title: Lieta C-441/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 16. jūlijā Ryanair DAC iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 19. maija spriedumu lietā T-628/20 Ryanair/Komisija (Spānija; Covid-19)

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/18

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 16. jūlijāRyanair DAC iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 19. maija spriedumu lietā T-628/20 Ryanair/Komisija (Spānija; Covid-19)
      (Lieta C-441/21 P)
      (2021/C 382/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ryanair DAC (pārstāvji: V. Blanc, E. Vahida un F.-C. Laprévote, avocats, S. Rating, abogado, un I. G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste, Francijas Republika

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2020. gada 31. jūlija Lēmumu C(2020) 5414 final par valsts atbalstu SA.57659 (2020/N) – Spānija – Covid-19 – Rekapitalizācijas fonds; un

                  —

                  piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt Ryanair tiesāšanās izdevumus, un personām, kas iestājušās lietā pirmajā instancē un šajā apelācijas tiesvedībā, piespriest segt savus tiesāšanās izdevumus (ja tādi būtu) pašām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza sešus pamatus.
      Pirmais pamats: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatu par nediskriminācijas principa neattaisnotu pārkāpumu.
      Otrais pamats: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzami sagrozījusi faktus attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatu par brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības pārkāpumu.
      Trešais pamats: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzami ir sagrozījusi faktus, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatu par samēra pārbaudes nepareizu piemērošanu.
      Ceturtais pamats: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, klasificējot atbalstu par atbalsta shēmu.
      Piektais pamats: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzami sagrozījusi faktus attiecībā uz to, ka Komisija neuzsāka formālo izmeklēšanas procedūru.
      Sestais pamats: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu un acīmredzami sagrozījusi faktus attiecībā uz to, ka Komisija nav norādījusi pamatojumu.


title: Lieta C-629/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/LE

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/23

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 17. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/LE
      (Lieta C-629/20) (1)

      (2021/C 382/30)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 72, 1.3.2021.


title: Lieta C-106/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/BC

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/24

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 18. jūnija rīkojums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Lufthansa AG/BC
      (Lieta C-106/21) (1)

      (2021/C 382/33)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 182, 10.5.2021.


title: Lieta T-449/21: Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Natixis/Komisija

text:
               20.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/27

      Prasība, kas celta 2021. gada 30. jūlijā – Natixis/Komisija
      (Lieta T-449/21)
      (2021/C 382/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Natixis (Parīze, Francija) (pārstāvji: J. Stratford, Barrister-at-law, un J.-J. Lemonnier, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt Komisijas 2021. gada 20. maija Lēmumu C(2021) 3489 final par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu lietā AT.40324: Eiropas valstu valdību obligācijas (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ciktāl tas skar prasītāju, un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai gan tiesāšanās izdevumus, gan pārējos ar šo lietu saistītos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai nebija likumīgas intereses pieņemt apstrīdēto lēmumu Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 7. panta 1. punkta pēdējā teikuma izpratnē.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti: a) prasītājas tiesības uz aizstāvību; b) Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 27. panta 1. punkts un/vai c) Komisijas Regulas (EK) Nr. 773/2004/EK (2) 10. panta 1. punkts un 11. panta 2. punkts.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija, lai pamatotu konstatējumu par likumīgām interesēm, balstījās uz juridisko iedarbību un atturošo iedarbību, kuru rada pārkāpuma konstatācija, kaut arī šis nebija tas iebildums, kurš tika darīts zināms prasītājai un par kuru tai bija iespēja lietderīgi sniegt apsvērumus.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma pamatojums nebija pienācīgs un/vai tas bija nesamērīgs. Prasītāja apgalvo arī, ka:

                              —

                              gadījumā, ja pastāvētu likumīgas intereses (ko prasītāja apstrīd), lai konstatētu, ka attiecībā pret prasītāju ir izdarīts pārkāpums, Komisija nebija sniegusi pienācīgu pamatojumu tam, kāpēc tā ir izmantojusi savu rīcības brīvību, lai izdarītu šādu konstatējumu;

                              —

                              veids, kādā Komisija ir īstenojusi rīcības brīvību, ir pretrunā samērīguma principam, jo apstrīdētais lēmums nebija vajadzīgs, lai sasniegtu mērķi nodrošināt konkurences tiesību iedarbīgu īstenošanu, un neērtības, kuras prasītājai bija radītas ar pārkāpuma konstatāciju, nebija samērīgas ar šo mērķi.

                        Ja pirmais, otrais un/vai trešais pamats – kāds vai visi – tiktu atzīti par pamatotiem, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ pilnībā. Ciktāl nepieciešams, prasītāja tomēr izvirza vēl vienu pamatu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma 3. pants bija prettiesisks, jo Komisija:

                              —

                              pārsniedza savas pilnvaras, uzdodot pārkāpuma izbeigšanu un aizliedzot to atsākt, kaut arī šis pārkāpums bija izbeigts;

                              —

                              piemēroja apvērstu pierādīšanas pienākumu, neievērojot nevainīguma prezumpciju, jo tā īstenoja savas pilnvaras tāpēc, ka tā nevarēja būt droša, ka pārkāpums ir izbeigts;

                              —

                              pieļāva kļūdu faktos, secinot, ka pārkāpums no prasītājas puses un/vai kopumā nebija izbeigts; un/vai

                              —

                              rīkojās nesamērīgi, jo Komisijas pilnvaru īstenošana, lai novērstu prasītājas pieļautu konkurences tiesību pārkāpumu, nebija nedz nepieciešama, nedz piemērota.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (EK) Nr. 773/2004 (2004. gada 7. aprīlis) par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV 2004, L 123, 18. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-845/19 un C-963/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Apelativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kriminālprocesi pret DR (C-845/19), TS (C-863/19) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Direktīva 2014/42/ES – Nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšana un konfiskācija Eiropas Savienībā – Piemērošanas joma – Nelikumīgi iegūtu aktīvu konfiskācija – Ekonomisks ieguvums no noziedzīga nodarījuma, par kuru nav ticis pasludināts notiesājošs spriedums – 4. pants – Konfiskācija – 5. pants – Paplašinātā konfiskācija – 6. pants – Aktīvu konfiskācija, ko piemēro trešai personai – Nosacījumi – Iespējamai trešai personai piederošas naudas summas konfiskācija – Trešā persona, kurai nav tiesību piedalīties konfiskācijas procedūrā – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/8

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Apelativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kriminālprocesi pret DR (C-845/19), TS (C-863/19)
      (Apvienotās lietas C-845/19 un C-963/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Direktīva 2014/42/ES - Nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšana un konfiskācija Eiropas Savienībā - Piemērošanas joma - Nelikumīgi iegūtu aktīvu konfiskācija - Ekonomisks ieguvums no noziedzīga nodarījuma, par kuru nav ticis pasludināts notiesājošs spriedums - 4. pants - Konfiskācija - 5. pants - Paplašinātā konfiskācija - 6. pants - Aktīvu konfiskācija, ko piemēro trešai personai - Nosacījumi - Iespējamai trešai personai piederošas naudas summas konfiskācija - Trešā persona, kurai nav tiesību piedalīties konfiskācijas procedūrā - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants)
      (2021/C 513/13)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Apelativen sad – Varna

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: DR (C-845/19), TS (C-863/19),

         piedaloties: Okrazhna prokuratura – Varna

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/42/ES (2014. gada 3. aprīlis) par nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju Eiropas Savienībā ir jāinterpretē tādējādi, ka narkotisko vielu glabāšana to realizācijas nolūkā ietilpst tās piemērošanas jomā, pat ja visi fakti, kas attiecas uz šī noziedzīgā nodarījuma izdarīšanu, ir radušies tikai vienā dalībvalstī.

                  2)

                  Direktīva 2014/42 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir paredzēta ne tikai to īpašumu konfiskācija, kuri veido ekonomisku ieguvumu no noziedzīga nodarījuma, par kuru attiecībā pret šī noziedzīgā nodarījuma izdarītāju ir ticis pasludināts notiesājošs spriedums, bet arī tādu šim izdarītājam piederošu īpašumu konfiskācija, par kuriem valsts tiesa, kas izskata lietu, ir pārliecināta, ka tie ir iegūti no citām noziedzīgām darbībām, ievērojot šīs direktīvas 8. panta 8. punktā paredzētās garantijas un ar nosacījumu, ka noziedzīgais nodarījums, par kuru tā izdarītājs ir notiesāts, ir viens no minētās direktīvas 5. panta 2. punktā uzskaitītajiem un ka šis nodarījums var tieši vai netieši radīt ekonomisku ieguvumu šīs pašas direktīvas izpratnē.

                  3)

                  Direktīvas 2014/42 8. panta 1., 7. un 9. punkts, lasot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā par labu valstij ir atļauts konfiscēt īpašumu, par kuru tiek apgalvots, ka tas pieder personai, kura nav noziedzīgā nodarījuma izdarītāja, ja šai personai nav iespējas piedalīties konfiskācijas procedūrā.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta C-866/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Darba ņēmējs, kas veicis algotu darbu divās dalībvalstīs – Valsts tiesībās paredzētais minimālais periods tiesību uz vecuma pensiju iegūšanai – Saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem pabeigta iemaksu perioda ņemšana vērā – Summēšana – Maksājamā pensiju pabalsta summas aprēķins)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/9

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

      (Lieta C-866/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Darba ņēmējs, kas veicis algotu darbu divās dalībvalstīs - Valsts tiesībās paredzētais minimālais periods tiesību uz vecuma pensiju iegūšanai - Saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem pabeigta iemaksu perioda ņemšana vērā - Summēšana - Maksājamā pensiju pabalsta summas aprēķins)
      (2021/C 513/14)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Najwyższy

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: SC

         Atbildētājs: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgās dalībvalsts kompetentajai iestādei, nosakot robežvērtību, ko saskaņā ar valsts tiesību aktiem beziemaksu apdrošināšanas periodi nevar pārsniegt attiecībā pret iemaksu apdrošināšanas periodiem, šīs tiesību normas i) punktā paredzētās pabalsta teorētiskās summas aprēķinā ir jāņem vērā visi – tostarp atbilstoši citu dalībvalstu tiesību aktiem pabeigtie – apdrošināšanas periodi, savukārt šīs tiesību normas ii) punktā paredzētās pabalsta faktiskās summas aprēķins ir veicams, ņemot vērā tikai atbilstoši attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem pabeigtos apdrošināšanas periodus.

