               10.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/8

         EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 9. jūlijā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-15/13)
   2013/C 294/08
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja Markus Schneider un Catherine Howdle, 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2013. gada 9. jūlijā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka noteiktajā termiņā i) nepieņemot pasākumus vai ii) nekavējoties nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kuri jāīsteno saskaņā ar aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.d punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/22/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Šis EBTA Uzraudzības iestādes pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2012. gada 5. novembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 5. septembra argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvu 2009/22/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību (turpmāk “akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.d punktā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka tai nav informācijas, kas liecinātu par to, ka akts ir pilnībā ieviests.


title: Lieta T-315/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 28. aprīļa rīkojums — Grohe /ITSB — Compañía Roca Radiadores ( ALIRA ) (Kopienas preču zīme — Iebildums — Iebilduma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/36

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 28. aprīļa rīkojums — Grohe/ITSB — Compañía Roca Radiadores (“ALIRA”)
   (Lieta T-315/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildums - Iebilduma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2008/C 171/68)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grohe AG, Hemer (Vācija) (pārstāvis — A. Lensing-Kramer, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Weberndörfer)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Compañía Roca Radiadores, SA, Barselona (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 19. jūnija lēmumu (lieta R 850/2006-4) attiecībā uz iebildumu procesu starp Grohe AG un Compañía Roca Radiadores, SA.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību pirms sprieduma taisīšanas;

               2)

               prasītāja sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta C-162/16: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 10. novembra rīkojums (Tribunale Amministrativo regionale per il Molise (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl/Comune di Monteroduni Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Publiski līgumi — Direktīva 2004/18/EK — Direktīva 2014/24/ES — Dalība iepirkumā — Pretendents, kurš piedāvājumā nav norādījis uzņēmuma ar darba drošību saistītās izmaksas — No judikatūras izrietošs pienākums paredzēt šādu norādi — Izslēgšana no publiskā iepirkuma procedūras bez iespējas labot šo trūkumu

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/10

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 10. novembra rīkojums (Tribunale Amministrativo regionale per il Molise (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl/Comune di Monteroduni

   (Lieta C-162/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Publiski līgumi - Direktīva 2004/18/EK - Direktīva 2014/24/ES - Dalība iepirkumā - Pretendents, kurš piedāvājumā nav norādījis uzņēmuma ar darba drošību saistītās izmaksas - No judikatūras izrietošs pienākums paredzēt šādu norādi - Izslēgšana no publiskā iepirkuma procedūras bez iespējas labot šo trūkumu)
   (2017/C 063/15)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo regionale per il Molise

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl

   Atbildētāja: Comune di Monteroduni

      piedaloties: I.c.i Impresa Costruzioni Industriali Srl u.c., Alba Costruzioni ScpA, Ottoerre Group Srl

      Rezolutīvā daļa:

   Vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums, kas īstenoti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz izslēgt pretendentu no publiskā iepirkuma procedūras, ja tas nav izpildījis pienākumu piedāvājumā atsevišķi norādīt uzņēmuma ar darba drošību saistītās izmaksas, kura neizpildes gadījumā pretendents tiek izslēgts no dalības procedūrā un kurš nevis tieši izriet no iepirkuma dokumentiem vai valsts tiesiskā regulējuma, bet kura pamatā ir valsts pēdējās instances tiesas veikta šī tiesiskā regulējuma interpretācija un minētajos dokumentos esošo nepilnību novēršana. Vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi arī ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz piešķirt šim pretendentam iespēju izlabot attiecīgo situāciju un izpildīt minēto pienākumu līgumslēdzējas iestādes noteiktajā termiņā.

      (1)  OV C 200, 6.6.2016.


title: Lieta C-329/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France/Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France/Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

   (Lieta C-329/16)
   (2016/C 296/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France

      Atbildētāji: Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/42 (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka programmatūra, kuras mērķis ir piedāvāt palīdzību recepšu zāļu izrakstītājiem, kas darbojas pilsētā, medicīnas iestādē vai ārstniecības un sociālā iestādē, padarot precīzāku recepšu zāļu izrakstīšanu, uzlabojot recepšu zāļu izrakstīšanas drošību, vienkāršojot recepšu zāļu izrakstītāja darbu, veicinot recepšu atbilstību reglamentējošajām valsts prasībām un samazinot ārstēšanas izmaksas, saglabājot tādu pašu kvalitāti, ir medicīnas ierīce šīs direktīvas izpratnē, ja šajā programmatūrā ir paredzēta vismaz viena funkcija, kas ļauj izmantot atbilstošus pacienta datus, lai palīdzētu viņa ārstam noteikt izrakstāmās recepšu zāles, it īpaši konstatējot blaknes, mijiedarbību ar citām zālēm un pārmērīgu dozu, pat tad, ja tai pašai par sevi nav iedarbības cilvēka ķermenī vai uz cilvēka ķermeni?

      (1)  Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm (OV L 169, 1. lpp.).


title: Lieta T-502/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 17. maija rīkojums — Volkswagen /ITSB — Deutsche BP ( “SunGasoline” ) (Kopienas preču zīme — Iebildums — Iebilduma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/18

         Vispārējās tiesas 2010. gada 17. maija rīkojums — Volkswagen/ITSB — Deutsche BP (“SunGasoline”)
   (Lieta T-502/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildums - Iebilduma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2010/C 195/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Vācija) (pārstāvji — H.-P. Schrammek, C. S. Drzymalla un S. Risthaus, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Deutsche BP AG (Gelsenkirchen, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 19. septembra lēmumu lietā R 513/2007-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Deutsche BP AG un Volkswagen AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un atbildētājs sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 44, 21.2.2009.


title: Lieta C-560/12 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums — Wam Industriale SpA /Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Uzņēmuma darbības uzsākšana noteiktās trešās valstīs — Aizdevumi ar pazeminātām procentu likmēm — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt — Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēlusi sākotnējo lēmumu attiecībā uz to pašu procesu — Vispārējās tiesas sprieduma izpilde)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/15

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums — Wam Industriale SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-560/12 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Uzņēmuma darbības uzsākšana noteiktās trešās valstīs - Aizdevumi ar pazeminātām procentu likmēm - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt - Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēlusi sākotnējo lēmumu attiecībā uz to pašu procesu - Vispārējās tiesas sprieduma izpilde)
   2014/C 9/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Wam Industriale SpA (pārstāvji — E. Giliani un R. Bertoni, avvocati)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un D. Grespan)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-303/10 Wam Industriale/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2010. gada 24. marta Lēmumu 2011/134/ES par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi uzņēmumam Wam SpA (OV 2011, L 57, 29. lpp.) — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Samērīguma princips — Labas pārvaldības princips — Saprātīgs termiņš

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Wam Industriale SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta C-332/12: Prasība, kas celta 2012. gada 10. jūlijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 10. jūlijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-332/12)
   2012/C 287/45
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch, L. Nicolae un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvu 2009/18/EK, ar ko nosaka pamatprincipus negadījumu izmeklēšanai jūras transporta nozarē un groza Padomes Direktīvu 1999/35/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/59/EK (1), vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Polijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 25. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               noteikt Polijas Republikai atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam sodanaudu par pienākuma paziņot par pasākumiem, kas veikti Direktīvas 2009/18/EK transponēšanai, neizpildīšanu EUR 56 095,20 dienā no dienas, kas pasludināts spriedums šajā lietā;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2011. gada 17. jūnijā.

      (1)  OV L 131, 114. lpp.


title: Lieta T-53/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. janvārī – credentis/ITSB – Aldi Karlslunde (“Curodont”)

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/33

      Prasība, kas celta 2015. gada 28. janvārī – credentis/ITSB – Aldi Karlslunde (“Curodont”)
      (Lieta T-53/15)
      (2015/C 107/43)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: credentis AG (Windisch, Šveice) (pārstāvis – D. Breuer, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Aldi Karlslunde K/S (Karlslunde, Dānija)

         Informācija par procesu ITSB

         Attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “Curodont” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 10 332 807

         Process ITSB: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 13. novembra lēmums lietā R 353/2014–1

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest ITSB un Aldi Karlslunde atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-255/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. maijā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Peter Flood / Health Service Executive

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. maijā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Peter Flood/Health Service Executive

   (Lieta C-255/13)
   2013/C 189/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Peter Flood

      Atbildētājs: Health Service Executive

      Prejudiciālais jautājums

   Vai vienas dalībvalsts (“pirmā dalībvalsts”) apdrošināta persona, kas ir smagi slima vienpadsmit gadus, smaga medicīniskā stāvokļa dēļ, kas pirmo reizi parādījās, šai personai dzīvojot pirmajā dalībvalstī, bet atrodoties ceļojumā citā dalībvalstī (“otrā dalībvalsts”), ir uzskatāma par tādu, kas “uzturas” otrajā dalībvalstī šajā laikposmā vai nu Regulas Nr. 883/2004 (1) 19. panta 1. punkta, vai arī, pakārtoti, 20. panta 1. un 2. punkta mērķiem, situācijā, kad attiecīgā persona viņas akūtās medicīniskās slimības un speciālista medicīniskās aprūpes piemērota tuvuma dēļ faktiski ir spiesta šajā laikposmā fiziski palikt šajā dalībvalstī?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas T-147/09 un T-148/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 17. maija spriedums — Trelleborg Industrie un Trelleborg /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas jūras cauruļvadu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar komerciāli jutīgu informāciju — Turpināta vai atkārtota pārkāpuma jēdziens — Noilgums — Tiesiskā noteiktība — Vienlīdzīga attieksme — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 17. maija spriedums — Trelleborg Industrie un Trelleborg/Komisija
   (Apvienotās lietas T-147/09 un T-148/09) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas jūras cauruļvadu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar komerciāli jutīgu informāciju - Turpināta vai atkārtota pārkāpuma jēdziens - Noilgums - Tiesiskā noteiktība - Vienlīdzīga attieksme - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums)
   2013/C 189/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Trelleborg Industrie SAS (Clermont Ferrand, Francija) (lieta T-147/09) un Trelleborg AB (Trelleborg, Zviedrija) (lieta T-148/09) (pārstāvji — J. Joshua, barrister, un E. Aliende Rodríguez, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Khan, V. Bottka un S. Noë)

