title: Lieta F-82/06: Prasība, kas celta 2006. gada 21. jūlijā — Duyster pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/44

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. jūlijā — Duyster pret Komisiju
   (Lieta F-82/06)
   (2006/C 281/79)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tineke Duyster, Oetrange (Luksemburga) (pārstāvis — W. H. A. M. van den Muijsenbergh, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt apelāciju par pieņemamu, vai, pakārtoti, par daļēji pieņemamu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūijas 2006. gada 11. maija lēmumu tajā daļā, kas attiecas uz sūdzību R/91/06, vai, pakārtoti, atcelt to daļēji;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               papildus iepriekš minētajam, prasītāja izvirza tos pašus prasījumus, kurus tā jau ir iesniegusi lietā F-18/06 (1).

         Pamati un galvenie argumenti
   Lietas F-51/05 (2) un F-18/06 ietvaros prasītāja jau apstrīdēja faktu, ka Komisija to vispirms nosūtīja bērna kopšanas atvaļinājumā laika posmā no 2004. gada 1. novembra līdz 2005. gada 30. aprīlim un pēc tam ar 2005. gada 17. novembra vēstuli kā bērna kopšanas atvaļinājuma sākuma datumu noteica 2004. gada 8. novembri.
   Šauboties par šīs pēdējās vēstules juridisko statusu, prasītāja to apstrīdēja 2006. gada 13. februārī, vienlaicīgi iesniedzot sūdzību un prasību (F-18/06). Komisija, no vienas puses, šīs prasības ietvaros izvirzīja iebildi par nepieņemamību un, no otras puses, ar 2006. gada 11. lēmumu paziņoja, ka sūdzība ir nepieņemama.
   Šajā lietā prasītāja norāda, ka iepriekš minēto faktu rezultātā nepastāvot nekādas pārsūdzības tiesības pret 2005. gada 17. novembra vēstules saturu un neesot iespējama nekāda kaitējuma atlīdzība par tajā ietvertajiem iecēlējinstitūcijas apgalvojumiem. Tas esot pretrunā it īpaši ar Civildienesta noteikumiem un dalībvalstīm un Kopienām kopējiem tiesību principiem.
   Savas prasības pret lēmumu par nepieņemamību pamatojumā prasītāja norāda it īpaši: i) kļūdainu faktu esamību lēmuma pamatā; ii) Civildienesta noteikumu 90. panta satura un mērķa pārkāpumu; iii) pretrunu esamību; iv) lēmuma skaidrības un precizitātes neesamību; v) Civildienesta noteikumu 24. un 25. panta satura un mērķa pārkāpumu; vii) judikatūras pārkāpumu attiecībā uz pieņemamību; vii) Komisijas radītās šaubas par 2005. gada 17. novembra vēstules juridisko statusu; viii) samērīguma, tiesiskā paļāvības, vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās drošības principa pārkāpumu, kā arī interešu izsvēršanas principa pārkāpumu, darba devēja informēšanas pienākuma neievērošanu, pārsūdzības tiesību pārkāpumu, tiesiskuma principa pārkāpumu un labas pārvaldības principa pārkāpumu; ix) iecēlējinstitūcijas apgalvojuma, saskaņā ar kuru prasītājas izteiktā lūguma saturs jau bija ietverts lietā F-51/05, pierādījuma neesamību.
   Lietas pamatā prasītāja norāda pamatus, kas ir ļoti līdzīgi tiem, kurus tā norādīja lietā F-18/06.

      (1)  OV 154, 01.07.2006.

      (2)  OV C 217, 03.09.2005. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar reģistrācijas numuru T-249/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai)


title: Lieta C-103/11 P: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/ Systran SA un Systran Luxembourg SA (Apelācija — EKL 225. panta 1. punkts, 235. pants un 288. panta otrā daļa — Pret Eiropas Kopienu celta prasība sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību — Strīda ārpuslīgumiskā rakstura novērtēšana — Kopienu tiesu kompetence)

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Systran SA un Systran Luxembourg SA

   (Lieta C-103/11 P) (1)

   (Apelācija - EKL 225. panta 1. punkts, 235. pants un 288. panta otrā daļa - Pret Eiropas Kopienu celta prasība sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību - Strīda ārpuslīgumiskā rakstura novērtēšana - Kopienu tiesu kompetence)
   2013/C 164/03
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — T. van Rijn, pārstāvis, E. Montaguti un J. Samnadda, pārstāvji, kam palīdz A. Berenboom, advocaat, un M. Isgour, avocat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Systran SA un Systran Luxembourg SA (pārstāvji — J.-P. Spitzer un E. De Boissieu, avocats)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-19/07 Systran un Systran Luxembourg/Komisija par prasību atlīdzināt zaudējumus, kas esot nodarīti prasītājām pirmajā instancē sakarā ar nelikumībām, kas pieļautas pēc Komisijas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par Komisijas automātiskās tulkošanas sistēmas uzturēšanu un lingvistisko uzlabošanu — Kļūdains vērtējums un pretrunas attiecībā uz strīda ārpuslīgumisko raksturu — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Noteikumu par pierādījumu iegūšanu neievērošana — Acīmredzama kļūda vērtējumā par Komisijas iespējami pieļautās kļūdas pietiekami būtisko raksturu — Pamatojuma neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-19/07 Systran un Systran Luxembourg/Komisija;

               2)

               noraidīt Systran SA un Systran Luxembourg SA prasību lietā T-19/07;

               3)

               Systran SA un Systran Luxembourg SA atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus Eiropas Savienības Tiesā, kā arī Eiropas Savienības Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 145, 14.5.2011.


title: Lieta C-438/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā ( Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mobistar SA pret Institut belge des services postaux et des télécommunications ( IBPT ) (Telekomunikāciju nozare — Universālais pakalpojums un lietotāju tiesības — Telefona numuru pārnesamība — Ierīkošanas izmaksas mobilā telefona numura pārnešanas gadījumā — Direktīvas 2002/22/EK ( Universālā pakalpojuma direktīva ) 30. panta 2. punkts — Savstarpējā savienojuma tarifikācija saistībā ar numura pārnesamības nodrošināšanu — Cenu orientācija uz izmaksām — Valsts pārvaldes iestāžu pilnvaras pieņemt reglamentējošas normas — Direktīvas 2002/21/EK ( Pamatdirektīva ) 4. panta 1. punkts — Efektīva tiesiskā aizsardzība — Konfidenciālas informācijas aizsardzība)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/7

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mobistar SA pret Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
   (Lieta C-438/04) (1)

   (Telekomunikāciju nozare - Universālais pakalpojums un lietotāju tiesības - Telefona numuru pārnesamība - Ierīkošanas izmaksas mobilā telefona numura pārnešanas gadījumā - Direktīvas 2002/22/EK (“Universālā pakalpojuma direktīva”) 30. panta 2. punkts - Savstarpējā savienojuma tarifikācija saistībā ar numura pārnesamības nodrošināšanu - Cenu orientācija uz izmaksām - Valsts pārvaldes iestāžu pilnvaras pieņemt reglamentējošas normas - Direktīvas 2002/21/EK (“Pamatdirektīva”) 4. panta 1. punkts - Efektīva tiesiskā aizsardzība - Konfidenciālas informācijas aizsardzība)
   (2006/C 224/12)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour d'appel de Bruxelles
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Mobistar SA

      Atbildētājs: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

      Piedaloties: Belgacom Mobile SA, Base SA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Bruxelles — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (Universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 51. lpp.) 30. panta interpretācija — Telefona numuru pārnesamība — Savstarpējā savienojuma tarifikācija saistībā ar numura pārnesamības nodrošināšanu atbilstoši izmaksām un izmaksu sadalījums starp operatoriem — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp.) 4. panta interpretācija — Tiesības pārsūdzēt valsts pārvaldes iestādes pieņemto lēmumu — Konfidenciālas informācijas iekļaušana informācijā, kas ir jāiesniedz iestādei, kura izskata pārsūdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               savstarpēja savienojuma tarifikācija saistībā ar numuru pārnesamības nodrošināšanu, kas paredzēta 30. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva), attiecas uz pārnesto numuru datplūsmas izmaksām un ierīkošanas izmaksām, kas rodas mobilo telesakaru operatoriem, izpildot numura pārnešanas pieprasījumus;

               2)

               Direktīvas 2002/22 30. panta 2. punkts neliedz noteikt valsts pasākumu, ar kuru paredz noteiktu izmaksu aprēķina metodi un ar kuru iepriekš, izmaksu aprēķinam izmantojot teorētisko modeli, nosaka maksimālās cenas, ko vecais operators var prasīt no jaunā operatora kā ierīkošanas izmaksas, ja cenas ir noteiktas atbilstoši izmaksām tā, lai patērētāji netiktu atturēti no pārnesamības iespējas izmantošanas;

               3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka iestādes, kas ir pilnvarota izskatīt pret valsts pārvaldes iestāžu lēmumiem vērstās pārsūdzības, rīcībā ir jābūt visai informācijai, kas nepieciešama, lai pārbaudītu pārsūdzības pamatotību, tostarp — attiecīgos gadījumos — arī konfidenciālajai informācijai, kuru minētās iestādes ir ņēmušas vērā, pieņemot pārsūdzēto lēmumu. Šai iestādei tomēr ir jānodrošina attiecīgās informācijas konfidencialitāte, tajā pašā laikā ievērojot efektīvas tiesiskās aizsardzības prasības un nodrošinot lietas dalībnieku aizstāvības tiesību ievērošanu.

