title: Lieta C-454/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-426/10 līdz T-429/16 un no T-438/12 līdz T-441/12 Moreda-Riviere Trefilerías u.c./Komisija 2016. gada 12. augustā iesniedza Global Steel Wire, S.A.

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-426/10 līdz T-429/16 un no T-438/12 līdz T-441/12 Moreda-Riviere Trefilerías u.c./Komisija 2016. gada 12. augustā iesniedza Global Steel Wire, S.A.

   (Lieta C-454/16 P)
   (2016/C 392/16)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Global Steel Wire, S.A. (pārstāvji – F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija spriedumu lietās no T-438/12 līdz T-441/12 un it īpaši lietā T-438/12 Global Steel Wire, S.A./Eiropas Komisija;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan šajā tiesvedībā, gan Vispārējā tiesā notikušajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, par nepieņemamu atzīstot pamatu, kas saistīts ar apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.

               2.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ar nepareizu juridisku mērauklu vērtējot otro pieteikumu par maksātspējas neesamību un līdz ar to – jautājumu par prasības pieņemamību.

               3.

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, izvērtējot vai klaji sagrozot pierādījumus, neesot izpildījusi pienākumu veikt neierobežotu pārbaudi tiesā un esot pārkāpusi tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kā arī neesot sniegusi pamatojumu.


title: Lieta C-162/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Damijan Vnuk/Zavarovalnica Triglav d.d. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Mehānisko transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana – Direktīva 72/166/EEK – 3. panta 1. punkts – Jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” – Negadījums, ko lauku saimniecības pagalmā izraisījis ar piekabi aprīkots traktors

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/11

      Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Damijan Vnuk/Zavarovalnica Triglav d.d.

      (Lieta C-162/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Mehānisko transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana - Direktīva 72/166/EEK - 3. panta 1. punkts - Jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” - Negadījums, ko lauku saimniecības pagalmā izraisījis ar piekabi aprīkots traktors)
      (2014/C 395/14)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

         Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Damijan Vnuk

         Atbildētājs: Zavarovalnica Triglav d.d.

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīvas 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 3. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētais jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” aptver jebkādu transportlīdzekļa izmantošanu, kas atbilst šī transportlīdzekļa parastajai funkcijai. Tādējādi šis jēdziens var attiekties uz traktora manevru saimniecības pagalmā, lai šķūnī novietotu piekabi, ar kuru šis traktors ir aprīkots, kā pamatlietā, un par to jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta T-403/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. maija spriedums – JYSK/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — ERAF — Regulas (EK) Nr. 1083/2006 41. panta 3. punkts — Atteikums piešķirt finansiālo ieguldījumu lielam projektam — Par projekta īstenošanu atbildīgais uzņēmums — Tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/20

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. maija spriedums – JYSK/Komisija
   (Lieta T-403/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Regulas (EK) Nr. 1083/2006 41. panta 3. punkts - Atteikums piešķirt finansiālo ieguldījumu lielam projektam - Par projekta īstenošanu atbildīgais uzņēmums - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)
   (2017/C 195/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JYSK sp. z o.o. (Radomsko, Polija) (pārstāvji – H. Sønderby Christensen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji R. Lyal, B.-R. Killmann un M. Clausen, pēc tam – R. Lyal un B.-R. Killmann)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru ir lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 11. maija Lēmumu C(2015) 3228, ar kuru ir atteikts piešķirt Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finansiālo ieguldījumu lielam projektam “Eiropas Dalīto pakalpojumu centrs – Inteliģentas loģistikas sistēmas” saistībā ar darbības programmu “Inovatīva ekonomika”, ko Polijas Republika izveidojusi 2007.–2013. gada plānošanas periodam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               JYSK sp. z o.o. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta C-472/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. oktobrī iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) — Panasonic Italia SpA/Agenzia delle Dogane

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. oktobrī iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) — Panasonic Italia SpA/Agenzia delle Dogane
   (Lieta C-472/12)
   2012/C 399/25
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Corte Suprema di Cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Panasonic Italia SpA

      Atbildētāja: Agenzia delle Dogane

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               galvenokārt — vai pirms Regulas (EK) Nr. 754/2004 (1) stāšanās spēkā krāsu plazmas ekrāns ar platumu pa diagonāli 106,6 cm, kas ir aprīkots ar diviem skaļruņiem un tālvadības pulti, kā arī ar ievadierīci, kas jau gatava, lai tajā ievietotu videokarti (kas ir lēta, viegli iegādājama un viegli ievietojama), kas netiek ievesta kopā ar ekrānu, bet pēc kuras ievietošanas ekrāns spēj uztvert saliktus AV videosignālus, un ko var pievienot ne tikai automātiskajām datu apstrādes iekārtām, bet arī videofoniskās reģistrācijas un reproducēšanas aparatūrai, DVD lasītājiem, videokamerām un satelītuztvērējiem, bija klasificējams pozīcijā 8471 vai pozīcijā 8528?

               2)

               ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, vai Regula (EK) Nr. 754/2004 nosaka tāda ekrāna klasifikāciju pozīcijā 8528?

               3)

               ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai minētajā regulā noteiktās normas šajā ziņā ir vai nav jāuzskata par interpretācijas normām un tātad par normām ar atpakaļejošu spēku, neskarot agrāko normu — kas nosaka pretējo — piemērojamību?

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 754/2004 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 118, 32. lpp.).


title: Lieta C-50/13: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 12. decembra rīkojums ( Tribunale ordinario di Aosta (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rocco Papalia/Comune di Aosta (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — 5. klauzula par pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku — Publiskais sektors — Secīgi līgumi — Ļaunprātīga izmantošana — Zaudējumu atlīdzināšana — Nosacījumi atlīdzības izmaksai prettiesiskas darba līguma termiņa noteikšanas gadījumā — Līdzvērtības un efektivitātes principi)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/23

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 12. decembra rīkojums (Tribunale ordinario di Aosta (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rocco Papalia/Comune di Aosta

   (Lieta C-50/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - 5. klauzula par pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku - Publiskais sektors - Secīgi līgumi - Ļaunprātīga izmantošana - Zaudējumu atlīdzināšana - Nosacījumi atlīdzības izmaksai prettiesiskas darba līguma termiņa noteikšanas gadījumā - Līdzvērtības un efektivitātes principi)
   2014/C 52/39
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Aosta

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Rocco Papalia

      Atbildētāja: Comune di Aosta

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale ordinario di Aosta — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) 5. klauzulas interpretācija — Publisko tiesību iestāde — Atlīdzība prettiesiskas darba līguma termiņa noteikšanas gadījumā — Nosacījumi — Nodarītā kaitējuma pierādījums — Nepieciešamība iesniegt pierādījumu par atteikšanos no labākiem darba piedāvājumiem

      Rezolutīvā daļa:

   1999. gada 18. marta pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku, kas ir iekļauts pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, ir interpretējams tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts tiesiskajā regulējumā, kāds ir pamatlietā, paredzēti pasākumi, kuri gadījumā, kad publiskā sektora darba devējs ļaunprātīgi izmanto secīgus darba līgumus uz noteiktu laiku, paredz attiecīgajam darba ņēmējam vienīgi tiesības uz kaitējuma, kāds tam, viņaprāt, nodarīts šī fakta dēļ, atlīdzību, izslēdzot jebkādu darba līguma uz noteiktu laiku pārveidošanu par darba līgumu uz nenoteiktu laiku, un tiesībām uz šādu atlīdzību šādā gadījumā ir piemērojams darba ņēmēja pienākums pierādīt, ka viņam ir bijis jāatsakās no labākiem darba piedāvājumiem, ja šī pienākuma rezultātā minētajam darba ņēmējam Savienības tiesībās paredzēto tiesību īstenošana tiek padarīta praktiski neiespējama vai pārmērīgi grūta.
   Iesniedzējtiesai ir jānovērtē, kādā mērā valsts tiesību normas, kurās ir paredzēts sodīt par secīgu līgumu vai darba attiecību uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu valsts pārvaldes iestādē, atbilst šiem principiem.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 16. decembrī lietā C-277/02 (Oberverwaltungsgericht lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) EU-Wood-Trading GmbH pret Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (Vide — Atkritumi — Regula (EEK) Nr. 259/93 par atkritumu pārvadājumiem — Atkritumi, kurus paredzēts pārstrādāt — Iebildumi — Nosūtītājas kompetentās iestādes pilnvaras — Pārstrāde, kas neievēro Direktīvas 75/442/EEK prasības vai valsts tiesību normas — Nosūtītājas kompetentās iestādes pilnvaras celt šādus iebildumus)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 16. decembrī
   lietā C-277/02 (
         Oberverwaltungsgericht
       lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
         EU-Wood-Trading GmbH
       pret
         Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH

       (1)

   (Vide - Atkritumi - Regula (EEK) Nr. 259/93 par atkritumu pārvadājumiem - Atkritumi, kurus paredzēts pārstrādāt - Iebildumi - Nosūtītājas kompetentās iestādes pilnvaras - Pārstrāde, kas neievēro Direktīvas 75/442/EEK prasības vai valsts tiesību normas - Nosūtītājas kompetentās iestādes pilnvaras celt šādus iebildumus)
   (2005/C 45/04)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-277/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Oberverwaltungsgericht (Reinzeme-Pfalca (Vācija)) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 3. jūlijā un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 29. jūlijā tiesvedībā EU-Wood-Trading GmbH pret Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts un K. Schiemann (referents), ģenerāladvokāts P. Léger, sekretāre L. Hewlett, administratore, 2004. gada 16. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1993. gada 1. februāra Regulas (EEK) Nr. 259/93 par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās, ko groza Komisijas 1998. gada 18. maija Lēmums 98/368/EK un Komisijas 1999. gada 24. novembra Lēmums 1999/81/EK, 7. panta 4. punkta a) apakšpunkta pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka iebildumi pret pārstrādei paredzētu atkritumu pārvadāšanu, ko var celt nosūtītāja un galamērķa kompetentās iestādes, var tikt pamatoti ar apsvērumiem, kas ir saistīti ne tikai ar šo atkritumu transportēšanu katras kompetentās iestādes teritorijā, bet tāpat arī ar pārstrādi, ko paredz minētais pārvadājums.

