title: Lieta C-50/10: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 31. marta spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2008/1/EK — Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole — Nosacījumi esošo iekārtu atļauju izsniegšanai)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/8

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 31. marta spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-50/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2008/1/EK - Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole - Nosacījumi esošo iekārtu atļauju izsniegšanai)
   2011/C 152/14
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un C. Zadra)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvis — M. Russo)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (OV L 24, 8. lpp.) 5. panta 1. punkta pārkāpums — Iekārtas, kuras var ietekmēt emisijas gaisā, ūdenī un augsnē un piesārņojumu — Nosacījumi esošo iekārtu atļauju izsniegšanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka kompetentās iestādes, izmantojot atļaujas, kas izsniegtas saskaņā ar 6. un 8. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvā 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (kodificētā versija), vai attiecīgā gadījumā pārskatot un vajadzības gadījumā atjauninot nosacījumus, panāk, ka esošās iekārtas šīs direktīvas 2. panta 4. punkta izpratnē tiek ekspluatētas atbilstīgi minētās direktīvas 3., 7., 9., 10. un 13. pantā, 14. panta a) un b) punktā un 15. panta 2. punktā noteiktajām prasībām, Itālijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 5. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.04. 2010.


title: Lieta C-82/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. februārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) — Transportes Jordi Besora, S.L./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) un Generalitat de Catalunya

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. februārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) — Transportes Jordi Besora, S.L./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) un Generalitat de Catalunya

   (Lieta C-82/12)
   2012/C 138/03
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Transportes Jordi Besora, S.L.

      Atbildētājas: Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) un Generalitat de Catalunya

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK (1) par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību 3. panta 2. punkts un konkrēti nosacījums par noteikta nodokļa “īpašu nolūku”

                           —

                           jāinterpretē tādējādi, ka izvirzītajam mērķim nav jābūt sasniedzamam ar kādu citu saskaņotu nodokli?

                           —

                           jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja nodoklis ir ieviests vienlaicīgi ar kādu kompetenču nodošanu autonomajām kopienām, kurām savukārt tiek atdoti no nodokļa iekasēšanas gūtie ieņēmumi, lai daļēji segtu nodoto kompetenču dēļ radušās izmaksas, un nodokļa likmes katras autonomās kopienas teritorijā var tikt noteiktas dažādā apmērā, šā nodokļa mērķis ir tikai un vienīgi budžetārs?

                           —

                           Vai gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši, jēdziens “īpašs nolūks” jāinterpretē tādējādi, ka tam ir jābūt vienam vienīgam mērķim vai arī, gluži pretēji, ir pieļaujams, ka ir vairāki atšķirīgi mērķi, kuru vidū ir arī tikai un vienīgi budžetārs mērķis gūt finansējumu noteiktām kompetencēm?

                           —

                           Cik būtiskam gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts, ka ir pieļauta dažādu mērķu sasniegšana, ir jābūt konkrētajam mērķim Direktīvas 92/12 3. panta 2. punkta izpratnē, lai tiktu izpildīts nosacījums, ka nodoklim ir jāatbilst “īpašam nolūkam” Tiesas judikatūras atzītajā izpratnē, un kādi būtu kritēriji, pēc kuriem pamatmērķi var nošķirt no pakārtotā mērķa?

               2)

               Vai Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību 3. panta 2. punkts un konkrēti nosacījums par atbilstību taksācijas noteikumiem par akcīzes nodokļa un PVN iekasējamību,

                           —

                           aizliedz netiešu nesaskaņotu nodokli (kā, piemēram, IVMDH), kas ir iekasējams brīdī, kad degviela mazumtirdzniecībā tiek pārdota galapatērētājam, atšķirībā no saskaņotā nodokļa (nodokļa par naftas produktiem [Impuesto sobre Hidrocarburos], kurš ir iekasējams, kad preces tiek izvestas no pēdējās akcīzes preču noliktavas) vai PVN (kurš, lai gan arī ir iekasējams brīdī, kad notiek pēdējā pārdošana mazumtirdzniecībā, ir maksājams katrā ražošanas un izplatīšanas procesa posmā), jo tiek uzskatīts, ka tas neatbilst — izsakoties kā spriedumā lietā EKW un Wein & Co
                               (2) (47. punkts) — vienas vai otras šīs taksācijas metodes vispārīgajai sistēmai, kāda tā ir noteikta Kopienu tiesībās?

                           —

                           gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši, ir jāinterpretē tādējādi, ka minētais atbilstības nosacījums ir izpildīts arī bez vajadzības, lai to starpā būtu atbilstība iekasējamības ziņā, jau tāpēc vien, ka netiešais nesaskaņotais nodoklis (šajā gadījumā — IVMDH) neietekmē — proti, nedz aizkavē, nedz apgrūtina — akcīzes nodokļu vai PVN iekasēšanas normālu gaitu?

      (1)  OV L 76, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 9. nod., 1. sēj., 179. lpp.

      (2)  2000. gada 9. marta spriedums lietā C-437/97, Recueil, I-1157. lpp.)


title: Lieta F-86/15: Prasība, kas celta 2015. gada 9. jūnijā – ZZ/ECB

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/61

         Prasība, kas celta 2015. gada 9. jūnijā – ZZ/ECB
   (Lieta F-86/15)
   (2015/C 279/78)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepielaist prasītāju ECB programmai “Karjeras pārejas atbalsts” un prasība samaksāt kompensāciju par iespējami nodarītu mantisku un nemantisku kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Karjeras pārejas atbalsta (KPA) vienības 2014. gada 18. augusta lēmumu, ar ko noraida prasītāja KPA pieteikumu;

               —

               piešķirt prasītājam kompensāciju par nodarīto mantisko kaitējumu, ko veido KPA finanšu pakete EUR 1 01  447 apmērā, kurai pieskaita nokavējuma procentus, ko aprēķina pēc Eiropas Centrālās bankas likmes, tai pieskaitot 3 punktus;

               —

               piešķirt prasītāja, kompensāciju par nodarīto morālo kaitējumu, kas novērtēts EUR 10  000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-218/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/13

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-218/08)
   (2008/C 197/23)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un D. Recchia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neizstrādājot ārējus operatīvās rīcības plānus attiecībā uz visiem uzņēmumiem, kuriem šādi plāni ir vajadzīgi, Itālijas Republika nav izpildījusi Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 92/82/EK (1) par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/105/EK (2), 11. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas Seveso II mērķis ir novērst smagus nelaimes gadījumus, kuri ir saistīti ar bīstamām vielām, un mazināt to ietekmi uz cilvēkiem un vidi. Ir acīmredzams, ka ārēju operatīvās rīcības plānu izstrāde ir būtisks šīs direktīvas noteikums: notiekot nelaimes gadījumam, tā ļauj veikt operatīvus pasākumus, lai mazinātu tā sekas.
   Saskaņā ar norādi uz direktīvas 9. pantu un saskaņā ar tās 2. pantu 11. pants ir piemērojams visiem uzņēmumiem, kuros atrodas bīstamas vielas tādos daudzumos, kā uzskaitīts I pielikuma 1. un 2. daļas tabulu 3. ailē, vai lielākos daudzumos.
   Itālijas iestādes ar to sniegtajiem datiem apstiprina, ka ne visiem uzņēmumiem, kuriem vajadzētu būt izstrādātiem ārējiem operatīvās rīcības plāniem, faktiski ir izstrādāti šādi plāni.

      (1)  OV L 10, 13. lpp.

      (2)  OV 1997, L 345, 97. lpp.


title: Lieta C-104/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar  Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Austrija) 2008. gada 6. marta rīkojumu — Marc André Kurt / Bürgermeister der Stadt Wels

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Austrija) 2008. gada 6. marta rīkojumu — Marc André Kurt/Bürgermeister der Stadt Wels

   (Lieta C-104/08)
   (2008/C 142/21)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Marc André Kurt

      Atbildētājs: Bürgermeister der Stadt Wels

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tas, ka ES pilsonim, kuram, ievērojot viņa teorētisko un praktisko izglītību un atbilstošo ilggadējo darba pieredzi un tiesības, kas viņam ES dalībvalstī formāli un praktiski ļauj mācīt teoriju un praksi autoskolas studentiem un kopš neilga laika arī autoskolas instruktoriem, un nodibināt, pārvaldīt un vadīt autoskolu, ir liegtas šīs tiesības ES dalībvalstī, proti, viņa izcelsmes valstī, balstoties uz tiesību aktos definētu un, empīriski vērtējot, nelokāmu diploma prasību, ir saderīgs ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumā, kā arī Līgumā par Eiropas Savienību (OV 2006 C321 E/1) paredzētajiem principiem un ar tiem saistītajām brīvībām?

               2)

               Vai “diploma prasība”, kas izriet no 1967. gada KFG (Kraftfahrgesetz, Likums par mehāniskajiem transportlīdzekļiem] 109. panta 1. punkta e) apakšpunkta, saskan it īpaši ar Pamattiesību hartas (OV 2007/C 303/1) 16. un 20. pantā minētajām vērtībām par ekonomiskas vai komerciālās darbības brīvību, kā arī brīvo konkurenci un visu pilsoņu vienlīdzību?

