title: Lieta C-497/11 P: Tiesas 2012. gada 10. oktobra rīkojums — Grieķijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija — ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Darbības programma mērķim Nr. 1 (1994–1999) “Piekļuve un autoceļi” Grieķijā — Palīgdarbu deleģēšana, ko veic Komisija, trešām personām — Dienesta noslēpums — Finanšu korekcijas likme — Komisijas rīcības brīvība — Pārbaude tiesā)

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/3

         Tiesas 2012. gada 10. oktobra rīkojums — Grieķijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-497/11 P) (1)

   (Apelācija - ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Darbības programma mērķim Nr. 1 (1994–1999) “Piekļuve un autoceļi” Grieķijā - Palīgdarbu deleģēšana, ko veic Komisija, trešām personām - Dienesta noslēpums - Finanšu korekcijas likme - Komisijas rīcības brīvība - Pārbaude tiesā)
   2013/C 101/04
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji — P. Mylonopoulos un K. Boskocits, pārstāvji, kam palīdz G. Michailopoulos, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-81/09 Grieķija/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa daļēji noraidīja prasību atcelt Komisijas 2008. gada 15. decembra Lēmumu C(2008) 8573, ar ko tiek samazināts finanšu atbalsts no Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF), kas sākotnēji tika piešķirts darbības programmas mērķim Nr. 1 (1994–1999) “Piekļuve un autoceļi” Grieķijā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 340, 19.11.2011.


20150731043617002015/C 270/453082015TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150603363721Lieta T-308/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. jūnijā – Reisenthel/ITSB (“keep it easy”)
 ---documentbreak--- C2702015LV3610120150603LV0045361372Prasība, kas celta 2015. gada 3. jūnijā – Reisenthel/ITSB (“keep it easy”)
   (Lieta T-308/15)2015/C 270/45Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Peter Reisenthel (Gilching, Vācija) (pārstāvis: E. Aliki Busse, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “keep it easy” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 877 924

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 26. marta lēmums lietā R 2659/2014-5

      Prasītāja prasījumi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts.


title: Lieta T-505/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Compagnie des montres Longines, Francillon /ITSB — Cheng ( “B” )

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/63

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Compagnie des montres Longines, Francillon/ITSB — Cheng (“B”)
   (Lieta T-505/12)
   2013/C 26/125
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (Saint-Imier, Šveice) (pārstāvis — P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Xiuxiu Cheng (Budapešta, Ungārija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2012. gada 14. septembra lēmumu lietā R 193/2012-5 un

               —

               piespriest atbildētājam un otram procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska melnbalta preču zīme “B” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8483562

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiskas grafiskas preču zīmes, ko veido emblēma izplestu spārnu formā ar ģeometrisku figūru tās vidū, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9. un 14. klasē, reģistrācija Nr. 401319

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-183/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. aprīlī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – TSI GmbH/Hauptzollamt Aachen

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. aprīlī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – TSI GmbH/Hauptzollamt Aachen

   (Lieta C-183/15)
   (2015/C 254/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: TSI GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Aachen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kombinētā nomenklatūra Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1), kas grozīta ar Komisijas 2008. gada 19. septembra Regulu (EK) Nr. 1031/2008 (2), I pielikumā ir jāinterpretē tādējādi, ka lēmumā sīkāk aprakstītā aerodinamiskā ultravioleto daļiņu izmēra mērierīce un pārnēsājams daļiņu skaitītājs ir jāklasificē apakšpozīcijā 9027 10 10?

      (1)  OV L 256, 1. lpp.

      (2)  Komisijas 2008. gada 19. septembra Regula (EK) Nr. 1031/2008, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu; OV L 291, 1. lpp.


title: Lieta T-516/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. septembrī — MasterCard un citi/Komisija

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/40

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. septembrī — MasterCard un citi/Komisija
   (Lieta T-516/11)
   2011/C 347/72
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: MasterCard, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis), MasterCard International, Inc. (Wilmington) un MasterCard Europe (Waterloo, Beļģija) (pārstāvji — B. Amory, V. Brophy un S. McInnes, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu,

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2011. gada 12. jūlija negatīvo lēmumu, kas ir pamatots ar izņēmumiem, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.) 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā un 4. panta 3. punkta pirmajā daļā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkts un 8. panta 1. punkts, jo:

                           —

                           Komisija neesot pierādījusi, ka ir izpildīti Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmajā daļā paredzētie nosacījumi;

                           —

                           elementos, uz kuriem pamatojas Komisija, esot faktu kļūdas;

                           —

                           pastāvot prioritāras sabiedrības intereses attiecībā uz dokumentu, ko pētījuma “Komersantu izmaksas un ieguvumi, akceptējot dažādas maksājumu metodes” (COMP/2008/D1/020) ietvaros iesniedza EIM Business un Policy Research, publiskošanu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, pārkāpjot Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu un 8. panta 1. punktu, jo:

                           —

                           Komisija neesot pierādījusi, ka ir izpildīti Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā paredzētie nosacījumi;

                           —

                           elementi, uz kuriem pamatojas Komisija, neesot ticami;

                           —

                           pastāvot prioritāras sabiedrības intereses attiecībā uz EIM dokumentu publiskošanu.


title: Lieta C-409/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) 2009. gada 27. oktobra rīkojumu — José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio/Companhia de Seguros Fidelidade — Mundial SA

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) 2009. gada 27. oktobra rīkojumu — José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio/Companhia de Seguros Fidelidade — Mundial SA

   (Lieta C-409/09)
   2010/C 11/28
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal de Justiça

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji:
      José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio

      Atbildētāja:
      Companhia de Seguros Fidelidade — Mundial SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Trešās transportlīdzekļu direktīvas (1) 1. panta noteikumi jāinterpretē tādējādi, ka tie aizliedz Portugāles civiltiesībās, konkrēti Código Civil 503. panta 1. punktā, 504., 505. un 570. pantā […] ceļu satiksmes negadījuma […] gadījumā izslēgt vai ierobežot negadījumā cietušā nepilngadīgā tiesības uz kaitējuma atlīdzību tāpēc vien, ka kaitējuma nodarīšanā daļēji vai pat pilnībā vainojams pats nepilngadīgais?

      (1)  Padomes 1990. gada 14. maija Trešā Direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV L 129, 33. lpp.).


title: Lieta T-297/09: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Evropaïki Dynamiki/EADA Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Informātikas pakalpojumu sniegšana — Pretendenta ierindošana otrajā vai trešajā vietā kaskādes procedūrā — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/21

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Evropaïki Dynamiki/EADA
   (Lieta T-297/09) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Informātikas pakalpojumu sniegšana - Pretendenta ierindošana otrajā vai trešajā vietā kaskādes procedūrā - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2015/C 155/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EADA) (pārstāvji – F. Kämpfe, pārstāvis, kuram palīdz J. Stuyck, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt EADA lēmumus, ar kuriem prasītājas piedāvājumi, kas iesniegti uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā EASA.2009.OP.02 par “ITS pakalpojumu” sniegšanu informācijas un komunikāciju tehnoloģiju jomā (OV 2009/S 22–030588), ierindoti otrajā vai trešajā vietā kaskādes mehānismā, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus, lai atlīdzinātu kaitējumu, kas šķietami nodarīts attiecīgā publiskā iepirkuma norises dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Aviācijas drošības aģentūras (EADA) 2009. gada 6. jūlija lēmumu, ar kuru Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE iesniegtais piedāvājums ierindots trešajā vietā kaskādes mehānismā attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu EASA.2009.OP.02 grupu Nr. 2 (lietojumprogrammas klients–serveris, attīstīšana un uzturēšana);

               2)

               atcelt EADA 2009. gada 10. jūlija lēmumu, ar kuru Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis iesniegtais piedāvājums ierindots otrajā vietā kaskādes mehānismā attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu EASA.2009.OP.02 grupu Nr. 3 (sistēmu, datubāžu un tīklu administrēšana);

               3)

               atcelt EADA 2009. gada 14. jūlija lēmumu, ar kuru Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis iesniegtais piedāvājums ierindots otrajā vietā kaskādes mehānismā attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu EASA.2009.OP.02 grupu Nr. 5 (“ECM” uzņēmumu satura pārvaldīšana, uzņēmumu arhīvu pārvaldīšana un dokumentu vadības sistēmas ieviešana (tostarp uzturēšana un palīdzības sniegšana));

               4)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               5)

               Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis sedz 25 % no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina 25 % no EADA tiesāšanās izdevumiem, un EADA sedz 75 % no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina 75 % no Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 233, 26.9.2009.


title: Lieta C-115/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums ( Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V./Bezirksregierung Arnsberg (Direktīva 85/337/EEK — Ietekmes uz vidi novērtējums — Orhūsas konvencija — Direktīva 2003/35/EK — Iespēja vērsties tiesā — Nevalstiskās vides aizsardzības organizācijas)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V./Bezirksregierung Arnsberg

   (Lieta C-115/09) (1)

   (Direktīva 85/337/EEK - Ietekmes uz vidi novērtējums - Orhūsas konvencija - Direktīva 2003/35/EK - Iespēja vērsties tiesā - Nevalstiskās vides aizsardzības organizācijas)
   2011/C 204/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V.

