijas izteikto paziņojumu sakarā. Prasītāja esot viennozīmīgi pierādījusi, ka saskaņā ar pastāvīgo Tiesas judikatūru šādi paziņojumi nekādi nevar ietekmēt valsts pasākumu pārbaudi saistībā ar Kopienu tiesību normām valsts atbalstu jomā, jo atbalsta un pastāvoša atbalsta jēdzieni ir stingri un objektīvi.
   Ar sesto pamatu prasītāja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi EKL 88. panta 1. un 2. punktu un EKL 253. pantu, kā arī Regulas Nr. 659/1999 4. panta 4. punktu un 6. panta 1. punktu, jo tā atcēla Komisijas lēmumu kopumā, tostarp arī šī lēmuma daļu par formālās pārbaudes procedūras pagarināšanu attiecībā uz laikposmu pēc 2003. gada 31. decembra. Pirmās instances tiesa neesot nekādi paskaidrojusi, kādā veidā apgalvotais pamatojuma trūkums par Regulas Nr. 659/1999 1. panta b) apakšpunkta v) daļas piemērošanu varētu negatīvi ietekmēt šo lēmuma daļu. Turklāt šī tiesa neesot ievērojusi principu, saskaņā ar kuru gadījumā, ja dalībvalsts nesniedz nekādus pierādījumus par to, ka attiecīgie pasākumi ir jau pastāvošs atbalsts, tad Komisijai šie pasākumi ir jāuzskata par jaunu atbalstu EKL 88. panta 2. un 3. punktā paredzēto procesuālo noteikumu ietvaros.

      (1)  OV L 83, 1. lpp.


title: Lieta T-383/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. decembra rīkojums – Europower/Komisija Publiski būvdarbu līgumi — Iepirkuma procedūra — Ar gāzes turbīnu aprīkotas triģenerācijas ražotnes būvniecība un ar to saistīta tehniskā apkope — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Apstrīdētā tiesību akta atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 1. decembra rīkojums – Europower/Komisija
   (Lieta T-383/14) (1)

   (Publiski būvdarbu līgumi - Iepirkuma procedūra - Ar gāzes turbīnu aprīkotas triģenerācijas ražotnes būvniecība un ar to saistīta tehniskā apkope - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Apstrīdētā tiesību akta atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 022/45)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Europower SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – G. Cocco un L. Salomoni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji L. Cappelletti, F. Moro un L. Di Paolo, vēlāk L. Di Paolo un F. Moro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: CPL Concordia Soc. coop. (Concordia Sulla Secchia, Itālija) (pārstāvis – A. Penta, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2014. gada 3. aprīļa lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītājas piedāvājums iepirkumā JRC IPR 2013 C04 0031 OC par turbogāzes triģenerācijas ražotnes būvniecību un ar to saistīto tehnisko apkopi (OV 2013/S 137–237146) tās Kopīgā pētniecības centra (KPC) Ispras (Itālija) objektā, Komisijas lēmumu, ar kuru līguma slēgšanas tiesības piešķīra CPL Concordia, jebkādu citu saistīto, agrāko vai secīgo aktu, ieskaitot iespējamo lēmumu, ar kuru apstiprina līgumu, un pašu līgumu, kā arī Komisijas lēmumu noraidīt prasītājas lūgumu piekļūt iepirkuma dokumentiem, un, otrkārt, prasība, pamatojoties uz LESD 268. pantu, atlīdzināt kaitējumu, kāds esot nodarīts prasītājai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               CPL Concordia Soc. coop. prasījumus, kas vērsti uz to, lai noraidītu lūgumu par tiesvedības izbeigšanu pirms sprieduma taisīšanas, noraidīt kā acīmredzami nepieņemamus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Europower SpA tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               4)

               CPL Concordia sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību, kā arī pagaidu noregulējuma tiesvedību pati.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta C-41/08: Prasība, kas celta 2008. gada 5. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/17

         Prasība, kas celta 2008. gada 5. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-41/08)
   (2008/C 92/32)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. van Beek un P. Ondrůšek)

      Atbildētāja: Čehijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot (visus) normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1986. gada 24. jūlija Direktīvu 86/378/EEK par vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā arodnodrošinājuma sistēmā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās direktīvas 12. pants un Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 54. pants;

               —

               atzīt, ka, nepieņemot (visus) normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1996. gada 20. decembra Direktīvu 96/97/EK, ar ko groza Direktīvu 86/378/EEK par vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā arodnodrošinājuma sistēmās (2), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās direktīvas 3. pants un Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 54. pants;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 225, 40. lpp.