      (1)  OV C 6, 08.01.2005.


title: Lieta T-360/06: Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Heijmans pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Heijmans pret Komisiju
   (Lieta T-360/06)
   (2007/C 20/39)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heijmans NV (pārstāvji — M. F. A. M. Smeets un A. M. van den Oord, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt prasītājai adresēto lēmumu;

               —

               atcelt vai samazināt prasītājai piemēroto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2006. gada 13. septembra lēmumu par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (Lieta Nr. COMP/38.456 — Bitumens — NL), ar kuru prasītājai ir piemērots naudas sods par EKL 81. panta pārkāpumu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja vispirms norāda uz EKL 81. panta, kā arī Regulas Nr. 1/2003 2. un 7. panta, un 23. panta 3. punkta pārkāpumu. Prasītāja uzskata, ka Komisija nav pierādījusi, ka prasītāja ir unitāra no fiziskām personām un materiālajiem un nemateriālajiem aktīviem sastāvoša organizācija, kas, reglamentējot bitumena cenu noteikšanu Nīderlandē, ir rīkojusies pretrunā EKL 81. pantam. Papildus tam prasītāja apgalvo, ka tās atzīšanai par solidāri atbildīgu nav nekāda tiesiska pamatojuma un tā ir nesamērīga.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja tāpat atsaucas uz līdzīgiem pamatiem un argumentiem, kurus iesniedzis prasītājs lietā T-358/06 Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV/Komisija.


title: Lieta F-92/05: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 16. janvāra spriedums — Genette pret Komisiju (Ierēdņi — Pensijas — Iegūtās tiesības uz pensiju pirms darba uzsākšanas Kopienās — Pārnešana uz Kopienu režīmu — Pārnešanas pieteikuma atsaukšana, lai varētu pamatoties uz jaunām, izdevīgākām normām)

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/46

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 16. janvāra spriedums — Genette pret Komisiju
   (Lieta F-92/05) (1)

   (Ierēdņi - Pensijas - Iegūtās tiesības uz pensiju pirms darba uzsākšanas Kopienās - Pārnešana uz Kopienu režīmu - Pārnešanas pieteikuma atsaukšana, lai varētu pamatoties uz jaunām, izdevīgākām normām)
   (2007/C 42/79)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Emmanuel Genette, Gorze (Francija) (pārstāvis — M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un D. Martin, pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — L. Van den Broeck, pārstāvis)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas lēmumu atteikt prasītājam iespēju atsaukt pieteikumu pārnest Beļģijā iegūtās tiesības uz pensiju, lai varētu iesniegt jaunu pieteikumu uz jaunu, izdevīgāku normu pamata
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2005. gada 25. janvāra lēmumu;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus un atlīdzina Genette tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Beļģijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 315, 10.12.2005., 14. lpp. (Lieta vispirms bija reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-361/05, bet ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu tika nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta F-27/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Hanschmann /Eiropas Policijas birojs ( Europol ) (Civildienests — Europol personāls — Līguma nepagarināšana — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Eiropola Personāla reglamenta 6. pants — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/67

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Hanschmann/Eiropas Policijas birojs (Europol)
      (Lieta F-27/09) (1)

      (Civildienests - Europol personāls - Līguma nepagarināšana - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Eiropola Personāla reglamenta 6. pants - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)
      (2010/C 288/124)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ingo Hanschmann (Hāga, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji P. de Casparis, advokāts, pēc tam W. J. Dammingh un N. D. Dane, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Europol) (pārstāvji — D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji, kam palīdz B. Wägenbaur un R. Van der Hout, advokāti)

         Priekšmets

      2008. gada 12. jūnija lēmuma, ar kuru prasītājs ir informēts par nespēju piedāvāt viņam pastāvīgu darbu, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmuma, ar kuru ir noraidīta sūdzība par pirmo lēmumu, atcelšana

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru Eiropas Policijas birojs (Europol) ir atteicies piešķirt Hanschmann uz nenoteiktu laiku noslēgtu līgumu;

                  2)

                  Europol atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 167, 18.07.2009., 25. lpp.


title: Lieta C-514/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 3. oktobrī iesniedza Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues/José Manuel Proença Salvador u.c.

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 3. oktobrī iesniedza Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues/José Manuel Proença Salvador u.c.
   (Lieta C-514/16)
   (2016/C 475/18)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação de Guimarães

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues

      Atbildētāji: José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1972. gada 24. aprīļa Pirmās direktīvas 72/166/EEK (1) 3. panta 1. punktā paredzētais apdrošināšanas pienākums, kas izriet no tādu transportlīdzekļu lietošanas, kas parasti atrodas katras dalībvalsts teritorijā, ir piemērojams transportlīdzekļu izmantošanai jebkurā sabiedriskā vai privātā vietā tikai tad, kad tas atrodas kustībā, vai arī tad, kad tas neatrodas kustībā, ja vien darbojas tā motors?

               2)

               Vai minētais transportlīdzekļu lietošanas jēdziens minētās Pirmās direktīvas 72/166 3. panta 1. punkta izpratnē ir piemērojams lauksaimniecības traktoram, kas nekustīgi stāvēja uz lauku saimniecības zemes ceļa un parasti tiek izmantots lauksaimniecības darbu veikšanai (herbicīdu izkaisīšanai uz vīnogulājiem), strādājot tikai tā motoram, lai darbinātu tilpnes, kurā atrodas herbicīdi, pumpi, izraisot zemes nogruvumu šādu faktoru kopuma dēļ:

                           —

                           traktora svars,

                           —

                           traktora motora un pulverizatora pumpja, kas ir uzstādīts traktora aizmugurējā daļā, izraisīta vibrācija

                           —

                           un stiprs lietus,

                     izraisot minētā traktora uzgāšanos uz četriem darbiniekiem, kuri strādāja zemākajos zemes gabalos, izraisot vienas darbinieces nāvi, kura turēja šļūteni, ar kuru tika veikta miglošana?

               3)

               Ja uz iepriekšējiem diviem jautājumiem ir jāatbild apstiprinoši – vai šim Pirmās direktīvas 72/166 3. panta 1. punktā iekļautajam “transportlīdzekļu lietošanas” jēdzienam ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums (2007. gada 21. augusta Dekrētlikuma Nr. 291/2007 4. panta 4. punkts), kurā minētā 3. panta 1. punktā paredzētais apdrošināšanas pienākums neattiecas uz situācijām, kurās transportlīdzeklis tiek izmantots tikai lauksaimniecības vai rūpniecības nolūkiem?

      (1)  Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV 1972, L 103, 1. lpp.).


title: Lieta T-69/14: Prasība, kas celta 2014. gada 27. janvārī – UAB MELT WATER /ITSB ( “MELT WATER Original” )

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/48

         Prasība, kas celta 2014. gada 27. janvārī – UAB MELT WATER/ITSB (“MELT WATER Original”)
   (Lieta T-69/14)
   2014/C 112/62
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Izpētes un ražošanas sabiedrība MELT WATER UAB (Klaipēda, Lietuva) (pārstāve – V. Viešūnaitė, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju piektās padomes 2013. gada 26. novembra lēmumu R 494/2013-5 un piespriest ITSB reģistrēt kā Kopienas preču zīmi preču zīmi “Melt Water Original”, kuru prasītāja – izpētes un ražošanas sabiedrība MELT WATER UAB ir pieteikusi reģistrācijai (reģistrācijas pieteikums Nr. 010782068);

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājas – izpētes un ražošanas sabiedrības MELT WATER UAB tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest atbildētājam – ITSB iesniegt dokumentus saistībā ar šo Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu (reģistrācijas pieteikums Nr. 010782068).

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: gaiši zila grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Melt Water Original”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 010782068

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) un b) apakšpunkts, kopsakarā ar saistīto Eiropas Savienības Tiesas judikatūru


title: Lieta C-223/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. maijā — Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. maijā — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-223/11)
   2011/C 211/30
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un I. Hadjiyiannis)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka:

                           —

                           nepublicējot valsts un starptautiskos upju baseinu apsaimniekošanas plānus, Portugāles valsts nav izpildījusi Direktīvas 2000/60/EK (1) 13. panta 6. punktu saistībā ar tā 1. un 2. punktu;

                           —

                           nepublicējot un sabiedrības, tostarp lietotāju, rīcībā viedokļa izteikšanai nenododot upju baseinu apsaimniekošanas plānu projektus, Portugāles valsts nav izpildījusi Direktīvas 2000/60/EK 14. panta 1. punkta c) apakšpunktu;

                           —

                           nenosūtot Komisijai upju baseinu apsaimniekošanas plānu eksemplāru, Portugāles valsts nav izpildījusi Direktīvas 2000/60/EK 15. panta 1. punktu;

               2)

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

         Direktīvas 2000/60/EK 13. pants

   Direktīvas 2000/60/EK 13. panta 6. punktā saistībā ar tā 1. un 2. punktu ir noteikts, ka katra valsts vai starptautiska mēroga upju baseinu apgabala, kas pilnībā atrodas Savienības teritorijā, upju baseinu apsaimniekošanas plāni ir jāpublicē vēlākais līdz 2009. gada 22. decembrim.
   Komisijai nav nedz paziņots, nedz zināms, ka Portugāles gadījumā šādi plāni būtu tikuši publicēti.