      Atbildētāja: Bezirksregierung Arnsberg,

      piedaloties: Trianel Kohlekraftwerk Lünen GmbH&Co. KG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.) 10.a panta, kas izteikts ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.), interpretācija — Nevalstisku organizāciju tiesības celt prasību par lēmumiem, ar kuriem atļauti projekti, kam var būt būtiska ietekme uz vidi — Šo tiesību apjoms — Iespēja atsaukties uz jebkuru regulējumu vai tikai uz regulējumu, kas ir tieši pamatots ar Kopienu tiesībām, tajā skaitā tādu, kas aizsargā tikai sabiedrības intereses un nevis indivīdu intereses — Materiālās prasības gadījumā, ja var atsaukties tikai uz regulējumu, kas pamatots ar Kopienu tiesībām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu redakcijas ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, 10.a pants nepieļauj tādu tiesību aktu, kas šīs direktīvas 1. panta 2. punktā paredzētajām nevalstiskajām organizācijām, kuras darbojas vides aizsardzības jomā, liedz iespēju vērsties tiesā, ceļot prasību par lēmumu atļaut projektus, kuriem var būt “nozīmīga ekoloģiska ietekme” Direktīvas 85/337 1. panta 1. punkta, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35, izpratnē, sakarā ar tādas tiesību normas pārkāpumu, kas izriet no Savienības tiesībām un kuras mērķis ir vides aizsardzība, jo ar šo normu tiek aizsargātas tikai sabiedrības, nevis indivīdu intereses;

               2)

               šāda nevalstiskā organizācija var atsaukties uz tiesībām, kas izriet no Direktīvas 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35, 10.a panta trešās daļas pēdējā teikuma, vērsties tiesā, ceļot prasību par lēmumu atļaut projektus, kuriem var būt “nozīmīga ekoloģiska ietekme” Direktīvas 85/337 ar grozījumiem 1. panta 1. punkta izpratnē, sakarā ar valsts tiesību normu, kas izriet no Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, kas grozīta ar Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/105/EK, 6. panta, pārkāpumu pat tad, ja valsts procesuālās tiesības to nepieļauj, pamatojoties uz to, ka izvirzītās normas aizsargā tikai sabiedrības, nevis indivīdu intereses.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta C-518/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/8

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-518/07)
   (2008/C 37/10)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Docksey un C. Ladenburger)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Direktīvas 95/46/EK (1) 28. panta 1. punkta otro teikumu, jo tā par datu apstrādes pārraudzību privātajā sektorā Bādenes-Virtembergas, Bavārijas, Berlīnes, Brandenburgas, Brēmenes, Hamburgas, Hessenes, Meklenburgas-Priekšpomerānijas, Lejassaksijas, Ziemeļreinas-Vestfālenes, Reinlandes-Pfalcas, Zārlandes, Saksijas, Saksijas-Anhaltas, Šlēsvigas-Holšteinas un Tīringenas federālajā zemē atbildīgās uzraudzības iestādes pakļauj valsts kontrolei un tādējādi kļūdaini ir transponējusi prasību par datu aizsardzības kontroles iestāžu “pilnīgu neatkarību”;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46/EK 28. panta 1. punkta otrais teikums uzliekot dalībvalstīm pienākumu uzdot “viena[i] vai vairāk[ām] valsts iestād[ēm]” kontrolēt “noteikumu, ko dalībvalstis pieņēmušas saskaņā ar šo direktīvu, piemērošan[u]”, proti, datu aizsardzības tiesību normu noteikumus. Direktīvas 95/46/EK 28. panta 1. punkta otrais teikums prasot pilnvaroto uzraudzības iestāžu “pilnīgu neatkarību”. Saskaņā ar tā redakciju esot noteikts, ka uzraudzības iestādes nedrīkst ietekmēt nedz citas valsts iestādes, nedz arī organizācijas, kam nav valsts pārvaldes rakstura, tātad dalībvalstu tiesiskajam regulējumam būtu jāizslēdz ārējā ietekme uz uzraudzības iestāžu lēmumiem un to izpildi. Jēdziens “pilnīga” neatkarība nozīmē, ka ne no vienas puses un nekādā ziņā nepastāv atkarība.
   Tātad tas esot nesaderīgi ar Direktīvas 95/46/EK 28. panta 1. punkta otro teikumu datu apstrādes privātajā sektorā uzraudzības iestādes pārraudzību pakļaut valsts profesionālajām, tiesiskajām vai dienesta kontrolei, kā tas ir noticis Vācijas Federatīvās Republikas visās 16 federālajās zemēs. Tā kā katras federālās zemes likums uzraudzības iestādi pakļauj šo trīs veidu, dažādās kombinācijās kontrolei, katras federālās zemes likums pamato Vācijas Federatīvai Republikai ar Direktīvas 95/46/EK 28. panta 1. punkta otru teikumu uzlikto pienākumu neizpildi, proti, nodrošināt uzraudzības iestāžu “pilnīgu neatkarību”. Neņemot vērā atšķirības starp profesionālo, tiesisko vai dienesta kontroli, visi šie kontroles veidi ir direktīvas prasītās neatkarības pārkāpums.
   No teleoloģiskās interpretācijas viedokļa Kopienas likumdevējs pilnīgu neatkarību ir uzskatījis par vajadzīgu, lai saskaņā ar Direktīvas 95/46/EK 28. pantu uzraudzības iestādēm piešķirtās funkcijas varētu tikt izpildītas efektīvi. “Pilnīgas neatkarības” koncepts turklāt izceļas arī uz tiesību normas rašanās vēstures fona. Arī no sistemātiskās interpretācijas viedokļa dalībvalstu uzraudzības iestāžu “pilnīgas neatkarības” prasība ir ietverta pastāvošajā acquis communautaire [Kopienu tiesību normu kopums] datu aizsardzības tiesību jomā. Eiropas savienības pamattiesību hartas 8. pants prasa, lai noteikumu par personu datu aizsardzību ievērošanu “kontrolē neatkarīga iestāde”.
   Vācijas Federatīvās Republikas relatīvās neatkarības koncepts, proti, tas, ka uzraudzības iestādes neatkarīgas ir tikai no pašiem kontrolētajiem, neesot saderīgs ar viennozīmīgo, visaptverošo direktīvas redakciju, kas prasa “pilnīgu” neatkarību. Turklāt šādas interpretācijas rezultātā Direktīvas 95/46/EK 28. panta 1. punkta otrajam teikumam vispār nebūtu nozīmes. Turklāt ir jānoraida arī argumentācija, saskaņā ar kuru EKL 95. pants kā attiecīgais direktīvas tiesiskais pamats, kā arī subsidiaritātes un samērīguma princips izvirza šauru “pilnīgas neatkarības” prasības interpretāciju. To, ka direktīva ir pieņemta atbilstoši kompetencei un ka nesaimnieciskos lietas apstākļos ir aizliegta tās noteikumu šaura interpretācija, Tiesa jau ir nolēmusi. Turklāt strīdīgais noteikums nepārsniedz to, kas vajadzīgs, lai sasniegtu mērķus, kas direktīvā ir izvirzīti saskaņā ar EKL 95. pantu un subsidiaritātes principu.

      (1)  OV L 281, 31. lpp.


title: Lieta F-25/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 16. decembra rīkojums — AG /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Atlaišana pārbaudes laika beigās — Acīmredzama nepieņemamība — Prasības nokavējums — Paziņošana ar ierakstītu vēstuli ar paziņojumu par saņemšanu)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/19

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 16. decembra rīkojums — AG/Parlaments
   (Lieta F-25/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atlaišana pārbaudes laika beigās - Acīmredzama nepieņemamība - Prasības nokavējums - Paziņošana ar ierakstītu vēstuli ar paziņojumu par saņemšanu)
   2011/C 38/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AG (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — S. Seyr un V. Montebello-Demogeot)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par prasītājas atlaišanu pārbaudes laika beigās, kā arī prasība atlīdzināt kaitējumu, ko tā esot cietusi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               AG atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010., 58. lpp.


title: Lieta T-146/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. decembra spriedums — Asociación de Estaciones de Servicio de Madrid un Federación Catalana de Estaciones de Servicio pret Komisiju (Valsts atbalsti — Spānijas tiesību akti, ar ko paredz pasākumus lauksaimniecības nozarē degvielas cenu pieauguma dēļ — EKL 88. panta 2. punktā paredzētā formālās izmeklēšanas procedūra — Lēmums, ar ko tiek konstatēts, ka atsevišķi pasākumi nav valsts atbalsti — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Tiesības celt prasību — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/32

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. decembra spriedums — Asociación de Estaciones de Servicio de Madrid un Federación Catalana de Estaciones de Servicio pret Komisiju
   (Lieta T-146/03) (1)

   (Valsts atbalsti - Spānijas tiesību akti, ar ko paredz pasākumus lauksaimniecības nozarē degvielas cenu pieauguma dēļ - EKL 88. panta 2. punktā paredzētā formālās izmeklēšanas procedūra - Lēmums, ar ko tiek konstatēts, ka atsevišķi pasākumi nav valsts atbalsti - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Tiesības celt prasību - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2006/C 331/70)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid, Madride (Spānija) un Federación Catalana de Estaciones de Servicio, Barselona (Spānija) (pārstāvji — R. Ortega Bueno [R. Ortega Bueno] un M. Delagado Ečevarija [M. Delgado Echevarría], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji H. Buendia Sjerra [J. Buendía Sierra], vēlāk — R. Vidāls Puī [J. R. Vidal Puig], pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Spānijas Karaliste (pārstāvji –E. Brakehaiss Konesa [E. Braquehais Conesa], abogado del Estado, un M. Munjoss Peress [M. Muñoz Pérez], pārstāvis)
   Priekšmets
   Daļēja Komisijas 2002. gada 11. decembra lēmuma 2003/293/EK par Spānijas īstenotajiem pasākumiem lauksaimniecības nozarē degvielas cenu pieauguma dēļ (OV 2003, L 111, 24. lpp.) atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2002. gada 11. decembra lēmuma 2003/293/EK par Spānijas īstenotajiem pasākumiem lauksaimniecības nozarē degvielas cenu pieauguma dēļ 1. pantu, kurā konstatēts, ka Real Decreto-ley 10/2000, de medidas urgentes de apoyo a los sectores agrario, pesquero y del transporte (Dekrēts-likums par steidzamiem atbalsta pasākumiem lauksaimniecības, zivsaimniecības un transporta nozarē) paredzētie atbalsta pasākumi lauksaimniecības kooperatīviem nav atbalsts EKL 87. panta 1. punkta izpratnē.