      (2)  OV L 46, 1997. gada 17. februāris, 20. lpp.


title: Lieta T-364/06: Prasība, kas celta 2006. gada 6. decembrī — Xinhui Alida Polythene pret Padomi

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 6. decembrī — Xinhui Alida Polythene pret Padomi
   (Lieta T-364/06)
   (2007/C 20/43)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Xinhui Alida Polythene Ltd., Xinhui (Ķīna) (pārstāvis — C. Munro, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               saskaņā ar EKL 230. pantu atcelt Padomes 2006. gada 25. septembra Regulu (EK) Nr. 1425/2006, ar ko uzliek galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Taizemes izcelsmes plastikāta maisu un maisiņu importam un pārtrauc procedūru attiecībā uz konkrētu Malaizijas izcelsmes plastikāta maisu un maisiņu importu, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja prasa atcelt Padomes 2006. gada 25. septembra Regulu (EK) Nr. 1425/2006, ar ko uzliek galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Taizemes izcelsmes plastikāta maisu un maisiņu importam un pārtrauc procedūru attiecībā uz konkrētu Malaizijas izcelsmes plastikāta maisu un maisiņu importu (1).
   Prasītāja apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi būtiskus procesuālos noteikumus un pārsniegusi savas pilnvaras, pieņemot apstrīdēto regulu, pienācīgi neapsvērdama Komisijas iepriekš uzsākto procedūru.
   Saskaņā ar prasītājas teikto Komisija: 1) nav pienācīgi pārbaudījusi prasītāju stāvokli un/vai nav veikusi pareizu viņu stāvokļa novērtējumu, 2) ir ņēmusi vērā neatbilstīgu informāciju un/vai nav ņēmusi vērā pieejamo informāciju, 3) ir veikusi neatbilstošu attiecīgajai Kopienas nozarei nodarītā zaudējuma novērtējumu, 4) nav pierādījusi Kopienas interesi aplikt ar nodokli importu un 5) ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvēšanos.
   Prasītāja uzskata, ka tas nozīmē pilnvaru pārsniegšanu.

      (1)  OV L 270, 4. lpp.


title: Lieta T-490/15: Prasība, kas celta 2015. gada 21. augustā – SGP Rechtsanwälte/ITSB – Verlag Friedrich Oetinger (“tolino”)

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/44

         Prasība, kas celta 2015. gada 21. augustā – SGP Rechtsanwälte/ITSB – Verlag Friedrich Oetinger (“tolino”)
   (Lieta T-490/15)
   (2015/C 337/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB (Minhene, Vācija) (pārstāve – K. Köklü, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Verlag Friedrich Oetinger GmbH (Hamburga, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “tolino” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 651 288

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 11. jūnija lēmums lietā R 2042/2014-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-571/14: Tiesas 2016. gada 11. aprīļa rīkojums (Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Timberland Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/23

         Tiesas 2016. gada 11. aprīļa rīkojums (Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Timberland Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

   (Lieta C-571/14) (1)

   (2016/C 279/31)
   Tiesvedības valoda – holandiešu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: Lieta T-88/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. februāra spriedums — Quelle pret ITSB — Nars Cosmetics (NARS) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas preču zīmes NARS reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu MARS — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Līdzības neesamība starp apzīmējumiem — Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/36

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. februāra spriedums — Quelle pret ITSB — Nars Cosmetics (NARS)
   (Lieta T-88/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas preču zīmes “NARS ’reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “MARS’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Līdzības neesamība starp apzīmējumiem - Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2007/C 82/80)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Quelle AG, Fürth (Vācija) (pārstāvis — H. Linder, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — S. Laitinen un A. Folliard-Monguiral)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Nars Cosmetics Inc., Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis), (pārstāvji — M. de Justo Bailey, avocat)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 17. decembra lēmumu (lieta R 379/2004-2) par iebildumu procesu starp Quelle AG un Nars Cosmetics, Inc.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 25.6.2005.


title: Lieta C-323/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Gebr. Stolle GmbH&Co. KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Gebr. Stolle GmbH&Co. KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-323/10)
   ()
   2010/C 274/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gebr. Stolle GmbH&Co. KG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Prejudiciālais jautājums

   Vai mājputnu liemeņiem, kas ietilpst apakšpozīcijā 0207 12 90 (1), ir jābūt pilnībā, t.i., bez atlikuma, izķidātiem, kas nozīmē, ka gadījumā, ja mājputna liemenī pēc mehāniskās eviscerācijas vēl ir atrodamas, piemēram, zarnu vai trahejas daļas, tas nelabvēlīgi ietekmē tarifu klasifikāciju?

