title: Apvienotās lietas C-101/07 P un C-110/07 P: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 18. decembra spriedums — Coop de France bétail et viande , iepriekš saukta Fédération nationale de la coopération bétail et viande ( FNCBV )/ Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles ( FNSEA ), Fédération nationale bovine ( FNB ), Fédération nationale des producteurs de lait ( FNPL ), Jeunes agriculteurs ( JA ), Eiropas Kopienu Komisija, Francijas Republika (Apelācija — Konkurence — Liellopu gaļas tirgus — Līgums, kas noslēgts starp nacionālām lopkopju un kautuvju federācijām un kura mērķis ir liellopu gaļas importa pārtraukšana un minimālās iepirkuma cenas noteikšana — Naudas sodi — Regula Nr. 17 — 15. panta 2. punkts — Federāciju biedru uzņēmumu apgrozījuma ņemšana vērā)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/7

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 18. decembra spriedums — Coop de France bétail et viande, iepriekš saukta Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV)/Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA), Eiropas Kopienu Komisija, Francijas Republika
   (Apvienotās lietas C-101/07 P un C-110/07 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Liellopu gaļas tirgus - Līgums, kas noslēgts starp nacionālām lopkopju un kautuvju federācijām un kura mērķis ir liellopu gaļas importa pārtraukšana un minimālās iepirkuma cenas noteikšana - Naudas sodi - Regula Nr. 17 - 15. panta 2. punkts - Federāciju biedru uzņēmumu apgrozījuma ņemšana vērā)
   (2009/C 44/11)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Coop de France bétail et viande, iepriekš saukta Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) (pārstāvis — M. Ponsard, avocat) (C-101/07 P), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA) (pārstāvji — V. Ledoux un B. Neouze, avocats) (C-110/07 P)

      Pretējā puse procesā: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un S. Ramet), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un X. Lewis)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 13. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-217/03 un T-245/03 FNCBV u.c./Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasītāju prasību, primāri, atcelt Komisijas 2003. gada 2. aprīļa Lēmumu 2003/600/EK par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (OV L 209, 12. lpp.), un, pakārtoti, samazināt vai atcelt šajā lēmumā noteikto naudas sodu — Aizliegtas vienošanās veidojošie elementi — Pušu piekrišanas nepieciešamība — Naudas sodu aprēķināšanas veids — Iespēja ņemt vērā apvienības biedru apgrozījumu, ja apvienībai formāli nav pilnvaru uzlikt saistības saviem biedriem — Pienākums norādīt pamatojumu un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

                  Coop de France bétail et viande, iepriekš saukta Fédération nationale de coopération bétail et viande (FNCBV), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) un Jeunes agriculteurs (JA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-545/15: Prasība, kas celta 2015. gada 16. oktobrī – Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/19

         Prasība, kas celta 2015. gada 16. oktobrī – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-545/15)
   (2016/C 016/24)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Heller, K. Herrmann un E. Sanfrutos Cano)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot un neīstenojot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Direktīvas 2012/19/ES par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (1) prasības, kā arī tos nedarot zināmus Komisijai, Polijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 24. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               uzlikt Polijas Republikai naudas sodu atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam par informēšanas par Direktīvas 2012/19/ES transponēšanas pasākumiem pienākuma neizpildi ar likmi EUR 71 610 dienā kopš sprieduma pasludināšanas dienas šajā lietā;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2012/19/ES transponēšanas termiņš beidzās 2014. gada 14. februārī.

      (1)  OV L 197, 38. lpp.


title: Lieta C-276/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 13. oktobra rīkojums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Miloud Rimoumi, Gabrielle Suzanne Marie Prick/Ministre des Affaires étrangères et de l'Immigration

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 13. oktobra rīkojums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Miloud Rimoumi, Gabrielle Suzanne Marie Prick/Ministre des Affaires étrangères et de l'Immigration
   (Lieta C-276/08) (1)

   (2008/C 327/38)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 236, 13.9.2008.


title: Lieta C-122/14: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. jūnija rīkojums (Juzgado de Primera Instancia n° 5 de Cartagena (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, filiāle Cīrihē, iepriekš Aktiv Kapital Portfolio Investment AG/Angel Luis Egea Torregrosa Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Maksājuma rīkojuma procedūra — Izpildes process — Valsts izpildes tiesas kompetence pēc savas ierosmes izskatīt jautājumu par negodīga noteikuma spēkā neesamību — Efektivitātes princips — Res judicata princips

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/2

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. jūnija rīkojums (Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, filiāle Cīrihē, iepriekš Aktiv Kapital Portfolio Investment AG/Angel Luis Egea Torregrosa

   (Lieta C-122/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Maksājuma rīkojuma procedūra - Izpildes process - Valsts izpildes tiesas kompetence pēc savas ierosmes izskatīt jautājumu par negodīga noteikuma spēkā neesamību - Efektivitātes princips - Res judicata princips)
   (2016/C 326/02)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, filiāle Cīrihē, iepriekš Aktiv Kapital Portfolio Investment AG

      Atbildētājs: Angel Luis Egea Torregrosa

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos ir interpretējama tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir aplūkots pamatlietā un kas tiesai, kam ir jāizpilda paziņojums par maksājuma rīkojumu, neļauj pēc savas ierosmes, kaut arī tai ir zināmi visi šajā nolūkā vajadzīgie tiesiskie un faktiskie apstākļi, novērtēt tāda noteikuma negodīgumu, kas ir ietverts līgumā, kuru ir noslēdzis komersants un patērētājs un par kuru ir ticis izdots šis paziņojums, ja, patērētājam neiebilstot pret rīkojumu, tiesai, kas ir izdevusi minēto paziņojumu, nebija tiesību veikt šādu vērtējumu.

      (1)  OV C 159, 26.5.2014.


title: Lieta C-477/07: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 9. jūlija rīkojums ( Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gerlach & Co. NV / Belgische Staat (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Kopienas Muitas kodekss — Jēdzieni muitas nodokļa summas iegrāmatošana un paziņošana parādniekam — Muitas parāda summas iepriekšēja iegrāmatošana — Muitas parāda piedzīšana)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/11

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 9. jūlija rīkojums (Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gerlach & Co. NV/Belgische Staat

   (Lieta C-477/07) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Kopienas Muitas kodekss - Jēdzieni muitas nodokļa summas “iegrāmatošana’ un “paziņošana’ parādniekam - Muitas parāda summas iepriekšēja iegrāmatošana - Muitas parāda piedzīšana)
   (2008/C 313/16)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hof van beroep te Antwerpen
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gerlach & Co. NV

      Atbildētāja: Belgische Staat

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van beroep te Antwerpen — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp) 217. panta un 221. panta 1. punkta, kā arī Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 155, 1. lpp.) (pēc grozījumiem — Padomes 2000. gada 22. maija Regula (EEK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom) (OV L 130, 1. lpp.), 6. panta interpretācija — Jēdzieni muitas nodokļa summas “iegrāmatošana” un “paziņošana” parādniekam — Muitas parāda summas iepriekšēja iegrāmatošana — Parāda piedzīšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 221. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētā piedzenamās nodokļu summas “iegrāmatošana” ir tāda minētās summas “iegrāmatošana”, kas definēta minētās regulas 217. panta 1. punktā, un ka minētā iegrāmatošana ir jānošķir no šo nodokļu iegrāmatošanas kā pašu resursi, kas paredzēti Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, 6. pantā;

               2)

               Regulas Nr. 2913/92 221. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka piedzenamā nodokļu summa ir jāpaziņo, pirms dalībvalsts muitas iestādes šo summu iegrāmato, un ka saskaņā ar šo tiesību normu, trūkstot likumīgam paziņojumam, minētās iestādes šo summu nevar piedzīt. Tomēr šīs iestādes ir tiesīgas izdot jaunu paziņojumu par šo summu, ievērojot minētajā tiesību normā paredzētos nosacījumus un muitas parāda rašanās datumā spēkā esošos noteikumus par noilguma iestāšanos.

