title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 9. decembrī lietā C-333/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 1999/92/EK — Darba ņēmēju aizsardzība — Pakļaušana sprādzienbīstamas vides riskam — Netransponēšana)

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 9. decembrī
   lietā C-333/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 1999/92/EK - Darba ņēmēju aizsardzība - Pakļaušana sprādzienbīstamas vides riskam - Netransponēšana)
   (2005/C 31/09)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-333/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 2. augustā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - D. Martin un H. Kreppel) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis – S. Schreiner), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Borg Barthet (referents), tiesneši U. Lohmus un J. Malenovsky, ģenerāladvokāts L.A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot likumdošanas un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 16. decembra Direktīvas 1999/92/EK par minimālajām prasībām to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanai, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam (piecpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā direktīva;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 228, 11.9.2004.


title: Lieta T-549/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. septembra rīkojums – Papathanasiou/EUIPO

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. septembra rīkojums – Papathanasiou/EUIPO

   (Lieta T-549/16) (1)

   (2017/C 357/42)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015 (sākotnēji lieta tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-65/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.9.2016).


title: Lieta C-347/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 17. septembra spriedums (Landesgericht Feldkirch (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vorarlberger Gebietskrankenkasse/WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG (Regula (EK) Nr. 44/2001 — 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 11. panta 2. punkts — Jurisdikcija apdrošināšanas jomā — Ceļu satiksmes negadījums — Ceļu satiksmes negadījumā cietušās personas prasījumu likumīga cesija sociālās apdrošināšanas iestādei — Regresa prasība pret iespējamās vainīgās personas apdrošinātāju — Mērķis aizsargāt vājāko lietas dalībnieku)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/22

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 17. septembra spriedums (Landesgericht Feldkirch (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vorarlberger Gebietskrankenkasse/WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   (lieta C-347/08) (1)

   (Regula (EK) Nr. 44/2001 - 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 11. panta 2. punkts - Jurisdikcija apdrošināšanas jomā - Ceļu satiksmes negadījums - Ceļu satiksmes negadījumā cietušās personas prasījumu likumīga cesija sociālās apdrošināšanas iestādei - Regresa prasība pret iespējamās vainīgās personas apdrošinātāju - Mērķis aizsargāt vājāko lietas dalībnieku)
   2009/C 267/38
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Landesgericht Feldkirch

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Vorarlberger Gebietskrankenkasse

      Atbildētājs:
      WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesgericht Feldkirch — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 9. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 11. panta 2. punkta interpretācija — Kompetence apdrošināšanas jomā — Sociālās apdrošināšanas nodaļas celta prasība tiesā, kurā šai iestādei ir filiāle, pret apdrošinātāju, kas ir reģistrēts citas dalībvalsts teritorijā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 11. panta 2. punktā esošā atsauce uz tās 9. panta 1. punkta b) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka sociālās apdrošināšanas iestāde, kas ir ceļu satiksmes negadījumā tieši cietušās personas prasījumu likumīgā cesionāre, nevar celt prasību tās dalībvalsts tiesās, kurā tā ir reģistrēta, pret iespējamās šajā negadījumā vainīgās personas apdrošinātāju, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta C-125/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī ( Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — VW-Audi Forhandlerforeningen , Vulcan Silkeborg A/S pilnvarotā, pret Skandinavisk Motor Co. A/S (Konkurence — Mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas līgums — Atsevišķu kategoriju atbrīvojums — Regula (EK) Nr. 1475/95 — 5. panta 3. punkts — Izbeigšana ar piegādātāja uzteikumu — Regulas (EK) Nr. 1400/2002 stāšanās spēkā — Nepieciešamība pārkārtot izplatīšanas tīklu — Uzteikuma termiņš — Pamatojums — Pierādīšanas pienākums)

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/5

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — VW-Audi Forhandlerforeningen, Vulcan Silkeborg A/S pilnvarotā, pret Skandinavisk Motor Co. A/S

   (Lieta C-125/05) (1)

   (Konkurence - Mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas līgums - Atsevišķu kategoriju atbrīvojums - Regula (EK) Nr. 1475/95 - 5. panta 3. punkts - Izbeigšana ar piegādātāja uzteikumu - Regulas (EK) Nr. 1400/2002 stāšanās spēkā - Nepieciešamība pārkārtot izplatīšanas tīklu - Uzteikuma termiņš - Pamatojums - Pierādīšanas pienākums)
   (2006/C 261/08)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret (Dānija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: VW-Audi Forhandlerforeningen, Vulcan Silkeborg A/S pilnvarotā

      Atbildētāja: Skandinavisk Motor Co. A/S

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Østre Landsret — Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1475/95 par Līguma 85. panta 3. punkta piemērošanu atsevišķām mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas un apkopes līgumu kategorijām (OV L 145, 25. lpp.) 5. panta 3. punkta interpretācija — Izbeigšana ar piegādātāja uzteikumu, ja ir jāpārkārto viss izplatīšanas tīkls vai būtiska tā daļa — Pienākums norādīt pamatojumu un tā apmērs
   Rezolutīvā daļa:
   Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1475/95 par Līguma [81.] panta 3. punkta piemērošanu atsevišķām mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas un apkopes līgumu kategorijām 5. panta 3. punkta pirmās daļas pirmais ievilkums ir jāinterpretē tā, ka:

               —

               “nepieciešamība pārkārtot visu izplatīšanas tīklu vai būtisku tā daļu” nozīmē ievērojamu izmaiņu veikšanu attiecīgā piegādātāja izplatīšanas struktūrās gan materiālajā, gan ģeogrāfiskajā ziņā, kas ir ticami jāpamato ar ekonomisko efektivitāti saistītiem un uz objektīviem iekšējiem vai ārējiem apstākļiem balstītiem iemesliem, kādos atrodas piegādātājs uzņēmums, kuri tad, ja tā izplatīšanas tīkls netiktu ātri pārkārtots, ņemot vērā konkurenci vidē, kurā darbojas piegādātājs, varētu apdraudēt šī tīkla esošo struktūru efektivitāti. Šajā sakarā ir nozīme iespējamām nelabvēlīgām ekonomiskām sekām, ko piegādātājs varētu ciest tad, ja tas izplatīšanas līgumu izbeigtu ar divu gadu uzteikuma termiņu. Valsts tiesām un šķīrējtiesām, ņemot vērā visus konkrētos tajās izskatāmo lietu faktus, ir jāizvērtē, vai šie nosacījumi ir izpildīti;

               —

               piegādātāja pienākums ir pierādīt, ka šajā normā minētie nosacījumi tiesību izmantošanai izbeigt līgumu ar saīsinātu viena gada uzteikuma termiņu ir izpildīti, ja izplatītājs valsts tiesās vai šķīrējtiesās apstrīd šādas izbeigšanas ar viena gada uzteikumu likumību. Noteikumi, saskaņā ar kuriem šādi pierādījumi ir jāsniedz, ir valsts tiesību jautājums;

               —

               tas neliek piegādātājam, kas izbeidz izplatīšanas līgumu, piemērojot šo normu, formāli pamatot savu lēmumu izbeigt līgumu un pirms tam izstrādāt pārstrukturēšanas plānu;

               —

               Komisijas 2002. gada 31. jūlija Regulas (EK) Nr. 1400/2002 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām mehānisko transportlīdzekļu nozarē stāšanās spēkā pati par sevi nerada nepieciešamību pārkārtot piegādātāja izplatīšanas tīklu Regulas Nr. 1475/95 5. panta 3. punkta pirmās daļas pirmā ievilkuma izpratnē. Tomēr šī stāšanās spēkā atkarībā no katra izplatītāja izplatīšanas tīkla specifikas varēja radīt nepieciešamību pēc tik būtiskām izmaiņām, ka tās ir jāuzskata par faktisku minētā tīkla pārstrukturizāciju minētās normas izpratnē. Valsts tiesām un šķīrējtiesām atkarībā no konkrētajiem tajās izskatāmo lietu faktiem ir jāizvērtē, vai tas tā ir.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005.


title: Lieta C-132/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Peugeot Deutschland GmbH/Deutsche Umwelthilfe eV

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Peugeot Deutschland GmbH/Deutsche Umwelthilfe eV

   (Lieta C-132/17)
   (2017/C 213/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Peugeot Deutschland GmbH

      Atbildētāja: Deutsche Umwelthilfe eV

      Prejudiciālais jautājums

   Vai persona, kurai interneta pakalpojumā YouTube ir izveidots videokanāls, kurā interneta lietotājiem pēc pieprasījuma ir pieejami īsi reklāmas video par jaunu vieglo automobiļu modeļiem, sniedz audiovizuālo mediju pakalpojumu Direktīvas 2010/13/ES (1) 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 10. marta Direktīva 2010/13/ES par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (OV L 95, 1. lpp.).


title: Lieta C-30/12: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 4. oktobra rīkojums ( Okresný súd Prešov (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Valeria Marcinová/Pohotovosť s.r.o.

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 4. oktobra rīkojums (Okresný súd Prešov (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Valeria Marcinová/Pohotovosť s.r.o.

