title: Lieta C-435/09: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 24. marta spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/337/EEK — Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Atlases kritēriji — Robežvērtības noteikšana — Projekta mērogs)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/6

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 24. marta spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-435/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/337/EEK - Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Atlases kritēriji - Robežvērtības noteikšana - Projekta mērogs)
   2011/C 152/10
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. van Beek, J.-B. Laignelot un C. ten Dam)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — T. Materne)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), kas grozīta ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EEK (OV L 73, 5. lpp.), nepareiza un nepilnīga transponēšana — 4. panta 2. un 3. punkts kopsakarā ar II un III pielikumu (Flandrijas kopiena), 4. panta 1. punkts kopsakarā ar I pielikuma 8. punkta a) apakšpunktu un 18. punkta a) apakšpunktu un 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (Valonijas reģions) un 4. panta 2. un 3. punkts kopsakarā ar II un III pielikumu (Briseles galvaspilsētas reģions) — Robežvērtības un kritēriji

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nenosakot pasākumus, kas vajadzīgi, lai pareizi un pilnībā ieviestu:

                           —

                           kas attiecas uz Flandrijas reģionu: Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35, 4. panta 2. un 3. punktu kopsakarā ar šīs direktīvas II un III pielikumu;

                           —

                           kas attiecas uz Valonijas reģionu: šī paša 4. panta 1. punktu kopsakarā ar Direktīvas 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35, I pielikuma 8. punkta a) apakšpunktu un 18. punkta a) apakšpunktu un šīs direktīvas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu un

                           —

                           kas attiecas uz Briseles galvaspilsētas reģionu: šī 4. panta 2. un 3. punktu kopsakarā ar Direktīvas 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35, II un III pielikumu un III pielikumu vispār,

                     Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus.

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta T-187/15: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. novembra rīkojums – Compagnia Trasporti Pubblici u.c./Komisija Valsts atbalsts — Uzņēmums, kas apkalpo autobusu maršrutu tīklus Kampānijas reģionā — Kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu saistībām, ko Itālijas iestādes samaksājušas, pamatojoties uz Consiglio di Stato spriedumu — Komisijas lēmums, ar kuru pasākums atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Prasība, ko cēluši atbalsta saņēmēja situācijai līdzīgā situācijā esoši uzņēmumi

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. novembra rīkojums – Compagnia Trasporti Pubblici u.c./Komisija
   (Lieta T-187/15) (1)

   (Valsts atbalsts - Uzņēmums, kas apkalpo autobusu maršrutu tīklus Kampānijas reģionā - Kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu saistībām, ko Itālijas iestādes samaksājušas, pamatojoties uz Consiglio di Stato spriedumu - Komisijas lēmums, ar kuru pasākums atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Prasība, ko cēluši atbalsta saņēmēja situācijai līdzīgā situācijā esoši uzņēmumi)
   (2016/C 016/47)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Neapole, Itālija), Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Bjella, Itālija), Actv SpA (Venēcija, Itālija), Ferrovie Appulo Lucane Srl (Bari, Itālija), Asstra – Associazione Trasporti (Roma, Itālija) un Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Roma) (pārstāvis – M. Malena, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Armati, G. Conte un P. J. Loewenthal)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 19. janvāra Lēmumu (ES) 2015/1074 par valsts atbalstu SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN), ko īstenojusi Itālija saistībā ar sabiedrisko pakalpojumu papildkompensāciju uzņēmumam CSTP (OV L 179, 112. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Compagnia Trasporti Pubblici SpA, Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA, Actv SpA, Ferrovie Appulo Lucane Srl, Asstra Associazione Trasporti un Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Lieta T-534/12: Prasība, kas celta 2012. gada 8. decembrī — Still /ITSB ( “Fleet Data Services” )