         Direktīvas 2000/60/EK 14. pants

   No direktīvas izriet, ka sabiedrības iesaistīšanās tiek uzskatīta par būtisku tās mērķu sasniegšanai.
   Komisijai nav nedz paziņots, nedz zināms, ka kāds upju baseinu apsaimniekošanas plāna projekts būtu ticis publicēts un nodots sabiedrības, tostarp lietotāju, rīcībā viedokļa izteikšanai.

         Direktīvas 2000/60/EK 15. pants

   Komisija no Portugāles valsts nav saņēmusi nevienu nedz valsts, nedz starptautiska mēroga upju baseinu apgabalu upju baseinu apsaimniekošanas plānu eksemplāru.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīva 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 1. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 15. nod., 5. sēj., 275. lpp.).


title: Lieta C-344/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Itālijas Republika piešķīrusi Alcoa Trasformazioni — Komisijas Lēmums 2010/460/EK, ar kuru konstatēta šī atbalsta nesaderība un uzdots to atgūt — Neizpilde noteiktajā termiņā)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/18

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-344/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Itālijas Republika piešķīrusi Alcoa Trasformazioni - Komisijas Lēmums 2010/460/EK, ar kuru konstatēta šī atbalsta nesaderība un uzdots to atgūt - Neizpilde noteiktajā termiņā)
   2013/C 367/30
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Conte un D. Grespan)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, kuram palīdz C. Gerardis, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu pasākumu neveikšana, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2009. gada 19. novembra Lēmuma C(2009) 8112, galīgā redakcija, par valsts atbalstu C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) un C 36/B/2006 (ex NN 38/2006), ko Itālijas Republika piešķīrusi uzņēmumam Alcoa Trasformazioni srl, 2., 3. un 4. pantu, kā arī LESD 288. panta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai no atbalsta saņēmēja atgūtu valsts atbalstu, kas atzīts par prettiesisku un nesaderīgu ar kopējo tirgu atbilstīgi Komisijas 2009. gada 19. novembra Lēmuma C(2009) 8112, galīgā redakcija, par valsts atbalstu C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) un C 36/B/2006 (ex NN 38/2006), ko Itālijas Republika piešķīrusi uzņēmumam Alcoa Trasformazioni srl, 1. pantam, Itālijas Republika nav izpildījusi šī lēmuma 2. un 3. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta C-239/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedums ( Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Lietuvas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Atbilstības konstitūcijai pārbaude, ko iesniedzis Julius Sabatauskas  u.c. (Iekšējais elektroenerģijas tirgus — Direktīva 2003/54/EK — 20. pants — Pārvades un sadales sistēmas — Trešo personu pieeja — Dalībvalstu pienākumi — Trešo personu brīva pieeja elektroenerģijas pārvades un sadales sistēmām)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/8

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedums (Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Lietuvas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Atbilstības konstitūcijai pārbaude, ko iesniedzis Julius Sabatauskas u.c.
   (Lieta C-239/07) (1)

   (Iekšējais elektroenerģijas tirgus - Direktīva 2003/54/EK - 20. pants - Pārvades un sadales sistēmas - Trešo personu pieeja - Dalībvalstu pienākumi - Trešo personu brīva pieeja elektroenerģijas pārvades un sadales sistēmām)
   (2008/C 301/15)
   Tiesvedības valoda — lietuviešu
   Iesniedzējtiesa
   Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas
   Lietas dalībnieki pamata procesā par atbilstības konstitūcijai pārbaudi

      Julius Sabatauskas u.c.
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu 20. pants — Paziņojumi par atkritumu klasificēšanu un apsaimniekošanu (OV L 176, 37. lpp.) — Tāda valsts tiesiskā regulējuma atbilstība direktīvai, saskaņā ar kuru patērētājs var piekļūt elektroenerģijas piegādes tīklam tikai tad, ja sadales tīkla operators viņam ir atteicis piekļuvi sadales tīkliem
   Rezolutīvā daļa:

               1.

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir noteikti pienākumi dalībvalstīm tikai attiecībā uz trešo personu pieeju, nevis pieslēgumu elektroenerģijas pārvades un sadales sistēmām un ka tajā nav paredzēts, ka atbilstoši pieejas sistēmai kārtībai, kas dalībvalstīm ir jāievieš, tiesīgajam patērētājam ir jāļauj brīvi izvēlēties tās sistēmas veidu, kurai viņš vēlas pieslēgties.

               2.

               Minētais 20. pants ir arī jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka tiesīgā patērētāja iekārtas var tikt pieslēgtas pārvades sistēmai tikai tādā gadījumā, ja sadales sistēmas operators atsakās tiesīgā patērētāja iekārtas, kas atrodas tā licencē norādītajā darbības teritorijā, pieslēgt tā sistēmai tehnisku vai ar ekspluatāciju saistītu ierobežojumu dēļ. Tomēr valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šīs kārtības ieviešana un piemērošana sistēmas lietotājiem notiek atbilstoši objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-319/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. jūlijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – B&S Global Transit Center BV , otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/39

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. jūlijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – B&S Global Transit Center BV, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-319/14)
   2014/C 315/63
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: B&S Global Transit Center BV

      Otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai KMK (1) [Kopienas Muitas kodeksa] 203. un 204. pants, kopsakarā ar RKMKĪ (2) 859. pantu (it īpaši 6. punktu), ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja Kopienas ārējā muitas tranzīta procedūra nav tikusi pabeigta, tomēr iesniegtie dokumenti ļauj pierādīt, ka preces ir atstājušas Savienības muitas teritoriju, tas, ka šī procedūra nav tikusi pabeigta, nerada muitas parādu izņemšanas no muitas uzraudzības dēļ KMK 203. panta izpratnē, bet gan principā rada muitas parādu, pamatojoties uz KMK 204. panta?

               2)

               Vai RKMKĪ 859. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī norma attiecas tikai uz pienākumu (viena no tiem) neizpildi, kas ir saistīti ar preču (atkārtotu) izvešanu un kas aprakstīti KMK 182. un 183. pantā? Vai teikuma daļa “bez nepieciešamo formalitāšu nokārtošanas” ir jāinterpretē tādējādi, ka “nepieciešamās formalitātes” ietver arī formalitātes, kas izpildāmas pirms (atkārtotas) izvešanas, lai pabeigtu muitas procedūru, kurai ir nodotas preces?

               3)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai RKMKĪ 859. panta ievads un trešais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka otrajā jautājumā norādīto formalitāšu neizpilde neliedz tādā gadījumā, par kādu ir lieta – kad dokumenti pierāda, ka preces ir atstājušas Savienības muitas teritoriju, tās izvedot no Savienības – uzskatīt, ka nosacījums –“vēlāk tiek nokārtotas visas formalitātes, kas vajadzīgas preču stāvokļa labošanai”– ir izpildīts?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).


title: Lieta T-113/09: Prasība, kas celta 2009. gada 19. martā — PromoCell bioscience alive/ITSB ( SupplementPack )

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/16

         Prasība, kas celta 2009. gada 19. martā — PromoCell bioscience alive/ITSB (“SupplementPack”)
   (lieta T-113/09)
   2009/C 129/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte, Heidelberga (Vācija) (pārstāve — K. Mende, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 996/2008-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SupplementPack” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 3., 5., 41. un 42. klasē (reģīstrācijas pieteikums Nr. 5 433 883)

      Pārbaudītāja lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir vajadzīgā atšķirtspēja un nav vajadzības saglabāt to vispārēji pieejamu


title: Lieta C-577/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. novembrī iesniedza cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) — DKV Belgium/Association belge des consommateurs test-achats ASBL

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 21. novembrī iesniedza cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) — DKV Belgium/Association belge des consommateurs test-achats ASBL

   (Lieta C-577/11)
   2012/C 32/25
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: DKV Belgium

      Atbildētāja: Association belge des consommateurs test-achats ASBL

      Prejudiciālie jautājumi

   “Vai, pirmkārt, Direktīvas 92/49/EEK (1) 29. panta [otrā daļa] un 39. panta 3. [punkts] un Direktīvas 73/239/EEK (2) 8. panta 3. punkta [trešā daļa] un, otrkārt, LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tajos dalībvalstīm tādu veselības apdrošināšanas līgumu, kas nav saistīti profesionālo darbību, ietvaros ir aizliegts paredzēt tiesību normas, saskaņā ar kurām apdrošināšanas prēmija, pašrisks un pakalpojuma apmērs var tikt pielāgots tikai ikgadējās prēmijas [maksājuma] laikā:

               —

               pamatojoties uz patēriņa cenu indeksu;

               —

               pamatojoties uz vienu vai vairākiem īpašiem indeksiem, to pakalpojumu izmaksām, kas aptverti ar privātās veselības apdrosināšanas līgumiem [saistībā ar medicīnisko indeksu], ja un tiktāl, ciktāl šī vai šo indeksu palielināšanās pārsniedz to palielināšanos, kāda ir patēriņa cenu indeksam;

         pamatojoties uz administratīvās iestādes, kas atbildīga par apdrošināšanas uzņēmumu pārraudzību un kurai attiecīgais apdrošināšanas uzņēmums iesniedzis pieteikumu, atļauju, ja šī iestāde konstatē, ka šī izņēmuma prēmiju likmes piemērošana, neraugoties uz pielāgojumiem, kas aprēķināti, pamatojoties uz iepriekšējos punktos paredzētajiem indeksiem, rada vai var radīt zaudējumus, kas tam tādējādi ļauj veikt pasākumus savu prēmiju likmju līdzsvarošanai, kuri var aptvert apdrošināšanas nosacījumu pielāgošanu?”