      Priekšmets

   Prasība galvenokārt daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmumu C(2009) 428, galīgā redakcija, par izmeklēšanas procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39.406 — Marine Hoses), ciktāl šis lēmums attiecas uz prasītājām, un pakārtoti atcelt vai ievērojami samazināt prasītājām šajā lēmumā uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmuma C(2009) 428, galīgā redakcija, par izmeklēšanas procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39406 — Marine Hoses), 1. panta g) un h) punktu, ciktāl tas attiecas uz laikposmu no 1997. gada 13. maija līdz 1999. gada 21. jūnijam;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 153, 4.7.2009.


title: Lieta T-285/12: Prasība, kas celta 2012. gada 28. jūnijā — Cartoon Network /ITSB — Boomerang TV ( “BOOMERANG” )

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/13

         Prasība, kas celta 2012. gada 28. jūnijā — Cartoon Network/ITSB — Boomerang TV (“BOOMERANG”)
   (Lieta T-285/12)
   2012/C 273/22
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Cartoon Network, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — I. Starr, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Boomerang TV, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 2. aprīļa lēmumu lietā R 699/2011-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai izdevumus, kas tai radušies apelācijas procesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BOOMERANG” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 41. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “Boomerang TV” reģistrācija Nr. 1160050 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-484/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2006. gada 27. novembra rīkojumu — Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV pret Staatssecretaris van Financiën

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2006. gada 27. novembra rīkojumu — Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV pret Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-484/06)
   (2007/C 20/16)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV

      Atbildētāja: Staatssecretaris van Financiën

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļa summu apaļošanu spēkā ir tikai valsts tiesību akti, jeb šajā jautājumā piemērojamas ir arī Kopienu tiesības — īpaši Pirmās direktīvas (1) 2. panta pirmā un otrā daļa un Sestās direktīvas (2) 11.A panta 1. punkts vai arī Sestās direktīvas 22. panta 3. punkta b) apakšpunkta pirmais ievilkums (līdz 2004. gada 1. janvārim spēkā esošajā redakcijā) un 5. punkts?

               2)

               Gadījumā, ja uz pēdējo jautājuma daļu tiek atbildēts apstiprinoši: vai no minētajiem direktīvu noteikumiem izriet, ka dalībvalstīm ir pienākums atļaut apaļošanu katrai atsevišķai precei uz leju, arī gadījumos, ja dažādi darījumi tiek norādīti vienā rēķinā un/vai ir ietverti vienā deklarācijā?

      (1)  Padomes 1967. gada 11. aprīļa Pirmā direktīva 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu (OV 71, 1301. lpp.).

      (2)  Padomes Sestā direktīva 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-228/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Vodafone Omnitel Nv/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Vodafone Omnitel Nv/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

   (Lieta C-228/12)
   2012/C 217/17
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vodafone Omnitel Nv

      Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).


title: Lieta T-290/07: Prasība, kas celta 2007. gada 31. jūlijā — MIP Metro /ITSB — Metronia ( METRONIA )

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/18

         Prasība, kas celta 2007. gada 31. jūlijā — MIP Metro/ITSB — Metronia (“METRONIA”)
   (Lieta T-290/07)
   (2007/C 235/33)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvis — J.-C. Plate, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Metronia, S.A., Madride (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 29. maija lēmumu lietā R 1315/2006–2 tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīta apelācija ar pamatojumu, ka tā neatbilst Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tai skaitā izdevumus, kas radušies iebildumu un apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Metronia, S.A.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme “METRONIA”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 9. klasē, un precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 20., 28. un 41. klasē — pieteikums Nr. 3 387 834

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: cita starpā, valsts grafiska preču zīme “METRO”, kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 20., 28. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu pieņemt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: iebildumu noraidīt un nosūtīt reģistrācijas pieteikumu izskatīšanai

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.
   Prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam tiktāl, ciktāl Apelāciju padome tajā noteikusi, ka attiecīgo zīmju atšķirības dēļ starp pretstatītajām preču zīmēm nepastāv sajaukšanas iespēja.


title: Lieta C-338/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 22. marta spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (Dempings — Antidempinga maksājums, kas uzlikts dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas izcelsmes citrusaugļu importam — Regula (EK) Nr. 1355/2008 — Spēkā esamība — Regula (EK) Nr. 384/96 — 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts — Normālās vērtības noteikšana — Valsts, kurā nav tirgus ekonomikas — Komisijas pienākums ievērot pienācīgu rūpību, lai noteiktu normālo vērtību, pamatojoties uz cenu vai salikto vērtību kādā trešā valstī ar tirgus ekonomiku)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/5

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 22. marta spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

   (Lieta C-338/10) (1)

   (Dempings - Antidempinga maksājums, kas uzlikts dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas izcelsmes citrusaugļu importam - Regula (EK) Nr. 1355/2008 - Spēkā esamība - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts - Normālās vērtības noteikšana - Valsts, kurā nav tirgus ekonomikas - Komisijas pienākums ievērot pienācīgu rūpību, lai noteiktu normālo vērtību, pamatojoties uz cenu vai salikto vērtību kādā trešā valstī ar tirgus ekonomiku)
   2012/C 133/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Komisijas 2008. gada 4. jūlija Regulas (EK) Nr. 642/2008, ar ko uzliek pagaidu antidempinga maksājumu dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citrusaugļu (konkrēti — mandarīnu u.c.) importam (OV L 178, 19. lpp.), un Padomes 2008. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1355/2008, ar ko uzliek galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts par dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citrusaugļu (proti, mandarīnu utt.) importu (OV L 350, 35. lpp.), spēkā esamība, ņemot vērā Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996, L 56, 1. lpp.), 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu — Normālās vērtības noteikšana attiecībā uz valsti, kurā nepastāv tirgus ekonomika — Normālās vērtības noteikšana, pamatojoties uz Eiropas Savienībā par līdzīgu preci faktiski samaksāto vai maksājamo cenu — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta a) apakšpunktā paredzētais Komisijas pienākums veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai noteiktu normālo vērtību, pamatojoties uz trešā valstī, kurā pastāv tirgus ekonomika, pastāvošo cenu vai salikto vērtību

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2008. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1355/2008, ar ko uzliek galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts par dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citrusaugļu (proti, mandarīnu utt.) importu, ir spēkā neesoša.

      (1)  OV C 260, 25.09.2010.


title: Lieta T-348/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Société Internationale de Diffusion et d'Édition iesniedza 2004. gada 20. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/57

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Société Internationale de Diffusion et d'Édition iesniedza 2004. gada 20. augustā
   (Lieta T-348/04)
   (2004/C 262/105)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 20. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Société Internationale de Diffusion et d'Édition ar adresi Vitry-sur-Seine (Francija), kuru pārstāv Nicole Coutrelis et Valérie Giacobbo, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 20. aprīļa lēmuma par Francijas sniegto atbalstu Coopérative d'Exportation du Livre Français (CELF) 1. panta pēdējo teikumu;

               —

               vai, ja šis prasījums tiktu noraidīts, atcelt šī lēmuma 1. panta pēdējo teikumu, ciktāl tas atbalstu atzīst par saderīgu pirms 1994. vai, alternatīvi, 1997. vai 1999. gada;