               2)

               Regulas Nr. 259/93, ko groza ar lēmumiem 98/368 un 1999/816, 7. panta 4. punkta a) apakšpunkta pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka nosūtītāja kompetentā iestāde, lai iebilstu pret atkritumu pārvadājumu, var, novērtējot galamērķa valstī paredzētās pārstrādes draudus veselībai un videi un ievērojot samērīguma principu, pamatoties uz kritērijiem, ko, lai novērstu šādus draudus, attiecībā uz atkritumu pārstrādi pielieto nosūtītāja valstī, pat ja šie kritēriji ir stingrāki nekā tie, kas ir spēkā galamērķa valstī.

               3)

               Regulas Nr. 259/93, ko groza ar lēmumiem 98/368 un 1999/816, 7. panta 4. punkta a) apakšpunkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka nosūtītāja kompetentā iestāde nevar pamatoties uz tā noteikumiem, lai celtu iebildumu par atkritumu pārvadājumu, balstoties uz faktu, ka plānotā pārstrāde neatbilst šīs valsts normatīvajiem aktiem vides aizsardzības, sabiedriskās kārtības, sabiedriskās drošības un veselības aizsardzības jomā.

      (1)  OV C 200, 23. 08. 2003.


title: Apvienotās lietas C-148/13 līdz C-150/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 2. decembra spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A (C-148/13), B  (C-149/13), C (C-150/13)/ Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2004/83/EK — Obligātie standarti bēgļa statusa vai alternatīvās aizsardzības statusa piešķiršanai — 4. pants — Faktu un apstākļu novērtēšana — Novērtēšanas kārtība — Atsevišķu pierādījumu pieņemšana — Kompetento valsts iestāžu pilnvaru apjoms — Bailes no vajāšanas dzimumorientācijas dēļ — Atšķirības starp ierobežojumiem attiecībā uz paziņojumu un dokumentāro vai citu pierādījumu par patvēruma meklētāja apgalvoto dzimumorientāciju pārbaudi, no vienas puses, un ierobežojumiem, kas attiecas uz šo elementu pārbaudi saistībā ar citiem vajāšanas iemesliem, no otras puses — Direktīva 2005/85/EK — Minimālie standarti attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu — 13. pants — Nosacījumi, kādiem ir pakārtota personiskā intervija — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 1. pants — Cilvēka cieņa — 7. pants — Privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/4

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 2. decembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A (C-148/13), B (C-149/13), C (C-150/13)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Apvienotās lietas C-148/13 līdz C-150/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2004/83/EK - Obligātie standarti bēgļa statusa vai alternatīvās aizsardzības statusa piešķiršanai - 4. pants - Faktu un apstākļu novērtēšana - Novērtēšanas kārtība - Atsevišķu pierādījumu pieņemšana - Kompetento valsts iestāžu pilnvaru apjoms - Bailes no vajāšanas dzimumorientācijas dēļ - Atšķirības starp ierobežojumiem attiecībā uz paziņojumu un dokumentāro vai citu pierādījumu par patvēruma meklētāja apgalvoto dzimumorientāciju pārbaudi, no vienas puses, un ierobežojumiem, kas attiecas uz šo elementu pārbaudi saistībā ar citiem vajāšanas iemesliem, no otras puses - Direktīva 2005/85/EK - Minimālie standarti attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu - 13. pants - Nosacījumi, kādiem ir pakārtota personiskā intervija - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 1. pants - Cilvēka cieņa - 7. pants - Privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība)
   (2015/C 046/05)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: A (C-148/13), B (C-149/13), C (C-150/13)

      Atbildētāja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie,

      piedaloties: United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, 4. panta 3. punkta c) apakšpunkts, kā arī Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu, 13. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka, kompetentajām valsts iestādēm veicot pārbaudi, kas pakļauta tiesas kontrolei, par faktiem un apstākļiem attiecībā uz tāda patvēruma meklētāja apgalvotu dzimumorientāciju, kura pieteikums ir pamatots ar bailēm no vajāšanas šīs orientācijas dēļ, šī pieteikuma iesniedzēja paziņojumus, kā arī dokumentārus vai citus pierādījumus, kas iesniegti viņa pieteikuma atbalstam, šīs iestādes novērtē, izmantojot iztaujāšanu, kas balstīta vienīgi uz stereotipiskiem priekšstatiem par homoseksuāļiem.

               2)

               Direktīvas 2004/83 4. pants, aplūkojot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka, veicot šo pārbaudi, kompetentās valsts iestādes detalizēti iztaujā par patvēruma meklētāja seksuālo praksi.

               3)

               Direktīvas 2004/83 4. pants, aplūkojot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 1. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka šajā pārbaudē minētās iestādes pieņem tādus pierādījumus kā attiecīgā patvēruma meklētāja veiktas homoseksuālas darbības, viņa pakļaušana “testiem” viņa homoseksualitātes konstatēšanai vai arī videoierakstu ar šādām darbībām uzrādīšana.

               4)

               Direktīvas 2004/83 4. panta 3. punkts, kā arī Direktīvas 2005/85 13. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka šajā pašā pārbaudē kompetentās valsts iestādes secina, ka attiecīgā patvēruma meklētāja paziņojumi nav ticami, tikai tādēļ, ka šis patvēruma meklētājs nav norādījis uz savu apgalvoto dzimumorientāciju pie pirmās izdevības, kas viņam bija vajāšanas iemeslu izklāstīšanai.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta T-281/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūnija spriedums – Golam /ITSB – meta Fackler Arzneimittel ( “METABIOMAX” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “METABIOMAX” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “metabiarex”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/14

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūnija spriedums – Golam/ITSB – meta Fackler Arzneimittel (“METABIOMAX”)
   (Lieta T-281/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “METABIOMAX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “metabiarex” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 245/19
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sofia Golam (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – N. Trovas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: meta Fackler Arzneimittel GmbH (Springe, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 14. marta lēmumu lietā R 2022/2011–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp meta Fackler Arzneimittel GmbH un Sofia Golam k-dzi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sofia Golam k-dze atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013.


title: Lieta T-183/12: Prasība, kas celta 2012. gada 25. aprīlī — European Dynamics Luxembourg un Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis /Eiropas policijas birojs ( Europol )

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/17

         Prasība, kas celta 2012. gada 25. aprīlī — European Dynamics Luxembourg un Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis/Eiropas policijas birojs (Europol)
   (Lieta T-183/12)
   2012/C 200/36
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg (Ettelbrück, Luksemburga) un Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — B. Christianos, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas policijas birojs (Europol)

      Prasījumi

   Ar šo prasību prasītājas lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Eiropas policijas biroja (Europol) 2012. gada 16. februāra lēmumu, ar kuru atklātā konkursā D/C3/1104 pamatlīguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas sabiedrībai Capgemini Nederland BV;

               —

               piespriest Europol atlīdzināt prasītājām kaitējumu, kurš radās saistībā ar iespējas noslēgt pamatlīgumu zaudēšanu, — kaitējumu, kuru tās novērtē EUR 161 887 apmērā, kā arī procentus, sākot no nolēmuma pieņemšanas dienas, un

               —

               piespriest Europol atlīdzināt visus prasītājām radītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ saskaņā ar LESD 263. pantu, pamatojoties uz to, ka konkursa laikā Europol bija grozījis daudzus piešķiršanas kritērijus saistībā ar piedāvājumu iesniedzēju gan tehniskā, gan finansiālā piedāvājuma novērtējumu, tādējādi acīmredzami pārkāpjot spēkā esošos Finanšu regulas Nr. 1605/2002 (1) un Īstenošanas regulas Nr. 2342/2002 (2) noteikumus, kā arī pastāvīgo judikatūru.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam.