      (1)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva) (OV L 228, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1973. gada 24. jūlija Pirmās direktīvas 73/239/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana (OV L 228, 3. lpp.).


title: Lieta T-185/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 7. maija spriedums — Klein Trademark Trust/ITSB — Zafra Marroquineros ( CK CREACIONES KENNYA ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes CK CREACIONES KENNYA reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka grafiska preču zīme CK Calvin Klein un valsts agrākas grafiskas preču zīmes CK — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/36

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 7. maija spriedums — Klein Trademark Trust/ITSB — Zafra Marroquineros (“CK CREACIONES KENNYA”)
   (lieta T-185/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CK CREACIONES KENNYA” reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka grafiska preču zīme “CK Calvin Klein” un valsts agrākas grafiskas preču zīmes “CK” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2009/C 153/69
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Calvin Klein Trademark Trust (Vilmingtona [Wilmington], Delavēra [Delaware], Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — T. Andrade Buē [T. Andrade Boué], I. Lēmans Novo [I. Lehmann Novo] un A. Ernandess Lēmans [A. Hernández Lehmann], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — O. Mondehars Ortunjo [Ó. Mondéjar Ortuño])

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Zafra Marroquineros, SL (Karavaka de la Krusa [Caravaca de la Cruz], Spānija) (pārstāvis — H. Martins Alvaress [J. Martín Álvarez], advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 29. marta lēmumu lietā R 314/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Calvin Klein Trademark Trust un Zafra Marroquineros, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Calvin Klein Trademark Trust atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 170, 21.07.2007.


title: Lieta T-60/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. februārī — Western Digital un Western Digital Ireland /Komisija

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. februārī — Western Digital un Western Digital Ireland/Komisija
   (Lieta T-60/12)
   2012/C 98/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Western Digital Corp. (Dover, Delaware, Savienotās valstis) un Western Digital Ireland, Ltd (Grand Cayman, Cayman Islands) (pārstāvji — F. González Díaz, lawyer, R. Patel, Solicitor, un P. Stuart, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               noteikt atbildētājai pienākumu iesniegt aptaujas anketas, ko tā bija nosūtījusi trešajām personām tās īstenotās izmeklēšanas pirmajā un otrajā stadijā sakarā ar Seagate piedāvāto Samsung Electronics Co. Ltd. uzņēmējdarbības saistībā ar cietā diska diskdziņiem pārņemšanu;

               —

               noteikt atbildētājai pienākumu piešķirt piekļuvi tās pirms-paziņošanas un pēc-paziņošanas par Seagate/Samsung darījumu datnei, tostarp it īpaši piekļuvi jebkādas sarakstes un ziņojumu ierakstu starp Seagate, Samsung un Komisiju līdz paziņošanas datumam versijām, kas nav konfidenciālas, un jebkādai iekšējai saziņai Komisijas ietvaros — gan lietā Seagate/Samsung, gan lietā Western Digital Ireland/Viviti Technologies — saistībā ar prioritātes piešķiršanu diviem darījumiem;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 23. novembra Lēmuma lietā COMP/M.6203 — Western Ditital Ierland/Viviti Technologies par procedūru saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (1) 2. un 3. pantu un tiktāl, cikāl vajadzīgs — šī lēmuma 1. pantu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nav spēkā tāpēc, ka tika pieņemts un/vai piemērots tā sauktais “prioritātes noteikums”, ciktāl:

                           —

                           Komisija nebija kompetenta pieņemt prioritātes noteikumu, pamatojoties uz paziņošanas datumu;

                           —

                           prioritātes princips ir prettiesisks un ir pretrunā vispārējiem taisnīguma un labas pārvaldības principiem;

                           —

                           Komisija neievēroja prasītāju tiesisko paļāvību par to, ka darījums tiks izvērtēts kā koncentrācija no “5 uz 4”;

                           —

                           Komisija ar nesamērīgiem pirms–paziņošanas informācijas pieprasījumiem, pārkāpjot labas pārvaldības, taisnīguma un nediskriminācijas principus, faktiski atņēma prasītājām iespēju pirmajām paziņot par darījumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nav spēkā tāpēc, ka prasītājām tika liegta iespēja izmantot to tiesības uz aizstāvību, ciktāl:

                           —

                           prasītājām netika dota iespēja astpēkot argumentus, apgalvojumus un pieņēmumus, kas bija ietverti apstrīdētajā lēmumā, bet nebija ietverti paziņojumā par iebildumiem;

                           —

                           prasītājām netika dota iespēja izanalizēt Komisijas rīcībā esošos atbilstošos datus un informāciju.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā atbildētāja ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un atsaukusies uz pierādījumiem, kas nav balstīti uz pareiziem faktiem, nav ticami, ar kuriem nevar pamatot no tiem izrietošos secinājumus un kuros ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts ES tiesību pamatprincips, jo ar to tiek noteikti nesamērīgi korektīvi pasākumi.

      (1)  Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 24, 1. lpp.).


title: Lieta C-315/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Monomeles Protodikio Verias (Grieķija) 2006. gada 7. jūnija rīkojumu — Georgios Diamantis un citi pret FANCO SpA

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Monomeles Protodikio Verias (Grieķija) 2006. gada 7. jūnija rīkojumu — Georgios Diamantis un citi pret FANCO SpA

   (Lieta C-315/06)
   (2006/C 224/48)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Monomeles Protodikio Verias
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Georgios Diamantis un citi
   Atbildētāja: FANCO SpA
   Prejudiciālais jautājums
   Tā kā Grieķijas valsts tiesības neparedz iespēju pieņemt tiesas nolēmumu gadījumos, kad darba devējs pēc savas vēlēšanās pilnībā izbeidz uzņēmuma vai iestādes darbības, vai saskaņā ar Padomes Direktīvas 75/129/EEK (1) 1. panta 2. punkta d) apakšpunktu šī direktīva ir attiecināma uz kolektīvo atlaišanu, kas radusies, darba devējam brīvprātīgi, bez iepriekšēja tiesas nolēmuma, nolemjot pilnībā izbeigt uzņēmuma vai iestādes darbības?

      (1)  OV L 48, 29. lpp.


title: Lieta T-156/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 18. septembra spriedums — Since Hardware ( Guangzhou )/Padome (Dempings — Ķīnas izcelsmes gludināmo dēļu imports — Procedūras uzsākšana tikai pret vienu sabiedrību — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta otrajā daļā paredzētais trīs mēnešu termiņš — Pierādīšanas pienākums — Kaitējuma noteikšana)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/21

      Vispārējās tiesas 2012. gada 18. septembra spriedums — Since Hardware (Guangzhou)/Padome
      (Lieta T-156/11) (1)

      (Dempings - Ķīnas izcelsmes gludināmo dēļu imports - Procedūras uzsākšana tikai pret vienu sabiedrību - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta otrajā daļā paredzētais trīs mēnešu termiņš - Pierādīšanas pienākums - Kaitējuma noteikšana)
      (2012/C 331/37)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd (Canton, Ķīna) (pārstāvji — V. Akritidis un Y. Melin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen, pārstāvis, kam palīdz B. O’Connor, solicitor, un S. Gubel, advokāts)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Thomas un H. van Vliet), Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Apvienotā Karaliste) un Colombo New Scal SpA (Rovagnate, Itālija) (pārstāvji — G. Berrisch, advokāts, un N. Chesaites, barrister

         Priekšmets

      Prasība atcelt Padomes 2010. gada 20. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1243/2010 par galīgā antidempinga maksājuma uzlikšanu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes sabiedrības Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd ražotiem gludināmajiem dēļiem (OV L 338, 22. lpp.)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes, Vale Mill (Rochdale) Ltd un Colombo New Scal SpA tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 120, 16.04.2011.


title: Lietas F-159/12 un F-161/12: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedums – CJ/ECDC Civildienests — Līgumdarbinieki — Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums — Uzteikums — Uzticības zaudēšana — Tiesības tikt uzklausītam — Pārkāpums

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/48

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedums – CJ/ECDC

   (Lietas F-159/12 un F-161/12) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Uzteikums - Uzticības zaudēšana - Tiesības tikt uzklausītam - Pārkāpums)
   (2015/C 198/66)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CJ (pārstāvis – V. Kolias, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (pārstāvji – sākotnēji R. Trott, pārstāve, A. Duron un D. Waelbroeck, advokāti, vēlāk J. Mannheim un A. Daume, pārstāves, A. Duron un D. Waelbroeck, advokāti)

      Priekšmets lietā F-159/12

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja darba līguma uzteikšanu, atjaunot viņu amatā un samaksāt starpību starp atalgojumu, ko viņš būtu varējis saņemt, un viņa saņemto kompensāciju, pieskaitot tam procentus