               2)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina prasītāju tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 19.7.2003.


title: Lieta C-464/06: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 18. oktobra spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procedūra, ko ierosinājusi Avena Nordic Grain Oy (Lauksaimniecība — Lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju režīms — Regula (EK) Nr. 800/1999 — 5. pants — Eksporta deklarācijas iesniegšana — Nosūtīšana pa telefaksu)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/20

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 18. oktobra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procedūra, ko ierosinājusi Avena Nordic Grain Oy

   (Lieta C-464/06) (1)

   (Lauksaimniecība - Lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju režīms - Regula (EK) Nr. 800/1999 - 5. pants - Eksporta deklarācijas iesniegšana - Nosūtīšana pa telefaksu)
   (2007/C 315/34)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus [Augstākā administratīvā tiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Avena Nordic Grain Oy

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 102, 11. lpp.), 5. panta 5. punkta interpretācija — Tādas pa telefaksu nosūtītas eksporta deklarācijas neņemšana vērā, kuras oriģināls attiecīgajām iestādēm iesniegts tikai pēc iekraušanas — Samērīguma un labas pārvaldības principi
   Rezolutīvā daļa
   5. pants Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulā (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kas grozīta ar Komisijas 2001. gada 17. janvāra Regulu (EK) Nr. 90/2001, ir jāinterpretē tā, ka tas neliedz kompetentajām valsts iestādēm pieņemt pa telefaksu iesniegtu lauksaimniecības produktu eksporta deklarāciju, ja tā ir iesniegta pirms iekraušanas eksportēšanai paredzētajā transportlīdzeklī, ja šādi iesniegtā deklarācijā ir norādīta visa informācija, kas vajadzīga, lai veiktu eksportējamo preču fizisku pārbaudi, un ja attiecīgajā eksporta operācijā nav veikta krāpšana vai krāpšanas mēģinājums. Tā tas ir tad, ja pa telefaksu nosūtītajā eksporta deklarācijā minētās preces ir nonākušas trešā galamērķa valstī un ja vēlāk iesniegtais deklarācijas oriģināls ir pilnīgi vienāds ar pa telefaksu nosūtīto deklarāciju. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamata lietā šie nosacījumi ir izpildīti.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-424/08: Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 29. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/32

         Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 29. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-424/08) (1)

   2009/C 282/56

      Tiesvedības valoda — vācu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta F-76/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. septembrī — Cusack-Gard'ner /Komisija

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/36

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. septembrī — Cusack-Gard'ner/Komisija
   (Lieta F-76/09)
   2009/C 297/56
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carolyn Cusack-Gard'ner, Wavre (Beļģija) (pārstāvis — Dr John Temple Lang, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt 2009. gada 22. jūnija lēmumu, ar kuru noraida prasītājas lūgumu pilnībā atlīdzināt medicīniskos izdevumus par viņas slimības ārstēšanu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2009. gada 22. jūnija lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas lūgums;

               —

               atzīt, ka Komisijas 2007. gada 2. jūlija lēmuma, ar kuru paredz vispārējus īstenošanas noteikumus medicīnas izdevumu atmaksai, II sadaļas 3. nodaļa nav piemērojama saskaņā ar EKL 241. pantu;

                           —

                           tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēts, ka uzturēšanās un ēdināšanas vai slimnieka apkopšanas dzīvesvietā izmaksas nav atlīdzināmas, un

                           —

                           tiktāl, ciktāl tajā ir noteikta maksimālā atlīdzināmo slimnieka apkopšanas dzīvesvietā izmaksu summa;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Tiesas Rīkojums (sestā palāta)  2005. gada 15. septembrī  lietā C-112/04 P Marlines SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — EK līguma 85. panta 1. punkts (pēc grozījumiem EKL 81. panta 1. punkts) — Konkurence — Nolīgumi — Starp uzņēmumiem noslēgti nolīgumi — Pierādījums par uzņēmuma dalību pret konkurenci vērstās uzņēmumu sanāksmēs)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/5

      TIESAS RĪKOJUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 15. septembrī
   lietā C-112/04 P Marlines SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Apelācija - EK līguma 85. panta 1. punkts (pēc grozījumiem EKL 81. panta 1. punkts) - Konkurence - Nolīgumi - Starp uzņēmumiem noslēgti nolīgumi - Pierādījums par uzņēmuma dalību pret konkurenci vērstās uzņēmumu sanāksmēs)
   (2006/C 10/09)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-112/04 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2004. gada 3. martā iesniedza Marlines SA, ko pārstāv D. Papateofanus [D. Papatheofanous] un A. Anagnostu [A. Anagnostou], advokāti, otram lietas dalībniekiem tiesvedībā esot Eiropas Kopienu Komisijai, ko pārstāv R. Liāls [R. Lyal] un T. Hristoforu [T. Christoforou], Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši A. La Pergola [A. La Pergola] un Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet] (referents), ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretārs R. Grass [R Grass], 2005. gada 15. septembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt daļēji kā acīmredzami nepamatotu un daļēji kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

                  Marlines SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-304/13: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 4. decembra rīkojums ( Curtea de Apel Timişoara (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Centrul Judeţean Timiş / Curtea de Conturi a României , Camera de Conturi a Judeţului Timiş Lauksaimniecība — Kopējā lauksaimniecības politika — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — Tiešā atbalsta shēmas — Valsts papildu tiešo maksājumu piešķiršanas nosacījumi — Savienības tiesiskajā regulējumā neparedzēts nosacījums — Nosacījums par parāda valsts un/vai pašvaldības budžetam neesamību atbalsta pieteikuma iesniegšanas brīdī — Nepieļaujamība

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/2

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 4. decembra rīkojums (Curtea de Apel Timişoara (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Centrul Judeţean Timiş/Curtea de Conturi a României, Camera de Conturi a Judeţului Timiş

   (Lieta C-304/13) (1)

   (Lauksaimniecība - Kopējā lauksaimniecības politika - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - Tiešā atbalsta shēmas - Valsts papildu tiešo maksājumu piešķiršanas nosacījumi - Savienības tiesiskajā regulējumā neparedzēts nosacījums - Nosacījums par parāda valsts un/vai pašvaldības budžetam neesamību atbalsta pieteikuma iesniegšanas brīdī - Nepieļaujamība)
   (2015/C 056/02)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Timişoara

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Centrul Judeţean Timiş

      Atbildētājas: Curtea de Conturi a României, Camera de Conturi a Judeţului Timiş

      piedaloties: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Bucureşti

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, kurā grozījumi izdarīti ar Aktu par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 143.c pants un Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 132. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram valsts papildu atbalstu nevar saņemt ražotāji, kuriem to atbalsta pieteikuma iesniegšanas brīdī ir bijis parāds valsts un/vai pašvaldības budžetam, ciktāl attiecībā uz nosacījumu par šādu parādu neesamību nav tikusi saņemta iepriekšēja Eiropas Komisijas atļauja.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta T-309/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Mat Foundries Europe/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/40

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Mat Foundries Europe/Komisija
   (Lieta T-309/14) (1)

   (2015/C 155/57)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-27/09: Vispārējās tiesas 2009. gada 10. decembra spriedums — Stella Kunststofftechnik /ITSB — Stella Pack ( Stella ) (Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme Stella — Pamatojoties uz šo preču zīmi iepriekš uzsākts iebildumu process — Pieņemamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 50. panta 1. punkts un 55. panta 1. punkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkts un 56. panta 1. punkts))

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/51

         Vispārējās tiesas 2009. gada 10. decembra spriedums — Stella Kunststofftechnik/ITSB — Stella Pack (“Stella”)
   (Lieta T-27/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “Stella” - Pamatojoties uz šo preču zīmi iepriekš uzsākts iebildumu process - Pieņemamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 50. panta 1. punkts un 55. panta 1. punkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkts un 56. panta 1. punkts))
   2010/C 24/89
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stella Kunststofftechnik GmbH, Eltville [Eltville] (Vācija) (pārstāvis — M. Bekenštretere [M. Beckensträter], advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. Fīrers [A. Führer] un G. Šneiders [G. Schneider])

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Stella Pack S.A., Lubartova [Lubartów] (Polija) (pārstāvis — O. Bišofs [O. Bischof], advokāts)

      Priekšmets

   Par prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 13. novembra lēmumu lietā R 693/2008-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Stella Kunststofftechnik GmbH un Stella Pack sp. z o.o.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Stella Kunststofftechnik GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta C-550/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. oktobrī iesniedza Cour d'appel de Poitiers (Francija) – krimināllieta pret Jean-Paul Grimal