         (1)  OV C 61, 24.2.2020.


title: Lieta C-894/19 P: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums – Eiropas Parlaments/UZ (Apelācija – Civildienests – Ierēdņi – Disciplinārlieta – Disciplinārsods – Administratīvā izmeklēšana – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkts – Objektīvās objektivitātes prasība – Pretapelācija – Lūguma sniegt palīdzību noraidīšana – Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkts – Tiesības tikt uzklausītam)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/9

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums – Eiropas Parlaments/UZ
      (Lieta C-894/19 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Administratīvā izmeklēšana - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkts - Objektīvās objektivitātes prasība - Pretapelācija - Lūguma sniegt palīdzību noraidīšana - Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkts - Tiesības tikt uzklausītam)
      (2021/C 513/15)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: V. Montebello- Demogeot un I. Lázaro Betancor)

         Otrs lietas dalībnieks: UZ (pārstāvis: J.-N. Louis, avocat)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pamata apelācijas un pretapelācijas sūdzības noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar pamata apelācijas sūdzību.

                  3)

                  UZ atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar pretapelācijas sūdzību.

         (1)  OV C 77, 9.3.2020.


title: Lieta C-80/20: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Tribunalul Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wilo Salmson France SAS/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 167. – 171. pants un 178. panta a) punkts – Tiesības uz PVN atskaitīšanu – PVN atmaksāšana nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību dalībvalstī, kura nav atmaksas dalībvalsts – Rēķina saglabāšana – Direktīva 2008/9/EK – Atmaksas pieteikuma noraidīšana – Rēķina “anulēšana” no piegādātāja puses – Jauna rēķina izrakstīšana – Jauns atmaksas pieteikums – Noraidīšana)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/10

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Tribunalul Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wilo Salmson France SAS/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

      (Lieta C-80/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 167. – 171. pants un 178. panta a) punkts - Tiesības uz PVN atskaitīšanu - PVN atmaksāšana nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību dalībvalstī, kura nav atmaksas dalībvalsts - Rēķina saglabāšana - Direktīva 2008/9/EK - Atmaksas pieteikuma noraidīšana - Rēķina “anulēšana” no piegādātāja puses - Jauna rēķina izrakstīšana - Jauns atmaksas pieteikums - Noraidīšana)
      (2021/C 513/16)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Wilo Salmson France SAS

         Atbildētāja: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  167.–171. un 178. pants Padomes Direktīvā 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2010/45/ES (2010. gada 13. jūlijs), un Padomes Direktīva 2008/9/EK (2008. gada 12. februāris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvā 2006/112/EK paredzētajai pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgās valsts teritorijā, bet veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības uz tā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atmaksāšanu, kurš samaksāts par preču piegādi, nevar izmantot nodokļa maksātājs, kas veic uzņēmējdarbību nevis atmaksas dalībvalstī, bet citā dalībvalstī, ja šis nodokļa maksātājs nav saglabājis rēķinu par attiecīgo preču iegādi Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2010/45, izpratnē. Tikai tad, ja dokumentā ir pieļauti tādi pārkāpumi, kas liedz valsts nodokļu administrācijai informāciju, kas vajadzīga, lai pamatotu atmaksas pieteikumu, var uzskatīt, ka šāds dokuments nav “rēķins” Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2010/45, izpratnē.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2010/45, 167.–171. un 178. pants, kā arī Direktīvas 2008/9 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmais gadījums ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts, ka pieteikums par pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atmaksāšanu saistībā ar attiecīgo atmaksas periodu tiek noraidīts tikai tāpēc, ka šis PVN ir kļuvis iekasējams iepriekšējā atmaksas periodā, lai gan rēķins par to ir izrakstīts tikai šajā attiecīgajā laikposmā.

                  3)

                  Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2010/45, 167.–171. un 178. pants, kā arī Direktīva 2008/9 ir jāinterpretē tādējādi, ka piegādātāja veikta rēķina vienpusēja atcelšana pēc tam, kad atmaksas dalībvalsts ir pieņēmusi lēmumu, ar kuru ir noraidīts uz to balstīts atmaksas pieteikums, un ja šis lēmums jau ir kļuvis galīgs un pēc tam šis piegādātājs vēlākas atmaksas periodā izraksta jaunu rēķinu attiecībā uz tām pašām piegādēm, tās neapšaubot, nekādi neietekmē ne tādu tiesību pastāvēšanu uz PVN atmaksāšanu, kuras jau ir izmantotas, ne arī laikposmu, kurā tām ir jātiek izmantotām.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta C-282/20: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret ZX (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Direktīva 2012/13/ES – Tiesības uz informāciju kriminālprocesā – 6. panta 3. punkts – Aizdomās turēto vai apsūdzēto personu tiesības uz informāciju par to tiesībām – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pants – Valsts tiesību akti, kuros nav paredzēts procesuāls līdzeklis, lai pēc pirmstiesas sēdes novērstu apsūdzības raksta saturā pieļautās neprecizitātes un nepilnības)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/11

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret ZX
      (Lieta C-282/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Direktīva 2012/13/ES - Tiesības uz informāciju kriminālprocesā - 6. panta 3. punkts - Aizdomās turēto vai apsūdzēto personu tiesības uz informāciju par to tiesībām - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pants - Valsts tiesību akti, kuros nav paredzēts procesuāls līdzeklis, lai pēc pirmstiesas sēdes novērstu apsūdzības raksta saturā pieļautās neprecizitātes un nepilnības)
      (2021/C 513/17)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: ZX

         piedaloties: Spetsializirana prokuratura

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/13/ES (2012. gada 22. maijs) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā 6. panta 3. punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādus valsts tiesību aktus, kuros nav paredzēts procesuāls līdzeklis, kas pēc pirmstiesas sēdes krimināllietā ļautu novērst lēmuma par personas saukšanu pie kriminālatbildības saturā pieļautās neprecizitātes un nepilnības, ar kurām tiek apdraudētas apsūdzētās personas tiesības saņemt detalizētu informāciju par apsūdzību.

                  2)

                  Direktīvas 2012/13 6. panta 3. punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka iesniedzējtiesai, cik vien iespējams, ir jāveic tāda valsts tiesību aktu attiecībā uz apsūdzības raksta grozīšanu interpretācija, kas ir atbilstoša Savienības tiesībām un kas ļautu prokuroram novērst lēmuma par personas saukšanu pie kriminālatbildības saturā pieļautās neprecizitātes un nepilnības tiesas sēdē, kurā tiks taisīts spriedums, vienlaikus efektīvi un faktiski nodrošinot apsūdzētās personas tiesības uz aizstāvību. Tikai gadījumā, ja iesniedzējtiesa uzskatītu, ka atbilstīga interpretācija šajā ziņā nav iespējama, tai būtu pienākums nepiemērot valsts tiesību normu, atbilstoši kurai ir aizliegts apturēt tiesvedību un nodot lietu atpakaļ prokuroram, lai tas sagatavotu jaunu lēmumu par personas saukšanu pie kriminālatbildības.

         (1)  OV C 287, 31.8.2020.


title: Lieta C-393/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – Jurisdikcija apdrošināšanas jomā – 11. panta 1. punkta b) apakšpunkts – 12. pants – 13. panta 2. punkts – Piemērojamība personām – Jēdziens “cietusī persona” – Komersants – Īpašā jurisdikcija – 7. panta 2. punkts)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/12

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S

      (Lieta C-393/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Jurisdikcija apdrošināšanas jomā - 11. panta 1. punkta b) apakšpunkts - 12. pants - 13. panta 2. punkts - Piemērojamība personām - Jēdziens “cietusī persona” - Komersants - Īpašā jurisdikcija - 7. panta 2. punkts)
      (2021/C 513/18)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: T.B., D. sp. z. o. o.

         Atbildētāja: G. I. A/S

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 13. panta 2. punkts, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 11. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz to nevar atsaukties sabiedrība, kura par ceļu satiksmes negadījumā tieši cietušajai personai sniegtajiem pakalpojumiem saistībā ar šā negadījuma izraisīto kaitējumu no tās saņēma prasījuma tiesības attiecībā uz apdrošināšanas kompensāciju, lai tās samaksu pieprasītu no minēto negadījumu izraisījušās personas apdrošinātāja, lai gan šī sabiedrība neveic profesionālo darbību šādu prasījumu piedziņas jomā.