      Priekšmets lietā F-161/12

   Prasība samaksāt zaudējumu atlīdzību par prasītājam, viņu atlaižot no darba, nodarīto nemateriālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Slimību profilakses un kontroles centra direktora 2012. gada 24. februāra lēmumu par CJ līgumdarbinieka līguma uzteikšanu;

               2)

               pārējā daļā prasību lietā F-159/12 noraidīt;

               3)

               prasību lietā F-161/12 noraidīt;

               4)

               lietā F-159/12 katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats;

               5)

               lietā F-161/12 CJ sedz savus un atlīdzina Eiropas Slimību profilakses un kontroles centra tiesāšanās izdevumus;

               6)

               lietā F-159/12 CJ samaksā Civildienesta tiesai EUR 2  000, lai atlīdzinātu daļu no Civildienesta tiesas izdevumiem, no kuriem varēja izvairīties.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013. 26. lpp., un OV C 55, 23.2.2013, 27. lpp.


title: Lieta C-135/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. martā iesniedza Corte di Appello di Torino (Itālija) — SCF Consorzio Fonografici/Marco Del Corso

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. martā iesniedza Corte di Appello di Torino (Itālija) — SCF Consorzio Fonografici/Marco Del Corso

   (Lieta C-135/10)
   2010/C 134/42
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte di Appello di Torino

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: SCF Consorzio Fonografici

      Atbildētājs: Marco Del Corso

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1961. gada 21. oktobra Romas Konvencija par blakustiesībām, TRIPS līgums (Līgums par intelektuālā īpašuma tiesību aspektiem saistībā ar tirdzniecību) un WIPO (Pasaules intelektuālā īpašuma organizācijas) līgums par izpildījumu un fonogrammām (WPPT) ir tūlītēji piemērojami Kopienu tiesību sistēmā?

               2)

               Vai šie starptautisko tiesību dokumenti arī ir tūlītēji saistoši attiecībās starp indivīdiem?

               3)

               Vai iepriekš minētajos starptautisko tiesību dokumentos ietverto jēdzienu “izziņošana sabiedrībai” nozīme sakrīt ar Direktīvā 92/100/EK (1) un Direktīvā 2001/29/EK (2) ietverto šo jēdzienu nozīmi? Noraidošas atbildes gadījumā — kurš no šiem dokumentiem ir prioritārs?

               4)

               Vai skaņu ierakstu pārraidīšana klientiem, kuri to lieto neatkarīgi no viņu gribas, bez maksas zobārsta kabinetā, pašnodarbinātai personai veicot savu uzņēmējdarbību, ir uzskatāma par “izziņošanu sabiedrībai” vai “publiskošanu” Direktīvas 2001/29/EK 3. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē?

               5)

               Vai šāda pārraidīšanas darbība dod tiesības skaņu ierakstu producentam saņemt atlīdzību?

      (1)  OV L 346, 61. lpp.

      (2)  OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta F-28/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Kipp /Eiropas Policijas birojs ( Europol ) (Civildienests — Europol personāls — Līguma nepagarināšana — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Eiropola Personāla reglamenta 6. pants — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/67

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Kipp/Eiropas Policijas birojs (Europol)
      (Lieta F-28/09) (1)

      (Civildienests - Europol personāls - Līguma nepagarināšana - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Eiropola Personāla reglamenta 6. pants - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)
      (2010/C 288/125)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Michael Kipp (Hāga, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji P. de Casparis, advokāts, pēc tam W. J. Dammingh un N. D. Dane, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Europol) (pārstāvji — D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji, kam palīdz B. Wägenbaur un R. Van der Hout, advokāti)

         Priekšmets

      2008. gada 12. jūnija lēmuma, ar kuru prasītājs ir informēts par nespēju piedāvāt viņam pastāvīgu darbu, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmuma, ar kuru ir noraidīta sūdzība par pirmo lēmumu, atcelšana

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru Eiropas Policijas birojs (Europol) ir atteicies piešķirt Kipp uz nenoteiktu laiku noslēgtu līgumu;

                  2)

                  Europol atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 167, 18.07.2009., 25. lpp.


title: lieta T-68/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Aker Warnow Werft GmbH un Kværner ASA iesniedza 2005. gada 16. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/33

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Aker Warnow Werft GmbH un Kværner ASA iesniedza 2005. gada 16. februārī
   (lieta T-68/05)
   (2005/C 106/69)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 16. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Aker Warnow Werft GmbH, Rostoka –Vārneminde [Rostok- Warnemünde] (Vācija), un Kværner ASA, Oslo (Norvēģija), kurus pārstāv advokāti B. Immerkamps [B. Immenkamp] un M. Šite [M. Schütte].
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu C 6/2000;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1992. gada oktobrī Vācijas Privatizācijas aģentūra (Treuhandanstalt) privatizēja un pārdeva Norvēģijas Kværner grupai Austrumvācijas kuģu būvētavu Warnow Werft. Šīs privatizācijas ietvaros kuģu būvētavas pārstrukturēšanai tika piedāvāts vienreizējs pa daļām izmaksājams pabalsts. Par valsts atbalstu tika paziņots Komisijai, un tā to apstiprināja atsevišķos pozitīvos lēmumos.
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija secināja, ka prasītāji saņēma lielāku atbalstu, nekā bija vajadzīgs faktisko kuģu būvētavas līgumisko zaudējumu segšanai, un ka šī pārmērīgā atbalsta daļa bija jāatmaksā.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāji apgalvo, ka Komisija pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, kā arī acīmredzamu kļūdu novērtējumā. Pēc prasītāju domām, summu, kas bija jāatmaksā kā ar EK līgumu nesaderīgs valsts atbalsts, Komisija bija apstiprinājusi savos pozitīvajos lēmumos, un tā ir uzskatāma par pastāvošu atbalstu. Prasītāji apgalvo, ka Komisija nebija tiesīga uzsākt formālu procedūru, lai atkārtoti novērtētu šī atbalsta saderību [ar kopējo tirgu] un liktu atmaksāt atbalsta daļu. Tie arī apgalvo, ka bija ievēroti visi Komisijas pozitīvajos lēmumos noteiktie nosacījumi, it īpaši pienākumi iesniegt ziņojumus par piesārņojumu un ievērot jaudas ierobežojumus. Prasītāji apgalvo, ka pozitīvajos lēmumos nebija Komisijas atruna attiecībā uz atbalsta apmēru un viss darbības atbalsts bija apstiprināts kā kopēja summa pēc pamatīgas iepriekšējas atbalsta vajadzības izvērtēšanas. Visbeidzot, prasītāji uzsver, ka pozitīvie lēmumi joprojām ir spēkā.
   Prasītāji turklāt apgalvo, ka Komisija acīmredzami kļūdījās faktu novērtējumā, secinot, ka saņemtā valsts atbalsta summa pārsniedza radušos līgumiskos zaudējumus. Pēc prasītāju domām, Apstrīdētajā lēmumā norādītais atbalsta apmērs Komisijas pozitīvajos lēmumos vispār nav minēts. Bez tam Komisijas novērtētais līgumisko zaudējumu apmērs ir mazāks nekā faktiskie līgumiskie zaudējumi. Prasītāji arī apgalvo, ka Komisija saņemtā atbalsta aprēķinā iekļāva līdzekļus, kurus nevar uzskatīt par atbalstu, ieskaitot līdzekļus, par kuriem Kværner samaksāja pirkuma cenu. Turklāt prasītāji apgalvo, ka Komisija atstāja bez ievērības faktu, ka atļautā atbalsta apmērs tika saņemts tikai daļēji.
   Prasītāji arī apgalvo, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips. Pēc prasītāju domām, Komisija, neskatoties uz to, ka tās rīcībā bija visa būtiskā informācija, nerīkojās savlaicīgi. Prasītāji apgalvo, ka Komisija izmeklēšanu sāka tikai 1999. gadā, kaut gan tā, pēc prasītāju domām, bija pilnībā informēta par būtiskajiem faktiem kopš 1996. gada sākuma. Procedūra, kas uzsākta 2000. gadā, attiecās arī uz jauniem faktoriem, kas līdz tam laikam nebija izmeklēti un kuru izmeklēšanai pozitīvie lēmumi nedeva tiesisku pamatu.
   Visbeidzot, prasītāji pakārtoti apgalvo, ka Komisija, nosakot atmaksājamo apmēru, neņēma vērā visas pārstrukturēšanas izmaksas. Prasītāji apgalvo, ka pārstrukturēšanai tika iztērēts daudz vairāk par atbalsta summu, kas tika saņemta šim mērķim.


title: Lieta C-279/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 4. jūnijā iesniedza Tribunale del Riesame di Verbania (Itālija) — kriminālprocess pret Matteo Minesi

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 4. jūnijā iesniedza Tribunale del Riesame di Verbania (Itālija) — kriminālprocess pret Matteo Minesi

   (Lieta C-279/10)
   ()
   2010/C 209/44
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale del Riesame di Verbania