               3)

               Vai KFG 109. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka arī cita attiecīga izglītība saistībā ar atbilstošu profesionālo darbību var tikt atzīta par “citu līdzvērtīgu izglītību”?


title: Lieta C-92/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 19. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 19. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-92/08) (1)

   2009/C 113/53

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 116, 9.5.2008.


title: Lieta T-345/12 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 16. novembra rīkojums — Akzo Nobel u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Lēmuma, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums, publicēšana — Lūguma par konfidencialitātes ievērošanu attiecībā uz informāciju, kas Komisijai sniegta, piemērojot tās paziņojumu par sadarbību, noraidījums — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamība — Fumus boni juris — Interešu izvērtēšana)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/37

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 16. novembra rīkojums — Akzo Nobel u.c./Komisija
   (Lieta T-345/12 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Lēmuma, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums, publicēšana - Lūguma par konfidencialitātes ievērošanu attiecībā uz informāciju, kas Komisijai sniegta, piemērojot tās paziņojumu par sadarbību, noraidījums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamība - Fumus boni juris - Interešu izvērtēšana)
   2013/C 9/68
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Akzo Nobel NV (Amsterdama, Nīderlande), Akzo Nobel Chemicals Holding AB (Nacka, Zviedrija) un Eka Chemicals AB (Bohus, Zviedrija) (pārstāvji — C. Swaak un R. Wesseling, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Giolito, M. Kellerbauer un G. Meessen)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas 2012. gada 24. maija Lēmuma C(2012) 3533, galīgā redakcija, ar ko ir noraidīts Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB un Eka Chemicals AB lūgums par konfidencialitātes ievērošanu saskaņā ar Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2011. gada 13. oktobra Lēmuma 2011/695/ES par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā 8. pantu (Lieta COMP/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts), piemērošanu un pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu, lai tiktu paturēta spēkā konfidencialitātes piemērošana noteiktiem ar prasītājām saistītiem datiem saistībā ar Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu 2006/903/EK attiecībā uz procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu pret Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, EKA Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret S.A., Kemira OYJ, Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvay SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA un Arkema SA (Lieta COMP/F/C.38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) (OV L 353, 54. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apturēt Komisijas 2012. gada 24. maija Lēmuma C(2012) 3533, galīgā redakcija, ar ko ir noraidīts Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB un Eka Chemicals AB lūgums par konfidencialitātes ievērošanu saskaņā ar Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2011. gada 13. oktobra Lēmuma 2011/695/ES par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā 8. pantu (Lieta COMP/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts), piemērošanu;

               2)

               piespriest Komisijai atturēties no detalizētākas tās 2006. gada 3. maija Lēmuma 2006/903/EK attiecībā uz procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu pret Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, EKA Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret S.A., Kemira OYJ, Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvay SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA un Arkema SA (Lieta COMP/F/C.38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) versijas nekā tā, kas 2007. gada septembrī tika publicēta tās tīmekļa vietnē, publicēšanas tiktāl, ciktāl tā attiecas uz Akzo Nobel, Akzo Nobel Chemicals Holding un Eka Chemicals;

               3)

               pārējā daļā pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Tiesas spriedums (2016. gada 1. februāris) lietā E-21/15 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2011/88/ES, ar ko Direktīvu 97/68/EK groza attiecībā uz noteikumiem par motoriem, ko laiž tirgū saskaņā ar elastīguma sistēmu)

text:
               19.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 18/27

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 1. februāris)
   lietā E-21/15
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2011/88/ES, ar ko Direktīvu 97/68/EK groza attiecībā uz noteikumiem par motoriem, ko laiž tirgū saskaņā ar elastīguma sistēmu)
   (2017/C 18/11)
   Lietā E-21/15 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi attiecībā uz PRASĪBU paziņot, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 2. panta 1.a punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. novembra Direktīva 2011/88/ES, ar kuru groza Direktīvu 97/68/EK attiecībā uz noteikumiem par motoriem, ko laiž tirgū saskaņā ar elastīguma sistēmu), kas pielāgots Līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Páll Hreinsson, 2016. gada 1. februārī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   ar šo Tiesa:

               1)

               paziņo, ka Islande nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar 2. pantu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 2. panta 1.a punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. novembra Direktīva 2011/88/ES, ar ko groza Direktīvu 97/68/EK attiecībā uz noteikumiem par motoriem, ko laiž tirgū saskaņā ar elastīguma sistēmu), kas pielāgots Līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu;

               2)

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-828/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. novembrī – CRDO Torta del Casar/EUIPO – CRDOP “Queso de La Serena” (“QUESO Y TORTA DE LA SERENA”)

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/54

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. novembrī – CRDO Torta del Casar/EUIPO – CRDOP “Queso de La Serena” (“QUESO Y TORTA DE LA SERENA”)
   (Lieta T-828/16)
   (2017/C 022/73)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Torta del Casar (Casar de Cáceres, Spānija) (pārstāvji – A. Pomares Caballero un M. Pomares Caballero, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida “Queso de La Serena” (Castuera, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “QUESO Y TORTA DE LA SERENA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 486 447

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 26. septembra lēmums lietā R 2573/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu, konstatējot, ka šajā lietā ir izpildīti reģistrācijas relatīvā atteikuma pamata, kas ir minēts Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punktā, lasot kopsakarā ar Regulas Nr. 510/2006 13. panta 1. punktu, piemērošanas nosacījumi,

               —

               vai, pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu, un

               —

               katrā ziņā piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus (tostarp izdevumus, kas ir radušies procesā Apelācijas padomē).

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 510/2006 2. panta 2. punkta un 3. panta 1. punkta, lasot kopsakarā ar šīs pašas regulas 13. panta 1. punktu, un, visbeidzot, pēc atsauces – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 510/2006 13. panta 1. punkta pārkāpums, ievērojot Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta atsauci;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               vispārējo tiesiskās noteiktības un labas pārvaldības principu pārkāpums.


title: Lieta T-488/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. novembrī — CITEB un Belgo-Metal /Parlaments

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/42

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. novembrī — CITEB un Belgo-Metal/Parlaments
   (Lieta T-488/12)
   2013/C 9/76
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Cit Blaton SA (CITEB) (Schaerbeek, Beļģija) un Belgo-Metal (Wetteren, Beļģija) (pārstāvis — R. Simar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru Eiropas Parlamenta Infrastruktūras un loģistikas ģenerāldirekcija 2012. gada 7. septembrī noraidīja prasītāju piedāvājumu un līguma slēgšanas tiesības piešķīra citam pretendentam, par kuru prasītājiem tika paziņots 2012. gada 7. un 18. septembra vēstulēs;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Finanšu regulas (1) 89. panta 1. un 2. punkts un 92. pants, Īstenošanas regulas (2) 135. panta 1. un 5. punkts, Direktīvas 2004/18 (3) 49. pants, kā arī konkurences, pārskatāmības, vienlīdzības, samērīguma un pamatīguma principi tiktāl, ciktāl apstrīdētajā lēmuma nav ietverts novērtēšanas komitejas sastādītais ziņojums, kurš bija lēmuma motīvu pamatā, tādējādi neļaujot prasītājiem pārbaudīt izvelētā piedāvājuma likumīgumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, Finanšu regulas 100. panta 2. punkts, publiskā iepirkuma dokumenti un normas, kas reglamentē līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu, jo apstrīdētais lēmums neesot bijis detalizēti un atbilstoši pamatots, jo tas neietvēra novērtēšanas komitejas ziņojumā ietverto informāciju.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.)

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta C-336/09 P: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 26. jūnija spriedums — Polijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija — Tirgu kopīgā organizācija — Pieņemamie pārejas pasākumi jauno dalībvalstu pievienošanās dēļ — Regula (EK) Nr. 60/2004, ar ko nosaka pasākumus cukura nozarē — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš — Termiņa sākums — Nokavējums — Nepieņemamība — Pamati — Tiesiskas kopienas principu un efektīvas aizsardzības tiesā principa pārkāpums)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/2

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 26. jūnija spriedums — Polijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-336/09 P) (1)

   (Apelācija - Tirgu kopīgā organizācija - Pieņemamie pārejas pasākumi jauno dalībvalstu pievienošanās dēļ - Regula (EK) Nr. 60/2004, ar ko nosaka pasākumus cukura nozarē - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš - Termiņa sākums - Nokavējums - Nepieņemamība - Pamati - Tiesiskas kopienas principu un efektīvas aizsardzības tiesā principa pārkāpums)
   2012/C 258/03
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Polijas Republika (pārstāvji — sākotnēji M. Dowgielewicz, vēlāk — M. Szpunar)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe, A. Stobiecka-Kuik, A. Szmytkowska un T. van Rijn)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 10. jūnija rīkojumu lietā T-258/04 Polijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija, ar ko Pirmās instances tiesa noraidīja prasību par Komisijas 2004. gada 14. janvāra Regulas (EK) Nr. 60/2004, ar ko nosaka pārejas posma pasākumus cukura nozarē sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos (OV L 9, 8. lpp.), daļēju atcelšanu — Datums, kurā sākas noilguma termiņš prasībai atcelt tiesību aktu — EKL 230. panta ceturtās daļas, kā arī Regulas Nr. 1, ar ko nosaka Eiropas Atomenerģijas kopienā lietojamās valodas (OV L 17, 385. lpp.), nepareiza interpretācija — Tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību, kā arī solidaritātes un labticības principu pārkāpums — Procesuāli pārkāpumi sakarā ar Pirmās instances tiesas atteikumu pieņemt ar šo principu pārkāpumu saistītos argumentus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. jūnija rīkojumu;