      (1)  OV L 338, 30.12.1999., 1. lpp.


title: Lieta C-581/15: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 20. jūnija rīkojums – Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 20. jūnija rīkojums – Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-581/15) (1)

   (2016/C 326/35)
   Tiesvedības valoda – čehu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-268/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. maijā — Itālija/Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/44

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. maijā — Itālija/Komisija
   (Lieta T-268/13)
   2013/C 207/75
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — S. Fiorentino, avvocato dello Stato, G. Palmieri)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               trijos prasības pamatos izklāstīto iemeslu dēļ atcelt Komisijas 2013. gada 7. marta Lēmumu Nr. C(2013) 1264, galīgā redakcija, kas paziņots tā paša gada 11. martā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību Itālijas valdība apstrīd Eiropas Komisijas 2013. gada 7. marta Lēmumu Nr. C(2013) 1264, galīgā redakcija, kas paziņots tā paša gada 11. martā, ar ko, izpildot Tiesas 2011. gada 17. novembra spriedumu lietā C-496/09, Komisija ir Itālijas Republikai pieprasījusi samaksāt summu EUR 16 533 000 apmērā kā kavējuma naudu.
   Minētajā spriedumā Tiesa arī bija piespriedusi Itālijas Republikai samaksāt Eiropas Komisijai, naudas līdzekļus ieskaitot kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”, kavējuma naudu, kas atbilst pamatsummai EUR 30 miljoni, reizinātai ar tāda nelikumīgā nesaderīgā atbalsta izteiksmi procentos, ko aprēķina, ņemot vērā uz sprieduma pasludināšanas dienu vēl neatgūto summu apmēru un, proti, par katru pusgada kavējumu vajadzīgo pasākumu īstenošanā, lai izpildītu 2004. gada 1. aprīļa spriedumu lietā C-99/02 Komisija/Itālija.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 260. panta 1. punkts un 260. panta 3. punkta 2. apakšpunkts: nav ievērots izpildāmais spriedums (Tiesas 2011. gada 17. novembra spriedums lietā C-496/09 Komisija/Itālija), tādējādi kļūdaini interpretējot minēto spriedumu punktā, kurā, aprēķinot kavējuma naudu, par atskaites punktu tiek izmantots “uz sprieduma pasludināšanas dienu vēl neatgūto summu apmērs”.

                           —

                           Itālijas valdība uzskata, ka, izpildot šo sprieduma punktu, tas jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir norādīts nevis uz sprieduma pasludināšanas dienu, bet gan uz dienu, kurā beigusies tiesvedības pierādījumu iegūšanas stadija, proti, brīdi, kad faktiski izkristalizējusies procesuālā situācija, pamatojoties uz kuru Tiesa ir izskatījusi strīdu. Itālijas valdība uzskata, ka atgūšanas darbības, ko tā veikusi lietas norises gaitā — bet pēc tam, kad bija noslēgusies izmeklēšanas procedūra, — ir jāņem vērā, samazinot pusgada kavējuma naudu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 260. panta 1. punkts un 260. panta 3. punkta 2. apakšpunkts: nav ievērots izpildāmais spriedums, tādējādi kļūdaini interpretējot minēto spriedumu punktā, kurā ir paredzēts, ka, aprēķinot kavējuma naudu, kas maksājama par katru pusgada kavējumu, nav jāņem vērā summas, kuras attiecas uz atbalstu, “kas vēl nav atgūts vai kura apmērs apskatāmā laikposma beigās nav pierādīts”.