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. oktobrī iesniedza Cour d'appel de Poitiers (Francija) – krimināllieta pret Jean-Paul Grimal

   (Lieta C-550/13)
   2014/C 159/14
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Poitiers

      Pamatlietas dalībnieks

      Jean-Paul Grimal

   Ar 2014. gada 19. marta rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu ir atzinusi par acīmredzami nepieņemamu.


title: Lieta T-608/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Laverana /ITSB ( “ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/23

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Laverana/ITSB (“ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION”)
   (Lieta T-608/14)
   2014/C 361/35
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger, M. Zöbisch un D. Chatterjee, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 121/2014-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 9 22  697

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               nepareiza pilnvaru izmantošana lēmumā, kas balstīts uz konkurences tiesību apsvērumiem.


title: Lieta T-95/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. jūnija spriedums – Iranian Offshore Engineering & Construction/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Kļūda vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Īpašumtiesības — Vienlīdzīga attieksme

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. jūnija spriedums – Iranian Offshore Engineering & Construction/Padome
   (Lieta T-95/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Īpašumtiesības - Vienlīdzīga attieksme)
   (2015/C 262/31)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea un J. Iriarte Ángel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. de Elera-San Miguel Hurtado un V. Piessevaux)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2013. gada 15. novembra Lēmumu 2013/661/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 306, 18. lpp.), un Padomes 2013. gada 15. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1154/2013, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 306, 3. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Iranian Offshore Engineering & Construction Co. sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta T-394/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 14. decembra rīkojums — General Bearing /ITSB ( “GENERAL BEARING CORPORATION” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “GENERAL BEARING CORPORATION” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/22

         Vispārējās tiesas 2010. gada 14. decembra rīkojums — General Bearing/ITSB (“GENERAL BEARING CORPORATION”)
   (Lieta T-394/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GENERAL BEARING CORPORATION” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 55/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: General Bearing Corp. (West Nyack, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — A. Dellmeier-Beschorner, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Manea)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 16. jūlija lēmumu lietā R 73/2009-1 par lūgumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “GENERAL BEARING CORPORATION” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               General Bearing Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 5.12.2009.


title: Lieta T-337/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. novembra rīkojums — Brilliant Hotelsoftware /ITSB ( BRILLIANT )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/69

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. novembra rīkojums — Brilliant Hotelsoftware/ITSB (“BRILLIANT”)
   (Lieta T-337/07) (1)

   2010/C 24/124

      Tiesvedības valoda — vācu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta F-50/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 23. novembra spriedums — Bartha /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Atklāts konkurss — Neiekļaušana rezerves sarakstā — Sieviešu un vīriešu vienlīdzīga pārstāvība konkursu atlases komisijās)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/58

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 23. novembra spriedums — Bartha/Komisija
   (Lieta F-50/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atklāts konkurss - Neiekļaušana rezerves sarakstā - Sieviešu un vīriešu vienlīdzīga pārstāvība konkursu atlases komisijās)
   2011/C 30/109
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gábor Bartha (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — P. Homoki, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall, V. Bottka un A. Sipos)

      Priekšmets

   EPSO lēmuma neiekļaut prasītāju amatu konkursa EPSO/AD/56/06 rezerves sarakstā atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2008. gada 23. janvāra lēmumu, ar kuru konkursa EPSO/AD/56/06 žūrija noraidīja Bartha lūgumu pārskatīt minētās atlases komisijas lēmumu, ar kuru ir noraidīta viņa kandidatūra;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008., 73. lpp.


title: Lieta C-388/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Dabisko dzīvotņu aizsardzība — Savvaļas fauna un flora — Īpaši aizsargājamā teritorija Valloni e steppe pedegarganiche )

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/8

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-388/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Dabisko dzīvotņu aizsardzība - Savvaļas fauna un flora - Īpaši aizsargājamā teritorija “Valloni e steppe pedegarganiche’)
   (2007/C 269/16)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Aresu [A. Aresu] un D. Rekja [D. Recchia])

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Bragulja [I. M. Braguglia], pārstāvis, Dž. Fjengo [G. Fiengo], advokāts)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) 4. panta 4. punkta pārkāpums un Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 6. panta 2.-4. punkta un 7. panta pārkāpums — Pienākums veikt attiecīgus pasākumus, lai īpaši aizsargājamās dabas teritorijās novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos — Rūpnieciskā attīstība, kas skar Gargano nacionālo parku
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot piemērotus pasākumus, lai īpaši aizsargājamā teritorijā “Valloni e steppe pedegarganiche” novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumus, kas skar sugas, kuru dēļ šī teritorija ir noteikta, Itālijas Republika attiecībā uz laika posmu pirms 1998. gada 28. decembra nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 4. panta 4. punktu Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvā 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību, un attiecībā uz laika posmu pēc minētās dienas — pienākumus, kas tai uzlikti ar 6. panta 2. punktu Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 22, 28.1.2006.


title: Lieta C-272/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. maijā iesniedza Commissione Tributaria Regionale per la Toscana (Itālija) — Equoland Soc. coop. arl/Agenzia delle Dogane

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. maijā iesniedza Commissione Tributaria Regionale per la Toscana (Itālija) — Equoland Soc. coop. arl/Agenzia delle Dogane

   (Lieta C-272/13)
   2013/C 207/53
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Regionale per la Toscana

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Equoland Soc. coop. arl

      Atbildētāja: Agenzia delle Dogane — Ufficio delle Dogane di Livorno

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) 16. pantu un Direktīvas 2006/112/EK (2) 154. un 157. pantu attiecībā uz precēm, kuras importētas noliktavas režīmā, nevis muitas noliktavas, proti, PVN preču noliktavas, režīmā, atbrīvojumu no PVN importam var piešķirt pat tad, ja preces ir ievestas tikai saskaņā ar dokumentiem, bet ne fiziski?

               2)

               Vai ar Sesto direktīvu 77/388/EEK un Direktīvu 2006/112/EK ir pieļauta prakse, saskaņā ar kuru dalībvalsts iekasē PVN par importu, lai arī tas jau ir ticis samaksāts — vai nu kļūdas vai nelikumīgas rīcības dēļ — apgrieztās iekasēšanas procedūrā ar sev izsniegtu rēķinu un tajā pašā laikā ar iereģistrēšanu pirkumu un pārdevumu reģistrā?

               3)

               Vai tas, ka dalībvalstis pieprasa samaksāt PVN, kurš jau ir samaksāts apgrieztās iekasēšanas procedūrā ar sev izsniegtu rēķinu un tajā pašā laikā ar iereģistrēšanu pirkumu un pārdevumu reģistrā, pārkāpj PVN neitralitātes principu?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-236/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. jūlijā — Vācijas Federatīvā Republika/Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/41

         Prasība, kas celta 2007. gada 4. jūlijā — Vācijas Federatīvā Republika/Komisija
   (Lieta T-236/07)
   (2007/C 211/77)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un J. Müller)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 27. aprīļa Lēmumu K(2007) 1901 par dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošanu attiecībā uz izdevumiem, ko finansējusi Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa 2006. finanšu gadā tiktāl, ciktāl ar to prasītājai jāsedz neatgūtie līdzekļi 1 750 616,27 EUR apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2007. gada 27. aprīļa lēmumu K(2007)1901 galīgā redakcijā, par dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošanu attiecībā uz izdevumiem, ko finansējusi Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa 2006. finanšu gadā, un lūdz to atcelt tiktāl, ciktāl ar to prasītājai noteikts kompensēt 50 % apmērā noteiktu neatgūstamo līdzekļu summu.
   Prasības pamatošanai prasītāja, pirmkārt, norāda, ka atbildētāja nepamatoti ir piemērojusi vispārīgos noteikumus par finansiālā sloga sadali līdzīgās daļās atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1290/2005 (1) 32. panta 5. punktam. Pēc prasītājas domām šī tiesību norma nav piemērojama, ja ir runa par gadījumiem, kas ir paziņoti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 595/91 (2) 5. panta 2. punktu.
   Otrkārt prasītāja norāda, ka atbildētāja dažos strīdus gadījumos ir pārkāpusi labas pārvaldības principus, jo nav ievērojusi saistības, ko tā vienpusēji uzņēmusies ar 1995. gada 4. maija paziņojumu pie protokola.

      (1)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1991. gada 4. marta Regula (EEK) Nr. 595/91 par pārkāpumiem un par tādu summu atgūšanu, kas nepareizi izmaksātas saistībā ar kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu un informācijas sistēmas organizēšanu šajā jomā, kā arī par Regulas (EEK) Nr. 283/72 atcelšanu (OV L 67, 11. lpp.).


title: Lieta C-407/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 20. jūlijā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – SIA “Aqua Pro”/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 20. jūlijā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – SIA “Aqua Pro”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-407/16)
   (2016/C 343/49)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: SIA “Aqua Pro”

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai Padomes 1992.gada 12.oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 220.panta 1.punkts un 220.panta 2.punkta “b” apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka iestādes atzītā maksājamā nodokļa summas iegrāmatojums ir uzskatāms par notikušu līdz ar iestādes lēmumu par iegrāmatošanu vai pienākuma samaksāt nodokli noteikšanu, neatkarīgi no šā lēmuma apstrīdēšanas un pārsūdzēšanas tiesā fakta?

