title: Lieta T-385/04: Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. aprīļa spriedums — Valero Jordana/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Paaugstināšana amatā — Prioritātes punktu piešķiršana)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/30

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. aprīļa spriedums — Valero Jordana/Komisija
   (Lieta T-385/04) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Paaugstināšana amatā - Prioritātes punktu piešķiršana)
   2009/C 113/60
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gregorio Valero Jordana, Brisele (Beļģija) (pārstāvji – M. Merola un I. van Schendel, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: sākotnēji V. Joris un C. Berardis-Kayser, pēc tam V. Joris un G. Berscheid, kuriem palīdz D. Waelbroeck, avocat)

      Priekšmets

   Atcelt:

               —

               Komisijas juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu, kas paziņots 2003. gada 7. jūlijā un apstiprināts ar iecēlējinstitūcijas lēmumu, kurš paziņots 2003. gada 16. decembrī, piešķirt prasītājam vienu vienīgu ģenerāldirekcijas prioritātes punktu 2003. gada amatā paaugstināšanas laikā;

               —

               iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas paziņots 2003. gada 16. decembrī, piešķirt prasītājam kopumā 20 punktus 2003. gada amatā paaugstināšanas laikā; A 5 pakāpes ierēdņu nopelnu sarakstu, kas publicēts 2003. gada 13. novembraInformations administratives Nr. 69-2003, 2003. gada amatā paaugstināšanas laikā; 2003. gada amatā paaugstināšanas laikā A 4 pakāpē paaugstināto ierēdņu sarakstu, kas publicēts 2003. gada 27. novembraInformations administratives Nr. 73-2003; lēmumu neiekļaut prasītāja uzvārdu šajos sarakstos;

               —

               iecēlējinstitūcijas lēmumu nepiešķirt prasītājam prioritātes papildpunktu 2003. gada amatā paaugstināšanas laikā, kā tas izriet no 2007. gada 22. februāra vēstules un 2007. gada 17. aprīļa lēmuma,

         un saņemt zaudējumu atlīdzību EUR 5 000 apmērā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem nosaka Gregorio Valero Jordana paaugstināšanas amatā kopējo punktu skaitu 20 punktu apmērā un atsaka viņu iekļaut A 4 pakāpē paaugstināto ierēdņu sarakstā 2003. gada paaugstināšanas amatā laikā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta T-750/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – Ivo-Kermartin/EUIPO – Ergo Versicherungsgruppe (“ELGO”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ELGO” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas un grafiskas preču zīmes “ERGO” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Reģistrācijas pieteikuma secīgi ierobežojumi — Regulas Nr. 207/2009 43. panta 1. punkts — Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums — Tiesības tikt uzklausītam — Regulas (EK) Nr. 2868/95 69. noteikums

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/14

         Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – Ivo-Kermartin/EUIPO – Ergo Versicherungsgruppe (“ELGO”)
   (Lieta T-750/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ELGO” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas un grafiskas preču zīmes “ERGO” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Reģistrācijas pieteikuma secīgi ierobežojumi - Regulas Nr. 207/2009 43. panta 1. punkts - Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas (EK) Nr. 2868/95 69. noteikums)
   (2016/C 232/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ivo-Kermartin GmbH (Walzenhausen, Šveice) (pārstāvis – F. Henkel, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – S. Hanne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Ergo Versicherungsgruppe AG (Diseldorfa, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 22. augusta lēmumu lietā R 473/2014–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ergo Versicherungsgruppe AG un Ivo-Kermartin GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ivo-Kermartin GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta T-583/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. augustā  – Giand /ITSB – Flamagas ( “FLAMINAIRE” )

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/21

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. augustā – Giand/ITSB – Flamagas (“FLAMINAIRE”)
   (Lieta T-583/14)
   2014/C 351/27
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Giand Srl (Rimini, Itālija) (pārstāvis – F. Caricato, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Flamagas, SA (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 11. jūnija lēmumu lietā R 2117/2011-4, atzīstot, ka starp aplūkotajām preču zīmēm nav sajaukšanas iespējas;

               —

               nodot lēmumu atpakaļ ITSB, lai tas veiktu grozījumus tādējādi, ka Kopienas preču zīme Nr. 8 6 80  746 tiktu reģistrēta attiecībā uz visām minētajām precēm, izņemot preces, par kurām strīda nav;

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus visās trīs instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FLAMINAIRE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. un 34. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 6 80  746

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Flamagas, SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiskas un valsts vārdiskas preču zīmes attiecībā uz precēm, ka ietilpst 16. un 34. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

                  ne bis in idem principa pārkāpums;

               —

               sajaukšanas iespējas kļūdains vērtējums;

               —

               pierādījumu kļūdains vērtējums


title: Lieta T-252/10: Prasība, kas celta 2010. gada 28. maijā — Cross Czech /Komisija

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/51

         Prasība, kas celta 2010. gada 28. maijā — Cross Czech/Komisija
   (Lieta T-252/10)
   ()
   2010/C 209/76
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cross Czech a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis: T. Schollaert, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 12. marta Lēmumu Nr. NFSO-02/FD/GVC/Isc D (2010) 208676; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja saskaņā ar LESD 263. pantu lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 12. marta Lēmumu Nr. INFSO-02/FD/GVC/Isc D (2010) 208676, ar lietas Nr. 09-BA74-006, kas ietverts vēstulē, kas apstiprina revīzijas ziņojuma B74-06 par finanšu pārskatu revīziju laika posmā no 2005. gada 1. februāra līdz 2008. gada 30. aprīlim saistībā ar projektiem eMapps.com, CEEC IST NET un TRANSFER EAST, kas noslēgti sestās ES pamatprogrammas pētniecībai un tehnoloģiju izstrādei (2002-2006) ietvaros, rezultātus.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus:
   Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Līgumu vai normu, kas to piemēro, tā kā:

               —

               tas ir balstīts uz Komisijas nepareiziem un nepietiekamiem faktu konstatējumiem;

               —

               tajā ir atspoguļota nepareiza līgumu piemērošana attiecīgajiem projektiem, it īpaši saistībā ar secinājumu, ka prasītāja ir izdarījusi šo līgumu pārkāpumu;

               —

               tas ir balstīts uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā attiecībā uz faktiem par iespējamo līgumu, kas attiecas uz šiem projektiem, pārkāpumu, tādējādi neievērojot atbilstošos tiesiskos standartus un pieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā;

               —

               tas ir pamatots ar kļūdainu argumentāciju; un

               —

               procedūras laikā pirms apstrīdēta lēmuma pieņemšanas ar to tiek pārkāptas prasītājas procesuālās tiesības, kā arī princips ievērot pienācīgu rūpību.


title: Lieta C-81/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī ( Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Anacleto Cordero Alonso pret Fondo de Garantía Salarial ( Fogasa ) (Sociālā politika — Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā — Direktīva 80/987/EEK — Grozošā Direktīva 2002/74/EK — Atlaišanas kompensācija, par kuru panākta vienošanās samierināšanas laikā — Garantiju iestādes nodrošināta izmaksāšana — No tiesas nolēmuma pieņemšanas atkarīga izmaksāšana)

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/4

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī (Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Anacleto Cordero Alonso pret Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Lieta C-81/05) (1)

   (Sociālā politika - Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Direktīva 80/987/EEK - Grozošā Direktīva 2002/74/EK - Atlaišanas kompensācija, par kuru panākta vienošanās samierināšanas laikā - Garantiju iestādes nodrošināta izmaksāšana - No tiesas nolēmuma pieņemšanas atkarīga izmaksāšana)
   (2006/C 261/07)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Anacleto Cordero Alonso

      Atbildētājs: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvas 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 2. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK (OV L 270, 10. lpp.) — 1. un 3. pants — Kopienu tiesību piemērošana — Pārākums — Valsts tiesību aktos jau atzītā darbinieku aizsardzība — Direktīva, kuras transponēšanas termiņš vēl nav iestājies — Atšķirīga Kopienu tiesas un Tribunal Constitucional espagnol interpretācija — Vienlīdzīga attieksme.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               ja dalībvalsts pirms Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvas 2002/74/EK, ar ko groza Direktīvu 80/987/EEK, stāšanās spēkā tās iekšējos tiesību aktos atzinusi darba ņēmēja tiesības uz garantiju iestādes aizsardzību, darba devēja maksātnespējas gadījumā saņemot kompensāciju par līguma izbeigšanu, šo tiesību aktu piemērošana gadījumos, kad darba devēja maksātnespēja ir iestājusies pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās dienas, ietilpst Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvas 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, kas grozīta ar Direktīvu 2002/74, piemērošanas jomā;

               2)

               Direktīvas 80/987, kas grozīta ar Direktīvu 2002/74, piemērošanas jomā vispārīgais vienlīdzības princips, kas atzīts Kopienu tiesiskajā kārtībā, paredz — ja saskaņā ar tādu valsts tiesisko regulējumu, par kādu ir runa pamata lietā, likumā noteiktās un spriedumā atzītās kompensācijas par darba līguma izbeigšanu garantiju iestādei ir jāizmaksā darba devēja maksātnespējas gadījumā, tad tāda paša veida kompensācijām, par kurām darba ņēmējs un darba devējs ir panākuši vienošanos, kas noslēgta tiesneša klātbūtnē un ko ir apstiprinājusi tiesa, ir jāpiemēro tādi paši noteikumi;