                           —

                           Itālijas valdība uzskata, ka šis izpildāmā sprieduma punkts esot jāinterpretē tādējādi, ka, veicot iepriekš minēto vērtējumu, ir svarīga pierādījuma dokumenta iesniegšana atsauces pusgadā, un nevis arī apstāklis, ka šis dokuments ir darīts zināms Komisijai, pirms bija beidzies minētais pusgads. Saskaņā ar Itālijas valdības viedokli Eiropas Komisijas veiktā pretējā interpretācija — atbilstoši kurai Itālijas Republikai esot pienākums iesniegt pierādījumus pusgada kavējuma naudas aprēķināšanai līdz attiecīgā pusgada pēdējai dienai, tādējādi nepieļaujot, ka tiktu ņemtas vērā summas, kuru atgūšana, kaut arī notikusi minētajā laika posmā, tikai pēc tam tiktu paziņota Komisijai —, būtu pretrunā lojālas sadarbības principam un to neattaisnojot Tiesas izvirzītā prasība, un faktiski izraisa to, ka tiek nepieļaujami saīsināts laiks, kas ir Itālijas iestādēm ir dots, lai minēto prasību izpildītu un tādējādi samazinātu pusgada kavējuma naudas apmēru.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots ka ir pārkāpts LESD 260. panta 1. punkts un 260. panta 3. punkta 2. apakšpunkts: nav ievērots izpildāmais spriedums saistībā ar prasījumiem attiecībā pret uzņēmumiem, kuriem ir “mierizlīgums ar kreditoriem” [“concordato preventivo”] vai kuri atrodas “kontrolētas administrēšanas” [“amministrazione concordata”] situācijā.

                           —

                           Ar minēto lēmumu no atbalsta, kas maksājams līdz atsauces pusgada beigām, nav atskaitīti tādi prasījumi attiecībā pret uzņēmumiem, kuri izvirzīti saistībā ar attiecīgajām kolektīvajām procedūrām, lai gan saskaņā ar Itālijas valdības viedokli jautājums ir par prasījumiem, kuru atgūšanā dalībvalsts esot rīkojusies ar visu nepieciešamo rūpību un kuri tādējādi ir jāatskaita no atbalsta summas, kas ir maksājamas, pamatojoties uz izpildāmo spriedumu.


title: Lieta C-521/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/10

         Prasība, kas celta 2007. gada 23. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-521/07)
   (2008/C 37/12)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. van Nuffel un R. Lyal, pārstāvji)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neatbrīvojot no dividenžu nodokļa dividendes, ko maksā Norvēģijā vai Islandē reģistrētajām sabiedrībām, ar tādiem pašiem nosacījumiem, kā Nīderlandes sabiedrībām maksātās dividendes, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EEK līguma 40. pants;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Nīderlandes nodokļu tiesību aktiem, dividenžu nodoklis netiek iekasēts, ja Nīderlandes sabiedrība maksā dividendes Nīderlandē reģistrētai sabiedrībai, kurai pieder vismaz 5 % tās sabiedrības akciju, kas maksā dividendes; turpretī dividenžu nodokli iekasē, ja sabiedrība, kas saņem dividendes ir reģistrēta Norvēģijā vai Islandē, izņemot, ja dividendes saņemošajai sabiedrībai pieder vismaz 25 % (Norvēģijas gadījumā) vai 10 % (Islandes gadījumā) tās Nīderlandes sabiedrības akciju, kas maksā dividendes.
   Komisija uzskata, ka Nīderlandes nodokļu tiesību akti tādējādi rada diskrimināciju starp sabiedrībām, kas ir reģistrētas Norvēģijā vai Islandē, un tām, kas ir reģistrētas Nīderlandē. Tas rada šķērsli kapitāla brīvai apritei starp Nīderlandi, no vienas puses, un Norvēģiju un Islandi, no otras puses, un šis šķērslis ir pretrunā Eiropas Ekonomikas zonas līguma (1) (EEZ līgums) 40. pantam, kas attiecas uz kapitāla brīvu apriti, tiesību normai, kas pēc būtības atbilst EKL 56. pantam. To Norvēģijas un Islandes sabiedrību situācija, kuru dalība Nīderlandes sabiedrības kapitālā, ir objektīvi salīdzināma ar Nīderlandes sabiedrību, kurai ir šāda dalība. Nīderlandes tiesiskais regulējums nevar tikt pamatots. Protams, dalībvalstis var veikt pasākumus, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, bet tiem ir jābūt samērīgiem ar vēlamo mērķi, bet šajā gadījumā tas tā nav.

