20150731021616732015/C 270/09522014CJC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL201506118921Lieta C-52/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība – Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 – 3. panta 1. punkts – Noilguma termiņš – “Dies a quo” – Vairākkārtēji pārkāpumi – Noilguma pārtraukšana – Nosacījumi – Kompetentā iestāde – Konkrētā persona – Lēmums, kas attiecas uz pārkāpuma izmeklēšanu vai iztiesāšanu – Par noilguma termiņu divreiz ilgāks termiņš
 ---documentbreak--- C2702015LV810120150611LV00098192Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

   (Lieta C-52/14) (
         1
      )
   “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība — Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — 3. panta 1. punkts — Noilguma termiņš — “Dies a quo” — Vairākkārtēji pārkāpumi — Noilguma pārtraukšana — Nosacījumi — Kompetentā iestāde — Konkrētā persona — Lēmums, kas attiecas uz pārkāpuma izmeklēšanu vai iztiesāšanu — Par noilguma termiņu divreiz ilgāks termiņš”2015/C 270/09Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “kompetentā iestāde” šīs tiesību normas izpratnē nozīmē iestādi, kuras kompetencē saskaņā ar valsts tiesībām ietilpst pieņemt attiecīgos lēmumus, kas attiecas uz izmeklēšanu vai iztiesāšanu, un šī iestāde var nebūt tā, kura piešķir vai atgūst nelikumīgi saņemtās naudas summas, ar ko nodarīts kaitējums Eiropas Savienības finanšu interesēm;

            2)

            Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka lēmumi, kas attiecas uz pārkāpuma izmeklēšanu vai iztiesāšanu, ir darīti zināmi “konkrētajai personai” šīs tiesību normas izpratnē, ja visi fakti ļauj secināt, ka konkrētie lēmumi, kas attiecas uz izmeklēšanu vai iztiesāšanu, patiešām ir tikuši darīti zināmi konkrētajai personai. Attiecībā uz juridisko personu šis nosacījums ir izpildīts, ja konkrētais lēmums patiešām ir ticis darīts zināms personai, kuras rīcība saskaņā ar valsts tiesībām var tikt attiecināta uz šo juridisko personu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

            3)

            Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka lēmumā pietiekami precīzi ir jānorāda darbības, uz kurām ir attiecināmas aizdomas par pārkāpumiem, lai tas būtu “lēmums, kas attiecas uz izmeklēšanu vai iztiesāšanu” šīs tiesību normas izpratnē. Ar šo precizitātes prasību tomēr netiek prasīts, lai minētajā lēmumā būtu minēta iespēja par īpaša administratīvā soda vai pasākuma noteikšanu. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamatlietā apspriestais ziņojums šo prasību izpilda;

            4)

            Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz laika ziņā pastāvošu saikni, ar kuru pārkāpumiem ir jābūt saistītiem, lai tos varētu uzskatīt par “vairākkārtēju pārkāpumu” šīs tiesību normas izpratnē, ir vienīgi prasīts, lai laikposms, kas katru pārkāpumu nošķir no iepriekšējā, ir mazāks par šī paša punkta pirmajā daļā paredzēto noilguma termiņu. Tādi pārkāpumi kā pamatlietā attiecībā uz ražotāja uzglabātā cukura daudzuma aprēķināšanu, kas veikta dažādu cukura tirdzniecības gadu laikā, kā rezultātā šis pats ražotājs ir iesniedzis kļūdainas deklarācijas par minētajiem daudzumiem, un šī fakta dēļ nelikumīgu naudas summu kā uzglabāšanas izmaksu atmaksa pārskaitīšana principā ir uzskatāmi par “vairākkārtēju pārkāpumu” Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta otrās daļas izpratnē, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

            5)

            Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka visu pārkāpumu atzīšana par “turpinātu vai vairākkārtēju pārkāpumu” šīs tiesību normas izpratnē nav izslēgta gadījumā, ja kompetentās iestādes nav regulāri un rūpīgi pārbaudījušas konkrēto personu;

            6)

            Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta ceturtā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka turpināta vai vairākkārtēja pārkāpuma gadījumā šajā daļā paredzēto termiņu sāk skaitīt brīdī, kad tas ir beidzies, neatkarīgi no brīža, kad valsts iestāde ir uzzinājusi par šo pārkāpumu;

            7)

            Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentās iestādes lēmumi, kuri attiecas uz izmeklēšanu vai iztiesāšanu un kuri darīti zināmi konkrētajai personai saskaņā ar šī punkta trešo daļu, nepārtrauc šī paša punkta ceturtajā daļā paredzēto termiņu.

      (
         1
      )	OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-591/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — Castiglioni /Komisija

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/32

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — Castiglioni/Komisija
   (Lieta T-591/10)
   2011/C 55/58
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Castiglioni Srl (Busto Arsizio, Itālija) (pārstāvis — G. Turri, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējai tiesai:

               —

                     galvenokārt
                   atcelt šajā prasības pieteikumā sīkāk raksturotos apstrīdētos tiesību aktus, atzīstot tos par spēkā neesošiem, un tādējādi piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt zaudējumus īpašā veidā — arī atzīstot par spēkā neesošu, atceļot vai atzīstot par neefektīvu līgumu, kas, iespējams, noslēgts starp Eiropas Komisiju un konkurentiem, kuriem piešķirtas līgumu slēgšanas tiesības;

               —

                     pakārtoti
                   atcelt šajā prasības pieteikumā sīkāk raksturotos apstrīdētos tiesību aktus, atzīstot tos par spēkā neesošiem, un tādējādi piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt zaudējumus, tostarp tā sauktos zaudējumus no negūtās peļņas, kas nodarīti Castiglioni Srl, kuru apmērs tiks noteikts lietas izskatīšanas gaitā, kā arī procentus un monetāro revalvāciju par maksājamo summu;

               —

                     katrā ziņā
                   piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

               —

               Pirmais pamats ir balstīts uz Komisijas 2002. gada 23. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.), 137. panta 4. punkta pārkāpumu, līguma paziņojuma un vēlāko skaidrojumu pārkāpumu, kā arī pamatojuma nesniegšanu.

         Šajā ziņā tiek apgalvots, ka prasītāja ir pierādījusi to, ka tai ir visi līguma paziņojumā prasītie minimālie jaudas standarti, un apstāklim, ka atbilstība minimālajām prasībām daļēji ir pierādīta tiešā veidā, un daļēji — salīdzinājumā ar trešo personu jaudu, nav nekādas nozīmes, pieņemot, ka salīdzināšana ir institūts, kas ir noteikti ņemts vērā tiesiskajā regulējumā, kurš attiecas uz šo lietu. Tādējādi prasītājas iesniegtā piedāvājuma neizvērtēšana esot prettiesiska.

               —

               Otrais pamats ir balstīts uz jau minētās Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 148. panta 3. punkta pārkāpumu un pamatojuma nesniegšanu.

         Šajā ziņā tiek apgalvots, ka arī tad, ja līgumslēdzējai iestādei bijis nolūks secināt, ka dokumenti, kurus prasītāja iesniegusi, lai pierādītu atbilstību ST3 standartam, nav viennozīmīgi, līgumslēdzējai iestādei vajadzējis piemērot Regulas Nr. 2342/2002 148. panta 3. punktu.

               —

               Trešais pamats ir balstīts uz līguma paziņojuma nelikumīgumu.

         Šajā ziņā tiek apgalvots, ka pieņēmuma — kas nav pārāk iespējams — gadījumā, ja tiek atzīts, ka līgumslēdzējas iestādes nostāja ir pamatota ar līguma paziņojumu, prasītāja apstrīd pašu līguma paziņojumu, izvirzot tos pašus iebildumus, kuri izvirzīti iepriekš saistībā ar pirmo prasības pamatu.


title: Lieta T-21/05: Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — Chalkor /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara santehnikas cauruļu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ilgstošs un daudzveidīgs pārkāpums — Naudas sodi — Ierobežota dalība aizliegtas vienošanās ietvaros — Attiecīgā tirgus ģeogrāfiskais apmērs — Pārkāpuma ilgums — Sadarbība)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/31

         Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — Chalkor/Komisija
   (Lieta T-21/05) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara santehnikas cauruļu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ilgstošs un daudzveidīgs pārkāpums - Naudas sodi - Ierobežota dalība aizliegtas vienošanās ietvaros - Attiecīgā tirgus ģeogrāfiskais apmērs - Pārkāpuma ilgums - Sadarbība)
   2010/C 179/51
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chalkor AE Epexergasias Metallon (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — I. Forrester, QC, A. Schulz un A. Komninos, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un S. Noë)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt vai samazināt naudas sodu, kas prasītājai noteikts ar Komisijas 2004. gada 3. septembra Lēmumu C(2004) 2826 par [EKL] 81. pantā un EEZ līguma 53. pantā noteiktās procedūras piemērošanu (Lieta COMP/E-1/38.069 — Vara santehnikas caurules)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               naudas sods, kas Chalkor AE Epexergasias Metallon uzlikts Komisijas 2004. gada 3. septembra Lēmuma C(2004) 2826 par [EKL] 81. pantā un EEZ līguma 53. pantā noteiktās procedūras piemērošanu (Lieta COMP/E-1/38.069 — Vara santehnikas caurules) 2. panta d) punktā, ir EUR 8,2467 miljoni;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Chalkor Epexergasias Metallon un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta T-617/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra spriedums – Aic/ITSB – ACV Manufacturing (Siltummaiņu ieliktņi) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots siltummaiņa ieliktnis – Spēkā neesamības pamats – Kompleksa ražojuma sastāvdaļas redzamības neesamība – Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta 2. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/27

      Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra spriedums – Aic/ITSB – ACV Manufacturing (Siltummaiņu ieliktņi)
      (Lieta T-617/13) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots siltummaiņa ieliktnis - Spēkā neesamības pamats - Kompleksa ražojuma sastāvdaļas redzamības neesamība - Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta 2. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2015/C 073/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aic S. A. (Gdynia, Polija) (pārstāvis – J. Radłowski, juridiskais padomnieks)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: ACV Manufacturing (Seneffe, Beļģija)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2013. gada 10. septembra lēmumu lietā R 688/2012–3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp ACV Manufacturing un Aic S.A.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Aic S.A. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta C-621/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) spriedumu apvienotajās lietās T-353/14 un T-17/15 Itālija/Komisija 2016. gada 25. novembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) spriedumu apvienotajās lietās T-353/14 un T-17/15 Itālija/Komisija 2016. gada 25. novembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-621/16 P)
   (2017/C 046/18)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Pignataro-Nolin un G. Gattinara)

      Pārējie lietas dalībnieki: Itālijas Republika un Lietuvas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               ja Tiesa uzskatītu, ka tiesvedības stadija to ļauj, noraidīt pirmajā instancē celto prasību kā nepamatotu;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un tiesvedībā pirmajā instancē;

               —

               piespriest Lietuvas Republikai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Komisija izvirza četrus pamatus: 1) kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot konkursus reglamentējošo “Vispārīgo noteikumu” juridisko raksturu, un kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) III pielikuma 7. panta 1. punktu, kas tādējādi ir izraisījusi kļūdainu pamatojumu; 2) kļūda tiesību piemērošanā un pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, interpretējot Civildienesta noteikumu 1.d pantu; 3) kļūdas tiesību piemērošanā, interpretējot (turklāt pretrunīgi) Civildienesta noteikumu 28.f pantu un interpretējot kritērijus saistībā ar Vispārējās tiesas veicamo pārbaudi; 4) kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot Regulas Nr. 1/58 (OV 17, 6.10.1958., 385. lpp.) 2. pantu.

               1.

               Pirmais pamats sastāv no četrām daļām. Pirmajā daļā Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot konkursus reglamentējošo “Vispārīgo noteikumu” (OV 2014, C 60 A/1) juridisko raksturu, jo, Komisijas ieskatā, šajos noteikumos ir paredzēti jauni un īpaši pienākumi attiecībā uz konkursa procedūras norisi, kas ar apstrīdētajiem paziņojumiem par konkursu nav tikuši grozīti. Pirmā pamata otrajā daļā Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot Civildienesta noteikumu III pielikuma 7. panta 1. punktu tādējādi, ka EPSO neesot reglamentējošu pilnvaru, kas ļautu tam noteikt vispārīgus un abstraktus noteikumus attiecībā uz tā organizēto konkursu lingvistisko režīmu. Komisija apgalvo, ka EPSO ir šādas pilnvaras. Šajā ziņā Komisija norāda arī uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, ciktāl pārsūdzētā sprieduma 57. punkta beigu daļā Vispārējā tiesa esot nonākusi pretrunās, uzskatot, ka EPSO tomēr ir brīvība izvērtēt konkrēto iestāžu vajadzības, tostarp lingvistiskās, dažādo konkursu organizēšanā. Pirmā pamata trešajā daļā Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini atzinusi, ka noteikumi ir tikai akti, kuros ir paredzēts noteikt kritērijus saistībā ar otrās valodas izvēli EPSO organizētajās konkursu procedūrās, jo šajos noteikumos tieši pretēji saistošā veidā ir noteikti šo izvēli pamatojošie kritēriji. Visbeidzot pirmā pamata ceturtajā daļā Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi apstrīdēto paziņojumu raksturu un saturu tādējādi, ka saistībā ar lingvistisko režīmu paziņojumi esot jaunu un īpašu pienākumu avots, tā izraisot arī pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi saistībā ar Komisijas izvirzītās iebildes par nepieņemamību noraidīšanu; šajā ziņā, Komisijas ieskatā, apstrīdētie paziņojumi ir akti, kuru saturs tikai apstiprina Vispārīgajos noteikumos noteikto.

               2.

               Otrais pamats sastāv no divām daļām. Pirmajā daļā Komisija norāda uz kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot Civildienesta noteikumu 1.d pantu, no kura izriet, ka otrās valodas izvēles ierobežojums ne vienmēr ir diskriminācija, bet tas var tikt pamatots, ņemot vērā kādu vispārīgu mērķi, piemēram, dienesta intereses saistībā ar personāla politiku. Šī pamata otrajā daļā Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo, cenšoties rast pamatojumu otrās valodas izvēles ierobežošanai, Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā ir ņēmusi vērā vienīgi paziņojumus par konkursu, lai gan tai bija jāņem vērā arī Vispārīgie noteikumi un to saturs.

               3.

               Trešais pamats sastāv no trīs daļām. Pirmajā daļā Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa, neveicot kļūdainu Civildienesta noteikumu 28.f panta interpretāciju, nevar secināt, ka ar valodu prasmēm saistītās prasības nav daļa no kandidātu kompetences Civildienesta noteikumu 27. panta izpratnē. Šī pamata otrajā daļā Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini definējusi pati savas pārbaudes tiesā parametrus, kas esot bijusi jāierobežo ar vērtējumu par acīmredzamas kļūdas vērtējumā vai patvaļīgas rīcības esamību. Ar trešo šī pamata daļu Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa ir pārsniegusi savas pārbaudes robežas, veicot novērtējumu pēc būtības attiecībā uz izvēli papildus trim paziņojumos par konkursu norādītajām valodām (angļu, franču un vācu) neizvēlēties vēl arī citas valodas, un tādējādi aizstājot administrācijas vērtējumu ar savējo.

               4.

               Ar ceturto pamatu Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot Regulas Nr. 1/58 2. pantu, ciktāl tā ir atzinusi, ka saziņa starp EPSO un kandidātiem ietilpst šī noteikuma piemērošanas jomā, izslēdzot jebkādu iespēju ierobežot otrās valodas izvēli. Tieši pretēji – iespēja piemērot šādu ierobežojumu, Komisijas ieskatā, izriet no Civildienesta noteikumu 1.d panta 5. un 6. punkta, kas ir piemērojami arī konkursa procedūras kandidātiem.


title: Lieta T-259/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. jūnija rīkojums — Ax /Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Savienības finanšu atbalsts dalībvalstij, kurai ir lielas ekonomiskas un finanšu grūtības — Regula, ar kuru tiek noteikti Savienības finanšu atbalsta piešķiršana nosacījumi un procedūra — LESD 263. panta ceturtā daļa — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/29

         Vispārējās tiesas 2011. gada 15. jūnija rīkojums — Ax/Padome
   (Lieta T-259/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Savienības finanšu atbalsts dalībvalstij, kurai ir lielas ekonomiskas un finanšu grūtības - Regula, ar kuru tiek noteikti Savienības finanšu atbalsta piešķiršana nosacījumi un procedūra - LESD 263. panta ceturtā daļa - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2011/C 232/53
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thomas Ax (Neckargemünd, Vācija) (pārstāvis — J. Baumann, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — T. Middleton, M. Bauer un A. De Gregorio Merino)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Smulders, J.-P. Keppenne un H. Krämer) un Latvijas Republika (pārstāves — M. Borkoveca un A. Nikolajeva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2010. gada 11. maija Regulu (ES) Nr. 407/2010, ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu (OV L 118, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Thomas Ax sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Latvijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 26. maijā lietā T-377/04 Bart Nijs pret Eiropas Kopienu Revīzijas Palātu (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā 2003. gadā — Lēmums par nepaaugstināšanu amatā — Prasība atcelt tiesību aktu — Iepriekšēja administratīva sūdzība — Priekšmeta un cēloņa identiskums — Sūdzības iesniegšanas termiņš — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 26. maijā
   lietā T-377/04 Bart Nijs pret Eiropas Kopienu Revīzijas Palātu (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana amatā 2003. gadā - Lēmums par nepaaugstināšanu amatā - Prasība atcelt tiesību aktu - Iepriekšēja administratīva sūdzība - Priekšmeta un cēloņa identiskums - Sūdzības iesniegšanas termiņš - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2005/C 205/41)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-377/04 Barts Neiss [Bart Nijs], Eiropas Kopienu Revīzijas palātas ierēdnis, ar dzīvesvietu Beraldanžā [Beraldange] (Luksemburgā), ko pārstāv F. Rollingers [F. Rollinger], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Revīzijas Palātu (pārstāvji — T. Kenedijs [T. Kennedy], Ž.-M. Stenjē [J.-M. Stenier] un M. Bavendama [M. Bavendamm], kas norādīja adresi Luksemburgā), par prasību atcelt Eiropas Kopienu Revīzijas palātas lēmumu par prasītāja nepaaugstināšanu amatā LA5 pakāpē 2003. gadā, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši A. V. H. Meijs [A.W.H. Meij] un I. Pelikānova [I. Pelikánová], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 26. maijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: lieta C-504/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 9. janvāraVerwaltungsgericht Schwerin lēmumu lietā Agrarproduktion Staeblow GmbH pret Landrat des Landkreises Bad Doberan

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 9. janvāraVerwaltungsgericht Schwerin lēmumu lietā Agrarproduktion Staeblow GmbH pret Landrat des Landkreises Bad Doberan

   (lieta C-504/04)
   (2005/C 57/27)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 9. janvāraVerwaltungsgericht Schwerin lēmumu lietā Agrarproduktion Staeblow GmbH pret Landrat des Landkreises Bad Doberan un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 8. decembrī.