   (Lieta C-30/12) (1)

   2013/C 101/29
   Tiesvedības valoda — slovāku
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta T-513/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (“Limbic® Map”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Limbic® Map” reģistrācijas pieteikums — Aprakstoša rakstura neesamība — Absolūts atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/46

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (“Limbic® Map”)
   (Lieta T-513/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Limbic® Map” reģistrācijas pieteikums - Aprakstoša rakstura neesamība - Absolūts atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2017/C 104/64)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gruppe Nymphenburg Consult AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji – R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Fischer)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1973/2014–1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi vārdisku apzīmējumu “Limbic® Map”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1973/2014–1;

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Gruppe Nymphenburg Consult AG tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta T-519/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Leder  &  Schuh International /ITSB – Epple  ( “VALDASAAR” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “VALDASAAR” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Val d’Azur”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/38

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Leder & Schuh International/ITSB – Epple (“VALDASAAR”)
   (Lieta T-519/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “VALDASAAR” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Val d’Azur” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 034/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Leder & Schuh International AG (Salzbourg, Austrija) (pārstāvis – S. Korn, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Pohlmann)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Valerie Epple (Bronnen, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 9. jūlija lēmumu lietā R 719/2012–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Valerie Epple un Leder & Schuh International AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Leder & Schuh International AG atlīdzina tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Apvienotās lietas C-57/09 un C-101/09: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 9. novembra spriedums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundesrepublik Deutschland/B (C-57/09) un D (C-101/09) (Direktīva 2004/83/EK — Bēgļa statusa vai alternatīvā aizsardzības statusa piešķiršanas nosacījumu obligātie standarti — 12. pants — Bēgļu statusa liegšana — 12. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkts — Jēdziens smags nepolitisks noziegums — Jēdziens darbības, kas ir pretējas Apvienoto Nāciju Organizācijas mērķiem un principiem — Piederība organizācijai, kas iesaistīta terora aktos — Šīs organizācijas vēlāka iekļaušana to personu, grupu un organizāciju, kas ir iesaistītas terora aktos, sarakstā Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP pielikumā — Individuāla atbildība par daļu no šīs organizācijas izdarītajiem aktiem — Nosacījumi — Tiesības uz patvērumu saskaņā ar valsts konstitucionālajām tiesībām — Saderība ar Direktīvu 2004/83/EK)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/4

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 9. novembra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundesrepublik Deutschland/B (C-57/09) un D (C-101/09)
   (Apvienotās lietas C-57/09 un C-101/09) (1)

   (Direktīva 2004/83/EK - Bēgļa statusa vai alternatīvā aizsardzības statusa piešķiršanas nosacījumu obligātie standarti - 12. pants - Bēgļu statusa liegšana - 12. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkts - Jēdziens “smags nepolitisks noziegums” - Jēdziens “darbības, kas ir pretējas Apvienoto Nāciju Organizācijas mērķiem un principiem” - Piederība organizācijai, kas iesaistīta terora aktos - Šīs organizācijas vēlāka iekļaušana to personu, grupu un organizāciju, kas ir iesaistītas terora aktos, sarakstā Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP pielikumā - Individuāla atbildība par daļu no šīs organizācijas izdarītajiem aktiem - Nosacījumi - Tiesības uz patvērumu saskaņā ar valsts konstitucionālajām tiesībām - Saderība ar Direktīvu 2004/83/EK)
   2011/C 13/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bundesrepublik Deutschland

      Atbildētāji: B (C-57/09) un D (C-101/09)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesverwaltungsgericht Leipzig — Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.), 3. panta un 12. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkta interpretācija — Trešās valsts piederīgais, kas savā izcelsmes valstī ir aktīvi atbalstījis organizācijas bruņoto cīņu, kura ir minēta Padomes 2002. gada 17. jūnija Kopējās nostājas 2002/462/GASP (OV L 160, 32. lpp.) pielikumā esošajā teroristisko organizāciju sarakstā, un kas šajā valstī tika spīdzināts un divas reizes notiesāts ar mūža ieslodzījumu — Direktīvas 2004/83/EK noteikumu piemērošana, atbilstoši kuriem personu, kas savā valstī veica teroristisku darbību, atzīšana par bēgļiem ir izslēgta — Dalībvalstu tiesības piemērot bēgļa statusu, pamatojoties uz savām konstitucionālajām tiesībām, lai gan atbilstoši direktīvai pastāv izslēgšanas pamats

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu 12. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           tas, ka persona ir bijusi tādas organizācijas biedrs, kura ir minēta Padomes 2001. gada 27. decembra Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu pielikumā esošajā personu, grupu un organizāciju sarakstā, tāpēc ka šī organizācija ir iesaistīta terora aktos, un ir aktīvi atbalstījusi šīs organizācijas bruņoto cīņu, nav nopietns iemesls automātiski uzskatīt, ka persona ir izdarījusi “nopietnu nepolitisku noziegumu” vai “darbību, kas ir pretēja Apvienoto Nāciju Organizācijas mērķiem un principiem”;

                           —

                           šādos apstākļos konstatējums, ka pastāv nopietni iemesli uzskatīt, ka persona ir izdarījusi šādu noziegumu vai ir atbildīga par šādām darbībām, ir jāveic, katrā individuālā gadījumā izvērtējot precīzos faktus, lai noskaidrotu, vai attiecīgās organizācijas izdarītie akti atbilst šajās tiesību normās izklāstītajiem nosacījumiem un vai attiecīgo personu var uzskatīt par individuāli atbildīgu par šo aktu izdarīšanu, ņemot vērā direktīvas 12. panta 2. punktā pieprasīto pierādīšanas līmeni;

               2)

               priekšnosacījums bēgļa statusa liegšanai saskaņā ar Direktīvas 2004/83 12. panta 2. punkta b) vai c) apakšpunktu nav tas, ka attiecīgā persona rada faktiskus draudus patvēruma dalībvalstij;

               3)

               priekšnosacījums bēgļa statusa liegšanai saskaņā ar Direktīvas 2004/83 12. panta 2. punkta b) vai c) apakšpunktu nav samērīguma pārbaude katrā konkrētā gadījumā;

               4)

               Direktīvas 2004/83 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis var atzīt, ka personai, kurai ir liegts bēgļa statuss saskaņā ar šīs direktīvas 12. panta 2. punktu, ir patvēruma tiesības saskaņā ar šīs valsts tiesībām, ja šī cita veida aizsardzība nerada sajaukšanas iespēju ar bēgļa statusu šīs direktīvas nozīmē.

      (1)  OV C 129, 06.06.2009.


title: Lieta F-104/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — Arpaillange u.c. pret Komisiju

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/35

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — Arpaillange u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-104/06)
   (2006/C 261/73)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Joséphine Arpaillange (Santiago de Chili, Čīle) un citi (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt pilnvarotās līgumslēdzējas iestādes lēmumus par prasītāju nodarbinātības nosacījumiem, kas izriet no viņu kā līgumdarbinieku līgumiem, jo profesionālās pieredzes gadu skaits, ko pilnvarotā līgumslēdzēja iestāde atzinusi viņu gadījumā, ir mazāks nekā faktiskais prasītāju profesionālās pieredzes gadu skaits;

               —

               norādīt līgumslēdzējai iestādei apstrīdēto lēmumu atcelšanas sekas, it īpaši attiecībā uz klasifikāciju tādā pakāpē un līmenī, kurā ņemta vērā viņu faktiskā profesionālā pieredze un individuālu ekspertu stāžs;

               —

               mainīt vajadzības gadījumā prasītāju līgumus uz līgumiem uz nenoteiktu laiku;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājiem atalgojuma starpību par pakāpi un līmeni, kas tiem piešķirts, un pakāpi un līmeni, ko tiem vajadzēja piešķirt, tostarp nokavējuma procentus;

               —

               pakārtoti, piespriest atbildētājai, pirmkārt, atlīdzināt zaudējumus, ko prasītāji ir cietuši kā neiegūtos ienākumus sakarā ar viņu individuālo ekspertu statusa pārkvalificēšanu līgumdarbinieku statusā, samaksājot ikmēneša kompensāciju, un, otrkārt, samaksāt prasītājiem summu, ko veido starpība starp atalgojumu, ko viņi kopš stāšanās amatā ir saņēmuši kā līgumdarbinieki, un atalgojumu, kas palielināts ar iepriekš minēto kompensāciju, tostarp nokavējuma procentus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji pēc vairāku gadu darba individuālo ekspertu statusā Komisijas delegācijās ārpus Kopienas tika pieņemti darbā līgumdarbinieku statusā, kā rezultātā iepriekšējais statuss tika zaudēts.
   Klasificējot prasītājus pakāpē un līmenī, Komisija tiem atzina mazāku profesionālo pieredzi, nekā viņi uzskata par faktiski iegūtu, un katrā ziņā mazāku nekā par to, ko tiem atzina, pieņemot darbā kā individuālus ekspertus.
   Savas prasības pamatojumam prasītāji atsaucas uz Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (turpmāk tekstā — “Nodarbināšanas kārtība”) pārkāpumu, jo 2004. gada 7. aprīļa Vispārīgo noteikumu par līgumdarbinieku nodarbināšanas kārtības izpildi 2. pantā (turpmāk tekstā — “Vispārīgie izpildes noteikumi”) līgumdarbinieku nodarbināšanai ir paredzēta prasība — viena gada atbilstoša profesionālā pieredze, — kas nav paredzēta Nodarbināšanas kārtības 82. pantā.
   Turklāt prasītāji uzskata, ka, veicot viņu profesionālās pieredzes novērtējumu, Komisija ir pārkāpusi tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu, pienākumu ņemt vērā darbinieku intereses, kā arī pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
   Tālāk prasītāji atsaucas uz vienlīdzīgas attieksmes principa un nediskriminācijas principa pārkāpumu: pirmkārt, Vispārīgie izpildes noteikumi paredz, ka darbinieks ar gandrīz 20 gadu pieredzi tiek klasificēts tādā pašā pakāpē, kā darbinieks, kuram nav vairāk kā 7 gadu pieredzes; otrkārt, līgumdarbiniekiem, uz kuriem attiecas Nodarbināšanas kārtības 3.a pants, kādi ir prasītāji, un līgumdarbiniekiem, uz kuriem attiecas Nodarbināšanas kārtības 3.b pants, netiek piemērota vienlīdzīga attieksme attiecībā uz iespējamo klasifikāciju pakāpē, ieceļot amatā, viņu profesionālās pieredzes veicināšanu un karjeras attīstību, lai gan viņu situācija ir līdzīga; treškārt, kompensācija par neiegūtajiem ienākumiem, kāda, piemēram, ir noteikta bijušajiem vietējiem darbiniekiem, nav paredzēta bijušajiem individuālajiem ekspertiem.
   Visbeidzot, prasītāji apgalvo iegūto tiesību ievērošanas principa pārkāpumu, jo, pirmkārt, ir samazināts atalgojums par identiskiem pienākumiem, un, otrkārt, nav ņemti vērā gadi, ko viņi nostrādājuši kā individuāli eksperti, lai viņus klasificētu noteiktā līmenī un mainītu viņu uz noteiktu laiku noslēgtos līgumdarbinieku līgumus uz līgumiem uz nenoteiktu laiku.