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam.


title: Lieta C-662/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. decembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — Surgicare — Unidades de Saúde SA/Fazenda Pública

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. decembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — Surgicare — Unidades de Saúde SA/Fazenda Pública

   (Lieta C-662/13)
   2014/C 78/06
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Surgicare — Unidades de Saúde SA

      Atbildētāja: Fazenda Pública

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gadījumā, ja nodokļu iestādei ir aizdomas par ļaunprātīgu rīcību nolūkā saņemt PVN atmaksu, un ja Portugāles tiesību aktos ir paredzēta obligāta sākotnējā procedūra, kas ir jāpiemēro ļaunprātīgai rīcībai nodokļu lietās, jāuzskata, ka šī procedūra nav piemērojama PVN, jo tas ir Kopienu izcelsmes nodoklis?


title: Lieta T-41/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. jūlija rīkojums — Vakakis /Komisija

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/67

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. jūlija rīkojums — Vakakis/Komisija
   (Lieta T-41/08) (1)

   (2008/C 209/121)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 16. decembrī lietā C-293/03 (Tribunal du travail de Bruxelles lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Gregorio My pret Office national des pensions (ONP) (Ierēdņi — Pensijas tiesību pārcelšana — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. pants — Priekšlaicīga vecuma pensija — Eiropas Kopienās pavadītā dienesta laika aprēķināšana — EKL 10. pants)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 16. decembrī
   lietā C-293/03 (Tribunal du travail de Bruxelles lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Gregorio My pret Office national des pensions (ONP)
       (1)

   (Ierēdņi - Pensijas tiesību pārcelšana - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. pants - Priekšlaicīga vecuma pensija - Eiropas Kopienās pavadītā dienesta laika aprēķināšana - EKL 10. pants)
   (2005/C 45/16)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-293/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 20. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 4. jūlijā tiesvedībā Gregorio My pret Office national des pensions (ONP), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann, R. Schintgen (referents), G. Arestis un J. Klučka, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretāre M. Múgica Arzamendi, 2004. gada 16. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 10. pants savienojumā ar Civildienesta noteikumiem ir jāinterpretē tādējādi, ka tas iestājas pret valsts tiesību aktiem, kurš nepieļauj ņemt vērā darba gadus, ko Kopienas pilsonis nostrādājis Kopienas iestādes dienestā, nosakot priekšlaicīgas vecuma pensijas tiesības saskaņā ar valsts sistēmu.

      (1)  OV C 251, 18.10.2003.


title: Lieta C-426/14: Tiesas 2015. gada 19. marta rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Heart Life Croce Amica Srl/Regione Piemonte

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/22

         Tiesas 2015. gada 19. marta rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Heart Life Croce Amica Srl/Regione Piemonte

   (Lieta C-426/14) (1)

   (2015/C 213/38)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta C-312/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/37

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-312/08)
   (2008/C 223/60)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/100/EK, ar ko pielāgo dažas direktīvas personu pārvietošanās brīvības jomā saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos (1), vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par šo aktu pieņemšanu Komisijai, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2007. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 363, 141. lpp.


title: Lieta T-538/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. marta spriedums – Peri/ITSB (“Multiprop”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Multiprop” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/30

         Vispārējās tiesas 2016. gada 1. marta spriedums – Peri/ITSB (“Multiprop”)
   (Lieta T-538/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Multiprop” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 136/42)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Peri GmbH (Weißenhorn, Vācija) (pārstāvji – M. Eck un A. Bognár, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk S. Hanne)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelācijas pirmās palātas 2014. gada 29. aprīļa lēmumu (lieta R 1661/2013–1) attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “Multiprop” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Peri GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.


title: Lieta T-343/08: Prasība, kas celta 2008. gada 19. augustā — Arkema France /Komisija

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/44

         Prasība, kas celta 2008. gada 19. augustā — Arkema France/Komisija
   (Lieta T-343/08)
   (2008/C 285/81)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Arkema France, Colombes (Francija) (pārstāvji — A. Winckler, S. Sorinas Jimeno un H. Kanellopoulos, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, pamatojoties uz EKL 230. pantu, Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 11. jūnija lēmumu lietā COMP/38.695 par tik, par cik tas attiecas uz Arkema;

               —

               pakārtoti, atcelt vai samazināt, pamatojoties uz EKL 229. pantu, naudas soda apmēru, kas tai uzlikts ar iepriekš minēto lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja lūdz Tiesu daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmumu C (2008) 2626, galīgā redakcija, lietā COMP/38.695 — nātrija hlorāts, ar kuru Komisija konstatēja, ka noteikti uzņēmumi, prasītāja to skaitā, ir pārkāpuši EKL 81. panta 1. punktu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta 1. punktu, sadalot pārdošanas apjomus, nosakot cenas un daloties ar komerciāli svarīgu informāciju par cenām un pārdošanas apjomiem un uzraugot šīs konkurenci traucējošās vienošanās izpildi nātrija hlorāta tirgū Eiropas Ekonomikas zonā.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza četrus pamatus:

               —

               noteikumu par mātes sabiedrības vainojamību meitas sabiedrības izdarītā pārkāpumā pārkāpums, jo Komisija, apgalvojot, ka Elf Aquitaine esot izšķiroša ietekme uz prasītājas komercdarbības politiku, ir pieļāvusi kļūdu faktos;

               —

               prasītājas tiesību uz aizstāvību, samērīguma principa, kā arī principa ne bis in idem, labas pārvaldības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums, jo naudas soda pamatsumma, kas piespriesta prasītājai, tika palielināta par 90 % par recidīvu;

               —

               informācijas, ko 2000. gada Paziņojumā par iecietību (1) sniedza prasītāja, nepietiekams novērtējums, tādēļ, ka prasītājai bija jāsaņem soda naudas samazinājums no 30 līdz 50 % apmērā; un

               —

               kļūdas tiesībās un faktos, ka arī labas pārvaldības, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums, jo Komisija nav samazinājusi prasītājas naudas sodu par tās sadarbību administratīvā procesa laikā.

      (1)  Komisijas Paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu aizliegtu vienošanos gadījumos (OV 2002. C 45. 3. lpp.).


title: Lieta C-102/06: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/9/EK — Obligātie standarti patvēruma meklētāju uzņemšanai — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/20

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku
   (Lieta C-102/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/9/EK - Obligātie standarti patvēruma meklētāju uzņemšanai - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 326/39)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. O'Reilly un W. Bogensberger)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — C. Pesendorfer)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai (OV L 31, 18. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 96, 22.04.2006.


title: Lieta C-51/11: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 6. novembra rīkojums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV/Sonnthurn Vertriebs GmbH

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/17

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 6. novembra rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV/Sonnthurn Vertriebs GmbH

   (Lieta C-51/11) (1)

   2013/C 38/25
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 139, 07.05.2011.


title: Lieta T-120/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. martā — Arch Chemicals Inc. u.c./Komisija

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. martā — Arch Chemicals Inc. u.c./Komisija
   (Lieta T-120/08)
   (2008/C 128/74)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Arch Chemicals, Inc., Norwalk (Savienotās Valstis), Arch Timber Protection Ltd, Castleford (Apvienotā Karaliste), Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH, Kirchheimbolanden (Vācija), Rhodia UK Ltd, Watford (Apvienotā Karaliste), Sumitomo Chemical (UK) plc, Londona (Apvienotā Karaliste) un Troy Chemical Company BV, Maassluis (Nīderlande) (pārstāvji — C. Mereu, K. Van Maldegem, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu vai, pakārtoti, jautājumus par pieņemamību iekļaut izskatīšanā pēc būtības vai, pakārtoti, jautājumu par pieņemamību izlemšanu atlikt līdz sprieduma pamata lietā pieņemšanai;

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 4. decembra Regulas (EK) Nr. 1451/2007 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū, 3. panta 2. punktu (un II pielikumu), 4. pantu, 7. panta 3. punktu, 14. panta 2. punkta otro daļu, 15. panta 3. punktu un 17. pantu;

               —

               atzīt, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū 9. panta a) apakšpunkts, 10. panta 3. punkts, 11. pants un 16. panta 1. punkts ir prettiesisks un attiecībā uz prasītājām nav piemērojams;

               —

               atzīt, ka Komisijas 2000. gada 7. septembra Regulas (EK) Nr. 1896/2000 par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/8/EK par biocīdajiem produktiem 16. panta 2. punktā minētās programmas pirmo posmu 6. panta 2. punkts ir prettiesisks un attiecībā uz prasītājām nav piemērojams;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas lūdz daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 4. decembra Regulu (EK) Nr. 1451/2007 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta 16. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (1) (turpmāk tekstā — “otrās fāzes regula”), un atcelt Komisijas Regulu (EK) Nr. 2032/2003 (2), pamatojoties uz to, ka apstrīdētie noteikumi:

               (i)

               atbilst to noteikumu attiecībā uz notiekošo vielu pārskatī šanu redakcijai un saturam, kuri sākotnēji tika ieviesti ar Regulu (EK) Nr. 2032/2003 un kurus prasītājas jau iepriekš ir apstrīdējušas (Lietas T-75/04 un T-79/04), tādā veidā, ka ir pārkāptas prasītāju tiesības un tiesiskā paļāvība atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvai 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (turpmāk tekstā — “BPL”) (3),

               (ii)

               ir savā starpā pretrunīgi un neatbilst BPL, un

               (iii)

               ar tiem tiek pārkāpti EK līguma noteikumi un vairāki augstā līmeņa EK tiesību principi, tādi kā netraucētas konkurences, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības, samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas princips, kā arī īpašuma tiesības un brīvība veikt tirdzniecību.