               —

               vai, ja arī šis prasījums tiktu noraidīts, atcelt šī lēmuma 1. panta pēdējo teikumu, ciktāl tas atbalstu atzīst par saderīgu pirms 1993. gada 1. novembra;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja darbojas kā aģents, eksportējot grāmatas franču valodā. 1992. gadā viņa iesniedza Komisijai sūdzību par atbalstu, ko Francijas valdība kopš 1977. gada piešķīra Coopérative d'Exportation du Livre Français (CELF). Komisija par šo sūdzību pieņēma lēmumus. Šie lēmumi tika atcelti attiecīgi ar 1995. gada 18. septembra spriedumu lietā T-49/93 un 2002. gada 28. februāra spriedumu lietā T-155/98.
   Prasītāja uzskata, pirmām kārtam, ka eksporta aģentu tirgum piemīt virkne īpatnību, kuras apstrīdētais lēmums nav ņēmis vērā. Prasītāja tāpat apgalvo, ka atbalsta apraksts lēmumā ir kļūdains, tā kā, pēc prasītājas domām, ir runa par individuālu atbalstu un nevis par atbalstu sistēmu, ka atbalsts tiek piešķirts diskriminējošā veidā un ka kritērijs tā piešķiršanai, proti, mazo pasūtījumu apstrāde, ir mākslīgs.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja atsaucas uz lēmuma tiesiskā pamata neesamību, tā kā tas, piemērojot EKL 87. panta 3. punkta d) apakšpunktu, atbalstu kā atbalstu kultūrai atzīst par saderīgu attiecībā uz laiku pirms 1993. gada 1. novembra. Pēc prasītājas domām, šis noteikums tika iekļauts ar Līgumu par Eiropas Savienību un tādējādi nevar būt tiesiskais pamats, lai atbalstu atzītu par saderīgu pirms šī līguma spēkā stāšanās 1993. gada 1. novembrī.
   Bez tam prasītāja atsaucas uz EKL 88. panta 3. punkta pārkāpumu, tā kā Komisija savu lēmumu pamato ar datiem, kas ir par laiku pēc atbalsta stāšanās spēkā. Pēc prasītājas domām, lēmums ļāva dalībvalstij sniegt vērtēšanas kritērijus, kas mainās vairāk kā desmit gadu ilgā laika posmā, tādējādi radot labvēlīgus apstākļus valstij, kas, pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu, nav izpildījusi paziņošanas pienākumu.
   Visbeidzot, prasītāja atsaucas uz EKL 87. panta 3. punkta d) apakšpunkta pārkāpumu. Pēc prasītājas domām, Komisija atzinusi atbalstu par saderīgu, pamatodamās uz vērtēšanas kritērijiem, kas attiecas uz visiem pieejamu atbalsta sistēmu, lai arī apstrīdētais atbalsts ir individuāls atbalsts, kas tiek sniegts tikai vienam uzņēmējam. Prasītāja bez tam uzskata, ka CELF grāmatvedības datu pārbaude parāda, ka atbalstam nav nekāda sakara ar mazo pasūtījumu apstrādi.


title: Lieta C-391/17: Prasība, kas celta 2017. gada 30. jūnijā – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/7

         Prasība, kas celta 2017. gada 30. jūnijā – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-391/17)
   (2017/C 318/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, A. Caeiros)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neatlīdzinot pašu resursu zaudējumu summu, kurai bija jābūt noteiktai un pieejamai Savienības budžetā saskaņā ar Regulas 1552/1989 (1) 2., 6., 10., 11. un 17. pantu (Regulas 609/2014 (2) 2., 6., 10., 12. un 13. pants), ja, pārkāpjot Lēmuma 91/482/EEK (3) 101. panta 2. punktu, par alumīnija importu no Angiljas 1999.-2000. gadā nebūtu izsniegti eksporta sertifikāti, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 5. pantā (vēlākais 10. pants un tagadējais Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punkts) noteiktos pienākumus, un

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Laika posmā no 1999. gada marta līdz 2000. gada jūnijam trešo valstu izcelsmes alumīnijs pirmo reizi tika importēts Angiljā un, pēc tā reeksporta no Angiljas, importēts Itālijā. Angiljas iestādes piešķīra eksporta transportēšanas piemaksu USD 25 par metrisko tonnu (“atbalsts transportam”) tranzīta precēm, kas šķērso Angilju. Šī “atbalsta transportam”, ko Angiljas iestādes piešķīra preču tranzītam, kurš atbilda muitas nodokļu atmaksai, rezultātā nedrīkstētu piemērot noteikumus par atbrīvojumu no muitas nodokļa gadījumā, ja preces tiktu reeksportētas no Angiljas un importētas ES. Angiljas iestādes nepareizi piemēroja Lēmuma 91/482/EEK 101. panta 2. punktu, jo tās izsniedza eksporta sertifikātus, lai gan attiecīgajā tiesību normā paredzētās prasības nebija izpildītas. Pēc Lēmuma 91/482/EEK 101. panta 2. punkta pārkāpuma, Angiljai kļūdaini izsniedzot eksporta sertifikātus, Itālijai tika apgrūtināta muitas nodokļu iekasēšana atbilstoši EKL 24. pantam (tagad LESD 29. pants).

               2.

               Apvienotā Karaliste ir finansiāli atbildīga par tradicionālo pašu resursu zaudējumu, kas radās, izsniedzot eksporta sertifikātus pretrunā Lēmuma 91/482/EEK 101. panta 2. punktam. Apvienotās Karalistes iestādes nav veikušas visus vajadzīgos pasākumus, lai aizsargātu Savienības finanšu intereses un nodrošinātu, lai Angiljas iestādes pareizi piemērotu Lēmumu 91/482/EEK. Katrai dalībvalstij ir jānodrošina, lai tās aizjūras teritorijas pareizi piemērotu jebkuru tām saistošu tiesību aktu, kā Lēmums 91/482/EEK, nolūkā efektīvi aizsargāt ES finanšu intereses.

               3.

               Ja kādas dalībvalsts iestāžu darbība vai bezdarbība izraisījusi pašu resursu zaudējumu, Savienības budžetā ir jāieskaita zaudēto pašu resursu summas ekvivalents. Attiecīgi, Apvienotai Karalistei Savienības budžetam būt jākompensē visi zaudētie pašu resursi un jāmaksā nokavējuma procenti atbilstoši Regulas Nr. 1150/2000 (4) 11. pantam.

      (1)  Padomes 1989. gada 29. maija Regula (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 155, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2014. gada 26. maija Regula (ES, Euratom) Nr. 609/2014 par metodēm un procedūru, lai darītu pieejamus tradicionālos, PVN un NKI pašu resursus, un par pasākumiem, lai izpildītu kases vajadzības, (pārstrādāta redakcija) (OV L 168, 39. lpp.).

      (3)  Padomes 1991. gada 25. jūlija Lēmums par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Ekonomikas kopienu (OV L 263, 1. lpp.).

      (4)  Padomes 2000. gada 22. maija Regula (EK, Euratom) Nr. 1150 ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-650/13: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Tribunal d'instance de Bordeaux (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Thierry Delvigne/Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 39. un 49. pants — Eiropas Parlaments — Vēlēšanas — Tiesības balsot — Eiropas Savienības pilsonība — Tiesību aktu, kuros ir paredzēts vieglāks kriminālsods, atpakaļejošais spēks — Valsts tiesību akti, ar kuriem ir paredzēta tiesību balsot atņemšana notiesāšanas par noziedzīgu nodarījumu ar galīgu spriedumu, kas ir stājies spēkā pirms 1994. gada 1. marta, gadījumā

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/3

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Tribunal d'instance de Bordeaux (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Thierry Delvigne/Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

   (Lieta C-650/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 39. un 49. pants - Eiropas Parlaments - Vēlēšanas - Tiesības balsot - Eiropas Savienības pilsonība - Tiesību aktu, kuros ir paredzēts vieglāks kriminālsods, atpakaļejošais spēks - Valsts tiesību akti, ar kuriem ir paredzēta tiesību balsot atņemšana notiesāšanas par noziedzīgu nodarījumu ar galīgu spriedumu, kas ir stājies spēkā pirms 1994. gada 1. marta, gadījumā)
   (2015/C 389/03)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal d'instance de Bordeaux

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Thierry Delvigne

      Atbildētāji: Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 39. panta 2. punkts un 49. panta 1. punkta pēdējais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts, ka ar tādiem dalībvalsts tiesību aktiem, kādi tiek aplūkoti pamatlietā, no to personu skaita, kurām ir tiesības balsot Eiropas Parlamenta vēlēšanās, ipso jure tiek izslēgtas personas, kuras, tāpat kā prasītājs pamatlietā, ir tikušas notiesātas par smaga nozieguma izdarīšanu ar galīgu spriedumu, kas ir stājies spēkā pirms 1994. gada 1. marta.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.


title: Lieta F-46/06: Prasība, kas celta  2006. gada 4. maijā  —  Skareby  pret Komisiju

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/39

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. maijā — Skareby pret Komisiju
   (Lieta F-46/06)
   (2006/C 143/75)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carina Skareby, Biškeka, Kirgiztāna (pārstāvji — S. Rodrigues un Y. Minatchy, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2006. gada 25. janvāra lēmumu, kurā sniegta atbilde uz prasītājas sūdzību, un viņas Karjeras novērtējuma ziņojumu (KNZ) par laika posmu no 2004. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītajai zaudējumus, kas viņai nodarīti profesionālā, materiālā un morālā ziņā, pirmkārt, apmērā, ko prasītāja novērtējusi kā EUR 20 000, un, otrkārt, pēc Civildienesta tiesas taisnīga novērtējuma;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamatojot savu prasību, prasītāja vispirms min to, ka nav ievēroti noteikumi par KNZ sarakstīšanu. Administrācija esot pārkāpusi procesuālos noteikumus, kas paredzēti Vispārējos noteikumos par Civildienesta noteikumu 43. panta izpildi, pieļāvusi acīmredzamas kļūdas novērtējumā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.
   Prasītāja arī atsaucas uz tiesību uz aizstāvību, pienākuma sniegt padomu un labas pārvaldības principa pārkāpumu.
   Visbeidzot viņa apgalvo, ka administrācija ir pārkāpusi savas pilnvaras un procesuālo kārtību.