      (1)  OV L 1, 3.1.1994.


title: Lieta T-488/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. septembrī — GEA Group /ITSB ( “engineering for a better world” )

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/16

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. septembrī — GEA Group/ITSB (“engineering for a better world”)
   (Lieta T-488/13)
   2013/C 352/30
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GEA Group AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvis — J. Schneiders, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomes 2013. gada 21. marta lēmumu lietā R 0935/2012-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “engineering for a better world” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 7., 9., 11., 35., 37., 39., 41. un 42. klasē ‒ Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 244 416

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-272/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 24. februāra spriedumu lietā T-816/14 Tayota Group/EUIPO – MIP Metro (“REAL HAND COOKED”) 2016. gada 12. maijā iesniedza Tayto Group Ltd

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 24. februāra spriedumu lietā T-816/14 Tayota Group/EUIPO – MIP Metro (“REAL HAND COOKED”) 2016. gada 12. maijā iesniedza Tayto Group Ltd

   (Lieta C-272/16 P)
   (2017/C 078/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Tayto Group Ltd (pārstāvji – R. Kunze, Solicitor, G. Würtenberger, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

   Tiesa (devītā palāta) ar 2016. gada 27. oktobra rīkojumu atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-432/08 P: Tiesas 2009. gada 9. decembra rīkojums — Luigi Marcuccio /Eiropas Komisija (Apelācija — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Medicīnisko izdevumu segšana — Klusējot izteikts noraidījums prasībai atmaksāt visus apelācijas sūdzības iesniedzēja medicīniskos izdevumus — Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/9

         Tiesas 2009. gada 9. decembra rīkojums — Luigi Marcuccio/Eiropas Komisija
   (Lieta C-432/08 P) (1)

   (Apelācija - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Medicīnisko izdevumu segšana - Klusējot izteikts noraidījums prasībai atmaksāt visus apelācijas sūdzības iesniedzēja medicīniskos izdevumus - Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   2010/C 134/15
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, A. dal Ferro, avvocato)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 9. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-296/05 un T-408/05 Marcuccio/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību atcelt divus klusējot izteiktus Eiropas Kopienu Vienotās veselības apdrošināšanas shēmas norēķinu biroja lēmumus, ar kuriem atteikts atmaksāt 100 % apmērā atsevišķus apelācijas sūdzības iesniedzējam radušos medicīniskos izdevumus, kā arī prasību piespriest Komisijai atmaksāt atsevišķus medicīniskos izdevumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Marcuccio atlīdzina apelācijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: lieta T-456/05: Prasība, kas celta  2005. gada 30. decembrī  —  Gütermann  pret Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/45

         Prasība, kas celta 2005. gada 30. decembrī — Gütermann pret Komisiju
   (lieta T-456/05)
   (2006/C 60/85)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gütermann Aktiengesellschaft (Gutach-Breisgau, Vācija) [pārstāvji — J. Burrichter, B. Kasten un S. Orlikowski-Wolf, advokāti]

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīst par spēkā neesošu lēmuma 1. panta 1. punktu, ciktāl tajā atzīts, ka prasītāja ir pārkāpusi EKL 81. pantu un laika posmā no 1990. gada janvāra līdz 1993. gada decembrim, to ieskaitot, — EEZ līguma 53. pantu attiecībā uz Zviedriju, Norvēģiju un Somiju;

               —

               atzīt par spēkā neesošu lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to prasītājai uzlikts naudas sods 4,021 miljonu EUR apmērā;

               —

               pakārtoti, samērīgi samazināt lēmuma 2. pantā uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2005. gada 14. septembra galīgo Lēmumu C(2005)3452 (lieta 38.337 — PO/Thread) (grozīts ar atbildētājas 2005. gada 13. oktobra lēmumu). Apstrīdētajā lēmumā prasītājai tika uzlikts naudas sods par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpšanu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, viņa uzskata, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1/2003 (1) 7. pants. Šajā sakarā viņa apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktā konstatētā pārkāpuma ilgums nav pareizs.
   Ar savu otro pamatu prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 17/1962 (2) 15. panta 2. punkts un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts. Tā uzskata, ka apstrīdētā lēmuma 2. pants pārkāpj naudas soda apmēra noteikšanas pamatprincipus. Apstrīdētā lēmuma 2. pantā šīs normas esot pārkāptas arī tāpēc, ka tajā ir nepareizi piemērots 1996. gada liecinieku aizsardzības regulējums.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdētā lēmuma 2. pantu ir pārkāpts samērīguma princips, jo, nosakot naudas sodu, netika pietiekami ņemta vērā prasītājas individuālā situācija.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EEK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  EEK Padome: Regula Nr. 17 Pirmā Regula par Līguma 85. un 86. panta īstenošanu (OV 13, 21.2.1962. 204. lpp.).