      (1)  OV C 8, 12.1.2007.


title: Lieta C-31/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 8. novembra spriedumu lietā T-536/10 Kessel Marketing  &  Vertriebs GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 21. janvārī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 8. novembra spriedumu lietā T-536/10 Kessel Marketing & Vertriebs GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 21. janvārī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-31/14 P)
   2014/C 102/21
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Pārējās lietas dalībnieces: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH, Janssen-Cilag GmbH

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               noraidīt prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 21. septembra lēmumu lietā R 708/2010–4, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt tostarp pirmās instances, kā arī apelācijas instances tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot apstiprinājusi Apelāciju padomes lēmumu, ka prasītājas veiktā preču un pakalpojumu saraksta ierobežošana ir neskaidra, ja kā kritēriju tā izmanto prasības par ārsta recepti neesamību. Tomēr Vispārējā tiesa esot izskaidrojusi, ka šis skaidrības trūkums pieteikumu par ierobežošanu kopumā nevar padarīt par nebūtisku. ITSB uzskata, ka skaidrības trūkuma gadījumā preču un pakalpojumu saraksta ierobežošana nevarot tikt nedz reģistrēta, nedz izmantota kā pamats preču un pakalpojumu salīdzināšanai. Tā kā šis trūkums šajā gadījumā esot ticis konstatēts, Apelāciju padome neesot varējusi ņemt vērā attiecīgo pieteikumu.
   Tāpat Vispārējā tiesa esot lēmusi, ka prasītājas pieteikums par ierobežošanu ir nepieņemams, ciktāl tas ir balstīts uz prasības par ārsta recepti neesamību attiecīgajām precēm. Prasības par ārsta recepti neesamības kritērijs esot nepiemērots reģistrācijai pieteikto preču apakšpozīcijas izveidošanai. Tas neesot piemērots kritērijs ar preču zīmi apzīmēto farmācijas produktu apakšpozīcijas izveidei. Tas, vai ir vai nav prasība par ārsta recepti, ņemot vērā, ka Eiropas līmenī nav veikta saskaņošana, esot atkarīgs no farmaceitiskajiem produktiem piemērojamiem valsts tiesību aktiem, kurus valsts likumdevējs jebkura brīdī var grozīt. Taču tiesības uz aizsardzību, ko sniedz Kopienas preču zīme, nevarot būt atkarīgas nedz no kritērija, kas paredzēts valsts tiesības, nedz no kritērija, ko laika gaitā var grozīt. To ITSB neapstrīdot. Tomēr Vispārējā tiesa esot arī lēmusi, ka Apelāciju padome nepamatoti kopumā nav ņēmusi vērā ierobežošanu. Apelāciju padome neesot drīkstējusi ierobežošanu aplūkot kā kopumā nebūtisku. Preču salīdzināšana tai esot bijis jāveic, pamatojoties uz precēm, uz kurām attiecas reģistrācijai pieteiktā preču zīme pēc prasītājas veiktās ierobežošanas, ar precēm, uz kurām attiecas agrākā preču zīme, turklāt neņemot vērā prasības par ārsta recepti kritēriju.
   Šajā ziņā ITSB skatījumā ar spriedumu tiekot pārkāpts Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 43. panta 1. punkts kopsakarā ar Īstenošanas regulas (2) 2. noteikuma 2. punktu, jo skaidrības trūkums padara preču un pakalpojumu sarakstu par kopumā nepieļaujamu. Nepieļaujamu ierobežošanu nevarot nedz reģistrēt, nedz ņemt vērā preču salīdzināšanā. Ar spriedumu tiekot pārkāpts arī Kopienas preču zīmju sistēmas pamatā esošais pieteikuma saistošā rakstura princips. Preču un pakalpojumu saraksts esot jāizvērtē šādā – pieteikuma iesniedzēja lūgtajā – veidā. ITSB neesot piešķirtas pilnvaras saraksta pārformulēšanai.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, OV L 303, 1. lpp.


title: Lieta C-200/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. marta spriedumu lietā T-249/06 Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), agrāk Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), agrāk Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT/Eiropas Savienības Padome 2009. gada 27. maijā iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 10. marta spriedumu lietā T-249/06 Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), agrāk Nikopolsky Seamless Tubes Plant “Niko Tube” ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), agrāk Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT/Eiropas Savienības Padome 2009. gada 27. maijā iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-200/09 P)
   2009/C 193/13
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Van Vliet, C. Clyne)

      Pārējie lietas dalībnieki: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), agrāk Nikopolsky Seamless Tubes Plant “Niko Tube” ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), agrāk Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt sprieduma 1. punktu;

               —

               pilnībā noraidīt prasības pieteikumu;

               —

               piespriest prasītājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies Komisijai, iesniedzot šo apelācijas sūdzību.

      Pamati un galvenie argumenti

   PIRMAIS APELĀCIJAS SŪDZĪBAS PAMATS — vienas [vienotas] ekonomiskas vienības jēdziena izmantošana, nosakot eksporta cenu
   Komisija uzskata, ka Pirmās instances tiesa pieļauj divas kļūdas tiesību piemērošanā, nospriežot: “Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru attiecībā uz normālās vērtības aprēķinu, bet pēc analoģijas ir piemērojama eksporta cenas aprēķinam, ražošanas un pārdošanas darbību sadale grupas, ko veido nošķirtas juridiskās sabiedrības, iekšienē, nemaina to, ka runa ir par vienu [vienotu] ekonomisko vienību, kura šādā veidā organizē to darbību kopumu, kuras citos gadījumos veic vienība, kas ir viena [vienota] arī no juridiskā viedokļa”.
   Pirmkārt, PIT esot pieļāvusi kļūdu, nesniedzot nekādu pamatojumu tam, kāpēc tā sauktais vienotas ekonomiskas vienības jēdziens (VEV jēdziens) ir piemērojams pēc analoģijas arī eksporta cenas noteikšanai dempinga aprēķinos.
   Otrkārt, PIT esot pieļāvusi kļūdu, neievērojot iepriekšējo pastāvīgo Tiesas judikatūru attiecībā uz VEV jēdzienu, tostarp lietās Sharp Corporation, Minolta Camera, Ricoh un Canon-II, kurās tika nospriests citādi.
   OTRAIS APELĀCIJAS SŪDZĪBAS PAMATS — pierādīšanas pienākums un pārbaudes kritērijs
   Šis pamats attiecas uz pierādīšanas pienākumu un pārbaudes tiesā kritēriju. Komisija uzskata, ka šajā sakarā sprieduma 180.-190. punktā PIT esot pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā, nepiemērojot atbilstošo pārbaudes kritēriju. Citējot spriedumu lietā Kundan un Tata, PIT neesot ņēmusi vērā apstākli, ka pēc minētā sprieduma pasludināšanas Pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunkta formulējums tika pielāgots, lai īpaši atrisinātu tādas situācijas kā izskatāmā. Tas noteikti atstāj zināmu rīcības brīvību iestādēm. PIT esot piemērojusi nepareizu juridisko kritēriju, attiecīgi prasot pārāk augsto pierādīšanas pienākuma līmeni no iestādēm jomā, kurā tām ir parasti plaša rīcības brīvība. Tātad PIT nav pierādījusi — lai gan tai būtu tas jāizdara —, ka iestādes bija pieļāvušas acīmredzamu kļūdu faktu novērtējumā.
   TREŠAIS APELĀCIJAS SŪDZĪBAS PAMATS
   Pamatregulas 2. panta 10. punkta pirmā daļa. Ar trešo pamatu tiek apstrīdēti pārsūdzētā sprieduma 193.-197. punkts. Ja pirmais un otrais apelācijas sūdzības pamats ir pamatots, tad saskaņā ar pašas PIT argumentāciju tās secinājums, ka iestādes bija pārkāpušas 2. panta 10. punkta pirmo daļu, ir kļūdains no juridiskā viedokļa.
   TREŠAIS APELĀCIJAS SŪDZĪBAS PAMATS — TIESĪBAS UZ AIZSTĀVĪBU
   Šis pamats attiecas uz pārsūdzētā sprieduma 200.-211. punktu. Komisija uzskata, ka šajos punktos PIT esot piemērojusi pārāk stingru un tātad, nepamatotu kritēriju attiecībā uz prasītājas tiesībām uz aizstāvību. Korekcijas apjoms un darījumi, uz kuriem tas attiecas, bija zināmi prasītājām jau kādu laiku (kopš pirmā galīgā informācijas dokumenta). Turklāt otrajā galīgajā informācijas dokumentā tika sniegti paskaidrojumi, atbildot uz apsvērumiem, ko prasītājas bija sniegušas pēc minētā dokumenta saņemšanas; Komisija paskaidroja, ka agrāka norāde uz 2. panta 9. punktu kā korekcijas juridisko pamatu bija kļūdaina. Tādējādi prasītājas bija pilnībā informētas par precīziem iemesliem, kādēļ Komisija plānoja piemērot korekciju, proti, tā uzskatīja, ka Sepco darbojas kā komersants, kurš prasītāju labā veic funkcijas, kas ir līdzīgas aģenta, kurš strādā par komisijas maksu, darbībām.
   Komisija uzskata, ka, sniedzot šo informāciju, tā sniegusi prasītājām pietiekamu informāciju, lai tās varētu izmantot savas tiesības uz aizstāvību. Tādējādi PIT esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, 201. punktā apgalvojot, ka galīgā informācijas dokumenta daļā, kas attiecas uz šo jautājumu, būtu bijis jāsniedz vairāk informācijas. Pretēji PIT apgalvojumiem prasītājas zināja par iemesliem, kādēļ Komisija plānoja iekļaut šo korekciju savā priekšlikumā Padomei, proti, ka uz Sepco attiecībām ar prasītājām attiecas 2. panta 10. punkta i) apakšpunkta otrais teikums. Turklāt Komisija uzskata, ka tās nostāju apstiprina agrākie Tiesas nolēmumi (piem., EFMA lietā).
   Visbeidzot, Komisija uzskata, ka PIT ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā 209. punktā, “sajaucot” materiālo tiesību normu jautājumu par to, vai korekcijas piemērošana bija tiesiska, ar jautājumu, vai bija ievērotas prasītāju tiesības uz aizstāvību. Tā norāda: “Iepriekš [..] tika pierādīts, ka [iestādes rīkojas prettiesiski, piemērojot korekciju]. Līdz ar to ir jāsecina, ka”, nenorādot savu galīgo pamatojumu jau otra galīgā informācijas dokumenta izsniegšanas laikā, iestādes ir pārkāpušas prasītāju tiesības uz aizstāvību. Tomēr — pretēji PIT apgalvojumiem — nepastāvot cēloņsakarība starp šiem diviem apstākļiem. Tas vien, ka PIT uzskata, ka no tās viedokļa korekcija tika piemērota prettiesiski, vēl nenozīmē, ka prasītāju tiesības uz aizstāvību ir pārkāptas. Jautājums ir par to, vai iestādes administratīvajā procesā bija sniegušas prasītājām vajadzīgo informāciju, kas tām ļautu iesniegt informāciju. Tas, ka PIT uzskata, ka korekcija ir prettiesiska, nenozīmē, ka “tādējādi” administratīvajā procesā tika pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību.
   PAR JAUTĀJUMU, VAI TIESA VAR LEMT PAR ATTIECĪGAJIEM PRASĪJUMIEM PATI (vai tai ir jānodod lieta atpakaļ PIT)
   Komisija uzskata, ka gadījumā, ja Tiesa nospriež, ka iepriekš minētie pamati ir pamatoti un atceļ pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1. punktu, tās rīcībā esot pietiekami lietas materiāli, lai pati lemtu par attiecīgajiem prasījumiem (un tos noraidītu). Tomēr tas ir jautājums, ko izlemj Tiesa, un Komisija to neizvērsīs.