title: Lieta C-440/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sąd Najwyższy (Polijas Republika) 2009. gada 11. novembra rīkojumu — Zakład Ubezpieczeń Społecznych/Stanisława Tomaszewska

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sąd Najwyższy (Polijas Republika) 2009. gada 11. novembra rīkojumu — Zakład Ubezpieczeń Społecznych/Stanisława Tomaszewska

   (Lieta C-440/09)
   2010/C 37/03
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Zakład Ubezpieczeń Społecznych

      Atbildētāja: Stanisława Tomaszewska

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.) 45. panta 1. punkts saistībā ar Padomes 1972. gada 21. marta Regulas (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 74, 1. lpp.), 15. panta 1. punkta a) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentajai dalībvalsts iestādei, kad tā konstatē, ka darbinieks nav izpildījis nosacījumu par tādiem šajā valsti pabeigtiem apdrošināšanas laikposmiem, kas būtu pietiekami, lai saskaņā ar šīs valsts tiesību normām viņam būtu tiesības prasīt pensiju, ir jāņem vērā citā dalībvalstī pabeigtie apdrošināšanas laikposmi, no jauna aprēķinot apdrošināšanas laikposmus, no kuriem ir atkarīga tiesību iegūšana, piemērojot valsts tiesībās noteikto regulējumu, un šajā sakarā citā valstī pabeigtos laikposmus aplūkojot tāpat kā tos, kas pabeigti valstī, vai arī tādā veidā, ka citā dalībvalstī pabeigtie laikposmi tiek summēti ar iepriekš saskaņā ar atbilstošo regulējumu aprēķināto valstī pabeigto laikposmu?


title: lieta C-241/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Ètat (Francija) 2005. gada 9. maija lēmumu lietā Nicolae Bot pret Prefecture du Val-de-Marne

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Ètat (Francija) 2005. gada 9. maija lēmumu lietā Nicolae Bot pret Prefecture du Val-de-Marne
   (lieta C-241/05)
   (2005/C 193/30)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā ir iesniegts izskatīšanai Conseil d'Ètat [Valsts padomes] (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 9. maija lēmumu lietā Nikolā Bo [Nicolae Bot] pret Prefecture du Val-de-Marne [Valdemarnes prefektūra] un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 2. jūnijā.

      Conseil d'Ètat lūdz Tiesu sniegt prejudiciālu nolēmumu par šādu jautājumu: Kas ir jāsaprot ar “pirmās ieceļošanas dienu” saskaņā ar Konvencijas par Šengenas līguma izpildi 20. panta 1. punktu un jo īpaši, vai par “pirmo ieceļošanu” šīs konvencijas dalībvalstu teritorijā var uzskatīt ikvienu ieceļošanu, kas notikusi, beidzoties sešu mēnešu laikposmam, kurā nav notikusi neviena cita ieceļošana šajā teritorijā, kā arī -attiecībā uz ārzemnieku, kas atkārtoti ieceļo uz īsu laiku — katru ieceļošanu, kas notiek tieši pēc sešu mēnešu laikposma izbeigšanās skaitot no dienas, kad notikusi pēdējā zināmā “pirmā ieceļošana”?


title: apvienotās lietas T-211/06, T-213/06, T-245/06, T-155/07 un T-178/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. maija spriedums — Euro-Information/ITSB ( CYBERCREDIT , CYBERGESTION , CYBERGUICHET , CYBERBOURSE un CYBERHOME ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdisku preču zīmju CYBERCREDIT , CYBERGESTION , CYBERGUICHET , CYBERBOURSE un CYBERHOME reģistrācijas pieteikumi — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/35

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. maija spriedums — Euro-Information/ITSB (“CYBERCREDIT”, “CYBERGESTION”, “CYBERGUICHET”, “CYBERBOURSE” un “CYBERHOME”)
   (apvienotās lietas T-211/06, T-213/06, T-245/06, T-155/07 un T-178/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdisku preču zīmju “CYBERCREDIT”, “CYBERGESTION”, “CYBERGUICHET”, “CYBERBOURSE” un “CYBERHOME” reģistrācijas pieteikumi - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)
   2009/C 153/66
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Européenne de traitement de l'information (Euro-Information) (Strasbūra, Francija) (pārstāvji — P. Greffe, J. Schouman, A. Jacquet un L. Paudrat, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 24. maija lēmumu lietā R 68/2006–1, 12. jūnija lēmumu lietā R 66/2006–1, 5. jūlija lēmumu lietā R 67/2006–1, 2007. gada 28. februāra lēmumu lietā R 1046/2006–1 un 15. marta lēmumu lietā R 67/2006–1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt apzīmējumus “CYBERGESTION” (lieta T-213/06), “CYBERCREDIT” (lieta T-211/06), “CYBERGUICHET” (lieta T-245/06), “CYBERBOURSE” (lieta T-155/07) un “CYBERHOME” (lieta T-178/07) kā Kopienas preču zīmes

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Européenne de traitement de l'information (Euro-Information) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 249, 14.10.2006.


title: Lieta T-637/13: Prasība, kas celta 2013. gada 27. novembrī — Bimbo /ITSB — Cafe' do Brasil ( “Caffè KIMBO” )

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/37

         Prasība, kas celta 2013. gada 27. novembrī — Bimbo/ITSB — Cafe' do Brasil (“Caffè KIMBO”)
   (Lieta T-637/13)
   2014/C 52/72
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bimbo, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — N. Fernández Fernández-Pacheco, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Cafe'
      do Brasil SpA (Melito di Napoli, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 25. septembra lēmumu lietā R 1434/2012-4;

               —

               piespriest otrai procesa dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Caffè KIMBO” melnā, sarkanā, zelta, baltā, gaiši debeszilā, tumši debeszilā, dzeltenā un gaiši zaļā krāsā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30., 32. un 43. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4 273 884

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiskas preču zīmes “BIMBO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, reģistrācija Nr. 291 655 un agrāka Spānijā un Portugālē plaši pazīstama preču zīme “BIMBO”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1., 2. un 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-104/16 P: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 21. decembra spriedums – Eiropas Savienības Padome/Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario), Eiropas Komisija Apelācija — Starptautiskās attiecības — Eiropas Savienības un Marokas Karalistes nolīgums par liberalizācijas pasākumiem lauksaimniecības un zivsaimniecības jomā — Lēmums, ar ko apstiprināta starptautiska nolīguma noslēgšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Locus standi — Nolīguma teritoriālā piemērojamība — Nolīguma interpretācija — Pašnoteikšanās princips — Līgumu relatīvās iedarbības princips

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/19

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 21. decembra spriedums – Eiropas Savienības Padome/Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario), Eiropas Komisija
   (Lieta C-104/16 P) (1)

   (Apelācija - Starptautiskās attiecības - Eiropas Savienības un Marokas Karalistes nolīgums par liberalizācijas pasākumiem lauksaimniecības un zivsaimniecības jomā - Lēmums, ar ko apstiprināta starptautiska nolīguma noslēgšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Locus standi - Nolīguma teritoriālā piemērojamība - Nolīguma interpretācija - Pašnoteikšanās princips - Līgumu relatīvās iedarbības princips)
   (2017/C 053/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – H. Legal, A. de Elera-San Miguel Hurtado un A. Westerhof Löfflerová)

      Pārējās lietas dalībnieces: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (pārstāvis – G. Devers, advokāts), Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre, E. Paasivirta un B. Eggers)

      Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – C. Pochet un M. J.-C. Halleux,), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze), Spānijas Karaliste (pārstāvji – M. Sampol Pucurull un S. Centeno Huerta), Francijas Republika (pārstāvji – F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas, F. Fize un B. Fodda), Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes un M. Figueiredo) Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) (pārstāvji – J.-F. Bellis, M. Struys, A. Bailleux, L. Eskenazi un R. Hicheri, advokāti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 10. decembra spriedumu Polisario/Padome (T-512/12, EU:T:2015:953);

               2)

               Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Beļģijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Portugāles Republika, Eiropas Komisija un Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) sedz savus tiesāšanās izdevums pašas.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta T-184/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 15. maija spriedums — Nijs /Revīzijas palāta (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Disciplinārie pasākumi — Disciplinārā procedūra — Atstādināšana no amata, neatņemot izdienas pensiju — Civildienesta noteikumu 22.a pants un 22.b pants — Prasība precizēt apelācijas sūdzību — Jauns pamats — Efektīva tiesību aizsardzība tiesā — Pamattiesību hartas 47. pants — Pienākuma pēc savas iniciatīvas norādīt pamatu par saprātīga termiņa notecējumu neesamība)

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 15. maija spriedums — Nijs/Revīzijas palāta
   (Lieta T-184/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Disciplinārie pasākumi - Disciplinārā procedūra - Atstādināšana no amata, neatņemot izdienas pensiju - Civildienesta noteikumu 22.a pants un 22.b pants - Prasība precizēt apelācijas sūdzību - Jauns pamats - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Pamattiesību hartas 47. pants - Pienākuma pēc savas iniciatīvas norādīt pamatu par saprātīga termiņa notecējumu neesamība)
   2012/C 194/32
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Bart Nijs (Bereldange, Luksemburga) (pārstāvji — F. Rollinger un P.-F. Onimus, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J. Vermer un K. Zavřelová)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 13. janvāra spriedumu lietā F-77/09 Nijs/Revīzijas palāta (Krājumā vēl nav publicēts), prasot atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Bart Nijs sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Revīzijas palātas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā instancē.