title: Lieta C-399/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 28. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 28. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-399/07) (1)

   (2008/C 92/51)

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta T-306/06: Prasība, kas celta 2006. gada 13. novembrī — Air Products and Chemicals pret ITSB — Messer Group ( INOMIX )

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/62

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. novembrī — Air Products and Chemicals pret ITSB — Messer Group (“INOMIX”)
   (Lieta T-306/06)
   (2006/C 326/133)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Air Products and Chemicals Inc., Alentauna (ASV) (pārstāvis — S. Heurung, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Messer Group GmbH, Zulcbaha (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 12. septembra lēmumu apvienotajās lietās R 1226/2005-2 un R 1398/2005-2;

               —

               pilnībā noraidīt apstrīdēto preču zīmes “INOMIX” CTM 3 190 031 reģistrācijas pieteikumu;

               —

               nosūtīt Pirmās instances tiesas nolēmumu ITSB;

               —

               piespriest Messer Group atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Messer Group GmbH

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “INOMIX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. un 4. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 190 031

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “INOMAXX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Iebildumu apmierināt attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 1. klasē; iebildumu noraidīt attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 4. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: Prasītājas apelācijas sūdzību noraidīt (R 1226/2005-2); Messer Group GmbH apelāciju apmierināt (R 1398/2005-2)

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome citu starpā:

               —

               pārvērtēja to patērētāju, kas nav profesionāļi, zināšanas un uzmanību par metināšanas gāzi;

               —

               kļūdaini pieņēma, ka preču zīme “INOMAXX” ir inherenti vāja;

               —

               nepievērsa pietiekamu uzmanību faktam, ka attiecīgās preces ir daļēji identiskas un daļēji ļoti līdzīgas;

               —

               neizvērtēja preču zīmju kopējo iespaidu.


title: Lieta C-262/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 21. maija spriedums (Tribunalul Neamț (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)/Ministerul Finanțelor Publice Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Direktīva 2000/78/EK — 2. pants, 3. panta 1. punkts un 6. pants — Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums — Diskriminācija atkarībā no piederības sociāli profesionālai kategorijai vai darba vietai — Valsts tiesību akti, kas ar zināmiem ierobežojumiem aizliedz vienlaikus saņemt vecuma pensiju un atalgojumu no profesionālās darbības publiskajā sektorā — Darba attiecību vai dienesta attiecību izbeigšana pēc savas ierosmes

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/17

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 21. maija spriedums (Tribunalul Neamț (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)/Ministerul Finanțelor Publice

   (Lieta C-262/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Direktīva 2000/78/EK - 2. pants, 3. panta 1. punkts un 6. pants - Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums - Diskriminācija atkarībā no piederības sociāli profesionālai kategorijai vai darba vietai - Valsts tiesību akti, kas ar zināmiem ierobežojumiem aizliedz vienlaikus saņemt vecuma pensiju un atalgojumu no profesionālās darbības publiskajā sektorā - Darba attiecību vai dienesta attiecību izbeigšana pēc savas ierosmes)
   (2015/C 236/23)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Neamț

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)

      Atbildētāja: Ministerul Finanțelor Publice

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 2. punkts un 3. panta 1. punkts nav piemērojami tādiem valsts tiesību aktiem, kādi ir aplūkoti pamatlietā un kas paredz, ka pilnībā tiek izbeigtas to publiskā sektora darbinieku darba attiecības vai dienesta attiecības, kuri turklāt saņem vecuma pensiju, kas pārsniedz vidējo bruto algu, un kuri konkrētā termiņā nav izvēlējušies turpināt šīs darba attiecības vai šīs dienesta attiecības.

      (1)  OV C 315, 15.9.2014.


title: lieta C-354/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. septembrī

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/13

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. septembrī
   (lieta C-354/05)
   (2005/C 281/26)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Muriele Hellere [Muriel Heller] un Bernhards Šima [Bernhard Schima], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (1), un, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 1. jūlijā.

      (1)  OV L 176, 15.07.2003., 57. lpp.


title: Lieta T-376/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. maijā – Yassin /Padome

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/26

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. maijā – Yassin/Padome
   (Lieta T-376/14)
   2014/C 245/35
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Kaira, Ēģipte) (pārstāvji – J. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe un A. Yehia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Lēmumu 2014/153, ciktāl ar to līdz 2015. gada 22. martam tiek pagarināti ierobežojoši pasākumi pret prasītāju, kas iekļauti Lēmumā 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir norādīti lietā T-375/14 Al Naggar/Padome.


title: Lieta T-332/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. jūlijā — ING Groep /Komisija

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/35

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. jūlijā — ING Groep/Komisija
   (Lieta T-332/12)
   2012/C 287/65
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ING Groep NV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji — O. Brouwer, J. Blockx un N. Lorjé, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 11. maija Lēmumu C(2012) 3150, galīgā redakcija, par valsts atbalstu SA 28855 (N 373/2009) (agrāk — C 10/2009 un N 528/2008) — Nīderlande ING — pārstrukturēšanās atbalsts; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi labas pārvaldības principu un tiesības tikt uzklausītam, jo tā neuzklausīja Nīderlandi un ING par faktiem un tās uzskatiem un pieņēmumiem, kuri bija pamatā tās secinājumam, ka finanšu iepludināšanas core-tier-1 noteikumu grozījumi ir valsts atbalsts atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, piemērojot tirgus ekonomikas investoru principa (“TEIP”) testu un nav norādījusi atbilstošu pamatojumu, kvalificējot finanšu iepludināšanas core-tier-1 noteikumu grozījumus par valsts atbalstu un atbildību pastiprinošu apstākli, novērtējot kompensējošos pasākumus.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un labas pārvaldības, samērīguma, tiesiskās drošības, vienlīdzīgas attieksmes principu un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā neesot ņēmusi vērā valsts atbalsta apmēru un apstākļus, kuros atbalsts tika piešķirts, kad tā novērtēja kompensācijas pasākumus.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, labas pārvaldības un samērīguma principu un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā noteica, ka ING juridiski saistoši ir vadošās cenas aizliegumi.


title: Lieta T-136/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. martā – Cotecnica/EUIPO – Mignini & Petrini (“cotecnica MAXIMA”)

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/29

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. martā – Cotecnica/EUIPO – Mignini & Petrini (“cotecnica MAXIMA”)
   (Lieta T-136/17)
   (2017/C 129/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cotecnica, SCCL (Bellpuig, Spānija) (pārstāvji – J. Erdozain López, J. Galán López un J. Devaureix, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mignini & Petrini SpA (Petrignano di Assisi, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “cotecnica MAXIMA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 292 495

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 17. novembra lēmums lietā R 853/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-418/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-49/10 De Nicola /EIB 2011. gada 3. augustā iesniedza Carlo De Nicola

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/42

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-49/10 De Nicola/EIB 2011. gada 3. augustā iesniedza Carlo De Nicola

   (Lieta T-418/11 P)
   2011/C 282/79
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis — L. Isola, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               grozīt Civildienesta tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-49/10 par:

               —

               lēmuma atcelšanu, kurš ietverts 2010. gada 11. maija elektroniskajā vēstulē, kurā EIB nav ļāvusi īstenot administratīvo procedūru un ir noraidījusi mēģinājumu strīdu atrisināt mierizlīguma ceļā, netieši atsakoties atlīdzināt ārstēšanās izdevumus EUR 3 000,00 apmērā;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt summu EUR 3 000,00 apmērā, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs izdevis par lāzerterapiju, kura viņam izrakstīta un veikta Itālijā, kā arī procentus, vērtības revalvāciju un tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza šādus pamatus.

               A)

               Par faktiskajiem apstākļiem

                           1)

                           Apelācijas sūdzības iesniedzējs ir iebildis, ka viens no viņa prasījumiem ir sagrozīts un par otru nav lemts.