      Verwaltungsgericht Schwerin lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai 13. panta 1. punkta c) apakšpunkts kontekstā ar VII pielikuma 2. punkta a) apakšpunktu un 1. punkta a) apakšpunkta trešo ievilkumu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regulā Nr. 999/2001/EK (1), kas satur noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai, kurā izdarīti grozījumi ar Regulas Nr. 1326/2001/EK (2) 3. panta 1. punktu un II pielikumu, nav spēkā sakarā ar to, ka šī norma pārkāpj samērīguma principu?

      (1)  OV L 147, 1. lpp.

      (2)  OV L 177, 60. lpp.


title: Lieta T-332/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. augustā — Viaguara /ITSB — Pfizer ( “VIAGUARA” )

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/31

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. augustā — Viaguara/ITSB — Pfizer (“VIAGUARA”)
   (Lieta T-332/10)
   ()
   2010/C 301/54
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Viaguara S.A. (Varšava, Polija) (pārstāvis — R. Skubisz, advokāts [radca prawny])

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Pfizer Inc.

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 20. maija lēmumu lietā R 946/2009-1;

               —

               piespriest atbildētājam un Pfizer Inc. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “VIAGUARA” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 630 562) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. un 33. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Pfizer Inc.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīme “VIAGRA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un reģistrācijas pieteikumu pilnībā noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 5. punkta pārkāpums sakarā ar metodoloģiski kļūdainu preču zīmju savstarpējās saistības novērtējumu un kļūdainiem konstatējumiem attiecībā uz risku par iebildumu procesā pretstatītas preču zīmes reputācijas un attēla ļaunprātīgu izmantošanu

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (kodificētā redakcija) (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-314/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. jūnijā – Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/39

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. jūnijā – Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-314/15)
   (2015/C 294/50)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – O. Beynet un E. Manhaeve)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, nenodrošinot komunālajiem notekūdeņiem atkārtotu vai līdzvērtīgu attīrīšanu 15 aglomerācijās, kurās cilvēka ekvivalents ir robežās no 10  000 līdz 1 50  000, attiecībā uz visām novadīšanām ārpus jutīgajām zonām, vai aglomerācijas, kurās cilvēka ekvivalents ir robežās no 2  000 līdz 10  000, attiecībā uz visām novadīšanām saldūdeņos un estuāros, Francijas Republika nav izpildījusi Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (1) 4. panta 1. un 3. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija prasībā pārmet Francijai, ka tā piecpadsmit aglomerācijās nav pareizi izpildījusi Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvu 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu.
   Saskaņā ar Direktīvas 91/271/EEK 4. panta 1. un 3. punktu aglomerācijas, kurās cilvēka ekvivalents (c.e.) ir robežās no 10  000 līdz 1 50  000, attiecībā uz visām novadīšanām ārpus jutīgajām zonām, vai aglomerācijas, kurās cilvēka ekvivalents ir robežās no 2  000 līdz 10  000, attiecībā uz visām novadīšanām saldūdeņos un estuāros, bija jāaprīko ar [notekūdeņu] savākšanas sistēmām un to komunālajiem notekūdeņiem bija jāpiemēro atkārtota vai līdzvērtīga attīrīšana vēlākais līdz 2005. gada 31. decembrim.

      (1)  OV L 135, 40. lpp.


title: Lieta T-464/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. maija spriedums — Komisija/ New Acoustic Music Association un Hildibrandsdottir (Šķīrējtiesas klauzula — Līgums par finanšu atbalstu, kas noslēgts pamatprogrammas “Kultūra 2000” ietvaros — Darbības “European Music Roadwork” īstenošana — Līguma neizpilde — Avansa daļēja atmaksa — Prasības daļēja nepieņemamība — Aizmuguriska lietas izskatīšana — Juridiskā palīdzība)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/23

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. maija spriedums — Komisija/New Acoustic Music Association un Hildibrandsdottir

   (Lieta T-464/09) (1)

   (Šķīrējtiesas klauzula - Līgums par finanšu atbalstu, kas noslēgts pamatprogrammas “Kultūra 2000” ietvaros - Darbības “European Music Roadwork” īstenošana - Līguma neizpilde - Avansa daļēja atmaksa - Prasības daļēja nepieņemamība - Aizmuguriska lietas izskatīšana - Juridiskā palīdzība)
   2011/C 186/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A.M. Rouchaud Joët un N. Bambara, kam palīdz C. Erkelens, avocat)

      Atbildētājas: New Acoustic Music Association (Orpington, Apvienotā Karaliste) un Anna Hildur Hildibrandsdottir (Orpington, Apvienotā Karaliste).

      Priekšmets

   Komisijas prasība, kas pamatota ar šķīrējklauzulu EKL 238. panta izpratnē un kuras mērķis ir panākt, lai New Acoustic Music Association un A. H. Hildibrandsdottir piespriestu atmaksāt daļu no avansa maksājuma, kā arī samaksāt nokavējuma procentus, izpildot līgumu Nr. 2003-1895/001-001, lai īstenotu darbību “CLT2003/A1/GB-317 — European Music Roadwork” pamatprogrammas “Kultūra 2000” ietvaros, kas paredzēta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 14. februāra Lēmumu Nr. 508/2000/EK (OV L 63, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasība ir nepieņemama tiktāl, ciktāl tā ir celta pret New Acoustic Music Association;

               2)

               A. H. Hildibrandsdottir samaksā Eiropas Komisijai kā New Acoustic Music Association partneriāta dalībniecei summu EUR 31 136,23 apmērā kopā ar nokavējuma procentiem ar likmi 7,70 % gadā, sākot no 2008. gada jūlija līdz parāda pilnīgai samaksai;

               3)

               A. H. Hildibrandsdottir atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               A. H. Hildibrandsdottir juridiskās palīdzības lūgumu noraidīt.

      (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2005. gada 12. aprīlī lietā C-265/03 (Audiencia Nacional lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Igor Simutenkov pret Ministerio de Educación y Cultura, Real Federación Española de Fútbol (Kopienas un Krievijas partnerības līgums — 23. panta 1. punkts — Tieša iedarbība — Nosacījumi attiecībā uz nodarbinātību — Nediskriminācijas princips — Futbols — Profesionālo spēlētāju, kas ir trešo valstu pilsoņi, skaita ierobežojums dalībai komandā nacionālajās sacensībās)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 12. aprīlī
   lietā C-265/03 (Audiencia Nacional lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Igor Simutenkov pret Ministerio de Educación y Cultura, Real Federación Española de Fútbol
       (1)

   (Kopienas un Krievijas partnerības līgums - 23. panta 1. punkts - Tieša iedarbība - Nosacījumi attiecībā uz nodarbinātību - Nediskriminācijas princips - Futbols - Profesionālo spēlētāju, kas ir trešo valstu pilsoņi, skaita ierobežojums dalībai komandā nacionālajās sacensībās)
   (2005/C 132/16)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā C-265/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Audiencia Nacional (Spānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 9. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 17. jūnijā, tiesvedībā Igor Simutenkov pret Ministerio de Educación y Cultura, Real Federación Española de Fútbol, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans] un A. Ross [A. Rosas], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann], A. La Pergola [A. La Pergola], Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], J. Makarčiks [J. Makarczyk], P. Kūris [P. Kūris], M. Ilešičs [M. Ilešič] (referents), U. Lehmuss [U. Lõhmus], E. Levits un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 12. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Partnerības un sadarbības līguma starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm no vienas puses un Krievijas Federāciju no otras puses, kas tika parakstīts 1994. gada 24. jūnijā Korfu un Kopienas vārdā apstiprināts ar Padomes un Komisijas 1997. gada 30. oktobra lēmumu 97/800/EOTK, EK, Euratom, 23. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz piemērot profesionālam sportistam, kam ir Krievijas pilsonība un kas ir likumīgi nodarbināts dalībvalstī dibinātā klubā, šīs dalībvalsts sporta federācijas pieņemtu noteikumu, atbilstoši kuram klubi nacionālā līmenī organizētās sacensībās var izmantot tikai ierobežotu spēlētāju skaitu no trešajām valstīm, kas nav Līguma par EEZ dalībvalstis.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Lieta T-400/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. oktobrī — ECKA Granulate un non ferrum Metallpulver /Komisija

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/29

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. oktobrī — ECKA Granulate un non ferrum Metallpulver/Komisija
   (Lieta T-400/09)
   2009/C 297/43
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ECKA Granulate GmbH & Co. KG, Fürth (Vācija) un non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG, St. Georgen bei Salzburg (Austrija) (pārstāvji — H. Janssen un M. Franz, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

               —

               pakārtoti, samazināt prasītājām apstrīdētajā lēmumā uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas apstrīd Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, lietā COMP/39.396 — Kalcija karbonāts un reaģenti uz magnija bāzes tērauda un gāzes rūpniecībai. Apstrīdētajā lēmumā prasītājām un citiem uzņēmumiem tika uzlikts naudas sods par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu. Pēc Komisijas domām, prasītājas bija ilgstošas aizliegtās vienošanās dalībnieces kalcija karbonāta un magnija nozarē EEZ, izņemot Spāniju, Portugāli, Īriju un Apvienoto Karalisti, ko esot veidojusi tirgu sadale, vienošanās par kvotām, klientu sadale, cenu noteikšana un apmaiņa ar konfidenciālu informāciju par cenām, klientiem un pārdoto apjomu.
   Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza šādus pamatus:

               —

               Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta pārkāpums, pārkāpjot tiesiskās drošības principu, jo Komisijai, uzliekot naudas sodu, ir gandrīz neierobežota rīcības brīvība;

               —

               prettiesiska naudas soda uzlikšana, jo naudas soda noteikšanas Pamatnostādnēs (2) Komisijai tika atzīta gandrīz neierobežota rīcības brīvība, nosakot naudas soda apmēru;

               —

               naudas soda apmēra nesamērīgums, jo atbildētāja nav ņēmusi vērā prasītāju ievērojamu sadarbību;

               —

               naudas soda apmēra nesamērīgums, jo atbildētāja nav ņēmusi vērā, ka prasītājas iepriekš nebija izdarījušas karteļu pārkāpumus;

               —

               naudas soda apmēra nesamērīgums, jo atbildētāja nav uzskatījusi par atbildību mīkstinošu apstākli to, ka prasītājas uzsākušas “atbilstības pasākumus” un arī personisku apsvērumu dēļ nav devušas iemeslu uztraukties, ka pārkāpumi atkārtosies;

               —

               naudas soda apmēra nesamērīgums, jo atbildētāja nav uzskatījusi par atbildību mīkstinošu apstākli to, ka prasītājas nesamazināja magnēzija piedāvājumu;

               —

               naudas soda apmēra nesamērīgums, jo netika ņemta vērā prasītāju maksātnespēja.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Pamatnostādnes naudas soda noteikšanas procesam saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta C-35/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/25

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-35/07)
   (2007/C 56/49)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un B. Stromsky, pārstāvji)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt, atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/28/EK, ar kuru groza Direktīvu 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm (1), Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 3. pants;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka, nepaziņojot minētās normas Komisijai, Portugāles Republika katrā ziņā nav izpildījusi pienākumu, ko tai uzliek minētais direktīvas pants;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 30. oktobrī.

      (1)  OV L 136, 58. lpp.


title: Lieta C-280/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 12. janvāra rīkojums – Amrita Soc. coop. arl u.c./Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Augu veselības aizsardzība — Direktīva 2000/29/EK — Aizsardzība pret tādu organismu ievešanu un izplatību Eiropas Savienībā, kas ir kaitīgi augiem vai augu produktiem — Īstenošanas lēmums (ES) 2015/789 — Pasākumi, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Wells un Raju) ievešanu un izplatīšanos Savienībā — Prasība atcelt tiesību aktu — LESD 263. panta ceturtā daļa — Reglamentējošs akts — Izpildes pasākumi — Individuāli skarta persona

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/13

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 12. janvāra rīkojums – Amrita Soc. coop. arl u.c./Eiropas Komisija
   (Lieta C-280/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Augu veselības aizsardzība - Direktīva 2000/29/EK - Aizsardzība pret tādu organismu ievešanu un izplatību Eiropas Savienībā, kas ir kaitīgi augiem vai augu produktiem - Īstenošanas lēmums (ES) 2015/789 - Pasākumi, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Wells un Raju) ievešanu un izplatīšanos Savienībā - Prasība atcelt tiesību aktu - LESD 263. panta ceturtā daļa - Reglamentējošs akts - Izpildes pasākumi - Individuāli skarta persona)
   (2017/C 112/18)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Amrita Soc. coop. arl, Cesi Marta, Comune Agricola Lunella Soc. mutua coop. arl, Rollo Olga, Borrello Claudia, Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta e Vito Lisi, Marzo Luigi, Stasi Anna Maria, Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi, Castriota Maria Grazia, Azienda Agricola di Canioni Fiorella, Azienda Agricola Spirdo ss agr., Impresa Agricola Stefania Stamerra, Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco, Simone Cosimo Antonio un Masseria Alti Pareti Soc. agr. arl (pārstāvji – L. Paccione un V. Stamerra, avvocati)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Moro un I. Galindo Martín)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Amrita Soc. coop arl, Dei Agre di Cesi Marta, Comune agricola Lunella Soc. mutua coop. arl, Azienda agricola Rollo Olga, Azienda agricola Borrello Claudia, Società agricola Merico Maria Rosa SNC, Azienda agricola di Marzo Luigi, Azienda agricola Stasi Anna Maria, Azienda agricola Crie di Miggiano Gianluigi, Azienda agricola di Castriota Maria Grazia, Azienda agricola di Cagnoni Fiorella, Azienda agricola Spirdo ss agr., Impresa Agricola Stamerra Stefania, Azienda agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco, Azienda agricola di Simone Cosimo Antonio un Masseria Alti Pareti Soc. agr. arl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 18.7.2016.


title: Lieta F-57/11: Prasība, kas celta 2011. gada 23. maijā — ZZ/Komisija

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/33

         Prasība, kas celta 2011. gada 23. maijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-57/11)
   2011/C 211/68
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu neatzīt par spēkā esošu prasītāja pausto piekrišanu ieņemt pārbaudāmā ierēdņa (asistenta) amatu Kopīgajā pētniecības centrā, tehniskā asistenta amatā, kuru Komisija viņam piedāvājusi, un prasība atlīdzināt zaudējumus un morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 5. augusta vēstulē ietverto lēmumu neatzīt par spēkā esošu prasītāja pausto piekrišanu ieņemt pārbaudāmā ierēdņa (asistenta) amatu Kopīgajā pētniecības centrā Isprā [Ispra], tehniskā asistenta amatā, kuru Komisija viņam piedāvājusi ar lēmumu, kas ietverts 2010. gada 30. jūlija vēstulē, kura viņam pa elektronisko pastu nosūtīta 2010. gada 30. jūlijā, un atsaukt šo piedāvājumu;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt iepriekš minētā apstrīdētā lēmuma sagatavojošos aktus;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par prasītāja iesniegtās sūdzības noraidīšanu, kurš ietverts 2011. gada 10. februāra vēstulē, kas prasītājam paziņota nākamajā dienā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas nodarīti ar lēmumu neatzīt par spēkā esošu prasītāja pausto piekrišanu ieņemt pārbaudāmā ierēdņa (asistenta) amatu Kopīgajā pētniecības centrā Isprā, tehniskā asistenta amatā, kuru Komisija viņam piedāvājusi ar lēmumu, kas ietverts iepriekš minētajā 2010. gada 30. jūlija vēstulē; šie zaudējumi provizoriski tiek aprēķināti kā starpība starp reālo kopējo atalgojumu, ko prasītājs saņēmis pagaidu darbinieka amatā Kopīgajā pētniecības centrā, un atalgojumu, kas viņam būtu bijis jāsaņem, ja viņš būtu pieņemts darbā uzreiz pēc piekrišanas minētajam piedāvājumam ieņemt ierēdņa amatu AST 3 pakāpē, pirmajā līmenī, pieskaitot nokavējuma procentus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt morālo kaitējumu, kas nodarīts ar lēmumu neatzīt par spēkā esošu prasītāja pausto piekrišanu ieņemt pārbaudāmā ierēdņa (asistenta) amatu Kopīgajā pētniecības centrā Isprā, tehniskā asistenta amatā, — kuru Komisija viņam piedāvājusi ar iepriekš minēto lēmumu, kas ietverts 2010. gada 30. jūlija vēstulē —, ko taisnīgi noteiks Civildienesta tiesa un kurš provizoriski ir norādīts kā trīskārša AST 3 pakāpes pirmā līmeņa ierēdņa mēneša pamatalga, kuras kopējā summa ir EUR 10 001 un 31 cents;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-425/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūlija spriedums – Sport Eybl & Sports Experts /ITSB – Elite Licensing ( “e” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “e” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “e”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/37

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūlija spriedums – Sport Eybl & Sports Experts/ITSB – Elite Licensing (“e”)
   (Lieta T-425/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “e” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “e” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 292/45
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Wels, Austrija) (pārstāvis –B. Gumpoldsberger, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Elite Licensing Company SA (Fribourg, Šveice) (pārstāvis – J. Albrecht, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 26. jūnija lēmumu lietā R 881/2011–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Elite Licensing Company SA un Sport Eybl & Sports Experts GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Sport Eybl & Sports Experts GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.


title: Apvienotās lietas T-148/10 un T-149/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 5. jūlija rīkojums — SK Hynix /Komisija

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/51

         Vispārējās tiesas 2013. gada 5. jūlija rīkojums — SK Hynix/Komisija
   (Apvienotās lietas T-148/10 un T-149/10) (1)

   2013/C 260/92
   Tiesvedības valoda — angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt apvienotās lietas no reģistra.