                  2)

                  Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz to var atsaukties komersants, kurš saskaņā ar cesijas līgumu ir saņēmis prasījuma tiesības no ceļu satiksmes negadījumā cietušas personas, nolūkā tās dalībvalsts tiesā, kurā iestājies notikums, kas rada kaitējumu, celt prasību saistībā ar neatļautu darbību vai kvazideliktu pret šo negadījumu izraisījušās personas apdrošinātāju, kura juridiskā adrese ir citā dalībvalstī, nevis tajā, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu, ja vien ir izpildīti šīs tiesību normas piemērošanas nosacījumi, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 423, 07.12.2020.


title: Lieta C-402/20 P: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums – Lípidos Santiga, SA/Eiropas Komisija (Apelācija – Enerģētika – Direktīva (ES) 2018/2001 – No atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšana – No pārtikas un dzīvnieku barības kultūraugiem saražotas biodegvielas izmantošanas ierobežojums – Deleģētā regula (ES) 2019/807 – Izejvielu, kas rada augstu netiešās zemes izmantošanas maiņas risku (ILUC), definīcija – Palmu eļļa – Atcelšanas prasība – Nosacījums, saskaņā ar kuru fiziska vai juridiska persona ir jāskar tieši – Nepieņemamība)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/13

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums – Lípidos Santiga, SA/Eiropas Komisija
      (Lieta C-402/20 P) (1)

      (Apelācija - Enerģētika - Direktīva (ES) 2018/2001 - No atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšana - No pārtikas un dzīvnieku barības kultūraugiem saražotas biodegvielas izmantošanas ierobežojums - Deleģētā regula (ES) 2019/807 - Izejvielu, kas rada augstu netiešās zemes izmantošanas maiņas risku (ILUC), definīcija - Palmu eļļa - Atcelšanas prasība - Nosacījums, saskaņā ar kuru fiziska vai juridiska persona ir jāskar tieši - Nepieņemamība)
      (2021/C 513/20)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lípidos Santiga, SA (pārstāvis: P. Muñiz Fernández, abogado)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. De Meester un K. Talabér-Ritz)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Lípidos Santiga SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 348, 19.10.2020


title: Lieta C-396/20: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Sīki izstrādāti noteikumi PVN atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību atmaksas dalībvalstī – Direktīva 2008/9/EK – 20. panta 1. punkts – Atmaksas dalībvalsts papildinformācijas pieprasījums – Elementi, par kuriem var pieprasīt sniegt papildu informāciju – Pretruna starp atmaksas pieteikumā norādīto summu un iesniegtajos rēķinos norādīto summu – Labas pārvaldības princips – PVN neitralitātes princips – Noilguma termiņš – Ietekme uz nodokļa maksātāja kļūdas labojumu)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/13

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Lieta C-396/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Sīki izstrādāti noteikumi PVN atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību atmaksas dalībvalstī - Direktīva 2008/9/EK - 20. panta 1. punkts - Atmaksas dalībvalsts papildinformācijas pieprasījums - Elementi, par kuriem var pieprasīt sniegt papildu informāciju - Pretruna starp atmaksas pieteikumā norādīto summu un iesniegtajos rēķinos norādīto summu - Labas pārvaldības princips - PVN neitralitātes princips - Noilguma termiņš - Ietekme uz nodokļa maksātāja kļūdas labojumu)
      (2021/C 513/19)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Kúria

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: CHEP Equipment Pooling NV

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2008/9/EK (2008. gada 12. februāris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvā 2006/112/EK paredzētajai pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgās valsts teritorijā, bet veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, 20. panta 1. punkts, kas aplūkots kopā ar nodokļu neitralitātes un labas pārvaldības principiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka atmaksas dalībvalsts nodokļu administrācija, ja, attiecīgā gadījumā ņemot vērā nodokļa maksātāja sniegto papildinformāciju, tā ir guvusi pārliecību, ka priekšnodoklī faktiski samaksātā pievienotās vērtības nodokļa summa, kas ir norādīta atmaksas pieteikumam pievienotajā rēķinā, ir lielāka nekā šajā pieteikumā norādītā summa, atmaksā pievienotās vērtības nodokli tikai pēdējās minētās summas apmērā, ja tā iepriekš ar rūpību un atbilstoši līdzekļiem, kas tai šķiet vispiemērotākie, nav aicinājusi nodokļa maksātāju labot savu atmaksas pieteikumu ar pieteikumu, kurš tiek uzskatīts par iesniegtu sākotnējā pieteikuma iesniegšanas dienā.

         (1)  OV C 423, 7.12.2020.


title: Lieta C-23/21: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 23. septembra rīkojums (Gericht Erster Instanz Eupen lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Beļģija) – IO/Valonijas reģions (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – LESD 49. pants – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Ceļu satiksme – Dalībvalstī dzīvojošs vadītājs – Citā dalībvalsti reģistrēts transportlīdzeklis – Transportlīdzeklis, kas nodots šajā citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības dalībnieka vadītāja rīcībā – Pienākums reģistrēt pirmajā dalībvalstī)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/14

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 23. septembra rīkojums (Gericht Erster Instanz Eupen lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Beļģija) – IO/Valonijas reģions
      (Lieta C-23/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Ceļu satiksme - Dalībvalstī dzīvojošs vadītājs - Citā dalībvalsti reģistrēts transportlīdzeklis - Transportlīdzeklis, kas nodots šajā citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības dalībnieka vadītāja rīcībā - Pienākums reģistrēt pirmajā dalībvalstī)
      (2021/C 513/21)
      * Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa:

         Gericht Erster Instanz Eupen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IO

         Atbildētājs: Wallonische Region

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru sabiedrības vadītājs vai pašnodarbināta persona, kas dzīvo šajā dalībvalstī, var atsaukties uz atkāpi no citā dalībvalstī reģistrēta transportlīdzekļa reģistrācijas pienākuma minētajā dalībvalstī, kuru viņa rīcībā nodod sabiedrība, kam ir juridiskas personas statuss vai tāda nav un kas ir reģistrēta šajā citā dalībvalstī, tikai tad, ja dokumenti, kas pierāda, ka ieinteresētā persona atbilst šīs atkāpes piemērošanas nosacījumiem, pastāvīgi atrodas minētajā transportlīdzeklī.

                  2)

                  LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā ir tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā sabiedrības dalībniekam vadītājam, kurš dzīvo šajā dalībvalstī, ir noteikts pienākums reģistrēt transportlīdzekli, ko viņa rīcībā ir nodevusi viņa sabiedrība, kura ir reģistrēta citā dalībvalstī, ja šis dalībnieks vadītājs nesaņem algu vai ienākumus no šīs sabiedrības, mepastāvot iespējai viņam pierādīt savu lomu minētajā sabiedrībā, ciktāl šo transportlīdzekli nav ne paredzēts galvenokārt un pastāvīgi lietot pirmajā dalībvalstī, ne arī faktiski izmantot šādā veidā.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta C-30/21: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 21. septembra rīkojums (Amtsgericht Lennestadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt./NW (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – 1. panta 1. punkts – Materiālā piemērošanas joma – Jēdziens “civillietas un komerclietas” – Procedūra, kas attiecas uz nodevas piedziņu par maksas ceļa izmantošanu)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/15

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 21. septembra rīkojums (Amtsgericht Lennestadt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt./NW
      (Lieta C-30/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - 1. panta 1. punkts - Materiālā piemērošanas joma - Jēdziens “civillietas un komerclietas” - Procedūra, kas attiecas uz nodevas piedziņu par maksas ceļa izmantošanu)
      (2021/C 513/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Lennestadt

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt.

         Atbildētājs: NW

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “civillietas un komerclietas” šīs tiesību normas izpratnē ietilpst prasība tiesā piedzīt nodevu saistībā ar maksas ceļa lietošanu, kuru ir cēlusi sabiedrība, kas ir pilnvarota saskaņā ar likumu, kurā ar minēto lietošanu radušās attiecības ir kvalificētas par civiltiesiskām attiecībām.

         (1)  OV C 148, 26.4.2021.


title: Lieta C-510/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. augustā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – DB/Austrian Airlines AG

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. augustā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – DB/Austrian Airlines AG

      (Lieta C-510/21)
      (2021/C 513/23)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: DB

         Atbildētāja: Austrian Airlines AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai medicīniskā pirmā palīdzība, kura sniegta lidmašīnā pēc nelaimes gadījuma Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju, ko Eiropas Kopiena ir parakstījusi 1999. gada 9. decembrī un apstiprinājusi savā vārdā ar Padomes 2001. gada 5. aprīļa Lēmumu 2001/539/EK (1), 17. panta 1. punkta izpratnē un kura pasažierim izraisījusi no faktiskajām nelaimes gadījuma sekām nošķiramus papildu miesas bojājumus, kopā ar izraisījušo notikumu ir uzskatāma par vienotu nelaimes gadījumu?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu noliedzoša:
                  Vai minētās konvencijas 29. pants nepieļauj prasījuma tiesības uz kaitējuma, ko radījusi medicīniskā pirmā palīdzība, atlīdzināšanu, ja tās gan tiek izvirzītas pirms valsts tiesību normās paredzētā noilguma termiņa, tomēr pēc minētās konvencijas 35. pantā paredzētā noilguma termiņa?

         (1)  Padomes Lēmums (2001. gada 5. aprīlis) par to, kā Eiropas Kopiena noslēdz Konvenciju par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju (Monreālas Konvenciju) (OV 2001, L 194, 38. lpp,).


title: Lieta C-519/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. augustā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – ASA/DGRFP Cluj

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. augustā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – ASA/DGRFP Cluj

      (Lieta C-519/21)
      (2021/C 513/24)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Cluj

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ASA

         Atbildētāja: DGRFP Cluj

         Pieaicināti kā galvotāji: BP, MB

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai PVN Direktīvu 2006/[1]12 (1), vispārīgi, un 9., 12., 14., 62., 63., 65., 73. un 78. pantu konkrēti pamatlietas strīda specifiskajā kontekstā var interpretēt tādējādi, [ka]:

                              —

                              saistībā ar nodokļa iekasējamības gadījuma iestāšanos ar nodokli apliekamu darījumu – nekustamā īpašuma nodošanas – gadījumā pārbaudi un saistībā ar attiecīgās nodokļa bāzes veidošanās metodi nodokļu maksātāja statuss ir arī fiziskajām personām, kuras ir tāda asociācijas bez juridiskas personas statusa līguma slēdzējpuses, [kas noslēgts] ar nodokļu maksātāju, kuram vēlāk jāmaksā nodoklis par veiktajiem darījumiem, kas tam būtu bijis jāiekasē, ņemot vērā, ka asociācijas līgums nav reģistrēts nodokļu iestādēs pirms darbības sākuma, bet ir ticis tām uzrādīts pirms fiskālo administratīvo aktu izdošanas?