         Turklāt prasītājas norāda, ka saskaņā ar BPL 12. pantu tām kā dalībniecēm otrās fāzes regulas izpratnē ir tiesības izmantot procesuālās garantijas un datu aizsardzības (tas ir, ekskluzīvās izmantošanas) tiesības attiecībā uz to pieteikumiem un nokomplektētajām lietām visās dalībvalstīs. Tomēr prasītājas uzskata, ka ar otrās fāzes regulas 4. pantu, nenosakot dalībvalstu pienākumu atcelt biocīdo produktu reģistrācijas, kas atbilst prasītāju paziņotajām aktīvo vielu/produktu veidu kombinācijām un ir to konkurējošo kompāniju rīcībā, kuras nepiedalās pārskatīšanā un kurām nav pieejas prasītāju pārskatīšanas vajadzībām iesniegtajiem datiem, de jure un de facto tiek pārkāptas prasītājām ar BPL 12. pantu piešķirtās ekskluzīvās izmantošanas tiesības. Papildus prasītājas norāda, ka atbildētāja nepareizi izmantoja tai ar pamata BPL piešķirtās pilnvaras, tīši piemērojot BPL tādā vaidā, kas pārsniedz tās redakcijas robežas un skar prasītāju tiesības un paļāvību. Turpmāk tiek norādīts, ka ar apstrīdēto pasākumu ir pārkāpti EK līguma noteikumi par taisnīgo konkurenci, jo kompānijām, kuras nepiedalās pārskatīšanā un kurām nav jāveic investēšanas izdevumi, ir atļauts palikt tirgū un attiecībā pret prasītājām izmantot konkurences priekšrocības.
   Visbeidzot, prasītājas izvirza pamatu par otrās fāzes regulas 6. panta 2. punkta un BPL 9. panta a) apakšpunkta, 10. panta 3. punkta, 11. panta un 16. panta 1. punkta prettiesisko raksturu.

      (1)  OV 2007, L 325, 3. lpp.

      (2)  Komisijas 2003. gada 4. novembra Regula (EK) Nr. 2032/2003 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/8/EK 16. panta 2. punktā par biocīdu laišanu tirgū un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1896/2000 (OV 2003, L 307, 1. lpp.).

      (3)  OV 1998, L 123, 1. lpp.


title: Lieta C-433/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/38

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-433/07)
   (2007/C 269/64)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Zadra un M. Telles Romão, pārstāvji)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 22. aprīļa Direktīvu 2005/30/EK, ar ko tehniskā progresa piemērošanas nolūkos groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/24/EK un 2002/24/EK par divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 17. maijā.

      (1)  OV L 106, 17. lpp.


title: Lieta T-112/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. aprīlī — Hitachi u.c./Komisija

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/22

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. aprīlī — Hitachi u.c./Komisija
   (Lieta T-112/07)
   (2007/C 129/38)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Hitachi Ltd Tokyo (Japāna), Hitachi Europe Ltd Maidenhead (Apvienotā Karaliste), Japan AE Power Systems Corp. Tokyo (Japāna), (pārstāvji — M. Reynolds, P. Mansfield un D. Arts, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:
   Prasītāji attiecīgi lūdz Tiesu:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz katru no tiem;

               —

               rezultātā, atcelt katram no tiem uzlikto naudas sodu;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz katru no tiem vai vismaz atcelt vai samazināt katram no tiem uzliktos naudas sodus;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji cēla prasību saskaņā ar EKL 225. un 230. pantu atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmumu (lieta COMP/F/38.899 — Gas Insulated Switchgear — C(2006)6762 galīgā redakcija) kurā Komisija atzina, ka prasītāji un citi uzņēmumi ir pārkāpuši EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu gāzes izolācijas slēgiekārtu nozarē (turpmāk tekstā — “GIS”) ar vairākiem nolīgumiem un saskaņotām darbībām, kas ir: a) tirgus sadalīšana, b) kvotu sadalīšana un attiecīgo tirgus daļu saglabāšana, c) individuālu GIS projektu sadalīšana (manipulēšana ar cenu piedāvājumiem) noteiktiem ražotājiem un manipulācijas ar konkursa procedūrām attiecībā uz šiem projektiem, d) cenu noteikšana, e) līgumi, ar kuriem izbeidz licenču līgumus ar personām, kuras nav karteļa dalībnieki, un f) apmaiņa ar būtisku tirgus informāciju. Pakārtoti prasītāji prasa, pamatojoties uz Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 31. pantu, atcelt vai samazināt katram no tiem uzliktos naudas sodus.
   Pamati, uz kuriem atsaucas prasītāji, var tikt rezumēti šādi. Prasītāji norāda, ka Komisija ir pārkāpusi tiesību uz aizstāvību aizsardzības pamatnoteikumus, Regulas Nr. 1/2003 2. pantu un EKL 81. pantu, kā arī vispārējos Kopienu tiesību principus šādā nozīmē:
   Pirmkārt, tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību, nepiešķirot piekļuvi noteiktiem vainu apstiprinošiem pierādījumam, kā arī noteiktiem iespējami attaisnojošiem dokumentiem.
   Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumu atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 2. pantā paredzētajiem tiesiskajiem standartiem. Šajā nozīmē prasītāji it īpaši norāda, ka Komisija nav pierādījusi, tādā veidā, kā tas ir minēts lēmumā, ka starp attiecīgajiem Eiropas un Japānas uzņēmumiem bija vienota izpratne vai ka jebkāda vienota izpratne bija atzīstama par aizliegtu (no)līgumu un/vai aizliegtu vienošanos.
   Treškārt, prasītāji apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi, ka prasītāji ir piedalījušies vienotā un ilgstošā pārkāpumā.
   Ceturtkārt, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas prasītājiem uzlikto naudas sodu novērtējumā, neizvērtējot prasītāju izdarītā pārkāpuma īpašo nozīmi.
   Piektkārt, saskaņā ar prasītāju teikto Komisija ir pieļāvusi acīmredzami kļūdu, neņemot vērā ar [pārkāpuma] ilgumu saistītos faktorus, nosakot prasītāju naudas sodus.
   Visbeidzot, prasītāji apgalvo, ka ar Komisijas izmantoto metodi naudas sodu noteikšanai attiecībā uz reizināšanas koeficientu tiek pārkāpti vispārējie Kopienu tiesību principi par vienlīdzīgu attieksmi un samērīgumu gan saistībā ar risku, ka prasītāji varētu nodarīt jebkādu būtisku kaitējumu Eiropas tirgum, gan saistībā ar to, ka varētu netikt ņemts vērā recidīvisms.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 4.1.2003., 1.-25. lpp.).


title: Lieta T-373/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. septembrī — Nuova Agricast /Komisija

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/50

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. septembrī — Nuova Agricast/Komisija
   (Lieta T-373/08)
   (2008/C 285/90)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nuova Agricast Srl, Cerignola (Itālija) (pārstāvis — M. A. Calabrese, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:
   Prasītāja lūdz Pirmās instances tiesai piespriest atbildētājai samaksāt tai:

               —

               EUR 1 447 249,00 vai citu, mazāku vai lielāku summu, kas noteikta tiesvedības gaitā, kā kompensāciju par peļņas zudumu parastās komercdarbības ietvaros, jo prasītāja pārskata gada beigās, t.i., 2003. gada 30. jūnijā, ir saņēmusi mazākus ienākumus salīdzinot ar tiem, ko tā būtu guvusi gadījumā, ja investīciju programma būtu pabeigta, koriģējot šo summu, sākot no 2003. gada 1. jūlija līdz sprieduma pasludināšanas dienai;

               —

               EUR 1 432 497,00 vai citu, mazāku vai lielāku summu, kas noteikta tiesvedības gaitā, kā kompensāciju par peļņas zudumu parastās komercdarbības ietvaros, jo prasītāja pārskata gada beigās, t.i, 2004. gada 30. jūnijā, ir saņēmusi mazākus ienākumus salīdzinot ar tiem, ko tā būtu guvusi gadījumā, ja investīciju programma būtu pabeigta, koriģējot šo summu, sākot no 2004. gada 1. jūlija līdz sprieduma pasludināšanas dienai;

               —

               EUR 2 009 197,00 vai citu, mazāku vai lielāku summu, kas noteikta tiesvedības gaitā, kā kompensāciju par peļņas zudumu parastās komercdarbības ietvaros, jo prasītāja pārskata gada beigās, t,i., 2005. gada 30. jūnijā, ir saņēmusi mazākus ienākumus salīdzinot ar tiem, ko tā būtu guvusi gadījumā, ja investīciju programma būtu pabeigta, koriģējot šo summu, sākot no 2005. gada 1. jūlija līdz sprieduma pasludināšanas dienai;