      (1)  OV C 179, 18.06.2011.


title: Lieta C-454/06: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2008. gada 19. jūnijā ( Bundesvergabeamt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — pressetext Nachrichtenagentur GmbH /Austrijas Republika (Federācija), APA-OTS Originaltext-Service GmbH , APA AUSTRIA PRESSE AGENTUR registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung (Publiskie iepirkumi — Direktīva 92/50/EEK — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Jēdziens līguma slēgšanas tiesību piešķiršana )

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/8

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2008. gada 19. jūnijā (Bundesvergabeamt (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — pressetext Nachrichtenagentur GmbH/Austrijas Republika (Federācija), APA-OTS Originaltext-Service GmbH, APA AUSTRIA PRESSE AGENTUR registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung

   (Lieta C-454/06) (1)

   (Publiskie iepirkumi - Direktīva 92/50/EEK - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras - Jēdziens “līguma slēgšanas tiesību piešķiršana’)
   (2008/C 209/10)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesvergabeamt
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: pressetext Nachrichtenagentur GmbH

      Atbildētāji: Austrijas Republika (Federācija), APA-OTS Originaltext-Service GmbH, APA AUSTRIA PRESSE AGENTUR registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesvergabeamt — EKL 82. panta, Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [pakalpojumu publisko līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai] (OV L 209, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta, 8. un 9. panta, 11. panta 3. punkta b) apakšpunkta, Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [piegādes publiskā iepirkuma un uzņēmuma līgumu slēgšanas tiesības] (OV L 395, 33. lpp.) 1. panta 3. punkta un 2. panta 1. punkta c) apakšpunkta, kā arī Kopienu tiesību vispārējo principu interpretācija — Valsts vārdā uz nenoteiktu laiku noslēgts pakalpojumu līgums ar preses aģentūru, kas tiek uzskatīta par vienīgo valsts preses aģentūru, neveicot publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru — Dažādu līguma daļu izpildes nodošana ar līgumslēdzējas iestādes piekrišanu sabiedrībai, kuru pakalpojumu sniedzējs pilnībā kontrolē, kā arī citi līguma grozījumi attiecībā uz līgumsaistību pārtraukšanu no līgumslēdzējas iestādes puses, par pakalpojumiem maksājamo atlīdzību un līgumslēdzējai iestādei piešķirtajām atlaidēm — Vēlāk izdarīto grozījumu kvalificēšana, vai — nē, par “jauna publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu”, kam nepieciešama iepriekšēja paziņojuma par konkursu publicēšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Direktīvas 92/50 par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [pakalpojumu publisko līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai] 3. panta 1., 8. un 9. punktā izmantotais termins “piešķirt” ir interpretējams tādējādi, ka tas neattiecas uz situāciju, kāda tā ir pamata prāvā, kad pakalpojumus, ko līgumslēdzējai iestādei sniedz sākotnējais pakalpojumu sniedzējs, kurš ir kapitālsabiedrība, nodod citam pakalpojumu sniedzējam, kurš arī ir kapitālsabiedrība, kura vienīgais akcionārs ir pirmais pakalpojumu sniedzējs, kas kontrolē jauno pakalpojumu sniedzēju un dod tam norādījumus tiktāl, ciktāl sākotnējais pakalpojumu sniedzējs paliek atbildīgs par līgumā paredzēto pienākumu ievērošanu;

               2)

               Direktīvas 92/50 3. panta 1., 8. un 9. punktā izmantotais termins “piešķirt” ir interpretējams tādējādi, ka tas neattiecas uz sākotnējā līguma pielāgošanu ārējo apstākļu izmaiņu dēļ, kā, piemēram, sākotnēji valsts valūtā noteikto cenu pārrēķināšana eiro, minimāla šo cenu samazināšana noapaļošanas nolūkiem un atsauce uz jaunu cenu indeksu, kura stāšanās iepriekšējā indeksa vietā ir tikusi paredzēta sākotnējā līgumā;

               3)

               Direktīvas 92/50 3. panta 1., 8. un 9. punktā izmantotais jēdziens “piešķiršana” ir interpretējams tādējādi, ka tā tvērumā neietilpst tāda situācija kā pamata lietā, kad līgumslēdzēja iestāde ar papildu vienošanos ar līgumslēdzēju pusi uz nenoteiktu laiku noslēgta pakalpojumu publiskā iepirkuma līguma darbības laikā vienojas vēl trīs gadus piemērot noteikumu par atteikšanos no līguma laušanas, kura termiņš izbeidzas dienā, kad notiek vienošanās par jaunu noteikumu, un paredz par sākotnējā līgumā ietvertajām lielākas atlaides no atsevišķām cenām, kuras noteiktas atkarībā no daudzumiem konkrētā jomā.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-61/13: Prasība, kas celta 2013. gada 6. februārī — Melt Water /ITSB ( “NUEVA” )

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/29

         Prasība, kas celta 2013. gada 6. februārī — Melt Water/ITSB (“NUEVA”)
   (Lieta T-61/13)
   2013/C 108/74
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Research and Production Company “MELT WATER” UAB (Klaipēda, Lietuva) (pārstāvis — V. Viešiūnaitė, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes un dizainparaugi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes un dizainparaugi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 3. decembra lēmumu lietā R 1794/2012-4 un atzīt apelācijas sūdzību attiecībā uz preču zīmi “NUEVA” (reģistrācijas pieteikums Nr. 10 573 541) par celtu ITSB Apelāciju padomē un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “NUEVA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 573 541

      Pārbaudītāja lēmums: noraidīt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: atzīt, ka apelācijas sūdzība nav celta

      Izvirzītie pamati: Apstrīdētajā 2012. gada 3. decembra lēmumā atbildētājs pieļāvis kļūdu, apgalvojot, ka prasītājas ITSB Apelāciju padomē celtā apelācijas sūdzība atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 (1) 60. pantam un Regulas Nr. 2868/95 (2) 49. noteikuma 3. punktam bija jāuzskata par tādu, kas nav celta, pamatojoties uz to, ka apelācijas nodeva netika samaksāta noteiktajā termiņā. Prasītāja apstrīd atbildētāja nostāju, saskaņā ar kuru šī nodeva ir jāsamaksā divu mēnešu laikā, kas paredzēts apelācijas paziņojuma iesniegšanai. Prasītāja apgalvo, ka gan no pārbaudītāja lēmuma, ar kuru noraidīts preču zīmes reģistrācijas pieteikums, gan no Regulas Nr. 207/2009 60. panta oficiālā tulkojuma lietuviešu valodā acīmredzami izriet, ka apelācijas nodeva ir saistīta ar raksta, kurā izklāstīts apelācijas sūdzības pamatojums, iesniegšanu, nevis apelācijas paziņojuma iesniegšanu. Līdz ar to prasītāja pamatoti saistīja apelācijas nodevas samaksu ar termiņu raksta, kurā izklāstīts apelācijas sūdzības pamatojums, iesniegšanai un samaksāja šo nodevu minētajā termiņā.
   Prasītājas ieskatā Regulas Nr. 207/2009 tulkojums lietuviešu valodā ir jāuzskata par autentisku un ka, lai noteiktu, vai prasītājas atbildētājam samaksātā apelācijas nodeva tika saņemta noteiktajā laikā, ir jābalstās uz šīs regulas lietuviešu valodas versiju. Prasītāja arī norāda, ka gadījumā, ja autentisks teksts kādā dalībvalsts valodā, šajā gadījumā — lietuviešu valodā, ir pārprotams un tā tulkojums neatbilst citu valodu versijām, lai nodrošinātu tiesisko noteiktību, tiesību akts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pēc iespējas vairāk atbilst personas, kurai tas adresēts, interesēm, it īpaši, ja pretēja interpretācija šai personai var radīt nelabvēlīgas sekas.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009 L 78, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995 L 303,1. lpp.).


title: Lieta T-326/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 9. jūlija rīkojums — Rath /ITSB — AstraZeneca ( VIXACOR )

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/17

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 9. jūlija rīkojums — Rath/ITSB — AstraZeneca (“VIXACOR”)
   (Lieta T-326/05) (1)

   (2007/C 223/30)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta T-13/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija rīkojums — Goutier /ITSB — Rauch ( “ARANTAX” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija rīkojums — Goutier/ITSB — Rauch (“ARANTAX”)
   (Lieta T-13/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 282/37
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Klaus Goutier (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis — E.E. Happe, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji B. Schmidt, bet vēlāk — B. Schmidt un R. Pethke)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Norbert Rauch (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvji — A. Fottner un M. Müller, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 10. novembra lēmumu lietā R 1796/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Norbert Rauch un Klaus Goutier

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītājs sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus. Persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Apvienotās lietas no C-51/12 līdz C-54/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 6. februāra rīkojums ( Giudice di Pace di Revere (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procura della Repubblica/Xiaomie Zhu u.c. (C-51/12), Beregovoi Ion (C-52/12), Sun Hai Feng (C-53/12), Yang Liung Hong (C-54/12)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/19

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 6. februāra rīkojums (Giudice di Pace di Revere (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procura della Repubblica/Xiaomie Zhu u.c. (C-51/12), Beregovoi Ion (C-52/12), Sun Hai Feng (C-53/12), Yang Liung Hong (C-54/12)
   (Apvienotās lietas no C-51/12 līdz C-54/12) (1)