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 8. decembrī — Still/ITSB (“Fleet Data Services”)
   (Lieta T-534/12)
   2013/C 32/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Still GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — S. Waller, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 10. septembra lēmumu lietā R 130/2012-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 50. panta 1. punktu apvienot šo lietu ar paralēli iesniegto prasību par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes arī 2012. gada 10. septembra lēmumu lietā R 4/2012-1 attiecībā uz Kopienas preču zīmes “Truck Data Services” reģistrācijas pieteikumu — EM 009931429.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementu s “Fleet Data Services”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 12., 35., 36., 37. un 39. klasē — Kopienas precu zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 931 387

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 73. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-108/10: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 6. septembra spriedums ( Tribunale Ordinario di Venezia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ivana Scattolon/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca (Sociālā politika — Direktīva 77/187/EEK — Darba ņēmēju tiesību aizsardzība uzņēmuma īpašumtiesību pārejas gadījumā — Jēdzieni uzņēmums un īpašumtiesību pāreja — Publisko tiesību persona, kas nodod īpašumtiesības, un publisko tiesību īpašumtiesību saņēmējs — Pie īpašumtiesību saņēmēja spēkā esošā koplīguma piemērošana kopš īpašumtiesību pārejas dienas — Atalgojums — Darba stāža, kas iegūts pie personas, kura nodod īpašumtiesības, ņemšana vērā)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/10

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 6. septembra spriedums (Tribunale Ordinario di Venezia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ivana Scattolon/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

   (Lieta C-108/10) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 77/187/EEK - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība uzņēmuma īpašumtiesību pārejas gadījumā - Jēdzieni “uzņēmums” un “īpašumtiesību pāreja” - Publisko tiesību persona, kas nodod īpašumtiesības, un publisko tiesību īpašumtiesību saņēmējs - Pie īpašumtiesību saņēmēja spēkā esošā koplīguma piemērošana kopš īpašumtiesību pārejas dienas - Atalgojums - Darba stāža, kas iegūts pie personas, kura nodod īpašumtiesības, ņemšana vērā)
   2011/C 311/12
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Ordinario di Venezia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ivana Scattolon

      Atbildētāja: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Ordinario di Venezia — Padomes 1977. gada 14. februāra Direktīvas 77/187/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV L 61, 26. lpp.) un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV L 82, 16. lpp.) piemērošanas joma — Direktīvas 77/187/EEK 3. panta 1. punkta interpretācija — Administratīvā personāla, kas sniedz tīrīšanas un uzturēšanas papildpakalpojumus, pārcelšana no vietējām iestādēm uz valsts iestādi — Tiesību aizsardzība, tostarp vietējā organizācijā iegūtā darba stāža saglabāšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tas, ka dalībvalstī viena valsts iestāde pārņem darbiniekus, kurus nodarbinājusi cita valsts iestāde un kuru uzdevums ir sniegt skolām papildpakalpojumus — konkrēti, uzturēšanas un administratīvās palīdzības uzdevumus, — atbilst uzņēmuma īpašumtiesību pārejai, uz kuru attiecas Padomes 1977. gada 14. februāra Direktīva 77/187/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā, ja minētie darbinieki veido organizētu darbinieku kopumu, kuri kā darba ņēmēji tiek aizsargāti saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesībām;

               2)

               ja īpašumtiesību pāreja Direktīvas 77/187 izpratnē izraisa to, ka pārņemtajiem darba ņēmējiem nekavējoties sāk piemērot koplīgumu, kas ir spēkā pie īpašumtiesību saņēmēja, un ja šajā koplīgumā paredzētie atalgojuma noteikumi īpaši ir saistīti ar darba stāžu, šīs direktīvas 3. pants liedz būtiski samazināt pārņemtajiem darba ņēmējiem atalgojumu salīdzinājumā ar situāciju, kādā tie bijuši tieši pirms īpašumtiesību pārejas, jo viņu darba stāžs, kas iegūts pie personas, kura nodod īpašumtiesības, kurš ir līdzvērtīgs īpašumtiesību saņēmēja dienestā esošo darba ņēmēju darba stāžam, netiek ņemts vērā, nosakot viņu sākotnējo atalgojuma līmeni pie īpašumtiesību saņēmēja. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamata lietā īpašumtiesību pārejas brīdī ir veikts šāds atalgojuma samazinājums.