               —

               EUR 1 830 564,00 vai citu, mazāku vai lielāku summu, kas noteikta tiesvedības gaitā, kā kompensāciju par peļņas zudumu parastās komercdarbības ietvaros, jo prasītāja pārskata gada beigās, t.i., 2006. gada 30. jūnijā, ir saņēmusi mazākus ienākumus salīdzinot ar tiem, ko tā būtu guvusi gadījumā, ja investīciju programma būtu pabeigta, koriģējot šo summu, sākot no 2006. gada 1. jūlija līdz sprieduma pasludināšanas dienai;

               —

               EUR 1 947 081,00 vai citu, mazāku vai lielāku summu, kas noteikta tiesvedības gaitā, kā kompensāciju par peļņas zudumu parastās komercdarbības ietvaros, jo prasītāja pārskata gada beigās, t.i., 2007. gada 30. jūnijā, ir saņēmusi mazākus ienākumus salīdzinot ar tiem, ko tā būtu guvusi gadījumā, ja investīciju programma būtu pabeigta, koriģējot šo summu, sākot no 2007. gada 1. jūlija līdz sprieduma pasludināšanas dienai;

               —

               procentu maksājumu par koriģētajām summām, kas aprēķināts no sprieduma pasludināšanas datuma līdz pilnai attiecīgās summas nomaksai, atbilstoši Eiropas Centrālās bankas noteiktajai likmei galvenajām refinansēšanas darbībām, pieskaitot procentpunktus tādā apmērā, kādu Pirmās instances tiesa uzskata par atbilstošu, kas, pēc prasītājas domām, nedrīkst būt mazāki par diviem procentpunktiem; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izmaksas, kas prasītājai radušās saistībā ar tehnisko konsultāciju par 2008. gadu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir loģisks prasības lietā T-362/05 turpinājums, kurā prasītāja tostarp lūdza piespriest Komisijai izmaksāt tai kompensāciju par peļņas zudumu, ko veido starpība starp ienākumiem parastās komercdarbības ietvaros, kas iegrāmatoti 2003. gada 30. jūnijā sastādītajā bilancē, un vēlāk — 2004., 2005., 2006. un 2007. gada 30. jūnijā sastādītajā bilancē, un ienākumiem, kas tiktu saņemti parastās komercdarbības ietvaros, ja plānotie investīciju līdzekļi būtu izmaksāti pilnībā.
   Ar šo prasību prasītāja kritizē Komisiju par tiem pašiem (vai gandrīz tiem pašiem) nelikumīgajiem aktiem kā iepriekš minētajā lietā T-362/05. Tās pašas sūdzības par atbildētājas aktiem un rīcību ir izklāstītas arī šajā prasības pieteikumā, bet tajā ir ņemts vērā Eiropas Kopienu Tiesas 2008. gada 15. aprīļa spriedums lietā C-390/06 P Nuova Agricast/Komisija.


title: Lieta F-7/06: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 11. jūlija spriedums — B /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/58

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 11. jūlija spriedums — B/Komisija
   (Lieta F-7/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi)
   (2007/C 211/107)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: B, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji S. Rodrigues un A. Jaume, avocats, vēlāk — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)
   Priekšmets
   Civildienests — Iecēlējinstitūcijas (IIN) 2005. gada 10. oktobra lēmuma, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība, un vienlaikus IIN 2005. gada 26. aprīļa lēmuma, ar ko prasītājam atteikts piešķirt ekspatriācijas pabalstu, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 96, 22.4.2006., 35. lpp.


title: Lieta C-414/13 P: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 20. maija rīkojums – Reber Holding GmbH & Co .  KG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Anna Klusmeier Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — Vārdiska preču zīme “Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM”  — Agrāku valsts grafisku preču zīmju “W. Amadeus Mozart” īpašnieka iebildumi

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/9

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 20. maija rīkojums – Reber Holding GmbH & Co. KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Anna Klusmeier

   (Lieta C-414/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - Vārdiska preču zīme “Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM” - Agrāku valsts grafisku preču zīmju “W. Amadeus Mozart” īpašnieka iebildumi)
   2014/C 261/14
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Reber Holding GmbH & Co. KG (pārstāvis – M. Geitz, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), (pārstāvis – D. Walicka), Anna Klusmeier (pārstāvis – G. Schmitt–Gaedke, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Reber Holding GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 298, 12.10.2013.


title: Lieta C-383/17: Prasība, kas celta 2017. gada 26. jūnijā – Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/28

         Prasība, kas celta 2017. gada 26. jūnijā – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-383/17)
   (2017/C 277/41)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Costa de Oliveira un L. Nicolae)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nesniedzot Komisijai nekādu informāciju par katras atzītās organizācijas, kas darbojas tās vārdā, pārraudzības rezultātiem, Portugāles Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/15/EK par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu inspekcijas un apskates, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts administrācijas jūras lietu jomā (1), 9. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas [2009/15] 9. panta 2. punktā ir skaidri norādīts, ka katrai dalībvalstij vismaz vienreiz divos gados jāpārrauga katra atzītā organizāciju, kas darbojas tās vārdā un, vēlākais, līdz 31. martam gadā, kas seko gadam, kurā pārraudzība ir veikta, jāsniedz pārējām dalībvalstīm un Komisijai ziņojums, kurā apkopoti šo pārraudzības darbību rezultāti.
   Beidzoties Direktīvas [2009/15] transponēšanas termiņam valsts tiesībās 2011. gada 17. jūnijā, saskaņā ar 13. panta 1. punktu Portugāles Republikai, vēlākais, 2013. gada 31. martā bija jāiesniedz pirmais ziņojums, jo tā varēja izvēlēties veikt pārraudzību 2011. vai 2012. gadā.
   2017. gada jūnijā Portugāles Republika joprojām nebija iesniegusi ziņojumu.

      (1)  OV 2009, L 131, 47. lpp.


title: Lieta T-181/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — Tay Za /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Pret Mjanmu veiktie ierobežojošie pasākumi — Naudas līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Juridiskais pamats, ko veido EKL 60. un 301. pants — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā — Tiesības uz īpašumu — Samērīgums)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/34

         Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — Tay Za/Padome
   (Lieta T-181/08) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Pret Mjanmu veiktie ierobežojošie pasākumi - Naudas līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Juridiskais pamats, ko veido EKL 60. un 301. pants - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā - Tiesības uz īpašumu - Samērīgums)
   2010/C 179/58
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pye Phyo Tay Za (Yangon, Mjanma) (pārstāvji — D. Anderson, QC, M. Lester, barrister, un G. Martin, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un E. Finnegan)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji S. Behzadi-Spencer, pārstāve, pēc tam I. Rao, pārstāve, kurai palīdz D. Beard, barrister) un Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bordes, P. Aalto un S. Boelaert)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2008. gada 25. februāra Regulu (EK) Nr. 194/2008, ar ko atjauno un stiprina ierobežojošus pasākumus pret Birmu/Mjanmu un atceļ Regulu (EK) Nr. 817/2006 (OV L 66, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl prasītāja vārds ir iekļauts to personu, organizāciju un apvienību sarakstā, kurām ir piemērojama šī regula

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pye Phyo Tay Za sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei un Eiropas Komisijai savi tiesāšanās izdevumi ir jāsedz pašām.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta F-119/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 29. novembra spriedums — Di Tullio /Komisija (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Atvaļinājums sakarā ar valsts militāro dienestu — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 18. pants — Profesionāls kareivis — Laikposma pavadīšana teritoriālā komandiera amatā — Atteikums)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/26

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 29. novembra spriedums — Di Tullio/Komisija
   (Lieta F-119/10) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Atvaļinājums sakarā ar valsts militāro dienestu - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 18. pants - Profesionāls kareivis - Laikposma pavadīšana teritoriālā komandiera amatā - Atteikums)
   2012/C 138/54
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Di Tullio (Rovigo, Itālija) (pārstāvji — É. Boigelot un S. Woog, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un V. Joris)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) dienestu lēmumu, ar kuru prasītājam ir atteikts atvaļinājums sakarā ar valsts militāro dienestu atbilstoši PDNK 18. pantam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Di Tullio prasību noraidīt;

               2)

               Di Tullio atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011., 66. lpp.


title: Lieta C-32/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums ( Juzgado de Primera Instancia n °2 de Badajoz (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Soledad Duarte Hueros/Autociba SA, Automóviles Citroen España SA (Direktīva 1999/44/EK — Patērētāja tiesības preces neatbilstības gadījumā — Šīs neatbilstības nenozīmīgais raksturs — Līguma atcelšanas izslēgšana — Valsts tiesas kompetence)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/19

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums (Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Soledad Duarte Hueros/Autociba SA, Automóviles Citroen España SA

   (Lieta C-32/12) (1)

   (Direktīva 1999/44/EK - Patērētāja tiesības preces neatbilstības gadījumā - Šīs neatbilstības nenozīmīgais raksturs - Līguma atcelšanas izslēgšana - Valsts tiesas kompetence)
   2013/C 344/32
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Soledad Duarte Hueros

      Atbildētājas: Autociba SA, Automóviles Citroen España SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de Primera Instancia — Badajoz — Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (OV L 171, 12. lpp.) 3. panta interpretācija — Patērētāja tiesības — Prece ar nenozīmīgu neatbilstību — Minētās preces nesalabošana — Prasība atcelt pirkumu — Nepieļaujamība — Pakārtotas prasības par attiecīgu cenas samazinājumu neesamība — Valsts tiesas iespēja pēc savas ierosmes izskatīt jautājumu par attiecīgu cenas samazinājumu