               2)

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemj par Polijas Republikas prasījumiem atcelt 5. pantu, 6. panta 1.-3. punktu, 7. panta 1. punktu un 8. panta 2. punkta a) apakšpunktu Komisijas 2004. gada 14. janvāra Regulā (EK) Nr. 60/2004, ar ko nosaka pārejas posma pasākumus cukura nozarē sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta T-182/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 27. jūnija spriedums — Nīderlande/Komisija (Tiesību aktu tuvināšana — Atkāpes ietverošas valsts tiesību normas — Komisijas noraidījums dekrēta projektam, kas pasteidzinātu makrodaļiņu emisiju, ko rada noteikti jauni transportlīdzekļi, kas aprīkoti ar dīzeļmotoru, [noteikto] Kopienas robežvērtību pazemināšanu — Pienākums ievērot pienācīgu rūpību un norādīt pamatojumu — Situācijas, kas attiecas uz to, kā paziņotāja dalībvalsts ievēro [noteiktās] Kopienas robežvertības makrodaļiņu koncentrācijām apkārtējā gaisā, specifiskums)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/32

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 27. jūnija spriedums — Nīderlande/Komisija
   (Lieta T-182/06) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Atkāpes ietverošas valsts tiesību normas - Komisijas noraidījums dekrēta projektam, kas pasteidzinātu makrodaļiņu emisiju, ko rada noteikti jauni transportlīdzekļi, kas aprīkoti ar dīzeļmotoru, [noteikto] Kopienas robežvērtību pazemināšanu - Pienākums ievērot pienācīgu rūpību un norādīt pamatojumu - Situācijas, kas attiecas uz to, kā paziņotāja dalībvalsts ievēro [noteiktās] Kopienas robežvertības makrodaļiņu koncentrācijām apkārtējā gaisā, specifiskums)
   (2007/C 183/63)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — H. Sevenstere [H. Sevenster] un M. de Hrāfe [M de Grave])

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakja [M. Patakia], A. Alkovers San Pedro [A. Alcover San Pedro] un H. van Vlīts [H. van Vliet])
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu 2006/372/EK par valsts noteikumu projektu, ko saskaņā ar EK līguma 95. panta 5. punktu paziņojusi Nīderlandes Karaliste un kurā noteiktas daļiņu emisijas robežvērtības transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar dīzeļmotoriem (OV L 142, 16. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


20150731038616962015/C 270/271862013TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150630222322Apvienotās lietas T-186/13, T-190/13 un T-193/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. jūnija spriedums – Nīderlande u.c./Komisija Valsts atbalsts – Zemesgabala pārdošana – Atbalsts, ko Leidschendam-Voorburg pašvaldības izveidota publiskā un privātā sektora partnerība piešķīrusi Schouten-de Jong Bouwfonds – Zemesgabalu pārdošanas cenas samazinājums un atpakaļejošs atbrīvojums no maksājumiem par izmantošanu un kvalitāti – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt – Atbalsta jēdziens – Privātā ieguldītāja kritērijs – Vērtējums, ņemot vērā visu atbilstošo informāciju par strīdīgo darījumu un tā kontekstu
 ---documentbreak--- C2702015LV2220120150630LV0027222232Vispārējās tiesas 2015. gada 30. jūnija spriedums – Nīderlande u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas T-186/13, T-190/13 un T-193/13) (
         1
      )
   “Valsts atbalsts — Zemesgabala pārdošana — Atbalsts, ko Leidschendam-Voorburg pašvaldības izveidota publiskā un privātā sektora partnerība piešķīrusi Schouten-de Jong Bouwfonds — Zemesgabalu pārdošanas cenas samazinājums un atpakaļejošs atbrīvojums no maksājumiem par izmantošanu un kvalitāti — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt — Atbalsta jēdziens — Privātā ieguldītāja kritērijs — Vērtējums, ņemot vērā visu atbilstošo informāciju par strīdīgo darījumu un tā kontekstu”2015/C 270/27Tiesvedības valoda – holandiešu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M. Bulterman, B. Koopman un J. Langer) (lieta T-186/13); Gemeente Leidschendam-Voorburg (Nīderlande) (pārstāvji – A. de Groot un J.-K. Sluijs, advokāti) (lieta T-190/13); Bouwfonds Ontwikkeling BV (Hoevelaken, Nīderlande) un Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (Leidschendam, Nīderlande) (pārstāvji – E. Pijnacker Hordijk un X. Reintjes, advokāti) (lieta T-193/13)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P.J. Loewenthal un S. Noë)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 23. janvāra Lēmumu C(2013) 87 par valsts atbalstu SA.24123 (2012/C, ex 2011/NN), ko īstenojusi Nīderlande – Iespējama zemesgabalu pārdošana zem tirgus cenas, ko veikusi Leidschendam-Voorburg pašvaldība

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            atcelt Komisijas 2013. gada 23. janvāra Lēmumu C(2013) 87 par valsts atbalstu SA.24123 (2012/C, ex 2011/NN), ko īstenojusi Nīderlande – Iespējama zemesgabalu pārdošana zem tirgus cenas, ko veikusi Leidschendam-Voorburg pašvaldība;

            2)

            Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Nīderlandes Karalistes, Gemeente Leidschendam-Voorburg, Bouwfonds Ontwikkeling BV un Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta T-653/13 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – Wahlström/Frontex Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2010. gada novērtējums — Ikgadējās pārrunas ar novērtētāju — Mērķu noteikšana

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – Wahlström/Frontex

   (Lieta T-653/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2010. gada novērtējums - Ikgadējās pārrunas ar novērtētāju - Mērķu noteikšana)
   (2015/C 371/26)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Kari Wahlström (Espoo, Somija) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (Frontex) (pārstāvji – S. Vuorensola un H. Caniard, piedaloties A. Duron un D. Waelbroeck, advokāti)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2013. gada 9. oktobra spriedumu lietā Wahlström/Frontex (F-116/12, Krājums-CDL, EU:F:2013:143), kurā lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 9. oktobra spriedumu lietā Wahlström/Frontex (F-116/12, Krājums-CDL, EU:F:2013:143), atcelt tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa ir noraidījusi pirmajā instancē izvirzītā otrā atcelšanas pamata otro un trešo daļu, kā arī prasību par kaitējuma atlīdzību;

               2)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               atcelt Kari Wahlström novērtējuma ziņojumu par 2010. gadu;

               4)

               Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (Frontex) samaksā K. Wahlström kaitējuma atlīdzību EUR 2  000 apmērā;

               5)

               Frontex sedz visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē un Civildienesta tiesā.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta T-563/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 30. septembra spriedumu lietā F-20/06 De Luca /Komisija 2010. gada 10. decembrī iesniedza Patrizia De Luca

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 30. septembra spriedumu lietā F-20/06 De Luca/Komisija 2010. gada 10. decembrī iesniedza Patrizia De Luca

   (Lieta T-563/10 P)
   2011/C 63/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Patrizia De Luca (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi un J.-N. Louis, avocats)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2010. gada 30. septembra spriedumu lietā F–20/06 De Luca/Komisija, ar kuru prasītājas prasība tika noraidīta;

               —

               ar jaunām normām nospriest:

                           —

                           atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2005. gada 23. februāra lēmumu, ar kuru prasītāja ir iecelta administratora darbā, viņu klasificējot A*9 pakāpes 2. līmenī;

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats balstās uz kļūdu tiesību piemērošanā, jo Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punkts tika atzīts par piemērojamu, lai gan šo noteikumu var piemērot tikai ierēdņu “pieņemšanai darbā” un apelācijas sūdzības iesniedzēja jau bija ierēdne amatā iecelšanas brīdī.

                           —

                           Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka, atzīstot par piemērojamu šo normu, Civildienesta tiesa nav ņēmusi vērā Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punktu, tādējādi pārkāpjot interpretācijas normu, saskaņā ar kuru jebkurš pārejas tiesību noteikums ir interpretējams šauri.

               2)

               Otra pamats balstās uz kļūdu tiesību piemērošanā, jo tika noraidīta iebilde par Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punkta prettiesiskumu.

                           —

                           Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka šī noteikuma piemērošanas rezultātā tiek pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes pret ierēdņiem princips un princips par aicinājumu uz karjeru, jo apelācijas sūdzības iesniedzēja tika pazemināta amatā pēc tam, kad tā izturēja konkursu uz augstāku pakāpi, lai gan pret B*10 pakāpes pārejas konkursa laureātiem bija labāka attieksme, tos klasificējot A*10 pakāpē.