      (1)  OV C 134, 22.05.2010.


title: Lieta T-683/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī — Brammer /ITSB — Office Ernest T. Freylinger ( “EUROMARKER” )

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/14

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī — Brammer/ITSB — Office Ernest T. Freylinger (“EUROMARKER”)
   (Lieta T-683/13)
   2014/C 61/24
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Brammer GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvis — R. Kornfeld, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Office Ernest T. Freylinger SA (Strassen, Luksemburga)

      Prasītājas prasījumi:

   Ciktāl Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmā padome Iebildumu nodaļas 2012. gada 4. jūlija lēmumu ir apstiprinājusi arī tiktāl, ciktāl iebildumi tika apmierināti arī attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 42. klasē,

               —

               konstatēt, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) ir rīkojies kļūdaini;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 8. oktobra lēmumu lietā R 1653/2012-1;

               —

               piespriest atbildētājam — ITSB — atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EUROMARKER” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38., 42. un 45. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 852 849

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Office Ernest T. Freylinger SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “EURIMARK” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 41., 42. un 45. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 5 850 111

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lietas T-84/10 R un T-223/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. jūnija rīkojums — Regione Puglia /Komisija (Pagaidu noregulējums — Lēmums par Kopienas finanšu atbalsta samazināšanu — Paziņojums par parādu — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/38

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. jūnija rīkojums — Regione Puglia/Komisija
   (Lietas T-84/10 R un T-223/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Lēmums par Kopienas finanšu atbalsta samazināšanu - Paziņojums par parādu - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2010/C 234/68
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Regione Puglia (pārstāvji — F. Brunelli un A. Aloia, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   Pieteikums par, pirmkārt, Komisijas 2009. gada 22. decembra Lēmuma C(2009) 10350, ar kuru daļēji samazināta Eiropas Reģionālā attīstības fonda (ERAF) finanšu palīdzība, kas piešķirta darbības programmai POR Puglia saistībā ar mērķi Nr. 1 (2000.–2006.) Itālijā, un, otrkārt, 2010. gada 26. februāra paziņojumā par parādu ietvertā maksājuma pieprasījuma, kas sagatavots pēc šī lēmuma pieņemšanas, piemērošanas apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-84/10 R un T-223/10 R apvienot šī rīkojuma taisīšanai;

               2)

               pieteikumus par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-665/15: Prasība, kas celta 2015. gada 14. decembrī – Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/10

         Prasība, kas celta 2015. gada 14. decembrī – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-665/15)
   (2016/C 059/10)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Guerra e Andrade un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepievienojoties Eiropas Savienības vadītāju apliecību tīklam, Portugāles Republika nav izpildījusi Direktīvas 2006/126/EK (1) 7. panta 5. punkta d) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   No Direktīvas 2006/126 un judikatūras izriet, ka dalībvalstij, kas izsniedz vadītāja apliecību, ir jāpārbauda, vai ir izpildītas minimālās vadītāja apliecības izsniegšanai paredzētās prasības.
   Taču, tā kā Portugāle nav pievienojusies Eiropas Savienības vadītāju apliecību tīklam (RESPER), tā nevar pārbaudīt, vai minimālās vadītāja apliecības izsniegšanai paredzētās prasības ir izpildītas. It īpaši tā nevar pārbaudīt, vai pretendentam jau ir cita vadītāja apliecība citā dalībvalstī.
   Turklāt, tā kā tā nav pievienojusies RESPER, Portugāle neļauj citām dalībvalstīm kopā ar to pārbaudīt, vai ir izpildītas minimālās vadītāja apliecības izsniegšanai paredzētās prasības.
   Papildus, citas dalībvalstis kopā ar Portugāli nekādi nevar pārbaudīt situācijas, kurās minimālās vadītāja apliecības izsniegšanai paredzētās prasības acīmredzami nav izpildītas.
   Tādējādi, nepievienojoties RESPER, Portugāle apdraud pienākuma pievienoties tīklam un pašas Direktīvas 2006/126 galveno mērķi, proti, uzlabot ceļu satiksmes drošību, atvieglojot personu brīvu pārvietošanos.
   Direktīvas 7. panta 5. punkta d) apakšpunktā ir skaidri noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizmanto Eiropas Savienības vadītāja apliecību tīkls, lai veiktu pārbaudes un nepieļautu, ka personai ir vairākas vadītāja apliecības.
   Direktīvas 16. panta 2. punktā ir noteikts, ka dalībvalstīm direktīvas 7. panta 5. punkts bija jāievieš līdz 2013. gada 19. janvārim.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīva 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (Pārstrādāta versija) (OV L 403, 18. lpp.).