                           2)

                           Viņš ir iebildis pret iestādes priviliģēto stāvokli; tā atkal esot tikai norādījusi atsevišķus faktus, ko Civildienesta tiesa pēc tam uzskatījusi par pierādītiem.

               B)

               Par prasījumu atcelt tiesību aktu.

                           3)

                           Apelācijas sūdzības iesniedzējs ir lūdzis atcelt tam ar 2010. gada 11. maija elektronisko vēstuli paziņoto lēmumu daļā, kurā EIB ir atteikusies iecelt trešo ārstu, ir atteikusies sākt starpniecības procedūru saskaņā ar Civildienesta noteikumu 41. pantu un ir atteikusies atlīdzināt viņam izdevumus EUR 3 000,00 apmērā, kas samaksāti par lāzerterapiju, kura viņam izrakstīta un veikta Itālijā.

                           4)

                           Civildienesta tiesa ir atzinusi prasību par nepieņemamu daļā par atteikumu iecelt trešo ārstu, pieņemot, ka prasītājam būtu bijis jāiesniedz sūdzība par neesošu 2008. gada 24. marta lēmumu, nenorādot saikni starp pārsūdzēto lēmumu un lēmumu, ko tā uzskata par nelabvēlīgu, un nepaskaidrojot to, saskaņā ar kādiem noteikumiem EIB ārsta sniegtais atzinums būtu kļuvis par EIB izdotu noraidošu lēmumu.

                           5)

                           Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka atzinums kā iekšējs procesuāls akts neatņem tiesības un to nekad nevar pārsūdzēt patstāvīgi.
                           Civildienesta tiesa savukārt ir mainījusi visu agrāko judikatūru un nolēmusi paredzēt trīs mēnešu termiņu jebkura iekšējā procesuālā akta pārsūdzēšanai, nosakot, ka termiņi prasību celšanai tiesā sākas tajā pašā dienā, kad darbinieks iesniedz lūgumu, neatkarīgi no lēmuma pieņemšanas un pat nezinot tā pamatojumu.

                           6)

                           Prasītājs apstrīd visu noteikumu sistēmu, kuri paredzēti publisko tiesību iestādēm, ko Civildienesta tiesa, šķiet, piemēro EIB, kura ir organizēta kā privāta banka un kuras darbiniekiem ir darba līgums atbilstoši privāttiesībām. Tādējādi akti, kas uz viņiem attiecas, nav administratīvi akti, ar tiem nav īstenota publiskā vara, tie nav valsts varas darbība un uz tiem neattiecas tiesiskuma prezumpcija, tāpēc tie nekādi nav salīdzināmi ar ierēdņiem, un pat nav nepieciešams uzreiz padarīt stabilus šos organizatoriskos aktus, kas izdoti kā jebkurā privātā bankā.

                           7)

                           Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzējs iebilst, ka pamatojums ir neloģisks daļā, kurā ir izslēgta viņa atvainojamā maldība, uzskatot, ka viņš ir zinājis par tiesību aktu, kas paziņots vienīgi viņa aizstāvim.

                           8)

                           Visbeidzot, viņš iebilst, ka jebkurā tiesību sistēmā spēkā neesošs tiesību akts ir pārsūdzams jebkurā laikā, ne tikai īsajā termiņā, kas paredzēts atceļamiem tiesību aktiem [un] pēc kura sākas noilgums.

                           9)

                           Attiecībā uz starpniecības procedūru saskaņā ar Civildienesta noteikumu 41. pantu apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka jautājums nav par procesuālu nosacījumu un ka tādējādi Civildienesta tiesa prettiesiski pielīdzinot to administratīvai prasībai, kura ir jāiesniedz Savienības ierēdņiem, kura savukārt ir obligāta un kas nosaka vēlākās tiesvedībai tiesā apjomu.

                           10)

                           Attiecībā uz pārsūdzību daļā, kurā ir atteikts sākt minēto starpniecības procedūru, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Civildienesta tiesas nolēmums ir prettiesisks, jo banka nekad nedrīkstot šo procedūru atteikt.
                           No tā izriet, ka, pirmkārt, nekāds pamatojums nevar tiesiski attaisnot šo atteikumu un, otrkārt, ja darbinieka prasījums tiek apmierināts, tad attiecīgi jāiestājas bankas pastiprinošai atbildībai un tai ir noteikti jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

                           11)

                           Attiecībā uz netiešo atteikumu atlīdzināt izdevumus par lāzerterapiju De Nicola norāda, ka pamatojuma trūkums skaidri liecinot par pilnvaru pārsniegšanu, jo atteikt atlīdzību tiesiski var tikai trijos gadījumos, bet formāla akta neesamība atbilst pilnīgai spēkā neesamībai, par ko tādējādi var iesniegt sūdzību jebkurā laikā.

                           12)

                           Visbeidzot par prettiesisku ir noteikti jāatzīst nolēmums, kurā Civildienesta tiesa ir atturējusies pieņemt lēmumu, uzskatīdama, ka tai nav visu vajadzīgo elementu.

               C)

               Par prasījumu piespriest atlīdzināt izdevumus.

                           13)

                           Civildienesta tiesa ir atzinusi šo prasījumu par nepieņemamu lis pendens dēļ, jo lis pendens iebilde Reglamentā nav paredzēta. Turklāt tā nav norādījusi, kā šajā gadījumā var būt identiski prasījumi starp lietu, kas tiek izskatīta tiesā pirmajā instancē, un lietu, kas tiek izskatīta apelācijas instancē; tāpat tā nav paskaidrojusi, kā un kas ir pierādījis faktiskos apstākļus, ar kuriem pamatots minētais nolēmums.

                           14)

                           Visbeidzot prasītājs uzskata, ka apelācijas sūdzības apmierināšana un pārsūdzētā sprieduma grozīšana prasa jauna lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem, tostarp par tiesāšanās izdevumiem tiesvedībā pirmajā instancē.


title: Lieta T-497/09: Prasība, kas celta 2009. gada 7. decembrī — LG Electronics /ITSB ( KOMPRESSOR PLUS )

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/45

         Prasība, kas celta 2009. gada 7. decembrī — LG Electronics/ITSB (“KOMPRESSOR PLUS”)
   (Lieta T-497/09)
   2010/C 37/64
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      LG Electronics, Inc., Seula (Korejas Republika) (pārstāvis — J. Blanchard, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 23. septembra lēmumu daļā, ar kuru tā noraidījusi sabiedrības LG ELECTRONICS apelācijas sūdzību par 2009. gada 5. februāra lēmumu, ar kuru noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 282 924, ciktāl tas attiecas uz precēm “elektriski putekļusūcēji”;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “KOMPRESSOR PLUS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 7 282 924)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-118/12 P: Tiesas 2013. gada 24. janvāra rīkojums — Enviro Tech Europe Ltd /Eiropas Komisija un Enviro Tech International Inc. (Apelācija — Direktīva 67/548/EEK un Direktīva 2004/73/EK — Bīstamu vielu klasifikācija, iepakošana un marķēšana — N-propilbromīda klasifikācija)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/9

         Tiesas 2013. gada 24. janvāra rīkojums — Enviro Tech Europe Ltd/Eiropas Komisija un Enviro Tech International Inc.

   (Lieta C-118/12 P) (1)

   (Apelācija - Direktīva 67/548/EEK un Direktīva 2004/73/EK - Bīstamu vielu klasifikācija, iepakošana un marķēšana - N-propilbromīda klasifikācija)
   2013/C 108/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Enviro Tech Europe Ltd (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un E. Manhaeve) un Enviro Tech International Inc.

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-291/04 Enviro Tech Europe Ltd un Enviro Tech International, Inc./Eiropas Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja, pirmkārt, prasību daļēji atcelt Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/73/EK, ar ko divdesmit devīto reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu, kas attiecas uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakojumu un marķēšanu (OV L 152, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl ar to n-propilbromīds ir iekļauts “viegli uzliesmojošu” vielu sarakstā, un, otrkārt, prasību atlīdzināt kaitējumu, kas esot radies prasītajām — Interese celt prasību — Individuālas skaršanas neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Enviro Tech Europe Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 227, 28.7.2012


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 14. jūlija lietā C-40/03 P Rica Foods (Free Zone) NV pret Eiropas Kopienu Komisiju, Nīderlandes Karalisti, Spānijas Karalisti (Apelācija — Aizjūras zemju un teritoriju asociācijas režīms — Cukura un cukura un kakao maisījumu imports — Regula (EK) Nr. 2081/2000 — Aizsargpasākumi — AZT lēmuma 109. pants — Komisijas rīcības brīvība — Samērīguma princips — Pamatojums)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 14. jūlija
   lietā C-40/03 P Rica Foods (Free Zone) NV pret Eiropas Kopienu Komisiju, Nīderlandes Karalisti, Spānijas Karalisti (1)

   (Apelācija - Aizjūras zemju un teritoriju asociācijas režīms - Cukura un cukura un kakao maisījumu imports - Regula (EK) Nr. 2081/2000 - Aizsargpasākumi - AZT lēmuma 109. pants - Komisijas rīcības brīvība - Samērīguma princips - Pamatojums)
   (2005/C 229/01)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-40/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 49. pantam, ko iesniedza Rica Foods (Free Zone) NV (Aruba), ko pārstāv G. van der Vāls [G. van der Wal] pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv T. van Reins [T. van Rijn], Nīderlandes Karalisti, ko pārstāv H. Sevenstere [H. Sevenster], Spānijas Karalisti ko pārstāv N. Diasa Abada [N. Díaz Abad] un D. Migels Muņjoss Peress [D. Miguel Muñoz Pérez], Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], R. Šintgens [R. Schintgen] (referents), Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre Fereira [M.Ferreira], 40/03 ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Rica Foods (Free Zone) NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste un Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 146, 21.06.2003.