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīva 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām ir interpretējama tādējādi, ka tā nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kurā gadījumā, ja patērētājs, kuram ir tiesības uz attiecīgu pārdošanas līgumā noteiktās preces cenas samazinājumu, tiesā ir prasījis vienīgi šī līguma atcelšanu, bet to nav iespējams panākt šīs preces neatbilstības nenozīmīgā rakstura dēļ, valsts tiesai, kura izskata lietu, nav ļauts pašai pēc savas ierosmes piešķirt šādu samazinājumu, kaut arī minētajam patērētājam nav tiesību nedz precizēt savu sākotnējo prasību, nedz arī celt jaunu prasību šajā nolūkā.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta C-101/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-513/09 José Manuel Baena Grupo, S.A. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Herbert Neuman un Andoni Galdeano del Sel 2011. gada 28. februārī iesniedza Herbert Neuman un Andoni Galdeano del Sel

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-513/09 José Manuel Baena Grupo, S.A./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Herbert Neuman un Andoni Galdeano del Sel2011. gada 28. februārī iesniedza Herbert Neuman un Andoni Galdeano del Sel

   (Lieta C-101/11 P)
   2011/C 130/24
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Herbert Neuman un Andoni Galdeano del Sel (pārstāve — S. Míguez Pereira, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: José Manuel Baena Grupo, S.A. un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-513/09;

               —

               atzīt Kopienas dizainparaugu Nr. 000426 895-0002 par spēkā neesošu;

               —

               pakārtoti — nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna sprieduma taisīšanai pēc būtības;

               —

               piespriest dizainparauga, kuru lūgts atzīt par spēkā neesošu, īpašniekam José Manuel Baena Grupo, S.A. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā pirmajā instancē, un, ja tā iestātos šajā lietā, arī tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas tiesvedībā

      Pamati un galvenie argumenti

               a)

               Padomes Regulas Nr. 6/2002 (1) 25. panta [1. punkta] b) apakšpunkta un ar to saistīto normu pārkāpums
               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka apstrīdētais dizainparaugs rada informētam lietotājam kopējo iespaidu, kas atšķiras no tā, ko rada agrākais dizainparaugs, uz kuru balstīts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu.

               b)

               Padomes Regulas Nr. 6/2002 25. panta [1. punkta] e) apakšpunkta un ar to saistīto normu pārkāpums
               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi nepilnības un kļūdu Padomes Regulas [Nr. 6/2002] 25. panta [1. punkta] e) apakšpunkta novērtējumā un piemērošanā.

               c)

               Vispārējās tiesas kļūda, nesniedzot pietiekamu pārsūdzētā sprieduma pamatojumu
               Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa esot sniegusi nepietiekamu pamatojumu un attaisnojumu un esot pārsniegusi savas pilnvaras.

      (1)  Padomes 2001. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.).


title: Lieta C-30/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 17. janvārī iesniedza Tribunal Suceava (Rumānija) — Adrian Ilaș/Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 17. janvārī iesniedza Tribunal Suceava (Rumānija) — Adrian Ilaș/Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu

   (Lieta C-30/11)
   2011/C 113/09
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Suceava

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Adrian Ilaș

      Atbildētāji: Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. panta (bijušais Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 90. pants) pirmā daļa, saskaņā ar kuru dalībvalstis citu dalībvalstu ražojumiem tieši vai netieši neuzliek iekšējos nodokļus, kas lielāki par tiem, kuri tieši vai netieši tiek uzlikti līdzīgiem vietējiem ražojumiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij tiek liegts ieviest tādu nodokli, kuram ir tādas iezīmes, kādas ir raksturīgas piesārņojuma nodoklim, kas tiek regulēts ar Valdības steidzamības kārtībā pieņemto dekrētu Nr. 50/2008, ar tajā vēlāk izdarītajiem grozījumiem un papildinājumiem, un kurš tiek piemērots, pirmoreiz reģistrējot Rumānijā ievestos lietotos transportlīdzekļus, kuri iepriekš bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, ņemot vērā, ka šis nodoklis netiek attiecināts uz Rumānijā reģistrētiem lietotiem transportlīdzekļiem gadījumā, kad saistībā ar tiem tiek veikti attiecīgi darījumi un tie tiek pārreģistrēti?

               2)

               Vai ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. panta (bijušais Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 90. pants) otro daļu, ar kuru ir paredzēts novērst apstākļus, pastāvot kuriem ir iespējams nodrošināt valsts tirgus aizsardzību un kas rada iespēju, ka var tikt pārkāpti konkurences principi, tiek liegts ieviest tādu piesārņojuma nodokli par transportlīdzekļiem, kas tiek piemērots, pirmoreiz reģistrējot Rumānijā ievestos lietotos transportlīdzekļus, kuri iepriekš bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, ņemot vērā, ka saskaņā ar Valdības steidzamības kārtībā pieņemto dekrētu Nr. 218/2008 no piesārņojuma nodokļa maksāšanas ir atbrīvoti “M 1 kategorijas transportlīdzekļi, kuri atbilst Euro 4 emisiju standartam un kuru cilindru darba tilpums nepārsniedz 2 000 cm3, kā arī visi N 1 kategorijas transportlīdzekļi, kas atbilst Euro 4 emisiju standartam, kuri pirmoreiz reģistrēti Rumānijā vai citā Eiropas Savienības dalībvalstī laika posmā no 2008. gada 15. decembra līdz 2009. gada 31. decembrim”, proti, tāda transportlīdzekļu kategorija, kurai ir Rumānijā ražotiem transportlīdzekļiem raksturīgi tehniskie parametri, tādējādi aizsargājot valsts transportlīdzekļu ražošanas nozari?


title: Lieta T-567/08 P: Vispārējās tiesas 2009. gada 17. decembra rīkojums — Nijs /Revīzijas palāta (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā 2005. gadā — Apelācijas sūdzība, kas ir daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/38

         Vispārējās tiesas 2009. gada 17. decembra rīkojums — Nijs/Revīzijas palāta
   (Lieta T-567/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā 2005. gadā - Apelācijas sūdzība, kas ir daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   2010/C 37/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
      Bart Nijs, Bereldange (Luksemburga) (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J.-M. Stenier un G. Corstens)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedumu lietā F-49/06 Nijs/Revīzijas palāta (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2.

               Bart Nijs sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies Eiropas Savienības Revīzijas palātai.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta C-316/13: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gérard Fenoll/Centre d’aide par le travail “La Jouvene”, Association de parents et d’amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 31. panta 2. punkts — Direktīva 2003/88/EK — 7. pants — “Darba ņēmēja” jēdziens — Persona ar invaliditāti — Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu — Valsts tiesiskais regulējums, kas ir pretrunā Savienības tiesībām — Valsts tiesas loma

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gérard Fenoll/Centre d’aide par le travail “La Jouvene”, Association de parents et d’amis de personnes handicapées mentales (APEI) d’Avignon

   (Lieta C-316/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 31. panta 2. punkts - Direktīva 2003/88/EK - 7. pants - “Darba ņēmēja” jēdziens - Persona ar invaliditāti - Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu - Valsts tiesiskais regulējums, kas ir pretrunā Savienības tiesībām - Valsts tiesas loma)
   (2015/C 171/03)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Gérard Fenoll

      Atbildētāji: Centre d'aide par le travail “La Jouvene”, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI) d'Avignon

      Rezolutīvā daļa:

   “Darba ņēmēja” jēdziens Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas var ietvert personu, kas uzņemta tādā nodarbinātības atbalsta centrā kā pamatlietā aplūkotais.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013..


title: Lieta C-365/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 22. maija spriedumu lietā T-344/08 EnBW Energie Baden-Württemberg AG/Eiropas Komisija 2012. gada 31. jūlijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/29

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 22. maija spriedumu lietā T-344/08 EnBW Energie Baden-Württemberg AG/Eiropas Komisija 2012. gada 31. jūlijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-365/12 P)
   2012/C 287/56
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Smulders, P. Costa de Oliveira un A. Antoniadis)

      Pārējie lietas dalībnieki: EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Zviedrijas Karaliste, Siemens AG, ABB Ltd

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 22. maija sprieduma lietā T-344/08 rezolutīvās daļas 1) punktu;

               —

               noraidīt prasību lietā T-344/08;