title: lieta C-33/05: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 31. janvārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/13

         Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 31. janvārī
   (lieta C-33/05)
   (2005/C 82/27)
   tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 31. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Beļģijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Sara Pardo Quintillán un Joanna Hottiaux, pārstāves, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (1), prasības un, jebkurā gadījumā, nedarot Komisijai zināmus šos aktus, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai termiņš valsts tiesiskajā kārtībā bija 2003. gada 22. decembris.

      (1)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.


title: Lieta C-80/14: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 30. aprīļa spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson/likvidējamā WW Realisation 1 Ltd, Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Kolektīvā atlaišana — Direktīva 98/59/EK — 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts — “Uzņēmuma” jēdziens — Atlaisto darba ņēmēju skaita aprēķināšanas noteikumi

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/8

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 30. aprīļa spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson/likvidējamā WW Realisation 1 Ltd, Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

   (Lieta C-80/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Kolektīvā atlaišana - Direktīva 98/59/EK - 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts - “Uzņēmuma” jēdziens - Atlaisto darba ņēmēju skaita aprēķināšanas noteikumi)
   (2015/C 213/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson

      Atbildētāji: likvidējamā WW Realisation 1 Ltd, Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta ii) ievilkumā minētais jēdziens “uzņēmums” ir jāinterpretē tāpat kā šī paša punkta a) apakšpunkta i) ievilkumā norādītais jēdziens.
   Direktīvas 98/59 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta ii) ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts darba ņēmēju informēšanas un konsultēšanās ar tiem pienākums, ja darba devējs 90 dienu vai īsākā laikā ir paredzējis atlaist 20 vai vairāk darba ņēmējus sabiedrības atsevišķā uzņēmumā, bet nav – ja atlaišanu skaits kopā ņemot visos uzņēmumos vai noteiktos sabiedrības uzņēmumos tajā pašā laikposmā sasniedz vai pārsniedz 20 darba ņēmējus.

      (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: Lieta T-11/07 RENV: Vispārējās tiesas 2014. gada 21. marta rīkojums – Frucona Košice /Komisija Valsts atbalsts — Alkohols un spirtoti dzērieni — Nodokļa parāda atcelšana kolektīvā maksātnespējas procesā — Lēmums, ar ko atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un ir uzlikts pienākums to atgūt — Intereses celt prasību zudums — Lēmums, ar ko atceļ un aizstāj apstrīdēto lēmumu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/24

         Vispārējās tiesas 2014. gada 21. marta rīkojums – Frucona Košice/Komisija
   (Lieta T-11/07 RENV) (1)