title: Lieta T-202/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Deichmann /ITSB (Leņķveidīgas loksnes ar raustītām līnijām attēlojums) (Kopienas preču zīme — Starptautiska reģistrācija, kurā ir norādīta Eiropas Kopiena — Grafiska preču zīme, kas ir attēlota kā leņķveidīga loksne ar raustītām līnijām — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Deichmann/ITSB (Leņķveidīgas loksnes ar raustītām līnijām attēlojums)
   (Lieta T-202/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Starptautiska reģistrācija, kurā ir norādīta Eiropas Kopiena - Grafiska preču zīme, kas ir attēlota kā leņķveidīga loksne ar raustītām līnijām - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 160/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deichmann SE, iepriekšējais nosaukums — Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG (Essen, Vācija) (pārstāvis — O. Rauscher, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Weberndörfer)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 3. aprīļa lēmumu lietā R 224/2007–4 attiecībā uz grafiskas preču zīmes, kas ir attēlota kā leņķveidīga loksne ar raustītām līnijām, starptautisku reģistrāciju, kurā ir norādīta Eiropas Kopiena

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deichmann SE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: Lietas C - 76/03 izslēgšana no reģistra

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/35

         Lietas C - 76/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 228/76)
   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 10. maijā izdeva rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C–76/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku.

      (1)  OV C 83, 05.04.2003.


title: Lieta C-143/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. martā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Abercrombie & Fitch Italia Srl/ Antonino Bordonaro

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. martā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Abercrombie & Fitch Italia Srl/ Antonino Bordonaro

   (Lieta C-143/16)
   (2016/C 200/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Abercrombie & Fitch Italia Srl

      Pretsūdzības iesniedzējs: Antonino Bordonaro

      Prejudiciālais jautājums

   Vai valsts tiesību norma, kas ir iekļauta 2003. gada leģislatīvā dekrēta Nr. 276 34. pantā, saskaņā ar kuru epizodiska darba līgumā var jebkurā gadījumā noteikt, ka pakalpojumus sniedz personas, kas nav sasniegušas 25 gadu vecumu, ir pretrunā nediskriminācijas vecuma dēļ principam, kurš ir noteikts Direktīvā 2000/78 (1) un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (21. panta 1. punktā)?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta T-336/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. maijā  – Société des produits Nestlé /ITSB ( “NOURISHING PERSONAL HEALTH” )

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. maijā – Société des produits Nestlé/ITSB (“NOURISHING PERSONAL HEALTH”)
   (Lieta T-336/14)
   2014/C 261/50
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice) (pārstāvji – A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht un S. Cobet–Nüse, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 12. marta lēmumu lietā R 149/2013–4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskas preču zīmes “NOURISHING PERSONAL HEALTH” starptautiska reģistrācija attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5., 10., 41., 42. un 44. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 0 1 1 02  735

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-17/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 6. maija rīkojums — Torres /ITSB — Bodegas Navarro López ( CITA DEL SOL )

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/49

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 6. maija rīkojums — Torres/ITSB — Bodegas Navarro López (“CITA DEL SOL”)
   (Lieta T-17/07) (1)

   (2008/C 171/94)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta T-474/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 21. oktobra spriedums — Umbach /Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, kuri attiecas uz TACIS programmas ietvaros noslēgtu līgumu — Lūgums par piekļuvi saistībā ar strīdu starp prasītāju un Komisiju Beļģijas civiltiesā — Daļējs piekļuves atteikums — Lūgums par piekļuvi, kas pamatots ar principiem, kuri izriet no ES līguma — Sabiedrības prioritāras intereses)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/29

         Vispārējās tiesas 2010. gada 21. oktobra spriedums — Umbach/Komisija
   (Lieta T-474/08) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kuri attiecas uz TACIS programmas ietvaros noslēgtu līgumu - Lūgums par piekļuvi saistībā ar strīdu starp prasītāju un Komisiju Beļģijas civiltiesā - Daļējs piekļuves atteikums - Lūgums par piekļuvi, kas pamatots ar principiem, kuri izriet no ES līguma - Sabiedrības prioritāras intereses)
   2010/C 328/49
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dieter C. Umbach (Bankoka, Taizeme) (pārstāvis — M. Stephani, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un T. Scharf)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 2. septembra lēmumu, ar kuru prasītājam atteikta piekļuve noteiktiem datiem, kas ietilpst dokumentos, kuri saistīti ar līgumu ar nosaukumu “TACIS Service contract No 98.0414”, un kurš attiecas uz palīdzību Administratīvā kodeksa izstrādāšanā Krievijas Federācijas labā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dieter C. Umbach atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta F-61/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. jūnijā — ZZ u.c./EIB

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/29

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. jūnijā — ZZ u.c./EIB
   (Lieta F-61/13)
   2013/C 274/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāve — L. Levi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt individuālos lēmumus piešķirt prasītājiem prēmiju, piemērojot jauno darba rezultātu novērtēšanas sistēmu, un, otrkārt, atcelt lēmumus piešķirt prasītājiem prēmiju, pieļaujot jaunās darba rezultātu novērtēšanas sistēmas pārkāpumus, kā arī papildu prasība piespriest EIB samaksāt zaudējumu atlīdzību

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt individuālos lēmumus piešķirt prasītājiem prēmiju, ciktāl šie lēmumi ir pieņemti, piemērojot jauno darba rezultātu novērtēšanas sistēmu;

               —

               pakārtoti atcelt lēmumus piešķirt prēmiju diviem prasītājiem, ciktāl šie lēmumi ir pieņemti, pieļaujot jaunās darba rezultātu novērtēšanas sistēmas pārkāpumus;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt zaudējumu atlīdzību;

               —

               ja atbildētāja neizsniedz attiecīgos dokumentus brīvprātīgi, pieprasīt tos no atbildētājas procesa organizatorisko pasākumu ietvaros;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-337/17: Prasība, kas celta 2017. gada 30. maijā – Air France-KLM/Komisija

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/32

         Prasība, kas celta 2017. gada 30. maijā – Air France-KLM/Komisija
   (Lieta T-337/17)
   (2017/C 256/38)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Air France-KLM (Parīze, Francija) (pārstāvji – A. Wachsmann un S. Thibault-Liger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, pilnībā atcelt Komisijas 2017. gada 17. marta Lēmumu C(2017) 1742, final, par LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 8. panta piemērošanu (Lieta COMP/39258 – Kravu aviopārvadājumi), ciktāl tas attiecas uz Air France-KLM, kā arī atcelt motīvu daļu, uz ko balstīta rezolutīvā daļa, atbilstoši tās pirmajam pamatam;

               —

               pakārtoti, ja Vispārējā tiesa pilnībā neatceļ Lēmumu C(2017) 1742, final, atbilstoši pirmajam pamatam:

                           —

                           atcelt Lēmuma C(2017) 1742, final, 1. panta pirmās daļas 1. punkta b) apakšpunktu, 2. punkta b) apakšpunktu, 3. punkta b) apakšpunktu un 4. punkta b) apakšpunktu, ciktāl konstatējums par vienoto un turpināto pārkāpumu, kurā vaino Air France-KLM, balstās uz Lufthansa sniegtiem pierādījumiem saistībā ar tās pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda saskaņā ar Komisijas 2002. gada Paziņojumu par atbrīvojumu no atbrīvojumu no naudas soda vai naudas soda samazināšanu aizliegtu vienošanos gadījumos, un motīvu daļu, kas ir tā pamatā, atcelt lēmuma 3. panta b) un d) punktu, ciktāl ar to Air France-KLM tiek uzlikti divi naudas sodi kopsummā EUR 307 360 000, un lēmuma 4. pantu un līdz ar to, pamatojoties uz LESD 261. pantu, samazināt šo naudas sodu apmēru atbilstoši tās otrajam pamatam;

                           —

                           atcelt Lēmuma C(2017) 1742, final, 1. panta pirmās daļas 1. punkta b) apakšpunktu, 2. punkta b) apakšpunktu, 3. punkta b) apakšpunktu un 4. punkta b) apakšpunktu, ciktāl ar tiem no vienotā un turpinātā pārkāpuma, kurā vaino Air France-KLM, ir izslēgtas aviokompānijas, kas ir minētas lēmuma motīvu daļā kā tādas, kas ir bijušas iesaistītas praksēs, kas ir saistītas ar šo pārkāpumu, un motīvu daļu, kas ir to pamatā, kā arī atcelt lēmuma 3. panta b) un d) apakšpunktu, ciktāl ar tiem Air France-KLM ir uzlikti divi naudas sodi kopsummā EUR 307 360 000, un lēmuma 4. pantu un līdz ar to, pamatojoties uz LESD 261. pantu, samazināt šo naudas sodu apmēru atbilstoši tās trešajam pamatam;