                           —

                           Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā uzskatot, ka iebilde par Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punkta prettiesiskumu netika netieši izvirzīta, balstoties uz pamatu par vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principu un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.


title: Lieta T-174/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 15. marta rīkojums – EFB/Komisija

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/61

         Vispārējās tiesas 2017. gada 15. marta rīkojums – EFB/Komisija
   (Lieta T-174/15) (1)

   (2017/C 144/90)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 205, 22.6.2015.


title: Lieta C-541/14 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – Royal Scandinavian Casino Århus I/S/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA) Apelācijas sūdzība — Tiesas Reglamenta 181. pants — Prasība atcelt tiesību aktu — LESD 263. panta ceturtā daļa — Tiesības celt prasību — Locus standi — Fiziskas vai juridiskas personas — Valsts atbalsts — Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Akts, kas skar prasītāju individuāli — Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/2

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – Royal Scandinavian Casino Århus I/S/Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)
   (Lieta C-541/14 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Tiesas Reglamenta 181. pants - Prasība atcelt tiesību aktu - LESD 263. panta ceturtā daļa - Tiesības celt prasību - Locus standi - Fiziskas vai juridiskas personas - Valsts atbalsts - Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Akts, kas skar prasītāju individuāli - Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem)
   (2016/C 279/02)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (pārstāvis – B. Jacobi, advokat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Grønfeldt un P.-J. Loewenthal), Dānijas Karaliste (pārstāvji – M. C. Thorning, pārstāvis, kuram palīdz R. Holdgaard, advokat), Betfair Group plc, Betfair International Ltd (pārstāvji – O. Brouwer, A. Pliego Selie un M. Groothuismink, advocaten), European Gaming and Betting Association (EGBA) (pārstāvji – J. Heithecker, C.-D. Ehlermann un J. Ylinen, Rechtsanwälte)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Royal Scandinavian Casino Århus I/S atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015.


title: Lieta T-137/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 24. novembra spriedums — Nike International Ltd/ITSB — Muñoz Molina ( R 10 ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes R 10 reģistrācijas pieteikums — Nereģistrēta valsts vārdiska preču zīme R 10 — Valsts preču zīmes nodošana — Procesuālo noteikumu pārkāpums)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/24

         Vispārējās tiesas 2010. gada 24. novembra spriedums — Nike International Ltd/ITSB — Muñoz Molina (“R 10”)
   (Lieta T-137/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “R 10” reģistrācijas pieteikums - Nereģistrēta valsts vārdiska preču zīme “R 10” - Valsts preču zīmes nodošana - Procesuālo noteikumu pārkāpums)
   2011/C 13/46
   Tiesvedības valoda — spāņu

      lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nike International Ltd (Beaverton, Oregona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. de Justo Bailey, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Aurelio Muñoz Molina (Petrer, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 551/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp DL Sports & Marketing Ltda un Aurelio Muñoz Molina k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 551/2008-1;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 129, 06.06.2009.


title: Lieta C-466/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-277/13 Marquis Energy LLC/Eiropas Savienības Padome 2016. gada 20. augustā iesniedza Eiropas Savienības Padome

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-277/13 Marquis Energy LLC/Eiropas Savienības Padome 2016. gada 20. augustā iesniedza Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-466/16 P)
   (2016/C 402/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāve, un N. Tuominen, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Marquis Energy LLC, Eiropas Komisija, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-277/13 Marquis Energy/Eiropas Savienības Padome, par kuru Padomei tika paziņots 2016. gada 10. jūnijā;

               —

               noraidīt Marquis Energy pirmajā instancē celto prasību atcelt apstrīdēto regulu (1);

               —

               piespriest Marquis Energy atlīdzināt Padomes tiesāšanās izdevumus pirmajā un apelācijas instancē,

         pakārtoti

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               —

               lietas nodošanas atpakaļ Vispārējai tiesai gadījumā atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instancē pieņemšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību Padome lūdz atcelt pārsūdzēto spriedumu turpinājumā izklāstīto iemeslu dēļ.
   Vispārējās tiesas konstatējumi par prasības pieņemamību, un it īpaši tās secinājumi par prasītājas tiešu un individuālu skārumu, esot juridiski kļūdaini.

               a.

               Pirmkārt, Vispārējā tiesa pauž uzskatu, ka, lai konstatētu tiešu skārumu, pietiek ar to, ka prasītāja ir bioetanola ražotāja. Tomēr šis konstatējums par tiešu iedarbību nevar būt savienojams ar iedibināto judikatūru, kurā tiek noliegta tieša iedarbība, pamatojoties uz tīri saimnieciskām sekām.

               b.

               Otrkārt, nav skaidrs, kā ASV ražotāju pozīciju tirgū varēja būtiski ietekmēt tas vien, ka prasītāja pārdeva bioetanolu tirgotājiem/maisījumu izgatavotājiem vietējā tirgū, kurā tas pēc tam tika pārdots tālāk vai kuru vietējie tirgotāji/maisījumu izgatavotāji ievērojamos daudzumos eksportēja uz Savienību. Lai parādītu būtisko ietekmi uz to pozīciju tirgū, ieviešot [antidempinga] maksājumus, prasītājai būtu bijis vismaz jāpierāda [antidempinga] maksājumu ietekme importa Savienībā līmenī, kad attiecībā uz to bija tikuši piemēroti šie maksājumi. Taču prasītāja šajā ziņā neesot sniegusi vispār nekādu informāciju, un arī pārsūdzētajā spriedumā par to neesot nekādu konstatējumu. Tā esot gan kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz individuāla skāruma pārbaudi, gan arī pamatojuma nenorādīšana.

         Attiecībā uz lietas būtību Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl runa bija par Pamatregulas (2) interpretāciju, un vēl divas kļūdas tiesību piemērošanā, ciktāl runa bija par PTO tiesībām.

               a.

               Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Pamatregulu, kad tā ir atzinusi, ka ar Pamatregulas 9. panta 5. punktu ir ticis ieviests gan Antidempinga nolīguma 9.2. pants, gan tā 6.10. pants. No vienas puses, kā izriet no Pamatregulas 9. panta 5. punkta formulējuma, pēdējā minētā tiesību norma neattiecas uz jautājumu par pārbaudi izlases veidā. No otras puses, Antidempinga nolīguma 6.10. pants esot ticis ieviests ar Pamatregulas 17. pantu un 9. panta 6. punktu, nevis ar Pamatregulas 9. panta 5. punktu.

               b.

               Otrkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Pamatregulas 9. panta 5. punktā un Antidempinga nolīguma 9.2. pantā ietverto jēdzienu “piegādātājs”. No 9. panta 5. punkta loģikas un vispārējās uzbūves izrietot, ka “avot[s], par kuru konstatēts, ka t[as] īsteno dempingu un nodara kaitējumu” var būt piegādātājs. Taču, tā kā ASV ražotāju eksporta cena nebija zināma, tos nevarēja apsūdzēt dempinga īstenošanā. Tādējādi Vispārējā tiesa, kvalificējot tos kā “piegādātājus” Pamatregulas 9. panta 5. punkta un Antidempinga nolīguma 9.2. panta izpratnē, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā

               c.

               Treškārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Pamatregulas 9. panta 5. punktā un Antidempinga nolīguma 9.2. pantā ietverto jēdzienu “nav iespējams”, pamatojoties uz kļūdainu Pamatregulas 9. panta 5. punkta interpretāciju Antidempinga nolīguma 6.10. panta gaismā, kā arī uz Apelācijas institūcijas ziņojumu “EK – Savienotājelementi” (3). Pēdējā minētajā ziņojumā esot aplūkots Antidempinga nolīguma 9.2. pants, un līdz ar to tajā veiktā jēdziena “nav iespējams” pārbaude attiecoties tikai uz situāciju un režīmu, kas Pamatregulas 9. panta 5. punktā ir paredzēts attiecībā uz eksportētājiem valstīs, kas nav tirgus ekonomikas valstis. Apelācijas institūcija tādējādi neesot sniegusi tādu jēdziena “nav iespējams” interpretāciju, kas varētu tikt attiecināta uz šo tiesvedību, kura neattiecas uz eksportētājiem valstīs, kas nav tirgus ekonomikas valstis.

         Visbeidzot, Vispārējā tiesa esot izdarījusi būtībā nepareizus faktu konstatējumus, kad tā ir secinājusi, ka individuālu [antidempinga] maksājumu noteikšana bija “iespējama”. Ir skaidrs, ka situācijā, kad nav zināma bioetanola ražotāju eksporta cena, bet tikai vietējā cena, noteikt individuālu dempinga starpību nav iespējams, un Komisijai ir atļauts noteikt vienu vienīgu valsts līmeņa dempinga starpību.

      (1)  Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas regula (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam (OV L 49, 10. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).

      (3)  Eiropas Kopienas – Galīgie antidempinga pasākumi konkrētiem dzelzs un tērauda savienotājelementiem no Ķīnas – AB-2011–2 – Apelācijas institūcijas ziņojums, WT/DS397/AB/R (“EK – Savienotājelementi, WT/DS397/AB/R”).


title: Lieta T-608/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. novembrī — easyGroup IP Licensing /ITSB — TUI ( “easyAir-tours” )

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/33

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. novembrī — easyGroup IP Licensing/ITSB — TUI (“easyAir-tours”)
   (Lieta T-608/13)
   2014/C 24/60
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: easyGroup IP Licensing Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — J. Day, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: TUI AG (Hannovere, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 5. septembra lēmumu lietā R 1029/2012-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “easyAir-tours”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 36., 39. un 43. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 220 849

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiskas preču zīmes, kas tostarp ietver vārdisku elementu “airtours”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Kopienas reģistrācija un valsts reģistrācija

      Iebildumu nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta F-124/05: Prasība, kas celta  2005. gada 16. decembrī  — A pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/47

         Prasība, kas celta 2005. gada 16. decembrī — A pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta F-124/05)
   (2006/C 86/86)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: A, Port-Vendres (Francija) (pārstāvji — B. Cambier un L. Cambier, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt atbildētājas 2005. gada 28. februāra lēmumu, ar kuru noraidīts lūgums, kuru prasītājs iesniedza 2004. gada 22. oktobrī, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu, lūdzot izbeigt pret prasītāju ar 2004. gada 16. janvāra lēmumu uzsākto disciplinārlietu;

               —

               atcelt atbildētājas 2005. gada 26. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2005. gada 20. maijā, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, iesniegtā sūdzība, lūdzot grozīt iepriekš minēto 2005. gada 28. februāra lēmumu;

               —

               nolemt, ka iepriekš minētā prasītāja 2004. gada 22. oktobra sūdzība ir pieņemama un pamatota;

               —

               piespriest atbildētājai pārskaitīt prasītāja, un tā ģimenei provizorisku summu EUR 1 581 801 apmērā, kas atbilst pusei no zaudējumiem, kas nodarīti ar lēmumu uzsākt un neizbeigt disciplinārlietu pret prasītāju, nosakot, ka atlikusī zaudējumu daļa precizējama ar eksperta palīdzību;

               —

               piespriest prasītājai samaksāt nokavējuma procentus 8 % apmērā par iepriekš minēto summu par laika posmu, sākot ar 1999. gada 23. novembri, datumu, kad tika pabeigta pirmā iekšējā pārbaude, kuru veica Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), un kurā atrodamas pirmās norādes uz neobjektivitāti attiecībā uz prasītāju vai, pakārtoti, sākot ar 2004. gada 16. janvāri, datumu, kurā iecēlējinstitūcija (IEIN) nolēma pret prasītāju uzsākt disciplinārlietu;

               —

               noteikt ekspertu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savu prasību pamatojot, prasītājs izvirza sešus pamatus.
   Ar savu pirmo pamatu viņš apgalvo, ka attiecīgā diciplinārlieta tika uzsākta tikai sakarā ar pret prasītāju uzsākto krimināllietu, kas tika izbeigta ar Chambre du Conseil de Bruxelles2004. gada 30. jūnija galīgo lēmumu. Attiecīgi, arī disciplinārlietai būtu jābeidzas tāpat.
   Ar otro pamatu prasītājs atsaucas uz jau izlemtas lietas pārliecinošo spēku, kāds piemīt iepriekš minētajam lēmumam par lietas izbeigšanu, kuru atbildētāja nav pārsūdzējusi.
   Pakārtoti, pieņemot, ka būtu jāuzskata, ka iecēlējinstitūcija varētu turpināt disciplinārlietu, balstoties uz faktiem, kurus Chambre du Conseil de Bruxelles pēdējā instancē atzinusi par nepierādītiem, prasītājs ar savu trešo pamatu uzskata, ka apstrīdētos lēmumus kļūdaini saistīja ar tāda veida procesu, kā lietu, kas ierosināta pret prasītāju pēc procesa, kas vērsts pret Kresonas [Cresson] kundzi.
   Ar ceturto un piekto pamatu prasītājs apgalvo, ka fakti, par kuriem viņš ir kritizēts, ir kļūdaini un ka iecēlējinstitūcija ir pārkāpusi Civildienesta noteikumu 24. pantā paredzēto pienākumu palīdzēt un tiesiskās paļāvības principu, ciktāl tā nav izdarījusi visu iespējamo, lai izprastu faktisko notikumu attīstību.
   Visbeidzot, ar savu pēdējo pamatu prasītājs uzskata, ka jebkurā gadījumā, saprātīgais termiņš, līdz kuram iecēlējinstitūcijai būtu bijis jāpieņem lēmumu jau sen ir beidzies, jo fakti iestājās 1995.-1996. gadā.
   Attiecībā uz prasījumu atlīdzināt zaudējumus, prasītājs apliecina, ka atbildētājas kļūdu dēļ prasītājam ir iestājies nervu sabrukums, kas tam ir licis priekšlaikus beigt viņa ierēdņa karjeru. Šis apstāklis esot viņam un viņa ģimenei radījis materiālus zaudējumus un nodarījis morālo kaitējumu.


title: Lieta T-411/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. jūlijā — Hemofarm /ITSB — Laboratorios Diafarm ( HEMOFARM )

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/44

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. jūlijā — Hemofarm/ITSB — Laboratorios Diafarm (“HEMOFARM”)
   (Lieta T-411/11)
   2011/C 311/83
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hemofarm AD farmaceutsko-hemijska industrija Vršac (Vršac, Serbija) (pārstāvis — D. Cañadas Arcas)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Laboratorios Diafarm, SA (Barberá del Vallès, Spānija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               apturēt tiesvedību Vispārējā tiesā, ko ierosinājusi prasītāja, ceļot prasību par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 17. maija lēmumu, līdz brīdim, kad ITSB un Tribunales mercantiles de Barcelona nr. 4 un nr. 8 būs izlēmušas par spēkā neesamības atzīšanas pieteikumiem un pieteikumiem par tiesību izbeigšanos neizmantošanas dēļ;

               —

               pakārtoti, pārskatīt, atcelt vai, attiecīgā gadījumā, grozīt ITSB Apelāciju ceturtās padomes lēmumu R 298/2010-4 attiecībā uz apstrīdētajām precēm, kas ietilpst 5. klasē, galīgi noraidot iebildumus B 996 506 attiecībā uz minēto klasi tādējādi, lai prasītājas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4 504 049 tiek apmierināts attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 5. klasē, un to var reģistrēt attiecībā uz pieteikumā norādīto 5. un 35. klasi

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HEMOFARM” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Laboratorios Diafarm, SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un starptautiska vārdiska preču zīme “HEMOFARM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 16. klasē, un valsts vārdiskas preču zīmes “HEMOPLANT” un “HEMONET” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, ņemot vērā, ka nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


               3.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/15

         EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 28. jūnija prasība pret Islandi
   (Lieta E-11/13)
   2013/C 287/11
   EBTA Uzraudzības iestāde, kuru pārstāv Xavier Lewis, Clémence Perrin un Maria Moustakali, 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2013. gada 28. jūnijā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1.

               pasludina, ka Islande, noteiktajā termiņā pareizi neīstenojot 9. panta 1. un 2. punktu un 10. pantu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 13.b punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīva 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu;

               2.

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2012. gada 4. septembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 4. jūlijā izdoto argumentēto atzinumu par to, ka Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 13.b punktā minētā akta (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīva 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību) (“direktīva”) 9. panta 1. un 2. punkts un 10. pants nav pareizi īstenots.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot direktīvas īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar direktīvas 9. panta 1. un 2. punktu un 10. pantu un EEZ līguma 7. pantu.


title: lieta C-322/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 24. augustā ierosināja Hippocrate Vounakis, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 2. jūnija rīkojumu lietā T-326/03 Hippocrate Vounakis/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/6

         Apelācija, ko 2005. gada 24. augustā ierosināja Hippocrate Vounakis, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 2. jūnija rīkojumu lietā T-326/03 Hippocrate Vounakis/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-322/05 P)
   (2005/C 257/11)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 24. augustā izskatīšanai ir iesniegta Hipokrāta Vunaka [Hippocrate Vounakis], ko pārstāv S. Orlandi [S. Orlandi], A. Kūlens [A. Coolen], Ž.-N. Luī [J.-N. Louis] un E. Maršals [E. Marchal], avocats, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 2. jūnija rīkojumu lietā T-326/03 Hippocrate Vounakis/Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt un nospriest, ka:

                           —

                           Pirmās instances tiesas 2005. gada 2. jūnija rīkojums lietā T-326/03 (Hippocrate Vounakis/Eiropas Kopienu Komisija) tiek atcelts, ieskaitot visas tā tiesību normas;

               2)

               noteikt atsevišķās tiesību normās, ka:

                           —

                           prasība par Komisijas lēmuma neiekļaut prasītāja vārdu to personu sarakstā, kas paaugstināmas uz A4 kategoriju 2002. gada paaugstināšanas ietvaros, atcelšanu ir pieņemama;