                  2)

                  Vai PVN Direktīvu 2006/112 vispārīgi, un konkrēti 167. pantu, 168. panta a) punktu, 178. panta a) punktu, 179. pantu, kā arī samērīguma principu un neitralitātes principu pamatlietas strīda specifiskajā kontekstā var interpretēt tādējādi, ka:

                              a)

                              tiek atzīta iespēja piešķirt atskaitīšanas tiesības nodokļu maksātājam gadījumā, kad tas nav nodokļa parādnieks, nedz arī tas ir personīgi samaksājis PVN priekšnodokli par precēm un pakalpojumiem, kas izmantoti ar nodokli apliekamajos darījumos, un PVN priekšnodoklis ir jāmaksā/to ir samaksājušas fiziskas personas, attiecībā pret kurām nav apstiprināts nodokļu maksātāja statuss, bet kuras ir tāda asociācijas bez juridiskas personas statusa līguma slēdzējpuses, [kas noslēgts] ar nodokļu maksātāju, kuram vēlāk jāmaksā nodoklis par veiktajiem darījumiem, kas tam būtu bijis jāiekasē, ņemot vērā, ka asociācijas līgums nav reģistrēts nodokļu iestādēs pirms darbības sākuma[;]

                              b)

                              tiek atzīta iespēja piešķirt atskaitīšanas tiesības nodokļu maksātājam pamatlietas strīda specifiskajā kontekstā gadījumā, kad tas nav nodokļa parādnieks, nedz arī tas ir personīgi samaksājis PVN priekšnodokli par precēm un pakalpojumiem, kas izmantoti ar nodokli apliekamajos darījumos, un PVN priekšnodoklis ir jāmaksā/to ir samaksājusi fiziska persona, attiecībā pret kuru ir apstiprināts nodokļu maksātāja statuss, kura ir asociācijas bez juridiskas personas statusa līguma slēdzējpuse un kura kopā ar nodokļu maksātāju tomēr plāno īstenot vai varēja īstenot savas tiesības uz atskaitīšanu, un šiem pēdējiem ir vēlāk jāsamaksā nodoklis par veikto darījumu, kas tiem būtu bijis jāiekasē, ņemot vērā, ka asociācijas līgums nav reģistrēts nodokļu iestādēs pirms darbības sākuma?

                  3)

                  Ja atbilde ir noliedzoša un/vai ievērojot arī tiesiskās drošības principu:
                  vai ir pieņemama nodokļu maksātāja, kuram ir noteikts pienākums maksāt PVN un attiecīgās nodevas, prasība pieprasīt atlīdzību no fiziskajām personām, kurām nav apstiprināts nodokļu maksātāja statuss un kuras ir tāda asociācijas bez juridiskas personas statusa līguma slēdzējpuses, [kas noslēgts] ar nodokļu maksātāju, kuram vēlāk jāmaksā nodoklis par veiktajiem darījumiem, kas tam būtu bijis jāiekasē, ņemot vērā, ka asociācijas līgums nav reģistrēts nodokļu iestādēs pirms darbības sākuma, lai saņemtu peļņas, kas minētajām personām pienākas uz asociācijas līguma pamata, sadalei paredzēto [nodokļa] daļu attiecībā uz pienākumu maksāt PVN un attiecīgās nodokļu maksātājam uzliktās nodevas?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.)


title: Lieta C-522/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. augustā iesniedza Pfälzisches Oberlandesgericht (Vācija) – MS/Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. augustā iesniedza Pfälzisches Oberlandesgericht (Vācija) – MS/Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH

      (Lieta C-522/21)
      (2021/C 513/25)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Pfälzisches Oberlandesgericht

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: MS

         Atbildētāja apelācijas tiesvedībā: Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Komisijas Regulas (EK) Nr. 1768/95 (1995. gada 24. jūlijs), ar ko īsteno noteikumus par izņēmumu lauksaimniecībā, kas paredzēts 14. panta 3. punktā Padomes Regulā (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (1), 18. panta 2. punkts, ciktāl ar tajā minētajiem nosacījumiem var prasīt minimālo zaudējumu atlīdzību licences maksas četrkāršā apmērā, ir saderīgs ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2100/94 (1994. gada 27. jūlijs) par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (“Pamatregula”) (2), it īpaši ar tās 94. panta 2. punkta pirmo teikumu?

         (1)  OV 1995, L 173, 14. lpp.

         (2)  OV 1994, L 227, 1. lpp.


title: Lieta C-524/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. augustā iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – IG/Agenţia Judeţeană de Ocupare a Forţei de Muncă Ilfov

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. augustā iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – IG/Agenţia Judeţeană de Ocupare a Forţei de Muncă Ilfov

      (Lieta C-524/21)
      (2021/C 513/26)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IG

         Atbildētājs: Agenţia Judeţeană de Ocupare a Forţei de Muncă Ilfov

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, ņemot vērā autonomo “maksātnespējas” jēdzienu, Direktīvas 2008/94 (1) 1. panta 1. punktam un 2. panta 1. punktam, ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir transponēta šī direktīva – Legea nr. 200/2006 privind constituirea și utilizarea Fondului de Garanzia pentru plata creanțelor salariale (Likums Nr. 200/2006 par Garantiju fonda izveidi un izmantošanu darba samaksas prasījumu segšanai) 15. panta 1. un 2. punkts apvienojumā ar Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 200/2006 (Likuma Nr. 200/2006 piemērošanas metodoloģiskie noteikumi) 7. pantu – interpretācijā, ko Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (Augstā kasācijas tiesa – Tiesību jautājumu izskatīšanas palāta) ir sniegusi Lēmumā Nr. 16/2018, saskaņā ar kuru 3 mēnešu laikposms, par kuru Garantiju fonds var uzņemties un segt maksātnespējīga darba devēja darba samaksas prasījumus, ir attiecināms tikai uz maksātnespējas procedūras uzsākšanas dienu?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2008/94 3. panta [otrajai daļai] un 4. panta 2. punktam ir pretrunā Likuma Nr. 200/2006 par Garantiju fonda izveidi un izmantošanu darba samaksas prasījumu segšanai 15. panta 1. un 2. punkts interpretācijā, ko sniegusi Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept ar Lēmumu Nr. 16/2018, saskaņā ar kuru maksimālais 3 mēnešu laikposms, par kuru Garantiju fonds var uzņemties un segt maksātnespējīga darba devēja darba samaksas prasījumus, ietilpst laika intervālā starp 3 mēnešiem tieši pirms maksātnespējas procedūras uzsākšanas un 3 mēnešiem tūlīt pēc maksātnespējas procedūras uzsākšanas?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2008/94 sociālajiem mērķiem un direktīvas 12. panta a) punktam atbilst tāda valsts administratīvā prakse, saskaņā ar kuru, pamatojoties uz Curtea de Conturi (Revīzijas palāta) lēmumu un nepastāvot īpašam valsts tiesiskajam regulējumam, kurā darba ņēmējam būtu noteikts atgriešanas pienākums, no darba ņēmēja tiek atgūtas summas, kuras varbūtēji ir izmaksātas par laikposmiem, kas nav ietverti tiesiskajā regulējumā, vai kuras tika pieprasītas pēc likumīgā noilguma termiņa?

                  4)

                  Vai, interpretējot Direktīvas 2008/94 12. panta a) punktā ietverto jēdzienu “pārkāpums”, Fonda segtā darba samaksas prasījuma atgūšana no darba ņēmēja ar tiesas likvidatora starpniecību, kā mērķi norādot vispārējā noilguma termiņa ievērošanu, ir pietiekams objektīvs pamatojums?

                  5)

                  Vai ar direktīvas noteikumiem un mērķi ir saderīga tāda interpretācija un valsts administratīvā prakse, saskaņā ar kuru darba samaksas prasījumi, kuru atmaksa tiek pieprasīta darba ņēmējiem, tiek uzskatīti par līdzvērtīgiem nodokļu prasījumiem, kas rada tiesības uz procentu un kavējuma naudas samaksu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/94/EK (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV 2008, L 283, 36. lpp.).


title: Lieta C-525/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. augustā iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – Agenţia Municipală pentru Ocuparea Forţei de Muncă Bucureşti/IM

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. augustā iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – Agenţia Municipală pentru Ocuparea Forţei de Muncă Bucureşti/IM
      (Lieta C-525/21)
      (2021/C 513/27)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Agenţia Municipală pentru Ocuparea Forţei de Muncă Bucureşti

         Atbildētājs: IM

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, ņemot vērā autonomo “maksātnespējas” jēdzienu, Direktīvas 2008/94 (1) 1. panta 1. punktam un 2. panta 1. punktam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir transponēta šī direktīva – Legea nr. 200/2006 privind constituirea și utilizarea Fondului de Garanzia pentru plata creanțelor salariale (Likums Nr. 200/2006 par Garantiju fonda izveidi un izmantošanu darba samaksas prasījumu segšanai) 15. panta 1. un 2. punkts apvienojumā ar Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 200/2006 (Likuma Nr. 200/2006 piemērošanas metodoloģiskie noteikumi) 7. pantu – interpretācijā, ko Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (Augstā kasācijas tiesa – Tiesību jautājumu izskatīšanas palāta) ir sniegusi ar Lēmumu Nr. 16/2018, saskaņā ar kuru 3 mēnešu laikposms, par kuru Garantiju fonds var uzņemties un segt maksātnespējīga darba devēja darba samaksas prasījumus, ir attiecināms tikai uz maksātnespējas procedūras uzsākšanas dienu?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2008/94 3. panta [otrajai daļai] un 4. panta 2. punktam ir pretrunā Likuma Nr. 200/2006 par Garantiju fonda izveidi un izmantošanu darba samaksas prasījumu segšanai 15. panta 1. un 2. punkts interpretācijā, ko sniegusi Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept ar Lēmumu Nr. 16/2018, saskaņā ar kuru maksimālais 3 mēnešu laikposms, par kuru Garantiju fonds var uzņemties un segt maksātnespējīga darba devēja darba samaksas prasījumus, ietilpst laika intervālā starp 3 mēnešiem tieši pirms maksātnespējas procedūras uzsākšanas un 3 mēnešiem tūlīt pēc maksātnespējas procedūras uzsākšanas?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2008/94 sociālajiem mērķiem un direktīvas 12. panta a) punktam atbilst tāda valsts administratīvā prakse, saskaņā ar kuru, pamatojoties uz Curtea de Conturi (Revīzijas palāta) lēmumu un nepastāvot īpašam valsts tiesiskajam regulējumam, kurā darba ņēmējam būtu noteikts atgriešanas pienākums, no darba ņēmēja tiek atgūtas summas, kuras varbūtēji ir izmaksātas par laikposmiem, kas nav ietverti tiesiskajā regulējumā, vai kuras tika pieprasītas pēc likumīgā noilguma termiņa?