   2013/C 108/45
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietas no reģistra.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta T-345/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2004. gada 20. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/55

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2004. gada 20. augustā
   (Lieta T-345/04)
   (2004/C 262/102)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 20. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Itālijas Republika, kuru pārstāv Antonio Cingolo, avvocato dello Stato, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja pieprasa atcelt šādus lēmumus:

               —

               2004. gada 17. jūnija Lēmumu Nr. D (2004) 4074 par DOCUP, 2. Mērķi – Lombardijas Reģions 2000-2006 (Nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 014) – maksājumu starpposma pārskats un izmaksāšanas pieprasījums, saņemts 2004. gada 17 jūnijā, ar ko Eiropas Kopienu Komisija, Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts – Reģionālie pasākumi Francijā, Grieķijā, Itālijā - ir izdarījusi šādu paziņojumu: “Komisija tādēļ pieprasa, lai maksājumu starpposma pārskats un attiecīgais izmaksāšanas pieprasījums tiktu iesniegti kopā ar šādu informāciju par katru pasākumu, kas paredz valsts atbalsta shēmu:

                           —

                           izmaksāto avansa maksājumu kopējais apjoms;

                           —

                           izmaksāto avansa maksājumu apjoms, par kuriem var saņemt struktūrfondu līdzekļus, kā noteikts iepriekš.

                     Ja šāda informācija netiek iesniegta, Komisija nevar veikt maksājumu par pasākumiem saistībā ar atbalsta shēmu ”DocUP Lombardija 200-2006, 2. Mērķis“, kā arī par visiem saistītajiem un iepriekšējiem pasākumiem;

               —

               2004. gada 14. jūlija Lēmumu Nr. JE/OA D (2004) 5446 par DOCUP 2. Mērķi – Friuli-Venezia Giulia Reģions 2000-2006 (Nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 013) - maksājumu starpposma pārskats un izmaksāšanas pieprasījums, saņemts 2004. gada 15. jūlijā, ar ko Eiropas Kopienu Komisija, Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts – Reģionālie pasākumi Francijā, Grieķijā, Itālijā - ir izdarījusi šādu paziņojumu: ”Komisija tādēļ pieprasa, lai maksājumu starpposma pārskats un attiecīgais izmaksāšanas pieprasījums tiktu iesniegti kopā ar šādu informāciju par katru pasākumu, kas paredz valsts atbalsta shēmu:

                           —

                           izmaksāto avansa maksājumu kopējais apjoms;

                           —

                           izmaksāto avansa maksājumu apjoms, par kuriem var saņemt struktūrfondu līdzekļus, kā noteikts iepriekš.

                     Ja šāda informācija netiek iesniegta, Komisija nevar veikt maksājumu par pasākumiem saistībā ar atbalsta shēmu “DocUP Friuli-Venezia Giulia 200-2006, 2. Mērķis”, kā arī par visiem saistītajiem un iepriekšējiem pasākumiem;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir tikusi iesniegta par Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 17. jūnija Paziņojumu Nr. D (2004) 4074 (DOCUP Regione Lombardia) un 2004. gada 15. jūlija Paziņojumu Nr. JE/OA D (2004) 5446 (DOCUP Friuli-Venezia Giulia), ar kuriem tiecas avansa maksājumus atbalsta shēmu jomā pakļaut tādiem noteikumiem, kas nav sastopami spēkā esošajā likumdošanā, lai prettiesiski ierobežotu izdevumus par kuriem var saņemt attiecīgo struktūrfondu līdzekļus.
   Savu prasību pamatojumam Itālijas Republika atsaucas uz:

               —

               būtisku procesuālo noteikumu pārkāpumu, jo juridiskais pamatojums ir nepareizs; nav pamatojuma un nav ievērota lēmumu pieņemšanas procedūra. Prasītājs šajā sakarā uzsver, ka apstrīdētajos dokumentos nav norāžu uz dokumentiem, kas ir to pieņemšanas pamatā.

         Papildus pienākumam sniegt pamatojumu prasītāja arī uzsver, ka apstrīdētie dokumenti nav pieņemti pienācīgā kārtībā saskaņā ar Komisijas Reglamentu.

               —

               pamatregulas (Padomes Regula Nr. 1260/99) 32. panta un Komisijas Regulas Nr. 448/04 pārkāpumu, saskaņā ar ko uz avansa maksājumiem attiecas tikai pierādījums, ka valsts, kas ir galīgā ieguvēja, attiecīgos līdzekļus ir izmaksājusi galīgajiem investīciju saņēmējiem;

               —

               pamatregulas noteikumu pārkāpumu attiecībā uz izdevumu pieņemamību. Saskaņā ar prasītājas teikto, minētajā regulā ir izslēgta Komisijas pieeja, saskaņā ar kuru noteikumi par izdevumu izdevumu pieņemamību ir saprotami tādējādi, ka tie ir atlīdzināmi tikai tad, ja finansējums patiešām ticis izlietots projektam piešķirtā atbalsta mērķiem.

               —

               finanšu kontroles noteikumu (pamatregulas 38. pants un tās īstenošanas noteikumi) pārkāpumu, kuros nav noteiktas Komisijas paustās prasības.

               —

               samērīguma principa pārkāpumu tādā ziņā, ka komisija pieprasa pierādījumus ārpus nepieciešamā un vajadzīgā robežām.

               —

               Regulas Nr. 448/04 pārkāpumu, apstrīdētajā dokumentā pārkāpjot vienlīdzības un tiesiskās noteiktības principu un prasību novērst pretrunas.

               —

               Komisijas Regulas (EK) Nr. 438/2001 pārkāpumu par tajā paredzēto grāmatvedības normu neievērošanu.

               —

               procesa vienkāršošanas principa neievērošanu.


title: Lieta T-145/14: Prasība, kas celta 2014. gada 3. martā – adidas /ITSB – Shoe Branding Europe  (emblēma ar divām paralēlām līnijām)

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/35

         Prasība, kas celta 2014. gada 3. martā – adidas/ITSB – Shoe Branding Europe (emblēma ar divām paralēlām līnijām)
   (Lieta T-145/14)
   2014/C 129/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: adidas (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvji – V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Beļģija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 28. novembra lēmumu lietā R 1208/2012–2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: preču zīme (“cita veida preču zīme”) attiecībā uz apaviem, kas ietilpst 25. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 398 141

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas Nr. 3 517 646, Nr. 3 517 612, Nr. 3 517 588, Nr. 3 517 661, Nr. 4 269 072, Nr. 6 081 889; Vācijas preču zīmes reģistrācijas Nr. 944 624, Nr. 944 623, Nr. 399 50 559, Nr. 897 134; starptautiskas preču zīmes reģistrācija Nr. 391 692 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 28. klasē, un nereģistrēta preču zīme/apzīmējums, kas tiek izmantota tirdzniecībā Vācijā

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 4. punkta pārkāpums


               15.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/11

         Lihtenšteinas Firstistes 2010. gada 21. maija prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-4/10)
   2010/C 191/09
   Lihtenšteinas Firstiste, ko pārstāvēja Lihtenšteinas Firstistes pārstāvis Andrea Entner-Koch, EEA Coordination Unit, Austrasse 79/Europark, FL-9490 Vaduz, 2010. gada 21. maijā iesniedza EBTA Tiesai prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Lihtenšteinas Firstiste pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atceļ EBTA Uzraudzības iestādes 2010. gada 24. marta Lēmumu Nr. 97/10/COL par kaptīvo apdrošināšanas sabiedrību aplikšanu ar nodokļiem saskaņā ar Lihtenšteinas nodokļu likumu;

               2)

               alternatīvi pasludina par spēkā neesošiem 3. un 4. pantu EBTA Uzraudzības iestādes 2010. gada 24. marta Lēmumā Nr. 97/10/COL, ciktāl tajos pieprasīts atmaksāt atbalstu, kas minēts šā lēmuma 1. pantā;
               kā arī

               3)

               piespriež EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               EBTA Uzraudzības iestādes 2010. gada 24. marta Lēmumā Nr. 97/10/COL pasludināts, ka nodokļu noteikumi, ko piemēro Lihtenšteinas apdrošināšanas/pārapdrošināšanas sabiedrībām saskaņā ar Lihtenšteinas nodokļu likuma 82. panta a) punktu un 88. panta d) punkta 3) daļu, bija valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē, jo kaptīvajām apdrošināšanas/pārapdrošināšanas sabiedrībām tika piemērots labvēlīgāks nodokļu režīms nekā “parastām apdrošināšanas sabiedrībām”. Turklāt EBTA Uzraudzības iestāde nolēma, ka iespējamais atbalsts ir nelikumīgs atbalsts un ka no 2001. gada 6. novembra tas ir jāatgūst no apdrošināšanas/pārapdrošināšanas sabiedrībām.

               —

               Prasības iesniedzējs apgalvo, ka attiecīgie nodokļu noteikumi nav valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē.