               —

               piespriest atbildētājai apelācijas tiesvedībā un prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt apelācijas instances, kā arī pirmās instances tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiesa neesot ievērojusi vajadzību vienveidīgi interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (turpmāk tekstā — “Pārskatāmības regula”) (1), kā noteikts principiālajos spriedumos lietās Technische Glaswerke Ilmenau
       (2), API
       (3) un Bavarian Lager
       (4) un nesen apstiprināts spriedumos lietā Agrofert
       (5) un lietā Odile Jacob
       (6), un esot kļūdaini piešķīrusi priekšroku piekļuves tiesībām atbilstoši Pārskatāmības regulai. Vispārējās tiesas sniegtā piekļuves tiesību saskaņā ar Pārskatāmības regulu un atbilstošo izņēmuma noteikumu interpretācija apdraudot iepazīšanās ar lietas materiāliem tiesību sistēmu, kas pastāv aizliegto vienošanos tiesībās, un tajā paredzēto interešu līdzsvaru, proti, līdzsvaru starp Komisijas interesēm efektīvi īstenot tai LESD 108. pantā paredzēto pienākumu, no vienas puses, un uzņēmumu interesēm uz to aizliegto vienošanos procesos sniegtās informācijas efektīvu aizsardzību, no otras puses.
   Vispārējā tiesa esot kļūdaini atteikusi attiecīgajā lietā piemērot vispārīgo pieņēmumu par administratīvo procesu dokumentu aizsardzību, kas pamatots spriedumā lietā Technische Glaswerke Ilmenau un apstiprināts spriedumā lietā Odile Jacob. Vispārējā tiesa tādējādi neesot ievērojusi, ka šādu vispārīgo pieņēmumu attaisno aizliegto vienošanos tiesībās pastāvošā iepazīšanās ar lietas materiāliem tiesību sistēma, kā arī aizliegto vienošanos tiesībās pastāvošos ierobežojumus izmeklēšanas laikā saņemto dokumentu lietošanai.
   Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi izņēmuma noteikumu, kas attiecas uz izmeklēšanas darbības mērķu aizsardzību saskaņā ar Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkta trešo ievilkumu. Tā esot kļūdaini šī izņēmuma noteikuma piemērošanas jomu attiecinājusi tikai uz konkrētu izmeklēšanas procesu izbeigšanu. Tā neesot ievērojusi, ka izmeklēšanas darbības mērķi ir ne tikai individuālo izmeklēšanas procesu efektivitāte (un tā katrā ziņā līdz brīdim, kad pieņemtais lēmums par konkrētā procesa izbeigšanu kļūst galīgs), bet arī Komisijas īstenošanas pilnvaru efektivitāte aizliegto vienošanos tiesību jomā (tostarp šajā gadījumā piemērojamās tiesiskuma garantijas).
   Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi izņēmuma noteikumu, kas attiecas uz komerciālo interešu aizsardzību saskaņā ar Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu. Tā esot kļūdaini tā piemērošanas jomu būtībā attiecinājusi tikai uz komercnoslēpumu aizsardzību. Tā neesot ievērojusi, ka aizsardzības jomā ietilpst arī tāda konfidenciāla informācija, kuru Komisija ieguvusi tikai pret konkrētiem uzņēmumiem vērstā izmeklēšanas procesā un kura citādi trešām personām nebūtu pieejama.
   Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi izņēmuma noteikumu, kas attiecas uz Komisijas lēmuma pieņemšanas procesa aizsardzību saskaņā ar Pārskatāmības regulas 4. panta 3. punkta otro ievilkumu. Tā neesot ievērojusi, ka Komisija ir pilnvarota atteikt piekļuvi iekšējiem dokumentiem ar viedokļiem, kas izteikti iekšējās apspriedēs un iepriekšējās konsultācijās, jo to publiskošana var ierobežot Komisijas lēmuma pieņemšanas robežas procesa atsākšanas gadījumā. Atzīstot, ka Komisija nedrīkstēja atteikt piekļuvi iekšējiem dokumentiem, Vispārējā tiesa neesot arī ievērojusi, ka Pārskatāmības regulas 4. panta izņēmuma noteikumi katrā ziņā attiecas uz iekšējiem dokumentiem un ka tādēļ uz tiem var attiekties Tiesas atzītais vispārīgais pieņēmums par aizsardzību.

      (1)  OV L 145, 43. lpp.

      (2)  Tiesas 2010. gada 29. jūnija spriedums lietā C-139/07 P Eiropas Komisija/Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (Krājums, I-5885. lpp.).

      (3)  Tiesas 2010. gada 21. septembra spriedums apvienotajās lietās C-514/07 P, C-528/07 P un C-532/07 P Zviedrijas Karaliste/Association de la presse internationale ASBL (turpmāk tekstā — “API”) un Eiropas Komisija (C-514/07 P), Association de la presse internationale ASBL (API)/Eiropas Komisija (C-528/07 P) un Eiropas Komisija/Association de la presse internationale ASBL (API) (C-532/07 P) (Krājums, I-8533. lpp.).

      (4)  Tiesas 2010. gada 29. jūnija spriedums lietā C-28/08 P Eiropas Komisija/The Bavarian Lager Co. Ltd. (Krājums, I-6055. lpp.).

      (5)  Tiesas 2012. gada 28. jūnija spriedums lietā C-477/10 P Agrofert Holding u.c./Komisija (Krājumā vēl nav publicēts).

      (6)  Tiesas 2012. gada 28. jūnija spriedums lietā C-404/10 P Eiropas Komisija/Éditions Odile Jacob SAS (Krājumā vēl nav publicēts).


title: Lieta F-56/13: Civildienesta tiesas 2016. gada 26. februāra rīkojums – McArdle/Komisija

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/49

         Civildienesta tiesas 2016. gada 26. februāra rīkojums – McArdle/Komisija
   (Lieta F-56/13) (1)

   (2016/C 136/71)
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013., 29. lpp.


title: Lieta C-547/07: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 29. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/52

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 29. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (lieta C-547/07) (1)

   2009/C 267/86

      Tiesvedības valoda — poļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 51, 23.02.2008.


title: Lieta C-620/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – A-Rosa Flussschiff GmbH/Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), kas ir Urssaf du Bas-Rhin tiesību pārņēmēja, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – A-Rosa Flussschiff GmbH/Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), kas ir Urssaf du Bas-Rhin tiesību pārņēmēja, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

   (Lieta C-620/15)
   (2016/C 048/24)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: A-Rosa Flussschiff GmbH

      Atbildētājas: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), kas ir Urssaf du Bas-Rhin tiesību pārņēmēja, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

      Prejudiciālais jautājums

   Vai apliecība E 101, kuru atbilstoši 1972. gada 21. marta Regulas (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka izpildes kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (1), 11. panta 1. punktam un 12.a panta 1.a [punktam] izdevusi tādas dalībvalsts iestādes nozīmēta institūcija, kuras sociālā nodrošinājuma tiesību akti tiek piemēroti algotā darba ņēmēja gadījumā, var radīt saistošas sekas, pirmkārt, uzņemošās dalībvalsts iestādēm un institūcijām, un, otrkārt, šīs dalībvalsts tiesām, ja ir konstatēts, ka algotā darba ņēmēja darba nosacījumi acīmredzami neiekļaujas Regulas Nr. 1408/71 (2) 14. panta 1. un 2. punkta atkāpes režīma materiāltiesiskajā piemērošanas jomā?

      (1)  OV L 74, 1. lpp.

      (2)  OV L 149, 2. lpp.


title: lieta C-514/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. novembraGerechtshof te Amsterdam lēmumu lietā Uroplasty B.V. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. novembraGerechtshof te Amsterdam lēmumu lietā Uroplasty B.V. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

   (lieta C-514/04)
   (2005/C 57/29)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam2004. gada 30. novembra lēmumu lietā Uroplasty B.V. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 15. decembrī.

      Gerechtshof te Amsterdam lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

                           a.

                           Vai KPT pozīciju 9021 var interpretēt tādējādi, ka prece, kas sastāv no sterilām, baltām polidimetilsiloksāna pūkām, kas ir īpaši izstrādātas un ir paredzētas lietošanai kā medicīnisks/ķirurģisks implants, var tikt klasificēta zem šīs pozīcijas?

                           b.

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā, zem kuras no pozīcijas 9021 apakšpozīcijām šo preci var iedalīt?

               2.

               Ja pozīciju 9021 šajā gadījumā nevar piemērot, vai preci par klasificēt zem KPT pozīcijas 3926?

               3.

               Noraidošas atbildes gadījumā, klasifikācija zem kuras citas pozīcijas izriet no KPT interpretācijas?