                           —

                           atcelt Lēmuma C(2017) 1742, final, 1. panta pirmās daļas 1. punkta b) apakšpunktu, 2. punkta b) apakšpunktu un 3. punkta b) apakšpunktu, ciktāl ar tiem ir konstatēts, ka vienotā un turpinātā pārkāpumā, kurā vaino Air France-KLM, ietilpst EEZ ienākošie kravu pārvadājumu pakalpojumi (ienākošie lidojumi EEZ) un motīvu daļu, kas ir to pamatā, kā arī atcelt lēmuma 3. panta b) un d) punktu, ciktāl ar tiem Air France-KLM tiek uzlikti divi naudas sodi kopsummā EUR 307 360 000, un lēmuma 4. pantu un līdz ar to, pamatojoties uz LESD 261. pantu, samazināt šo naudas sodu apmēru atbilstoši tās ceturtajam pamatam;

               —

               sekundāri, ja Vispārējā tiesa neatceļ Lēmumu C(2017) 1742, final, atbilstoši tās otrajam, trešajam vai ceturtajam pamatam:

                           —

                           atcelt Lēmuma C(2017) 1742, final, 1. panta pirmās daļas 1. punkta b) apakšpunktu, 2. punkta b) apakšpunktu, 3. punkta b) apakšpunktu un 4. punkta b) apakšpunktu, ciktāl ar tiem ir konstatēts, ka atteikums piemērot komisijas maksu kravu tranzītpārvadājumiem veido atsevišķu konstatētā vienotā un turpinātā pārkāpuma sastāvdaļu, kurā vaino Air France-KLM, un motīvu daļu, kas ir to pamatā, kā arī atcelt lēmuma 3. panta b) un d) apakšpunktu, ciktāl ar tiem Air France-KLM tiek uzlikti divi naudas sodi kopsummā EUR 307 360 000, un lēmuma 4. pantu un līdz ar to, pamatojoties uz LESD 261. pantu, samazināt šo naudas sodu apmēru atbilstoši tās piektajam pamatam;

               —

               galēji pakārtoti, ja Vispārējā tiesa neatceļ Lēmumu C(2017) 1742, final, atbilstoši tās piektajam pamatam:

                           —

                           atcelt Lēmuma C(2017) 1742, final, 3. panta b) un d) apakšpunktu, ciktāl ar tiem Air France-KLM tiek uzlikti divi naudas sodi kopsummā EUR 307 360 000 tādēļ, ka ar šo naudas sodu, kura aprēķinā ir ietverti tarifi un 50 % no sabiedrības Air France un KLM EEZ ienākošajiem ieņēmumiem (EEZ inbound ieņēmumi), (atbilstoši tās sestajam pamatam) ir pārvērtēts Air France-KLM pārmestā pārkāpuma smagums (atbilstoši tās septītajam pamatam), tajā pret sabiedrību Air France un KLM ir konstatēts kļūdains pārkāpuma ilgums (atbilstoši tās astotajam pamatam) un piemērots nepietiekams naudas soda samazinājums atbilstoši regulatīvajiem režīmiem (atbilstoši tās devītajam pamatam), kā arī motīvu daļu, kas ir to pamatā, un samazināt šos naudas sodus līdz atbilstošam apmēram, pamatojoties uz LESD 261. pantu;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Air France-KLM tiek kļūdaini vainota par Air France un KLM veiktajām darbībām. Šis pamats ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir par kļūdainu Air France-KLM vainošanu par Air France īstenoto praksi, sākot no 2004. gada 15. septembra, un par KLM īstenoto praksi, sākot no 2004. gada 5. maija;

                           —

                           otrā daļa ir par kļūdainu Air France-KLM vainošanu par Air France īstenoto praksi laikposmā no 1999. gada 7. decembra līdz 2004. gada 15. septembrim.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots 2002. gada Paziņojuma par iecietību un tiesiskās paļāvības, vienlīdzīgas attieksmes nediskriminācijas principu pārkāpums starp Air France-KLM un Lufthansa, kas skar pierādījumu pieņemamību, kas ir iesniegti saistībā ar Lufthansa pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde un vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un aizsardzības pret Komisijas patvaļīgu iejaukšanos principu pārkāpums saistībā ar to, ka no lēmuma rezolutīvās daļas ir izslēgtas aviosabiedrības, kas ir piedalījušās šajās praksēs. Šis pamats ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir par argumentu, atbilstoši kuram nav norādīts pamatojums tam, kādēļ no lēmuma rezolutīvās daļas ir izslēgtas aviosabiedrības, kas ir piedalījušās šajās praksēs;

                           —

                           otrā daļa ir par argumentu, atbilstoši kuram ar aviosabiedrību, kas ir piedalījušās šajās praksēs, izslēgšanu no lēmuma rezolutīvās daļas ir pieļauti vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas pārkāpumi un aizsardzības pret Komisijas patvaļīgu iejaukšanos principa pārkāpums.

               4.

               Ceturtais pamats ir par ienākošo lidojumu EEZ iekļaušanu vienotajā un turpinātajā pārkāpumā, ar ko esot pārkāpti noteikumi, ar kuriem ierobežo Komisijas teritoriālo kompetenci. Šis pamats ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa attiecas uz faktu par to, ka prakses saistībā ar ienākošajiem lidojumiem EEZ neesot īstenotas EEZ;

                           —

                           otrā daļa: Komisija nav pierādījusi, ka EEZ iekšienē būtu radušās ievērojamas sekas saistībā ar praksēm, kas attiecas uz ienākošajiem lidojumiem EEZ.

               5.

               Piektais pamats ir par pretrunām pamatojumā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas ir pieļauta konstatējumā, ka atteikums piemērot komisijas maksu kravu tranzītpārvadājumiem veidojot atsevišķu konstatētā vienotā un turpinātā pārkāpuma sastāvdaļu. Šis pamats ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa, atbilstoši kurai minētajā konstatējumā esot pieļautas pretrunas tā pamatojumā;

                           —

                           otrā daļa, atbilstoši kurai minētajā konstatējumā esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā.

               6.

               Sestais pamats ir par pārdošanas ienākumu vērtības neprecizitāti, kas ir ņemta vērā, lai aprēķinātu Air France-KLM uzlikto naudas sodu, un tas ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa attiecas uz faktu, ka tarifu iekļaušana pārdošanas ienākumu vērtībā balstoties uz pretrunu pamatojumā, vairākām kļūdām tiesību piemērošanā un vienu acīmredzamu kļūdu novērtējumā;

                           —

                           otrā daļa attiecas uz faktu, ka ar 50 % ienākošo ieņēmumu EEZ iekļaušanu pārdošanas ienākumu vērtībā esot pārkāptas 2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai un princips non bis in idem;

               7.

               Sestais pamats ir par pārkāpuma smaguma kļūdainu novērtējumu un tas ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa attiecas uz argumentu, atbilstoši kuram prakšu smaguma pārvērtēšana balstoties uz vairākām acīmredzamam kļūdām vērtējumā un sodu samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu;

                           —

                           otrā daļa attiecas uz argumentu, atbilstoši kuram prakšu smaguma pārvērtēšana izrietot no tā, ka pārkāpuma priekšmetā ir iekļauti sakari, kas attiecas uz darbību īstenošanu ārpus EEZ, pārkāpjot noteikumus par Komisijas teritoriālo kompetenci.

               8.

               Astotais pamats ir par kļūdu pārkāpuma ilguma noteikšanā pret Air France un tā vērā ņemšanu naudas soda aprēķināšanai, kas ir uzlikts Air France-KLM.

               9.

               Devītais pamats ir par pamatojuma nenorādīšanu un nepietiekamu samazinājumu 15 % apmērā, ko Komisija ir piešķīrusi atbilstoši regulatīvajiem režīmiem.


title: Lieta T-310/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 20. maija spriedums – Yuanping Changyuan Chemicals/Padome Dempings — Ķīnas un Indijas izcelsmes skābeņskābes imports — Galīgais antidempinga maksājums — Kopienas ražošanas nozare — Zaudējumu noteikšana — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 9. panta 4. punkts, 14. panta 1. punkts un 20. panta 1. un 2. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības iesniegt apsvērumus — Regulas Nr. 1225/2009 20. panta 5. punkts

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/7

         Vispārējās tiesas 2015. gada 20. maija spriedums – Yuanping Changyuan Chemicals/Padome
   (Lieta T-310/12) (1)

   (Dempings - Ķīnas un Indijas izcelsmes skābeņskābes imports - Galīgais antidempinga maksājums - Kopienas ražošanas nozare - Zaudējumu noteikšana - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 9. panta 4. punkts, 14. panta 1. punkts un 20. panta 1. un 2. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības iesniegt apsvērumus - Regulas Nr. 1225/2009 20. panta 5. punkts)
   (2015/C 221/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd (Yuan Ping City, Xin Zhou, Ķīna) (pārstāvis – V. Akritidis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvis – J. P. Hix, kam sākotnēji palīdzēja N. Chesaites, barrister, un G. Berrisch, advokāts, vēlāk D. Geradin, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. França un A. Stobiecka-Kuik)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2012. gada 12. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 325/2012, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu par Indijas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes skābeņskābes importu (OV L 106, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2012. gada 12. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 325/2012, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu par Indijas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes skābeņskābes importu, ciktāl tā attiecas uz Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus un atlīdzina Yuanping Changyuan Chemicals Co. radušos tiesāšanās izdevumus, izņemot tos izdevumus, kuri šai sabiedrībai ir radušies saistībā ar Eiropas Komisijas iestāšanos lietā;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Yuanping Changyuan Chemicals Co. radušos tiesāšanās izdevumus tās iesaistīšanās lietā dēļ.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta C-33/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshof  (Austrija) 2008. gada 28. janvāra rīkojumu — Agrana Zucker GmbH / Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Unwelt und Wasserwirtschaft

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2008. gada 28. janvāra rīkojumu — Agrana Zucker GmbH/Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Unwelt und Wasserwirtschaft

   (Lieta C-33/08)
   (2008/C 92/26)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Agrana Zucker GmbH

      Atbildētāja: Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Unwelt und Wasserwirtschaft

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006 (1) 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka cukura kvotai, kuru sakarā ar Komisijas 2006. gada 27. marta Regulas Nr. 493/2006 (2) 3. pantā veikto preventīvo izņemšanu no aprites nevar izmantot, ir jābūt daļai no pagaidu restrukturizācijas maksājuma summas aprēķina bāzes?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006 11. pants ir saderīgs ar primārajām tiesībām, it īpaši ar no EKL 34. panta izrietošo diskriminācijas aizliegumu un tiesiskās paļāvības principu?