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Matteo Minesi

      Prejudiciālais jautājums

   Kā interpretēt [EKL] 43. un 49. pantu saistībā ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību ar sporta pasākumiem saistītu derību jomā, lai varētu noteikt, vai iepriekš minētie Līguma noteikumi pieļauj vai nepieļauj tādas valsts tiesību normas, kurās ir paredzēts valsts monopols un tāda koncesiju un atļauju izsniegšanas sistēma, kas konkrēta skaita koncesiju kontekstā paredz, ka: a) pastāv vispārēja tendence aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesija tika izsniegta iepriekš, pamatojoties uz procedūru, ar kuru prettiesiski tika izslēgta daļa no saimnieciskās darbības veicējiem; b) pastāv noteikumi, kas faktiski garantē to tirdzniecības tiesību saglabāšanu, kuras tika iegūtas, pamatojies uz procedūru, ar kuru prettiesiski tika izslēgta daļa no saimnieciskās darbības veicējiem (piemēram, aizliegums jauniem koncesionāriem savus kioskus novietot noteiktā attālumā no jau esošajiem kioskiem); c) tiek noteikti gadījumi, kuros koncesionārs zaudē koncesiju un zaudē garantijas depozītu ļoti lielā apmērā, tostarp ja koncesionārs tieši vai netieši rīko tādas pārrobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, uz kurām attiecas koncesija?


title: Apvienoto lietu T-205/03, T-206/03, T-207/03, T-208/03, T-209/03 un T-210/03 izslēgšana no reģistra

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/43

         Apvienoto lietu T-205/03, T-206/03, T-207/03, T-208/03, T-209/03 un T-210/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 106/85)

      (tiesvedības valoda -franču)

   2005. gada 25. janvārī Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra apvienotās lietas T-205/03, T-206/03, T-207/03, T-208/03, T-209/03 un T-210/03 Nicolas Georgiopoulos u.c., Panayotis Adamopoulos u.c., Athanassios Rammos, Stavroula Gogos-Skarpatzi u.c., Nikolaos Andrikakis u.c., Konstantinos Athanassopoulos u.c./Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 184, 02.08.2003.


title: Lieta T-236/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. aprīlī  – Kronotex  u.c./Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/15

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. aprīlī – Kronotex u.c./Komisija
   (Lieta T-236/14)
   2014/C 223/20
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Kronotex GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Vācija), Kronoply GmbH (Heiligengrabe) un K Face GmbH (Heiligengrabe) (pārstāvji – H. Janssen un G. Engel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) – Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums

                           —

                           Prasītājas apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētā EEG piemaksa un īpašais kompensācijas režīms nav uzskatāmi par valsts līdzekļu vai valsts kontrolētu līdzekļu piešķīrumu. Visi fakti, kuriem ir nozīme šo pasākumu kvalificēšanā, esot tikuši konstatēti pirmstiesas procedūrā starp Komisiju un Vācijas Federatīvo Republiku. Vairs neesot pastāvējušas nekādas neskaidrības, kuras Komisijai būtu bijis jāizmeklē sīkāk procedūrā atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam un Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 4. panta 4. punktam.

               2.

               Otrais pamats: LESD 108. panta 1. punkta un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums

                           —

                           Prasītājas šajā ziņā apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 108. panta 1. punktu un tiesiskās noteiktības principu, piemērojot procedūru attiecībā uz jaunu atbalstu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 4. panta 4. punktam, nevis procedūru attiecībā uz jau pastāvošu atbalstu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 17. un nākamajiem pantiem, lai pārliecinātos par savu provizorisko novērtējumu, saskaņā ar kuru EEG tika atzīts par atbalstu. Šajā ziņā prasītājas it īpaši norāda, ka Komisija 2002. gada 22. maija lēmumā nebija atzinusi 2000. gada EEG par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo nepastāvēja valsts līdzekļu piešķīrums. Pārejas no 2000. gada EEG uz 2012. gada EEG laikā nebija radušās būtiskas izmaiņas salīdzinājumā ar Komisijas 2002. gada 22. maija lēmumu. Līdz ar to savu grozīto juridisko vērtējumu Komisija varēja paust, izmantojot LESD 108. panta 1. punktā paredzēto procedūru, neskarot prasītāju.

               3.

               Trešais pamats: Pamattiesību hartas 41. panta un tiesību tikt uzklausītam principa pārkāpums

                           —

                           Prasītājas arī apgalvo, ka atbildētāja ir pieņēmusi apstrīdēto lēmumu, iepriekš nesniedzot prasītājām iespēju paust savu nostāju.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/3

         Jauno Pirmās instances tiesas locekļu zvēresta nodošana
   (2007/C 69/05)
   Ar Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju 2007. gada 1. janvāra lēmumu (1) par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas tiesnešiem uz laiku attiecīgi no 2007. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 31. augustam un no 2007. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. augustam ieceltie T. Čipevs [T. Chipev] un V. Čuke [V. Ciucă] Tiesai zvērestu nodeva 2007. gada 12. janvārī.

      (1)  OV L 1, 4.1.2007., 19. lpp.


title: Lieta T-150/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 29. septembra spriedums — Telefónica O2 Germany /ITSB — Loopia ( LOOPIA ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes LOOPIA reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes LOOP un LOOPY — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 29. septembra spriedums — Telefónica O2 Germany/ITSB — Loopia (“LOOPIA”)
   (Lieta T-150/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “LOOPIA” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “LOOP” un “LOOPY” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 331/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (Minhene, Vācija) (pārstāvji — A. Fottner un M. Müller, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Pethke)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Loopia AB (Västerås, Zviedrija) (pārstāvji — Håkon-Schmidt un N. Ringen, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 1812/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG un Loopia AB

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 1812/2008-1;

               2)

               ITSB pats sedz savus, kā arī atlīdzina Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG tiesāšanās izdevumus;

               3)

               ITSB atlīdzina nepieciešamos izdevumus, ko Telefónica O2 Germany ir veikusi procesa ITSB Apelāciju pirmajā padomē vajadzībām;

               4)

               Loopia AB sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: lieta T-67/05: Prasība pret Iekšēja tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Aytan's Manufactyring Company (UK) Limited iesniedza 2005. gada 15. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/32

         Prasība pret Iekšēja tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Aytan's Manufactyring Company (UK) Limited iesniedza 2005. gada 15. februārī
   (lieta T-67/05)
   (2005/C 106/68)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 15. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšēja tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Aytan's Manufactyring Company (UK) Limited, Londona (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv S. Maliničs [S. Malynicz], barrister, un M. J. Žilberts [M. J. Gilbert], solicitor.

      Criminal Clothing Limited, Pūle [Poole] (Apvienotā Karaliste) arī piedalījās procesā Apelāciju padomē
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 8. decembra lēmumu lietā R 309/2004-1;

               —

               piespriest Iekšēja tirgus saskaņošanas birojam un citiem lietas dalībniekiem segt savus tiesāšanās izdevumus pašiem un atlīdzināt prasītājas izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

                  Criminal Clothing Limited.

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “CRIMINAL” attiecībā uz 3., 9. un 25. klasē ietilpstošajām precēm (apģērbu izstrādājumi utt.) — pieteikums Nr. 1676 220

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītājs

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts preču zīme “CRIMINAL DAMAGE” attiecībā uz 25. klasē ietilpstošajām precēm (apģērbu izstrādājumi utt.)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus noraidīt

               Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-161/07: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. pants — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēti nosacījumi attiecībā uz sabiedrību reģistrēšanu, pamatojoties uz jauno dalībvalstu pilsoņu pieteikumu — Pašnodarbinātas personas statusa atzīšanas procedūra)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-161/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 43. pants - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēti nosacījumi attiecībā uz sabiedrību reģistrēšanu, pamatojoties uz jauno dalībvalstu pilsoņu pieteikumu - Pašnodarbinātas personas statusa atzīšanas procedūra)
   (2009/C 44/14)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un G. Braun)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvis — D. Kriaučiūnas)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāves — C. Pesendorfer un M. Winkler)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko paredz nosacījumus, lai reģistrētu uzņēmumus, kas pieder trešo valstu pilsoņiem, un kas tiek piemērots arī Čehijas, Igaunijas, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pilsoņiem — Pienākums visiem personālsabiedrību biedriem un sabiedrību ar ierobežotu atbildību mazākuma akcionāriem, kas sniedz tādus pakalpojumus, kurus parasti sniedz darba tiesisko attiecību ietvaros, ievērot īpašu procedūru pieteikuma iesniedzēja pašnodarbinātas personas statusa konstatēšanai, kuras laikā iesniedzējam ir jāpierāda sava ietekme tā uzņēmuma lēmumu pieņemšanas procesā, ko viņš vēlas reģistrēt attiecīgajā dalībvalstī
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               attiecībā uz sabiedrību reģistrēšanu komercreģistrā, pamatojoties uz dalībvalstu, kas Eiropas Savienībai pievienojušās 2004. gada 1. maijā, izņemot Kipras Republiku un Maltas Republiku, pilsoņu, kas ir personālsabiedrības dalībnieki vai sabiedrības ar ierobežotu atbildību mazākuma dalībnieki, pieteikumu, pieprasot pašnodarbinātas personas statusa atzīšanu Arbeitsmarktservice vai apliecinājuma par atbrīvojumu no darba atļaujas uzrādīšanu, Austrijas Republika nav izpildījusi EKL 43. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-409/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. janvāra spriedums – Mitsubishi Electric/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus — Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa daļēji bija atcēlusi sākotnējo lēmumu — Naudas sodi — Pienākums norādīt pamatojumu — Labas pārvaldības princips — Tiesības uz aizstāvību — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums — Kļūda vērtējumā — Sākumsumma — Līdzdalības pārkāpumā apmērs — Preventīvās iedarbības koeficients