title: Lieta C-628/11: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 18. marta spriedums ( Oberlandesgericht Braunschweig (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret International Jet Management GmbH Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu  — LESD 18. pants  — Jebkādas diskriminācijas pilsonības dēļ aizliegums  — Komerclidojumi no trešās valsts uz dalībvalsti  — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka gaisa pārvadātājiem, kam nav šīs dalībvalsts izsniegtas darbības licences, ir jāsaņem atļauja katram lidojumam no trešās valsts

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/2

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 18. marta spriedums (Oberlandesgericht Braunschweig (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret International Jet Management GmbH

   (Lieta C-628/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 18. pants - Jebkādas diskriminācijas pilsonības dēļ aizliegums - Komerclidojumi no trešās valsts uz dalībvalsti - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka gaisa pārvadātājiem, kam nav šīs dalībvalsts izsniegtas darbības licences, ir jāsaņem atļauja katram lidojumam no trešās valsts)
   2014/C 142/02
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberlandesgericht Braunschweig

      Pamatlietas puses

   International Jet Management GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Oberlandesgericht Braunschweig – LESD 18. panta interpretācija – Komerclidojumi no trešās valsts uz dalībvalsti – Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka gaisa pārvadātājiem, kam nav šīs dalībvalsts izsniegtas darbības licences, ir jāsaņem atļauja katram lidojumam no trešās valsts – Kopienas gaisa pārvadātājam, kurš nav ievērojis šo tiesisko regulējumu, piemērots naudas sods

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 18. pants, kas ir veltīts vispārējam nediskriminācijas pilsonības dēļ principam, ir piemērojams tādā situācijā, kāda tā ir pamatlietā, kurā pirmā dalībvalsts gaisa pārvadātājam, kam ir otras dalībvalsts izsniegta darbības licence, pieprasa saņemt atļauju ielidošanai pirmās dalībvalsts gaisa telpā privātu neregulāru lidojumu veikšanai no trešās valsts uz šo pirmo dalībvalsti, lai gan šādas atļaujas iegūšana netiek pieprasīta no gaisa pārvadātajiem, kam ir minētās pirmās dalībvalsts izsniegta darbības licence;

               2)

               LESD 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz tādu pirmās dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā, paredzot naudas sodu par tā neievērošanu, ir noteikta prasība gaisa pārvadātājam, kam ir otras dalībvalsts izsniegta darbības licence, saņemt atļauju ielidošanai pirmās dalībvalsts gaisa telpā, lai veiktu privātus neregulārus lidojumus no trešās valsts uz šo pirmo dalībvalsti, lai gan šādas atļaujas saņemšana netiek prasīta no gaisa pārvadātājiem, kuriem ir minētās pirmās dalībvalsts izsniegta darbības licence, un ar kuru šīs atļaujas piešķiršana tiek pakārtota nosacījumam par deklarācijas iesniegšanu, ar ko tiek apliecināts, ka gaisa pārvadātāji, kuriem ir šīs pirmās dalībvalsts izsniegta darbības licence, vai nu nav gatavi veikt šos lidojumus, vai arī nespēj tos veikt.

      (1)  OV C 80, 17.03.2012.


title: Lieta T-636/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. decembrī — Hostel drap /ITSB — Aznar textil ( “MY drap” )

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/13

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. decembrī — Hostel drap/ITSB — Aznar textil (“MY drap”)
   (Lieta T-636/11)
   2012/C 65/26
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hostel drap, SL (Monistrol de Montserrat, Spānija) (pārstāvis — C. Prat, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Aznar textil, SL (Paterna, Spānija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 26. septembra lēmumu lietā R 2127/2010-2;

               —

               noraidīt iebildumus;

               —

               nodot lietu atpakaļ ITSB, lai tas reģistrētu pieteikto preču zīmi attiecībā uz visām pieteikumā norādītajām klasēm;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “MY drap” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 21. un 24. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Aznar textil, SL

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme un plaši pazīstama preču zīme “BON DRAP” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 23., 24. un 26. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo konfliktējošās preču zīmes neesot līdzīgas un nepastāvot to sajaukšanas iespēja