      (1)  Padomes 2006. gada 20. februāra Regula (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 58, 42. lpp.).

      (2)  Komisijas 2006. gada 27. marta Regula (EK) Nr. 493/2006, ar ko paredz pārejas posma pasākumus cukura nozares tirgu kopīgās organizācijas reformai un groza Regulu (EK) Nr. 1265/2001 un (EK) Nr. 314/2002 (OV L 89, 11. lpp.).


title: lieta C-91/05: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. februārī

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/10

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. februārī
   (lieta C-91/05)
   (2005/C 115/19)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv pārstāvji Pīters Jans Kaupers [Pieter Jan Kuijper] un Johans Enegrens [Johan Enegren], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Padomes Lēmumu 2004/833/KĀDP (1);

               2)

               pasludināt par prettiesisku un tādējādi nepiemērojamu Padomes Vienoto Rīcību 2002/589/KĀDP (2) un jo īpaši tās II sadaļu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija saskaņā ar EKL 230. panta otro daļu kompetences trūkuma dēļ lūdz atcelt Padomes 2004. gada 2. decembra Lēmumu 2004/833/KĀDP, ar ko Vienoto Rīcību 2002/589/KĀDP īsteno saistībā ar Eiropas Savienības ieguldījumu ECOWAS atbilstīgi moratorijam attiecībā uz kājnieku ieročiem un vieglajiem ieročiem. Padome šo lēmumu pieņēma saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību V sadaļu, tā kā Kotonū partnerattiecību nolīguma 11. panta 3. punktā inter alia ir ietvertas darbības pret kājnieku un vieglo ieroču izplatīšanu. Turklāt, Komisija saskaņā ar Kotonū partnerattiecību nolīguma 1V pielikuma 10. panta 2. punktu ar Rietumāfrikas valstu ekonomikas kopienu (ECOWAS) un Rietumāfrikas ekonomikas un monetāro savienību noslēdza Reģionālo indikatīvo programmu Rietumāfrikai, ar ko atbalsta reģionālo konfliktu novēršanas un labas pārvaldības politiku un pasludina atbalstu, jo īpaši moratorijam attiecībā uz kājnieku un vieglo ieroču importu, eksportu un ražošanu Rietumāfrikā. Tādējādi ar apstrīdēto KĀDP lēmumu tiek pārkāpts ESL 174. pants, jo tas skar Kopienas pilnvaras palīdzības attīstībai jomā.
   Turklāt, Komisija ar to pašu pamatojumu un to pašu iemeslu dēļ saskaņā ar EKL 241. pantu prettiesiskuma dēļ lūdz atcelt Padomes 2002. gada 12. jūlija Vienoto Rīcību 2002/589/KĀDP un jo īpaši tās II sadaļu. Vienotā Rīcība 2002/589/KĀDP ir vispārēja leģislatīva rakstura akts, ar ko ir pamatots KĀDP lēmums, kuru lūdz atcelt kompetences trūkuma dēļ. Tādējādi šī Vienotā Rīcība un īpaši tās II sadaļa šajā gadījumā ir atzīstama par nepiemērojamu.

      (1)  Padomes 2004. gada 2. decembra Lēmums, ar ko Vienoto Rīcību 2002/589/KĀDP īsteno saistībā ar Eiropas Savienības ieguldījumu ECOWAS atbilstīgi moratorijam attiecībā uz kājnieku ieročiem un vieglajiem ieročiem, OV L 359, 04.12.2004., 65.lpp.

      (2)  Padomes 2002. gada 12. jūlija Vienotā Rīcība 2002/589/KĀDP par Eiropas Savienības ieguldījumu kājnieku ieroču un vieglo ieroču destabilizējošas uzkrāšanas un izplatīšanas apkarošanu un ar ko atceļ Vienoto Rīcību 1999/34/KĀDP, OV L 191, 19.07.2002., 1. lpp.


title: Lieta T-388/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūnijā  – salesforce . com /ITSB ( “MARKETINGCLOUD” )

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/17

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūnijā – salesforce.com/ITSB (“MARKETINGCLOUD”)
   (Lieta T-388/14)
   2014/C 329/24
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Nordemann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 6. marta lēmumu lietā R 1853/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MARKETINGCLOUD” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 42. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 9 79  417

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu atzīt par neatbilstošu reģistrācijai

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-550/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. septembra rīkojums – Dickmanns/EUIPO

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. septembra rīkojums – Dickmanns/EUIPO

   (Lieta T-550/16) (1)

   (2017/C 357/43)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015 (sākotnēji lieta tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-65/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.9.2016).


title: Lieta T-564/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — Monoscoop /ITSB ( SUDOKU SAMURAI BINGO )

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/64

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — Monoscoop/ITSB (“SUDOKU SAMURAI BINGO”)
   (Lieta T-564/08)
   (2009/C 44/108)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monoscoop BV, Alkmaar (Nīderlande) (pārstāvis — A. Canela Giménez, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 30. septembra lēmumu lietā R 816/2008-2;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SUDOKU SAMURAI BINGO” (reģistrācijas pieteikums Nr. 5.769.013) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 28. un 41. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienu preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta T-471/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūnijā – Ibercaja Banco  u.c./Komisija

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūnijā – Ibercaja Banco u.c./Komisija
   (Lieta T-471/14)
   2014/C 261/73
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Ibercaja Banco, SA (Saragosa, Spānija), Banco Grupo Cajatres SA (Saragosa) un Naviera Bósforo, AIE (Laspalmasa Grankanārija, Spānija) (pārstāvji – J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt apgalvoto atbalstu,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta T-577/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlijā rīkojums – Zehnder /ITSB – UAB “Amalva ”  ( “komfovent” )

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/26

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlijā rīkojums – Zehnder/ITSB – UAB“Amalva” (“komfovent”)
   (Lieta T-577/13) (1)

   2014/C 329/42
   Tiesvedības valoda – angļu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta C-512/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. novembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Octapharma France/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. novembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Octapharma France/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé

   (Lieta C-512/12)
   2013/C 26/61
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Octapharma France

      Atbildētājas: Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai plazmai no nesadalītām asinīm, kas paredzēta asins pārliešanai, kuras pagatavošanā ir izmantots rūpniecisks process, var vienlaikus piemērot 2001. gada 6. novembra direktīvas un 2003. gada 27. janvāra direktīvas (1) [kurā grozījumi izdarīti ar 2004. gada 31. marta direktīvu
                   (2)] noteikumus attiecībā ne vien uz tās savākšanu un testēšanu, bet arī tās apstrādi, uzglabāšanu un izplatīšanu? Šajā ziņā vai 2001. gada 6. novembra direktīvas (3) 2. panta 2. punktā iekļauto tiesību normu var interpretēt tādējādi, ka saskaņā ar to produktam ir jāpiemēro vienīgi Savienības tiesiskais regulējums par zālēm, ja šis produkts vienlaikus ietilpst arī cita Savienības tiesiskā regulējuma piemērošanas jomā tikai tādā gadījumā, ja šajā cita veida tiesiskajā regulējumā noteiktās prasības ir vieglāk izpildāmas nekā tās, kas noteiktas tiesiskajā regulējumā par zālēm?