   (Valsts atbalsts - Alkohols un spirtoti dzērieni - Nodokļa parāda atcelšana kolektīvā maksātnespējas procesā - Lēmums, ar ko atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un ir uzlikts pienākums to atgūt - Intereses celt prasību zudums - Lēmums, ar ko atceļ un aizstāj apstrīdēto lēmumu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 159/32
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Frucona Košice a.s. (Košice, Slovākija) (pārstāvji – K. Lasok, QC, J. Holmes, B. Hartnett, barristers, un O. Geiss, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Armati un K. Walkerová)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam:
      St. Nicolaus – trade a.s. (Bratislava, Slovākija) (pārstāvis – N. Smaho, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 7. jūnija Lēmumu 2007/254/EK par valsts atbalstu C 25/05 (ex NN 21/05), ko īstenojusi Slovākijas Republika attiecībā uz Frucona Košice a.s. (OV L 112, 14. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt Frucona Košice a.s. tiesāšanās izdevumus;

               3)

               St. Nicolaus – trade a.s. sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta C-346/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. jūnijā iesniedza Amtsgericht Kehl (Vācija) – krimināllieta pret C

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. jūnijā iesniedza Amtsgericht Kehl (Vācija) – krimināllieta pret C

   (Lieta C-346/16)
   (2016/C 335/46)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Kehl

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      C

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 67. panta otrā daļa, kā arī Regulas Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (1) (Šengenas Robežu kodekss), 20. un 21. pants vai citas Eiropas Savienības normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar kuru attiecīgās dalībvalsts policijas iestādēm tiek piešķirtas pilnvaras šīs dalībvalsts teritorijā ne vairāk kā 30 km attālumā gar visu tās robežu ar 1985. gada 14. jūnija Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu (Šengenas konvencija), līgumslēdzējām valstīm pārmeklēt lietu, neatkarīgi no šo lietu pārvadājošās personas uzvedības un īpašiem apstākļiem, lai kavētu vai nepieļautu nelikumīgu ieceļošana šīs dalībvalsts teritorijā vai novērstu tādus konkrētus noziedzīgus nodarījumus, kas ir vērsti pret robežas drošību vai robežu pārvaldības īstenošanu, vai tiek izdarīti saistībā ar robežas šķērsošanu, ja atbilstoši Šengenas Robežu kodeksa 23. un nākamajiem pantiem nav tikusi uz laiku atjaunota robežkontrole pie savām iekšējām robežām?

         Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

               2)

               Vai LESD 67. panta 2. punkts, kā arī Šengenas Robežu kodeksa 20. un 21. pants vai citas Eiropas Savienības normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj valsts tiesisko regulējumu vai praksi, atbilstoši kurai šīs dalībvalsts krimināltiesa drīkst pret apsūdzēto pieļaut pierādījumu, lai gan tas ticis iegūts tāda valsts pasākuma rezultātā, kas ir pretrunā Eiropas Savienības tiesību normām?

      (1)  OV L 105, 1. lpp.


title: Lieta C-67/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 11. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/37

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 11. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-67/06) (1)

   (2006/C 294/72)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 96, 22.04.2006.


title: Lieta T-415/06 P: Pirmās instances tiesas 2007. gada 9. jūlija rīkojums — De Smedt /Komisija (Apelācija — Civildienests — Līgumdarbinieki — Agrākais palīgdarbinieks — Lūgums pārskatīt klasifikāciju, kas noteikta, pieņemot darbā — Acīmredzami nepamatota apelācija)

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/11

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 9. jūlija rīkojums — De Smedt/Komisija
   (Lieta T-415/06 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Līgumdarbinieki - Agrākais palīgdarbinieks - Lūgums pārskatīt klasifikāciju, kas noteikta, pieņemot darbā - Acīmredzami nepamatota apelācija)
   (2007/C 223/15)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elisabeth De Smedt, Wezembeek-Oppem (Beļģija) (pārstāvji — L. Vogel un L. Kechiche, avocats)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Curral un G. Berscheid, pārstāvji) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Sulce, pārstāvji)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 19. oktobra spriedumu lietā F-59/05 De Smedt/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lai panāktu šī sprieduma atcelšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Apelāciju noraidīt;

               2)

                  Elisabeth De Smedt sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Padome savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta T-384/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Spānija/Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/64

      Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Spānija/Komisija
      (Lieta T-384/10)
      ()
      (2010/C 288/115)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. Rodríguez Cárcamo)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu Nr. C(2010) 4147, ar kuru tiek samazināts Kohēzijas fonda atbalsts šādām projektu grupām: “Abastecimiento de agua a poblaciones ubicadas en la Cuenca Hidrográfica del Río Guadiana: Comarca de Andévalo” [Andevalo reģiona Gvadjanas upes hidrogrāfiskā baseina iedzīvotāju ūdensapgāde] (projekts Nr. 2000.ES.16.C.PE.133), “Saneamiento y depuración en la Cuenca del Guadalquivir: Guadaira, Aljarafe y EE NN PP del Guadalquivir” [Gvadalkiviras baseina atveseļošana un attīrīšana: Gvadaira, Alharafe un Gvadalkiviras aizsargājamā dabas teritorija] (projekts Nr. 2000.ES.16.C.PE.066) un “Abastecimiento de agua a sistemas supramunicipales de las provincias de Granada y Málaga” [Granādas un Malagas provinču starppilsētu sistēmu ūdensapgāde] (projekts Nr. 2002.ES.16.C.PE.061); un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Saistībā ar Kohēzijas fondu Komisija nolēma piešķirt atbalstu dažādiem projektiem: “Abastecimiento de agua a poblaciones ubicadas en la Cuenca Hidrográfica del Río Guadiana: Comarca de Andévalo” (projekts Nr. 2000.ES.16.C.PE.133) (2001. gada 18. decembra Lēmums C(2001) 4113), “Saneamiento y depuración en la Cuenca del Guadalquivir: Guadaira, Aljarafe y EE NN PP del Guadalquivir” (projekts Nr. No 2000.ES.16.C.PE.066) (2000. gada 29. decembra Lēmums C(2000) 4316) un “Abastecimiento de agua a sistemas supramunicipales de las provincias de Granada y Málaga” (projekts Nr. No 2002.ES.16.C.PE.061) (2002. gada 24. decembra Lēmums C(2002) 4689).
      Dažādie projekti bija jāīsteno ar dažādu uzņēmuma līgumu palīdzību.
      Ar apstrīdēto lēmumu Kohēzijas fona sākotnēji piešķirtais atbalsts ar atbilstošu finanšu korekciju palīdzību tika samazināts.
      Savu prasījumu pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus:

                  1)

                  Regulas Nr. 1994/1164 (1) H.2 panta pārkāpums ar to, ka:

                              —

                              finanšu korekcija ES direktīvu publiskā iepirkuma jomā pārkāpuma dēļ tiek piemērota līgumiem, uz kuriem šīs direktīvas neattiecas; un

                              —

                              tiek piemērota finanšu korekcija tāda ES tiesību aktu pārkāpuma dēļ, kas nepastāv, jo nav notikusi nelikumīga līguma priekšmeta sadalīšana.

                  2)

                  Pakārtoti attiecībā uz iepriekš minēto — minētās regulas pārkāpums, jo nav tikusi pārkāpta Direktīva 93/37/EEK par publisko iepirkumu attiecībā uz pieredzi un vidējo cenu..

                  3)

                  Arī pakārtoti — prasītāja apgalvo, ka pārkāpts samērīguma princips.

         (1)  Padomes 1994. gada 16. maija Regula Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi.


title: Lieta T-472/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 3. februāra spriedums — Enercon /ITSB — Hasbro ( ENERCON ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes ENERCON reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme TRANSFORMERS ENERGON — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/24

         Vispārējās tiesas 2010. gada 3. februāra spriedums — Enercon/ITSB — Hasbro (“ENERCON”)
   (Lieta T-472/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ENERCON” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “TRANSFORMERS ENERGON” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 80/41
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enercon GmbH (Aurich, Vācija) (pārstāvji — R. Böhm un V. Henke, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Hasbro, Inc. (Pawtucket, Rhode Island, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Edenborough, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 959/2006-4 par iebildumu procesu starp Hasbro, Inc. un Enercon GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Enercon GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29. 03. 2008.