               3)

               valsts tiesai ir pienākums nepiemērot valsts tiesisko regulējumu, kas, pārkāpjot Kopienu tiesiskajā kārtībā atzīto vienlīdzības principu, paredz, ka kompetentajai garantiju iestādei nav jāizmaksā kompensācijas par līguma izbeigšanu, par kurām panākta vienošanās starp darba ņēmēju un darba devēju, kas noslēgta tiesneša klātbūtnē un ko ir apstiprinājusi tiesa.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 28. jūnijā lietā T-386/04 Eridania Sadam SpA u. c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Cukura tirgu kopīgā organizācija — Cenas — Reģionalizācija — Apgabali, kuros ir deficīts — Itālijas klasifikācija — 2004./2005. tirdzniecības gads — Regula (EK) Nr. 1216/2004 — Prasība atcelt tiesību aktu — Fiziskas un juridiskas personas — Nepieņemamība)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/43

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 28. jūnijā
   lietā T-386/04 Eridania Sadam SpA u. c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Cukura tirgu kopīgā organizācija - Cenas - Reģionalizācija - Apgabali, kuros ir deficīts - Itālijas klasifikācija - 2004./2005. tirdzniecības gads - Regula (EK) Nr. 1216/2004 - Prasība atcelt tiesību aktu - Fiziskas un juridiskas personas - Nepieņemamība)
   (2005/C 217/94)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-386/04 Eridania Sadam SpA, Boloņā [Bologne] (Itālija), Italia Zuccheri SpA, Boloņā, Zuccherificio del Molise SpA, Termolā [Termoli] (Itālija), CO.PRO. B — Cooperativa produttori bieticoli Soc. coop. rl, Minerbio [Minerbio] (Itālija), SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Čezēnā [Cesena] (Itālija), ko pārstāv G. Pitalis [G. Pittalis], I. Viljoti [I. Vigliotti], Dž. M. Roberti [G. M. Roberti], P. Dzioti [P. Ziotti] un A. Franki [A. Franchi], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv K. Katabriga [C. Cattabriga] un L. Visadžo [L. Visaggio], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, ko atbalsta Eiropas Savienības Padome, ko pārstāv F. Rudžeri Laderki [F. Ruggeri Laderchi], pārstāvis, par prasību atcelt 1. panta d) punktu Komisijas 2004. gada 30. jūnija Regulā (EK) Nr. 1216/2004, ar ko 2004./2005. tirdzniecības gadam nosaka atvasinātās intervences cenas baltajam cukuram (OV L 232, 25. lpp.), Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši M. E. Martinša Ribeiru [M. E. Martins Ribeiro] un K. Jirimēe [K. Jürimäe], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 28. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               par Assoziazione nazionale bieticoltori, Consorzio nazionale bieticoltori un Assoziazione bieticoltori italiani pieteikumiem par iestāšanos lietā nelemt;

               3)

               prasītāji sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta C-328/08: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/35/EK — Atbildība vides jomā — Netransponēšana paredzētajā termiņā)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/22

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-328/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/35/EK - Atbildība vides jomā - Netransponēšana paredzētajā termiņā)
   (2009/C 44/37)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un I. Koskinen)

      Atbildētāja: Somijas Republika (pārstāvis — A. Guimaraes-Purokoski)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību aktu nepieņemšana noteiktajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (OV L 143, 56. lpp.) prasības
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu prasības, Somijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Somijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 236, 13.9.2008.


title: Lieta C-258/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. maijā iesniedza Korkein oikeus (Somija) – Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. maijā iesniedza Korkein oikeus (Somija) – Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

   (Lieta C-258/16)
   (2016/C 260/37)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Finnair Oyj

      Atbildētājs: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Monreālas konvencijas 31. panta 4. punkts ir interpretējams tādējādi, ka, lai pastāvētu prasījuma tiesības, papildus tam, ka sūdzība ir jāiesniedz laikus, tā ir jāiesniedz paredzētajā termiņā un rakstveidā 31. panta 3. punkta izpratnē?

               2)

               Ja, lai pastāvētu prasījuma tiesības, ir nepieciešams, lai paredzētajā termiņā iesniegtā sūdzība būtu noformēta rakstveidā, vai Monreālas konvencijas 31. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka prasība par rakstveida formu ir izpildīta arī elektroniskā procedūrā un arī apgalvotos zaudējumus reģistrējot gaisa pārvadātāja informācijas sistēmā?

               3)

               Vai Monreālas konvencijai pretrunā ir tāda interpretācija, ka prasība par rakstveida formu ir atzīstama par izpildītu, ja gaisa pārvadātāja pārstāvis pieteikumu par zaudējumiem/sūdzību ar pasažiera ziņu noformē vai nu uz papīra vai elektroniski gaisa pārvadātāja informācijas sistēmā?

               4)

               Vai Monreālas konvencijas 31. pantā sūdzībai ir izvirzītas vēl arī saturiskas prasības, papildus tam, ka par radītajiem zaudējumiem ir jāpaziņo gaisa pārvadātājam?


title: Lieta T-405/14: Prasība, kas celta 2014. gada 31. maijā  – Yavorskaya /Padome u.c.

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/41

         Prasība, kas celta 2014. gada 31. maijā – Yavorskaya/Padome u.c.
   (Lieta T-405/14)
   2014/C 261/67
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elena Yavorskaya (Maskava, Krievija) (pārstāvji – D. Grisay, C. Hartman un Y. G. Georgiades, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā Banka (ECB) un Eurogroup, ko pārstāv Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par pieņemamu šo prasību sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 340. pantu;

               —

               atzīt prasību par pamatotu, jo ar pasākumiem, kurus dažādas Eiropas Savienības iestādes piemēro Kipras Republikai saistībā ar banku kontu arestu, pietiekami būtiski tiek pārkāpti Eiropas Savienības pamatprincipi, ar kuriem piešķir tiesības privātpersonām, kas ir kvalificējams par vainu LESD 340. panta izpratnē;

               —

               konstatēt, ka Eiropas Savienības rīcība ir kvalificējama, kā smaga un būtiska vaina, kuras dēļ prasītājai ir nodarīti zaudējumi EUR 3 2 99  855,45 apmērā, ar iespēju šo summu vēlāk tiesvedības laikā palielināt vai samazināt, tostarp attiecībā uz procentiem un izdevumiem, kuri attiecīgā gadījumā būtu maksājami;

               —

               piespriest Eiropas Savienībai samaksāt iepriekš minēto summu;

               —

               turklāt piespriest Savienībai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu par Eiropas Savienības ārpuslīgumisku atbildību un precīzāk, par tiesību uz īpašumu un nediskriminācijas principa pārkāpumu.
   Eiropas Savienības noteikto pasākumu Kipras Republikai sekas ir tādas, ka ir iesaldēti prasītājas noguldījumi Laïki Bank, viņai neizmaksājot taisnīgu un iepriekšēju kompensāciju.
   Eiropas Savienība tādējādi esot acīmredzami un pārmēru pārkāpusi prasītājas tiesības uz īpašumu un, ciktāl saskaņā ar Savienības noteiktajiem pasākumiem Kipras iestādēm esot tikuši garantēti vienīgi tie noguldījumi Laïki Bank, kas ir mazāki par EUR 1 00  000, tā ir pārkāpusi nediskriminācijas principu.


title: Lieta C-322/12: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums ( Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — État belge/GIMLE SA (Ceturtā direktīva 78/660/EEK — 2. panta 3. punkts — Skaidra un patiesa priekšstata princips — 2. panta 5. punkts — Pienākums piemērot atkāpi — 32. pants — Uz sākotnējām izmaksām balstīta novērtēšanas metode — Par patieso vērtību acīmredzami mazāka iegādes cena)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/34

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — État belge/GIMLE SA

   (Lieta C-322/12) (1)

   (Ceturtā direktīva 78/660/EEK - 2. panta 3. punkts - Skaidra un patiesa priekšstata princips - 2. panta 5. punkts - Pienākums piemērot atkāpi - 32. pants - Uz sākotnējām izmaksām balstīta novērtēšanas metode - Par patieso vērtību acīmredzami mazāka iegādes cena)
   2013/C 344/58
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: État belge

      Atbildētāja: GIMLE SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Beļģija) — Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtās direktīvas 78/660/EEK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (OV L 222, 11. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 17. nod., 1. sēj., 21. lpp.), 2. panta 3., 4. un 5. punkta interpretācija — Noteiktu veidu sabiedrību gada pārskati — Skaidra un patiesa priekšstata princips — Mantas iegādes cena, kas neatbilst tās patiesajai vērtībai un sniedz nepatiesu priekšstatu par uzņēmuma mantisko stāvokli — Pienākums atkāpties no principa, ka aktīvi ir iegrāmatojami atbilstoši to iegādes cenai, un aktīvus uzreiz iegrāmatot atbilstoši to tālākpārdošanas vērtībai

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtās direktīvas 78/660/EEK, kas pamatojas uz [EKL 44. panta 2. punkta] g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem, 2. panta 3.–5. punktā noteiktais skaidra un patiesa priekšstata princips neļauj no minētās direktīvas 32. pantā rodamā principa, ka aktīvu novērtēšana veicama, balstoties uz to iegādes cenu vai ražošanas pašizmaksu, atkāpties par labu novērtēšanai to patiesajā vērtībā gadījumā, kad šo aktīvu iegādes cena vai ražošanas pašizmaksa ir acīmredzami mazāka par to patieso vērtību.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta T-523/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedums — Interkobo /ITSB — XXXLutz Marken ( “my baby” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “my baby” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiska vārdiskas preču zīmes “MYBABY” un agrāka valsts grafiska preču zīme “mybaby” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Pierādījumu nesniegšana iebildumu procesa valodā — Tiesiskā paļāvība — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 3. punkts, 20. noteikuma 1. punkts un 98. noteikuma 1. punkts)