                  4)

                  Vai, interpretējot Direktīvas 2008/94 12. panta a) punktā ietverto jēdzienu “pārkāpums”, Fonda segtā darba samaksas prasījuma atgūšana no darba ņēmēja ar tiesas likvidatora starpniecību, kā mērķi norādot vispārējā noilguma termiņa ievērošanu, ir pietiekams objektīvs pamatojums?

                  5)

                  Vai ar direktīvas noteikumiem un mērķi ir saderīga tāda interpretācija un valsts administratīvā prakse, saskaņā ar kuru darba samaksas prasījumi, kuru atmaksa tiek pieprasīta darba ņēmējiem, tiek uzskatīti par līdzvērtīgiem nodokļu prasījumiem, kas rada tiesības uz procentu un kavējuma naudas samaksu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/94/EK (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV 2008, L 283, 36. lpp.).


title: Lieta C-555/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. septembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – UniCredit Bank Austria AG/Verein für Konsumenteninformation

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. septembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – UniCredit Bank Austria AG/Verein für Konsumenteninformation

      (Lieta C-555/21)
      (2021/C 513/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēja: UniCredit Bank Austria AG

         Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Verein für Konsumenteninformation

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/17/ES (2014. gada 4. februāris) par patērētāju kredītlīgumiem saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu un ar ko groza Direktīvas 2008/48/EK un 2013/36/ES un Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (1), 25. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka gadījumā, ja aizņēmējs izmanto tiesības daļēji vai pilnā apmērā atmaksāt aizdevumu pirms nolīgtā termiņa, proporcionāli samazinās aizņēmēja maksājamie procenti un no līguma darbības ilguma atkarīgās izmaksas,– ja attiecībā uz izmaksām, kas nav atkarīgas no līguma darbības ilguma, šāds regulējums nepastāv?

         (1)  OV 2014, L 60, 34. lpp.


title: Lieta C-577/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. septembrī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – LM un NO/HUK-COBURG-Allgemeine Versicherung AG

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. septembrī iesniedza Sofiyski gradski sad (Bulgārija) – LM un NO/HUK-COBURG-Allgemeine Versicherung AG

      (Lieta C-577/21)
      (2021/C 513/29)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski gradski sad

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: LM un NO

         Atbildētāja: HUK-COBURG-Allgemeine Versicherung AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai jēdziena “miesas bojājumi” interpretācija, saskaņā ar kuru bērnam garīgo sāpju un ciešanu gadījumā, ko izraisījusi viena vecāka nāve ceļu satiksmes negadījuma rezultātā, tādi pastāv tikai tad, ja šīs sāpes un ciešanas ir izraisījušas patoloģisku kaitējumu bērna veselībai, ir pretrunā Direktīvas 84/5/EEK 1. panta 1. punktam?

                  2)

                  Vai ir piemērojams Savienības tiesību atbilstīgas interpretācijas princips, valsts tiesai interpretējot valsts tiesības, ja valsts tiesa piemēro nevis savas valsts tiesības, bet gan citas Eiropas Savienības dalībvalsts tiesības?


title: Lieta C-596/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. septembrī iesniedza Finanzgericht Nürnberg (Vācija) – A/Finanzamt M

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. septembrī iesniedza Finanzgericht Nürnberg (Vācija) – A/Finanzamt M

      (Lieta C-596/21)
      (2021/C 513/30)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Nürnberg

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: A

         Atbildētāja: Finanzamt M

         Prejudiciālie jautājumi (1)

                  1)

                  Vai preces otrajam pircējam var atteikt priekšnodokļa atskaitīšanu no iegādes, pamatojoties uz to, ka viņam bija jāzina, ka sākotnējais pārdevējs bija izvairījies no PVN samaksas pirmās pārdošanas laikā, lai gan arī pirmais pircējs zināja, ka sākotnējais pārdevējs bija izvairījies no PVN samaksas pirmās pārdošanas laikā?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai atteikums otrā pircēja gadījumā summas ziņā ir ierobežots ar nodokļu ieņēmumu zaudējumiem, kas radušies izvairīšanās no nodokļu samaksas dēļ?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša: vai nodokļu ieņēmumu zaudējumus aprēķina

                              a.

                              salīdzinot pakalpojumu ķēdē likumīgi maksājamo nodokli ar faktiski noteikto nodokli,

                              b.

                              salīdzinot pakalpojumu ķēdē likumīgi maksājamo nodokli ar faktiski samaksāto nodokli, vai

                              c.

                              kādā citā veidā?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/12/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-603/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 28. septembrī iesniedza Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) par Vispārējās tiesas 2021. gada 28. jūlija spriedumu lietā T-634/20 UPTR/Parlaments un Padome

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/21

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 28. septembrī iesniedza Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) par Vispārējās tiesas 2021. gada 28. jūlija spriedumu lietā T-634/20 UPTR/Parlaments un Padome
      (Lieta C-603/21 P)
      (2021/C 513/31)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) (pārstāvis: F. Vanden Bogaerde, advokāts)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pirmkārt, atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu;

                  —

                  otrkārt, atzīt par spēkā neesošu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (1) (ES) Nr. 2020/1055 (2020. gada 15. jūlijs), ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1071/2009, (EK) Nr. 1072/2009 un (ES) Nr. 1024/2012, lai tās pielāgotu norisēm autotransporta nozarē. Tam par pamatu izmantojot Līguma par Eiropas Savienības darbību konsolidētās versijas 263. pantu un turpmāk apkopotos apelācijas sūdzības pamatus;

                  —

                  treškārt, lemt par tiesāšanās izdevumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

         Pirmais apelācijas sūdzības pamats: sākotnējās prasības pieņemamība

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas dalībniekiem esot jāsaņem efektīva tiesību aizsardzība. Lai varētu saņemt efektīvu tiesību aizsardzību, šajā lietā jēdzienu “tiešs un individuāls skārums” nedrīkstot interpretēt šauri. Tas izrietot no īpašā krimināltiesiskā/ar sankcijām saistītā konteksta, kurā apelācijas sūdzības iesniedzējas dalībniekiem neesot subjektīvu tiesību, un tādējādi tiem neesot tiešas piekļuves tiesām.
      Diez vai par derīgu tiesību aizsardzību varot uzskatīt to, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas dalībniekiem bija jānokļūst prettiesiskā stāvoklī, lai tad tie būtu atkarīgi no kontroles iestādēm, kurām esot jābūt iespējai saukt pie atbildības vai piemērot sankciju, taču nepastāvot šādam pienākumam to darīt. Turklāt efektīva tiesību aizsardzība neesot nodrošināta tāpēc, ka valsts tiesai pastāvīgi neesot pienākuma uzdot Tiesai prejudiciālu jautājumu.

         Otrais apelācijas sūdzības pamats: iekšējā tirgus aizskārums

      Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 3. punkta mērķis esot Eiropas iekšējā tirgus izveide. Šis Eiropas iekšējais tirgus tostarp tiekot radīts, pamatojoties uz pakalpojumu sniegšanas brīvības principu.
      Pakalpojumu sniegšanas brīvība transporta nozarē tiekot reglamentēta Līguma par Eiropas Savienības darbību VI sadaļā.
      Tā rezultātā attiecībā uz autotransportu un īpaši – kabotāžu esot jānotiek pakāpeniskai liberalizācijai.
      Šī liberalizācija transporta tirgū, vēsturiski raugoties, faktiski tiešām esot panākta. Panāktajai transporta tirgus liberalizācijai un ierobežojumu atcelšanai tomēr esot ticis piešķirts atpakaļejošs spēks. Ar apstrīdēto tiesību normu panāktā liberalizācija esot padarīta vēl vairāk atpakaļejoša, jo tā sevī ietverot plašu ierobežojumu, kas esot nelabvēlīgs it īpaši uzņēmējiem transporta nozarē, kuri ir apelācijas sūdzības iesniedzējas dalībnieki.
      Faktiski pamati, uz kuriem ir balstīts šis ierobežojums, esot vērojami jau citos Savienības likumdošanas pasākumos (Mobility Package).
      Apstrīdētais noteikums esot pretrunā LES 3. panta 3. punktam un pakalpojumu sniegšanas brīvības principam, kas izriet no LESD IV sadaļas, un tāpēc tas esot jāatzīst par spēkā neesošu.