                           b)

                           Vai Padomes 1992.gada 12.oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 236. un 239.pants ir interpretējams tādējādi, ka ar brīdi, kad iestāde ir pieņēmusi lēmumu iegrāmatot attiecīgo nodokļa summu un noteikusi parādnieka pienākumu to samaksāt (lēmumu, kādu valsts dienests ir pieņēmis izskatāmajā lietā), bet parādnieks šo lēmumu apstrīdējis un pārsūdzējis tiesā, vienlaikus jāprasa šā nodokļa atlaišana vai atmaksāšana regulas 236. vai 239.panta kārtībā (vai dienesta lēmuma apstrīdēšanas pieteikums šādā gadījumā var tikt uzskatīts arī par nodokļa parāda atlaišanas/atmaksāšanas pieteikumu)? Ja atbilde ir jā, tad kāda ir pārbaudes saturiskā atšķirība, veicot attiecīgi iestādes lēmuma par iegrāmatošanu un pienākumu samaksāt nodokli tiesiskuma kontroli un 236.panta kārtībā izlemjamo jautājumu?

                           c)

                           Vai Padomes 1992.gada 12.oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 236.panta 2.punkta pirmā daļa ir interpretējama tādējādi, ka nodokļa atlaišanas/atmaksāšanas pieteikuma iesniegšanas termiņu pagarina (vai nokavējumu attaisno) pieteikuma par valsts dienesta lēmuma par nodokļa samaksas pienākuma noteikšanu apstrīdēšanas un tiesvedības fakts un laiks?

                           d)

                           Ja jautājums par iegrāmatošanu vai atlaišanu šajā gadījumā ir izlemjams neatkarīgi no Eiropas Komisijas lēmuma, kas pieņemts attiecībā uz citu dalībvalsti (šajā gadījumā – Somiju), vai, ievērojot Komisijas 1993.gada 2.jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93 (2), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 869.panta “b” apakšpunktu un iespējamā nodokļa apmēru izskatāmajā lietā, iestādei vai tiesai jautājums par nodokļa neiegrāmatošanu vai atlaišanu ir nododams izlemšanai Eiropas Komisijai?

               2)

                           a)

                           Vai Padomes 1992.gada 12.oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 220.panta 2.punkta “b” apakšpunkta piemērošanā papildu pārbaudes veicamas par apstākļiem, kuri attiecas uz trešās valsts (šajā gadījumā – Kambodžas) iestāžu un eksportētāja rīcību un kuri izmeklēti OLAF misijas laikā? Vai arī vispārīgam apstākļu aprakstam OLAF ziņojumā par minēto rīcību ir piešķirams pierādījuma statuss?

                           b)

                           Vai papildu pārbaudē iegūtām ziņām, lai arī tās virzītas uz konkrētās dalībvalsts gadījumu, ir piešķirama izšķiroša nozīme iepretim OLAF ziņojumam?

                           c)

                           Vai Komisijas 1993.gada 2.jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 875.pants ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalstij ir saistošs Eiropas Komisijas lēmums, kas pieņemts uz tā paša OLAF ziņojuma pamata attiecībā uz citu dalībvalsti (šajā gadījumā – Somiju)?

                           d)

                           Vai papildu pārbaude ir veicama un tajā iegūtās ziņas izmantojamas apstākļos, kad Eiropas Komisija uz konkrētā OLAF ziņojuma pamata ir pieņēmusi lēmumu par nodokļa neiegrāmatošanu attiecībā uz citu dalībvalsti un piemērojusi Muitas kodeksa īstenošanas regulas 875.pantu?

               3)

               Vai Padomes 1992.gada 12.oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 220.panta 2.punkta “b” apakšpunkta piemērošanā, vērtējot attaisnojošu iemeslu esību un labticību apliekamās personas rīcībā, konkrētos apstākļos var tikt piešķirta nozīme apstāklim, ka darījums par preču ievešanu balstīts uz distribūcijas līguma pamata?

      (1)  OV L 302, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 2. nod., 4. sēj., 307. lpp.

      (2)  OV L 253, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 2. nod., 6. sēj., 3. lpp


title: Lieta C-560/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. oktobrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Ulm/Ingeborg Wagner-Raith kā mirušās Maria Schweier tiesību pārņēmēja

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. oktobrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Ulm/Ingeborg Wagner-Raith kā mirušās Maria Schweier tiesību pārņēmēja
   (Lieta C-560/13)
   2014/C 24/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāja: Finanzamt Ulm

      Atbildētāja:
      Ingeborg Wagner-Raith kā mirušās Maria Schweier tiesību pārņēmēja

      Cita lietas dalībniece: Bundesministerium der Finanzen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dalības trešo valstu fondos gadījumā EK līguma 73.b pantā (no 1999. gada 1. maija — EKL 56. pants) (1) paredzētā kapitāla aprites brīvība neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (šajā gadījumā AuslInvestmG 18. panta 3. punktu), saskaņā ar kuru uz iekšzemes ieguldītājiem ārvalstu ieguldījumu fondos zināmos apstākļos papildus dividendēm ir jāattiecina fiktīvi ienākumi 90 % apmērā no pirmās un pēdējās gada laikā noteiktās atpakaļpirkšanas cenas starpības, taču vismaz 10 % apmērā no pēdējās atpakaļpirkšanas cenas (vai arī biržas vai tirgus vērtības), jo kopš 1993. gada 31. decembra būtībā negrozītais tiesiskais regulējums ir saistīts ar finanšu pakalpojumu sniegšanu EK līguma 73.c panta 1. punktā (no 1999. gada 1. maija EKL 57. panta 1. punkts) (2) paredzētā iegūto tiesību aizsardzības regulējuma izpratnē?
               Ja uz pirmo jautājumu netiek sniegta apstiprinoša atbilde:

               2)

               Vai dalība tādā ieguldījumu fondā, kas ir reģistrēts trešajā valstī, vienmēr ir tiešs ieguldījums EK līguma 73.c panta 1. punkta (no 1999. gada 1. maija EKL 57. panta 1. punkts) izpratnē vai tomēr atbilde uz šo jautājumu ir atkarīga no tā, vai dalība saskaņā ar ieguldījuma fonda reģistrācijas valsts tiesību aktiem vai uz citiem pamatiem sniedz iespēju ieguldītājam piedalīties ieguldījuma fonda vadībā vai kontrolē?

      (1)  LESD 63. pants

      (2)  LESD 64. panta 1. punkts


title: Lieta C-476/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 7. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Citroën Commerce GmbH/Zentralvereinigung des Kraffahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs eV (ZLW) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīvas 98/6/EK un 2005/29/EK — Patērētāju aizsardzība — Reklāma ar cenas norādīšanu — Jēdzieni “piedāvājums” un “cena, tostarp visi nodokļi” — Pienākums mehāniskā transportlīdzekļa pārdošanas cenā iekļaut obligātos papildu izdevumus saistībā ar šī transportlīdzekļa pārvešanu

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 7. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Citroën Commerce GmbH/Zentralvereinigung des Kraffahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs eV (ZLW)

   (Lieta C-476/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīvas 98/6/EK un 2005/29/EK - Patērētāju aizsardzība - Reklāma ar cenas norādīšanu - Jēdzieni “piedāvājums” un “cena, tostarp visi nodokļi” - Pienākums mehāniskā transportlīdzekļa pārdošanas cenā iekļaut obligātos papildu izdevumus saistībā ar šī transportlīdzekļa pārvešanu)
   (2016/C 335/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Citroën Commerce GmbH

      Atbildētāja: Zentralvereinigung des Kraffahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs eV (ZLW)

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/6/EK par patērētāju aizsardzību, norādot patērētājiem piedāvāto produktu cenas, 3. pants, aplūkots kopsakarā ar tās 1. pantu un 2. panta a) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka izdevumi saistībā ar mehāniskā transportlīdzekļa pārvešanu no ražotāja līdz pārdevējam, kuri ir jāsedz patērētājam, ir jāiekļauj šī transportlīdzekļa pārdošanas cenā, kas norādīta tirgotāja izvietotajā reklāmā, tad, kad, ņemot vērā visas šīs reklāmas iezīmes, tā patērētāja ieskatā veido minētā transportlīdzekļa piedāvājumu. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai visi šie elementi ir īstenojušies.

      (1)  OV C 462, 22.12.2014.


title: Lieta T-720/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. septembra spriedums – Gat Microencapsulation/ITSB – BASF (“KARIS”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “KARIS” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “CARYX” — Agrākas valsts un Beniluksa vārdiskas preču zīmes “AKRIS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/42

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. septembra spriedums – Gat Microencapsulation/ITSB – BASF (“KARIS”)
   (Lieta T-720/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “KARIS” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “CARYX” - Agrākas valsts un Beniluksa vārdiskas preču zīmes “AKRIS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 389/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gat Microencapsulation GmbH, agrāk – Gat Microencapsulation AG (Ebenfurth, Austrija) (pārstāvji – S. Soler Lerma un C. March Cabrelles, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – I. Harrington)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: BASF SE (Ludwigshafen, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas piektās padomes 2013. gada 28. oktobra lēmumu lietā R 1862/2012–5 attiecībā uz iebildumu procesu starp BASF SE un Gat Microencapsulation AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Gat Microencapsulation GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta T-599/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. novembrī — Eni /ITSB — EMI ( “IP” ) ( “ENI” )

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 25. novembrī — Eni/ITSB — EMI (“IP”) (“ENI”)
   (Lieta T-599/11)
   2012/C 32/61
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eni SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji — D. De Simone un G. Orsoni, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: EMI (IP) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 8. septembra lēmumu lietā R 2439/2010-1; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus visās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ENI” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1.-4., 6., 7., 9., 11., 14, 16.-19., 22., 25. un 35.-45. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6488076

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 4197315 vārdiskai preču zīmei “EMI” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 38., 41. un 42. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 6167357 grafiskai preču zīmei “EMI” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 28., 35., 38., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja apstrīd iepriekš minēto Apelāciju pirmās padomes lēmumu, izvirzot šādus trīs pamatus: i) kļūdains un nepamatots konstatējums par preču un pakalpojumu līdzību, kas balstīts uz līdzšinējās judikatūras šajā jautājumā nepareizu izpratni un piemērošanu; ii) kļūdaina sprieduma Praktiker lietā interpretācija un piemērošana, kas parāda, ka nav izprasti šī sprieduma pret monopoliem vērstie principi un, konkrētāk, iemesli, kas iedvesmoja mazumtirdzniecības pakalpojumu reģistrēšanas ieviešanu; un iii) kļūdains apzīmējumu līdzības konstatējums un kļūdains sajaukšanas iespējas konstatējums.


title: Lietas T-307/99 izslēgšana no reģistra

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/43

         Lietas T-307/99 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 228/100)

      Tiesvedības valoda: holandiešu

   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās palātas (paplašinātais sastāvs) priekšsēdētājs 2004. gada 11. maijā izdeva rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-307/99 Oliecentrum Strijbos B. V., ko atbalsta Nīderlandes Karaliste, pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV C 63, 4.3.2000.


title: Lieta C-86/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. februārī iesniedza Juzgado de lo Social n °1 de Granada (Spānija) – Marta León Medialdea / Ayuntamiento de Huetor Vega

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. februārī iesniedza Juzgado de lo Social no 1 de Granada (Spānija) – Marta León Medialdea/Ayuntamiento de Huetor Vega

   (Lieta C-86/14)
   2014/C 142/27
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Juzgado de lo Social no 1 de Granada

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Marta León Medialdea

      Atbildētāja: Ayuntamiento de Huetor Vega

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai uz nenoteiktu laiku, taču ne pastāvīgi nodarbināts darbinieks tiesību aktu un judikatūras izpratnē ir “noteikta laika darba ņēmējs” atbilstoši Direktīvā 1999/70/EK (1) rodamajai definīcijai?

               2)

               Vai ar Kopienu tiesībām ir saderīgi, ka valsts tiesa valsts tiesību aktus interpretē un piemēro tādējādi, ka gadījumā, ja darba līgumi publiskajā sektorā, apejot likumu, noslēgti uz noteiktu laiku un pēc tam pārveidoti nepastāvīgos līgumos uz nenoteiktu laiku, administrācija drīkst aizpildīt vai likvidēt amata vietas vienpusēji, nemaksājot darbiniekam nekādu atlaišanas pabalstu un neesot paredzētiem citiem pasākumiem, lai ierobežotu nodarbināšanas uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu?

               3)

               Vai šāda administrācijas rīcība būtu saderīga ar Kopienu tiesībām, ja, lemjot par amata vietas aizpildīšanu vai likvidēšanu, tiktu maksāts atlaišanas pabalsts, kas paredzēts, izbeidzot tiesiski uz noteiktu laiku noslēgtus darba līgumus?

               4)

               Vai šāda administrācijas rīcība būtu saderīga ar Kopienu tiesībām, ja, lai lemtu par amata vietas aizpildīšanu vai likvidēšanu, būtu jāievēro tā pati kārtība un jānodrošina tāds pats pamatojums, kā paredzēts saistībā ar atlaišanu no darba objektīvu iemeslu dēļ, maksājot tādu pašu atlaišanas pabalstu?

      (1)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 5. nod., 3. sēj., 368. lpp.).


title: Lieta F-31/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 7. marta rīkojums — BI/Cedefop (Civildienests — Termiņš prasības celšanai — Sūdzības noraidījuma valoda)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/27

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 7. marta rīkojums — BI/Cedefop

   (Lieta F-31/11) (1)

   (Civildienests - Termiņš prasības celšanai - Sūdzības noraidījuma valoda)
   2012/C 126/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BI (Evosmos, Grieķija) (pārstāvis — M.-A. Lucas, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs (CEDEFOP) (pārstāvji — M. Fuchs, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt CEDEFOP direktores lēmumu, ar kuru izbeigtas darba tiesiskās attiecības ar prasītāju, kā arī prasība atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               BI atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 186, 25.06.2011, 33. lpp.


title: Lieta T-255/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 8. jūlijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/52

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 8. jūlijā
   (Lieta T-255/05)
   (2005/C 217/108)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 8. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Black & Decker Corporation, Tovnsona [Townson], Mērilendas štats (ASV), kuru pārstāv P. Heriss [P. Harris], Solicitor.

      Atlas Copco Aktiebolag, Stokholma (Zviedrija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 27. aprīļa lēmumu lietā R 722/2004-1;

               —

               pasludināt iebildumus B 503 468 par nepieņemamiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā procesā un apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Krāsaina grafiska preču zīme melnā un dzeltenā krāsā instrumenta formā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (pārnēsājamie rokas elektriskie instrumenti utt.)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Nereģistrētas preču zīmes un apzīmējumi, kas tiek lietoti tirdzniecībā visās dalībvalstīs attiecībā uz elektriskajiem instrumentiem

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus noraidīt kā nepieņemamus

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apstrīdēto lēmumu atcelt un nosūtīt to Iebildumu nodaļai atkārtotai izskatīšanai

               Izvirzītie pamati:

               Prasītāja apgalvo, ka iebildumi bija jānoraida kā nepieņemami, jo tajos netika pietiekami skaidri norādītas agrākās preču zīmes un apzīmējumi, uz kuriem tie ir balstīti, pārkāpjot Regulas Nr. 2868/1995 (1) 18. noteikuma 1. punktu

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 15.12.1995., 1. lpp.).


title: Lieta T-345/09: Prasība, kas celta 2009. gada 28. augustā — Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida/ITSB — Unión de Cosecheros de Labastida ( PUERTA DE LABASTIDA )

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/35

         Prasība, kas celta 2009. gada 28. augustā — Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida/ITSB — Unión de Cosecheros de Labastida (“PUERTA DE LABASTIDA”)
   (Lieta T-345/09)
   2009/C 256/62
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL, Autol (Spānija) (pārstāvji — J. Grimau Muñoz un J. Villamor Muguerza, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Unión de Cosecheros de Labastida, S. Coop. Ltda, Labastida (Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 28. maija lēmumu lietā R 1021/2008-1, ar kuru apmierināts Kopienas preču zīmes “PUERTA DE LABASTIDA” (vārdiska preču zīme) reģistrācijas pieteikums attiecībā uz 29., 33. un 35. klasi;

               —

               lemt par tiesāšanās izdevumiem

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja:
      Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PUERTA DE LABASTIDA” (reģistrācijas pieteikums Nr. 004473278) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29., 33. un 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece:
      UNIÓN DE COSECHEROS DE LABASTIDA, S. COOP. LTDA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiska preču zīme “CASTILLO DE LABASTIDA” (Nr. 617 137) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Kopienas vārdiska preču zīme “CASTILLO LABASTIDA” (Nr. 23 382) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē un Kopienas vārdiska preču zīme “CASTILLO LABASTIDA” (Nr. 3 515 566) attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 39. un 43. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 42. panta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-316/10: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums ( Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Danske Svineproducenter/Justitsministeriet (LESD 288. panta otrā daļa — Regula (EK) Nr. 1/2005 — Dzīvnieku aizsardzība pārvadāšanas laikā — Cūku pārvadāšana pa autoceļiem — Nodalījumu minimālais augstums — Pārbaudes brauciena laikā — Iekraušanas blīvums — Dalībvalstu tiesības pieņemt detalizētas normas)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/6

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Danske Svineproducenter/Justitsministeriet

   (Lieta C-316/10) (1)

   (LESD 288. panta otrā daļa - Regula (EK) Nr. 1/2005 - Dzīvnieku aizsardzība pārvadāšanas laikā - Cūku pārvadāšana pa autoceļiem - Nodalījumu minimālais augstums - Pārbaudes brauciena laikā - Iekraušanas blīvums - Dalībvalstu tiesības pieņemt detalizētas normas)
   2012/C 49/11
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Danske Svineproducenter

      Atbildētājs: Justitsministeriet

      piedaloties: Union européenne du commerce de bétail et de la viande.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vestre Landsret — EKL 249. panta otrās daļas (tagad LESD 288. panta otrā daļa) un Padomes Regulas Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 (OV L 3, 1. lpp.) interpretācija — Dalībvalstu tiesības pieņemt detalizētus valsts noteikumus attiecībā uz cūku pārvadāšanai paredzēto transportlīdzekļu nodalījumu minimālo augstumu, pārbaužu augstumu un iekraušanas blīvumu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2004. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               —

               šī regula neliedz dalībvalstij pieņemt cūku pārvadāšanai pa autoceļiem piemērojamas tiesību normas, kurās nolūkā pastiprināt juridisko drošību, ievērojot mērķi aizsargāt dzīvnieku labturību un neparedzot pārmērīgus kritērijus šajā ziņā, ir precizētas prasības, kas paredzētas minētajā regulā attiecībā uz dzīvniekiem paredzēto nodalījumu minimālo augstumu, ciktāl šīs normas nerada papildu izmaksas vai tehniskas grūtības, kas radītu nelabvēlīgākus apstākļus vai nu tās dalībvalsts, kura ir pieņēmusi minētās tiesību normas, ražotājiem, vai arī citu dalībvalstu ražotājiem, kuri vēlas eksportēt savus ražojumus uz šo pirmo dalībvalsti vai caur to, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai; tomēr par samērīgām nevar uzskatīt tādas tiesību normas, kādas ir noteiktas 2006. gada 21. decembra Rīkojuma Nr. 1729 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā 36. panta 4. punktā iekļautajos pārejas noteikumos, jo šī pati dalībvalsts ir pieņēmusi šī rīkojuma 9. panta 1. punktā ietvertās mazāk ierobežojošās tiesību normas, kas piemērojamas vispārīgā kārtībā;

               —

               šī regula liedz dalībvalstij pieņemt cūku pārvadāšanai pa autoceļiem piemērojamas tiesību normas, kas precizētu minētajā regulā noteiktās prasības attiecībā uz pieeju dzīvniekiem, lai regulāri pārbaudītu to labklājības stāvokli, un kas attiektos tikai uz braucieniem, kuri ir ilgāki par astoņām stundām;

               —

               šī regula neliedz dalībvalstij pieņemt tiesību normas, saskaņā ar kurām gadījumā, kad cūkas pārvadā pa autoceļiem, dzīvniekiem ir jābūt minimālajai platībai, kas atšķiras atkarībā no to svara, un šī platība 100 kg smagam dzīvniekam ir 0,42 m2, ja brauciena ilgums ir mazāk par astoņām stundām, un 0,50 m2 — ilgākiem braucieniem.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta C-96/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. februārī iesniedza Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) – Saint Louis Sucre SA, kas ir Saint Louis Sucre SNC tiesību pārņēmēja/Directeur général des douanes et droits indirects

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. februārī iesniedza Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) – Saint Louis Sucre SA, kas ir Saint Louis Sucre SNC tiesību pārņēmēja/Directeur général des douanes et droits indirects

   (Lieta C-96/15)
   (2015/C 146/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Nanterre

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Saint Louis Sucre SA, kas ir Saint Louis Sucre SNC tiesību pārņēmēja

      Atbildētājs: Directeur général des douanes et droits indirects

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai [Padomes] 2001. gada 19. jūnija Regulas [EK] Nr. 1260/2001 (1) 15. panta 2. un 8. punkts, tos piemērojot, ņemot vērā šīs regulas preambulas 9. un 11. apsvērumu, spriedumus Zuckerfabrik Jülich I un II, un Kopienas vispārējie nepamatotas iedzīvošanās aizlieguma, samērīguma un brīvības veikt uzņēmējdarbību principi ir jāinterpretē tādējādi, ka cukura ražotājam ir tiesības uz samaksāto ražošanas maksājumu atmaksu, kuri ir samaksāti apmērā, kas atbilst kvotu cukura daudzumam, kurš vēl tika uzglabāts 2006. gada 30. jūnijā, kaut arī ražošanas maksājumu kārtība netika atjaunota spēkā pēc šī datuma ar Padomes 2006. gada 20. februāra Regulu Nr. 318/2006 (2)?

               2)

                           a)

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā uz iepriekšējo prejudiciālo jautājumu, vai ražotājiem atmaksājamo ražošanas maksājumu apmērs ir nosakāms vienīgi atbilstoši cukura tonnāžai, kāda tā bija uzkrājumos 2006. gada 30. jūnijā?

                           b)

                           Noraidošas atbildes gadījumā uz iepriekšējo prejudiciālo jautājumu, vai cukura tonnāžai, kuru ņem par pamatu maksājumu atmaksas apmēram, ir jābalstās uz starpību Kopienas cukura uzkrājumos laikā no 2001. gada 1. jūlija līdz 2006. gada 30. jūnijam?

               3)

               Vai atmaksājamo maksājumu aprēķins var pamatoti izrietēt no cukura uzkrājuma, kāds ir konstatēts atbildē uz otro prejudiciālo jautājumu, to sareizinot ar vidējajiem svērtajiem “zaudējumiem caurmērā”, kādi ir konstatēti TKO 2001./2006. gadā, vai arī tas ir aprēķināms citādi un kādā veidā?

               4)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz iepriekšējiem prejudiciālajiem jautājumiem, vai 2007. gada 19. februāra Regula [EK] Nr. 164/2007, ar ko 2005./2006. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē
                   (3), ir spēkā neesoša?

      (1)  Padomes 2001. gada 19. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju (OV L 178, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 20. februāra Regula (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju (OV L 58, 1. lpp.).

      (3)  OV L 51, 17. lpp.


title: Lieta C-380/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Monocratico di Retimno (Grieķija) 2007. gada 8. augusta rīkojumu — Georgios Karabousanos un Sofoklis Michopoulos / Dimos Geropotamou

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Monocratico di Retimno (Grieķija) 2007. gada 8. augusta rīkojumu — Georgios Karabousanos un Sofoklis Michopoulos/Dimos Geropotamou

   (Lieta C-380/07)
   (2007/C 269/49)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Monocratico di Retimno
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Georgios Karabousanos un Sofoklis Michopoulos

      Atbildētājs: Dimos Geropotamou

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas noslēgts ar UNICE, CEEP un EAK, 5. klauzula un 8. klauzulas 1. un 3. punkts, kas ir neatņemama Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK (1999. gada 10. jūlija OV L 175, 42. lpp.) daļa, ir interpretējams tādā nozīmē, ka Kopienu tiesības neatļauj dalībvalstīm, piemērojot šo pamatnolīgumu, pieņemt tiesību pasākumus, ja: a) tiesiskajā regulējumā jau pirms direktīvas spēkā stāšanās pastāvēja tiesību normas, kuras ir tādas pašas kā Pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkts, un b) ja ar pieņemtajiem tiesību pasākumiem, piemērojot pamatnolīgumu valsts tiesiskajā regulējumā, tiek samazināts vispārējais darba ņēmēju, kuriem ir noslēgts līgums uz noteiktu laiku, aizsardzības līmenis?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai gadījumā, ja valsts tiesiskajā regulējumā, kas pastāvēja pirms stājās spēkā Direktīva 1999/70/EK, pastāvēja Pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta izpratnē tāda pati tiesību norma kā šajā strīdā izskatāmais Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts, tādas tiesību normas pieņemšana, īstenojot pamatnolīgumu, kāda tiek apstrīdēta apstrīd šajā lietā (Prezidenta dekrēta Nr. 164/2004 11. pants), nepieņemami samazina vispārējo aizsardzību, kas piešķirta darba ņēmējiem, ar kuriem atbilstoši valsts tiesībām ir noslēgts līgums uz noteiktu laiku Pamatnolīguma 8. panta 1. un 3. punkta nozīmē, ja:

                           a)

                           attiecīgais tiesību pasākums, kas ievieš pamatnolīgumu, tika pieņemts pēc Direktīvas 1999/70/EK transponēšanas termiņa beigām, bet kura rationae temporis iekļaujas tikai tie darba līgumi un attiecības, kas noslēgtas uz noteiktu laiku, kuras pastāvēja direktīvas spēkā stāšanās laikā vai kuras beidzās noteiktā laika periodā pirms tā stājās spēkā, bet pēc tam, kad bija beidzies direktīvas transponēšanas termiņš, savukārt, ekvivalentās tiesību normas, kuras pastāvēja iepriekš, neparedz ierobežotu piemērošanu laikā un tās ir attiecināmas uz viesiem darba līgumiem uz noteiktu laiku, kas tika noslēgti, pildīti vai beidzās dienā, kad spēkā stājās Direktīva 1999/70/EK un kad beidzās tās transponēšanas termiņš;

                           b)

                           šis tiesību pasākums, kas ir vērsts uz to, lai ieviestu pamatnolīgumu, ir piemērojams tikai uz tiem darba līgumiem uz noteiktu laiku, kurus, lai tos atbilstoši iepriekš minētā tiesību pasākumam uzskatītu par secīgiem, vienlaicīgi ir jāatbilst šādiem priekšnosacījumiem:

                                       1)

                                       laika periods, kas pastāv starp to noslēgšanām, nevar nepārsniegt trīs mēnešus; un papildus

                                       2)

                                       to kopējam ilgumam ir jābūt vismaz divdesmit četri mēneši, sākot no brīža, kad stājās spēkā šis tiesību pasākums, neatkarīgi no tā cik reizes līgums tiek atjaunots, vai arī līgumu kopējais nodarbinātības laiks, divdesmit četru mēnešu laika periodā kopš tika noslēgts sākotnējais līgums, ir vismaz astoņpadsmit mēnešu garumā tādā gadījumā, ja sākotnējais līgums ir vismaz trīs reizes atjaunots, bet, savukārt, iepriekš pastāvējušās ekvivalentās tiesību normas neparedz šādus priekšnosacījumus un atšķirīgi iekļauj visus darba līgumus, kuri noslēgti uz noteiktu laiku (secīgos), neatkarīgi no nodarbinātības minimālā laika perioda un no minimālā līgumu atjaunošanas skaita;

                           c)

                           attiecīgais tiesību pasākums, kas ir vērsts uz to, lai piemērotu pamatnolīgumu, attiecībā uz darba ņēmēju uz noteiktu laiku aizsardzību saistībā ar to, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu atbilstoši pamanolīgumam, paredz ka tiesiskās sekas, proti, ka darba līgumus, kuri noslēgti uz noteiktu laiku, atzīst par līgumiem, kas noslēgti uz nenoteiktu laiku, iestājas sākot no dekrēta spēkā stāšanās brīža (ex nunc), savukārt, iepriekš pastāvējušās ekvivalentās tiesību normas paredz, ka līgumus uz noteiktu laiku var kvalificēt par līgumiem uz nenoteiktu laiku, sākot no brīža, kad tas tika pirmo reizi noslēgts (ex tunc )?