               2)

               vai 2003. gada 27. janvāra direktīvas 4. panta 2. punkta noteikumi attiecīgajā gadījumā ir jāinterpretē atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 168. pantam tādējādi, ka ar tiem ir atļauts paturēt spēkā vai ieviest tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā tā iemesla dēļ, ka plazmai, kuras pagatavošanai izmantots rūpniecisks process, tiek piemērots stingrāks regulējums nekā tas, ko piemēro zālēm, attaisnotu, ka tiek izslēgta 2001. gada 6. novembra direktīvas noteikumu piemērošana un it īpaši to noteikumu piemērošana, kuros ir paredzēts, ka vienīgais nosacījums pirms zāļu laišanas tirgū ir saņemt tirdzniecības atļauju — un ja tā, tad kādos apstākļos un kādā mērā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/27/EK, ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 136, 34. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīva 2002/98/EK, ar kuru nosaka kvalitātes un drošības standartus attiecībā uz cilvēka asins un asins komponentu savākšanu, testēšanu, apstrādi, uzglabāšanu un izplatīšanu, kā arī groza Direktīvu 2001/83/EK (OV L 33, 30. lpp.).


title: Lieta T-206/14: Prasība, kas celta 2014. gada 27. martā  – Hüpeden /Padome un Komisija

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/33

         Prasība, kas celta 2014. gada 27. martā – Hüpeden/Padome un Komisija
   (Lieta T-206/14)
   2014/C 212/43
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Hamburga, Vācija) (pārstāvis –K. Landry, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājām samaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību EUR 1 18  762,57 apmērā, pieskaitot procentus ar likmi 8 % gadā, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas, vai atzīt, ka tai ir tiesības pieprasīt no atbildētājām zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atlīdzināt zaudējumus, kas tai radušies tādēļ, ka tikusi pieņemta Regula (EK) Nr. 1355/2008 (1), kas atzīta par spēkā neesošu ar Tiesas 2012. gada 22. marta spriedumu lietā C-338/10 GLS.
   Prasītāja apgalvo, ka, lai arī valsts muitas iestādes tai ir atmaksājušas, pamatojoties uz šo regulu, nepareizi iekasētos antidempinga maksājumus, tai esot tikuši nodarīti saimnieciski zaudējumi, jo, tā kā tai bija radies likvīdu līdzekļu trūkums, tai bija jāņem papildu bankas kredīti, par kuriem jāmaksā atbilstoši tirgus cenām, kā arī īslaicīgi kredīti ar fiksētu likmi. Tādēļ tā lūdz atlīdzināt starpību starp samaksātajiem bankas kredīta procentiem un zemākas likmes procentiem, kas tai būtu bijis jāmaksā, ja nebūtu tikuši uzlikti antidempinga maksājumi. Prasītāja šajā saistībā apgalvo, ka atbildētājas, prettiesiski pieņemot Regulu Nr. 1355/2008, ir pieļāvušas pietiekami būtisku pienācīgas rūpības un labas pārvaldības prasību pārkāpumu, tādējādi prasītājai nodarot citādi neatlīdzināmus zaudējumus, jo attiecīgajās valsts tiesību normās par importu nav paredzētas tiesības uz procentu par summu starpību samaksāšanu nodokļu maksātājam, sākot no samaksāšanas dienas.

      (1)  Padomes 2008. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1355/2008, ar ko uzliek galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts par dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citrusaugļu (proti, mandarīnu utt.) importu (OV L 350, 35. lpp.).


title: Lieta T-465/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. oktobrī — AGC Glass Europe un citi/Komisija

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/32

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. oktobrī — AGC Glass Europe un citi/Komisija
   (Lieta T-465/12)
   2012/C 379/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: AGC Glass Europe (Brisele, Beļģija), AGC Automotive Europe (Fleurus, Beļģija); AGC France (Boussois, Francija); AGC Flat Glass Italia Srl (Cuneo, Itālija); AGC Glass UK Ltd (Northhampton, Apvienotā Karaliste) un AGC Glass Germany GmbH (Wegberg, Vācija) (pārstāvji — L. Garzaniti, J. Blockx un P. Niggemann, lawyers, un S. Ryan, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               prasība atcelt 3. pantu Eiropas Komisijas 2012. gada 6. augusta lēmumā, ar kuru saskaņā ar Eiropas Komisijas priekšsēdētaja 2011. gada 13. oktobra Lēmuma 2011/695/ES par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā 8. pantu ir noraidīts prasītāju pieteikums par konfidencialitātes ievērošanu saistībā ar Lietu COMP/39.125 — automašīnu stikls;

               —

               piespriest atbildētājai segt tiesāšanās izdevumus un

               —

               veikt jebkurus citus pasākumus, kurus Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka uzklausīšanas amatpersona ir pārkāpusi Lēmuma par uzklausīšanas amatpersonas darba uzdevumiem (1) 8. pantu un pienākumu norādīt pamatojumu, kas paredzēts LESD 296. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punktā, kļūdaini interpretējot uzklausīšanas amatpersonas kompetenču apjomu un uzskatot, ka tā nevarēja pārbaudīt prasītāju iesniegtos apsvērumus attiecībā uz tiesiskās paļāvības principa, vienlīdzīgas attieksmes principa un tiesību uz labu pārvaldību pārkāpumu, ko izraisītu strīdīgās informācijas, kas ietverta lēmumā, ko Komisija pieņēmusi lietā COMP/39.125 — automašīnu stikls, publicēšana.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, ļaujot Komisijai publicēt strīdīgo informāciju, uzklausīšanas amatpersona ir pārkāpusi prasītāju tiesisko paļāvību — kas balstīta uz Komisijas paziņojumu par iecietību (2) un tās iepriekšējo praksi saistībā ar tādas informācijas aizsardzību, kas iesniegta pieteikuma par iecietības režīma piemērošanu ietvaros — ka informācija, ko tie bija iesnieguši sadarbības ar Komisiju ietvaros, ciktāl tas iespējams, netiks izpausta sabiedrībai.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka uzklausīšanas amatpersona ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, ļaujot Komisijai izmantot vienādu pieeju attiecībā uz noteiktas kategorijas informācijas publicēšanu, kas attiecas uz visiem Komisijas lēmuma lietā COMP/39.125 — automašīnu stikls, adresātiem, neraugoties uz to, ka prasītāju situācija atšķiras no pārējo lēmuma adresātu situācijas attiecībā uz šīs informācijas publicēšanu, jo prasītāji ir vienīgie pieteikuma par iecietības režīma piemērošanu iesniedzēji lietā COMP/39.125 — automašīnu stikls.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka uzklausīšanas amatpersona ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz labu pārvaldību atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punktam, ļaujot Komisijai izmantot patvaļīgu politiku saistībā ar noteiktas kategorijas informācijas, kas ietverta tās lēmumos attiecībā uz aizliegtās vienošanās lietām, publicēšanu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka uzklausīšanas amatpersona ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (3) 4. pantu un Komisijas paziņojumu par noteikumiem attiecībā uz piekļuvi lietas materiāliem (4), jo šie noteikumi neļauj Komisijai piešķirt sabiedrībai piekļuvi dokumentiem, kurus Komisijai iesnieguši pieteikuma par iecietības režīma piemērošanu iesniedzēji. Atļaujot Komisijai publicēt informāciju, kas šajos dokumentos bija ietverta nekonfidenciālajā Komisijas lēmuma lietā COMP/39.125 — automašīnu stikls, versijā, uzklausīšanas amatpersona ļauj Komisijai apiet šos noteikumus.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka uzklausīšanas amatpersona ir pārkāpusi pienākumu glabāt dienesta noslēpumu, kas paredzēts LESD 339. pantā un Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (5) 28. pantā, uzskatot, ka strīdīgā informācija nebija konfidenciāla un ka Komisija to varēja izpaust. Uzklausīšanas amatpersona ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā saistībā ar Tiesas judikatūrā paredzēto informācijas konfidencialitātes kritērija piemērošanu un savā vērtējumā nav veikusi judikatūrā paredzēto interešu izsvēršanu.

      (1)  Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2011. gada 13. oktobra Lēmums 2011/695/ES par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā (OV L 275, 29. lpp.).

      (2)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp.); Komisijas Paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2006, C 298, 17. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001 L 145, 43. lpp.).

      (4)  Komisijas paziņojums par noteikumiem attiecībā uz piekļuvi Komisijas lietas materiāliem, ievērojot EK Līguma 81. un 82. pantu, EEZ līguma 53., 54. un 57. pantu un Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (OV 2005, C 325, 7. lpp.).

      (5)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-159/11: Prasība, kas celta 2011. gada 10. martā — Marszałkowski /ITSB — Mar-Ko Fleischwaren ( “WALICHNOWY MARKO” )

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/33

         Prasība, kas celta 2011. gada 10. martā — Marszałkowski/ITSB — Mar-Ko Fleischwaren (“WALICHNOWY MARKO”)
   (Lieta T-159/11)
   2011/C 145/54
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marek Marszałkowski (Sokolniki, Polija) (pārstāvis — C. Sadkowski, radca prawny)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG (Blankenheim, Vācija)

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 760/2010-4, ar kuru tika noraidīta Kopienas preču zīmes “Marko Walichnowy” reģistrācija attiecībā uz šādām precēm, kas ietilpst 29. klasē: gaļa, gaļas un putnu izstrādājumi, ieskaitot pastētes, iekšas, desa ar kāpostiem, gaļas konservi un gaļas-dārzeņu produkti, ieskaitot bigos [sautējums], mājputni (ieskaitot iepakotus), maltas gaļas kotletes ar dārzeņu mērci;

               —

               pakārtoti, apstrīdēto lēmumu grozīt tā, lai ņemtu vērā, ka Kopienas preču zīmes “Marko Walichnowy” reģistrācija attiecībā uz iepriekš minētajām precēm, kas ietilpst 29. klasē, ir pamatota;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp uzlikt tam pienākumu atlīdzināt prasītājam pārstāvības tiesvedībā izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “Marko Walichnowy” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 007161541

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “Mar-Ko” attiecībā uz dažām precēm, kas ietilpst 29. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz šādām precēm, kas ietilpst 29. klasē: gaļa, gaļas un putnu izstrādājumi, ieskaitot pastētes, iekšas, desa ar kāpostiem, gaļas konservi un gaļas-dārzeņu produkti, ieskaitot bigos, mājputni (ieskaitot iepakotus), maltas gaļas kotletes ar dārzeņu mērci

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, kas tika pieļauts, nosakot preču zīmju līdzību un sajaukšanas iespēju attiecībā uz patērētājiem

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).