         Trešais apelācijas sūdzības pamats: samērīguma principa pārkāpums

      Seku vērtējums, kas esot veikts, ievērojot priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1071/2009 un (EK) Nr. 1072/2009, lai tās pielāgotu norisēm autotransporta nozarē, esot veikts, ievērojot turpmāku kabotāžas transporta liberalizāciju Eiropas Savienībā.
      Veicot šo seku novērtējumu, neesot ņemts vērā iespējamais gaidīšanas laiks, kas likumdošanas procesā ir iekļauts tikai vēlāk. Līdz ar to var tikai pieņemt, ka četru dienu gaidīšanas laika pēc pēdējās kabotāžas darbības īstenošanas ieviešana varētu būtiski ietekmēt kabotāžas darbību skaitu Eiropas Savienībā. Šī gaidīšanas laika iedarbība tomēr neesot novērtēta, likumdošanas procesā izvērtējot sekas.
      Attiecībā uz regulējuma par kabotāžas transportu regulējumu, kurā līdz šim jau sasniegtais liberalizācijas līmenis esot ievērojami samazināts, ieviešot četru dienu gaidīšanas laiku pēc kabotāžas darbības, nevarot apgalvot, ka nav runas par “būtisku” grozījumu. Tādēļ turpmākai likumdošanas procesa gaitai esot jāuzskata par nepieciešamu seku novērtējums.
      Eiropas Parlaments un Padome nevarot apgalvot, ka seku novērtējuma aktualizēšana likumdošanas procesam neesot piemērota vai neesot vajadzīga.
      Seku novērtējuma neaktualizēšana tādējādi esot jāuzskata par Eiropas Parlamentam un Padomei saistošā samērīguma principa pārkāpumu.

         (1)  OV 2020, L 249, 17. lpp.


title: Lieta C-605/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. septembrī iesniedza Městský soud v Praze (Čehijas Republika) – Heureka Group a.s./Google LLC

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. septembrī iesniedza Městský soud v Praze (Čehijas Republika) – Heureka Group a.s./Google LLC

      (Lieta C-605/21)
      (2021/C 513/32)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Městský soud v Praze

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Heureka Group a.s.

         Atbildētāja: Google LLC

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2014/104 (1) 21. panta 1. punkts un Savienības tiesību vispārējie principi ir jāinterpretē tādējādi, ka Direktīva 2014/104, it īpaši tās 10. pants, ir tieši vai netieši piemērojama šajā strīdā par visām zaudējumu atlīdzināšanas prasībām saistībā ar LESD 102. panta pārkāpumu, kurš sākās pirms Direktīvas 2014/104 stāšanās spēkā un beidzās pēc tās īstenošanai noteiktā transponēšanas termiņa beigām, situācijā, kad zaudējumu atlīdzināšanas prasība tika celta pēc transponēšanas termiņa beigām, vai arī tie ir jāinterpretē tādējādi, ka Direktīvas 2014/104 10. pants ir piemērojams tikai tai apstrīdētās rīcības daļai (un no tās izrietošajai zaudējumu daļai), kas notikusi pēc Direktīvas 2014/104 stāšanās spēkā vai pēc transponēšanas termiņa beigām?

                  2)

                  Vai, atbilstoši Direktīvas 2014/104 vai LESD 102. panta jēgai un mērķim, kā arī efektivitātes principam, pareiza ir tāda Direktīvas 2014/104 22. panta 2. punkta interpretācija, saskaņā ar kuru “jebkuri valsts pasākumi, kas pieņemti, ievērojot 21. pantu, un kas nav [22. panta] 1. punktā minētie” ir valsts tiesību normas, ar kurām tiek īstenots Direktīvas 2014/104 10. pants, citiem vārdiem sakot, vai Direktīvas 2014/104 10. pantam un noilguma noteikumiem ir piemērojams Direktīvas 2014/104 22. panta 1. punkts, vai arī – tā 2. punkts?

                  3)

                  Vai ar Direktīvas 2014/104 10. panta 2. punktu vai LESD 102. pantu, kā arī efektivitātes principu ir saderīgi tādi valsts tiesību akti un to interpretācija, kuros “zināšanas par to, ka nodarīti zaudējumi”, kas ir nepieciešamas subjektīvā noilguma termiņa uzsākšanai, ir saistītas ar cietušās personas zināšanām par “atsevišķiem daļējiem zaudējumiem”, kuri rodas pakāpeniski laikā, kad pastāv vai turpinās pret konkurenci vērstā rīcība (jo judikatūra ir balstīta uz pieņēmumu, ka attiecīgā zaudējumu atlīdzināšanas prasība pilnībā ir dalāma) un attiecībā uz kuriem [zaudējumiem] sākas atsevišķi subjektīvie noilguma termiņi neatkarīgi no tā, vai cietušajai personai bija zināms viss to zaudējumu apmērs, kuri kopumā nodarīti ar LESD 102. panta pārkāpumu, proti, tādi valsts tiesību akti un to interpretācija, kas ļauj, lai noilguma termiņš zaudējumu atlīdzināšanas prasībai par zaudējumu, kurš radies pret konkurenci vērstās rīcības dēļ, sāktos, pirms ir tikusi pabeigta šāda rīcība, kas saistīta ar izdevīgāku sava cenu salīdzināšanas rīka izvietošanu vai parādīšanu, pārkāpjot LESD 102. pantu?

                  4)

                  Vai Direktīvas 2014/104 10. panta 2., 3. un 4. punkts vai LESD 102. pants, kā arī efektivitātes princips nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kurā ir noteikts, ka subjektīvais noilguma termiņš zaudējumu atlīdzināšanas prasībām ir trīs gadi un to sāk skaitīt no dienas, kad cietusī persona uzzināja vai varēja uzzināt par daļēju zaudējumu un par to, kam ir jāatlīdzina zaudējums, bet kurā nav ņemts vērā (i) pārkāpuma pārtraukšanas brīdis, (ii) tas, ka cietusī persona zināja par to, ka rīcība ir konkurences tiesību normu pārkāpums, un kuras vienlaikus (iii) neaptur vai nepārtrauc šo trīs gadu noilguma termiņu uz laiku, kad Komisijā notiek procedūra par LESD 102. panta pārkāpumu, kas vēl turpinās, kā arī (iv) kurās nav ietverts princips, ka noilguma termiņa apturēšana beidzas ne agrāk kā vienu gadu pēc tam, kad lēmums par pārkāpumu ir kļuvis galīgs?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/104/ES (2014. gada 26. novembris) par atsevišķiem noteikumiem, kuri valstu tiesībās reglamentē zaudējumu atlīdzināšanas prasības par dalībvalstu un Eiropas Savienības konkurences tiesību pārkāpumiem (OV 2014, L 349).


title: Lieta C-606/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. septembrī iesniedza Cour d'appel de Paris (Francija) – Doctipharma SAS/Union des Groupements de pharmaciens d’officine (UDGPO), Pictime Coreyre

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. septembrī iesniedza Cour d'appel de Paris (Francija) – Doctipharma SAS/Union des Groupements de pharmaciens d’officine (UDGPO), Pictime Coreyre

      (Lieta C-606/21)
      (2021/C 513/33)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Doctipharma SAS

         Atbildētāji: Union des Groupements de pharmaciens d’officine (UDGPO), Pictime Coreyre

         Prejudiciālie jautājumi

                  —

                  Vai Doctipharma darbība, kura ir aprakstīta šajā spriedumā un kas tiek veikta tās tīmekļa vietnē www.doctipharma.fr un no tās, ir jākvalificē kā “informācijas sabiedrības pakalpojums”1998. gada 22. jūnija Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/34/EK (1) izpratnē?

                  —

                  Vai tādā gadījumā Doctipharma darbība, kura ir aprakstīta šajā spriedumā un kas veikta tās tīmekļa vietnē www.doctipharma.fr un no tās, ietilpst 2001. gada 6. novembra Eiropas direktīvas, kas grozīta ar 2011. gada 8. jūnija direktīvu (2), 85.c panta piemērošanas jomā?

                  —

                  Vai 2001. gada 6. novembra direktīvas, kas grozīta ar 2011. gada 8. jūnija direktīvu, 85.c pants ir jāinterpretē tādējādi, ka Doctipharma darbības, kura ir aprakstīta šajā spriedumā un kas veikta tās tīmekļa vietnē www.doctipharma.fr un no tās, aizliegums, kas izriet no Code de la santé publique L.5125–25. panta un L.5125–26. panta, ir ierobežojums, kas pamatots ar sabiedrības veselības aizsardzību?

                  —

                  Ja tas tā nav, vai 2011. gada 6. novembra direktīvas, kas grozīta ar 2011. gada 8. jūnija direktīvu, 85.c pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek atļauta tāda Doctipharma darbība, kāda ir aprakstīta šajā spriedumā un kas tiek veikta tās tīmekļa vietnē www.doctipharma.fr un no tās?

                  —

                  Vai tādā gadījumā Doctipharma darbības aizliegums, kas izriet no Cour de cassation veiktās Code de la santé publique L.5125–25. un L.5125–26. panta interpretācijas, ir pamatots ar sabiedrības veselības aizsardzību 2011. gada 6. novembra direktīvas, kas grozīta ar 2011. gada 8. jūnija direktīvu, 85.c panta izpratnē?