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/17

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedums — Interkobo/ITSB — XXXLutz Marken (“my baby”)
   (Lieta T-523/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “my baby” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiska vārdiskas preču zīmes “MYBABY” un agrāka valsts grafiska preču zīme “mybaby” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Pierādījumu nesniegšana iebildumu procesa valodā - Tiesiskā paļāvība - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 3. punkts, 20. noteikuma 1. punkts un 98. noteikuma 1. punkts)
   2012/C 243/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Interkobo sp. z o.o. (Łódź, Polija) (pārstāvji — R. Skubisz un K. Ziemski, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Austrija) (pārstāvis — H. Pannen, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 8. septembra lēmumu lietā R 88/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Interkobo sp. z o.o. un XXXLutz Marken GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Interkobo sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011.


title: lieta T-95/05: Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Jean Dehon iesniedza 2005. gada 14. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/40

         Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Jean Dehon iesniedza 2005. gada 14. februārī
   (lieta T-95/05)
   (2005/C 106/81)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 14. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Parlamentu, ko cēla Žans Dēons [Jean Dehon], ar dzīvesvietu Hāgenē [Hagen] (Luksemburga), kuru pārstāv advokāti Sebastjans Orlandi [Sébastien Orlandi], Havjērs Martins M. [Xavier Martin M.], Albērs Kūlens [Albert Coolen], Žans-Noels Luī [Jean-Noël Louis] un Etjēns Maršals [Etienne Marchal], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2004. gada 29. aprīļa lēmumu par citas personas iecelšanu Franču tulkošanas nodaļas vadītāja amatā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs šajā lietā iebilst pret Iecēlējinstitūcijas atteikumu apstiprināt viņa kandidatūru Franču tulkošanas nodaļas vadītāja amatā. Apstiprinātais kandidāts tika iecelts uz paziņojuma par iekšējo konkursu LA/113 (Darba sludinājums Nr. 9192) pamata.
   Savu apsvērumu pamatojumam prasītājs atsaucas uz EK līguma 233. panta pārkāpumu, Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punkta pārkāpumu, mērķa karjerā principa pārkāpumu, kā arī pienākuma sniegt pamatojumu pārkāpumu.
   Viņš šajā sakarā konkrēti apgalvo, ka:

               —

               apstrīdētā iecelšana tika veikta, neizvērtējot prasītāja kandidatūru;

               —

               netika ievērota Civildienesta noteikumu 29. panta paredzētā prioritārā kārtība dažādām darbinieku apelācijas procedūrām;

               —

               lēmuma trūkums attiecībā uz prasītāja kandidatūru atbilstoši paaugstināšanas/izmaiņu procedūrai ir tik pat nozīmīgs kā darbinieka apelācijas procedūra, kurā 2000. gada 15. novembrī tika pieņemts spriedums atcelt minēto lēmumu (lieta T-261/99 Dehon/Parlaments). Tomēr šā sprieduma izpilde ietver tādas situācijas atjaunošanu, kāda bija pirms tiesa veica apstrīdēto apstākļu pārbaudi.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 14. oktobrī lietā C-173/02 Spānijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Regula (EEK) Nr. 3950/92 — Piena un piena produktu tirgus kopējā organizācija — Komisijas lēmums, kas aizliedz atbalstu piena kvotu iegādei)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 14. oktobrī
   lietā C-173/02 Spānijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Regula (EEK) Nr. 3950/92 - Piena un piena produktu tirgus kopējā organizācija - Komisijas lēmums, kas aizliedz atbalstu piena kvotu iegādei)
   (2004/C 300/12)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Lietā C-173/02 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2002. gada 13. maijā cēla Spānijas Karaliste (pārstāvis - S. Ortiz Vaamonde) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis - J. L. Buendía Sierra), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas un S. Von Bahr, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 14. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 169, 13.7.2002.


title: Lieta C-140/15 P: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste Apelācija — Kohēzijas fonds — Finanšu atbalsta samazināšana — Eiropas Komisijas lēmuma pieņemšanas procedūra — Termiņa esamība — Noteiktā termiņa neievērošana — Sekas

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/17

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-140/15 P) (1)

   (Apelācija - Kohēzijas fonds - Finanšu atbalsta samazināšana - Eiropas Komisijas lēmuma pieņemšanas procedūra - Termiņa esamība - Noteiktā termiņa neievērošana - Sekas)
   (2016/C 419/21)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāves – S. Pardo Quintillán un D. Recchia)

      Otra lietas dalībniece: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González)

      Persona, kas iestājusies lietā otra lietas dalībnieka prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāves – B. Koopman un M. Bulterman)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 155, 11.5.2015.


title: Lieta C-267/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 22. marta spriedumu lietā T-369/07 Latvijas Republika/Eiropas Komisija 2011. gada 30. maijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 22. marta spriedumu lietā T-369/07 Latvijas Republika/Eiropas Komisija 2011. gada 30. maijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-267/11 P)
   2011/C 226/32
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. White un I. Rubene)

      Pārējie lietas dalībnieki: Latvijas Republika, Lietuvas Republika, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu, par kuru iesniegta apelācijas sūdzība;

               —

               piespriest Latvijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vienīgais apelācijas sūdzības pamats ir Direktīvas 2003/87/EK (1) 9. panta 3. punktā noteiktā trīs mēnešu termiņa pārkāpums.
   Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa savā analīzē ir apvienojusi 9. panta 3. punkta pirmo un otro teikumu un tādējādi tās interpretācija neatbilst minētajā punktā paredzētajiem mērķiem.
   Šāda direktīvas 9. panta 3. punkta interpretācija ir pretrunā ar pašas Vispārējās tiesas izvēlēto pieeju citā lietā, kurā tā pareizi attiecās pret minētā 9. panta 3. punkta otro teikumu kā pret atsevišķu juridisko pamatu.
   Komisija savā direktīvas 9. panta 3. punkta interpretācijā ir balstījusies tieši uz noteikuma formulējumu, kas arī pilnībā atbilst šī noteikuma mērķim. Tātad, ja Komisija ir noraidījusi dalībvalsts paziņotu valsts sadales plānu, dalībvalstij šis plāns ir jāgroza, ņemot vērā Komisijas izteiktos iebildumus, un tā nevar plānu īstenot, kamēr Komisija nav akceptējusi grozījumus. Šim pozitīvajam akcepta lēmumam nav noteikts termiņš.
   Komisija uzsver, ka apstrīdētais lēmums bija lēmums par valsts sadales plāna grozījumiem, nevis par pašu paziņoto valsts sadales plānu.
   Taču, ņemot vērā to, ka Vispārējā tiesa nav uzskatījusi, ka Direktīvas 9. panta 3. punkta otrais teikums nosaka citu procedūru, tai pret paziņotajiem grozījumiem nācās attiekties kā pret jauna valsts sadales plāna paziņošanu un līdz ar to kļūdaini piemērot trīs mēnešu termiņu.

      (1)  OV L 275, 32. lpp.


title: Lieta C-87/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014 gada 9. decembra spriedumu lietā T-85/10 Alfa Acciai/Komisija 2015. gada 20. februārī iesniedza Alfa Acciai SpA

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014 gada 9. decembra spriedumu lietā T-85/10 Alfa Acciai/Komisija 2015. gada 20. februārī iesniedza Alfa Acciai SpA

   (Lieta C-87/15 P)
   (2015/C 146/29)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Alfa Acciai SpA (pārstāvji – D.M. Fosselard, avocat, D. Slater, Solicitor, A. Duron, avocate)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu izklāstījumā norādīto iemeslu dēļ;

               —

               pieņemot galīgo lēmumu atbilstoši Tiesas statūtu 61. pantam, atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

               —

               pakārtoti – gadījumā, ja Tiesa nospriestu, ka nav nekāda pamata atcelt lēmumu pilnībā, samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu zemāk izklāstīto iemeslu dēļ;

               —

               alternatīvi, ja Tiesa nepieņemtu galīgo lēmumu, atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu un lietu nodot atpakaļ Vispārējai tiesai izskatīšanai no jauna atbilstoši Tiesas spriedumam;

               —

               visbeidzot, atbilstoši Reglamenta 69. pantam piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan Vispārējā tiesā, gan Tiesā

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādus pamatus:
   Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 773/2004 (1) 10. pantu. Konkrēti, Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka Komisija bija tiesīga atkārtoti pieņemt pirmajā instancē apstrīdēto lēmumu (turpmāk tekstā – “lēmums”), nenosūtot jaunu paziņojumu par iebildumiem.
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 773/2004 14. pantu. Pārkāpumu veido tas, Vispārējā tiesa nosprieda, ka Komisija varēja atkārtoti pieņemt lēmumu, pamatojoties uz Regulas Nr. 1/2003 (2) tiesību normām, dalībvalstu pārstāvjiem neesot iespējai tieši uzklausīt uzņēmumus.
   Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi koleģialitātes principu. Vispārējā tiesa nosprieda, ka Komisija bija tiesīga pieņemt lēmumu, izmantojot procedūru, saskaņā ar kuru kolēģija visu lēmuma tekstu nepieņēma vienā brīdī, bet gan divas lēmuma daļas divos dažādos laikos, pieņemot, ka šīs divas daļas var veidot lēmumu kopumā.
   Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet, ka ir pārkāpts Pamattiesību hartas 47. pants, to interpretējot Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta gaismā. Šādu pārkāpumu veido tas, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz lietas savlaicīgu izskatīšanu. Konkrēti, no rakstveida procesa beigām līdz brīdim, kad Vispārējā tiesa uzsaka mutvārdu procesu, pagāja aptuveni trīs gadi. Ar šādu kavēšanos ir pārkāptas Hartas 47. pantā paredzētās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un tiesības uz lietas izskatīšanu sapratīgā termiņā. Šajā lietā 47. panta pārkāpums ir īpaši smags, ņemot vērā to, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai bija jāgaida vairāk nekā 14 gadi, lai tiesa (Vispārējā tiesa) lietu izskatītu pēc būtības, jo pirmais Komisijas lēmums tika atcelts procesuālu iemeslu dēļ pēc vairāk nekā septiņus gadus ilguša procesa.
   Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet, ka ir pārkāpts EOTKL 65. pants. Konkrētāk, apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā īpašo EOTKL kontekstu un saistībā ar šo līgumu uzņēmumiem uzliktos publiskuma un nediskriminācijas pienākumus, un tādējādi ir kļūdaini piemērota Tiesas judikatūra aizliegtu vienošanos jomā. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka sekas tam, ka laika gaitā atkārtoti tika publicēti cenu saraksti, kas neatbilda aizliegtas vienošanās ietvaros ierosinātajām cenām, bija tādas, ka tika apturēta aizliegtā vienošanās, kuras mērķis atbilstoši Vispārējās tiesas uzskatam bija minimālo cenu noteikšana. Vispārējā tiesa tomēr uzskatīja, ka bija nepieciešama papildu publiska norobežošanās.
   Ar sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Pamattiesību hartas 47. pantu, to interpretējot Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta gaismā, nospriedzama, ka administratīvā procesa (t.i., Eiropas Komisijā) ilgums nav bijis pārmērīgs iepriekš minēto tiesību normu izpratnē. Šajā gadījumā administratīvais process kopumā ilga gandrīz 54 mēnešus, saskaitot kopā sākotnējo procesu un vēlāko atkārtotas pieņemšanas procesu. Turklāt divi gadi, kas Komisijai bija nepieciešami lēmuma pieņemšanai no jauna, šķiet pārmērīgi. Vispārējais tiesas izvirzītais atkārtotas pieņemšanas procesa ilguma pamatojums ir nepilnīgs un pretrunīgs, turklāt ar to acīmredzami tiek pārkāpta agrākā Vispārējās tiesas judikatūra.
   Ar septīto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet to, ka ir pārkāpts regulas Nr. 1/2203 23. pants un vienlīdzīgas attieksmes princips. Konkrēti, Komisija šajā lietā bija uzņēmumus iedalījusi grupās, lai noteiktu katram uzņēmumam piemērojamo naudas soda pamatsummu, atbilstoši lēmumā apgalvotajam – ņemot vērā attiecību starp katras grupas vidējo tirgus daļu un katrā grupā ietilpstošajiem atsevišķajiem uzņēmumiem uzlikto naudas soda pamatsummu. Lai gan Vispārējā tiesa vēlāk atzina, ka Komisija bija pārāk zemu novērtējusi vienas no šīm grupām vidējo tirgus daļu, kā rezultātā proporcionālā attiecība, kuru Komisijai bija nodoms saglabāt, netika saglabāta, Vispārējā tiesa neuzskatīja par savu pienākumu šo attiecību atjaunot.

      (1)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV L 123, 18. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L, 1. lpp.).


title: Lieta T-132/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. marta spriedums – IR/EUIPO – Pirelli Tyre (“popchrono”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “popchrono” — Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/34

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. marta spriedums – IR/EUIPO – Pirelli Tyre (“popchrono”)
   (Lieta T-132/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “popchrono” - Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2017/C 144/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: IR (pārstāvis – C. de Marguerye, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – sākotnēji S. Palmero Cabezas, vēlāk – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Pirelli Tyre SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – T. Malte Müller un F. Togo, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 13. februāra lēmumu lietā R 217/2014-5 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Pirelli Tyre un IR

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               IR atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta T-207/96: Vispārējās tiesas 2011. gada 17. maija rīkojums — Van Rossum /Padome un Komisija

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/29

         Vispārējās tiesas 2011. gada 17. maija rīkojums — Van Rossum/Padome un Komisija
   (Lieta T-207/96) (1)

   2011/C 204/52
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 74, 08.03.1997.


title: Lieta T-695/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-104/15 U (*)/Komisija 2016. gada 29. septembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
                  28.11.2016

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 441/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-104/15  U (*1)
            /Komisija 2016. gada 29. septembrī iesniedza Eiropas Komisija
         (Lieta T-695/16 P)
         (2016/C 441/33)
         Tiesvedības valoda – franču

            Lietas dalībnieki

            Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A.-C. Simon, F. Simonetti un G. Gattinara)

            Pārējie lietas dalībnieki:  U (*1)
             un Eiropas Parlaments

            Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

                     —

                     atcelt Civildienesta tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedumu lietā F-104/15  U (*1)
                        /Komisija;

                     —

                     attiecībā uz tiesvedību pirmajā instancē tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa uzskatītu šo lietu par izspriežamu, noraidīt prasību kā nepamatotu un piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                     —

                     attiecībā uz apelācijas tiesvedību nospriest, ka katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats šajā tiesvedībā.

            Pamati un galvenie argumenti

         Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus.

                     1.

                     Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, kā arī pārkāpts aizliegums izspriest lietu ultra petita, attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 53.–56., 60., 75.–78. punktu.

                     2.

                     Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas vairākas kļūdas tiesību piemērošanā, interpretējot Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 20. pantu attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 31., 57.–60. punktu un no 61. punkta līdz 65. punkta pirmajam teikumam.

                     3.

                     Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 65. un 67.–79. punktu.

            (*1)  Informācija dzēsta, ņemot vērā personu aizsardzību saistībā ar personas datu apstrādi.


title: Lieta C-507/04: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 12. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Savvaļas putnu aizsardzība — Direktīva 79/409/EEK — Transponēšanas pasākumi)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/2

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 12. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-507/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Savvaļas putnu aizsardzība - Direktīva 79/409/EEK - Transponēšanas pasākumi)
   (2007/C 211/03)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. van Beek, B. Schima un M. Lang, pārstāvji)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — H. Dossi, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) nepareiza un nepilnīga transponēšana
   Rezolutīvā daļa

               1)

               netransponējot pareizi

                           —

                           Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 1. panta 1. un 2. punktu Burgenlandē, Karintijā, Lejasaustrijā, Augšaustrijā un Štīrijā,

                           —

                           Direktīvas 79/409 5. pantu Burgenlandē, Karintijā, Lejasaustrijā, Augšaustrijā un Štīrijā,

                           —

                           Direktīvas 79/409 6. panta 1. punktu Augšaustrijā,

                           —

                           Direktīvas 79/409 7. panta 1. punktu Karintijā, Lejasaustrijā un Augšaustrijā,

                           —

                           Direktīvas 79/409 7. panta 4. punktu šādās Zemēs attiecībā uz šādām sugām:

                                       —

                                       Karintijā attiecībā uz medni, rubeni, lauci, sloku, lauku balodi un gredzenūbeli,

                                       —

                                       Lejasaustrijā attiecībā uz lauku balodi, medni, rubeni un sloku,

                                       —

                                       Augšaustrijā attiecībā uz medni, rubeni un sloku,

                                       —

                                       Zalcburgas zemē attiecībā uz medni, rubeni un sloku,

                                       —

                                       Štīrijā attiecībā uz medni, rubeni un sloku,

                                       —

                                       Tirolē attiecībā uz medni un rubeni,

                                       —

                                       Forarlbergā attiecībā uz rubeni un

                                       —

                                       Vīnes zemē attiecībā uz sloku,

                           —

                           Direktīvas 79/409 8. pantu Lejasaustrijā,

                           —

                           Direktīvas 79/409 9. panta 1. un 2. punktu Burgenlandē, Lejasaustrijā — attiecībā uz Lejasaustrijas Dabas aizsardzības likuma (Niederösterreichisches Naturschutzgesetz) 20. panta 4. punktu, Augšaustrijā, Zalcburgas zemē, Tirolē un Štīrijā,

                           —

                           Direktīvas 79/409 11. pantu Lejasaustrijā,

                     Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 10. un 249. pants, kā arī Direktīvas 79/409 18. pants;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 19.2.2005.


title: Lieta C-124/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2009. gada 3. aprīļa rīkojumu — Smit Reizen BV/Satiksmes un ūdenssaimniecības ministrs

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2009. gada 3. aprīļa rīkojumu — Smit Reizen BV/Satiksmes un ūdenssaimniecības ministrs
   (lieta C-124/09)
   2009/C 129/18
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Smit Reizen BV

      Atbildētājs: Satiksmes un ūdenssaimniecības ministrs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kā ir jāinterpretē jēdziens “darbības centrs” tādā izpratnē, kādā tas ir lietots Tiesas 2001. gada 18. janvāra sprieduma lietā C-297/99 (1)
                  Skills Motor Coaches u.a. 21. punktā un attiecīgajos turpmākajos punktos, ņemot vērā Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3820/85 (2) par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu 1. panta 5) apakšpunktu un Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3821/85 (3) par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā, 15. pantu?

               2)

               Vai lai izvērtētu to, vai tā ir atpūta Regulas (EEK) Nr. 3820/85 [..] 1. panta 5) apakšpunkta izpratnē, ir nozīmīga atšķirība, vai transportlīdzekļa vadītājs pats vada kādu transportlīdzekli, lai nokļūtu līdz vietai, kurā viņam jāpārņem ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšana, vai arī kāds viņu līdz šai vietai aizved?

      (1)  Recueil, I-573. lpp.

      (2)  OV L 370, 1. lpp.

      (3)  OV L 370, 8. lpp.


title: Lieta C-480/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 29. oktobrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Società Sogno di Tolosa Limited  u.c./ Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 29. oktobrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Società Sogno di Tolosa Limited u.c./Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

   (Lieta C-480/14)
   (2015/C 007/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Società Sogno di Tolosa Limited, Ds di Dimarco Enzo & C. Sas, Centro Servizi di Barillà Marco, Assok di Rambaldi Stefano e Casbarra Luca Snc, Dg Comunicazioni di Di Giorno Giancarlo, Tamara Maraboli, Andrea Cappiello, Depa di Delberba C. Sas, Luca Campioni, Danio Milazzo, Andrea Menna, Emilio Schiavone, Sandro Casalboni, Lorena Bertora un Andromeda di Novellis Alessandro e Stellini Roberto Snc

      Atbildētājas: Ministero dell’Economia e delle Finanze un Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

      Citi lietas dalībnieki: Carmelo Sisino u.c.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti un principi, kas ir apstiprināti Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumā [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj publicēt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par koncesijām uz īsāku termiņu nekā iepriekš, ja minētais uzaicinājums ir ticis izsludināts, lai labotu sekas, kas radās, nelikumīgi izslēdzot konkrētu skaitu uzņēmēju no iepriekšējiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā;

               2)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti un principi, kas ir apstiprināti iepriekš minētajā Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumā [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka prasība pagaidu kārtā novienādot koncesiju derīguma termiņu, ir atbilstošs attaisnojums saīsinātam uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā paredzēto koncesiju derīguma termiņam salīdzinājumā ar to koncesiju termiņu, kas tika piešķirtas iepriekš?


title: Lieta C-335/16: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 30. marta spriedums (Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Atkritumi — Direktīva 2008/98/EK — Atkritumu apsaimniekošanas izmaksu atgūšana — “Piesārņotājs maksā” princips — Jēdziens “atkritumu īpašnieks” — Par atkritumu apsaimniekošanu prasītā cena — Īpašā nodeva, kas paredzēta kapitālieguldījumu finansēšanai

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/5

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 30. marta spriedums (Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika

   (Lieta C-335/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Atkritumi - Direktīva 2008/98/EK - Atkritumu apsaimniekošanas izmaksu atgūšana - “Piesārņotājs maksā” princips - Jēdziens “atkritumu īpašnieks” - Par atkritumu apsaimniekošanu prasītā cena - Īpašā nodeva, kas paredzēta kapitālieguldījumu finansēšanai)
   (2017/C 161/06)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Općinski sud u Velikoj Gorici

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: VG Čistoća d.o.o.

      Atbildētāji: Đuro Vladika, Ljubica Vladika

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvas 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 14. pants un 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šobrīd Savienības tiesībās tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā sadzīves atkritumu apsaimniekošanas un apglabāšanas finansēšanas nolūkā ir paredzēta cena, kas tiek aprēķināta, pamatojoties uz aplēsto pakalpojuma saņēmēju radīto atkritumu apjomu, nevis uz faktiski radīto un savākšanai nodoto atkritumu daudzumu, kā arī tas, ka šie saņēmēji kā atkritumu īpašnieki maksā papildu nodevu, kas paredzēta, lai finansētu kapitālieguldījumus, kuri ir vajadzīgi atkritumu apstrādei, tostarp to pārstrādei. Iesniedzējtiesai, pamatojoties uz tai zināmajiem faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, tomēr ir jāpārbauda, vai tādējādi dažiem “īpašniekiem” netiek noteiktas izmaksas, kuras acīmredzami nav samērīgas ar atkritumu, kurus tie spēj radīt, apjomu vai īpašībām. Šajā nolūkā valsts tiesa tostarp var ņemt vērā kritērijus, kas ir saistīti ar dzīvojamās ēkas, kuru lietotāji aizņem, veidu, tās platību un šīs ēkas izmantošanas nolūku, “īpašnieku” atkritumu radīšanas spēju, lietotājiem piešķirtā konteinera tilpumu, kā arī vākšanas biežumu, ciktāl šie parametri var tieši ietekmēt atkritumu apsaimniekošanas izmaksu summu.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-519/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. novembrī — Seikoh Giken /ITSB — Seiko ( SG SEIKOH GIKEN )

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/32

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. novembrī — Seikoh Giken/ITSB — Seiko (“SG SEIKOH GIKEN”)
   (Lieta T-519/10)
   ()
   2011/C 13/61
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kabushiki Kaisha Seikoh Giken (Matsudo-shi, Japāna) (pārstāvji– G. Marín Raigal, P. López Ronda un G. Macias Bonilla, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Seiko Kabushiki Kaisha (Chuo-ku, Japāna)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 12. augusta lēmumu lietā R 1553/2009-1;

               —

               pilnībā noraidīt iebildumus pret reģistrācijai pieteiktās preču zīmes attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē, reģistrāciju;

               —

               uzdot atbildētājam reģistrēt reģistrācijai pieteikto preču zīmi;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā;

               —

               piespriest otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, ja tā iestātos lietā šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “SG SEIKOH GIKEN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 7. un 9. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 908461

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2390953 vārdiskai preču zīmei “SEIKO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1.-42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto Apelāciju pirmās padomes lēmumu ir pārkāptas Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (turpmāk tekstā — “Regula par Kopienas preču zīmi”) normas, jo ir pieļauta Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un piemērojamās judikatūras maldinoša un kļūdainu interpretāciju un neatbilstoša piemērošana


title: Lieta C-489/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. septembrī iesniedza Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) — Ronny Verest, Gaby Gerards/Belgische Staat

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. septembrī iesniedza Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) — Ronny Verest, Gaby Gerards/Belgische Staat

   (Lieta C-489/13)
   2013/C 352/12
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ronny Verest, Gaby Gerards

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai EK līguma 56. pants nepieļauj dalībvalstī aplikt ar nodokli citā dalībvalstī esošu neizīrētu nekustamo īpašumu uz cita pamata, kas nav tā vietējie kadastrālie ienākumi, konkrētāk, šajā gadījumā, kad ir zināms, ka vietējos kadastrālos ienākumus nosaka analogi Beļģijā esoša nekustamā īpašuma Beļģijas kadastrālajai vērtībai?


title: Lieta T-175/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. marta rīkojums — Milux /ITSB ( “FERTILITYINVIVO” ) (Kopienas preču zīme — Prasītājas pārstāvība ar tāda advokāta palīdzību, kuram nav trešās personas statusa — Nepieņemamība)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/28

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. marta rīkojums — Milux/ITSB (“FERTILITYINVIVO”)
   (Lieta T-175/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Prasītājas pārstāvība ar tāda advokāta palīdzību, kuram nav trešās personas statusa - Nepieņemamība)
   2011/C 145/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Milux Holding SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — J. Bojs, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 2. februāra lēmumu (lieta R 1116/2009-4) par vārdiska apzīmējuma “FERTILITYINVIVO” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Milux Holding SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 26. maijā lietā T-165/02 Enrique José Lloris Maeso pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība par lēmuma atzīšanu par spēkā neesošu — Prasītāja bezdarbība — Izbeigt tiesvedību lietā)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/39

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 26. maijā
   lietā T-165/02 Enrique José Lloris Maeso pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība par lēmuma atzīšanu par spēkā neesošu - Prasītāja bezdarbība - Izbeigt tiesvedību lietā)
   (2004/C 228/88)
   Tiesvedības valoda: spāņu
   Lietā T-165/02 Enrique José Lloris Maeso, ar dzīvesvietu Valencia (Spānija), ko pārstāv Julian Bosch Abaraca, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv Julian Currall, pārstāvis, kam palīdz José Rivas Andrés un Juan José Guttiérrez Gisber, kas norādīja adresi Luksemburgā, par prasību atcelt konkursa COM/a/10/01 eksāmenu komisijas lēmumu piešķirt prasītājam konkursa iepriekšējās atlases kārtā tādu punktu skaitu, kas nedod iespēju turpināt konkursa pārbaudījumus, Tiesa, otrā palāta (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneses A. W. H. Meij un N. J. Forwood, sekretārs H. Jung) 2004. gada 26. maijā izdeva rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Izbeigt tiesvedību patreizējā lietā.

               2)

               Prasītājs sedz savus, kā arī Komisijas izdevumus.

      (1)  OV C 261, 26. 10. 2002.


title: Lieta T-472/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. oktobrī — Companhia Muller de Bebidas /ITSB — Missiato Industria e Comercio ( 61 A NOSSA ALEGRIA )

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/38

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. oktobrī — Companhia Muller de Bebidas/ITSB — Missiato Industria e Comercio (“61 A NOSSA ALEGRIA”)
   (Lieta T-472/08)
   (2009/C 6/75)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Companhia Muller de Bebidas, Pirassununga (Brazīlija) (pārstāvji — G. Da Cunha Ferreira un I. Bairrão, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Missiato Industria e Comercio Lda, Sanita Rita do Passa Quatro (Brazīlija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 4. jūlija lēmumu lietā R 1687/2007-1, par cik tā atstāja spēkā lēmumu, ar kuru tika atļauta attiecīgās Kopienas preču zīmes reģistrācija;

               —

               atzīt attiecīgās Kopienas preču zīmes reģistrāciju par spēkā neesošu attiecībā uz visām aizsargātajām precēm, pamatojoties uz to, ka pastāv sajaukšanas iespēja ar iebildumu procesā pretstatītājām preču zīmēm; un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “61 A NOSSA ALEGRIA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Portugāles preču zīmes reģistrācija Nr. 273 105 grafiskai preču zīmei “CACHAÇA 51” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Portugāles preču zīmes reģistrācija Nr. 331 952 grafiskai preču zīmei “CACHAÇA 51” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Beniluksa preču zīmes reģistrācija Nr. 576 901 grafiskai preču zīmei “CACHAÇA 51” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. un 33. klasē; Dānijas preču zīmes reģistrācija Nr. VR 1998 03649 grafiskai preču zīmei “CACHAÇA 51” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Apvienotās Karalistes preču zīmes reģistrācija Nr. 2 248 316 grafisku preču zīmju sērijai “CACHAÇA 51” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 354 943 grafiskai preču zīmei “CACHAÇA 51” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 30 071 545 grafiskai preču zīmei “CACHAÇA 51”; Austrijas preču zīmes reģistrācija Nr. 161 564 grafiskai preču zīmei “CACHAÇA 51” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Portugāles labi pazīstama grafiska preču zīme “CACHAÇA 51” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Portugāles labi pazīstama vārdiska preču zīme “CACHAÇA 51” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja; Padomes Regulas Nr. 40/94 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka prasītājas iesniegtie pierādījumi nebija pietiekami, lai pierādītu agrāko preču zīmju atpazīstamību Portugālē vai vismaz tās augstu atšķirtspēju kopumā.


title: Lieta F-126/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 9. aprīļa rīkojums — de Brito Sequeira Carvalho /Komisija

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/41

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 9. aprīļa rīkojums — de Brito Sequeira Carvalho/Komisija
   (Lieta F-126/12) (1)

   2013/C 171/86
   Tiesvedības valoda — franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013., 29. lpp.


title: Lieta T-136/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. septembra spriedums – Tilda Riceland Private/ITSB – Siam Grains (“BASmALI”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “BASmALI” reģistrācijas pieteikums — Agrāka nereģistrēta preču zīme vai agrāks apzīmējums “BASMATI” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/43

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. septembra spriedums – Tilda Riceland Private/ITSB – Siam Grains (“BASmALI”)
   (Lieta T-136/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BASmALI” reģistrācijas pieteikums - Agrāka nereģistrēta preču zīme vai agrāks apzīmējums “BASMATI” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts)
   (2015/C 389/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tilda Riceland Private Ltd (Gurgaon, Indija) (pārstāvji – S. Malynicz, barrister, N. Urwin un D. Sills, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Geroulakos un P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Siam Grains Co. Ltd (Bangkoka, Taizeme)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 18. decembra lēmumu lietā R 1086/2012-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tilda Riceland Private Ltd un Siam Grains Co. Ltd.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 18. decembra lēmumu lietā R 1086/2012-4;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Tilda Riceland Private Ltd tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta C-159/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 24. janvāra spriedumu lietā T-474/09 Fercal /ITSB — Jacson of Scandinavia ( “Jackson Shoes” ) 2013. gada 28. martā iesniedza Fercal — Consultadoria e Serviços, Ld a

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 24. janvāra spriedumu lietā T-474/09 Fercal/ITSB — Jacson of Scandinavia (“Jackson Shoes”) 2013. gada 28. martā iesniedza Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda

   (Lieta C-159/13 P)
   2013/C 171/36
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda
       (pārstāvis — A. J. Rodrigues, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (piektā palāta) spriedumu lietā T-474/09, kas pasludināts 2013. gada 24. janvārī un izsniegts 2013. gada 25. janvārī, un līdz ar to atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (turpmāk tekstā — “ITSB”) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 18. augusta lēmumu R 1253/2008-2 spēkā neesamības atzīšanas procesā Nr. 2004/C (Kopienas preču zīmes “JACKSON SHOES” reģistrācijas pieteikums Nr. 1 077 858), kas apelācijas sūdzības iesniedzējai paziņots 2009. gada 30. septembrī, saskaņā ar piemērojamajām Kopienu tiesību normām;

               —

               tādējādi apstiprināt apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīmes derīgumu un atstāt minēto preču zīmi spēkā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai gan ir taisnība, ka starp vārdiem “JACKSON” un “JACSON” ir grafiska un fonētiska līdzība, konfliktējošo apzīmējumu salīdzinājums esot jāveic, tos aplūkojot kopumā: “JACKSON SHOES”/“JACSON OF SCANDINAVIA AB”.
   No Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/104/EEK (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta izrietot, ka tas, kā preču zīmes uztver vidusmēra patērētājs, ir noteicošs faktors visaptverošajā sajaukšanas iespējas vērtējumā.
   Vidusmēra patērētājs, kas aplūko konfliktējošos apzīmējumus kopumā, varot viegli konstatēt, ka tie ir dažādu veidu atšķirīgi apzīmējumi: viena preču zīme un viena firma — šajā gadījumā akronīma “AB” iekļaušanas dēļ, kas palīdzot izslēgt iespēju, ka preču zīme “JACKSON SHOES” maldinās vidusmēra patērētāju.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā šis aspekts esot svarīgs, jo Direktīvas 89/104/EEK 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā esot noteikts, ka tas, kā preču zīmes uztver vidusmēra patērētājs, ir noteicošs faktors visaptverošajā sajaukšanas iespējas vērtējumā.
   Runa esot par apzīmējumiem, kas pildot precīzi noteiktas un ļoti atšķirīgas funkcijas: preču zīme esot apzīmējums, kas ir piemērots, lai kāda uzņēmuma preces vai pakalpojumus nošķirtu no pārējo uzņēmumu precēm vai pakalpojumiem (Regulas par Kopienas preču zīmi 4. panta beigu daļa), savukārt firma kalpojot, lai identificētu uzņēmumu, nošķirot to no pārējiem uzņēmumiem.
   Turklāt līdzīgo vārdu, kas tiek bieži lietoti vairākās valstīs, izmantošana nevarot radīt sajaukšanas iespēju, ja šie vārdi esot kombinēti ar citiem elementiem tādējādi, ka šī izmantošana nemaldina patērētāju un nerada negodīgu konkurenci sajaukšanas starp apelācijas sūdzības iesniedzējas un otras puses precēm dēļ.
   Nevarot (balstoties uz vienkāršu firmu, ko izmanto Zviedrijā) atzīt ekskluzīvas izmantošanas tiesības (visās Eiropas Savienības dalībvalstīs!) attiecībā uz vārdu, ko vairākās citās Eiropas Savienības dalībvalstīs bieži lieto daudz cilvēku un arī citi uzņēmumi.
   Turklāt nevarot otrajai pusei atzīt tiesības liegt apelācijas sūdzības iesniedzējai reģistrēt preču zīmi “JACKSON SHOES” 25. klasē, lai gan šajā pašā klasē faktiski ir jau reģistrētas citas Kopienas preču zīmēs, kurās tiek izmantots šis vārds.
   Turklāt otrā puse esot pieļāvusi to, ka tirgū līdzās pastāv dažādas apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskaitītās un aprakstītās preču zīmes, nekad tās neesot apstrīdējusi un nekad neesot apgalvojusi, ka kāda no tām varētu maldināt vidusmēra patērētāju vai ka starp tām pastāvētu konflikts.
   Persona, kas izmanto kā atšķirtspējīgu apzīmējumu elementu, kuram ir vāja atšķirtspēja un kas turklāt ir atrodams vairākos citos trešo personu atšķirtspējīgos apzīmējumos, nevarot liegt trešajai personai no jauna izmantot šo pašu apzīmējumu (vai līdzīgu apzīmējumu) kombinācijā ar citiem elementiem.
   Nekas neliedzot līdzās pastāvēt — turklāt tad, ja šī līdzāspastāvēšana jau ir fakts — atšķirtspējīgiem apzīmējumiem, kuros izmantoti līdzīgie bieži lietotie vārdi, ja, tos aplūkojot kopumā, ir iespējams tos nošķirt.
   Pretēji tam, ko apgalvo otrā puse, esot konstatēts, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir iesniegusi vairākus pierādījumus par tās esamību un tās komercdarbību ne tikai visā Kopienas teritorijā, bet arī Ziemeļamerikā un Ziemeļāfrikā, lai arī tā tiek veikta nevis tā, kā to dara otrā puse — izmantojot katalogu, kas sagatavots vienīgi dzimtajā valodā un kuram līdz ar to ir ierobežots ģeogrāfisks tvērums —, bet gan ar daudzvalodu darbībām, izmantojot klātbūtni vislielākajos pasaules apavu salonos.
   Kopienas preču zīme “JACKSON SHOES” nevarot tikt sajaukta ar firmu “JACSON OF SCANDINAVIA AB”, it īpaši tādēļ, ka viena ar otru līdzās pastāvot jau pietiekami ilgu laiku, neviena no pusēm neesot norādījusi uz šādas līdzāspastāvēšanas radīto kaitējumu un konkurence starp precēm neesot traucēta, turklāt ņemot vērā, ka patērētājs, sastopoties ar konfliktējošajiem apzīmējumiem, viegli konstatē, ka runa ir par vienu preču zīmi un vienu firmu, proti, neapšaubāmi par divu dažādu veidu atšķirīgiem apzīmējumiem.
   Turklāt, kā pārsūdzētajā spriedumā atzinusi Vispārējā tiesa un atzinušas puses, tad, kad vidusmēra patērētājs sastopas ar šo Kopienas preču zīmi un šo firmu, nevarot būt nekādas sajaukšanas starp abiem apzīmējumiem. Turklāt “(..) preču zīmju līdzības vērtējumā ir jāņem vērā to radītais kopējais iespaids (skat. Vispārējās tiesas 2009. gada 12. novembra spriedumu lietā T-438/07 Spa Monopole/ITSB — De Francesco Import (“SpagO”), Krājums, II-4115. lpp., 23. punkts un tajā minētā judikatūra)”.
   Turklāt — un tas esot ļoti svarīgs faktors saistībā ar šī strīda risinājumu — atbildētāja, t.i., ITSB, esot ļāvusi reģistrēt vairākas preču zīmes, kas ietver vārdu “JAKSON”, apavu apzīmēšanai, un tā, lemjot par jaunas Kopienas preču zīmes, kurā izmantots tas pats (bieži lietojams) vārds “JAKSON”, reģistrācijas pieteikumu, nedrīkstot pilnībā neņemt vērā šo faktisko situāciju.
   Neņemot vērā šo faktisko situāciju, ITSB esot rīkojusies patvaļīgi un esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu.
   Pārsūdzētajā spriedumā esot pārkāpti Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (2) 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts.

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.).

      (2)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-1/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 20. novembra spriedums ( Landgericht Siegen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Frank Weber (Direktīva 91/439/EEK — Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana — Vadītāja apliecības darbības apturēšana uz laiku — Tiesību vadīt transportlīdzekli atņemšana — Otrās vadītāja apliecības, kas iegūta citā dalībvalstī laika posmā, kad uz laiku bija apturēta pirmās vadītāja apliecības darbība, spēkā esamība)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/2

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 20. novembra spriedums (Landgericht Siegen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Frank Weber

   (Lieta C-1/07) (1)

   (Direktīva 91/439/EEK - Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana - Vadītāja apliecības darbības apturēšana uz laiku - Tiesību vadīt transportlīdzekli atņemšana - Otrās vadītāja apliecības, kas iegūta citā dalībvalstī laika posmā, kad uz laiku bija apturēta pirmās vadītāja apliecības darbība, spēkā esamība)
   (2009/C 6/03)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landgericht Siegen
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Frank Weber
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Siegen — Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/439/EEK par vadītāju apliecībām (OV L 237, 1. lpp.) 8. panta 2. un 4. punkta interpretācija — Dzīvesvietas dalībvalsts atteikums tās teritorijā atzīt vadītāja apliecību, ko tās turētājs pirms dzīvesvietas valstī pieņemtā administratīvā lēmuma par vadīšanas tiesību atņemšanu ieguvis citā dalībvalstī
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/439/EEK par vadītāju apliecībām, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1882/2003, 1. panta 2. punkts un 8. panta 2. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj, ka dalībvalsts atsakās savā teritorijā atzīt tiesības vadīt transportlīdzekli, kas izriet no vadītāja apliecības, kura citā dalībvalstī ir izdota personai, kam pirmās dalībvalsts teritorijā ir atņemtas tiesības vadīt transportlīdzekli, kaut arī šī atņemšana ir paziņota pēc minētās apliecības izdošanas, jo tā tika saņemta laika posmā, kad bija pārtraukta pirmajā valstī izdotās apliecības darbība, un gan šī apliecības darbības pārtraukšana, gan minētā apliecības atņemšana ir pamatota ar iemesliem, kas bija otrās vadītāja apliecības izdošanas dienā.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta T-41/17: Prasība, kas celta 2017. gada 24. janvārī – Lotte/EUIPO – Nestlé Schöller (Koalas attēls)

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/16

         Prasība, kas celta 2017. gada 24. janvārī – Lotte/EUIPO – Nestlé Schöller (Koalas attēls)
   (Lieta T-41/17)
   (2017/C 095/25)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lotte Co. Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāve – M. Knitter, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Nestlé Schöller GmbH & Co. KG (Nirnberga, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Koalas attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 6 158 463

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 28. oktobra lēmums lietā R 250/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               pilnībā noraidīt iebildumus;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-503/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/17

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-503/08)
   (2009/C 6/29)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Dejmek un E. Adsera Ribera)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvu 2005/56/EKpar kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos (1), Spānijas Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 19. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2005/56/EK transponēšanai valsts tiesībās noteiktais termiņš beidzās 2007. gada 15. decembrī.

      (1)  OV L 310, 1. lpp.


title: Lieta T-825/14: Prasība, kas celta 2014. gada 18. decembrī  – IREPA /Komisija un Revīzijas palāta

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 18. decembrī – IREPA/Komisija un Revīzijas palāta
   (Lieta T-825/14)
   (2015/C 065/62)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus (Salerno, Itālija) (pārstāvis – F. Tedeschini, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Revīzijas palāta

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 30. septembra paziņojumu par parādu Nr. 3241411395, ar kuru IREPA bija pieprasīts pārskaitīt summu EUR 4 58  347,35 apmērā uz Eiropas Komisijas bankas kontu līdz 2014. gada 7. novembrim;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 12. jūlija paziņojumu Nr. Ares(2013)2644562 un pievienoto Eiropas Savienības Revīzijas palātas 2013. gada 27. februāra ziņojumu, kurā ietverta iepriekšēja informatīva vēstule pirms atgūšanas rīkojuma saistībā ar Itālijas Datu vākšanas programmu 2010. gadam;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 6. augusta paziņojumu Nr. Ares(2014) 2605588, kurā ietverta otrā iepriekšēja informatīva vēstule pirms atgūšanas rīkojuma saistībā ar Itālijas Datu vākšanas programmu 2010. gadam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir celta, vēršoties pret Komisijas iebildumiem, pamatojoties uz Revīzijas palātas secinājumiem saistībā ar tādu izdevumu leģitimitāti, kuri prasītājam radušies attiecībā uz personālu un ārējo palīdzību saistībā ar Itālijas Nacionālo zivsaimniecības datu vākšanas programmu (2010. gadam), kā rezultātā tika izsniegts pieprasījums atmaksāt gan ES, gan valsts finansējuma daļu.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu saistībā ar iebildumu par “Personāla izmaksām” tiek apgalvots, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots: i) Komisijas 2008. gada 3. novembra Regulas (EK) Nr. 1078/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 861/2006 piemērošanai dalībvalstu izdevumiem zvejniecības pamatdatu vākšanā un pārvaldībā, I pielikums; ii) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru [par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma, piegādes publiskā iepirkuma un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru], 16. pants un iii) tiesiskās paļāvības princips.

                           —

                           Prasītājs šajā ziņā norāda, ka pieprasījums atmaksāt summas saistībā ar “Personāla izmaksām” ir prettiesisks, jo Regulas (EK) Nr. 1078/2008 I pielikuma vispārīgais un abstraktais saturs ir jāinterpretē, ņemot vērā īpašos noteikumus Nacionālās programmas īstenošanai.

                           —

                           Prasītājs arī uzskata, ka Eiropas Komisija īpašos Nacionālās programmas noteikumus ir apstiprinājusi 2009. gada budžetā, tādējādi radot tiesisko paļāvību attiecībā uz šo noteikumu tiesiskumu 2010. gadā.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka iebildums par to, ka nav noticis publiskais iepirkums attiecībā uz uzdevumu vākt datus, izmantojot anketas, piešķiršanu, arī ir prettiesisks, jo ar Direktīvas 2004/18/EK 16. panta e) punktu “darba līgumi” ir izslēgti no noteikumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrām piemērošanas jomas.

               2.

               Ar otro pamatu saistībā ar “Ārējās palīdzības izmaksām” tiek apgalvots, ka ir pārkāpta un nepareizi piemērota: i) Regula (EK) Nr. 1078/2008; ii) Direktīvas 2004/18/EK 16. pants; iii) Padomes 2008. gada 25. februāra Regulas (EK) Nr. 199/2008 par Kopienas sistēmas izveidi datu vākšanai, pārvaldībai un izmantošanai zivsaimniecības nozarē un par atbalstu zinātniskā padoma izstrādei saistībā ar kopējo zivsaimniecības politiku 14. pants un iv) tiesiskās paļāvības princips.

                           —

                           Prasītājs šajā ziņā norāda, ka sūdzība par to, ka nav notikusi atlases procedūra, lai piešķirtu uzdevumu sabiedrībai Studio Nouvelle S.r.l., pārkāpj Direktīvas 2004/18/EK 16. panta f) punktu, ar kuru attiecīgie pakalpojumi ir izslēgti no noteikumu par publisko iepirkumu piemērošanas jomas. Katrā ziņā IREPA īstenoja publiskā iepirkuma procedūru, uzaicinot piecus saimnieciskās darbības subjektus saskaņā ar publiskā iepirkuma procedūras regulējošiem principiem.

                           —

                           Prasītājs arī uzskata, ka iebildums par to, ka nav datu par veiktajām pārbaudēm saistībā ar Studio Nouvelle S.r.l. sniegtajiem pakalpojumiem, ir prettiesisks, jo ar to tiek pārkāpts Regulas (EK) Nr. 199/2008 14. pants, kurā nav paredzēti īpaši noteikumi par pārbaudēm, ņemot vērā, ka tā vietā šādi noteikumi ir norādīti Eiropas Komisijas apstiprinātajā Nacionālajā plānā, tādējādi radot tiesisko paļāvību attiecībā uz šo noteikumu tiesiskumu.

                           —

                           Kā uzskata prasītājs, apstrīdētā tādu izmaksu iekļaušana atmaksas pieprasījumā, kuras valstij faktiski vēl nav radušās, ir prettiesiska, jo norādītās summas ir tikušas attiecinātas uz 2009./2010. gada Nacionālo programmu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1078/2008 7., 10. un 11. pantu un Komisija ir apstiprinājusi šādu paziņošanas veidu attiecībā uz dokumentāciju par 2008. gada programmu, tādējādi radot tiesisko paļāvību saistībā ar samaksu.


title: Lieta T-501/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 15. februāra spriedums — Bodegas Franco-Españolas pret ITSB — Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro ( ROYAL ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes ROYAL reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme ROYAL FEITORIA — Relatīvais atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/35

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 15. februāra spriedums — Bodegas Franco-Españolas pret ITSB — Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro (“ROYAL”)
   (Lieta T-501/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ROYAL ’reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “ROYAL FEITORIA’ - Relatīvais atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2007/C 82/78)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bodegas Franco-Españolas, SA, Logroño (Spānija) (pārstāvis — E. López Camba, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. García Murillo)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha), Vila Nova de Gaia (Portugāle) (pārstāvis — D. Martins Pereira, avocat)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 513/2002-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) un Bodegas Franco-Españolas, SA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 513/2002-1;

               2)

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 19.2.2005.


title: Lieta C-270/15 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums – Beļģijas Karaliste/Eiropas Komisija Apelācija — Atbalsts, ko Beļģijas iestādes piešķir transmisīvās sūkļveida encefalopātijas skrīninga testu liellopiem finansēšanai — Selektīva priekšrocība — Lēmums, ar kuru šis atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/22

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums – Beļģijas Karaliste/Eiropas Komisija
   (Lieta C-270/15 P) (1)

   (Apelācija - Atbalsts, ko Beļģijas iestādes piešķir transmisīvās sūkļveida encefalopātijas skrīninga testu liellopiem finansēšanai - Selektīva priekšrocība - Lēmums, ar kuru šis atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu)
   (2016/C 335/29)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – C. Pochet un J.-C. Halleux, piedaloties L. Van den Hende, advocaat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Noë un H. van Vliet)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Beļģijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta C-133/08: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 6. oktobra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden — Nīderlande lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Intercontainer Interfrigo SC (ICF)/Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV (Romas Konvencija par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām — Tiesību akti, ko piemēro, ja nav izdarīta izvēle — Fraktēšanas līgums — Piesaistes kritēriji — Nodalāmība)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/9

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 6. oktobra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden — Nīderlande lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Intercontainer Interfrigo SC (ICF)/Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV

   (Lieta C-133/08) (1)

   (Romas Konvencija par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām - Tiesību akti, ko piemēro, ja nav izdarīta izvēle - Fraktēšanas līgums - Piesaistes kritēriji - Nodalāmība)
   2009/C 282/15
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Intercontainer Interfrigo SC (ICF)

      Atbildētāji:
      Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Konvencijas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, kura atvērta parakstīšanai Romā, 1980. gada 19. jūnijā, 4. panta interpretācija — Preču pārvadājuma līgums — Elementi — Vienreizējs līgumreiss — Pēc noklusēšanas piemērojamās tiesības — Saistības kritēriji

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Konvencijas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, kura atvērta parakstīšanai Romā 1980. gada 19. jūnijā, 4. panta 4. punkta pēdējais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka minētā 4. panta 4. punkta otrajā teikumā paredzētais piesaistes kritērijs citiem fraktēšanas līgumiem, izņemot vienreizēju līgumreisu, ir piemērojams vienīgi tad, ja līguma galvenais mērķis ir nevis transportlīdzekļa vienkārša nodošana kāda rīcībā, bet gan preču pārvadāšana tās parastajā nozīmē;

               2)

               šīs konvencijas 4. panta 1. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka vienu līguma daļu var regulēt tiesības, kas atšķiras no tiesībām, kas piemērojamas pārējam līgumam, vienīgi tad, ja tās priekšmets rādās esam autonoms;
               ja piesaistes kritērijs, kas tiek piemērots fraktēšanas līgumam, ir konvencijas 4. panta 4. punktā paredzētais, šis kritērijs ir jāpiemēro visam līgumam, ja vien līguma daļa par pārvadāšanu nav autonoma attiecībā pret līguma daļām;

               3)

               šīs pašas konvencijas 4. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja no apstākļu kopuma skaidri izriet, ka līgums ir ciešāk saistīts ar citu valsti, nevis to, kas noteikta, pamatojoties uz konvencijas 4. panta 2.–4. punktā noteiktajiem pieņēmumiem, šai tiesai nav jāņem vērā šie kritēriji un ir jāpiemēro tās valsts tiesības, ar kuru šis līgums ir saistīts visciešāk.

      (1)  OV C 158, 21.06.2008


title: Lieta T-347/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 21. jūnija rīkojums – Inox Mare/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Muitas savienība — Komisijas lēmums, ar kuru konstatē, ka konkrētajā gadījumā ievedmuitas nodokļa atmaksa nav pamatota — Cita uzņēmēja prasība — Tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 21. jūnija rīkojums – Inox Mare/Komisija
   (Lieta T-347/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Muitas savienība - Komisijas lēmums, ar kuru konstatē, ka konkrētajā gadījumā ievedmuitas nodokļa atmaksa nav pamatota - Cita uzņēmēja prasība - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)
   (2017/C 269/31)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inox Mare Srl (Rimini, Itālija) (pārstāvis – R. Holzeisen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Caeiros, J. Baquero Cruz un D. Nardi)

      Priekšmets

   Prasība saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Komisijas 2016. gada 6. janvāra lēmumu C(2015) 9672 final, ar kuru konstatē, ka konkrētajā gadījumā ievedmuitas nodokļa atmaksa nav pamatota (REM 02/14)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepamatotu;

               2)

               Inox Mare Srl sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-246/99: Pirmās instances tiesas 2007. gada 20. jūnija spriedums — Tirrenia di Navigazione  u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Jūras transports — Lēmums sākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Jauns atbalsts — Pastāvošs atbalsts)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/31

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 20. jūnija spriedums — Tirrenia di Navigazione u.c./Komisija
   (Lieta T-246/99) (1)

   (Valsts atbalsts - Jūras transports - Lēmums sākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Jauns atbalsts - Pastāvošs atbalsts)
   (2007/C 183/60)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Tirrenia di Navigazione SpA, iepriekš — Tirrenia di Navigazione SpA un Adriatica di Navigazione SpA, Neapole (Itālija); Caremar SpA (Neapole); Toremar SpA, Livorno (Itālija); Siremar SpA, Palermo (Itālija); un Saremar SpA, Cagliari (Itālija) (pārstāvji — sākotnēji A. Tizzano un G. Roberti, tad — G. Roberti, A. Franchi un G. Bellitti, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou, V. Di Bucci un E. De Persio)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Navigazione Libera del Golfo SpA (Neapole) (pārstāvji — S. Ravenna un A. Abate, advokāti); Aliscafi Società Navigazione Alta Velocità SpA (Aliscafi SNAV), Messina (Itālija) (pārstāvji — B. Castaldo un C. Forte, advokāti); Traghetti Pozzuoli Srl (Neapole); Alilauro SpA (Neapole) un Linee Lauro Srl, Pozzuoli (Itālija) (pārstāvis — E. Amato, advokāts)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 1999. gada 6. augusta lēmumu sākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru par valsts atbalstu, ko Itālijas Republika piešķīrusi Gruppo Tirrenia di Navigazione uzņēmumiem (OV 1999, C 306, 2. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāji sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Komisijai un Navigazione Libera del Golfo SpA, Linee Lauro Srl, Traghetti Pozzuoli Srl un Alilauro SpA, kas iestājušās lietā;

               3)

                  Aliscafi Società Navigazione Alta Velocità SpA (Aliscafi SNAV), kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 20, 22.1.2000.


title: Lieta F-16/12: Prasība, kas celta 2012. gada 10. februārī — ZZ /Komisija

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/33

         Prasība, kas celta 2012. gada 10. februārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-16/12)
   2012/C 138/76
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — P. Nelissen Grade un G. Leblanc, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu vienpusēji mainīt prasītāja iecelšanu amatā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecelējinstitūcijas 2012 gada 1. februāra lēmumu iecelt prasītāju amatā D5 nodaļā, nevis A4 nodaļā;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam EUR 3 000 par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.