                           —

                           atbildētāja pirmajā instancē un apelācijā atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies pirmajā instancē un apelācijā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam prasītājs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kvalificējot prasītāja apstrīdēto lēmumu.
   Pirmās instances tiesa ir nepareizi uzskatījusi, ka prasītāja apstrīdētais lēmums ir lēmums par paaugstināmo personu saraksta apstiprināšanu, jo šis lēmums sastāv no individuālajiem lēmumiem, kuru adresāti ir paaugstināmie ierēdņi, bet apstrīdētais lēmums ir stingri individuāls lēmums neiekļaut paaugstināmo personu sarakstā prasītāju vārdu.
   Tā kā prasītājs nav lēmumu par citu ierēdņu paaugstināšanu, kas kļūdaini tika uzskatīts par apstrīdēto lēmumu, adresāts, Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka ir piemērojams Statūtu 90. panta 2. punkta otrais teikums un ka tādējādi attiecībā uz viņu, kaut arī viņš bija ikgadējā atvaļinājumā līdz 2002. gada 16. septembrim un minētais lēmums tika publicēts 2002. gada 14. augustā, viņa sūdzības iesniegšanas termiņš jebkurā gadījumā sākās dienā, kad tika publicēts minētais saraksts.
   Šādi rīkojoties, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Statūtu 90. panta 2. punkta otrā ievilkuma pirmo teikumu, jo apstrīdētais tiesību akts ir individuāls lēmums nepaaugstināt prasītāju, kas tika pieņemts pēc ierēdņu snieguma salīdzināšanas, un nevis individuālie lēmumi paaugstināt citus ierēdņus, par ko viņš neiesniedz sūdzību.
   Individuālā lēmuma daļa ir “pienācīgi” jādara viņam zināma.
   No iepriekš minētajiem apsvērumiem vadoties, ir jāatzīst, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.


title: Lieta F-37/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 24. septembra spriedums — Brown/Komisija (Civildienests — Iestādes iekšējs konkurss — Pielaišanas nosacījumi — Palīgdarbinieki — Kandidatūras noraidīšana)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/83

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2009. gada 24. septembra spriedums — Brown/Komisija
   (lieta F-37/05) (1)

   (Civildienests - Iestādes iekšējs konkurss - Pielaišanas nosacījumi - Palīgdarbinieki - Kandidatūras noraidīšana)
   2009/C 267/148
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Michael Brown, Overijse (Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un K. Herrmann)

      Priekšmets

   Konkursa COM/PB/04 par pāreju no C kategorijas uz B kategoriju atlases komisijas lēmuma, ar kuru prasītājs nav pielaists pie šā konkursa pirmsatlases pārbaudījumiem tādēļ, ka viņš nav atbildis noteikumos paredzētajam nosacījumam kandidatūru pieteikšanas termiņa beigu datumā, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 193, 06.08.2005., 36. lpp. (lieta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā sākotnēji reģistrēta ar numuru T-208/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota Eiropas Kopienu Civildienesta tiesai).


title: Lieta T-200/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 18. maija rīkojums — Abertis Infraestructuras /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Koncentrācijas — Lēmums izbeigt procedūru, kas sākta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 139/2004 21. panta 4. punktu — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Nepieņemamība)

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/18

         Vispārējās tiesas 2010. gada 18. maija rīkojums — Abertis Infraestructuras/Komisija
   (Lieta T-200/09) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Koncentrācijas - Lēmums izbeigt procedūru, kas sākta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 139/2004 21. panta 4. punktu - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Nepieņemamība)
   2010/C 195/30
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Abertis Infraestructuras, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji — M. Roca Junyent un P. Callol García, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un É. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 13. augusta Lēmumu izbeigt procedūru, kas sākta saskaņā ar Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 139/2004 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV L 24, 1. lpp.) 21. panta 4. punktu, tiktāl, ciktāl minētais lēmums attiecas uz koncentrāciju starp prasītāju un Autostrade SpA (Lieta COMP/M.4388 — Albertis/Autostrade)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Abertis Infraestructuras, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta T-252/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 7. septembrī ierosinājusi Beau par Civildienesta tiesas 2006. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-39/05 Beau pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/38

         Apelācija, ko 2006. gada 7. septembrī ierosinājusi Beau par Civildienesta tiesas 2006. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-39/05 Beau pret Komisiju
   (Lieta T-252/06 P)
   (2006/C 281/67)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marie-Yolande Beau, Parīze (Francija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par nepieņemamu;

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2006. gada 28. jūnijā izdoto spriedumu lietā F-39/05;

               —

               apmierināt pirmajā instancē iesniegtos prasītājas prasījumus atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzībā prasītāja apgalvo, ka, pirmkārt, Civildienesta tiesa ir pārkāpusi Kopienu tiesības, juridiski nepareizi kvalificējot atsevišķus faktus un, ka, otrkārt, tā ir izdarījusi procesuālu pārkāpumu, kā rezultātā ir apdraudētas prasītājas tiesības uz aizstāvēšanos.


title: Lieta T-58/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. februārī – Ludwig Bertram /ITSB – Seni Vita  ( “Sanivita” )

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. februārī – Ludwig Bertram/ITSB – Seni Vita (“Sanivita”)
   (Lieta T-58/15)
   (2015/C 118/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ludwig Bertram GmbH (Isernhagen, Vācija) (pārstāvis – V. Rust–Sorge, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Seni Vita OHG (Bayreuth, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme Nr. 9949959

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 21. novembra lēmums lietā R 1087/2013-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-141/13 P: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums – Reber Holding GmbH & Co. KG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Wedl & Hofmann GmbH Apelācija — Kopienas preču zīme — Grafiska preču zīme “Walzer Traum”  — Valsts vārdiskas preču zīmes “Walzertraum” īpašnieka iebildumi — Preču zīmes faktiskās izmantošanas jēdziens — Agrāku lēmumu neņemšana vērā — Vienlīdzīgas attieksmes princips

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/11

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums – Reber Holding GmbH & Co. KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Wedl & Hofmann GmbH

   (Lieta C-141/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Grafiska preču zīme “Walzer Traum” - Valsts vārdiskas preču zīmes “Walzertraum” īpašnieka iebildumi - Preču zīmes faktiskās izmantošanas jēdziens - Agrāku lēmumu neņemšana vērā - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   2014/C 315/16
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Reber Holding GmbH & Co. KG (pārstāvji – O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider), Wedl & Hofmann GmbH (pārstāvis – T. Raubal, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Reber Holding GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta C-292/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) 2009. gada 27. jūlija rīkojumu — Isabella Calestani/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) 2009. gada 27. jūlija rīkojumu — Isabella Calestani/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

   (Lieta C-292/09)
   2009/C 233/17
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Parma

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Isabella Calestani

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

      Prejudiciālais jautājums

   Lai šajā lietā pieņemtu nolēmumu, tomēr, šķiet, ir jāsaņem prejudiciāls nolēmums par to, vai Republikas prezidenta dekrēta Nr. 633/72 19. panta 5. punkts ir pretrunā Kopienu tiesībām un PVN neitralitātes principam un it īpaši vai ar šo tiesību normu pareizi ir transponēta 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK (1) tiktāl, ciktāl valsts tiesībās nav paredzētas tiesības atskaitīt PVN, kas samaksāts par precēm, kuras iegādājas personas, kuras veic darbības, kurām piešķirts atbrīvojums no PVN?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-356/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 24. aprīļa spriedumu lietā F-56/11 Lebedef /Komisija 2013. gada 4. jūlijā iesniedza Giorgio Lebedef

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 24. aprīļa spriedumu lietā F-56/11 Lebedef/Komisija 2013. gada 4. jūlijā iesniedza Giorgio Lebedef

   (Lieta T-356/13 P)
   2013/C 298/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2013. gada 24. aprīļa spriedumu lietā F-56/11 Lebedef/Komisija, kura priekšmets ir atcelt 2010. gada 6. jūlija lēmumu par disciplinārsodu — pazemināšana par divām pakāpēm tajā pašā funkciju grupā — piemērošanu apelācijas sūdzības iesniedzējam;

               —

               apmierināt prasītāja prasījumus pirmajā instancē;

               —

               pakārtoti, nosūtīt lietu Civildienesta tiesai;

               —

               pieņemt spriedumu par tiesāšanās izdevumiem un piespriest Eiropas Savienības Komisijai tos atlīdzināt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza vairākus pamatus saistībā ar apstrīdētā sprieduma 35., 36., 44., 45., 56., 57., 69., 70., 71., 77., 78., 86., 95. un 96. punktu par tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, kā arī par patvaļības aizlieguma principa pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa esot sagrozījusi un kļūdaini interpretējusi faktus, un esot nepareizi lasījusi un interpretējusi prasības pieteikumu pirmajā instancē un apstrīdēto lēmumu.


title: Lieta T-310/08: Prasība, kas celta 2008. gada 8. augustā — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte /ITSB ( executive edition )

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/22

         Prasība, kas celta 2008. gada 8. augustā — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/ITSB (“executive edition”)
   (Lieta T-310/08)
   (2008/C 247/44)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH, Minhene (Vācija) (pārstāvis — S. Biagosch, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 5. jūnija lēmumu (lieta R 845/2007-1);

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskā preču zīme “executive edition” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9. un 11. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 908 182);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot nepieciešamais atšķirtspējas minimums.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta F-101/09: Prasība, kas celta 2009. gada 15. decembrī — AA /Komisija

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/52

         Prasība, kas celta 2009. gada 15. decembrī — AA/Komisija
   (Lieta F-101/09)
   2010/C 63/92
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Galvenokārt, daļēji atcelt lēmumu klasificēt prasītāju AD6 pakāpes 2. līmenī un piespriest atbildētājai atlīdzināt nodarīto morālo un mantisko kaitējumu. Pakārtoti, piespriest atbildētājai atlīdzināt morālo un mantisko kaitējumu, ko radījusi novēlota prasītāja pieņemšana darbā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               galvenokārt, atcelt 2009. gada 19. februāra lēmumu, ciktāl ar to ir noteikta prasītāja galīgā klasifikācija, kā arī piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus EUR 320 854 apmērā un kompensācijas procentus un procentus par termiņa nokavēšanu ar likmi 6,75 % par ciesto morālo un mantisko kaitējumu;