      (1)  OV C 148, 5.6.2010.


title: Lieta T-20/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 6. novembra spriedumu lietā F-41/06 RENV Marcuccio /Komisija 2013. gada 17. janvārī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 6. novembra spriedumu lietā F-41/06 RENV Marcuccio/Komisija 2013. gada 17. janvārī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-20/13 P)
   2013/C 71/40
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz, lai Vispārējā tiesa atzīst Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2012. gada 6. novembra spriedumu lietā F-41/06 RENV Marcuccio/Eiropas Komisija par juridiski neeksistējušu, vai, pakārtoti, to pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt; un turklāt 2.a) galvenokārt, un ņemot vērā, ka to ļauj lietas izskatāmais stāvoklis: 2.a.a) apmierināt visus apelācijas sūdzības iesniedzēja pirmajā instancē izvirzītos prasījumus šajā lietā, tostarp prasījumu piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam tiesāšanās izdevumus, kuri viņam tika radīti šajā apelācijas tiesvedībā; vai 2.b) pakārtoti, nodot šo lietu atpakaļ pirmās instances tiesai, lai tā saskaņā ar piemērojamām tiesībām vēlreiz lemj par visiem apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītajiem prasījumiem pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par iepriekš minēto spriedumu, ar kuru tika noraidīta prasība, kura tika nodota atpakaļ Civildienesta tiesai ar Vispārējās tiesas 2011. gada 8. jūnija spriedumu lietā T-20/09 Komisija/Marcuccio, ar kuru daļēji tika atcelts spriedums lietā F-41/06, kurā tika lemts par prasību, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs bija lūdzis, pirmkārt, atcelt Komisijas 2005. gada 30. maija lēmumu, ar kuru viņam tika uzdots pensionēties invaliditātes dēļ, kā arī vairākus ar šo lēmumu saistītus aktus un, otrkārt, piespriest Komisijai atlīdzināt kaitējumu.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Procesuāli pārkāpumi, kas ir nodarījuši kaitējumu viņa interesēm un ar kuriem ir saistītas būtiskas, acīmredzamas, neatgriezeniskas un nenovēršamas kļūdas vērtējumā.

               2)

               Pārsūdzētajā spriedumā vispār nav norādīts pamatojums.

               3)

               Apstrīdētais lēmums ir prettiesisks arī tādēļ, ka tā izdevēja kompetencē nebija to pieņemt; procesuāli pārkāpumi, tostarp būtisku formas prasību pārkāpums un pilnvaru nepareiza izmantošana procedūras nepareizas izmantošanas veidā.

               4)

               Faktu sagrozīšana un nepareiza izmantošana.

               5)

               Noteikumu par pierādījumiem kļūdaina, nepareiza, maldinoša un nesaprātīga piemērošana, kā arī vairāku tiesību principu un tiesību noteikumu pārkāpums.

               6)

               Nelemšana par vairākiem strīda galvenajiem aspektiem.

               7)

               Lēmuma par apelācijas sūdzības iesniedzēja pret apstrīdēto lēmumu izvirzītās iebildes nepieņemamību prettiesiskums.


title: Lieta T-249/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. marta spriedums – Interpipe Niko Tube un Interpipe NTRP/Padome (Dempings — Dažu Horvātijas, Rumānijas, Krievijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs un tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu imports — Normālās vērtības aprēķināšana — Kopienas ražošanas nozares sadarbība — Korekcija — Funkcijas, kas līdzinās to aģentu funkcijām, kuri strādā par komisijas maksu — Viena ekonomiska vienība — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Saistību piedāvājums — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/25

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. marta spriedums – Interpipe Niko Tube un Interpipe NTRP/Padome
   (Lieta T-249/06) (1)

   (Dempings - Dažu Horvātijas, Rumānijas, Krievijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs un tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu imports - Normālās vērtības aprēķināšana - Kopienas ražošanas nozares sadarbība - Korekcija - Funkcijas, kas līdzinās to aģentu funkcijām, kuri strādā par komisijas maksu - Viena ekonomiska vienība - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Saistību piedāvājums - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2009/C 90/39
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāj8: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), agrāk Nikopolsky Seamless Tubes Plant “Niko Tube” ZAT, Nikopole [Nikopol] (Ukraina), Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), agrāk Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Dņepropetrovska [Dnipropetrovsk] (Ukraina) (pārstāvji – sākotnēji H. G. Kamans [H.-G. Kamann] un P. Vanders Šīrens [P. Vander Schueren], pēc tam P. Vanders Šīrens, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – Dž. P. Hikss [ J.-P. Hix], kam palīdz G. Berišs [G. Berrisch], advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – sākotnēji H. van Vlīts [H. van Vliet] un T. Šarfs [T. Scharf], pēc tam van Vlīts un K. Talabēra-Rica [K. Talabér-Ricz])

      Priekšmets

   Par prasību atcelt Padomes 2006. gada 27. jūnija Regulu (EK) Nr. 954/2006, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Horvātijas, Rumānijas, Krievijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs un tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importam, atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 2320/97 un Padomes Regulu (EK) Nr. 348/2000, pārtrauc starpposma un termiņa beigu pārskatīšanas attiecībā uz antidempinga maksājumiem par, inter alia, Krievijas un Rumānijas izcelsmes dzelzs vai neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importu, un pārtrauc starpposma pārskatīšanas attiecībā uz antidempinga maksājumiem par dažu, inter alia, Krievijas un Rumānijas, Horvātijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs vai neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importu (OV L 175, 4. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 954/2006, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Horvātijas, Rumānijas, Krievijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs un tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importam, atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 2320/97 un Padomes Regulu (EK) Nr. 348/2000, pārtrauc starpposma un termiņa beigu pārskatīšanas attiecībā uz antidempinga maksājumiem par, inter alia, Krievijas un Rumānijas izcelsmes dzelzs vai neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importu, un pārtrauc starpposma pārskatīšanas attiecībā uz antidempinga maksājumiem par dažu, inter alia, Krievijas un Rumānijas, Horvātijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs vai neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importu, 1. pants ir atcelts tiktāl, ciktāl antidempinga maksājumi, kuri ir noteikti attiecībā uz Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) un Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) ražoto preču eksportu uz Eiropas Kopienu, pārsniedz to, kurš būtu piemērojams, ja nebūtu veikta eksporta, kurš tiek veikts par komisijas maksu, cenas korekcija, ja pārdošanas [darījumi] būtu notikuši ar saistītu tirdzniecības starpnieku Sepco SA;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Padome sedz savus un atlīdzina vienu ceturtdaļu prasītājām radušos tiesāšanās izdevumu. Komisija sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta C-462/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 22. novembra rīkojums – Eiropas Komisija/Ungārija

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 22. novembra rīkojums – Eiropas Komisija/Ungārija
   (Lieta C-462/12) (1)

   2014/C 102/38
   Tiesvedības valoda – ungāru
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta T-185/13: Prasība, kas celta 2013. gada 26. martā — Continental Wind Partners /ITSB — Continental Reifen Deutschland ( “CONTINENTAL WIND PARTNERS” )

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/47

         Prasība, kas celta 2013. gada 26. martā — Continental Wind Partners/ITSB — Continental Reifen Deutschland (“CONTINENTAL WIND PARTNERS”)
   (Lieta T-185/13)
   2013/C 156/88
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Continental Wind Partners LLC (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis –O. Bischof, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Continental Reifen Deutschland GmbH (Hannovere, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 2204/2011-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “CONTINENTAL WIND PARTNERS”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9., 11., 35., 36., 37., 39. un 40. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 445 561

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Continental Reifen Deutschland GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Continental”, starptautiska reģistrācija, kura attiecināta uz Eiropas Savienību

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-35/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. septembra rīkojums – Kyocera Mita Europe /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Muitas savienība — Kopējais muitas tarifs — Tarifu un statistikas nomenklatūra — Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā — Tarifu apakšpozīcijas — Muitas nodokļi, kas piemērojami precēm, kas klasificētas šajās tarifu apakšpozīcijās — Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Nepieņemamība

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/38

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. septembra rīkojums – Kyocera Mita Europe/Komisija
   (Lieta T-35/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Muitas savienība - Kopējais muitas tarifs - Tarifu un statistikas nomenklatūra - Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā - Tarifu apakšpozīcijas - Muitas nodokļi, kas piemērojami precēm, kas klasificētas šajās tarifu apakšpozīcijās - Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Nepieņemamība)
   2014/C 409/55
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kyocera Mita Europe BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – P. De Baere un P. Muñiz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un L. Keppenne)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 5. oktobra Regulas (ES) Nr. 861/2010, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 284, 1. lpp.), pielikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               nav jālemj par Konica Minolta Business Solutions Europe GmbH un Olivetti SpA pieteikumiem iestāties lietā;

               3)

               Kyocera Mita Europe BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 12.3.2011.


title: Lieta T-288/06 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 11. decembra rīkojums — Huta Częstochowa pret Komisiju (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Valsts atbalsts — Pieņemamība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/44

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 11. decembra rīkojums — Huta Częstochowa pret Komisiju
   (Lieta T-288/06 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Valsts atbalsts - Pieņemamība)
   (2006/C 331/97)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Huta Częstochowa S.A., Częstochowa (Polija) (pārstāvji — C. Sadkowski un D. Sałajewski, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Giolito un A. Stobiecka-Kuik, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pieteikums par Komisijas 2005. gada 5. jūlija Lēmuma 3. panta par valsts atbalstu C 20/04 par labu tērauda ražotājam Huta Częstochowa S.A. piemērošanas apturēšanu un par šī pieteikuma pievienošanu ISD Polska sp.z.o.o. iesniegtajam pieteikumam par piemērošanas apturēšanu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               noraidīt pagaidu noregulējuma pieteikumu;

               2)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.


title: Lieta C-390/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 4. oktobra spriedums ( Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CS AGRO Ronov s.r.o./Ministerstvo zemědělství (Lauksaimniecība — Cukura nozare — Tirgu kopīgā organizācija — Lūgums par restrukturizācijas atbalstu — Audzētāja apņemšanās beigt piegādāt noteiktu daudzumu kvotas cukurbiešu — Jēdziens — Audzētāja vienpusēja apņemšanās — Atteikums piešķirt atbalstu — Nepieciešamība lauzt pastāvošo piegādes līgumu)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/14

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 4. oktobra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CS AGRO Ronov s.r.o./Ministerstvo zemědělství

   (Lieta C-390/11) (1)

   (Lauksaimniecība - Cukura nozare - Tirgu kopīgā organizācija - Lūgums par restrukturizācijas atbalstu - Audzētāja apņemšanās beigt piegādāt noteiktu daudzumu kvotas cukurbiešu - Jēdziens - Audzētāja vienpusēja apņemšanās - Atteikums piešķirt atbalstu - Nepieciešamība lauzt pastāvošo piegādes līgumu)
   2012/C 366/22
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: CS AGRO Ronov s.r.o.

      Atbildētāja: Ministerstvo zemědělství

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nejvyšší správní soud — 4. a panta interpretācija Padomes 2006. gada 20. februāra Regulā (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 58, 42. lpp.), kas grozīta ar Padomes 2007. gada 9. oktobra Regulu (EK) Nr. 1261/2007, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā (OV L 283, 8. lpp.) — Cukura tirgu kopīgā organizācija — Jēdziens “apņemšanās”, kurai ir jābūt ietvertai lūgumā par restrukturizācijas atbalstu un ar kuru cukurbiešu ražotājs apņemas beigt piegādāt noteiktu daudzumu kvotas cukurbiešu uzņēmumiem, ar kuriem tas ir noslēdzis piegādes līgumu iepriekšējā tirdzniecības gadā — Atteikums piešķirt restrukturizācijas atbalstu, jo minētajai apņemšanās ir jābūt pastāvošā piegādes līguma laušanas formā, nevis ražotāja vienpusēja paziņojuma formā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, ka grozīta ar Padomes 2007. gada 9. oktobra Regulu (EK) Nr. 1261/2007, 4.a panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apņemšanās beigt piegādāt noteiktu daudzumu cukurbiešu 2008./2009. tirdzniecības gadā var būt ražotāja vienpusēja paziņojuma formā;

               2)

               Regulas Nr. 320/2006, kas grozīta ar Regulu Nr. 1261/2007, 4.a panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka audzētāja apņemšanās beigt piegādāt noteiktu daudzumu cukurbiešu 2008./2009. tirdzniecības gadā pati par sevi neizraisa to, ka tam nav jāizpilda savas līgumiskās saistības attiecībā uz cukura ražošanas uzņēmumu.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: Lieta C-296/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State  2005. gada 19. jūlija  lēmumu lietā Minister van Vreemdelingenzaken en Integratie pret I. Günes

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State 2005. gada 19. jūlija lēmumu lietā Minister van Vreemdelingenzaken en Integratie pret I. Günes
   (Lieta C-296/05)
   (2005/C 296/21)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Raad van State (Valsts padome, Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 19. jūlija lēmumu lietā Minister van Vreemdelingenzaken en Integratie (ārlietu un integrācijas lietu ministrs) pret I. Ginesu [I. Günes] un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 22. jūlijā.

      Raad van State lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Papildprotokola (1) 41. panta 1. punktā jēdziens “ierobežojums” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver sevī prasību ārvalstniekam, kurš ir Turcijas pilsonis, saskaņā ar Vreemdelingenbesluit 2000 3.71 panta 1. punktu pieteikties Turcijā vai valstī, kurā tas pastāvīgi dzīvo, uz pagaidu uzturēšanās atļauju, attiecībā uz kuru viņam ir jāgaida lēmums pirms ierašanās Nīderlandē, un šīs prasības neievērošanas gadījumā viņa pieteikums uz pastāvīgās uzturēšanās atļauju ir jānoraida?

               2a.

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai ir jāuzskata, ka Papildu protokola 41. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jauns ierobežojums šī noteikuma izpratnē tiek radīts arī tad, ja tiek pastiprināti valsts noteikumi attiecībā uz prasību saņemt pagaidu uzturēšanās atļauju, kas seko pēc šīs prasības mīkstināšanas pēc 1973. gada 1. janvāra?

               2b.

               Vai atbilde uz 2a. jautājumu ir atšķirīga, ja prasības par pagaidu uzturēšanās atļauju mīkstināšana notika nevis ar uz regulējošo noteikumu kā tādu, bet gan ar politiku un ieviešanas praksi?

      (1)  Nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, ko apstiprina ar 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72 (OV L 293, 1. lpp.).


title: Llieta T-120/15: Prasība, kas celta 2015. gada 6. martā – Proforec/Komisija

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/66

         Prasība, kas celta 2015. gada 6. martā – Proforec/Komisija
   (Llieta T-120/15)
   (2015/C 138/85)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Proforec Srl (Recco, Itālija) (pārstāvji – G. Durazzo, M. Mencoboni un G. Pescatore, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 13. janvāra Regulu (ES) Nr. 2015/39, kas tiek apstrīdēta šajā prasībā pilnībā izklāstīto un aprakstīto iemeslu dēļ;

               —

               saistībā ar atcelšanu veikt visus nepieciešamos pasākumus aizsargātās ģeogrāfiskās izcelsmes norādes “Focaccia di Recco col formaggio” svītrošanai no Aizsargāto cilmes vietu nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistra;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā. Tajā mazticamajā gadījumā, ja prasība tiktu noraidīta, veikt tiesāšanās izdevumu ieskaitu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētā regula tai faktiski liedz turpināt tirgot tās produktu, neraugoties uz to, ka pašai prasītajai pieder preču zīmes, kas reģistrētas labu laiku pirms tam, kad Komisijai tika iesniegts pieteikums par aizsardzību, un neskatoties uz to, ka netiek apstrīdēts, ka prasītāja kopš 2006. gada, proti, jau vairāk nekā 5 gadus likumīgi tirgo tās produktu Eiropas Savienībā.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulas (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.) 15. pants.

                           —

                           Šajā saistībā tiek apgalvots, ka, stājoties spēkā apstrīdētajai regulai, nav paredzēts un noteikts nekāds pārejas periods, kas ļautu likvidēt krājumus un iepakojumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētās regulas preambulas 5., 6. un 7. apsvērums ir pretrunīgi.

                           —

                           Šajā saistībā tiek apgalvots, ka regulas preambulas 5. un 6. apsvērums esot pretrunā tās 7. apsvērumam un noklusējot tiekot aizsargāts arī tāds nosaukums, kura reģistrācija nav lūgta, un tas var maldināt jautājumā par galvenās sastāvdaļas ģeogrāfisko norādi.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdaini un ļaunprātīgi interpretējusi faktu izklāstu.

                           —

                           Šajā sakarā tiek apgalvots, ka preambulas 9. apsvērumā ir norādīts uz apgalvoto apdraudējumu esošajiem produktiem, to noliedzot. Taču šis apdraudējums ir nevis apgalvots, bet gan reāls, un reģistrācijas pieprasītāju grupas apgalvojumi ir radījuši pret konkurenci vērstu rīcību, ar kuru prettiesiski var tikt nodarīts kaitējums tirgū esošajiem konkurentiem, aizskarot to iegūtās tiesības ar Komisijas veikto pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka pagaidu aizsardzības laiks ir beidzies.

                           —

                           Šajā sakarā tiek apgalvots, ka apstrīdētās regulas preambulas 10. apsvērumā ir kļūdaini izklāstīti fakti, jo valsts pagaidu aizsardzība Itālijā ir beigusies tādēļ, ka produkta specifikācijās netika pieņemts paškontroles plāns.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1151/2012 7. panta [1. punkta] e) apakšpunkts.

                           —

                           Šajā sakarā tiek apgalvots, ka, ar apstrīdēto regulu aizliedzot dziļo sasaldēšanu un citas uzglabāšanas metodes, tiek legalizētas reģistrācijas pieprasītāju grupas prettiesiskās un Eiropas Savienības tiesībām, kā arī brīvai preču apritei un pakalpojumu sniegšanas brīvībai pretrunā esošās darbības, kā rezultātā Komisija 11. un 12. apsvērumā ir sagrozījusi specifikāciju patieso tvērumu, tādējādi klaji pārkāpjot Regulu Nr. 1151/2012.


title: Lietas C- 76/04 izslēgšana no reģistra

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/10

         Lietas C- 76/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 239/22)
   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 11. jūnijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C- 76/04: Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti.

      (1)  OV C 94, 17.4.2004.


title: Lieta T-22/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 2. marta rīkojums — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband /Komisija (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/12

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 2. marta rīkojums — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Komisija
   (Lieta T-22/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Acīmredzama nepieņemamība)
   2011/C 120/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Minstere, Vācija) (pārstāvji — A. Rosenfeld un I. Liebach, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn, B. Martenczuk un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Pieteikums par Komisijas 2010. gada 21. decembra Lēmuma C(2010) 9525, galīgā redakcija, par valsts atbalstu MC 8/2009 un C 43/2009 — Vācija — WestLB pārdošana, piemērošanas apturēšanu tiktāl, ciktāl no tā izriet, ka pēc 2011. gada 15. februāra ir jāpārtrauc Westdeutsche Immobilienbank AG jaunie darījumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               nav nepieciešams izskatīt Westdeutsche ImmobilienBank AG pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta F-70/06: Civildienesta tiesas 2010. gada 16. septembra rīkojums — Baele u.c./Komisija

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/50

         Civildienesta tiesas 2010. gada 16. septembra rīkojums — Baele u.c./Komisija
   (Lieta F-70/06) (1)

   ()
   2010/C 317/93
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 190, 12.08.2006., 36. lpp.


title: lieta C-326/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 20. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/35

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 20. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (lieta C-326/08) (1)

   2009/C 141/69

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-600/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā  – Syriatel Mobile Telecom /Padome

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/20

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Syriatel Mobile Telecom/Padome
   (Lieta T-600/14)
   2014/C 361/29
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damaska, Sīrija) (pārstāvji – E. Ruchat un C. Cornet d’Elzius, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pēc tam – piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt visus prasītāja ciestos zaudējumus EUR 48 8 8 29  000 apmērā;

               —

               pakārtoti, norīkot eksperta iecelšanu, lai noteiktu prasītājam nodarīto zaudējumu apmēru;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-592/14 Maklouf/Padome.


title: lieta T-444/05: Prasība, kas celta  2005. gada 21. decembrī  —  Navigazione Libera del Golfo  pret Komisiju

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/40

         Prasība, kas celta 2005. gada 21. decembrī — Navigazione Libera del Golfo pret Komisiju
   (lieta T-444/05)
   (2006/C 48/77)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Navigazione Libera del Golfo (N.L.G.) (Neapole, Itālija) (pārstāvis — advokāts Salvatore Ravenna)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 12. oktobra lēmumu, ar ko tai atteikta pieeja datiem un informācijai par papildu izmaksām, kas ir saistītas ar valsts pakalpojuma pienākumu izpildi un uz to attiecīgām kompensācijām saistībā ar pakalpojumiem, ko Caremar SpA sniedza maršrutā Neapole — Beverello — Kapri;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-109/05 Navigazione Libera del Golfo pret Komisiju (1).
   Tomēr ir jāprecizē, ka lietā T-109/05 apstrīdētais lēmums ir pamatots ar Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktu, bet lēmums, kas ir šīs lietas pamatā ir balstīts uz minētā panta 4. un 5. punktu. Tādējādi konsultēšanās notika nevis ar Caremar SpA, kas ir “trešais autors” dokumentiem/datiem, kuriem ir lūgta pieeja, bet tieši pretēji, Itālijas iestādēm, kuras nav izdevušas attiecīgos dokumentus un kam tādējādi nav nekādas komerciālas intereses.
   No otras puses, prasītāja uzskata, ka šī konsultācija tika uzsākta mākslīgā veidā, jo dalībvalstīm ir ekskluzīva kompetence, ko papildina Komisijai piederošās veto tiesības.

      (1)  OV C 106, 30.04.2005., 43. lpp.


title: Lieta C-284/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 20. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kapitāla brīva aprite — EKL 56. pants un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. pants — Dividenžu aplikšana ar nodokli — Dividendes, kuras izmaksātas sabiedrībām, kuru juridiskā adrese ir valsts teritorijā, un sabiedrībām, kuras reģistrētas citā dalībvalstī vai Eiropas Ekonomikas zonas valstī — Atšķirīga attieksme)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 20. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-284/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kapitāla brīva aprite - EKL 56. pants un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. pants - Dividenžu aplikšana ar nodokli - Dividendes, kuras izmaksātas sabiedrībām, kuru juridiskā adrese ir valsts teritorijā, un sabiedrībām, kuras reģistrētas citā dalībvalstī vai Eiropas Ekonomikas zonas valstī - Atšķirīga attieksme)
   2011/C 362/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un B.R. Killmann)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un C. Blaschke, pārstāvji, un H. Kube, profesors)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 56. panta un Līguma par EEZ 40. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā ir pilnībā atbrīvotas dividendes, ko meitas sabiedrības izmaksā mātes sabiedrībām, kuru juridiskā adrese ir valsts teritorijā, bet mātes sabiedrībām, kuru juridiskā adrese ir citā dalībvalstī vai Eiropas Ekonomikas zonas valstī, šis pilnīgais atbrīvojums ir noteikts ar nosacījumu, ka ir sasniegts minimālais mātes sabiedrības līdzdalības meitas sabiedrības kapitālā apjoms, kas noteikts Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvā 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               gadījumos, kad nav sasniegta Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātessabiedrībām un meitassabiedrībām, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2003. gada 22. decembra Direktīvu 2003/123/EK, 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētā mātessabiedrības līdzdalības meitassabiedrības kapitālā robežvērtība, piemērojot no ekonomiskā viedokļa lielāku nodokli dividendēm, kuras izmaksātas citās dalībvalstīs reģistrētām sabiedrībām, nekā dividendēm, kuras izmaksātas sabiedrībām, kuru juridiskā adrese ir tās teritorijā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi EKL 56. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               piemērojot no ekonomiskā viedokļa lielāku nodokli dividendēm, kuras izmaksātas sabiedrībām, kas reģistrētas Islandē un Norvēģijā, nekā dividendēm, kuras izmaksātas sabiedrībām, kuru juridiskā adrese ir tās teritorijā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. pantā paredzētos pienākumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta C-170/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) 2008. gada 23. aprīļa rīkojumu — H.J. Nijemeisland / Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) 2008. gada 23. aprīļa rīkojumu — H.J. Nijemeisland/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

   (Lieta C-170/08)
   (2008/C 197/03)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: H. J. Nijemeisland

      Atbildētājs: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Regulas (EK) Nr. 795/2004 (1) 3.a pants, lasot to apvienojumā ar Regulas (EK) Nr. 2419/2001 (2) 2. panta r) un s) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā mērķis ir vienīgi novērst to, ka samazinājumam vai izslēgšanai, kas noteikti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2419/2001, ir ilgstošs raksturs, vai arī šo noteikumu var piemērot arī tad, ja runa ir par samazinājumu vai izslēgšanu, kas noteikti saskaņā ar citām regulām?

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 795/2004, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienreizējo maksājumu shēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 41, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2001. gada 11. decembra Regula (EK) Nr. 2419/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, kas izveidotas ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3508/92 (OV L 327, 11. lpp.).


title: Lieta C-464/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Burgerlijke Rechtbank van Eerste Aanleg te Hasselt 2005. gada 21. decembra  spriedumu lietā  1. Geurts ,  M.C.J.A. , un  2. Vogten ,  D.H.M.  pret  Belgische Staat ,  Federale Overheidsdienst Financiën

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Burgerlijke Rechtbank van Eerste Aanleg te Hasselt2005. gada 21. decembra spriedumu lietā 1. Geurts, M.C.J.A., un 2. Vogten, D.H.M. pret Belgische Staat, Federale Overheidsdienst Financiën

   (Lieta C-464/05)
   (2006/C 74/06)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Burgerlijke Rechtbank van Eerste Aanleg te Hasselt lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 21. decembra spriedumu lietā 1. Geurts, M.C.J.A, un 2. Vogten, D.H.M. pret Belgische Staat, Federale Overheidsdienst Financiën un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 27. decembrī.

      Burgerlijke Rechtbank van Eerste Aanleg te Hasselt lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

               Vai Kopienu tiesības, īpaši EKL 43. pants un EKL 56. pants, jāinterpretē tādējādi, ka ar šiem pantiem ir nesaderīgs noteikums dalībvalsts reģiona mantošanas tiesiskajā regulējumā, šajā lietā Beļģijas Wetboek van Successierechten 60. a pants, kas piemērojams mantojumam, kas radies Flandrijā, ar ko no mantojuma nodokļa atbrīvo daļas ģimenes sabiedrībā vai mantojuma atstājēja likumiskā mantinieka, viņa mantinieka, prasījumus pret šo sabiedrību, ja trīs gadus pirms mantojuma atstājēja nāves uzņēmums ir nodarbinājis vismaz piecus darbiniekus, tomēr, attiecinot šo izņēmumu tikai uz gadījumiem, kad vismaz pieci darbinieki ir nodarbināti šīs dalībvalsts noteiktā reģionā (šajā gadījumā Flandrijā)?


title: Lieta C-514/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. oktobra rīkojumu lietā T-249/09 Ségaud /Komisija 2009. gada 11. decembrī iesniedza Hubert Ségaud

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. oktobra rīkojumu lietā T-249/09 Ségaud/Komisija 2009. gada 11. decembrī iesniedza Hubert Ségaud

   (Lieta C-514/09 P)
   ()
   2010/C 234/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Hubert Ségaud (pārstāvis — J.-P. Ekeu, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2010. gada 21. maija rīkojumu Tiesa (astotā palāta) ir noraidījusi apelācijas sūdzību un piespriedusi Segaud segt savus tiesāšanās izdevumus pašam.


title: Lieta C-171/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. aprīlī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)/M.S. Demirci u.c.

text:
               22.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. aprīlī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)/M.S. Demirci u.c.
   (Lieta C-171/13)
   2013/C 178/08
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

      Atbildētāji: M.S. Demirci u.c.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Lēmuma Nr. 3/80 (1) 6. panta 1. punkts, ņemot vērā Papildprotokola (2) 59. pantu, ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā TW
                   (3) 4a pants, atbilstoši kuram saskaņā ar valsts tiesībām piešķirtu papildu piemaksu vairs neizmaksā, ja šīs piemaksas saņēmēji vairs nedzīvo šīs valsts teritorijā, pat ja šiem saņēmējiem, saglabājot to Turcijas pilsonību, ir piešķirta arī uzņemošās dalībvalsts pilsonība?

               2)

               Ja Tiesa atbildē uz pirmo jautājumu atzīst, ka attiecīgās personas var atsaukties uz Lēmuma Nr. 3/80 6. panta 1. punktu, bet šo atsaukšanos tomēr ierobežo Papildprotokola 59. pants: vai šādā gadījumā Papildprotokola 59. pants ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā papildu piemaksas izmaksas turpināšana Turcijas pilsoņiem no brīža, kad Savienības pilsoņiem atbilstoši Savienības tiesībām vairs nav tiesību saņemt šo piemaksu, pat ja Savienības pilsoņi attiecīgo piemaksu atbilstoši valsts tiesībām ir saņēmuši ilgāku laikposmu?

      (1)  Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmums Nr. 3/80 par Eiropas Kopienu dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darba ņēmējiem no Turcijas un viņu ģimenes locekļiem (OV 1983, C 110, 60. lpp.).

      (2)  1970. gada 23. novembrī Briselē parakstītais papildprotokols, kas Kopienas vārdā ir noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72 (OV L 293, 1. lpp.).

      (3)  Toeslagenwet [Likums par papildu pabalstiem].


title: Lieta T-473/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 28. aprīļa spriedums – Longevity Health Products /ITSB – Weleda Trademark  ( “MENOCHRON” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “MENOCHRON” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “MENODORON”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/26

         Vispārējās tiesas 2014. gada 28. aprīļa spriedums – Longevity Health Products/ITSB – Weleda Trademark (“MENOCHRON”)
   (Lieta T-473/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MENOCHRON” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “MENODORON” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 184/44
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamas) (pārstāvis – J. Korab, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā:
      Weleda Trademark AG (Arlesheim, Šveice) (pārstāvis – W. Haring, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 6. jūlija lēmumu lietā R 2345/2010–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Weleda Trademark AG un Longevity Health Products, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Longevity Health Products, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: Lieta C-77/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. februārī — Eiropas Savienības Padome/Eiropas Parlaments

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/7

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. februārī — Eiropas Savienības Padome/Eiropas Parlaments
   (Lieta C-77/11)
   2011/C 120/12
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — G. Maganza un M. Vitsentzatos)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Parlamenta priekšsēdētāja 2010. gada 14. decembra leģislatīvo aktu, ar kuru tiek konstatēs, ka Savienības budžets 2011. gadam ir galīgi pieņemts, jo šis akts ir identisks leģislatīvajam aktam par šī budžeta izveidi;

               —

               alternatīvi un ja tas izrādās atsevišķs leģislatīvs akts, tādā gadījumā atcelt Parlamenta priekšsēdētāja 2010. gada 14. decembra leģislatīvo aktu, ar kuru pieņemts Savienības budžets 2011. gadam, un atzīt to par saistošu iestādēm un dalībvalstīm;

               —

               pakārtoti atcelt Parlamenta priekšsēdētāja leģislatīvo aktu, ar kuru tiek konstatēts, ka Eiropas Savienbības budžets 2011. gadam ir galīgi pieņemts, jo šis konstatējums ir izdarīts vēl pirms 2010. gada budžeta procedūras (budžeta 2011. gadam) beigām;

               —

               atzīt budžeta 2011. gadam iedarbību par galīgu līdz budžeta pieņemšanai ar Līgumam atbilstošu leģislatīvu aktu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Padome savā prasībā norāda, ka, ieviešot Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) 2009. gada 1. decembrī, Eiropas Savienības budžets un grozījumi budžetā turpmāk ir jāpieņem ar kopīgu abu to iestāžu leģislatīvu aktu, kas to pieņēmušas (Eiropas Parlaments un Padome). Saskaņā ar LESD 297. panta 1. punkta otro daļu šo leģislatīvo aktu paraksta šo abu iestāžu priekšsēdētāji.
   Tādējādi leģislatīvais akts, ar kuru pieņemts budžets 2011. gadam — neatkarīgi no tā, vai šis akts ir identisks Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja konstatējumam, ka budžets 2011. gadam ir ticis pieņemts galīgi, vai arī tas ir uzskatāms par atsevišķu aktu — ir prettiesisks, jo runa ir par netipisku tiesību aktu, kam neesot leģislatīva akta pazīmju un ko, neievērojot LESD 314. pantu, 288. pantu, 289. panta 2. punktu, 296. panta 1. un 3. punktu, kā arī LES 13. panta 2. punktu, ir pieņēmis un parakstījis tikai Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs. Pakārtoti Padome norāda, ka tiesību akts esot nelikumīgs būtisku formas trūkumu dēļ un LESD 314. panta 9. punkta pārkāpuma dēļ.
   Visbeidzot, Padome prasa saglabāt Eiropas Oficiālajā Vēstnesī publicētā budžeta iedarbību līdz brīdim, kad budžets tiks pieņemts saskaņā ar iepriekš minētajiem Līguma noteikumiem.


title: Lieta T-475/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūnijā  – Prysmian un Prysmian cavi e sistemi/Komisija

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/68

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūnijā – Prysmian un Prysmian cavi e sistemi/Komisija
   (Lieta T-475/14)
   2014/C 315/113
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Prysmian SpA (Milāna, Itālija) un Prysmian cavi e sistemi Srl (Milāna) (pārstāvji – C. Tesauro, F. Russo un L. Armati, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu;

               —

               pakārtoti:

                           —

                           atcelt lēmuma 1. panta 5. punktu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka Prysmian Cavi e Sistemi piedalījās LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumā laikposmā no 1999. gada 18. februāra līdz 2001. gada 27. novembrim;

                           —

                           atcelt lēmuma 2. panta f) punktu un 2. panta g) punktu, ciktāl tajos ir uzlikts naudas sods Prysmian Cavi e Sistemi S.r.l., Prysmian S.p.a. un The Goldman Sachs Group Inc EUR 3 7 3 03  000 apmērā un Prysmian Cavi e Sistemi S.r.l. un Pirelli & C. S.p.a. – EUR 6 7 3 10  000 apmērā;

                           —

                           samazināt uzlikto naudas sodu šajā prasības pieteikumā izklāstīto iemeslu dēļ;

                           —

                           atcelt I un II pielikumu, ciktāl tie attiecas uz F. R., un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2014. gada 2. aprīļa Lēmumu C(2014) 2139, galīgā redakcija, lietā AT.39610 – Elektrokabeļi.
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pārbaudes laikā prasītāju telpās prettiesiski nokopēja un izņēma attēlus [“forensic images”] no cietajiem diskiem. Prasītājas apgalvo, ka, šādi rīkojoties, Komisija pārsniedza pilnvaras, kas tai ir piešķirtas ar Regulas Nr. 1/2003 (1) 20. panta 2. punktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pārkāpa principu par konkurences procedūru saprātīgu ilgumu, jo tās ilga vairāk kā 62 mēnešus. Prasītājas apgalvo, ka Komisija pārkāpa Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 3. punktu un nepiemēroja taisnīgu samazinājumu naudas sodam saskaņā ar Vispārējās tiesas judikatūru.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pārkāpa labas pārvaldības principu, ciktāl tā neveica pārbaudi rūpīgi un objektīvi neuzticības pieteikumu iecietības režīma piemērošanai iesniedzējiem dēļ. Prasītājas apgalvo, ka Komisija neinterpretēja pietiekami uzmanīgi pieteikumu iecietības režīma piemērošanai iesniedzēju korporatīvos paziņojumus un neieguva nepieciešamos apstiprinošos pierādījumus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini uzskatīja Prysmian Cavi e Sistemi S.r.l. par atbildīgu attiecībā uz laikposmu līdz 2001. gada 27. novembrim un šādi pārkāpa personiskās atbildības un vienlīdzīgas attieksmes principus.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pārkāpa Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, ciktāl tā nesadalīja atbildību starp solidāri atbildīgajiem subjektiem.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pārkāpa LESD 101. pantu, ciktāl tā nepierādīja vienota un turpināta pārkāpuma esamību un nepareizi interpretēja attiecīgo tirgu raksturu un uzbūvi, tādējādi pārkāpjot prasītāju tiesības uz aizstāvību.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija juridiski pietiekami nepierādīja apgalvotā pārkāpuma ilgumu, un it īpaši tā sākuma datumu.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pārkāpa Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus attiecībā uz naudas soda pamatsummas noteikšanu, un it īpaši attiecībā uz pārkāpuma smagumu. Prasītājas apgalvo, ka naudas soda pamatsumma, kā arī dalības maksa nav samērīga un bija jāpielāgo, ņemot vērā pārkāpuma ierobežoto apjomu, cenu ietekmes neesamību, apgalvotās koordinēšanas samazināšanos pēc 2004. gada un izejmateriālu izmaksu ievērojamo ietekmi uz pārdošanas vērtību. Turpinājumā prasītājas apgalvo, ka Komisija pārkāpa vienlīdzīgas attieksmes principu, jo līdzīgās situācijās piemēroja adresātiem atšķirīgus smaguma koeficientus un dalības maksas.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdu, norādot viena konkrēta prasītāju menedžera vārdu “indivīdu, uz kuriem attiecas šis lēmumus, vārdu un karjeras sadaļā”.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101.] un [LESD 102.] pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-199/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. aprīlī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Beļģijas valsts/Max-Manuel Nianga

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. aprīlī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Beļģijas valsts/Max-Manuel Nianga

      (Lieta C-199/16)
      (2016/C 211/46)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Beļģijas valsts

         Atbildētājs: Max-Manuel Nianga

         Prejudiciālais jautājums

      Vai – lasot kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu un ievērojot tiesības tikt uzklausītam jebkurā procesā, kas veido neatņemamu tiesību uz aizstāvību ievērošanas sastāvdaļu, kas ir Savienības vispārējs princips, kas piemērojams saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (1) – šīs direktīvas 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to valsts iestādei tiek uzlikts pienākums ņemt vērā bērna primārās intereses, ģimenes dzīvi un attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā [oriģ. 12. lpp.] veselības stāvokli, pieņemot atgriešanas lēmumu, kas paredzēts direktīvas 3. panta 4. punktā un 6. panta 1. punktā, vai veicot izraidīšanu šīs pašas direktīvas 3. panta 5. punkta un 8. panta izpratnē?

         (1)  OV L 348,98. ILpp..