               —

               Prasības iesniedzējs apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

                           —

                           ir kļūdījusies, piemērojot EEZ līguma 61. panta 1. punktu kaptīvo apdrošināšanas sabiedrību aplikšanai ar nodokļiem saskaņā ar Lihtenšteinas nodokļu likumu un piespriežot kaptīvajām apdrošināšanas/pārapdrošināšanas sabiedrībām no 2001. gada 6. novembra atmaksāt iespējamo nelikumīgo atbalstu,

                           —

                           ņemot vērā kaptīvo apdrošināšanas sabiedrību īpašo raksturu un ierobežoto darbības jomu, tām nepareizi piemēroja EEZ līguma 61. panta 1. punktu,

                           —

                           savā apstrīdētajā lēmumā nesniedza atbilstošu pamatojumu, kā noteikts Uzraudzības un Tiesas nolīguma 16. pantā.


title: Lieta C-177/10: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. septembra spriedums ( Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n o 12 de Sevilla (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Francisco Javier Rosado Santana/Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía (Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Pamatnolīguma piemērošana civildienesta jomā — Nediskriminācijas princips)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/11

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. septembra spriedums (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Francisco Javier Rosado Santana/Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía

   (Lieta C-177/10) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Pamatnolīguma piemērošana civildienesta jomā - Nediskriminācijas princips)
   2011/C 311/15
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Francisco Javier Rosado Santana

      Atbildētāja: Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) interpretācija — Pielikuma 4. klauzula (diskriminācijas aizlieguma princips) — Piemērošanas joma — Diskriminācija, kuru konstitucionālā tiesa atzinusi par pieļaujamu — Valsts tiesas pienākumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku un tās pielikumā esošais Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, tie ir piemērojami noteikta laika līgumiem un darba tiesiskajām attiecībām, kas noslēgti ar pārvaldes iestādēm un citām publisko tiesību sektora struktūrām, un, otrkārt, tajos ir paredzēts, ka ir jāizslēdz jebkāda atšķirīga attieksme pret dalībvalsts pastāvīgajiem ierēdņiem un salīdzināmiem pagaidu ierēdņiem tikai tādēļ, ka pagaidu ierēdņi strādā noteiktu laiku, ja vien atšķirīgā attieksme nav objektīvi pamatota minētā pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punkta izpratnē;

               2)

               Pamatnolīguma 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj situāciju, kurā netiek ņemts vērā valsts vai pašvaldības pārvaldes iestādes pagaidu ierēdņa statusā nostrādātais laiks, lai šī persona, kas pa to laiku ir kļuvusi par pastāvīgo ierēdni, varētu kvalificēties iekšējai paaugstināšanai amatā, uz ko var pretendēt tikai pastāvīgie ierēdņi, ja vien šī izslēgšana nav objektīvi pamatota minētās klauzulas 1. punkta izpratnē. Tas vien, ka pagaidu ierēdnis minēto dienesta laiku ir nostrādājis, pamatojoties uz noteikta laika līgumu vai darba tiesiskajām attiecībām, nav šāds objektīvs pamats;

               3)

               Savienības primarās tiesības, Direktīva 1999/70 un Pamatnolīgums ir jāinterpretē tādējādi, ka tie principā pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka prasība, ko pastāvīgais ierēdnis ir cēlis par lēmumu, ar kuru noraidīta viņa kandidatūra konkursā, pamatojoties uz to, ka paaugstināšanas amatā procedūra bija pretrunā minētā pamatnolīguma 4. klauzulai, ir jāceļ divu mēnešu laikā no konkursa paziņojuma publicēšanas datuma. Tomēr šāds termiņš nevar tikt vērsts pret pastāvīgo ierēdni, šī konkursa kandidātu, kurš tika pielaists pārbaudījumiem un kura vārds ir iekļauts minētā konkursa galīgajā veiksmīgo kandidātu sarakstā, ja Pamatnolīgumā piešķirto tiesību īstenošana varētu tikt padarīta praktiski neiespējama vai tikt pārmērīgi apgrūtināta. Šādos apstākļos divu mēnešu termiņš var sākties tikai ar lēmuma par viņa pielaišanas minētajam konkursam un nominēšanu par augstākas grupas pastāvīgo ierēdni atcelšanu paziņošanas brīdi.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta T-539/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. decembrī — Ziegler /Komisija

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/16

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. decembrī — Ziegler/Komisija
   (Lieta T-539/12)
   2013/C 55/29
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ziegler SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — J. Bellis, M. Favart un A. Bailleux, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               nospriest, ka Eiropas Komisija ir izraisījusi Eiropas Savienības ārpuslīgumisko atbildību attiecībā uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienībai samaksāt prasītājai EUR 1 472 000, kam pieskaita procentus kopš 2008. gada 11. marta līdz pilnai izmaksai, kā arī EUR 112 872,50 gadā kopš 2008. gada 11. marta, kam pieskaita procentus līdz pilnai izmaksai;

               —

               piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt šīs instances tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Savienībai izvirzītajam prasītājas prasījumam par zaudējumu atlīdzību ir divas atsevišķas daļas.

               1)

               Pirmajā daļā tiek apgalvots, ka prasītājai ir nodarīti zaudējumi naudas soda EUR 9 200 000 apmērā, kam pieskaitīti procenti ar likmi 7,60 % gadā, kas viņai ir piemērots ar Komisijas 2008. gada 11. marta lēmumu lietā COMP/38.543 — Starptautiskās pārcelšanās pakalpojumi — par pārkāpumu, par kuru Savienība esot daļēji atbildīga. Prasītājai it kā nodarītie zaudējumi esot radušies tādēļ, ka Eiropas Savienība ir pieļāvusi divkāršu nelikumību:

                           —

                           pirmkārt, pakļaujot savu ierēdņu pārcelšanās izdevumu atlīdzību nosacījumam, ka ir jāsaņem trīs dažādas pārcelšanās tāmes, un neveicot pat mazāko pārbaudi par to, vai šis nosacījums ir izpildīts, lai arī tai ir pilnībā zināms, kādas novirzes var radīt šāda prakse, Savienība esot izveidojusi labvēlīgus tiesiskus apstākļus LESD 101. panta pārkāpuma izdarīšanai, par ko pārcelšanās sabiedrības vēlāk arī tika sodītas. Tādējādi Savienība neesot izpildījusi savu rūpības pienākumu un prasītājas pamattiesības uz labu pārvaldību;

                           —

                           otrkārt, pieprasīdama prasītājai izdevīguma tāmes, Eiropas Savienības ierēdņi ka pārstāvji esot tieši mudinājuši prasītāju izdarīt pārkāpumu, par kuru tā tika sodīta. Ar šo ierēdņu starpniecību Eiropas Savienība tātad esot veicinājusi LESD 101. panta pārkāpumu, par kuru tā vēlāk uzlika sodu, un turklāt neesot ievērojusi prasītājas tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu.

               2)

               Otrajā daļā tiek apgalvots, ka kopš 2008. gada 11. marta lēmuma pieņemšanas prasītājai esot radies būtisks peļņas zudums tādēļ, ka, joprojām pastāvot izdevīguma tāmju praksei, tās atteikuma sniegt labvēlīgu atbildi šādiem pieteikumiem dēļ prasītāja esot tikusi izstumta no attiecīgajiem tirgiem, un tādēļ prasītāja tikai ļoti maz ir sniegusi pārcelšanās pakalpojumus Eiropas Savienības ierēdņiem. Prasītājai tādējādi radušos zaudējumu pamatā esot bijusi Savienības rūpības pienākuma neizpilde.


title: Lieta C-600/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 14. septembra spriedumu lietā T-207/15 National Iranian Tanker Company/Eiropas Savienības Padome 2016. gada 24. novembrī iesniedza National Iranian Tanker Company

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 14. septembra spriedumu lietā T-207/15 National Iranian Tanker Company/Eiropas Savienības Padome 2016. gada 24. novembrī iesniedza National Iranian Tanker Company

   (Lieta C-600/16 P)
   (2017/C 030/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: National Iranian Tanker Company (pārstāvji – T. de la Mare QC, M. Lester QC, J. Pobjoy, Barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, Solicitors)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra spriedumu National Iranian Tanker Company/Eiropas Savienības Padome (lieta T-207/15);

               —

               nodot lietu Vispārējai tiesai, un it īpaši:

                           —

                           atcelt Padomes 2015. gada 12. februāra Lēmumu (KĀDP) 2015/236 (1) un Padomes 2015. gada 12. februāra Īstenošanas regulu (ES) 2015/230 (2), ciktāl tie ir piemērojami apelācijas sūdzības iesniedzējai;

                           —

                           pakārtoti, atzīt, ka Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP (3) (redakcijā ar grozījumiem) 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts un Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 (4) (redakcijā ar grozījumiem) 23. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir nepiemērojami to prettiesiskuma dēļ, ciktāl tie ir piemērojami apelācijas sūdzības iesniedzējai; un

               —

               piespriest otrai lietas dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir kļūdījusies lemdama, ka Padomes 2015. gada 12. februāra Lēmums (KĀDP) 2015/236 un Padomes 2015. gada 12. februāra Īstenošanas regula (ES) 2015/230 nebija pretrunā res judicata, tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības un galīguma principiem, vai tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir kļūdījusies secinādama, ka attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju bija izpildīti sarakstā iekļaušanas kritēriji.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir kļūdījusies secinādama, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas pamattiesību aizskārums bija samērīgs.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzējas pakārtoti izvirzīto argumentu, ka plaša sarakstā iekļaušanas kritēriju interpretācija tos padarītu par nesamērīgiem.

      (1)  Padomes 2015. gada 12. februāra Lēmums (KĀDP) 2015/236, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2015, L 39, 18. lpp.).

      (2)  Padomes 2015. gada 12. februāra Īstenošanas regula (ES) 2015/230, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2015, L 39, 3. lpp.).

      (3)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 195, 39. lpp.).

      (4)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.).


title: Tiesas rīkojums (ceturtā palāta) 2004. gada 18. novembrī apvienotajās lietās C-261/03 un C-262/03 (Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Allevamenti Associati Srl pret Regione Emilia-Romagna un Latteria Sociale Moderna Soc. Coop. Arl pret Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) e.a. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Reglamenta 104. panta 3. punkts — Piens un piena produkti — Papildus nodevas sistēma — Apstrāde un pārstrāde, ko veic pienotava saskaņā ar uzņēmuma līgumu — “Piegādes” un “tiešās pārdošanas” jēdzieni)

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/3

      TIESAS RĪKOJUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 18. novembrī

      apvienotajās lietās C-261/03 un C-262/03 (

         Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna

      lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

         Allevamenti Associati Srl

      pret

         Regione Emilia-Romagna

      un

         Latteria Sociale Moderna Soc. Coop. Arl

      pret

         Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) e.a.

       (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglamenta 104. panta 3. punkts - Piens un piena produkti - Papildus nodevas sistēma - Apstrāde un pārstrāde, ko veic pienotava saskaņā ar uzņēmuma līgumu - “Piegādes” un “tiešās pārdošanas” jēdzieni)
   (2005/C 69/06)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Apvienotajās lietās C-261/03 un C-262/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, kas izteikts ar Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna (Itālija) 2003. gada 6. maija lēmumiem, kurus Tiesas kanceleja saņēmusi 2003. gada 17. jūnijā, procesā Allevamenti Associati Srl pret Regione Emilia-Romagna, XXX: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) un Latteria Sociale Moderna Soc. coop. arl (C-261/03), un Latteria Sociale Moderna Soc. coop. arl pret Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA), Servizio Provinciale Agricoltura di Reggio Emilia, Regione Emilia-Romagna, un Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), piedaloties Allevamenti Associati Srl (C-262/03), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: ceturtās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītāja N. Colneric (referente), tiesneši J. N. Cunha Rodrigues un E. Juhász, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretāre María Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 18. novembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1992. gada 28. decembra Regulas (EEK) Nr. 3950/92, ar kuru ievieš papildus nodevu piena un piena produktu nozarē, 1. pants, 2. pants un 9. panta g) apakšpunkts un Komisijas 1993. gada 9. marta Regulas (EEK), ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus papildus nodevas piena un piena produktu nozarē piemērošanai, 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosakot kvotas piena produktiem un piemērojot papildus nodevu, tas, ka piena ražošanas uzņēmums uztic noteiktu piena daudzumu trešajām personām, nenododot īpašuma tiesības uz to, saskaņā ar uzņēmuma līgumu par šī piena apstrādi un pārstrādi par sieru, sviestu un sūkalām un pret atlīdzību, ir jāuzskata par piegādi.

      (1)  OV C 200, 23.08.2003.


title: Pirmā ģenerāladvokāta norīkošana

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/3

         Pirmā ģenerāladvokāta norīkošana
   (2007/C 269/05)
   Tiesa saskaņā ar Reglamenta 10. panta 1. punkta trešo daļu M. Pojarešu Maduru [M. Poiares Maduro] norīkoja par pirmo ģenerāladvokātu uz vienu gadu līdz 2008. gada 6. oktobrim.


title: lieta T-11/06: Prasība, kas celta  2006. gada 19. janvārī  —  Romana Tabacchi  pret Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/48

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. janvārī — Romana Tabacchi pret Komisiju
   (lieta T-11/06)
   (2006/C 60/90)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Romana Tabacchi Spa (Roma, Itālija) (pārstāvji — Mario Siragusa un G. Cesare Rizza, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi

               —

               būtiski samazināt Romana Tabacchi uzlikto sodanaudu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai šajā lietā radušos tiesāšanās izdevumus;

               —

               noteikt visus citus vajadzīgos pasākumus, ieskaitot izmeklēšanu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šīs prasības priekšmets ir daļēja Komisijas 2005. gada 20. oktobra Lēmuma par EK Līguma 81. panta piemērošanas procesu (lieta COMP/C-38.281/B.2 — neapstrādāta tabaka — Itālija) atcelšana, un tā attiecas tikai uz daļu, kas skar prasītājai uzliktās sodanaudas aprēķinu un, attiecīgi, minētās sodanaudas samazināšanu.
   Šajā Lēmumā, Komisija konstatēja, ka seši uzņēmumi Itālijā neapstrādātas tabakas pārstrādes nozarē no 1995. gada līdz 2002. gada sākumam ar līgumu un saskaņotu darbību palīdzību, koordinējot to individuālo iepirkumu stratēģiju, kā arī ar regulāras informācijas apmaiņas un savstarpējas konsultēšanās palīdzību ir pārkāpusi EK Līguma 81. panta 1. punktu. Jo īpaši, atbilstoši Komisijas uzskatam, pārstrādātāji bija vienojošies par neapstrādātās tabakas ar nosaukumu Burley maksimālo un vidējo piegādes cenu, kā arī iepērkamo preču apjomu. Aizliegtā vienošanās attiecās uz piedāvājumu saskaņošanu attiecībā uz AIMA -Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo publiskajām izsolēm 1995. gadā un ATI — Azienda Tabacchi Italiani S.p.A. publiskajām izsolēm 1998. gadā.
   Turklāt Komisija konstatēja, ka laikā no 1999. gada februāra līdz 2001. gada novembrim Associazione Professionale Trasformatori Tabacchi Italiani (APTI) un Unione Italiana Tabacco (UNITAB) ir pieņēmušas lēmumus attiecībā uz to nostāju sarunās par dažādu tabakas veidu katras kvalitātes pakāpes cenām, ar mērķi noslēgt līgumus starp profesionāļiem.
   Savu iebildumu pamatojumā prasītāja norāda:

               —

               vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principa pārkāpumu, jo Komisija, aprēķinot sodanaudas sākuma punktu, nav ņēmusi vērā apstākli, ka attiecīgais kartelis faktiski tirgu nav ietekmējis vai tā ietekme ir bijusi pavisam neliela;

               —

               attiecībā uz sodanaudas pamatsummas maksājuma sadalīšanas, lai to piemērotu īpaši uzņēmuma, pret kuru tā ir vērsta, lielumam, neesamības pamatojums ir neloģisks un ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips. Lai gan jo īpaši tirgus daļas izmantošana visā pārkāpuma izdarīšanas pēdējā gadā, kurā uzņēmuma līdzdalība konkurenci ierobežojošajās darbībās ir ietvērusi pārtraukumus, ir jāsamazina un jāpiemēro;

               —

               divu gadu un astoņu mēnešu termiņa, kad prasītājas ir piedalījusies kartelī, noteikšana ir acīmredzama vērtējuma kļūda;

               —

               Komisija nav ņēmusi vērā divus atbildību mīkstinošos apstākļus — ka prasītājas loma kartelī bija samērā pasīva, kā arī biežo līgumu mērķu grozīšanu;

               —

               attiecīgās sodanaudas apmērs ir uzskatāms par pārāk lielu un nesamērīgu, jo ir gandrīz divreiz lielāks par prasītājas pamatkapitālu.


title: Lieta F-6/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. aprīļa rīkojums — Rosenbaum /Komisija

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/41

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. aprīļa rīkojums — Rosenbaum/Komisija
   (Lieta F-6/13) (1)

   2013/C 171/87
   Tiesvedības valoda — franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013, 39. lpp.


title: Lieta C-331/11: Prasība, kas celta 2011. gada 30. jūnijā — Komisija/Slovākija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/4

         Prasība, kas celta 2011. gada 30. jūnijā — Komisija/Slovākija
   (Lieta C-331/11)
   2011/C 282/07
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Marghelis un A. Tokár)

      Atbildētāja: Slovākijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atļaujot atkritumu poligona Žilina — Považský Chlmec ekspluatāciju, kaut arī nav poligona darbības uzlabošanas plāna un nav pieņemts galīgs lēmums par to, vai minētais poligons var turpināt darbību, pamatojoties uz apstiprināto darbības uzlabošanas plānu, Slovākijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir paredzēti Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (1) 14. panta a), b) un c) punktā;

               —

               piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Atkritumu poligons Žilina — Považský Chlmec darbojas, kaut arī nav iesniegts plāns tā darbības uzlabošanai un nav apstiprināti iespējamie pielāgojumi, pamatojoties uz darbības uzlabošanas plānu. Tādējādi Komisija lūdz, lai Tiesa atzīst, ka, atļaujot atkritumu poligona Žilina — Považský Chlmec ekspluatāciju, lai gan nav poligona darbības uzlabošanas plāna un nav pieņemts galīgs lēmums par to, vai minētais poligons var turpināt darbību, pamatojoties uz apstiprināto darbības uzlabošanas plānu, Slovākijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir paredzēti Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 14. panta a), b) un c) punktā.

      (1)  OV L 182, 1. lpp.