               —

               pakārtoti, piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus EUR 2 331 246 apmērā un kompensācijas procentus un procentus par termiņa nokavēšanu ar likmi 6,75 % par ciesto morālo un mantisko kaitējumu, ko radījusi novēlota prasītāja pieņemšana darbā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-398/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. jūlijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) – Profit Europe NV/Belgische Staat

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. jūlijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) – Profit Europe NV/Belgische Staat

   (Lieta C-398/17)
   (2017/C 300/25)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Profit Europe NV

      Atbildētājs: Belgische Staat

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai KN apakšpozīcija 7307 19 10 (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietilpst tādi savienotājelementi caurulēm no sferoidālā grafitizētā čuguna, kuriem ir pamatlietā esošo savienotājelementu pazīmes, ja no to objektīvajām pazīmēm izriet, ka pastāv būtiska atšķirība no kaļama čuguna, jo sferoidālais grafitizētais čuguns nekļūst kaļams karsēšanas rezultātā un sferoidālajam grafitizētajam čugunam ir citādāka grafīta forma nekā kaļamam čugunam, proti, sferoidāla grafīta forma, nevis atkvēlināšanas grafīta forma?

               2)

               Vai KN apakšpozīcija 7307 11 00 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietilpst tādi savienotājelementi caurulēm no sferoidālā grafitizētā čuguna, kuriem ir pamatlietā esošo savienotājelementu pazīmes, ja no sferoidālā grafitizētā čuguna objektīvajām pazīmēm izriet, ka tas būtībā sakrīt ar nekaļamā čuguna objektīvajām pazīmēm?

               3)

               Vai KN skaidrojumi par apakšpozīciju 7307 19 10, kuros ir konstatēts, ka kaļams čuguns ietver sferoidālu grafitizētu čugunu, nav jāņem vērā tiktāl, ciktāl tajos ir paredzēts, ka kaļams čuguns ietver sferoidālu grafitizētu čugunu, ja ir zināms, ka sferoidāla grafitizēta čuguna gadījumā nav runa par kaļamu čugunu?

      (1)  Skat. Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV 1987, L 256, 1. lpp.).


title: Lieta C-34/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. janvārī iesniedza Finanzgericht München (Vācija) – Puma SE / Hauptzollamt Nürnberg

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. janvārī iesniedza Finanzgericht München (Vācija) – Puma SE/Hauptzollamt Nürnberg

   (Lieta C-34/14)
   2014/C 194/11
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Puma SE

      Atbildētājs: Hauptzollamt Nürnberg

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1472/2006 (1), ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1294/2009 (2), ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 (3) 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā, kopumā ir spēkā, ja tās ar EST 2012. gada 2. februāra un 2012. gada 15. novembra spriedumiem lietās C-249/10 P un C-247/10 P nav atzītas par spēkā neesošām?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, bet minētās regulas kopumā nav spēkā neesošas:

                           a)

                           attiecībā uz kuriem eksportētājiem un ražotājiem Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā, no kuriem prasītāja laikā no 2006. līdz 2011. gadam ir saņēmusi preces, nav spēkā Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā?

                           b)

                           vai pilnīga vai daļēja minēto regulu atcelšana ir uzskatāma par neparedzamiem apstākļiem vai nepārvaramu varu Muitas kodeksa (MK) 236. panta 2. punkta 2. apakšpunkta izpratnē?

      (1)  OV L 275, 1. lpp.

      (2)  OV L 352, 1. lpp.

      (3)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienu dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.)


title: Lieta T-290/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. aprīlī  – Portnov /Padome

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/34

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. aprīlī – Portnov/Padome
   (Lieta T-290/14)
   2014/C 194/45
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andriy Portnov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvis – M. Cessieux, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt A. Portnov prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 87. un 91. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības efektīvi vērsties tiesā, kas garantētas ar Eiropas tiesību pamatprincipiem, paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajiem tiesību aktiem nav pietiekama pamatojuma.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots sankcijas kritērijs, kas noteikts Lēmuma 2014/119/KĀDP pirmajā pantā un Regulas (ES) Nr. 208/2014 preambulas 4. apsvērumā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda faktos, ciktāl A. Portnov apstrīdēto tiesību aktu pieņemšanas laikā nebija nevienas Ukrainā veiktas kriminālizmeklēšanas subjekts saistībā ar faktiem, ko attiecībā uz viņu norāda Padome.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas pamattiesības uz īpašumu – Kopienu tiesību pamatprincips, kas aizsargāts ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. papildprotokola 1. pantu.


title: Lieta T-366/09: Prasība, kas celta 2009. gada 17. septembrī — Insula /Komisija

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/53

         Prasība, kas celta 2009. gada 17. septembrī — Insula/Komisija
   (Lieta T-366/09)
   2009/C 282/100
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula), Parīze (Francija) (pārstāvji — J.-D. Simonet un P. Marsal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atzīt, ka Komisijas lūgums atmaksāt EUR 114 996,82 nav pamatots un līdz ar to uzdot Komisijai izdot parādzīmi EUR 114 996,82 apmērā;

               —

               atzīt, ka Komisijas lūgums atmaksāt EUR 253 617,08 ir daļēji pamatots un līdz ar to uzdot Komisijai izdot parādzīmi EUR 174 044,85 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus EUR 146 261,01 apmērā;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka prasītājai ir tiesības uz kompensējošu maksājumu EUR 573 273,42 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību, kas balstīta uz šķīrējklauzulu, prasītāja lūdz Pirmās instances tiesu konstatēt, ka parādzīmes, ar kurām Komisijas pēc OLAF revīzijas ziņojuma lūdza atgūt prasītājai izmaksātos avansa maksājumus, nav saderīgas ar dažādu līgumu klauzulām, kuri noslēgti projektu ietvaros saistībā ar specifisku programmu pētniecības un tehnoloģiskās attīstības un demonstrācijas darbībām Enerģijas, Vides un Attīstības jomā, kā arī ALTENER II programmu.
   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti būtībā ir līdzīgi tiem, kuri izvirzīti lietā T-246/09 Insula/Komisija (1).

      (1)  OV 2009, C 193, 30. lpp.


title: Lieta T-368/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. septembrī — Lietuva/Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/35

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. septembrī — Lietuva/Komisija
   (Lieta T-368/07)
   (2007/C 283/64)
   Tiesvedības valoda — lietuviešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lietuvas Republika (pārstāvis — D. Kriaučiūnas)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 13. jūlija Lēmumu K(2007)3407 galīgā redakcija (1);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja norāda, ka, apstrīdētais lēmums, kas tai ir paziņots 2007. gada 16. jūlijā, ir nelikumīgs un norāda uz šādiem tiesiskiem pamatiem:
   1.   Komisijas pilnvaru pārsniegšana.
   Prasītāja apgalvo, ka vienpusēji pieņemot lēmumu par Lietuvas valsts sadales plāna galīgo saturu, Komisija ir pārsniegusi Direktīvā 2003/87/EK tai noteiktās pilnvaras, jo atbilstoši šīs direktīvas noteikumiem Komisijai ir tiesības izvērtēt dalībvalstu sagatavotos valsts sadales plānus, bet tai nav tiesību lemt par kopējo piesārņojuma kvotu apjomu, vispār neņemot vērā dalībvalstu sagatavotos un iesniegtos valsts sadales plānus.
   2.   Kopienu tiesību pārkāpums.

               2.1.

               Direktīvas 2003/87/EK mērķu neievērošana: Komisija, apstrīdētajā lēmumā valsts emisijas līmeni laika posmam no 2008. līdz 2012. gadam nosakot mazāku, nekā ir nepieciešams atbilstoši Apvienoto Nāciju organizācijas vides piesārņojuma konvencijas Kijoto protokolā Lietuvai noteiktajām saistībām, nav ievērojusi iepriekš norādītās direktīvas kā ekonomiski efektīva līdzekļa, kas paredzēts nolūkā īstenot Kijoto protokolu parakstījušo valstu saistības sakarā ar siltuma efektu izraisošo gāzu emisiju, mērķus.

               2.2.

               Labas pārvaldības un lojālas sadarbības principu pārkāpums: apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts labas pārvaldības princips un lojālas sadarbības princips, jo Komisija, neievērojot Lietuvas valsts sadales plānu gatavošanas laikā izdarīto vērtējumu un būtībā nekonsultējoties ar Lietuvu, veica atsevišķu novērtējumu, kas tika balstīts uz savu izvēlēto metodi, lai noteiktu maksimālo piesārņojuma emisiju kvotu apmēru.

               2.3.