title: Lieta T-252/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Cross Czech /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Sestā pamatprogramma attiecībā uz pētniecības, tehnoloģijas attīstības un izstāžu pasākumiem — Vēstule, ar kuru tiek apstiprināti finanšu revīzijas rezultāti un tiek informēts par procedūras turpmāko norisi — Šīs vēstules līgumiskais, nevis lēmuma raksturs — Nepieņemamība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Cross Czech/Komisija
   (Lieta T-252/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Sestā pamatprogramma attiecībā uz pētniecības, tehnoloģijas attīstības un izstāžu pasākumiem - Vēstule, ar kuru tiek apstiprināti finanšu revīzijas rezultāti un tiek informēts par procedūras turpmāko norisi - Šīs vēstules līgumiskais, nevis lēmuma raksturs - Nepieņemamība)
   2011/C 282/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Cross Czech a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis — T. Schollaert, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un W. Roels)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 12. marta vēstuli Nr. INFSO-O2/FD/GVC/Isc D(2010) 208676, ar kuru tiek apstiprināti finanšu revīzijas 09-BA74-006 rezultāti attiecībā uz izmaksām, ko prasītājs deklarējis par periodu no 2005. gada 1. februāra līdz 2008. gada 30. aprīlim, tiktāl, ciktāl tās attiecas uz trīs līgumiem, kas starp prasītāju un Eiropas Komisiju noslēgti Sestās Eiropas Kopienas pamatprogrammas attiecībā uz pētniecības, tehnoloģijas attīstības un izstāžu pasākumiem, kas veicina Eiropas pētniecības telpas izveidi un jauninājumus (no 2002. līdz 2006. gadam), ietvaros, un ar kuru prasītājs tiek informēts par procedūras turpmāko norisi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Cross Czech a.s. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus par pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 209, 31.07.2010.


title: Lieta T-25/09: Prasība, kas celta 2009. gada 19. janvārī — Johnson & Johnson /ITSB — Simca ( YourCare )

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/49

         Prasība, kas celta 2009. gada 19. janvārī — Johnson & Johnson/ITSB — Simca (“YourCare”)
   (Lieta T-25/09)
   (2009/C 69/108)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Johnson & Johnson GmbH, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvis — A. Gérard, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Simca Srl, Cesano Boscone (MI), Itālija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 6. novembra lēmumu lietā R 175/2008-1;

               —

               apmierināt iebildumus un noraidīt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 4 584 587 attiecībā uz grafisku preču zīmi “YourCare”; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “YourCare” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 8. un 21. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 913 574 vārdiskai preču zīmei “YourCare” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 30 416 018 grafiskai preču zīmei “bebe young care” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 21. un 44. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 30 414 452 vārdiskai preču zīmei “Young Care” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 21. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumus un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini uzskatījusi, ka nepastāvēja attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja; Padomes Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot ņēmusi vērā prasītājas iesniegtos pierādījumus, kas balstīti uz faktiem.


title: Lieta T-119/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. septembra spriedums — Rossi Ferreras pret Komisiju (Ierēdņi — Karjeras attīstības ziņojums — Prasība atcelt tiesību aktu — Novērtējuma laika posms par 2001./2002. gadu — Iepriekšējās augstākstāvošās amatpersonas viedoklis — Neņemšana vērā no vērtētāja puses — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Nepieņemamība)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/30

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. septembra spriedums — Rossi Ferreras pret Komisiju
   (Lieta T-119/04) (1)

   (Ierēdņi - Karjeras attīstības ziņojums - Prasība atcelt tiesību aktu - Novērtējuma laika posms par 2001./2002. gadu - Iepriekšējās augstākstāvošās amatpersonas viedoklis - Neņemšana vērā no vērtētāja puses - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Nepieņemamība)
   (2006/C 281/51)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Francisco Rossi Ferreras, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — G. Bounéou un F. Frabetti, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par novērtējuma periodu 2001./2002. gads un prasība atlīdzināt zaudējumus EUR 30 000 apmērā, kas nodarīti attiecīgā morālā kaitējuma rezultātā.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt lēmumu, ar ko apstiprina prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 12.06.2004.


title: Lieta C-501/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-429/15 Monster Energy/EUIPO – MAD CATZ INTERACTIVE (“MAD CATZ”) 2016. gada 22. septembrī iesniedza Monster Energy Company

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-429/15 Monster Energy/EUIPO – MAD CATZ INTERACTIVE (“MAD CATZ”) 2016. gada 22. septembrī iesniedza Monster Energy Company

   (Lieta C-501/16 P)
   (2017/C 112/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Monster Energy Company (pārstāvis – P. Brownlow, Solicitor)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   Tiesa (devītā palāta) ar 2017. gada 16. februāra rīkojumu nosprieda, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.


title: Lieta T-395/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās F-159/12 un F-161/12 CJ/ECDC2015. gada 14. jūlijā iesniedza Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (ECDC)

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/55

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās F-159/12 un F-161/12 CJ/ECDC2015. gada 14. jūlijā iesniedza Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (ECDC)
   (Lieta T-395/15 P)
   (2015/C 311/60)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (ECDC) (pārstāvji – J. Mannheim un A. Daume, pārstāvji, D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: CJ (Agios Stefanos, Grieķija)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās F-159/12 un F-161/12 attiecībā uz pamatiem, kas izvirzīti apelācijas sūdzībā, un

               —

               piespriest atbildētājam apelācijas instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar tiesību tikt uzklausītam tvērumu:

                           —

                           Civildienesta tiesa, neatsaucoties uz judikatūru un nenorādot konkrētu pamatojumu, ir plaši interpretējusi tiesību tikt uzklausītam tvērumu, nosakot, ka tās ir piemērojamas ne tikai apgalvojumiem, kas izteikti attiecībā pret personu, bet arī sekām, kas tiek piedēvētas šīs personas rīcībai. Turklāt Civildienesta tiesas izvēlētā pieeja attiecībā uz tiesību tikt uzklausītam tvērumu ir pretrunā secinājumiem, kurus tā pati ir izdarījusi pārsūdzētajā spriedumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar vērtējumu par to, vai procedūras iznākums varētu būt atšķirīgs gadījumā, ja iespējamā pārkāpuma nebūtu:

                           —

                           tā kā Civildienesta tiesa ir atzinusi, ka uzticība attiecībās starp atbildētāju apelācijas instancē un apelācijas sūdzības iesniedzēju ir neatgriezeniski zudusi, iespējamā pārkāpuma neesamības gadījumā iznākums nebūtu atšķirīgs.


title: lieta T-291/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 16. jūlijā iesniedza Enviro Tech Europe Ltd. un Enviro Tech International Inc.

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/29

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 16. jūlijā iesniedza Enviro Tech Europe Ltd. un Enviro Tech International Inc.
   (lieta T-291/04)
   (2004/C 273/58)
   tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 16. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Enviro Tech Europe Ltd., Kingstona pie Temzas, Apvienotā Karaliste un Enviro Tech International Inc., Illinoisa, Amerikas Savienotās Valstis, kurus pārstāv C. Mereu un K. Van Maldegem, juristi.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               I.

               pasludināt par daļēji spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/73/EK (OV L 152, 1. lpp.) attiecībā uz nPB iekļaušanu sarakstā kā ļoti viegli uzliesmojošu (R11) vielu un kā 2. kategorijas vielu reproduktīvam toksiskumam (R60);

               II.

               atzīt Komisiju par atbildīgu par prasītājiem uz šo dienu un šo tiesvedību laikā nodarītajiem zaudējumiem, kas radušies Komisijas nelikumīgas rīcības rezultātā, ieskaitot, bet ne aprobežojoties ar prasītāja lūguma noraidījumu un ar to saistītā apstrīdētā lēmuma pieņemšanu, un piespriest atlīdzināt prasītājiem par šiem zaudējumiem provizoriski 350 000 eiro apmērā;

               III.

               atzīt Komisiju par atbildīgu par nenovēršamajiem zaudējumiem, kas paredzami ar pietiekamu noteiktību, pat ja šādi zaudējumi nevar tikt precīzi novērtēti;

               IV.

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji lūdz pasludināt par daļēji spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/73/EK, ar ko divdesmit devīto reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548 par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (1), ciktāl tā attiecas uz n-propyl bromīda klasifikāciju.
   Šajā lietā minētie pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas minēti lietā Enviro Tech Europe Ltd. un Enviro Tech International Inc. pret Komisiju (OV L 2004 C 47, 35. lpp.)

      (1)  OV L 152, 1. lpp.


title: Lieta T-119/09: Prasība, kas celta 2009. gada 23. martā — Protege International/Komisija

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/43

         Prasība, kas celta 2009. gada 23. martā — Protege International/Komisija
   (Lieta T-119/09)
   2009/C 113/86
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Protege International Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — D. Shefet, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kuru Komisija pieņēma 2009. gada 23. janvārī attiecībā uz EKL 82. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39414 — Protégé International/Pernod Ricard).

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 23. janvāra lēmumu, ar kuru Komisija — nonākot pie secinājuma, ka Kopienas interešu nepietiekamas esamības dēļ izmeklēšana nebija veicama — noraidīja sūdzību, kuru prasītāja iesniedza pret Pernod Ricard saistībā ar to, kā pēdējā minētā it kā ļaunprātīgi izmantoja savu dominējošo stāvokli īru viskija tirgū, kas ietvēra, pirmkārt, Pernod Ricard celtas prasības pret prasītāju saistībā ar to, ka prasītāja bija piereģistrējusi preču zīmes “WILD GEESE”, “WILD GEESE RARE IRISH WHISKEY” un “WILD GEESE IRISH SOLDIERS AND HEROES”, un, otrkārt, piegādes atteikumu.
   Savas prasības atbalstam prasītāja apgalvo, ka:

               —

                  Pernod Ricard celto prasību mērķis bija nevis aizsargāt tās intelektuālā īpašuma tiesības attiecībā uz preču zīmi “WILD TURKEY”, jo nepastāvēja sajaukšanas iespēja starp strīdīgajām preču zīmēm, bet gan izstumt prasītāju kā Pernod Ricard konkurenti no īru viskija tirgū;

               —

               runa ir par dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu tāpēc, ka Pernod Ricard atteicās piegādāt īru viskiju prasītājai tāpēc, ka pēdējā minētā atteicās piekrist nosacījumiem attiecībā uz pārdošanas ierobežošanu Pernod Ricard apstiprinātajos tirgos;

               —

               noteikti pastāvēja arī Kopienas intereses, ciktāl apgalvotā ļaunprātīgā izmantošana attiecās uz vairākām dalībvalstīm un visu Kopienu teritoriju.


title: Lieta C-410/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 25. maija rīkojumu lietā T-581/15 Syndial/Komisija 2016. gada 22. jūlijā iesniedza Syndial SpA – Attività Diversificate

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 25. maija rīkojumu lietā T-581/15 Syndial/Komisija 2016. gada 22. jūlijā iesniedza Syndial SpA – Attività Diversificate

   (Lieta C-410/16 P)
   (2017/C 095/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Syndial SpA (pārstāvji – L. Acquarone un S. Grassi, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2017. gada 9. februāra rīkojumu Tiesa (devītā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un nosprieda, ka Syndial SpA – Attività Diversificate sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.


title: Lieta T-84/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 31. maija rīkojums – Laboratorios Thea/EUIPO – Sebapharma (“Sebacur”)

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/67

         Vispārējās tiesas 2016. gada 31. maija rīkojums – Laboratorios Thea/EUIPO – Sebapharma (“Sebacur”)
   (Lieta T-84/15) (1)

   (2016/C 270/74)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 118, 13.4.2015.


title: Lieta C-424/05 P: Apelācija, ko  2005. gada 29. novembrī  ierosināja Eiropas Kopienu Komisija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta)  2005. gada 13. septembra  spriedumu lietā T-72/04 S. Hosman-Chevalier/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/18

         Apelācija, ko 2005. gada 29. novembrī ierosināja Eiropas Kopienu Komisija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 13. septembra spriedumu lietā T-72/04 S. Hosman-Chevalier/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-424/05 P)
   (2006/C 10/35)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 29. novembrī izskatīšanai ir iesniegta Eiropas Kopienu Komisijas, ko pārstāv H. Krēmers [H. Kraemer] un M. Velardo [M. Velardo], pārstāvji, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 13. septembra spriedumu lietā T-72/04 S. Hosman-Chevalier/Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu un nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest atbildētājai pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot viņas pašas tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija attiecībā uz pārsūdzēto spriedumu izvirza vienu pamatu, kas saistīts ar Kopienu tiesību pārkāpumu minētā sprieduma 31.–36. un 42. punktā. Tā jo īpaši uzskata, ka Pirmās instances tiesa nepareizi interpretējusi nosacījumu par “darbu citas dalībvalsts labā”, kas ir noteikts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā.


title: Lieta C-480/09 P: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedums — AceaElectrabel Produzione SpA /Eiropas Komisija, Electrabel SA (Apelācija — Valsts atbalsts — Atbalsts, kas atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu — Nosacījums, ka par prettiesisku atzītā agrāk saņemtā atbalsta saņēmējam vispirms ir jāveic tā atmaksa — Jēdziens “ekonomiska vienība” — Divu atšķirīgu mātes sabiedrību kopīga kontrole — Prasības pamatu sagrozīšana — Pamatojumā pieļautās kļūdas un trūkumi)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/15

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedums — AceaElectrabel Produzione SpA/Eiropas Komisija, Electrabel SA

   (Lieta C-480/09 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsts, kas atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu - Nosacījums, ka par prettiesisku atzītā agrāk saņemtā atbalsta saņēmējam vispirms ir jāveic tā atmaksa - Jēdziens “ekonomiska vienība” - Divu atšķirīgu mātes sabiedrību kopīga kontrole - Prasības pamatu sagrozīšana - Pamatojumā pieļautās kļūdas un trūkumi)
   2011/C 55/26
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: AceaElectrabel Produzione SpA (pārstāvji — L. Radicati di Brozolo un M. Merola, avvocati)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvis — V. Di Bucci), Electrabel SA (pārstāvji — L. Radicati di Brozolo un M. Merola, avvocati)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 8. septembra spriedumu lietā T-303/05 AceaElectrabel Produzione SpA/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2005. gada 16. marta Lēmumu 2006/598/EK par valsts atbalstu, kuru Itālija — Lacio reģions — plāno piešķirt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanai (OV 2006, L 244)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               AceaElectrabel Produzione SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Electrabel SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 24, 30.1.2010.


title: Lieta T-140/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Philips Morris Products /ITSB (Cigarešu paciņas forma) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Cigarešu paciņas forma — Reģistrācijas atteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/32

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Philips Morris Products/ITSB (Cigarešu paciņas forma)
   (Lieta T-140/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Cigarešu paciņas forma - Reģistrācijas atteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2007/C 247/51)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Philips Morris Products, SA, Neuchâtel (Šveice) (pārstāvji — T. van Innis un C. Moreau, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Rassat)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 24. februāra lēmumu (lieta R 0075/2005-4) par cigarešu paciņas kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Philips Morris Products, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Lieta T-375/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra spriedums – Brouwerij Van Honsebrouck/ITSB – Beverage Trademark (“KASTEEL”) (Kopienas preču zīme – Iebildumu process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu – Vārdiska preču zīme “KASTEEL” – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CASTEL BEER” – Relatīvs atteikuma pamats – Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana – Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts – Sajaukšanas iespēja – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/33

      Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra spriedums – Brouwerij Van Honsebrouck/ITSB – Beverage Trademark (“KASTEEL”)
      (Lieta T-375/12) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “KASTEEL” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CASTEL BEER” - Relatīvs atteikuma pamats - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts)
      (2015/C 016/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Beļģija) (pārstāvis – P. Maeyaert, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, Britu Virdžīnu salas, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – R. Dequiré–Portier, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 8. jūnija lēmumu lietā R 652/2011–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Beverage Trademark Co. Ltd BTM un Brouwerij Van Honsebrouck

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Brouwerij Van Honsebrouck sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Beverage Trademark Co. Ltd BTM tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 343, 10.11.2012.


title: Lieta C-274/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste Valsts pienākumu neizpilde — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 132. panta 1. punkta f) apakšpunkts — Neatkarīgu personu grupu pakalpojumu, kas tiek sniegti to dalībniekiem, atbrīvojums no PVN — 168. panta a) punkts un 178. panta a) punkts — Grupas dalībnieku tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — 14. panta 2. punkta c) apakšpunkts un 28. pants — Dalībnieka rīcība savā vārdā grupas interesēs

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-274/15) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta f) apakšpunkts - Neatkarīgu personu grupu pakalpojumu, kas tiek sniegti to dalībniekiem, atbrīvojums no PVN - 168. panta a) punkts un 178. panta a) punkts - Grupas dalībnieku tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - 14. panta 2. punkta c) apakšpunkts un 28. pants - Dalībnieka rīcība savā vārdā grupas interesēs)
   (2017/C 213/05)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Dintilhac un C. Soulay)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji – D. Holderer, pārstāve, kam palīdz F. Kremer un P. E. Partsch, avocats, kā arī B. Gasparotti, eksperts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzot neatkarīgu personu grupām PVN režīmu, kāds tas ir definēts, pirmkārt, 1979. gada 12. februāra Konsolidētā likuma par pievienotās vērtības nodokli 44. panta 1. punkta y) apakšpunktā, aplūkojot to kopsakarā ar Lielhercogistes 2004. gada 21. janvāra noteikumu par neatkarīgu personu grupu pakalpojumu, kas sniegti to dalībniekiem, atbrīvojumu no PVN 2. panta a) punktu un 3. pantu, otrkārt, šo pašu noteikumu 4. pantā, aplūkojot to kopsakarā ar 2004. gada 29. janvāra administratīvo apkārtrakstu Nr. 707, ciktāl tajā komentēts šis 4. pants, un, treškārt, Tirgus uzraudzības komitejas (COBMA) iekšienē darbojošās aktīvās darba grupas sagatavotajā 2008. gada 18. decembra paziņojumā, kas saskaņots ar administration de l’Enregistrement et des Domaines, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kurā grozījumi veikti ar Padomes 2010. gada 13. jūlija Direktīvu 2010/45/ES, 2. panta 1. punkta c) apakšpunktā, 132. panta 1. punkta f) apakšpunktā, 168. panta a) punktā, 178. panta a) punktā, 14. panta 2. punkta c) apakšpunktā un 28. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta C-106/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 25. februārī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — Lidl & Companhia/Fazenda Pública

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 25. februārī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) — Lidl & Companhia/Fazenda Pública

   (Lieta C-106/10)
   2010/C 113/49
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lidl & Companhia

      Atbildētāja: Fazenda Pública

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 78. panta pirmās daļas a) punkts kopā ar šīs pašas direktīvas 79. panta pirmās daļas c) punktu ir interpretējami tādējādi, ka Kopienas iekšienē veiktu pirkumu gadījumā tajos ir aizliegts PVN bāzē iekļaut ar 2007. gada 29. jūnija Likumu Nr. 22-A ieviestā transportlīdzekļu nodokļa summu?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-351/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. jūlija iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Zollamt Linz Wels

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. jūlija iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Zollamt Linz Wels

   (Lieta C-351/10)
   ()
   2010/C 274/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Zollamt Linz Wels

      Atbildētāja: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Salzburg

      Persona, kas iestājusies lietā: LAKI D.O.O.E.L.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93 (1) 558. panta 1. punkts, skatot to kopā ar 555. panta 1. punkta c) apakšpunktu, Komisijas 2001. gada 4. maija Regulas (EK) Nr. 993/2001 redakcijā ir jāinterpretē tādējādi, ka transportlīdzekļa neatļauta izmantošana iekšējā satiksmē pastāv, tiklīdz notiek iekraušana un sākas pārvadāšana, ja komerciāli izmantotam transportlīdzeklim tika izsniegta atļauja iekšējai satiksmei starp divām dalībvalstīm, iekraušana notiek vienā no abām dalībvalstīm, tomēr galamērķa dalībvalsts (paredzētā izkraušanas valsts) ir cita, nevis kāda no abām dalībvalstīm, un ja attiecībā uz citu dalībvalsti atļauja netika izsniegta?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (Muitas kodekss) (2) 204. panta 1. punkta a) apakšpunkts, skatot to kopā ar 215. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā gadījumā muitas parāds rodas iekraušanas dalībvalstī un šī dalībvalsts ir atbildīga par ievedmuitas nodokļu iekasēšanu, lai gan tikai izkraušanā tiek konstatēts, ka pārvadāšana ir notikusi dalībvalstī, attiecībā uz kuru nav iekšējās satiksmes atļaujas?

               3)

               Turklāt, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (3) 61. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajos lietas apstākļos notiek ievešana iekraušanas dalībvalstī un šī dalībvalsts ir kompetenta iekasēt ievešanas apgrozījuma nodokli, lai gan tikai izkraušanā tiek konstatēts, ka pārvadāšana ir notikusi dalībvalstī, attiecībā uz kuru nav iekšējās satiksmes atļaujas?

      (1)  OV L 253, 1. lpp.

      (2)  OV L 302, 1. lpp.

      (3)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-85/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — General Química /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Gumijas apstrādei domātu ķimikāliju nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Apmaiņa ar konfidenciālu informāciju un cenu noteikšana — Mātes sabiedrības apsūdzēšana — Solidāra atbildība — Naudas sodi — Paziņojums par sadarbību)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/42

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — General Química/Komisija
   (Lieta T-85/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Gumijas apstrādei domātu ķimikāliju nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Apmaiņa ar konfidenciālu informāciju un cenu noteikšana - Mātes sabiedrības apsūdzēšana - Solidāra atbildība - Naudas sodi - Paziņojums par sadarbību)
   (2009/C 44/72)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: General Química, SA, Alava (Spānija), Repsol Química, SA, Madride (Spānija), un Repsol YPF, SA, Madride (Spānija) (pārstāvji — J. M. Jiménez Laiglesia Oñate un J. Jiménez Laiglesia Oñate, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un F. Amato, pēc tam F. Castillo de la Torre)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 21. decembra lēmumu 2006/902/EK par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru pret Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Co. Inc. (iepriekš — Uniroyal Chemical Co. Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corp. (iepriekš — Crompton Corp.), General Química, SA, Repsol Química, SA un Repsol YPF, SA (lieta COMP/F/38.443 — Gumijas apstrādei domātās ķimikālijas) (OV 2006, L 353, 50. lpp.), kā arī pakārtoti — samazināt prasītājām uzlikto naudas sodu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               General Química, SA, Repsol Química, SA un Repsol YPF, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 131, 3.6.2006.


title: Lieta C-271/09: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kapitāla brīva aprite — Piemērošanas joma — Atklātie pensiju fondi — Ierobežojums kapitāla ieguldījumiem ārvalstīs — Samērīgums)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/3

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-271/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kapitāla brīva aprite - Piemērošanas joma - Atklātie pensiju fondi - Ierobežojums kapitāla ieguldījumiem ārvalstīs - Samērīgums)
   2012/C 49/04
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji — M. Dowgielewicz, M. Szpunar, M. Jarosz un P. Kucharski)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 56. panta pārkāpums — Pensiju fondi, kas ir valsts obligātās apdrošināšanas daļa un ir balstīti uz kapitalizācijas sistēmu — Valsts tiesiskais regulējums, kas ierobežo šo fondu kapitāla ieguldījumus ārvalstīs un nosaka tiem nelabvēlīgākus noteikumus

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               paturot spēkā grozītā 1997. gada 28. augusta Likuma par pensiju fondu organizāciju un darbību (Ustawa o organizacji i funkcjonowaniu funduszy emerytalnych) 143. pantu, 136. panta 3. punktu un 136.a panta 2. punktu, ar kuriem tiek ierobežoti Polijas atklāto pensiju fondu ieguldījumi citās dalībvalstīs, Polijas Republika nav izpildījusi EKL 56. pantā paredzētos pienākumus;

               2.

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 233, 26.09.2009.


title: Lieta F-12/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. janvārī  – ZZ /Komisija

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/49

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. janvārī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-12/15)
   (2015/C 089/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke un T. Van Lysebeth, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Tādu lēmumu atcelšana, ar kuriem ir noteiktas prasītāja tiesības uz ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzināšanu atbilstoši VII pielikuma 8. pantam Civildienesta noteikumos, kas grozīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulu Nr. 1023/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja atalgojuma aprēķinu par 2014. gada jūniju, ciktāl tajā pirmo reizi tika piemērots no 2014. gada 1. janvāra spēkā esošās Civildienesta noteikumu redakcijas VII pielikuma 8. pants, lai noteiktu viņam izmaksājamo atlīdzību par ceļa izdevumiem;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2014. gada 15. oktobra standartlēmumu, ar kuru tika noraidīta viņa sūdzība;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-62/06: Prasība, kas celta  2006. gada 23. maijā  —  Guarnieri  pret Komisiju

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/35

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. maijā — Guarnieri pret Komisiju
   (Lieta F-62/06)
   (2006/C 165/72)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Daniela Guarnieri, St-Stevens-Woluwe (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 5. augusta lēmumu, kas nelabvēlīgi ietekmē prasītāju un ar kuru, piemērojot Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punktā paredzēto pabalstu pārklāšanās novēršanas principu, paredz atskaitīt Beļģijā piešķirto bāreņa pensiju no ģimenes pabalsta un līdz ar to noteic, ka attiecīgā summa tiks ieturēta no algas atbilstoši Civildienesta noteikumu 85. pantam;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas (AIPN) 2006. gada 14. februāra lēmumu, ar ko noraida prasītājas iesniegto sūdzību pret apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, Komisijas ierēdne un divu bērnu māte, saņēma Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punktā paredzēto apgādājamā bērna pabalstu. Pēc tam, kad 2005. gada 10. aprīlī nomira viņas laulātais, viņa tika informēta, ka Civildienesta noteikumu 80. panta grozījumu dēļ Komisija viņai nemaksās bāreņa pensiju. Savukārt Beļģijas iestādes viņai ir piešķīrušas ģimenes pabalstus un bāreņa pensiju. Tā kā minēto iestāžu maksāto pabalstu kopējā summa pārsniedza Kopienu piešķirto ģimenes pabalstu summu, Komisija uzskatīja, ka prasītājai vairs nav tiesību uz pēdējiem minētajiem pabalstiem.
   Savas prasības atbalstam prasītāja, pirmkārt, norāda uz Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punkta pārkāpumu. Pabalstiem, ko prasītājai maksā Beļģijas iestādes, nav tāds pats raksturs kā Kopienu maksātiem pabalstiem, un tātad tos nedrīkst atskaitīt atbilstoši minētajai normai.
   Turklāt prasītāja norāda, ka tika pārkāpts Civildienesta noteikumu 25. pantā paredzētais pienākums norādīt visu individuālo lēmumu pamatojumu, tiesiskās paļāvības princips, tiesiskās drošības princips, vienlīdzīgas attieksmes princips un labas pārvaldības princips, kā arī pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses.
   Viņa izvirza arī iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz Padomes 2004. gada 22. marta Regulu (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (1), ciktāl ar to groza Civildienesta noteikumu 80. panta 4. punktu, neparedzot pārejas noteikumus. Prasītāja uzskata, ka, atceļot bāreņa pensiju bērniem, kuru mirušais tēvs vai māte nebija ierēdnis vai pagaidu darbinieks, bija jāparedz arī pārejas noteikumi, kas ļautu ierēdņiem veikt visus aktuāros aprēķinus attiecībā uz viņu situāciju.

      (1)  OV L 124, 27.04.2004., 1. lpp.


title: Lieta C-457/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 30. pants — Būvizstrādājumi — Valsts atbilstības noteikšanas procedūra — Citās dalībvalstīs izdotu atbilstības sertifikātu neatzīšana — Tiesas spriedums, ar ko tiek atzīta valsts pienākumu neizpilde — Neizpilde — EKL 228. pants — Strīda priekšmets — Noteikšana pirmstiesas procedūras laikā — Vēlāka paplašināšana — Nepieļaujamība)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/12

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 10. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (lieta C-457/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. un 30. pants - Būvizstrādājumi - Valsts atbilstības noteikšanas procedūra - Citās dalībvalstīs izdotu atbilstības sertifikātu neatzīšana - Tiesas spriedums, ar ko tiek atzīta valsts pienākumu neizpilde - Neizpilde - EKL 228. pants - Strīda priekšmets - Noteikšana pirmstiesas procedūras laikā - Vēlāka paplašināšana - Nepieļaujamība)
   2009/C 267/20
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Pardo Kvintijana [S. Pardo Quintillán] un P. Andrade [P. Andrade])

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inezs Fernandišs [L. Inês Fernandes], pārstāvis, N. Ruiss [N. Ruiz] un K. Farinas [C. Farinhas], advogados)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 228. pants — Tiesas 2005. gada 10. novembra sprieduma lietā C-432/03 neizpilde — Prasība noteikt kavējuma naudu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 08.12.2007.


title: Lieta T-296/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūlija rīkojums – Adler Modemärkte/ITSB – Blufin (“MARINE BLEU”)

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/51

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūlija rīkojums – Adler Modemärkte/ITSB – Blufin (“MARINE BLEU”)
   (Lieta T-296/13) (1)

   (2015/C 320/68)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta C-95/17: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 15. decembra spriedumu lietā T-112/13 Mondelez UK Holdings & Services Ltd/EUIPO 2017. gada 22. februārī iesniedza Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 15. decembra spriedumu lietā T-112/13 Mondelez UK Holdings & Services Ltd/EUIPO2017. gada 22. februārī iesniedza Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-95/17)
   (2017/C 161/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Pārējie lietas dalībnieki: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, iepriekš – Cadbury Holdings Ltd; Société des produits Nestlé SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               piespriest Mondelez UK Holdings & Services Ltd atlīdzināt Biroja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. panta pirmā teikuma pārkāpums

   Vispārējās tiesas spriedums ir balstīts uz pretrunīgu pamatojumu, atbilstoši kuram ir pieļaujams iesniegt pierādījumus par visām attiecīgajām dalībvalstīm kopumā, no vienas puses un ir nepieciešams, lai atšķirtspējas iegūšana būtu konstatēta katrā dalībvalstī atsevišķi, no otras puses (skat. pārsūdzētā sprieduma 139. punktu).

      Regulas Nr. 207/2009
       (1)
      7. panta 3. punkta un 52. panta 2. punkta pārkāpums

   Vispārējā tiesa ir nepareizi piemērojusi Eiropas Savienības tiesas 2012. gada 24. maija sprieduma lietā C-98/11P Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/ITSB (Šokolādes zaķa ar sarkanu lenti forma) (turpmāk tekstā – “Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli spriedums”; ECLI:EU:C:2012:307) 62. un 63. punktā izklāstītās norādes, atbilstoši kurām atšķirtspējas iegūšana ir jāpierāda katrā dalībvalstī atsevišķi.
   Vispārējai tiesai esot bijis jāpārbauda, vai pierādījumi, kurus iesniedza Eiropas Savienības preču zīmes īpašnieks, apliecina atšķirtspējas iegūšanu visā Eiropas Savienībā neatkarīgi no valstu robežām.
   Pievēršoties tikai valsts tirgiem, Vispārējā tiesa nepamatoti ignorēja to, ka preču zīmes atpazīstamības teritoriālais apmērs ir tikai viens no būtiskiem faktoriem, lai noteiktu, vai šī preču zīme ir ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā Eiropas Savienībā. Tādējādi Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā kritērijus, kuri ir būtiski “vienotajā tirgū”, jo īpaši (i) tās sabiedrības daļas, kura pazīst preču zīmi, īpatsvars salīdzinājumā ar Eiropas patērētājiem kopumā; (ii) to ģeogrāfiskā nozīme un teritoriju sadale, kurās tika konstatēta iegūtā atšķirtspēja; un (iii) to teritoriju ekonomiskā nozīme, kurās tika konstatēta iegūtā atšķirtspēja attiecībā uz Eiropas attiecīgo preču un pakalpojumu tirgu.
   Pārsūdzētajā spriedumā izmantotā pieeja nevar tikt attaisnota ar vispārējo interešu apsvērumiem, uz kuriem balstīts attiecīgais absolūta atteikuma pamatojums.
   Pastāv aizsargpasākumi, kuri līdzsvaro Eiropas Savienības preču zīmes īpašnieka iespēju panākt savu ekskluzīvo tiesību ievērošanu pat tajās dalībvalstīs, kurās Eiropas Savienības preču zīme nav ieguvusi tādu pašu atšķirtspējas līmeni kā citās dalībvalstīs.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-400/13: Prasība, kas celta 2013. gada 5. augustā — L'Oréal /ITSB — Cosmetica Cabinas ( “AINHOA” )

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/9

         Prasība, kas celta 2013. gada 5. augustā — L'Oréal/ITSB — Cosmetica Cabinas (“AINHOA”)
   (Lieta T-400/13)
   2013/C 298/16
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L'Oréal (Parīze, Francija) (pārstāvji — M. Granado Carpenter un M. Polo Carreño, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 6. jūnija lēmumu lietā R 1643/2012–1;

               —

               piespriest, lai prasītājai tiktu atlīdzināti tiesāšanās izdevumi.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “AINHOA” — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 720 811

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzēja atsaucas uz Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 8. panta 5. punktu, skatot tos kopā ar 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta, tos skatot kopā ar 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums


title: Lieta C-469/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. oktobrī iesniedza Finanzgerichts Hamburg (Vācija) – Masterrind GmbH/Hauptzollamt Hamburg–Jonas

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. oktobrī iesniedza Finanzgerichts Hamburg (Vācija) – Masterrind GmbH/Hauptzollamt Hamburg–Jonas

      (Lieta C-469/14)
      (2015/C 016/26)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Masterrind GmbH

         Atbildētājs: Hauptzollamt Hamburg–Jonas

         Prejudiciālie jautājumi:

                  1)

                  Vai Padomes 2004. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 (1) I pielikuma V nodaļas 1.4. punkta tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru dzīvniekiem pēc 14 pārvadājuma stundām jādod vismaz vienu stundu ilgs atpūtas laiks, lai tos varētu padzirdīt un, ja vajadzīgs, pabarot, pirms tie var tikt transportēti vēl 14 stundas, ir interpretējams tādējādi, ka pārvadājuma posmi var tikt pārtraukti ar atpūtas laiku, kurš ir ilgāks par vienu stundu, vai vairākiem atpūtas laikiem, viens no kuriem ir vismaz viena stunda?

                  2)

                  Vai saskaņā ar Komisijas 2010. gada 16. septembra Regulas (ES) Nr. 817/2010, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz prasībām eksporta kompensāciju piešķiršanai saistībā ar dzīvu liellopu labturību pārvadāšanas laikā (2), 2. panta 3. punktu atsevišķas dalībvalsts maksātājiestādei ir saistošs izvešanas punkta valsts pilnvarotā veterinārā ārsta norāde, kā rezultātā norādes izdarīšanas atteikuma tiesiskums ir jāpārbauda tikai tai iestādei, kura ir atbildīga par robežu veterinārārsta rīcību, vai arī valsts pilnvarotā veterinārārsta norāde ir vienīgi iestādes procesuāla rīcība, kura var tikt apstrīdēta tikai vienlaicīgi ar pret maksātājiestādes lēmumu pēc būtības pieļaujamiem tiesību aizsardzības līdzekļiem?

         (1)  OV L 3, 1. lpp.

         (2)  OV L 245, 16. lpp.


title: Lieta T-500/15: Prasība, kas celta 2015. gada 31. augustā – LG Electronics/ITSB – Cyrus Wellness Consulting (“VIEWTY PRO”)

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/42

         Prasība, kas celta 2015. gada 31. augustā – LG Electronics/ITSB – Cyrus Wellness Consulting (“VIEWTY PRO”)
   (Lieta T-500/15)
   (2015/C 354/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Korejas Republika) (pārstāvis – M. Graf, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlīne, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “VIEWTY PRO” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 125 071

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 11. jūnija lēmums lietā R 1940/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-65/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 7. decembra spriedumu lietā F-44/05 RENV Strack /Komisija 2012. gada 16. februārī iesniedza Guido Strack

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 7. decembra spriedumu lietā F-44/05 RENV Strack/Komisija 2012. gada 16. februārī iesniedza Guido Strack

   (Lieta T-65/12 P)
   2012/C 118/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Guido Strack (Ķelne, Vācija) (pārstāvis –H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 7. decembra rīkojumu lietā F-44/05 RENV;

               —

               piespriest atbildētājai atbilstoši prasījumam, ko prasītājs izvirzījis tiesvedībā lietā F-44/05 RENV sava prasības pieteikuma 1. punkta A.4. apakšpunktā un pamatojis tā paša prasības pieteikuma 78.-85. punktā, atlīdzināt kaitējumu atbilstoši ECTK 6. pantam pārmērīgi ilgas tiesvedības dēļ vismaz EUR 2 500 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: atbilstošās tiesas principa pārkāpums, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECTK) 6. panta 1. punkta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punkta un Eiropas Savienības Tiesas statūtu I pielikuma 4. panta 4. punkta pārkāpums.
               Apelācijas sūdzības iesniedzējs šajā sakarā pārmet, ka sākotnēji lieta tikusi nodota citai Eiropas Civildienesta tiesas palātai, un vēlākai lietas atkārtotai izskatīšanai trūkstot juridiskā pamatojuma.

               2.

               Otrais pamats: Tiesas statūtu I pielikuma 8. panta 2. punkta un vienlaicīgi arī Eiropas Civildienesta tiesas reglamenta 73. panta pārkāpums
               Apelācijas sūdzības iesniedzējs šajā sakarā pārmet, ka attiecībā nevis uz pamatlietas prasības pieteikumā, bet vēlāk iesniegtajā prasības pieteikumā izvirzīto prasītāja prasījumu neesot iespējams īpašs lēmums par lietas nodošanu izskatīšanai citā tiesas sastāvā, jo prasījums nav atsevišķs un nošķirams.

               3.

               Trešais pamats: EST statūtu I pielikuma 8. panta 2. punkta un Eiropas Civildienesta tiesas reglamenta 73. panta pārkāpums
               Apelācijas sūdzības iesniedzējs arī norāda, ka strīda cēlonis meklējams apelācijas sūdzības iesniedzēja dienesta attiecībās, no kā atbilstoši Tiesas statūtu I pielikuma 1. pantam izriet Eiropas Civildienesta tiesas kompetences esamība.

               4.

               Ceturtais pamats: ECTK 6. panta 1. punkta un Hartas 47. panta pārkāpums
               Nobeigumā apelācijas sūdzības iesniedzējs pauž pārmetumu, ka Eiropas Civildienesta tiesa savas rīcības dēļ neesot ievērojusi principu nodrošināt tiesības tikt uzklausītam un uzklausīt abas puses un pret viņu ir netaisnīgi rīkojusies.


title: Lieta F-70/14: Civildienesta tiesas 2016. gada 29. augusta rīkojums – Cobo Benito/Komisija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/35

         Civildienesta tiesas 2016. gada 29. augusta rīkojums – Cobo Benito/Komisija
   (Lieta F-70/14) (1)

   (2016/C 371/44)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014., 28. lpp.


title: Lieta T-128/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 5. jūnija rīkojums — Piccinni-Leopardi /Komisija

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/35

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 5. jūnija rīkojums — Piccinni-Leopardi/Komisija
   (Lieta T-128/04) (1)

   (2008/C 197/64)

      Tiesvedības valoda — franču

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 118, 30.4.2004.


title: Lieta T-441/15: Prasība, kas celta 2015. gada 31. jūlijā – European Dynamics Luxembourg u.c./EMA

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/26

         Prasība, kas celta 2015. gada 31. jūlijā – European Dynamics Luxembourg u.c./EMA

   (Lieta T-441/15)
   (2015/C 328/24)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija), European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – I. Abazis un M. Sfyri, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) lēmumu, kurš prasītājām tika paziņots ar informācijas tehnoloģiju resursu vadītāja 2015. gada 4. jūnija e-pasta vēstuli, un ar kuru EMA noraidīja divus no kandidātiem, kurus prasītājas bija piedāvājušas saistībā ar lūgumu sniegt pakalpojumus Nr. SC001 (Request Form for Services) saistībā ar EMA/2012/10/TIC pamatlīgumu;

               —

               piespriest EMA atlīdzināt prasītājām radītos zaudējumus, neiegūstot iespēju noslēgt individuālu projekta vadītāja (Project Manager) līgumu atbilstoši lūgumam sniegt pakalpojumus Nr. SC001, kurus prasītājas ex aequo un bono ir novērtējušas astoņu tūkstošu euro (EUR 8  000) apmērā kopā ar procentiem, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas, vai jebkādu citu summu, kuru Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstošu, un

               —

               piespriest EMA atlīdzināt visus prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāju ieskatā, apstrīdētais lēmums ir jāatceļ atbilstoši LESD 263. pantam, jo ar to ir pārkāpts samērīguma princips, kurš reglamentē publisko iepirkumu. Konkrētāk, ar apstrīdēto lēmumu tika noraidītas prasītāju piedāvātās kandidatūras, pamatojoties uz sertifikācijas PRINCE2 metodoloģijā neesamību, kas nav nedz atbilstošs, nedz vajadzīgs kritērijs un ar kuru tādējādi tiek pārkāpts samērīguma princips publiskā iepirkuma jomā.
   Līdz ar to EMA ir izdarījusi acīmredzamu konkrētas tiesību normas pārkāpumu (Finanšu regulas 102. panta 1. punkts), ar kuru ir piešķirtas tiesības indivīdiem, un ir radījusi zaudējumus prasītājām, jo tās ir zaudējušas iespēju noslēgt individuālu projekta vadītāja līgumu, un tādējādi ir tikuši izpildīti nosacījumi prasītājām radīto zaudējumu atlīdzināšanai.


title: Lieta C-495/08: Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 12. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/337/EEK — Projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Pienākums pamatot lēmumu neveikt projekta novērtējumu)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/5

         Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 12. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-495/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/337/EEK - Projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Pienākums pamatot lēmumu neveikt projekta novērtējumu)
   2010/C 11/07
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Oliver un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — L. Seeboruth un H. Walker, pārstāvji, J. Maurici, barrister)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.) pārkāpums — Pienākums pamatot lēmumu neveikt projekta novērtējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neattiecinot uz lūgumiem pārskatīti minerālu ieguves projektu (Review of Mineral Planning), kuri tika iesniegti Velsā pirms 2000. gada 15. novembra, Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kuru groza ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, 2. panta 1. punktu un 4. panta 2. punktu, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta T-53/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. februārī — CF Sharp Shipping Agencies Pte /Padome

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/29

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. februārī — CF Sharp Shipping Agencies Pte/Padome
   (Lieta T-53/12)
   2012/C 89/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CF Sharp Shipping Agencies Pte Ltd (Singapūra, Singapūra) (pārstāvji — S. Drury, Solicitor, K. Adamantopoulos un J. Cornelis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

                  ab initio un ar tūlītēju iedarbību atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011 (1) un Padomes Regulu (ES) Nr. 961/2010 (2) tiktāl, ciktāl tās attiecas uz prasītājas iekļaušanu Padomes Regulas (ES) Nr. 961/2010 VIII pielikumā, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pasludinot, ka prasītāja ir Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Irānas Islāma Republikas kuģniecības) fasādes uzņēmums, kas pieder vai ir šī uzņēmuma kontrolē, atbildētāja, iekļaujot prasītāju minētās regulas VIII pielikumā, acīmredzami ir sagrozījusi faktus un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu Padomes Regulas (ES) Nr. 961/2010 16. panta 2. punkta d) apakšpunkta piemērošanā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav izpildījusi LESD 296. pantā un Padomes Regulas (ES) Nr. 961/2010 36. panta 3. punktā tai paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pamatojuma nesniegšanas sekas ir prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpums, it īpaši tās tiesību tikt uzklausītai un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpums.

      (1)  Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2011, L 319, 11. lpp.).

      (2)  Padomes 2010. gada 25. oktobra Regula (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV 2010, L 281, 1. lpp.).


title: Lieta T-169/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 2. februāra spriedums – Benelli Q. J./ITSB – Demharter (“MOTO B”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “MOTO B” reģistrācijas pieteikums — Agrākas nereģistrētas valsts grafiskas preču zīmes “MOTOBI” — Relatīvs atteikuma pamats — Agrāku nereģistrētu preču zīmju atpazīstamības pierādījums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 2. punkta c) apakšpunkts — Parīzes konvencijas 6.a pants — Pierādījumi, kas iebildumu pamatojumam iesniegti pēc noteiktā termiņa beigām — Neņemšana vērā — Apelācijas padomes rīcības brīvība — Tiesību norma, kurā paredzēts citādi — Apstākļi, kas nepieļauj jaunu vai papildu pierādījumu ņemšanu vērā — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. un 20. noteikums — Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkta trešā daļa — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/29

         Vispārējās tiesas 2016. gada 2. februāra spriedums – Benelli Q. J./ITSB – Demharter (“MOTO B”)
   (Lieta T-169/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “MOTO B” reģistrācijas pieteikums - Agrākas nereģistrētas valsts grafiskas preču zīmes “MOTOBI” - Relatīvs atteikuma pamats - Agrāku nereģistrētu preču zīmju atpazīstamības pierādījums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 2. punkta c) apakšpunkts - Parīzes konvencijas 6.a pants - Pierādījumi, kas iebildumu pamatojumam iesniegti pēc noteiktā termiņa beigām - Neņemšana vērā - Apelācijas padomes rīcības brīvība - Tiesību norma, kurā paredzēts citādi - Apstākļi, kas nepieļauj jaunu vai papildu pierādījumu ņemšanu vērā - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. un 20. noteikums - Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkta trešā daļa - Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 098/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Itālija) (pārstāvji – P. Lukácsi un B. Bozóki, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji F. Mattina, vēlāk – P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Demharter GmbH (Dillingen, Vācija) (pārstāvis – A. Kohn, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 95/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Benelli Q. J. Srl un Demharter GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Benelli Q. J. Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta C-300/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 17. jūnijā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — ZZ/Secretary of State for the Home Department

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 17. jūnijā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — ZZ/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-300/11)
   2011/C 252/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: ZZ

      Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai saskaņā ar Direktīvas 2004/38 (1) 30. panta 2. punktā, interpretējot to saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 346.panta 1. punkta a) apakšpunktu, paredzēto efektīvas tiesību aizsardzības principu, tiesai, kas izskata apelācijas sūdzību par lēmumu, ar kuru Eiropas Savienības pilsonis tiek izraidīts no dalībvalsts Direktīvas 2004/38 VI nodaļā paredzēto sabiedriskās kārtības un valsts drošības apsvērumu dēļ, ir jānodrošina, ka attiecīgais Eiropas Savienības pilsonis tiek informēts par galvenajiem apsvērumiem, uz kuriem pamatots pret viņu pieņemtais lēmums, neskatoties uz to, ka dalībvalsts iestādes un attiecīgā valsts tiesa — pēc visu pret attiecīgo Eiropas Savienības pilsoni esošo pierādījumu, uz kuriem ir pamatojušās dalībvalsts iestādes, izvērtēšanas — ir nolēmusi, ka galveno pret prasītāju izvirzīto apsvērumu izpaušana būtu pretrunā valsts drošības interesēm?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).


title: Lieta T-214/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. augustā — Imperial Chemical Industries pret Komisiju

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/11

         Prasība, kas celta 2006. gada 17. augustā — Imperial Chemical Industries pret Komisiju
   (Lieta T-214/06)
   (2006/C 237/20)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Imperial Chemical Industries plc (ICI), Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. Anderson, QC, H. Rosenblatt, B. Lebrun, juristi, W. Turner un S. Berwick, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 2. panta c) punktu, vai arī;

               —

               grozīt apstrīdētā lēmuma 2. panta c) punktu tādā veidā, lai tiktu samazināts ICI piespriestais naudas sods;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 31. maija Lēmumu C(2006) 2098, galīgais, lietā COMP/F/38.645 Methacrylates, ar kuru Komisija uzskatīja, ka prasītāja ir pārkāpusi EKL 81. panu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. pantu, piedaloties polimetilmetakrilātu kartelī, kurā notika apspriešanās par cenām, vienošanās par cenām, kā arī uzraudzība attiecībā uz cenu pieaugumu vai vismaz attiecībā uz cenu lieluma noteikšanu, kā arī notika vienošanās attiecībā uz papildu izmaksu ieviešanu patērētājiem par pakalpojumiem, apmaiņa ar komerciāli svarīgu un konfidenciālu tirgus vai/un uzņēmuma informāciju, un regulāras tikšanās vai kontaktu uzturēšana ar mērķi veicināt tiesību pārkāpumu.
   Pirmkārt, prasītāja norāda, ka Komisija attiecībā uz pārkāpumiem saistībā ar polimetilmetakrilātu savienojumu pārveidi nav veikusi pierādīšanas pienākumu, kas paredzēts Padomes Regulas Nr. 1/2003 (1) 2. pantā, jo tā savus pierādījumus attiecībā uz prasītājas darbību kartelī, pamatoja atsaucoties uz atsevišķu daļu stabilitāti un sadarbības pieteikumu, kuri tajā daļā, kas saistās ar polimetilmetakrilātu savienojumu pārveidi un prasītājas saimniecisko darbību veikšanas laiku akrila jomā, nav pamatoti ar jebkādiem atbilstošiem pierādījumiem, kā arī attiecībā uz svarīgiem aspektiem tie bija pamatoti ar pierādījumiem, kas bija savstarpēji konfliktējoši viens ar otru. Prasītāja uzskata, ka šādi pierādījumi ir pretēji Komisijas pienākumam konstatēt pārkāpuma faktus, balstoties uz pamatotiem un ticamiem pierādījumiem.
   Otrkārt, prasītāja uzskata, ka Komisija nav pamatojusi naudas soda apmēru, aprēķinot pārkāpuma smagumu, un tādējādi rīkojusies pretēji EK 253. pantam.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdu, nepareizi uzskatot prasītāju un sabiedrību Lucite kā konkurentus, nevis kā apgalvotā pārkāpuma secīgus dalībniekus, tādējādi vērtējot ietekmi uz konkurenci dubultā. Kā rezultātā uz prasītāju un Lucite tika attiecināts lielāks naudas sods vienīgi tādēļ, ka saimnieciskās darbībās tika nodotas citās rokās.
   Ceturtkārt, prasītāja uzskata, ka Komisija piemēroja nepareizus standartus, nosakot preventīvo indeksu, balstoties vienīgi uz prasītājas apgrozījumu un neņemot vērā pierādījumus attiecībā uz prasītājas saimnieciskām iespējām. Papildus, prasītāja uzskata, ka preventīvais indekss nav samērīgs ar to indeksu, kas noteikts citai karteļa dalībniecei.
   Piektkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija nepamatoti atteica prasītājas pieteikumu par sadarbību un sadarbību ārpus Paziņojuma par sadarbību (2). Pēc prasītājas uzskatiem, dokumenti, ko tā brīvprātīgi iesniedza Komisijai, ir pieteikums, kas dod nozīmīgu pievienoto vērtību Paziņojumam par sadarbību.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003 L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002 C 45, 3. lpp.).


title: Lieta C-174/03: Tiesas otrās palātas priekšsēdētāja  2006. gada 23. marta  rīkojums ( Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna  (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Impresa Portuale di Cagliari Srl  pret  Tirrenia di Navigazione SpA

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/28

         Tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 23. marta rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Impresa Portuale di Cagliari Srl pret Tirrenia di Navigazione SpA

   (Lieta C-174/03) (1)

   (2006/C 178/47)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrā palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-180/00 Nīderlandes Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Aizjūras zemju un teritoriju asociācijas režīms — Cukura un cukura un kakao maisījumu imports — Regula (EK) Nr. 465/2000 — Prasība atcelt tiesību aktu — Aizsargpasākumi — Samērīgums)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-180/00 Nīderlandes Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Aizjūras zemju un teritoriju asociācijas režīms - Cukura un cukura un kakao maisījumu imports - Regula (EK) Nr. 465/2000 - Prasība atcelt tiesību aktu - Aizsargpasākumi - Samērīgums)
   (2005/C 217/02)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-180/00 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2000. gada 12. maijā cēla Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — M. Fīrstra [M. Fierstra] un J. van Bakela [J. van Bakel]) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — T. van Reins [T. van Rijn] un K. van der Hauvērts [C. van der Hauwaert]), ko atbalsta Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad] un Francijas Republika (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues] un D. Kolā [D. Colas]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], R. Šintgens [R. Schintgen] (referents), Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 211, 22.07.2000.