               25.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 334/30

         EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 17. jūlijā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-12/14)
   (2014/C 334/11)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv tās pārstāvji Markus Schneider un Catherine Howdle, Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium, 2014. gada 17. jūlijā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai uzreiz nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma IV nodaļas 6. punktā minēto Aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Direktīva 2009/125/EK, ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības ar enerģiju saistītiem ražojumiem), kas pielāgots minētajam līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto Aktu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2013. gada 3. septembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 3. jūlijā sniegto argumentēto atzinumu par to, ka minētā valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Direktīvu 2009/125/EK, ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības ar enerģiju saistītiem ražojumiem (“Akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma IV nodaļas 6. punktā un pielāgota EEZ līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav izpildījusi saistības, kas tai paredzētas Akta 23. pantā un EEZ līguma 7. pantā, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi Akta īstenošanai.


title: Lieta T-433/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. augustā — Makhlouf /Padome

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/14

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. augustā — Makhlouf/Padome
   (Lieta T-433/11)
   2011/C 290/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ehab Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 9. maija Lēmumu 2011/273/KĀDP, kā arī sekojošos šī lēmuma īstenošanas aktus (un it īpaši Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/302/KĀDP, kurā ir paredzēts no jauna iekļaut prasītāju to personu sarakstā, uz kurām attiecas Lēmumā 2011/273/KĀDP paredzētie ierobežojošie pasākumi), kā arī Padomes 2011. gada 9. maija Regulu (ES) Nr. 442/2011 un sekojošos tās īstenošanas aktus (proti, Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 504/2011 un tās labojumu) tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, kas ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kas paredzētas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā — “CPAK”) 6. un 13. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pantā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, jo prasītāja pārmet Padomei, ka norādītais pamatojums neatbilstot Eiropas Savienības iestādēm noteiktajam pienākumam, kas paredzēts CPAK 6. pantā, LESD 296. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie pasākumi nepamatoti un nesamērīgi ierobežo prasītāja pamattiesības un it īpaši viņa tiesības uz īpašumu, kas ir paredzētas CPAK 1. papildprotokola 1. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā, viņa tiesības uz viņa goda un reputācijas aizsardzību, kas ir paredzētas CPAK 8. un 10. pantā, viņa tiesības veikt uzņēmējdarbību un nodarboties ar tirdzniecību, kas ir paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. un 16. pantā, un visbeidzot nevainīguma prezumpcijas principu, kas ir paredzēts CPAK 6. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pantā.


title: Lieta C-102/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. janvāra rīkojumu lietā T-134/12 Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Komisija 2014. gada 4. martā iesniedza Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, S.A.

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. janvāra rīkojumu lietā T-134/12 Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Komisija 2014. gada 4. martā iesniedza Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, S.A.
   (Lieta C-102/14 P)
   2014/C 135/30
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, S.A. (pārstāvis – M. Jiménez Perona, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt rīkojumu, ko Vispārējā tiesa (otrā palāta) 2014. gada 13. janvārī izdevusi lietā T-134/12, atzīstot prasību atcelt tiesību aktu par nepieņemamu;

               —

               vai, pakārtoti, atcelt vienu vai vairākas no šā rīkojuma daļām;

                           —

                           atcelt rīkojumu jautājumā par atbalstu, kas saņemts prasības atcelt tiesību aktu pieteikuma pirmajā lappusē uzskaitītajiem projektiem, un

                           —

                           atcelt rīkojumu jautājumā par atlīdzinājuma prasījumu saistībā ar projektu Bey Watch nepieņemamību, un

                           —

                           atcelt rīkojumu jautājumā par atlīdzinājuma prasījumu saistībā ar projektu Indect nepieņemamību, un

                           —

                           atcelt rīkojumu jautājumā par atlīdzinājuma prasījumu saistībā ar pārējiem projektiem nepieņemamību.

               —

               nodot visu lietu atpakaļ izskatīšanai pēc būtības Vispārējā tiesā;

               —

               vai, pakārtoti, nodot atpakaļ izskatīšanai pēc būtības Vispārējā tiesā to šā rīkojuma daļu vai daļas, kas, pēc Tiesas domām, būtu jāpārskata;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan šajā instancē, gan lietā T-134/12 attiecībā uz šiem pašiem prasības pamatiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pārsūdzētajā rīkojumā vērtējot pierādījumus, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu faktos, neņemdama vērā kādus šīs lietas dalībnieces prasībā iesniegtos dokumentus. Šīs lietas dalībnieces ieskatā, Vispārējā tiesa esot atstājusi bez ievērības rīkojuma pamatošanai ļoti nozīmīgus faktus, izlaidumus un dokumentus.
   Pārsūdzētajā rīkojumā vērtējot pierādījumus, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama par iespējamu tikai LESD 272. pantā paredzēto, bet ne šā Līguma 263. pantā paredzēto procedūru.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neizvērtēdama Komisijas veikto prasītājas maldināšanu par to, ka paziņojumi par parādu it kā esot galīgs akts, kas pieņemts, īstenojot tai piekrītošās pilnvaras, un tādēļ esot pārsūdzams. Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pantā noteikto vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu.
   Pārsūdzētajā rīkojumā vērtējot pierādījumus, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neņemdama vērā apelācijas sūdzības sākumā norādītos faktus, izlaidumus un dokumentus.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtējot pamatojuma nenorādīšanu un to, ka Komisija nav vispār nekādi komentējusi krietnu daļu prasītājas prasībā atcelt tiesību aktu izklāstīto argumentu.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu faktos un tiesību piemērošanā saistībā ar to, kā pārsūdzētajā rīkojumā vērtēti pierādījumi jautājumā par atlīdzinājuma prasījuma saistībā ar projektu Bey Watch nepieņemamību, kas liek apšaubīt tā dzīvotspēju. Apelācijas sūdzības iesniedzēja pierāda ar ārpuslīgumisko atbildību pamatotā prasījuma piemērotību un visu priekšnosacījumu, kas Kopienu judikatūrā izvirzīti saukšanai pie šīs atbildības, izpildi.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar to, kā pārsūdzētajā rīkojumā vērtēti pierādījumi jautājumā par atlīdzinājuma prasījuma saistībā ar projektu Indect nepieņemamību, uzskatīdama, ka prasījums varot tikt celts tikai, pamatojoties uz līgumisko atbildību, lai gan atbilstoši Kopienu judikatūrā noteiktajam saukt pie atbildības par to, ka Komisija nav norādījusi pamatojumu, var vienīgi ārpuslīgumiskās atbildības kārtībā.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu faktos un tiesību piemērošanā saistībā ar to, kā pārsūdzētajā rīkojumā vērtēti pierādījumi jautājumā par atlīdzinājuma prasījuma saistībā ar pārējiem projektiem nepieņemamību, Vispārējai tiesai izvēršot savu jurisdikciju tā, it kā tā izskatītu lietu pēc savas ierosmes.


title: Lieta F-61/12: Civildienesta tiesas trešās palātas 2016. gada 15. jūnija rīkojums – Stepien un Animali/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana — Priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu — Akts, kas nav nelabvēlīgs — Prasības nepieņemamība — Lūgums lemt, neaplūkojot lietu pēc būtības — Reglamenta 83. pants

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/38

         Civildienesta tiesas trešās palātas 2016. gada 15. jūnija rīkojums – Stepien un Animali/Komisija
   (Lieta F-61/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana - Priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu - Akts, kas nav nelabvēlīgs - Prasības nepieņemamība - Lūgums lemt, neaplūkojot lietu pēc būtības - Reglamenta 83. pants)
   (2016/C 410/68)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Beata Stepien (Brisele, Beļģija) un Mario Animali (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un S. Orlandi, avocats, vēlāk D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis un S. Orlandi, avocats, vēlāk J.-N. Louis un S. Orlandi, avocats, visbeidzot J.-N. Louis, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Baquero Cruz un D. Martin, vēlāk J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara, visbeidzot G. Gattinara un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt priekšlikumus nodot iegūtās pensijas tiesības pirms stāšanās darbā Komisijā, pamatojoties uz aprēķinu bāzi, kurā ņemtas vērā jaunie vispārīgie īstenošanas noteikumi, kas stājās spēkā pēc prasītāju lūgumiem par nodošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Beata Stepien un Mario Animali sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 227, 28.7.2012., 38. lpp.


title: Pirmās Instances Tiesas Spriedums 2005. gada 7. jūnijā lietā T-375/02 Alessandro Cavallaro pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Atklāts konkurss — Atlases komisijas lēmums liegt piedalīties mutiskajā eksāmenā, ņemot vērā rakstiskā eksāmena rezultātus — Atlases komisijas sēžu noslēpums — Pamatojums — Vienlīdzīga attieksme — Kļūda faktos)

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/24

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 7. jūnijā
   lietā T-375/02 Alessandro Cavallaro pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Atklāts konkurss - Atlases komisijas lēmums liegt piedalīties mutiskajā eksāmenā, ņemot vērā rakstiskā eksāmena rezultātus - Atlases komisijas sēžu noslēpums - Pamatojums - Vienlīdzīga attieksme - Kļūda faktos)
   (2005/C 193/37)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-375/02 Alesandro Kavajaro [Alessandro Cavallaro], ar dzīvesvietu Romā (Itālijā), ko pārstāv K. Forte [C. Forte], avocat, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — J. Kurals [J. Currall], L. Locano Palačiosa [L. Lozano Palacios], kam palīdz A. dal Fero [A. Dal Ferro], avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā) par lūgumu atcelt iecēlējinstitūcijas 2002. gada 11. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta viņa sūdzība, kas iesniegta par atklātā konkursa COM/A/6/01 atlases komisijas 2002. gada 15. maija lēmumu viņam piešķirt nepietiekami augstu novērtējumu minētajā konkursā kārtotajā rakstiskajā eksāmenā un tādējādi tam liegt piedalīties mutiskajā eksāmenā, kā arī par lūgumu atcelt turpmākos konkursa posmus, ciktāl tas vajadzīgs tā tiesību atjaunošanai, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneses M. E. Martinša Ribeiru [M. E. Martins Ribeiro] un K. Jirimēe [K. Jürimäe], sekretārs M. J. Plingers [M. J. Plingers] administrators, 2005. gada 7. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 22.02.2003.