                  —

                  Ja tas tā nav, vai 2011. gada 6. novembra direktīvas, kas grozīta ar 2011. gada 8. jūnija direktīvu, 85.c pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir atļauta “informācijas sabiedrības pakalpojuma” [sniegšanas] darbība, ko piedāvā Doctipharma?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/34/EK (1998. gada 22. jūnijs), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (OV 1998, L 204, 37. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).


title: Lieta C-633/21: Prasība, kas celta 2021. gada 14. oktobrī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/24

      Prasība, kas celta 2021. gada 14. oktobrī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
      (Lieta C-633/21)
      (2021/C 513/34)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Kostantinidis un M. Noll-Ehlers)

         Atbildētāja: Grieķijas Republika

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  A)

                  Atzīt, ka

                              —

                              pirmkārt, Atēnu aglomerācijā (ΕL0003) kopš 2010. gada sistemātiski un ilgstoši pārsniedzot slāpekļa dioksīda gada robežvērtības, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumu, kas tai ir noteikts saskaņā ar Direktīvas 2008/50/EK (1) 13. pantu, kas aplūkots kopā ar šīs direktīvas XI pielikumu;

                              —

                              otrkārt, Atēnu aglomerācijā (ΕL0004) kopš 2010. gada 11. jūnija neveicot pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību NO2 gada robežvērtībai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir noteikti Direktīvas 2008/50 23. panta 1. punktā (kas aplūkots kopā ar minētās direktīvas XV pielikuma A punktu), un it īpaši šīs direktīvas 23. panta 1. punkta otrajā daļā noteikto pienākumu paredzēt piemērotus pasākumus, lai pārsnieguma laiks būtu cik vien iespējams īss,

                  B)

                  piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo prasības pamatu Komisija uzsver, ka Direktīvā 2008/50 par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai dalībvalstīm ir noteikts pienākums ierobežot slāpekļa dioksīda (NO2) ietekmi uz iedzīvotājiem. Komisija uzskata, ka, pamatojoties uz Grieķijas Republikas nosūtītajiem gada ziņojumiem par gaisa kvalitāti, pēc 2005. gada, kad tika noteikts pienākums nodrošināt atbilstību slāpekļa dioksīda (NO2) dienas un gada robežvērtībām saskaņā ar Direktīvas 2008/50 13. pantu, tā ilgstoši nav nodrošinājusi atbilstību dienas robežvērtībām Atēnu aglomerācijā ΕL0003.
      Ar otro prasības pamatu Komisija norāda, ka Direktīvas 2008/50 23. panta 1. punkta otrajā daļā dalībvalstīm robežvērtību pārsniegšanas gadījumā ir noteikts skaidrs un tūlītējs pienākums izstrādāt gaisa kvalitātes plānus, kas ietver piemērotus pasākumus, lai pārsnieguma laiks būtu cik vien iespējams īss. Komisija apgalvo, ka, pārkāpjot Direktīvas 2008/50 23. panta 1. punktu, Grieķijas Republika nav izstrādājusi atbilstošu gaisa kvalitātes plānu saistībā ar slāpekļa dioksīdu attiecībā uz Atēnu aglomerāciju EL0003.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (OV 2008, L 152, 1. lpp.).


title: Lieta C-258/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 24. septembra rīkojums (Juzgado de lo Social n° 1 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – HV/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/25

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 24. septembra rīkojums (Juzgado de lo Social no 1 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – HV/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

      (Lieta C-258/20) (1)

      (2021/C 513/35)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 320, 28.9.2020.


title: Lieta C-689/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 21. septembra rīkojums (Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Banka DSK” EAD/RP

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/25

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 21. septembra rīkojums (Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Banka DSK” EAD/RP
      (Lieta C-689/20) (1)

      (2021/C 513/36)
      Tiesvedības valoda – bulgāru
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 88, 15.3.2021.


title: Lieta C-336/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 20. septembra rīkojums (Landesgericht Korneuburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – L GmbH/F GmbH, BW, SW

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/25

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 20. septembra rīkojums (Landesgericht Korneuburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – L GmbH/F GmbH, BW, SW
      (Lieta C-336/21) (1)

      (2021/C 513/37)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 349, 30.8.2021.


title: Lieta T-503/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 22. septembra spriedums – T i D kontrolni sistemi/EUIPO – Sigmatron (Signalizācijas aparāti un ierīces) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēloti signalizācijas aparāti un ierīces – Agrāks Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības pamats – Individuāla rakstura neesamība – Agrāka dizainparauga atzīšana par spēkā neesošu – Ietekmes neesamība – Agrāka dizainparauga nodošana atklātībā – Informēts lietotājs – Autora brīvības pakāpe – Atšķirīga kopējā iespaida neesamība – Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25.panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 22. septembra spriedums – T i D kontrolni sistemi/EUIPO – Sigmatron (Signalizācijas aparāti un ierīces)
      (Lieta T-503/20) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēloti signalizācijas aparāti un ierīces - Agrāks Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības pamats - Individuāla rakstura neesamība - Agrāka dizainparauga atzīšana par spēkā neesošu - Ietekmes neesamība - Agrāka dizainparauga nodošana atklātībā - Informēts lietotājs - Autora brīvības pakāpe - Atšķirīga kopējā iespaida neesamība - Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25.panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 513/38)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: T i D kontrolni sistemi EOOD (Varna, Bulgārija) (pārstāvis: P. Priparzhenski, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: P. Georgieva un A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sigmatron EOOD (Sofija, Bulgārija) (pārstāvis: A. Kostov, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 956/2019-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Sigmatron un T i D kontrolni sistemi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  T i D kontrolni sistemi EOOD atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 329, 5.10.2020.


title: Lieta T-201/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. oktobra rīkojums – Diusa Rendering un Assograssi/Komisija (Sabiedrības veselība – Noteikumi par dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksi, kontroli un apkarošanu – Aizliegums eksportēt no 2. kategorijas materiāla iegūto organisko mēslojumu un augsnes ielabotājus – Komisijas atturēšanās no aizlieguma pārskatīšanas procedūras uzsākšanas – Prasība sakarā ar bezdarbību – Pasākumu projekta priekšlikums, ar kuru bezdarbība tiek izbeigta – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. oktobra rīkojums – Diusa Rendering un Assograssi/Komisija
      (Lieta T-201/18) (1)

      (Sabiedrības veselība - Noteikumi par dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksi, kontroli un apkarošanu - Aizliegums eksportēt no 2. kategorijas materiāla iegūto organisko mēslojumu un augsnes ielabotājus - Komisijas atturēšanās no aizlieguma pārskatīšanas procedūras uzsākšanas - Prasība sakarā ar bezdarbību - Pasākumu projekta priekšlikums, ar kuru bezdarbība tiek izbeigta - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 513/39)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Diusa Rendering Srl (Pjačenca, Itālija) un Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Buccinasco, Itālija) (pārstāvis: M. Moretto, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Bianchi, W. Farrell un B. Eggers)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar ko tiek lūgts atzīt, ka Komisija ir prettiesiski atturējusies no Padomes Lēmuma 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (OV 1999, L 184, 23. lpp.), 5.a pantā paredzētās procedūras uzsākšanas, lai tiktu pārskatīts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1069/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regula) (OV 2009, L 300, 1. lpp.), 43. panta 3. punktā noteiktais aizliegums eksportēt tādu organisko mēslojumu un augsnes ielabotājus, kas iegūti no 2. kategorijas materiāliem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Diusa Rendering Srl un Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali radušos tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 166, 14.5.2018.


title: Lieta T-329/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 25. oktobra rīkojums – 4B Company/EUIPO – Deenz (Kulons (rotaslieta)) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, ko veido kulons (rotaslieta) – Kopienas dizainparauga saglabāšana grozītā veidā – Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 6. punkts – Interese celt prasību – Nepieņemamība)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 25. oktobra rīkojums – 4B Company/EUIPO – Deenz (Kulons (rotaslieta))
      (Lieta T-329/20) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, ko veido kulons (rotaslieta) - Kopienas dizainparauga saglabāšana grozītā veidā - Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 6. punkts - Interese celt prasību - Nepieņemamība)
      (2021/C 513/40)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 4B Company Srl (Montedžordžo [Montegiorgio], Itālija) (pārstāvis: G. Brogi, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: S. Scardocchia un A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Deenz Holding Ltd (Dubaja [Dubaï], Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvis: N. Alberti, advokāts)

         Priekšmets

      Par prasību par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 19. marta lēmumu lietā R 2449/2018-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp 4B Company un Deenz Holding.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  4B Company Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 247, 27.7.2020.


title: Lieta T-510/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 22. oktobra rīkojums – Fachverband Spielhallen un LM/Komisija (Valsts atbalsts – Nodokļu režīms, ko piemēro publisko kazino operatoriem Vācijā – Sūdzība – Iepriekšējās izskatīšanas stadija – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība – Formālas izmeklēšanas procedūras sākšanas nosacījumi – Nopietnas grūtības – Valsts atbalsta jēdziens – Peļņas maksājums – Priekšrocība – Selektivitāte – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/28

      Vispārējās tiesas 2021. gada 22. oktobra rīkojums – Fachverband Spielhallen un LM/Komisija
      (Lieta T-510/20) (1)

      (Valsts atbalsts - Nodokļu režīms, ko piemēro publisko kazino operatoriem Vācijā - Sūdzība - Iepriekšējās izskatīšanas stadija - Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Formālas izmeklēšanas procedūras sākšanas nosacījumi - Nopietnas grūtības - Valsts atbalsta jēdziens - Peļņas maksājums - Priekšrocība - Selektivitāte - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2021/C 513/41)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Fachverband Spielhallen eV (Berlīne, Vācija), LM (pārstāvji: A. Bartosch un R. Schmidt, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky un K. Blanck)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: R. Kanitz un S. Costanzo)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 8819 final (2019. gada 9. decembris) par valsts atbalstu SA.44944 (2019/C) (ex 2019/FC) – Nodokļu režīms, ko Vācijā piemēro publisko kazino operatoriem un SA.53552 (2019/C, ex 2019/FC) – un iespējamā garantija publisko kazino operatoriem Vācijā (rentabilitātes garantija), ciktāl ar to ir noraidīta prasītāju iesniegtā sūdzība par to, ka summas, ko publisko kazino operatori pārskaitījuši Land de Rhénanie-du-Nord-Westphalie (Ziemeļreina-Vestfālene federālā zeme) (Vācija) kā peļņas maksājumu, bija atskaitāmas no uzņēmējdarbības nodokļa un ienākuma nodokļa vai uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzes.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Fachverband Spielhallen eV un LM sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 329, 5.10.2020.