               Direktīvas 2003/87/EK noteikumu un tiesiskās drošības principa pārkāpums: apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts šīs direktīvas 9. panta 1. punkts un 11. panta 2. punkts, jo, neievērojot Lietuvas valsts sadales plānā noradītos aprēķinus un noraidot Lietuvas izmantoto aprēķinu metodi kā nederīgu, tajā ir izmantoti tikai tie aprēķini, kas iegūti, lietojot pašas Komisijas izvelēto metodi sadalāmo piesārņojuma emisijas kvotu maksimālā apmēra noteikšanai. Bez tam Komisija, izmantojot metodi, kas Lietuvai iepriekš nebija zināma, ir pārkāpusi tiesiskās drošības principu.

               2.4.

               Nediskriminācijas principa pārkāpums: apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts nediskriminācijas princips, jo Komisija, izmantojot pašas izvēlēto metodi piesārņojuma kvotu maksimālā apmēra noteikšanai, neievēroja Lietuvas īpašo situāciju, bet nolēma, ka būtībā atšķirīgas situācijas ir traktējamas vienādi.

               2.5.

               Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 1. un 3. punkta un III pielikuma 4 kritēriju nepiemērošana: apstrīdētajā lēmumā nav izpildīts šīs direktīvas 9. pantā noteiktais pienākums ņemt vērā III pielikumā noteiktos kritērijus, jo tajā nepamatoti nav ievēroti šī pielikuma 4 kritēriji un būtībā Lietuvā palielināta elektroenerģijas ražošana ar iekārtām, kuras sadedzina fosilo degvielu, kas uzliek pienākumu līdz 2009. gadam slēgt Ignalīnas atomelektrostaciju.

         3.   Kopienu tiesību aktos noteikto procedūras pamata prasību pārkāpums.
   Prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts, pārkāpjot procedūras pamata prasības, jo, pirmkārt, pārkāpjot Direktīvas 2003/87/EK noteikumus, apstrīdētajā lēmumā Komisija būtībā atteicās pārskatīt Lēmumu K(2006)5613 galīga redakcija, otrkārt, apstrīdētais lēmums ir neatbilstoši un nepietiekoši pamatots, tādējādi pārkāpjot EKL 253. panta un minētās direktīvas 9. panta 3. punkta prasības. Bez tam, Komisija nav izpildījusi šis direktīvas procedūras prasības saistībā ar novērtējuma ilgumu.
   4.   Acīmredzama kļūda vērtējumā.
   Prasītāja uzskata, ka Komisija, izvērtējot grozīto Lietuvas valsts sadales plānu, pirmkārt, nav ievērojusi Lietuvai raksturīgos īpašos un objektīvos apstākļus, kas nosaka paredzēto piesārņojuma emisijas apjomu, otrkārt, ir izmantojusi neatbilstošu aprēķinu metodi un ir balstījusies uz nepatiesiem datiem, tādējādi nosakot neatbilstošu Lietuvai piešķirto maksimālo piesārņojuma emisijas kvotu apmēru.

      (1)  Komisijas 2007. gada 13. jūlija lēmums par grozījumiem siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānā, ko Lietuva iesniedza saskaņā ar 3. panta 3. punktu Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumā K/2006/5613, galīgā redakcija, par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, kuru Lietuva iesniedza atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2003/87/EK.


title: Lieta T-15/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 3. marta spriedums – Simet/Komisija Valsts atbalsts — Kompensācija par sabiedriskajiem pakalpojumiem, ko ar atpakaļejošu spēku ir piešķīrušas Itālijas iestādes — Starpreģionālie autobusu transporta pakalpojumi, kuri sniegti laikposmā no 1987. līdz 2003. gadam — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Sabiedrisko pakalpojumu saistību saglabāšana — Kompensācijas piešķiršana — Regula (EEK) Nr. 1191/69

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/29

         Vispārējās tiesas 2016. gada 3. marta spriedums – Simet/Komisija
   (Lieta T-15/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Kompensācija par sabiedriskajiem pakalpojumiem, ko ar atpakaļejošu spēku ir piešķīrušas Itālijas iestādes - Starpreģionālie autobusu transporta pakalpojumi, kuri sniegti laikposmā no 1987. līdz 2003. gadam - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Sabiedrisko pakalpojumu saistību saglabāšana - Kompensācijas piešķiršana - Regula (EEK) Nr. 1191/69)
   (2016/C 136/40)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Simet SpA (Rossano Calabro, Itālija) (pārstāvji – A. Clarizia, C. Varrone un P. Clarizia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Conte, D. Grespan un P.-J. Loewenthal)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 2. oktobra Lēmumu 2014/201/ES par kompensāciju, kas jāmaksā Simet SpA par sabiedriskā transporta pakalpojumiem, kuri sniegti laikposmā no 1987. gada līdz 2003. gadam (valsts atbalsta pasākums SA.33037 (2012/C) – Itālija) (OV 2014, L 114, 67. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Simet SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lietas C-11/03 izslēgšana no reģistra

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/23

         Lietas C-11/03 (1)
      izslēgšana no reģistra

   (2005/C 57/38)

      tiesvedības valoda – nīderlandiešu

   2004. gada 25. oktobrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-11/03 (Raad van State lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Boss Pharma NV pret Belgische Staat.

      (1)  OV C 55, 08.03.2003.


title: Lieta C-95/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. februārī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. februārī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-95/12)
   2012/C 118/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un G. Braun)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka neveikdama visus pasākumus, kas tai bija jāveic saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas 2007. gada 23. oktobra spriedumu lietā C-112/05 Komisija/Vācija par VW likuma normu nesaderīgumu ar Savienības tiesībām, Vācijas Federatīvā Republika nav ievērojusi pienākumus, kas tai uzlikti ar LESD 260. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvai Republikai nokavējuma naudu EUR 282 725,10 apmērā par katru dienu, kā arī soda naudu EUR 31 114,72 par katru dienu, nauda līdzekļus pārskaitot Eiropas Savienības pašu kapitāla kontā;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiesas spriedums lietā C-112/05 Komisija/Vācija tika pasludināts 2007. gada 23. oktobrī. Šajā lietā Komisija būtībā apgalvoja, ka trīs VW-Gesetz (Gesetz über die Überführung der Anteilsrechte an der Volkswagenwerk Gesellschaft mit beschränkter Haftung in private Hand, Likums par sabiedrības ar ierobežotu atbildību Volkswagenwerk kapitāla daļu privatizāciju) normas, pirmkārt, atkāpdamās no vispārējās normas, ierobežojot jebkura akcionāra balsstiesības ar 20 % no Volkswagen pamatkapitāla, otrkārt, pieprasot vairāk nekā 80 % pārstāvētā kapitāla vairākumu pilnsapulces lēmumiem, kam saskaņā ar vispārējo normu nepieciešams tikai 75 % vairākums, un, treškārt, ļaujot, atkāpdamās no vispārējās normas, Vācijas Federatīvajai Republikai un Lejassaksijas federālajai zemei katrai iecelt divus pārstāvjus šīs sabiedrības uzraudzības padomē, var atturēt no tiešiem ieguldījumiem un tādējādi ir kapitāla brīvas aprites ierobežojumi EKL 56. panta izpratnē.
   No iepriekš minētā Tiesas sprieduma izrietot, ka visas trīs minētās VW likuma normas katra kā tāda ir vērtējamas kā kapitāla aprites brīvības ierobežojums.
   Vācijas Federatīvās Republikas pieņemtais likums, ar kuru tā pēc saviem ieskatiem izpildīja Tiesas spriedumu, vēl aizvien paredz, ka Volkswagen AG, par kuru saskaņā ar akciju likuma noteikumiem ir vajadzīgs vairākums 75 % apmērā no lēmuma pieņemšanā pārstāvētā kapitāla, lēmumu pieņemšanai pilnsapulcē ir vajadzīgs vairākums vairāk nekā 80 % apmērā no pārstāvētā kapitāla. Federatīvā Republika to pamatojot ar norādi uz sprieduma lietā C-112/05 rezolutīvo daļu, kuras dēļ šī norma tiesību pārkāpumu rada tikai kopā ar abām pārējām normām. Viena pati šī norma tomēr nav kapitāla aprites brīvības ierobežojums.
   Komisijas skatījumā sprieduma rezolutīvās daļas formulējums neizslēdz visu trīs minēto normu prettiesiskumu, to katru aplūkojot atsevišķi. Sprieduma izpildē, proti, nav vien jāņem vērā tikai tā rezolutīvā daļa, bet arī lēmuma motīvu daļa. Dotajā kontekstā tādēļ, izskatās, visai neiespējami Federatīvās Republikas kavēšanos pilnībā izpildīt Tiesas spriedumu attaisnot tikai ar vārdiem “saistībā ar” sprieduma rezolutīvajā daļā. Šāda interpretācija ne tikai neņem vērā kopējo sprieduma motīvu daļu, bet arī Tiesas judikatūru par tā sauktajām “zelta akcijām”.
   Komisija tādēļ ir spiesta no jauna griezties Tiesā saskaņā ar LESD 260. panta 2. punktu. Finansiālo sankciju apmērs esot noteikts, pamatojoties uz Komisijas 2011. gada 1. septembra Paziņojumu par informācijas aktualizēšanu kavējuma naudas un naudas soda aprēķināšanai (1).

      (1)  OV C 12, 2011, 1. lpp.