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/13

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. janvāra spriedums – Mitsubishi Electric/Komisija
   (Lieta T-409/12) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus - Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa daļēji bija atcēlusi sākotnējo lēmumu - Naudas sodi - Pienākums norādīt pamatojumu - Labas pārvaldības princips - Tiesības uz aizstāvību - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums - Kļūda vērtējumā - Sākumsumma - Līdzdalības pārkāpumā apmērs - Preventīvās iedarbības koeficients)
   (2016/C 078/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mitsubishi Electric Corp. (Tokija, Japāna) (pārstāvji – R. Denton, J. Vyavaharkar, R. Browne, L. Philippou, M. Roald un J. Robinson, Solicitors, un K. Haegeman, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – N. Khan un P. van Nuffel)

      Priekšmets

   Par prasību pamatā atcelt Komisijas 2012. gada 27. jūnija Lēmumu C(2012) 4381, ar kuru tiek grozīts Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmums C(2006) 6762, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta (tagadējais LESD 101. pants) un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru, ciktāl tā adresāti ir Mitsubishi Electric Corp. un Toshiba Corp (Lieta COMP/F/39.966 – Gāzes izolācijas slēgiekārtas – Naudas sodi un, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un pakārtoti lūgums grozīt šī lēmuma 1. pantu, lai atceltu vai samazinātu prasītājai uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mitsubishi Electric Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012.


title: Lieta T-197/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 19. maija rīkojums – Costa/Parlaments Pagaidu noregulējums — Bijušais Eiropas Parlamenta loceklis — Deputātu izdienas pensijas saņēmējs — Piemaksas, kura saņemta Ostu pārvaldes priekšsēdētāja amatā, saņēmējs — Noteikums par pārklāšanās novēršanu — Saņemtās pensijas atgūšana — Paziņojums par parādu — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/22

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 19. maija rīkojums – Costa/Parlaments
   (Lieta T-197/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Bijušais Eiropas Parlamenta loceklis - Deputātu izdienas pensijas saņēmējs - Piemaksas, kura saņemta Ostu pārvaldes priekšsēdētāja amatā, saņēmējs - Noteikums par pārklāšanās novēršanu - Saņemtās pensijas atgūšana - Paziņojums par parādu - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   (2015/C 221/31)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Paolo Costa (Venēcija, Itālija) (pārstāvji – G. Orsoni un M. Romeo, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – S. Seyr un G. Corstens)

      Priekšmets

   Pieteikums par Eiropas Parlamenta 2015. gada 23. februāra Paziņojuma par parādu Nr. 2015–239 (atsauces Nr. 303074), ar kuru prasītājam – vēlākais līdz 2015. gada 31. martam – uzlikts pienākums samaksāt EUR 49  770,42, izpildes apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-355/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 23. janvāra spriedums ( Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nintendo Co. Ltd u.c./ PC Box Srl, 9Net Srl (Direktīva 2001/29/EK — Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā — “Tehnoloģisko pasākumu” jēdziens — Aizsargierīce — Ierīce un aizsargāti papildu produkti — Citu uzņēmumu ražotas līdzīgas papildu ierīces, produkti vai komponenti — Jebkādas savstarpējas izmantojamības starp tām izslēgšana — Šo tehnoloģisko pasākumu apjoms — Atbilstība)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 23. janvāra spriedums (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nintendo Co. Ltd u.c./PC Box Srl, 9Net Srl

   (Lieta C-355/12) (1)

   (Direktīva 2001/29/EK - Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā - “Tehnoloģisko pasākumu” jēdziens - Aizsargierīce - Ierīce un aizsargāti papildu produkti - Citu uzņēmumu ražotas līdzīgas papildu ierīces, produkti vai komponenti - Jebkādas savstarpējas izmantojamības starp tām izslēgšana - Šo tehnoloģisko pasākumu apjoms - Atbilstība)
   2014/C 93/12
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Milano

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc., Nintendo of Europe GmbH

      Atbildētāji: PC Box Srl, 9Net Srl

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale ordinario di Milano — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) 6. panta interpretācija, lasot to kopā ar šīs pašas direktīvas preambulas 48. apsvērumu — “Tehnoloģisko pasākumu” jēdziens — Aizsardzības kritērijs, ar kuru ir izslēgta jebkāda savstarpēja izmantojamība starp ierīci un aizsargātām papildu precēm, no vienas puses, un starp ierīcēm un aizsargātām līdzīgām papildu precēm, kuru izcelsme nav ražošanas uzņēmumā vai uzņēmumos, kuriem šis pēdējais minētais ir izsniedzis atļauju, no otras puses — Mērķa, kuru ražošanas uzņēmums ir noteicis šiem tehnoloģiskajiem pasākumiem, nozīmība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā ir interpretējama tādējādi, ka jēdziens “efektīvs tehnoloģisks pasākums” šīs direktīvas 6. panta 3. punkta izpratnē var aptvert tehnoloģiskus pasākumus, kuri galvenokārt nozīmē aprīkošanu ar atpazīšanas ierīci ne tikai aizsargātā darba, piemēram, videospēles, ietverošo nesēju, lai aizsargātu to pret autortiesību īpašnieka neatļautām darbībām, bet arī portatīvās iekārtas vai konsoles, kuru mērķis ir nodrošināt piekļuvi šīm spēlēm un to izmantošanai.

               2)

               Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai citi pasākumi vai konsolēs neinstalēti pasākumi varētu būt izraisījuši mazāk interferenču ar trešo personu darbībām vai mazāk šo darbību ierobežojumu, vienlaicīgi sniedzot līdzīgu īpašnieka tiesību aizsardzību. Šajā nolūkā ir nozīmīgi ņemt vērā tostarp ar dažādu veidu tehnoloģiskiem pasākumiem saistītās izmaksas, tehnoloģiskos un praktiskos aspektus to ieviešanai, kā arī šo dažādo veidu tehnoloģisko pasākumu efektivitātes salīdzinājumu attiecībā uz īpašnieka tiesību aizsardzību, turklāt šai efektivitātei tomēr nav jābūt absolūtai. Minētajai tiesai ir jāpārbauda arī ierīču, produktu vai komponentu, ar kuriem var tikt apieti minētie tehnoloģisko pasākumi, mērķis. Šajā ziņā īpaši nozīmīgs būs pierādījums par izmantošanu, kuru, ņemot vērā attiecīgos apstākļus, faktiski veic trešās personas. Valsts tiesa tostarp var pārbaudīt, cik bieži šīs ierīces, produkti vai komponenti tiek faktiski izmantoti, pārkāpjot autortiesības, kā arī cik bieži tie tiek izmantoti nolūkā, ar kuru netiek pārkāptas autortiesības.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta C-267/06: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 1. aprīļa spriedums ( Bayerisches Verwaltungsgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tadao Maruko / Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen (Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un darba jomā — Direktīva 2000/78/EK — Obligātās arodapdrošināšanas sistēmā paredzētie pabalsti pārdzīvojušajiem — Darba samaksas jēdziens — Atteikums piešķirt laulības neesamības dēļ — Tā paša dzimuma partneri — Diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/6

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 1. aprīļa spriedums (Bayerisches Verwaltungsgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tadao Maruko/Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen

   (Lieta C-267/06) (1)

   (Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un darba jomā - Direktīva 2000/78/EK - Obligātās arodapdrošināšanas sistēmā paredzētie pabalsti pārdzīvojušajiem - “Darba samaksas’ jēdziens - Atteikums piešķirt laulības neesamības dēļ - Tā paša dzimuma partneri - Diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ)
   (2008/C 128/09)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bayerisches Verwaltungsgericht München
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Tadao Maruko

      Atbildētājs: Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bayerisches Verwaltungsgericht München — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), 1. panta, 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 3. punkta interpretācija — “Darba samaksas” jēdziens — Reģistrēta partnera izslēgšana attiecībā uz apgādnieka zaudējuma pensijas saņemšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apgādnieka zaudējuma pabalsts, kurš tiek piešķirts tādas arodapdrošināšanas sistēmas kā Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen pārvaldītā sistēma ietvaros, ietilpst Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, piemērošanas jomā;

               2)

               Direktīvas 2000/78 1. pants saistībā ar 2. pantu nepieļauj tādu tiesisko regulējumu kā pamata lietā aplūkotais, saskaņā ar kuru pēc viņa dzīvesbiedra nāves pārdzīvojušais partneris nesaņem apgādnieka zaudējuma pabalstu, kādu saņem pārdzīvojušais laulātais, kaut gan valsts tiesībās attiecībā uz minēto apgādnieka zaudējuma pabalstu [reģistrētas] partnerattiecības nostāda tā paša dzimuma personas situācijā, kas ir pielīdzināma laulāto situācijai. Iesniedzējtiesai jāpārliecinās, vai pārdzīvojušais partneris ir situācijā, kas ir salīdzināma ar laulātā situāciju, kurš saņem Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen pārvaldītajā arodapdrošināšanas sistēmā paredzēto apgādnieka zaudējuma pabalstu.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta C-197/03: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 11. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 69/335/EEK — 10. un 12. pants — Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai — Kopienas tiesību principi)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/1