title: Lieta T-22/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 22. oktobra rīkojums – Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior/Komisija (Atcelšanas prasība – Pirmspievienošanās atbalsta instruments – Trešā valsts – Valsts publisks iepirkums – Līguma izbeigšana no līgumslēdzējas iestādes puses – Lūgums līgumslēdzējai iestādei izpildīt bankas garantiju – Savienības delegācijas trešajā valstī vadītāja vai tā vietnieka līdzparaksts – Kompetences neesamība)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/28

      Vispārējās tiesas 2021. gada 22. oktobra rīkojums – Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior/Komisija
      (Lieta T-22/21) (1)

      (Atcelšanas prasība - Pirmspievienošanās atbalsta instruments - Trešā valsts - Valsts publisks iepirkums - Līguma izbeigšana no līgumslēdzējas iestādes puses - Lūgums līgumslēdzējai iestādei izpildīt bankas garantiju - Savienības delegācijas trešajā valstī vadītāja vai tā vietnieka līdzparaksts - Kompetences neesamība)
      (2021/C 513/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji: D. Luff un R. Sciaudone, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Bianchi un T. Van Noyen)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 5. novembra vēstuli GK/Regio.ddg.d. 1(2020)6793282 par bankas garantijas izpildi, ko pieprasījusi Turcijas Zinātnes, rūpniecības un tehnoloģiju ministrija.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-297/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 25. oktobra rīkojums – Troy Chemical Company un Troy/Komisija (Pagaidu noregulējums – Biocīdi – Īstenošanas regula (ES) 2021/348 – Karbendazīma apstiprināšana par 7. produkta veida (plēves konservanti) un 10. produkta veida (celtniecības materiālu konservanti) biocīdos lietojamu esošu aktīvo vielu – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/29

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 25. oktobra rīkojums – Troy Chemical Company un Troy/Komisija
      (Lieta T-297/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Biocīdi - Īstenošanas regula (ES) 2021/348 - Karbendazīma apstiprināšana par 7. produkta veida (plēves konservanti) un 10. produkta veida (celtniecības materiālu konservanti) biocīdos lietojamu esošu aktīvo vielu - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 513/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Troy Chemical Company BV (Delfta, Nīderlande), Troy Corp. (Florham Park, Ņūdžersija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: D. Abrahams, H. Widemann un L. Gorywoda, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lindenthal un M. Farley)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2021/348 (2021. gada 25. februāris), ar ko karbendazīmu apstiprina par 7. un 10. produkta veida biocīdos lietojamu esošu aktīvo vielu (OV 2021, L 68, 174. lpp.) izpildi, un, otrkārt, noteikt jebkādu pagaidu pasākumu, ko Vispārējā tiesa atzītu par atbilstošu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-603/21: Prasība, kas celta 2021. gada 14. septembrī – WO/EPPO

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 14. septembrī – WO/EPPO

      (Lieta T-603/21)
      (2021/C 513/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: WO (pārstāvji: V. Vitkovskis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Prokuratūra (EPPO)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  saskaņā ar LESD 270. pantu atcelt nepamatoto un prettiesisko EPPO Kolēģijas Lēmumu 028/2021 par prasītāja kandidatūras Eiropas deleģētā prokurora amatam noraidīšanu;

                  —

                  piespriest EPPO samaksāt prasītājam atlīdzinājumu par viņa personas datu aizsardzības aizskārumu, netaisnīgo amatā iecelšanas procedūru un prettiesisko lēmumu par viņa kandidatūras uz Eiropas deleģētā prokurora amatu noraidīšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza deviņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot balstīts vienīgi uz pieņēmumiem un neesot pienācīgi pamatots.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot fiktīva informācija par prasītāju.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot balstīts uz prettiesiski iegūtiem prasītāja personas datiem.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka EPPO esot aizskārusi prasītāja personas datus, t.sk. saistībā ar dažiem no lēmumā ietvertajiem datiem.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot saistīts ar un balstīts uz disciplināro sodu, kas prasītājam ir piemērots pirms vairāk nekā piecpadsmit gadiem. Eiropas Savienībā neesot tādas tiesību sistēmas un/vai tiesību akta, kas ļautu administratīvos/disciplināros pārkāpumus uzskatīt par vērā ņemamiem pēc tam, kad pagājuši piecpadsmit gadi.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ņemts vērā neviens no prasītāja izvirzītajiem argumentiem. Tie esot tikuši atstāti bez ievērības.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka amatā iecelšanas procedūra esot pārkāpta ar to, ka – atšķirībā no pārējiem kandidātiem – prasītājam tika izvirzīti papildus kritēriji un viņš tika vērtēts attiecībā uz ilgāku laikposmu. Tādējādi esot pārkāpts princips par vienlīdzīgu attieksmi pret visiem kandidātiem.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka saistībā ar prasītāja kandidatūras noraidīšanu viņam esot ticis piemērots neeksistējošs tiesību akts.

                  9.

                  Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka EPPO esot pārkāpusi arī principu par lojālu sadarbību starp dalībvalsti un ES iestādi. Viņu Eiropas deleģētā prokurora amatam nominējušās dalībvalsts iestādes viedoklis esot ticis ignorēts. EPPO arī esot nepienācīgi no jauna izvērtējusi nominētās personas atbilstības kritērijus.


title: Lieta T-631/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. septembrī – BZ/ECB

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. septembrī – BZ/ECB

      (Lieta T-631/21)
      (2021/C 513/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BZ (pārstāve: H. Tettenborn, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB Valdes 2021. gada 16. marta un 2021. gada 13. jūlija lēmumus, jo tajos ir attiecīgi: a) pārskatīta prasītājas situācija un piešķirta kompensācija ex aequo et bono50 000 EUR apmērā, lai atlīdzinātu nodarīto kaitējumu (tostarp aiz ļaundarības nodarīto kaitējumu, kas konstatēts Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta 2021. gada 12. janvāra vēstulē), un b) noraidīta tās 2021. gada 18. maijā iesniegtā īpašā pārsūdzība par Valdes 2021. gada 16. marta lēmumu;

                  —

                  piespriest ECB atlīdzināt prasītājai:

                              —

                              kompensāciju 200 000 EUR apmērā par ECTK 8. panta pārkāpumu attiecībā uz prasītājas privātas dzīves neaizskaramības neievērošanu cieņas un profesionālās godprātības kontekstā;

                              —

                              kompensāciju 130 000 EUR apmērā par ECTK 8. panta pārkāpumu attiecībā uz prasītājas privātas dzīves neaizskaramības neievērošanu tiesību uz veselību kontekstā;

                              —

                              kompensāciju par morālo kaitējumu 20 000 EUR apmērā par kļūdainā izmeklēšanas ziņojuma un atceltā nolēmuma lietā F-43/10 izmantošanu, nosūtot šos dokumentus [adresāts konfidenciāls];

                              —

                              par tādu ienākumu zaudējumu, kuru summa tiks aprēķināta pēc nolēmuma pieņemšanas lietā T-500/16;

                              —

                              kompensāciju par morālo kaitējumu 20 000 EUR apmērā par izmeklēšanas dokumentu iznīcināšanu;

                              —

                              kompensāciju par morālo kaitējumu 52 000 EUR apmērā par laika posmu no 2007. līdz 2021. gadam par tās novērtēšanas un procedūras lēmuma par algu un prēmiju ikgadējo pārskatīšanu (ASBR) 2007. gadam novilcināšanu;

                              —

                              kompensāciju par morālo kaitējumu un materiālajiem zaudējumiem 150 000 EUR apmērā, kas radušies novērtēšanas un ASBR lēmuma neesamības dēļ;

                              —

                              kompensāciju 700 000 EUR apmērā par galīgu iespējas zaudēšanu jaunas izmeklēšanas neesamības dēļ (morālais kaitējums un materiālie zaudējumi).

                  —

                  piespriest ECB segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Valdes 2021. gada 16. marta lēmumā esot pieļautas vairākas kļūdas faktos un tiesību kļūdas un ka esot sagrozīts un nepareizi piemērots ECB Civildienesta noteikumu 8.2.1. pants un ECB Darbinieku nodarbināšanas kārtības 42. pants.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots LESD 266. pants, tostarp a) neesot nodrošināta atbilstoša kompensācija par ciestajiem zaudējumiem unnevis taisnīgumā balstīta kompensācija (proti, ex aequo et bono); b) prasītājai neesot nodrošināta atbilstoša kompensācija par visiem kaitējumiem/zaudējumiem un atbilstoši samērīguma un nediskriminācijas principiem, tostarp kompensācija par galīgu iespējas zaudēšanu tādēļ, ka ECB nevar atjaunot izmeklēšanu; un c) neesot novērstas atcelto lēmumu pagātnes sekas.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti pārredzamības un labas pārvaldības principi un ES Pamattiesību hartas 41., 42. un 47. pants, un tiesiskās paļāvības un tiesību celt prasību principi.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots rūpības pienākums, personāla labklājība un ES Pamattiesību hartas 21. un 31. pants.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka paskaidrojumi neesot pienācīgi pamatoti.


title: Lieta T-686/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. oktobrī – energy cake/EUIPO – Foodtastic (“ENERGY CAKE”)

text:
               20.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 513/32

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. oktobrī – energy cake/EUIPO – Foodtastic (“ENERGY CAKE”)
      (Lieta T-686/21)
      (2021/C 513/46)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: energy cake GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvis: A. Bernegger, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Foodtastic GmbH (Dortmunde, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ENERGY CAKE” – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme Nr. 14 808 935

         Process EUIPO: atcelšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 11. augusta lēmums lietā R 2324/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums.