title: Lieta T-174/13 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra spriedums — Komisija/ BO (Apelācija — Civildienests — Līgumdarbinieki — Sociālais nodrošinājums — Transporta izdevumu atlīdzināšana — Transporta izdevumi valodas apsvērumu dēļ — Kopīgo noteikumu par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu slimības gadījumiem 19. panta 2. punkts — Vispārējo īstenošanas noteikumu medicīnisko izdevumu atlīdzināšanai II daļas 12. nodaļas 2.5. punkts)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/20

      Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra spriedums — Komisija/BO

      (Lieta T-174/13 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Līgumdarbinieki - Sociālais nodrošinājums - Transporta izdevumu atlīdzināšana - Transporta izdevumi valodas apsvērumu dēļ - Kopīgo noteikumu par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu slimības gadījumiem 19. panta 2. punkts - Vispārējo īstenošanas noteikumu medicīnisko izdevumu atlīdzināšanai II daļas 12. nodaļas 2.5. punkts)
      (2014/C 71/37)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

         Otrs lietas dalībnieks: BO (Amāna, Jordānija) (pārstāvji — L. Levi, M. Vandenbussche un C. Bernard-Glanz, advokāti)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 15. janvāra spriedumu lietā F-27/11 BO/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tiek lūgts atcelt minēto spriedumu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina BO šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 164, 8.6.2013.


title: Lieta T-292/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 29. jūlija rīkojums — Cemex u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Lūgums sniegt informāciju — Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/23

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 29. jūlija rīkojums — Cemex u.c./Komisija
   (Lieta T-292/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Lūgums sniegt informāciju - Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2011/C 282/48
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Cemex SAB de CV (Monterrey, Meksika); New Sunward Holding BV (Amsterdama, Nīderlande); Cemex España, SA (Madride, Spānija); Cemex Deutschland AG (Ratingen, Vācija); Cemex UK (Egham, Surrey, Apvienotā Karaliste); Cemex Czech Operations s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika); Cemex France Gestion (Rungis, Francija); un Cemex Austria AG (Langenzersdorf, Austrija) (pārstāvji — J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez un B. Martínez Corral, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier, F. Castilla Contreras un C. Hödlmayr, pārstāvji, kuriem palīdz J. Rivas, advokāts)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmuma C(2011) 2368, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu (Lieta 39520 — cements un ar to saistītie produkti) izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-520/09 P: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Arkema SA /Eiropas Komisija (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants — Monohloretiķskābes Eiropas tirgus — Noteikumi par mātessabiedrības vainojamību par tās meitassabiedrības pret konkurenci vērstām darbībām — Izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpcija — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/2

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedums — Arkema SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-520/09 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants un EEZ līguma 53. pants - Monohloretiķskābes Eiropas tirgus - Noteikumi par mātessabiedrības vainojamību par tās meitassabiedrības pret konkurenci vērstām darbībām - Izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpcija - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 340/02
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Arkema SA (pārstāvis — M. Debroux, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un F. Castillo de la Torre)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 30. septembra spriedumu lietā T-168/05 Arkema/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasītājas prasību, primāri, atcelt Komisijas 2005. gada 19. janvāra Lēmumu C(2004) 4876, galīgā redakcija, par EEZ 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru saistībā ar aizliegtu vienošanos monohloretiķskābes tirgū un, pakārtoti, samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu — Noteikumu, saskaņā ar kuriem mātes sabiedrība tiek vainota par meitas sabiedrības veiktu, konkurenci deformējošu darbību, neņemšana vērā — Vienlīdzīgas attieksmes principa un tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu pārkāpums — Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai piemērojamības neņemšana vērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Arkema SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta T-195/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 23. septembra rīkojums — Lafarge Cement /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Polijas emisijas kvotu valsts sadales plāns 2008.-2012. gadam — Komisijas lēmums necelt iebildumus ar zināmiem nosacījumiem — Dalībvalstu kompetence individuāli sadalīt emisijas kvotas — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/36

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 23. septembra rīkojums — Lafarge Cement/Komisija
   (Lieta T-195/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Polijas emisijas kvotu valsts sadales plāns 2008.-2012. gadam - Komisijas lēmums necelt iebildumus ar zināmiem nosacījumiem - Dalībvalstu kompetence individuāli sadalīt emisijas kvotas - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 301/61)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lafarge Cement S.A., Małogoszcz (Polija) (pārstāvji — P.K. Rosiak un F. Puel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 26. marta Lēmumu C (2007) 1295 (galīgā redakcija) par valsts sadales plānu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu piešķiršanai, kuru Polijas Republika paziņoja laikposmam no 2008. līdz 2012. gadam saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas izveidi Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Lafarge Cement S.A. sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-32/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2000/60/EK — Transponēšanas pasākumu nepaziņošana — Pienākums pieņemt pamata tiesību aktus valsts tiesībās — Neesamība — 2. panta, 7. panta 2. punkta un 14. panta nepilnīga transponēšana vai pilnīga netransponēšana)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/7

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-32/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2000/60/EK - Transponēšanas pasākumu nepaziņošana - Pienākums pieņemt pamata tiesību aktus valsts tiesībās - Neesamība - 2. panta, 7. panta 2. punkta un 14. panta nepilnīga transponēšana vai pilnīga netransponēšana)
   (2006/C 331/11)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves — S. Pardo Kvintijana [S. Pardo Quintillán] un Ž. Otjo [J. Hottiaux])

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji — S. Šreiners [S. Schreiner], pārstāvis, un P. Kinšs [P. Kinsch], avocat)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību normu, kas vajadzīgas, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvu 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 1. lpp.), nepieņemšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepaziņojot Eiropas Kopienu Komisijai par normatīviem un administratīviem aktiem, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvu 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, izņemot tiem, kuri attiecas uz šīs direktīvas 3. pantu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 24. pants;

               2)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Direktīvas 2000/60 2. panta, 7. panta 2. punkta un 14. panta prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 24. pants;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija un Luksemburgas Lielhercogiste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta C-200/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/28

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-200/08)
   (2008/C 171/43)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bordes un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, liedzot Vācijas un Lielbritānijas sniegadēļa instruktoriem apmācīt šo disciplīnu Francijā un 1995. gada 4. maija grozītajos noteikumos neminot sniegadēļa instruktoru diplomus, kas iegūti citās dalībvalstīs, Francijas Republika nav izpildījusi gan EK līguma 39., 43. un 49. pantā, gan Direktīvas 92/51/EEK (1) 6. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Lai gan vairākās dalībvalstīs slēpošanu un sniega dēļošanu var apmācīt profesionāļi, kas ir saņēmuši atšķirīgu apmācību, Francijā sniega dēļošanu var apmācīt tikai slēpošanas instruktori.
   Prasītāja uzskata, ka pieejas liegšanu vienīgi sniegadēļu instruktoru profesijai nevar pamatot, ievērojot personu brīvas pārvietošanās, pakalpojumu sniegšanas brīvības un tiesību veikt uzņēmējdarbību pamatprincipus. Komisija turklāt uzskata, ka Tiesas judikatūrā noteiktie četri kumulatīvie atkāpes nosacījumi, lai pamatotu iespējamu šo principu ierobežošanu — nediskriminācija, primārs vispārējo interešu iemesls, piemērotība izvirzītā mērķa sasniegšanas garantēšanai un samērīguma principa ņemšana vērā — nav izpildīti.

      (1)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEK (OV L 209, 25. lpp.).


               30.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/9

         Islandes Finanšu dienestu asociācijas 2015. gada 28. janvārī iesniegtā prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-4/15)
   (2015/C 143/10)
   Islandes Finanšu dienestu asociācija, ko pārstāv advokāti Hans-Jörg Niemeyer un Christian Kovács (advokātu birojs Hengeler Mueller, Square de Meeûs 40, 1000 Brussels, Belgium), 2015. gada 28. janvārī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Pieteikuma iesniedzējs pieprasa EBTA Tiesai:

               1)

               atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 16. jūlija Lēmumu Nr. 298/14/COL (OV C 400, 13.11.2014., 13. lpp.), lai slēgtu lietu par pastāvošo atbalstu Islandes Mājokļu finansējuma fondam (Íbúðalánasjóður); un

               2)

               piespriest EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieteikuma iesniedzējs, Islandes Finanšu pakalpojumu asociācija (“SFF”), ir asociācija, kas pārstāv visas Islandē reģistrētās finanšu sabiedrības, tostarp universālās bankas, investīciju bankas un krājbankas, kā arī apdrošināšanas, līzinga, vērtspapīru un kredītkaršu sabiedrības. Tās mērķis ir sekmēt konkurences darbības vidi finanšu sabiedrībām Islandē un lobēt to intereses starptautiskā līmenī.

               —

               Šī lieta attiecas uz lūgumu anulēt EBTA Uzraudzības iestādes lēmumu slēgt lietu par pastāvošo atbalstu Islandes Mājokļu finansējuma fondam (“HFF”).

         Prasības iesniedzējs apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

               —

               ir izdarījusi kļūdainu pieņēmumu par to, ka HFF piešķirtais atbalsts ir pastāvošais atbalsts, lai gan patiesībā runa ir par jaunu atbalstu,

               —

               nav sniegusi pietiekamus pamatojumus secinājumiem, kādus tā ir izdarījusi savā lēmumā, un līdz ar to ir pārkāpusi Nolīguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 16. pantu,

               —

               ir acīmredzami kļūdaini interpretējusi EEZ līguma 59. panta 2. punktu.


title: Lieta C-57/08 P: Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 13. februārī iesniedzis Gateway, Inc. par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 27. novembra spriedumu lietā T-434/05 Gateway, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/12

         Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 13. februārī iesniedzis Gateway, Inc. par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 27. novembra spriedumu lietā T-434/05 Gateway, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-57/08 P)
   (2008/C 171/20)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Gateway, Inc. (pārstāvis — C. R. Jones, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Fujitsu Siemens Computers GmbH

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 27. novembra spriedumu lietā T-434/05;

               —

               pilnībā apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja iebildumu par reģistrācijai iesniegto preču zīmi;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi šādas kļūdas:

               a)

               Jēdzieniem “media gateway” un “gateway” ir ļoti specifiska nozīme IT tirgū; tā apzīmē īpašas ierīces, kuras kādu protokola vai formāta veidu pārveido citā. Pirmās instances tiesa ir nepareizi atzinusi, ka, ja “gateway” tiktu iekļauts reģistrācijai iesniegtajā preču zīmē, tad ar to tiktu apzīmētas visu to preču vai pakalpojumu īpašības, uz kuriem attiecas šī specifikācija, kaut arī neviena prece vai pakalpojums, uz kuriem attiecas apstrīdētā preču zīme, nav apzīmēts kā “media gateways” vai “gateways”.

               b)

               Tā ir kļūdaini noteikusi mērķauditoriju, kura sastāvot no patērētājiem, kuri pērk tikai datorpreces un pakalpojumus, nevis patērētājiem, kuri iegādājas visas preces un pakalpojumus, uz kuriem attiecas apstrīdētā specifikācija.

               c)

               Tā ir nepareizi atzinusi, ka pretrunā esošās preču zīmes nav vizuāli, fonētiski vai konceptuāli līdzīgas.

               d)

               Tā ir kļūdaini atzinusi, ka jautājumam par divām pretrunā esošām vārdiskām preču zīmēm ir piemērojams nosacījums, ka vispārējā vizuālajā, fonētiskajā vai konceptuālajā iespaidā, ko rada saliktā vārdiskā preču zīme, jādominē agrākajā preču zīmē iekļautajai daļai.

               e)

               Veicot pretrunā esošo preču zīmju līdzības izvērtējumu, tā nav pievērsusi pietiekamu uzmanību “gateway” atšķirtspējai kā apelācijas sūdzības iesniedzēja agrākai preču zīmei attiecīgajai mērķauditorijai domātām datorprecēm un pakalpojumiem.

               f)

               Tā nav pietiekami ņēmusi vērā faktu, ka preču zīmes ar augstu atšķirtspēju per se, vai savas reputācijas dēļ ir vairāk aizsargātas nekā preču zīmes ar zemāku atšķirtspēju.

               g)

               Tā ir nepareizi atzinusi, ka “gateway” nav neatkarīgas, atšķirošas nozīmes reģistrācijai iesniegtās preču zīmes ietvaros.

               h)

               Tā ir nepareizi atzinusi, ka sajaukšanas iespējai ir atkarīga no tā, vai saliktās preču zīmes vispārējā iespaidā dominē agrākās preču zīmes daļa.

               i)

               Tā nav pietiekami izvērtējusi šķietamo vizuālo, konceptuālo un fonētisko ietekmi, kura vārdam “gateway” būtu uz attiecīgo preču un pakalpojumu vidusmēra patērētāju, ja tā būtu iekļauta reģistrācijai iesniegtajā preču zīmē.


title: Lieta F-12/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. februārī — Hecq /Komisija

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. februārī — Hecq/Komisija
   (Lieta F-12/11)
   2011/C 113/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: André Hecq (Chaumont–Gistoux, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu netieši noraidīt prasītāja lūgumu atsākt profesionālo darbību un pilnībā samaksāt viņa ierēdņa atalgojumu, kas aprēķināts kopš 2003. gada 1. augusta, kā arī zaudējumu atlīdzību, tam visam pievienojot nokavējuma procentus, kas aprēķināti atbilstoši 7 % gada likmei, kopš 2003. gada 1. augusta

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt AIPN 2010. gada 29. oktobrī pieņemto lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja 2010. gada 6. jūlija sūdzība par netieši izteiktu lēmumu, kas, domājams, ir pieņemts 2010. gada 15. aprīlī un ar ko tika noraidīts lūgums, ko prasītājs bija izteicis 2009. gada 15. decembrī, lai varētu atsākt savu profesionālo darbību un pilnībā saņemtu savu ierēdņa atalgojumu, kas aprēķināts kopš 2003. gada 1. augusta, kā arī zaudējumu atlīdzību, tam visam pievienojot nokavējuma procentus, kas aprēķināti atbilstoši gada likmei 7 %, kopš 2003. gada 1. augusta;

               —

               atcelt, ciktāl tas ir nepieciešams, netieši izteikto lēmumu, kuru AIPN, domājams, ir pieņēmusi 2010. gada 15. aprīlī, ciktāl tajā ir noraidīts iepriekš minētais 2009. gada 15. decembrī izteiktais prasītāja lūgums;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt prasītājam kā zaudējumu atlīdzību summu, kas atbilst viņam netaisnīgi liegtajam ierēdņa atalgojumam, skaitot no 2003. gada 1. augusta, primāri un pakārtoti, kā arī summu EUR 50 000 apmērā, tam visam pievienojot nokavējuma procentus, kas aprēķināti kopš 2003. gada 1. augusta, atbilstoši gada likmei 7 %;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-324/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra rīkojums — Plant u.c./Komisija

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/68

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra rīkojums — Plant u.c./Komisija
   (Lieta T-324/07) (1)

   (2009/C 44/115)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta T-94/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 11. marta rīkojums – Binca Seafoods/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Īstenošanas regula (ES) Nr. 1358/2014 — Regulas (EK) Nr. 889/2008 95. panta 11. punktā paredzētā pārejas pasākuma attiecībā uz akvakultūras dzīvniekiem nepagarināšana — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/44

         Vispārējās tiesas 2016. gada 11. marta rīkojums – Binca Seafoods/Komisija
   (Lieta T-94/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Īstenošanas regula (ES) Nr. 1358/2014 - Regulas (EK) Nr. 889/2008 95. panta 11. punktā paredzētā pārejas pasākuma attiecībā uz akvakultūras dzīvniekiem nepagarināšana - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   (2016/C 156/59)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Binca Seafoods GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis – H. Schmidt, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Walkerová, H. Kranenborg un G. von Rintelen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2014. gada 18. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1358/2014, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 889/2008, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 attiecībā uz bioloģiskās akvakultūras dzīvnieku izcelsmi, akvakultūras dzīvnieku turēšanas praksi, bioloģiskās akvakultūras dzīvnieku barību un produktiem un vielām, kuras atļauts izmantot bioloģiskajā akvakultūrā (OV L 365, 97. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Binca Seafoods GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 11.5.2015.


title: Lieta C-311/15: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 23. oktobra rīkojums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TrustBuddy AB/Lauri Pihlajaniemi

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/46

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 23. oktobra rīkojums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TrustBuddy AB/Lauri Pihlajaniemi

   (Lieta C-311/15) (1)

   (2016/C 038/59)
   Tiesvedības valoda – somu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta T-659/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Hunter/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/72

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Hunter/Parlaments
   (Lieta T-659/15)
   (2016/C 048/80)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mark Lee Hunter (Parīze, Francija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 16. septembra Lēmumu A(2015) 8684 C, ar ko tika noraidīts prasītāja atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītāja argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta C-531/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. decembrī — Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/22

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. decembrī — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-531/09)
   2010/C 51/35
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Yerrell un M. Teles Romão)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 1. maija Direktīvas 2006/38/EK, ar ko groza Direktīvu 1999/62/EK par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Portugāles Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2008. gada 18. jūnijā.

      (1)  OV L 157, 8. lpp.


title: Lieta T-597/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. oktobra spriedums – Calida/ITSB – Quanzhou Green Garments (“dadida”) Kopienas preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Grafiska preču zīme “dadida” — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CALIDA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/25

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. oktobra spriedums – Calida/ITSB – Quanzhou Green Garments (“dadida”)
   (Lieta T-597/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Grafiska preču zīme “dadida” - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CALIDA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 414/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Calida Holding AG (Sursee, Šveice) (pārstāvji – R. Kaase un H. Dirksmeier, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – I. Harrington)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Quanzhou Green Garments Co. Ltd (Quanzhou, Ķīna)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 16. septembra lēmumu lietā R 1190/2012-4 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp Calida Holding AG un Quanzhou Green Garments Co. Ltd.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Calida Holding AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta C-167/12: Tiesas (virs palāta) 2014. gada 18. marta spriedums ( Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C. D. / S. T. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu  — Sociālā politika  — Direktīva 92/85/EEK  — Pasākumi, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti  — 8. pants  — Māte pasūtinātāja, kuras bērns ir dzimis pēc vienošanās par bērna iznēsāšanu, ko veic surogātmāte  — Atteikums viņai piešķirt grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu  — Direktīva 2006/54/EK  — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem  — 14. pants  — Mazāk labvēlīgu nosacījumu piemērošana mātei pasūtinātājai saistībā ar grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma piešķiršanu

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/6

         Tiesas (virs palāta) 2014. gada 18. marta spriedums (Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C. D./S. T.

   (Lieta C-167/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 92/85/EEK - Pasākumi, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti - 8. pants - Māte pasūtinātāja, kuras bērns ir dzimis pēc vienošanās par bērna iznēsāšanu, ko veic surogātmāte - Atteikums viņai piešķirt grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu - Direktīva 2006/54/EK - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem - 14. pants - Mazāk labvēlīgu nosacījumu piemērošana mātei pasūtinātājai saistībā ar grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma piešķiršanu)
   2014/C 142/06
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

   Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: C. D.

      Atbildētājs: S. T.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Employment Tribunal Newcastle upon tyne – Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu darba drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva saskaņā ar Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punktu) (OV L 348, 1. lpp.) 1. panta 1. punkta, 2. panta c) apakšpunkta, 8. panta 1. punkta un 11. panta 2. punkta b) apakšpunkta interpretācija – Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (OV L 204, 23. lpp.), 14. panta un 2. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunkta interpretācija – Jebkādas nelabvēlīgākas attieksmes aizliegums pret sievieti, kas saistīts ar grūtniecību vai bērna kopšanas atvaļinājumu Direktīvas 92/85/EEK izpratnē – Piemērošanas joma – Surogātmāte, kas ir iznēsājusi bērnu citai sievietei – Tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē), ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm nav pienākuma piešķirt grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu saskaņā ar šīs direktīvas 8. pantu darba ņēmējai mātei pasūtinātājai, kura ir ieguvusi bērnu pēc vienošanās par bērna iznēsāšanu, ko veic surogātmāte, tostarp tad, ja viņa var barot šo bērnu ar krūti pēc dzemdībām vai ja viņa faktiski baro šo bērnu ar krūti;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, 14. pants, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 2. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu un 2. punkta c) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka par diskrimināciju dzimuma dēļ nav kvalificējams fakts, ka darba devējs ir atteicis piešķirt grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu mātei pasūtinātājai, kura ir ieguvusi bērnu pēc vienošanās par bērna iznēsāšanu, ko veic surogātmāte.

      (1)  OV C 194, 30.6.2012.


title: Lieta C-271/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato2005. gada 18. janvāra rīkojumu lietās 1) Francesco Rauty pret Ministero per i Beni Culturali e Ambientali un Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia; persona, kas iestājusies lietā — Consiglio Nazionale degli Ingegneri; un 2) Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pistoia pret Francesco Rauty un Ministero per i Beni e le Attività Culturali; persona, kas iestājusies lietā — Consiglio Nazionale degli Ingegneri

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato2005. gada 18. janvāra rīkojumu lietās 1) Francesco Rauty pret Ministero per i Beni Culturali e Ambientali un Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia; persona, kas iestājusies lietā — Consiglio Nazionale degli Ingegneri; un 2) Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pistoia pret Francesco Rauty un Ministero per i Beni e le Attività Culturali; persona, kas iestājusies lietā — Consiglio Nazionale degli Ingegneri

   (Lieta C-271/05)
   (2005/C 229/12)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Consiglio di Stato lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 18. janvāra rīkojumu lietās 1) Francesco Rauty pret Ministero per i Beni Culturali e Ambientali un Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia; persona, kas iestājusies lietā — Consiglio Nazionale degli Ingegneri; un 2) Ordine degli Ingegneri della Provincia di Pistoia pret Francesco Rauty un Ministero per i Beni e le Attività Culturali; persona, kas iestājusies lietā — Consiglio Nazionale degli Ingegneri, un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 30. jūnijā.
   Valsts Padome [Consiglio di Stato] lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai diplomi “laurea in architettura” un “laurea in ingegneria civile”, ko izsniegušas Itālijas universitātes un augstākās izglītības iestādes, ir uzskatāmi par līdzvērtīgiem Itālijā atbilstoši Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/384/EEK (1) 10. un 11. pantam tā, ka civilo inženierzinātņu absolventi ar atbilstošu kvalifikāciju ir tiesīgi strādāt arhitekta amatā un tādējādi veikt jebkādus uzdevumus un misijas, ko valsts iekšējās tiesību normas ļauj veikt tikai arhitektiem?

               2.

               Vai iepriekš minētie 10. un 11. pants atzīst abu diplomu (arhitektūrā un civilajās inženierzinātnēs) līdzvērtību tādā ziņā, ka tie abi ļauj kļūt par arhitektu, ja tiek sekmīgi nolikts speciāls eksāmens, kurš ļauj ieņemt arhitekta amatu?

      (1)  OV L 223, 21.08.1985, 15. lpp.


title: Lieta T-71/06: Prasība, kas celta  2006. gada 27. februārī  —  ENERCON  pret ITSB

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/23

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. februārī — ENERCON pret ITSB
   (Lieta T-71/06)
   (2006/C 108/42)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ENERCON GmbH, Auriha (Vācija), (pārstāvis — R. Böhm, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2005. gada 30. novembra lēmumu lietā 0179/2005-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Attiecīgā Kopienas preču zīme: Trīsdimensiju preču zīme vēja turbīnas daļas formā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2496743
   Iebildumu nodaļas lēmums: Noraidīt reģistrācijas pieteikumu
   Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju
   zvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo preču zīmes aptvertās preces forma ir ārpus parastā formu diapazona. Tādēļ trīsdimensiju preču zīme ir atšķirtspējīga.
   Regulas 7. panta 3. punkta pārkāpums, ciktāl Apelāciju padomei, izvērtējot apstākļus, bija jāuzaicina prasītāja sniegt papildu viedokļus, ja tie būtu pierādījumi 7. panta 3. punkta nozīmē.


title: Lieta T-313/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. janvāra rīkojums – Grupo Riberebro Integral un Riberebro Integral/Komisija

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/43

         Vispārējās tiesas 2017. gada 19. janvāra rīkojums – Grupo Riberebro Integral un Riberebro Integral/Komisija
   (Lieta T-313/16) (1)

   (2017/C 078/61)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 287, 8.8.2016.


title: Lieta C-194/06: Tiesas (virspalāta) spriedums 2008. gada 20. maijā ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën / Orange European Smallcap Fund N. V. (EKL 56.-58. pants — Kapitāla brīva aprite — Dividenžu aplikšana ar nodokli — Kompensācija, kas piešķirta fiskāla rakstura kolektīvo ieguldījumu uzņēmumam sakarā ar tā saņemto dividenžu aplikšanu ar nodokļiem citā dalībvalstī — Šīs kompensācijas piešķiršana tikai tādā apmērā, kādā tās dalībvalsts, kurā ir reģistrēts šis uzņēmums, akcionārs rezidents, kas ir veicis ieguldījumu bez šādas sabiedrības starpniecības, var to atskaitīt no ienākuma nodokļa saskaņā ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu — Šīs kompensācijas ierobežošana atkarībā no akcionāru nerezidentu daļas šī uzņēmuma kapitālā lieluma)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/4

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2008. gada 20. maijā (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/Orange European Smallcap Fund N. V.

   (Lieta C-194/06) (1)

   (EKL 56.-58. pants - Kapitāla brīva aprite - Dividenžu aplikšana ar nodokli - Kompensācija, kas piešķirta fiskāla rakstura kolektīvo ieguldījumu uzņēmumam sakarā ar tā saņemto dividenžu aplikšanu ar nodokļiem citā dalībvalstī - Šīs kompensācijas piešķiršana tikai tādā apmērā, kādā tās dalībvalsts, kurā ir reģistrēts šis uzņēmums, akcionārs rezidents, kas ir veicis ieguldījumu bez šādas sabiedrības starpniecības, var to atskaitīt no ienākuma nodokļa saskaņā ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Šīs kompensācijas ierobežošana atkarībā no akcionāru nerezidentu daļas šī uzņēmuma kapitālā lieluma)
   (2008/C 171/05)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Orange European Smallcap Fund N. V.

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — EKL 56. panta, EKL 57. panta 1. punkta un EKL 58. panta 1. punkta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru piešķir nodokļa kredītu ieguldījumu sabiedrībai sakarā ar to, ka cita dalībvalsts ir atvilkusi dividenžu nodokli pirms dividenžu izmaksas — Ierobežojums, ja kapitāla daļu turētāji nav Nīderlandes iedzīvotāji vai nav Nīderlandes uzņēmumu ienākuma nodokļa maksātāji
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 56. un 58. pantam nav pretrunā tādi dalībvalsts tiesību akti, kādi tiek aplūkoti pamata prāvā, kas, šīs dalībvalsts teritorijā reģistrētiem kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem paredzot kompensāciju, lai kompensētu nodokļus, kurus cita dalībvalsts ienākumu gūšanas vietā iekasējusi par šiem uzņēmumiem izmaksātajām dividendēm, ierobežo šīs kompensācijas apmēru līdz tādam apmēram, ko fiziska persona, kas ir šīs pirmās dalībvalsts rezidente, līdzīgu nodokļu gadījumā varētu atskaitīt saskaņā ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas noslēgta ar šo citu dalībvalsti;

               2)

               EKL 56. un 58. pantam ir pretrunā tādi dalībvalsts tiesību akti, kādi tiek aplūkoti pamata prāvā, kas, šīs dalībvalsts teritorijā reģistrētiem fiskāla rakstura kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem paredzot kompensāciju, lai kompensētu nodokļus, ko ienākumu gūšanas vietā cita dalībvalsts vai trešā valsts iekasējusi par šiem uzņēmumiem izmaksātajām dividendēm, šo kompensāciju samazina, ja un ciktāl to akcionāri ir fiziskas vai juridiskas personas, kas ir citu dalībvalstu vai trešo valstu rezidenti vai ir reģistrēti citās dalībvalstīs vai trešās valstīs, jo šāds samazinājums vienādi nelabvēlīgā situācijā nostāda visus minēto uzņēmumu akcionārus.
               Šajā sakarā nozīmes nav tam, ka fiskāla rakstura kolektīvo ieguldījumu uzņēmuma ārvalstu akcionāri ir tādas valsts rezidenti vai ir reģistrēti tādā valstī, ar kuru šī uzņēmuma reģistrācijas dalībvalsts ir noslēgusi konvenciju, paredzot savstarpēju to nodokļu atskaitīšanu, kas ienākumu gūšanas vietā iekasēti par dividendēm;

               3)

               ierobežojums ir uzskatāms par EKL 57. panta 1. punktā minēto ierobežojumu kapitāla apritei, kas ietver tiešas investīcijas, ja tas attiecas uz visdažādākajām investīcijām, ko veic fiziskas vai juridiskas personas un kuras palīdz izveidot vai saglabāt ilgstošas un tiešas attiecības starp personu, kas nodrošina kapitālu, un uzņēmumu, kam kapitāls ir darīts pieejams saimnieciskas darbības veikšanai.

      (1)  OV C 178, 29.7.2006.


title: Lieta F-37/12: Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 18. decembra spriedums – De Nicola/EIB Civildienests — EIB personāls — Psiholoģiska vardarbība — Izmeklēšanas procedūra — Izmeklēšanas komitejas ziņojums — Psiholoģiskas vardarbības jēdziena kļūdaina definīcija — EIB priekšsēdētāja lēmums neizskatīt sūdzību — Atcelšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/88

         Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 18. decembra spriedums – De Nicola/EIB
   (Lieta F-37/12) (1)

   (Civildienests - EIB personāls - Psiholoģiska vardarbība - Izmeklēšanas procedūra - Izmeklēšanas komitejas ziņojums - Psiholoģiskas vardarbības jēdziena kļūdaina definīcija - EIB priekšsēdētāja lēmums neizskatīt sūdzību - Atcelšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2016/C 048/98)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – L. Isola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji – G. Nuvoli un T. Gilliams, pārstāvji, A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, EIB priekšsēdētāja vēstuli, ar kuru, ņemot vērā komitejas “Dignity at work” ziņojumu, ir noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība par psiholoģisko vardarbību, un, otrkārt, atcelt iepriekš minētās komitejas izdarītos secinājumus, ciktāl tajos nav konstatēts psiholoģiskās vardarbības fakts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2011. gada 20. decembra lēmumu, ar kuru Eiropas Investīciju bankas priekšsēdētājs noraidīja C. De Nicola sūdzību par psiholoģisko vardarbību;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Investīciju banka sedz savus, kā arī atlīdzina C. De Nicola tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012., 24. lpp.


title: Lieta C-650/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 25. septembra spriedumu lietā T-268/10 RENV Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS/Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) 2015. gada 4. decembrī iesniedza Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 25. septembra spriedumu lietā T-268/10 RENV Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS/Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) 2015. gada 4. decembrī iesniedza Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS

   (Lieta C-650/15 P)
   (2016/C 048/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS (pārstāvji – R. Cana, advokāts, D. Abrahams, barrister, E. Mullier, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), Nīderlandes Karaliste, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-268/10 RENV;

               —

               atcelt apstrīdēto tiesību aktu;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai par apelācijas sūdzības iesniedzēju celto prasību atcelt tiesību aktu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-268/10 RENV, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzību iesniedzēju prasība atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) lēmumu, ar ko akrilamīds tika apzināts kā viela, kas atbilst Regulas Nr. 1907/2006 (1), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu, 57. pantā noteiktajiem kritērijiem atbilstoši šīs regulas 59. pantam.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju izvirzītie pamati var tikt apkopoti šādi:

               1.

               Vispārējā tiesa, interpretējot REACH regulas 3. panta 15. punktā ietverto jēdziena “starpprodukti” definīciju, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini interpretēdama REACH regulu,

                           a)

                           interpretējot sintezētās vielas gala izmantošanas veidus kā izslēgšanas kritēriju pretrunā skaidrajam 3. panta 15. punkta formulējumam;

                           b)

                           interpretējot jēdzienu “starpprodukti” pretēji REACH regulas noteikumu mērķim, un

                           c)

                           neatkarīgi neizvērtējot ECHA pamatnostādņu attiecībā uz starpproduktiem 4. pielikumu, balstoties uz nebūtiskajām šo pamatnostādņu nodaļām;

               2.

               Vispārējā tiesa nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, neizvērtējot apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentu par to, ka REACH regulas 2. panta 8. punkta b) apakšpunkts attiecas uz REACH regulas VII sadaļu pilnībā;

               3.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini interpretēdama REACH regulu, ciktāl tā ir nospriedusi, ka starpprodukti nav atbrīvoti no REACH regulas 59. panta piemērošanas;

               4.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka atbildētāja, neņemdama vērā REACH regulas XV pielikumā ietverto informāciju, nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā;

               5.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, izvērtēdama apstrīdētā tiesību akta samērīgumu, un

               6.

               Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, neizvērtēdama mazāk ierobežojošos pasākumus, kurus bija piedāvājuši apelācijas sūdzības iesniedzēji.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.),


title: Lieta T-674/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī  – SEA /Komisija

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/23

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. septembrī – SEA/Komisija
   (Lieta T-674/14)
   2014/C 388/29
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) (Segrate, Itālija) (pārstāvji – F. Gatti, J.-F. Bellis, F. Di Gianni un A. Scalini, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 9. jūlija Lēmumu C(2014) 4537, galīgā redakcija, ar ko Eiropas Komisija ir uzsākusi oficiālu izmeklēšanas procedūru saistībā ar Airport Handling izveidi;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka apstrīdētajā lēmumā nav ņemti vērā apstākļi (piemēram, Trust izveide, lai nodrošinātu pilnīgu saimniecisku nošķirtību starp Airport Handling un SEA Handling, kas ir sabiedrība, kura tiek uzskatīta par atbalsta SA.21420 saņēmēju), kam ir būtiska nozīme lēmuma pieņemšanā un par kuriem Komisija bija pilnībā informēta.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi piemērots LESD 107. panta 1. punkts, jo nepareizi ir tikuši vērtēti būtiski apstākļi un objektīva informācija, ko prasītāja bija darījusi zināmu Komisijai.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija kļūdaini ir uzskatījusi, ka Airport Handling var uzskatīt par SEA Handling saimniecisko pēcteci un ka prasītājas veiktā iemaksa par labu Airport Handling ir valsts atbalsts saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti tiesiskās paļāvības, labas pārvaldības, samērīguma un nediskriminācijas pamatprincipi.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka Komisijas dienestu rīcība un apstrīdētais lēmums acīmredzami esot pretrunā iepriekš minētajiem Eiropas Savienības tiesību principiem. It īpaši saistībā ar samērīguma principu prasītāja apgalvo, ka Komisijai esot bijis jākliedē savas šaubas, rūpīgi izanalizējot informāciju, ko prasītāja bija sniegusi jau pirms izmeklēšanas stadijas, nevis jāpieņem apstrīdētais lēmums par oficiālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu.


title: Lieta T-388/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. augustā — Singer /ITSB — Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö ( “CORDIO” )

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/28

      Prasība, kas celta 2012. gada 30. augustā — Singer/ITSB — Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö (“CORDIO”)
      (Lieta T-388/12)
      (2012/C 331/54)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daniela Singer (Obertrubach, Vācija) (pārstāvis — B. Korom, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö rt (Budapešta, Ungārija)

         Prasītājas prasījums:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 10. jūlija lēmumu lietā R 1842/2011-2.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CORDIO” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9115262

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö rt

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “CORDIA” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36., 37. un 42. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas


title: Lieta T-422/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 5. novembra spriedums – Computer Resources International (Luxembourg) /Komisija Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Informātikas pakalpojumu sniegšana, kas ietver programmatūras izstrādi un uzturēšanu, konsultāciju sniegšanu un palīdzību attiecībā uz dažādu veidu informācijas tehnoloģiju lietotnēm — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums — Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 139. panta 1. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Juridiskā pamata izvēle — Pilnvaru nepareiza izmantošana

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/17

         Vispārējās tiesas 2014. gada 5. novembra spriedums – Computer Resources International (Luxembourg)/Komisija
   (Lieta T-422/11) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Informātikas pakalpojumu sniegšana, kas ietver programmatūras izstrādi un uzturēšanu, konsultāciju sniegšanu un palīdzību attiecībā uz dažādu veidu informācijas tehnoloģiju lietotnēm - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums - Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 139. panta 1. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Juridiskā pamata izvēle - Pilnvaru nepareiza izmantošana)
   (2014/C 448/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Computer Resources International (Luxembourg) SA (Dommeldange, Luksemburga) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji S. Delaude un D. Calciu, vēlāk S. Delaude, pārstāvji, kam palīdz E. Petritsi, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja 2011. gada 22. jūlija lēmumu noraidīt konsorcija, ko veido prasītāja un viena cita sabiedrība, piedāvājumus attiecībā uz daļām Nr. 1 un Nr. 3 uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā AO 10340, kura attiecās uz informātikas pakalpojumu sniegšanu, kas ietver programmatūras izstrādi un uzturēšanu, konsultāciju sniegšanu un palīdzību attiecībā uz dažādu veidu informācijas tehnoloģiju lietotnēm (OV 2011/S 66–106099), un piešķirt pamatlīgumu slēgšanas tiesības citiem pretendentiem.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Computer Resources International (Luxembourg) SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 290, 1.10.2011.


title: Lieta C-256/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. maijā iesniedza Rechtbank Rotterdam (Nīderlande) – Sandd BV/Autoriteit Consument en Markt

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. maijā iesniedza Rechtbank Rotterdam (Nīderlande) – Sandd BV/Autoriteit Consument en Markt

   (Lieta C-256/17)
   (2017/C 256/06)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Rotterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sandd BV

      Atbildētāja: Autoriteit Consument en Markt

      Cita lietas dalībniece: Koninklijke PostNL BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK (1) par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīvu 2008/6/EK (2), ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi (Pasta direktīva), 14. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts normatīvajos un administratīvajos aktos ir jāparedz, ka vispārējā pakalpojuma sniedzēji savās iekšējās uzskaites sistēmās uztur atsevišķus kontus attiecībā uz atsevišķiem pakalpojumiem un produktiem, kas ir daļa no vispārējā pakalpojuma, lai skaidri nošķirtu atsevišķus pakalpojumus un produktus, kas ir daļa no vispārējā pakalpojuma, un tos, kas nav, vai arī no šī noteikuma izriet vienīgi tas, ka grāmatvedībā jānošķir starp pakalpojumiem un produktiem, kas ir daļa no vispārējā pakalpojuma, un tiem, kas nav?

               2)

               Vai [..] Direktīvas 97/67/EK [..], kas grozīta ar [..] Direktīvu 2008/6/EK [..], 12. panta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka ikvienam atsevišķam pakalpojumam, kurš ir daļa no vispārējā pakalpojuma, ir jābūt saskaņotam ar izmaksām?

               3)

               Vai [..] Direktīvas 97/67/EK [..], kas grozīta ar [..] Direktīvu 2008/6/EK [..], 12. panta otrajā ievilkumā noteiktā prasība, ka cenām ir jābūt saskaņotām ar izmaksām un jāstimulē efektīva vispārējā pakalpojuma sniegšana, liedz uz nenoteiktu laiku piemērot fiksētu ienesīguma likmi, ar kuru palielina vispārējā pasta pakalpojuma izmaksu tarifa apmēru?

      (1)  OV 1998, L 15, 14. lpp.

      (2)  OV 2008, L 52, 3. lpp.


title: Lieta C-379/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. augustā iesniedza Gerechtshof Den Haag (Nīderlande) – TOP Logistics BV & Van Caem International BV / Bacardi & Co. Ltd & Bacardi International Ltd

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. augustā iesniedza Gerechtshof Den Haag (Nīderlande) – TOP Logistics BV & Van Caem International BV/Bacardi & Co. Ltd & Bacardi International Ltd

   (Lieta C-379/14)
   2014/C 388/02
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof Den Haag

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: TOP Logistics BV, Van Caem International BV

      Atbildētājas: Bacardi & Co. Ltd, Bacardi International Ltd

      Prejudiciālie jautājumi

   Šie jautājumi ir par precēm, kuru izcelsme ir ārpus EEZ un kurām pēc tam, kad tās ir tikušas ievestas EEZ teritorijā (ne no preču zīmes īpašnieka puses vai ar tā piekrišanu), Eiropas Savienības dalībvalstī ir tikusi piemērota ārējā tranzīta muitas procedūra vai procedūra uzglabāšanai muitas noliktavā (Kopienas Muitas kodeksa – Regula (EEK) Nr. 2913/92 (1) (iepriekšējā) un Regula (EK) Nr. 450/2008 (2) – izpratnē).

               1)

               Ja, zināmos apstākļos, kādi tie ir šajā lietā, šīs preces pēc tam, kam tām ir ticis piemērots atliktās nodokļa maksāšanas režīms, ir jāuzskata par importētām Direktīvas 89/104/EEK (3) (tagad – Direktīva 2008/95/EK (4)) 5. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, kas nozīmē, ka ir konstatējama “[apzīmējuma] lietošana komercdarbībā”, ko preču zīmes īpašnieks var aizliegt atbilstoši minētās direktīvas 5. panta 1. punktam?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai tad ir jāpieņem, ka zināmos apstākļos, kādi tie ir šajā gadījumā, šādu preču (kam šajā dalībvalstī ir ticis piemērots atliktās nodokļa maksāšanas režīms) atrašanās dalībvalstī vien neietekmē vai nevar ietekmēt preču zīmes funkcijas, kas nozīmē, ka preču zīmes īpašnieks, kas minētajā dalībvalstī atsaucas uz valsts preču zīmju tiesībām, nevar iebilst pret šo atrašanos?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Regula, ar ko izveido Kopienas Muitas kodeksu (Modernizētais muitas kodekss) (OV L 145, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (Kodificētā versija) (OV L 299, 25. lpp.).


title: Lieta T-594/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. novembrī — Sanctuary Brands /ITSB — Richter International ( “TAILORBYRD” )

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/29

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. novembrī — Sanctuary Brands/ITSB — Richter International (“TAILORBYRD”)
   (Lieta T-594/13)
   2014/C 24/53
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sanctuary Brands LLC (New Canaan, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — B. Brandreth, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Richter International Ltd (Scarborough, Kanāda)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 7. augusta lēmumu lietā R 1625/2012-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TAILORBYRD” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 325 507

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: nereģistrēta grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “TAILORBYRD”, nereģistrēta vārdiska preču zīme un tirdzniecības nosaukums “TAILORBYRD” un sabiedrības nosaukums “Tailorbyrd, LLC”, ko izmanto tirdzniecībā Apvienotajā Karalistē attiecībā uz “apģērbiem, krekliem”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 4. punkta pārkāpums


title: Lieta C-468/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — SOT. LELOS & C. E.E. pret GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — SOT. LELOS & C. E.E. pret GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   (Lieta C-468/06)
   (2007/C 20/03)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Efeteio Athinon
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SOT. LELOS & C. E.E.

      Atbildētāja: GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums pilnā apmērā apmierināt farmaceitisko produktu vairumtirgotāju pasūtījumus, ar mērķi ierobežot attiecīgo uzņēmumu eksporta darbības un tādējādi samazināt zaudējumus, kas tam rodas saistībā ar paralēlo importu, per se ir ļaunprātīga stāvokļa izmantošana EKL 82. panta izpratnē? Vai šī jautājuma risinājumu iespaido apstāklis, ka paralēlā tirdzniecība ir ļoti ienesīga vairumtirgotājiem, tā kā valsts iejaukšanās rezultātā Eiropas Kopienu līmenī pastāv cenu atšķirības, proti, tādēļ, ka farmaceitisko produktu tirgus neatrodas pilnībā atvērtas konkurences apstākļos, bet gan ir raksturojams kā tirgus, kurā lielā mērā pastāv valsts iejaukšanās. Visbeidzot, vai attiecīgās valsts iestādes konkurences jomā var piemērot Kopienu konkurences tiesības tādā pat veidā attiecībā uz tādiem tirgiem, kas darbojas konkurences apstākļos un tirgiem, kuros konkurence ir izkropļota valsts iejaukšanās dēļ?

               2)

               Kā ir jāizvērtē iespējamais ļaunprātīgās izmantošanas gadījums, ja Tiesa nolemj, ka paralēlās tirdzniecības ierobežojums iepriekš minēto iemeslu dēļ ne vienmēr ir ļaunprātīga darbība, ko veic uzņēmums, kas atrodas dominējošā stāvoklī?

         It īpaši:

               2.1

               Vai ir atbilstīgi piemērot kritēriju saistībā ar procentuālo apjomu, par kādu tiek pārsniegts parastais patēriņš valstī, un/vai zaudējumiem, kas rodas dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam, ņemot vērā tā kopējo apgrozījumu un kopējos ienākumus? Gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša, kādā veidā ir jānosaka šī procentuālā apjoma apmērs un nodarīto zaudējumu kopsumma, kas sastāv no procentuālā apgrozījuma un no kopējiem ienākumiem, kuri rodas veicot rīcību, kas ir uzskatāma par ļaunprātīgu rīcību?

               2.2

               Vai ir jāpiemēro pieeja, kas balstās uz iesaistīto interešu izvērtēšanu [līdzsvaru] un, apstiprinošas atbildes gadījumā, kādas intereses ir jāņem vērā saistībā ar šo līdzsvaru?
               Precīzāk:

                           a)

                           vai šajā sakarā ir nozīmīgs apstāklis, ka slimnieks, gala patērētājs, no paralēlās tirdzniecības saņem ierobežotu ekonomisko priekšrocību; un

                           b)

                           vai un kādā apmērā ir jāņem vērā sociālā nodrošinājuma iestāžu interese iegūt lētākus farmaceitiskos produktus?

               2.3

               Kādi papildu kritēriji un nosacījumi ir uzskatāmi par atbilstīgiem šajā gadījumā?


title: Lieta C-195/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Confederazione generale dell'industria italiana (Confindustria) u.c./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Confederazione generale dell'industria italiana (Confindustria) u.c./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

   (Lieta C-195/13)
   2013/C 207/15
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Confederazione generale dell'industria italiana (Confindustria) u.c.

      Atbildētājas: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai un kādā mērā Savienības dalībvalstu tiesību normas, kurās ir paredzētas darbības autotransporta nozarē minimālās izmaksas, kas ietver atlīdzību par pakalpojumu veidojošā elementa un, tātad, līguma cenas heteronomu noteikšanu, atbilst brīvas konkurences, uzņēmumu brīvas pārvietošanās, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības aizsardzībai (kas paredzēta LES 4. panta 3. punktā, LESD 101., 49., 56. un 96. pantā)?

               2)

               Vai un ar kādiem nosacījumiem minēto principu ierobežošana ir attaisnojama saistībā ar ceļu satiksmes drošības sabiedrisko interešu aizsardzības prasībām un vai no šī funkcionālā viedokļa var tikt atbalstīta tāda darbības minimālo izmaksu noteikšana, kāda tā ir paredzēta ar grozītā un papildinātā Dekrētlikuma Nr. 112/2008 83.a pantu ieviestajā sistēmā?

               3)

               Vai no minētā viedokļa darbības minimālo izmaksu noteikšana var līdz ar to tikt fiksēta brīvprātīgo nozares ieinteresēto uzņēmēju līgumā vai, pakārtoti, to var veikt iestādes, kuru sastāvā lielākoties ir personas, kas pārstāv nozares privātos uzņēmējus, nepastāvot iepriekš noteiktiem kritērijiem tiesību normu līmenī?


title: Lieta C-324/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 16. jūlija rīkojumu — 1.  Makro Zelfbedieningsgroothandel CV , 2.  Metro Cash & Carry BV un 3.  Remo Zaandam BV/Diesel SpA

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 16. jūlija rīkojumu — 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV un 3. Remo Zaandam BV/Diesel SpA

   (Lieta C-324/08)
   (2008/C 272/10)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV, 3. Remo Zaandam BV

      Atbildētājs: Diesel SpA

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai gadījumā, ja preces, kas apzīmētas ar preču zīmes īpašnieka preču zīmi, vispirms ir laistas tirgū Eiropas Ekonomikas zonā, bet to nav darījis īpašnieks un tas ir noticis bez skaidri izteiktas viņa piekrišanas, attiecībā uz vērtējumu, vai tas ir noticis ar preču zīmes īpašnieka piekrišanu (ar konkludentām darbībām) Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (1), 7. panta 1. punkta izpratnē, ir jāpiemēro tie paši kritēriji kā gadījumā, kad šādas preces vispirms ir laistas tirgū ārpus Eiropas Ekonomikas zonas, un to ir darījis pats īpašnieks vai tas ir noticis ar viņa piekrišanu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: kādi tad kritēriji — kas, iespējams, izriet no iepriekš, 3.6.4.2. punktā, minētā Tiesas 1994. gada 22. jūnija sprieduma lietā C-9/93 IHT Internationale Heiztechnik und Danzinger (Recueil, I-2757. lpp.) — būtu piemērojami iepriekšējā jautājumā minētajā gadījumā, vērtējot, vai ir dota preču zīmes īpašnieka piekrišana (ar konkludentām darbībām) minētās direktīvas izpratnē?

      (1)  OV 1989, L 40, 1. lpp.


title: Lieta T–60/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. jūlija spriedums — Herhof /ITSB — Stabilator ( “stabilator” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “stabilator” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “STABILAT” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Preču un pakalpojumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/42

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. jūlija spriedums — Herhof/ITSB — Stabilator (“stabilator”)
   (Lieta T–60/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “stabilator” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “STABILAT” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Preču un pakalpojumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 221/69
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH (Solms, Vācija) (pārstāvji — A. Zinnecker un T. Bösling, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Stabilator sp. z o.o. (Gdynia, Polija) (pārstāvis — M. Kacprzak, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 16. decembra lēmumu lietās R 483/2008-4 un R 705/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH un Stabilator sp. z o.o.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta C-606/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 22. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé)/Ministre de l'intérieur, de l'outre–mer, des collectivités territoriales et de l'immigration

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 22. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé)/Ministre de l'intérieur, de l'outre–mer, des collectivités territoriales et de l'immigration

   (Lieta C-606/10)
   2011/C 72/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé)

      Atbildētājs: Ministre de l'intérieur, de l'outre–mer, des collectivités territoriales et de l'immigration

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 13. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulā (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (1), attiecas uz trešās valsts pilsoņa atkārtotu ieceļošanu dalībvalstī, kura viņam izsniegusi pagaidu uzturēšanās atļauju, ja šai atkārtotajai ieceļošanai tās teritorijā nav vajadzīga nedz ieceļošana, nedz tranzīts, nedz uzturēšanās citu dalībvalstu teritorijā?

               2)

               Ar kādiem nosacījumiem dalībvalsts var izsniegt trešo valstu pilsoņiem “atkārtotas ieceļošanas vīzu” minētās regulas 5. panta 4. punkta a) apakšpunkta nozīmē? It īpaši, vai ar šādu vīzu var ieceļošanu attiecināt vienīgi uz ieceļošanas vietām valsts teritorijā?

               3)

               Tiktāl, ciktāl 2006. gada 15. marta regulā būtu izslēgta jebkāda iespēja dalībvalstu teritorijā ieceļot trešo valstu pilsoņiem, kuriem ir tikai pagaidu uzturēšanās atļauja, kas ir izsniegta uz laiku, kamēr izskata vai nu pirmo pieprasījumu izsniegt uzturēšanās atļauju, vai arī patvēruma pieprasījumu, pretēji tam, kas bija atļauts noteikumos, kuri paredzēti 1990. gada 19. jūnija Konvencijā, ar ko īsteno Šengenas līgumu, redakcijā pirms grozījumiem, kas izdarīti ar regulu, vai tiesiskās drošības princips un tiesiskās paļāvības princips rada pienākumu paredzēt pārejas pasākumus attiecībā uz trešo valstu pilsoņiem, kuri ir izceļojuši no dalībvalstu teritorijas, kad tiem bijusi tikai pagaidu uzturēšanās atļauja, kas izsniegta uz laiku, kamēr izskata vai nu pirmo pieprasījumu izsniegt uzturēšanās atļauju, vai arī patvēruma pieprasījumu, un kuri vēlas atkārtoti ieceļot šajā teritorijā pēc 2006. gada 15. marta regulas stāšanās spēkā?

      (1)  OV L 105, 1. lpp.


title: Lieta C-568/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 5. novembrī iesniedza Landgericht Stuttgart (Vācija) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V./comtech GmbH

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 5. novembrī iesniedza Landgericht Stuttgart (Vācija) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V./comtech GmbH

   (Lieta C-568/15)
   (2016/C 038/36)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Stuttgart

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V.

      Atbildētāja: comtech GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīvas 2011/83/ES par patērētāju tiesībām (1) 21. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka patērētājam, kurš telefoniski sazinās ar uzņēmēju, ja tas ir ierīkojis tālruņa līniju, lai patērētājs ar viņu varētu telefoniski sazināties saistībā ar noslēgtu līgumu, nedrīkst rasties lielākas izmaksas nekā tad, ja viņš zvanītu uz parastu (ģeogrāfisku) fiksētā vai mobilā tīkla numuru?

               2)

               Vai Direktīvas 2011/83/ES 21. panta 1. pants nepieļauj valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru patērētājam gadījumos, kad telefoniskai saziņai par noslēgtu līgumu uzņēmējs ir ierīkojis klientu atbalsta dienestu ar 0180. līnijas numuru, jāsedz izmaksas, ko telekomunikāciju operators viņam aprēķina par šo telekomunikāciju pakalpojumu izmantošanu, pat ja tās ir lielākas nekā tad, ja patērētājs zvanītu uz parastu (ģeogrāfisku) fiksētā vai mobilā tīkla numuru?
               Vai direktīvas 21. panta 1. punkts pieļauj tādu valstu tiesību normu katrā ziņā tad, ja telekomunikāciju operators neizmaksā uzņēmējam daļu no atlīdzības, ko tas iekasē no patērētāja par zvaniem uz 0180. līnijas numuru?

      (1)  Eiropas Parlamenta 2011. gada 25. oktobra Direktīva 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK; OV L 304, 64. lpp.


title: Lieta T-62/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūnija spriedums – Golam /ITSB – Glaxo Group ( “METABIOMAX” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “METABIOMAX” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “BIOMAX”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/13

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūnija spriedums – Golam/ITSB – Glaxo Group (“METABIOMAX”)
   (Lieta T-62/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “METABIOMAX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “BIOMAX” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 245/17
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sofia Golam (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – N. Trovas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Glaxo Group Ltd (Greenford, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – G. Ballas un N. Prentoulis, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 30. oktobra lēmumu lietā R 2089/2011–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Glaxo Group Ltd un Sofia Golam k-dzi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sofia Golam k-dze atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 23.3.2013.


title: Lieta C-525/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 5. oktobrī iesniedza Audiencia Provincial de Álava (Spānija) – Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 5. oktobrī iesniedza Audiencia Provincial de Álava (Spānija) – Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada

   (Lieta C-525/15)
   (2015/C 414/28)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Álava

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Laboral Kutxa

      Atbildētāja: Esmeralda Martínez Quesada

      Prejudiciālais jautājums

   Vai noteikuma spēkā neesamības tā negodīguma dēļ seku ierobežojums, kas ierobežo summu atgūšanu, kas nepamatoti saņemtas, to piemērojot, ar noteiktu datumu un nevis nosaka to no brīža, no kura tika piemērots negodīgais un spēkā neesošais noteikums, ir saderīgs ar nesaistošā rakstura principu, kas ir noteikts Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punktā?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-110/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. martā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — HaTeFo GmbH/Finanzamt Haldensleben

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. martā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — HaTeFo GmbH/Finanzamt Haldensleben

   (Lieta C-110/13)
   2013/C 147/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: HaTeFo GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Haldensleben

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

                           a)

                           Kādas prasības ir izvirzāmas pieņēmumam par kopīgu darbību Komisijas 2003. gada 6. maija Ieteikuma 2003/361/EK par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju (1) (MVU ieteikums) pielikuma 3. panta 3. punkta ceturtās daļas izpratnē: vai šajā ziņā pietiek jau ar jebkādu abos uzņēmumos iesaistītu fizisku personu saimniecisku sadarbību, kas notiek bez strīdiem vai redzamiem interešu konfliktiem, vai tomēr drīzāk ir nepieciešama šo personu acīmredzami saskaņota rīcība?

                           b)

                           Ja saskaņota rīcība ir nepieciešama: vai tā izriet jau no gluži faktiskas sadarbības?

               2)

               Ja nav pienākuma sagatavot konsolidētu pārskatu, jautājumā, vai uzņēmums ir saistīts ar citu uzņēmumu ar personas vai fizisku personu grupas, kas kopīgi darbojas, starpniecību, līdzās MVU ieteikuma pielikuma 3. panta 3. punkta pirmajā daļā minēto “attiecību” vērtējumam bez tam vēl ir jāveic visaptverošs ekonomisks novērtējums, kurā ir jāpārbauda tādi aspekti kā attiecīgo uzņēmumu īpašumtiesību sistēma — šajā ziņā it īpaši kapitāldaļu īpašnieku piederība ģimenei —, kapitāldaļu struktūra un ekonomiskā integritāte — it īpaši arī vadītāju identitāte?

               3)

               Gadījumā, pat ja arī saskaņā ar MVU ieteikumu līdzās formālai analīzei ir iespējams veikt visaptverošu ekonomisku novērtējumu: vai tas paredz MVU definīcijas apiešanas nodomu vai vismaz tās risku?

      (1)  OV L 124, 36. lpp.


title: Lieta C-42/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 31. janvārī iesniedza Cour d'appel d'Amiens (Francija) — kriminālprocess pret Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 31. janvārī iesniedza Cour d'appel d'Amiens (Francija) — kriminālprocess pret Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

   (Lieta C-42/11)
   2011/C 103/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel d'Amiens

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 12. pantā [tagad LESD 18. pants] paredzētais nediskriminācijas princips pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā Code de procédure pénale 695-24. pants, saskaņā ar kuru iespēja atteikties izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi, kas izsniegts nolūkā izpildīt brīvības atņemšanas sodu, tiek piemērota tikai tādos gadījumos, ja pieprasītā persona ir Francijas pilsonis un ja Francijas kompetentās iestādes ir apņēmušās izpildīt šo sodu?

               2)

               Vai [..] pamatlēmuma (1) 4. panta 6. punktā paredzētā neizpildes pamata ieviešana valsts tiesībās ir dalībvalstu brīva izvēle vai arī obligāts pienākums un it īpaši, vai dalībvalsts drīkst veikt tādu pasākumu, kas ietver diskrimināciju pilsonības dēļ?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums 2002/584/JAI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp).


title: Lieta C-64/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 27. novembra rīkojumu lietā T-672/11 H-Holding AG /Eiropas Parlaments 2013. gada 7. februārī iesniedza H-Holding AG

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 27. novembra rīkojumu lietā T-672/11 H-Holding AG/Eiropas Parlaments 2013. gada 7. februārī iesniedza H-Holding AG

   (Lieta C-64/13 P)
   2013/C 336/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: H-Holding AG (pārstāvis — R. Závodný, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments
   Eiropas Savienības Tiesa (septītā palāta) ar 2013. gada 5. septembra spriedumu noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: Lieta C-300/08 P: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 11. jūnija rīkojums — Leche Celta, SL/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)), Celia SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Kombinēta, vārdiska un grafiska, preču zīme Celia — Relatīvi reģistrācijas atteikuma pamatojumi — Reģistrācijai pieteiktās preču zīmes līdzība ar agrāku preču zīmi — Preču zīme, ar ko apzīmē identiskas preces — Sajaukšanas iespēja — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/16

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 11. jūnija rīkojums — Leche Celta, SL/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)), Celia SA
   (Lieta C-300/08 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Kombinēta, vārdiska un grafiska, preču zīme “Celia” - Relatīvi reģistrācijas atteikuma pamatojumi - Reģistrācijai pieteiktās preču zīmes līdzība ar agrāku preču zīmi - Preču zīme, ar ko apzīmē identiskas preces - Sajaukšanas iespēja - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
   2009/C 220/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Leche Celta, SL (pārstāvis — J. Calderón Chavero, abogado)

      Pretējās puses procesā: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral), Celia SA (pārstāvji — D. Masson un F. de Castelnau, avocats)

      Priekšmets

   Apelācija par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 23. aprīļa spriedumu lietā T-35/07 Leche Celta/ITSB, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 5. decembra lēmumu saistībā ar iebildumu procesu starp Leche Celta SL un Celia SA — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums — Relatīvs preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja, kas saistīta ar agrākai preču zīmei līdzīgas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz identiskām precēm — Apzīmējumu salīdzinājums no vizuālā, fonētiskā un konceptuālā viedokļa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Leche Celta, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.8.2008.


title: Lieta C-153/06: Prasība, kas celta  2006. gada 21. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/31

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku
   (Lieta C-153/06)
   (2006/C 131/58)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un K. Nyberg)

      Atbildētāja: Somijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, attiecībā uz Ālandu salu autonomo apgabalu nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2002/96/EK par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (EEIA) (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 13. augustā.

      (1)  OV L 37, 24. lpp.


title: Lieta C-222/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/24

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-222/08)
   (2008/C 209/35)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Van Vliet un A. Nijenhuis)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, transponējot savas valsts tiesībās noteikumus par universālo pakalpojumu saistību izmaksu aprēķināšanu un finansēšanu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2002/22/EK 12. panta 1. punktā, 13. panta 1. punktā un IV pielikuma A daļā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Viens no Direktīvas 2002/22 mērķiem tostarp ir regulēt situācijas, kad tirgus nespēj apmierināt galapatērētāju vajadzības, un tajā ir ietverti noteikumi par piekļuvi universālam pakalpojumam. Direktīvas 12. panta 1. punkts nosaka, ka, ja valsts pārvaldes iestādes uzskata, ka universālā pakalpojuma sniegšana var radīt negodīgu apgrūtinājumu uzņēmumiem, kas izraudzīti sniegt universālo pakalpojumu, tās var aprēķināt šī pakalpojuma sniegšanas neto izmaksas atbilstoši šajā pantā noteiktajam veidam. IV pielikuma A daļā ir ietverti noteikumi par neto izmaksu aprēķinu. 13. panta 1. punktā ir noteikts, ka, ja, pamatojoties uz 12. pantā minēto neto izmaksu aprēķinu, valsts pārvaldes iestādes atklāj, ka uzņēmums ir pakļauts negodīgam apgrūtinājumam, dalībvalstis pēc izraudzītā uzņēmuma pieprasījuma var izlemt ieviest kompensējošu mehānismu.
   Kā uzskata Komisija, Beļģija nav pareizi ieviesusi Direktīvas 12. panta 1. punkta, 13. panta 1. punkta un IV pielikuma A daļas noteikumus. Beļģijas tiesiskajā regulējumā nav paredzēts izvērtēt jautājumu par to, vai sociālo tarifu piedāvāšana universālā pakalpojuma nodrošināšanai rada negodīgu apgrūtinājumu izraudzītajiem uzņēmumiem. Tādējādi Beļģijas tiesiskais regulējums neatbilst prasībām par neto izmaksu aprēķinu, kas it īpaši paredzētas Direktīvas IV pielikuma A daļas noslēgumā.


title: Lieta T-186/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – Atlantic Multipower Germany/ITSB – Nutrichem Diät + Pharma (“NOxtreme”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “NOxtreme” — Agrāka Kopienas un valsts grafiska preču zīme “X-TREME” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 43. panta 2. un 3. punkts — Regulas Nr. 207/2009 15. panta 2. punkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/45

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – Atlantic Multipower Germany/ITSB – Nutrichem Diät + Pharma (“NOxtreme”)
   (Lieta T-186/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “NOxtreme” - Agrāka Kopienas un valsts grafiska preču zīme “X-TREME” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas Nr. 207/2009 43. panta 2. un 3. punkts - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 2. punkts)
   (2015/C 398/57)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – W. Berlit, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Vācija) (pārstāvji – D. Jochim un R. Egerer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 764/2013–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG un Nutrichem Diät + Pharma GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta C-163/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 4. februāra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Youssef Hassan/Breiding Vertriebsgesellschaft GmbH Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 23. pants — Licencēšana — Kopienas preču zīmju reģistrs — Licenciāta tiesības celt prasību par preču zīmes pārkāpumu, neraugoties uz to, ka licence nav ievadīta Kopienas preču zīmju reģistrā

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/9

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 4. februāra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Youssef Hassan/Breiding Vertriebsgesellschaft GmbH

   (Lieta C-163/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 23. pants - Licencēšana - Kopienas preču zīmju reģistrs - Licenciāta tiesības celt prasību par preču zīmes pārkāpumu, neraugoties uz to, ka licence nav ievadīta Kopienas preču zīmju reģistrā)
   (2016/C 106/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Youssef Hassan

      Atbildētāja: Breiding Vertriebsgesellschaft mbH

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 23. panta 1. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka licenciāts var celt prasību par Kopienas preču zīmes, kas ir licences priekšmets, pārkāpumu, lai gan licence nav ievadīta Kopienas Preču zīmju reģistrā.

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.