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 11. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-197/03) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 69/335/EEK - 10. un 12. pants - Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai - Kopienas tiesību principi)
   (2006/C 165/01)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — E. Traversa, pārstāvis)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia, pārstāvis, kam palīdz P. Gentili, advokāts)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.) 10. panta c) apakšpunkta pārkāpums — Valsts likums, ar ko ar atpakaļejošo spēku ievieš iepriekš noteiktu ikgadēju nodevu, ar ko apliek citu aktu nevis sabiedrību dibināšanas dokumenti reģistrēšanu, un kas paredz sabiedrību dibināšanas aktu reģistrēšanas ikgadējās nodevas diskriminējošu un ierobežojošu atmaksas kārtību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               ar atpakaļejošo spēku ieviešot nodevas, kas nav nodevas, kurām ir atļautas atlīdzības raksturs, un ja ieraksti uzņēmumu reģistrā, par ko ieviestās nodevas tiek iekasētas, jau bijuši par pamatu nodevu iekasēšanai, kuras ir paredzēts aizstāt ar nodevām ar atpakaļejošo spēku, un nepastāv iespēja atlīdzināt iekasētās nodevas maksātājam, vai ja nodevas ar atpakaļejošo spēku attiecas uz gadiem, kad netika veikti nekādi ieraksti reģistrā, kas attaisnotu to iekasēšanu, vai pieņemot noteikumus, kas nodevas, kura ir atzīta par neatbilstošu Kopienas tiesībām ar Tiesas spriedumu vai kuras neatbilstība Kopienas tiesībām no tā izriet, atlīdzināšanu pakļauj nosacījumiem, kas attiecas konkrēti uz šo nodevu un kas ir mazāk labvēlīgi nekā tie, kas attiecīgās nodevas atlīdzināšanai būtu piemērojami to neesamības gadījumā, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek, no vienas puses, Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, 10. pants un 12. panta 1. punkta e) apakšpunkts, un, no otras puses, Tiesas atzītie principi nepamatoti samaksātu summu atgūšanas jomā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Itālijas Republika atlīdzina trīs ceturtdaļas no visiem tiesāšanās izdevumiem. Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina atlikušo vienu ceturtdaļu.

      (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta C-31/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Marianne Scheunemann/Finanzamt Bremerhaven

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. janvārī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Marianne Scheunemann/Finanzamt Bremerhaven

   (Lieta C-31/11)
   2011/C 113/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Marianne Scheunemann

      Atbildētāja: Finanzamt Bremerhaven

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 56. panta 1. punkts kopsakarā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 58. pantu ir interpretējams tādējādi, ka ar to nav saderīgs tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas mantošanas gadījumā attiecībā uz mantojuma nodokļa aprēķināšanu paredz, ka personīgajam īpašumam pieskaitāma vienīgā dalībnieka līdzdalība kapitālsabiedrības, kas ir reģistrēta un kuras vadības birojs atrodas Kanādā, pamatkapitālā tiek ņemta vērā ar tās pilno vērtību, lai gan, iegādājoties tāda paša veida pamatkapitāla daļas kapitālsabiedrībā, kas ir reģistrēta vai kuras vadības birojs atrodas iekšzemē, ir paredzēta ar mantojuma nodokli neapliekama daļa, bet atlikusī vērtība tiek ņemta vērā tikai 65 % apmērā?


title: Lieta T-466/09: Prasība, kas celta 2009. gada 23. novembrī — Comercial Losan /ITSB — McDonald's International Property ( Mc. Baby )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/60

         Prasība, kas celta 2009. gada 23. novembrī — Comercial Losan/ITSB — McDonald's International Property (“Mc. Baby”)
   (Lieta T-466/09)
   2010/C 24/106
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comercial Losan, SLU, Zaragoza, (Spānija) (pārstāvis — A. Vela Ballesteros, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: McDonald's International Property Co. Ltd, Delaware (Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasību, kas celta par Apelāciju padomes 2009. gada 1. septembra lēmumu R 1706/2008-1 Mc Baby/Mc Kids iebildumu procesā Nr. B 1049362 (Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4 441 393), atļaut reģistrēt reģistrācijai pieteikto Kopienas preču zīmi un uzdot pretējai pusei procesā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Mc. Baby” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 741 393) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 35. un 39. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: McDonald's International Property Co. Ltd.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “McKids” (preču zīme Nr. 3 207 354) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 25. un 28. klasē; Kopienas vārdiska preču zīme “McDONALD’S” (preču zīme Nr. 62 497) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 28., 29., 30., 31., 32., 35., 41. un 42. klasē; un Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elmentu “McDONALD’S” (preču zīme Nr. 62 521) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 28., 29., 30., 31., 32., 35., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji apmierināt

      Izvirzītie pamati: Nepareiza Regulas Nr. 40/94, kas tagad aizstāta ar Regulu Nr. 207/2009, 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija un piemērošana.


title: Lieta T-35/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 15. marta  spriedums —  Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia  pret ITSB (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Agrāka vārdiska preču zīme  FERRERO  — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu  FERRÓ , reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/19

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedums — Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia pret ITSB
   (Lieta T-35/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Agrāka vārdiska preču zīme “FERRERO” - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “FERRÓ”, reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2006/C 108/33)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia, Pikermi (Grieķija), (pārstāvis — K. Krisantis [C. Chrissanthis], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — H. Novaiss Gonsalvess [J. Novais Gonçalves], pārstāvis)
   Citi procesa Apelāciju padomē dalībnieki, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Ferrero OHG mbH, Štatalendorfa (Vācija), (pārstāvis — M. Šēfers [M. Schaeffer], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 1. decembra lēmumu lietā R 460/2002-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia AVEE un Ferrero OHG mbH.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājai atlīdzināt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta C-174/12: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums ( Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alfred Hirmann/Immofinanz AG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sabiedrību tiesības — Otrā direktīva 77/91/EEK — Akciju sabiedrības atbildība par tās pienākumu izsludināšanas jomā pārkāpumu — Parakstīšanās prospektā ietvertās informācijas neprecizitāte — Atbildības apmērs — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts atmaksāt cenu, ko ieguvējs ir samaksājis par akciju iegādi)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/9

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alfred Hirmann/Immofinanz AG

   (Lieta C-174/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sabiedrību tiesības - Otrā direktīva 77/91/EEK - Akciju sabiedrības atbildība par tās pienākumu izsludināšanas jomā pārkāpumu - Parakstīšanās prospektā ietvertās informācijas neprecizitāte - Atbildības apmērs - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts atmaksāt cenu, ko ieguvējs ir samaksājis par akciju iegādi)
   2014/C 52/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Handelsgericht Wien

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Alfred Hirmann

      Atbildētāja: Immofinanz AG

      Piedaloties: Aviso Zeta AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Handelsgericht Wien — Padomes 1976. gada 13. decembra Otrās direktīvas 77/91/EEK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (OV 1977, L 26., 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, 12., 15., 16., 18., 19. un 42. panta, Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un par Direktīvas 2001/34/EK grozījumiem (OV L 345, 64. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvu 2008/11/EK (OV L 76, 37. lpp.), 6. un 25. panta, Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvas 2009/101/EK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 48. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (OV L 258, 11. lpp.), 12. un 13. panta, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 15. decembra Direktīvas 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, un par grozījumiem Direktīvā 2001/34/EK (OV L 390, 38. lpp.) 7., 17. un 28. panta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (OV L 96, 16. lpp.) 14. panta interpretācija — Akciju sabiedrības atbildība par savu pienākumu neizpildi publicēšanas jomā — Neprecizitāte attiecībā uz vērtspapīru tirgus prospektā ietverto informāciju — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurš šādā gadījumā paredz parakstīto akciju iegādes cenas, ko pircējs ir samaksājis, atmaksāšanu — Situācija, kurā minēto akciju iegāde ir notikusi sekundārajā tirgū, pamatojoties uz vērtspapīru tirgus prospektu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1976. gada 13. decembra Otrās direktīvas 77/91/EEK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām [EKL 48.] panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses, kas grozīta ar Padomes 1992. gada 23. novembra Direktīvu 92/101/EEK, 12., 15., 16., 18., 19. un 42. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kas, transponējot:

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvu 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un par Direktīvas 2001/34/EK grozījumiem,

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 15. decembra Direktīvu 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, un par grozījumiem Direktīvā 2001/34/EK,

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu),

                     pirmkārt, paredz akciju sabiedrības kā emitentes atbildību pret šīs pašas sabiedrības akciju ieguvēju, pamatojoties uz šajās direktīvās paredzētā informācijas pienākuma pārkāpumu, un, otrkārt, nosaka pienākumu attiecīgajai sabiedrībai šīs atbildības dēļ atmaksāt ieguvējam summu, kas atbilst akciju iegādes cenai un saņemt tās atpakaļ;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvas 2009/101/EK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām [EKL] 48. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses, 12. un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, ir paredzēts akciju pirkuma līgumu atzīt par spēkā neesošu ar atpakaļejošu spēku;

               3)

               Otrās direktīvas 77/91, kas ir grozīta ar Direktīvu 92/101, 12., 15., 16., 18., 19. un 42. pants, kā arī Direktīvas 2009/101 12. un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka atbildība, kas noteikta attiecīgajā valsts tiesiskajā regulējumā, nav ierobežota ar akciju vērtību, kas aprēķināta atbilstoši to kursam, ja sabiedrība ir kotēta biržā, opcijas pirkšanas brīdī.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.