               3)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai gadījumā, ja valsts tiesiskajā regulējumā, kas pastāvēja, pirms stājās spēkā Direktīva 1999/70/EK, kuras pamatlīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir tās neatņemama daļa, 5. klauzulas 1. panta nozīmē pastāv tāda pati tiesību norma kā Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts, kas tiek izskatīts šajā lietā, nav atļauta iepriekš minētā vispārējā aizsardzības līmeņa samazināšana darba ņēmējiem uz noteiktu laiku, atbilstoši valsts tiesībām Pamatnolīguma 8. klauzulas 1. panta un 3. panta nozīmē, ņemot vērā to, ka valsts tiesiskajā regulējumā, pamatojoties uz vajadzību piemērot pamatnolīgumu, tiek pieņemta tāda tiesību norma kā Prezidenta dekrēta Nr. 164/2004 7. pants, kas tiek izskatīts šajā lietā un kas kā vienīgo aizsardzības veidu darba ņēmējiem uz noteiktu laiku pret ļaunprātīgu izmantošanu paredz pienākumu darba devējam samaksāt atlīdzību un atlaišanas pabalstu gadījumā, kurā ļaunprātīgā veidā tika noslēgti secīgi darba līgumi, kas noslēgti uz noteiktu laiku, ievērojot, ka:

                           a)

                           valsts tiesībās pienākums samaksāt atlīdzību un atlaišanas pabalstu ir paredzēts visos darba attiecību gadījumos un tas nav īpašā veidā vērstas uz to, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu atbilstoši pamatnolīgumam; un

                           b)

                           tiesiskās sekas, kas iestājas, piemērojot sākotnējās, ekvivalentās tiesiskās normas, ir tādas, ka secīgie darba līgumi, kas noslēgti uz noteiktu laiku, ir jāatzīst par līgumiem, kuri noslēgti uz nenoteiktu laiku?

               4)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz visiem iepriekš uzdotiem jautājumiem, vai valsts tiesai, interpretējot valsts tiesisko regulējumu atbilstoši Direktīvai 1999/70/EK, nav jāpiemēro tādas tiesību normas noteikumi, kuri nav saderīgi ar tiem tiesību noteikumiem, kas paredzēti direktīvā, bet kuri tika pieņemti, ieviešot pamatnolīgumu, un atbilstoši kuriem, tiek samazināts vispārējais aizsardzības līmenis darba ņēmējiem, kuri ir noslēguši līgumus uz noteiktu laiku, kurš ir paredzēts valsts tiesībās, kā, piemēram, Prezidenta dekrētā Nr. 164/2004, kurš klusējošā veidā un netieši (bet nepārprotami) neparedz attiecīgu aizsardzību ļaunprātīgas izmantošanas gadījumos, kad darba ņēmējs ir noslēdzis vienu darba līgumu uz noteiktu laiku, kura patiesais mērķis ir izmantot darba ņēmēja pakalpojumus, lai apmierinātu nevis pagaidu, izņēmuma vai steidzamas vajadzības, bet gan pastāvīgas un ilgstošas vajadzības, un tā vietā ir jāpiemēro tāda pati tiesību norma, kura pastāvēja pirms direktīvas stāšanās spēkā, proti, tādus kā Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts?

               5)

               Ja valsts tiesa uzskata, ka tiesību noteikums (šajā gadījumā Likuma Nr. 2112/1902 8. panta 3. punkts), kas ir ekvivalents pamatnlolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punktam, kas ir neatņemama Direktīvas 1999/70/EK daļa, principā ir piemērojams strīdā saistībā ar darba līgumu, kas noslēgts uz noteiktu laiku, balstoties uz kuru varētu noteikt, ka darba līgums — pat tad, ja tas ir tikai viens, — tika noslēgts kā darba līgums uz noteiktu laiku bez jebkāda objektīva iemesla saistībā ar tā raksturu, veidu un darbību raksturiezīmēm, ir atzīstams par darba līgumu, kas noslēgts uz nenoteiktu laiku:

                           a)

                           vai ar Kopienu tiesībām ir saderīgi valsts tiesai piemērot un interpretēt valsts tiesisko regulējumu tādā veidā, ka tiesiskais regulējums attiecībā uz darbu uz noteiktu laiku, lai apmierinātu sezonālo, periodisko, pagaidu, izņēmumu un papildu vajadzības un sociālās vajadzības (šajā gadījumā Likuma Nr. 3250/2004 tiesību noteikumi, publicēti Valsts oficiālajā vēstnesī FEK A' 124/7-7-2004), kas tika izmantots kā tiesiskais pamatojums, lai noslēgtu līgumu uz laiku, ir objektīvs iemesls visos gadījumos, kad tiek noslēgts šāds līgums, pat ja tie patiesībā apmierināja pastāvīgas un ilgstošas vajadzības;

                           b)

                           vai ar Kopienu tiesībām ir saderīgi valsts tiesai interpretēt un piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram tiesību noteikums, kas aizliedz līgumus uz noteiktu laiku publiskā sektorā pārveidot par līgumiem uz nenoteiktu laiku, ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka pie jebkuriem apstākļiem publiskajā sektorā ir pilnībā aizliegts līgumus uz noteiktu pārveidot par līgumiem uz nenoteiktu laiku, pat ja šāds līgums ļaunprātīgā veidā tika noslēgts uz noteiktu laiku, proti, gadījumā, kurā tas apmierināja pastāvīgas un ilgstošas vajadzības, un vai valsts tiesai šādā gadījumā nav atstāta iespēja noteikt attiecīgo darba attiecību patieso tiesisko raksturu un atbilstīgi kvalificēt to kā darba līgumu, kas noslēgts uz nenoteiktu laiku? Vai arī attiecīgo aizliegumu ir jāattiecina tikai uz darba līgumiem, kas noslēgti uz noteiktu laiku, kuri faktiski tika noslēgti, lai apmierinātu pagaidu, neparedzētas, steidzamas, izņēmuma vai līdzīga īpaša veida vajadzības, un nevis uz gadījumiem, kad tie faktiski tika noslēgti, lai apmierinātu pastāvīgas un ilgstošas vajadzības?


title: Lieta F-61/09: Prasība, kas celta 2009. gada 25. jūnijā — Strack/Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/36

         Prasība, kas celta 2009. gada 25. jūnijā — Strack/Komisija
   (Lieta F-61/09)
   2009/C 193/60
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guido Strack, Ķelne (Vācija) (pārstāvis — H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Komisijas lēmuma, ar kuru noraidīta pieeja prasītāja lietas materiāliem, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas netieši un tieši izteiktos lēmumus, it īpaši par 2008. gada 12. septembra, 2008. gada 3. oktobra un 2008. gada 14. novembra atļaujām iepazīties ar lietu, Jansena [Jansen] 2008. gada 19. septembra lēmumu un, vajadzības gadījumā, 2009. gada 25. marta lēmumu par prasītāja sūdzības R/554/08 noraidīšanu, jo ar šiem lēmumiem prasītājam ir liegta vai ierobežota pilnīga pieeja visiem materiāliem vai dokumentiem, kas ir Komisijas rīcībā par viņu, kā arī pienācīgi turētiem, vienveidīgiem, pilnīgiem un prasītājam saprotamā valodā un formā bez ierobežojumiem pieejamiem personīgās lietas, medicīnas un citiem dokumentiem, proti, tādiem, kas atbilst Civildienesta noteikumu 26. un 26.a panta prasībām un vajadzības gadījumā iepriekš ir attiecīgi pilnveidoti, un tādējādi ar šiem lēmumiem vismaz daļēji ir noraidīti prasītāja pieteikumi, tostarp 2008. gada 10. jūlija, 2008. gada 19. septembra un 2008. gada 28. novembra pieteikumi;

               —

               pamatojoties uz šajā prasības pieteikumā raksturoto prettiesisko rīcību, piespriest Komisijai atbilstoši atlīdzināt prasītāja zaudējumus, turklāt zaudējumu atlīdzības apmēra taisnīga noteikšana ir Civildienesta tiesas ziņā, taču tas nedrīkst būt mazāks kā EUR 2 500;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam ikmēneša zaudējumu atlīdzību sākot no šī prasības pieteikuma paziņošanas dienas līdz faktiskai un pilnīgai pieejas sniegšanai visai strīdīgajai informācijai un dokumentiem, kā arī atbilstošā kartībā turētajai prasītāja personīgajai un medicīnas lietai, turklāt ikmēneša maksājuma apmēra taisnīga noteikšana ir Civildienesta tiesas ziņā, taču tas nedrīkst būt mazāks kā EUR 200;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam nepieciešamos izdevumus un izmaksas sakarā ar papildu iepazīšanos ar lietu, piemērojot pēc analoģijas tās noteikumus par komandējuma izdevumu atlīdzību vai, pakārtoti, uz to pašu noteikumu pamata izdevumus, kas prasītājam radušies sakarā ar ierašanos Luksemburgā 2008. gada 12. septembrī un 2008. gada 14. novembrī;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.