title: Lieta C-445/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 16. novembrī iesniedza College van Beroep voor het bedrijfsleven — 1. IMC Securities BV , 2. Stichting Autoriteit Financiële Markten

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 16. novembrī iesniedza College van Beroep voor het bedrijfsleven — 1. IMC Securities BV, 2. Stichting Autoriteit Financiële Markten

   (Lieta C-445/09)
   2010/C 24/53
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Lietas dalībnieki pamata procesā

               Prasītāji

               :

                           1.

                              IMC Securities BV

                           2.

                              Stichting Autoriteit Financiële Markten

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Tirgus ļaunprātīgas izmantošanas direktīvas (1) 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka kursa svārstību izraisīšana tādā laika posmā, kāds tiek aplūkots šajā lietā, attiecībā uz finanšu instrumentu veicot darbību kopumu, tas ir, dažus darījumus un pirkuma vai attiecīgi pārdevuma rīkojumus, [..] nozīmē, ka šāda instrumenta kurss tiek “uzturēts” neatbilstošā vai mākslīgā līmenī?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (OV L 96, 16. lpp.).


title: Lieta C-314/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 30. jūnijā iesniedza Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) — Hubert Pagnoul/État belge — SPF Finances

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 30. jūnijā iesniedza Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) — Hubert Pagnoul/État belge — SPF Finances

   (Lieta C-314/10)
   ()
   2010/C 246/42
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Liège

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hubert Pagnoul

      Atbildētāja: État belge — SPF Finances

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 2007. gada 13. decembra Lisabonas līguma, kurš ir spēkā kopš 2009. gada 1. decembra un ar kuru groza 1992. gada 7. februārī Māstrihtā parakstīto Līgumu par Eiropas Savienību (un kurā būtībā ir pārņemtas tās tiesību normas, kas iepriekš bija iekļautas 1992. gada 7. februārī Māstrihtā parakstītajā Līgumā par Eiropas Savienību, kas stājās spēkā 1993. gada 1. novembrī, I sadaļas 6. pantā) I sadaļas — “Kopīgie noteikumi” 6. pants, kā arī 1957. gada 25. marta Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (EK līgums) 234. pants (iepriekš 177. pants), no vienas puses, un 2000. gada 7. decembra Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants, no otras puses, nepieļauj tādu valsts likumu kā 2009. gada 12. jūlija likums, ar kuru ir grozīts 1989. gada 6. janvāra Speciālā likuma par Cour d’arbitrage
       (1) 26. pants, ar kuru ir noteikts pienākums valsts tiesai, kura konstatē, ka pilsonim, kurš ir nodokļu maksātājs, cits valsts likums, proti, 2004. gada 9. jūlija Likuma-programmas 49. pants, liedz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kas ir noteikta Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pantā un ir iekļauta Kopienu tiesībās, vispirms vērsties konstitucionālajā tiesā, neļaujot šai tiesai nekavējoties nodrošināt Kopienu tiesību tiešu iedarbību strīdā, kas tai ir nodots izskatīšanai, un tā var veikt atbilstības starptautiskam līgumam kontroli tad, kad konstitucionālā tiesa ir atzinusi, ka valsts likums atbilst Konstitūcijas II sadaļā garantētajām pamattiesībām?

      (1)  2009. gada 31. jūlijaMoniteur belge, 51617. lpp.


title: Lieta T-363/03: Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. septembra rīkojums — Regione Siciliana/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — ERAF — Finanšu atbalsta atcelšana — Jau pārskaitīto summu atgūšana — Reģionāla vai lokāla vienība — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. septembra rīkojums — Regione Siciliana/Komisija
   (Lieta T-363/03) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Finanšu atbalsta atcelšana - Jau pārskaitīto summu atgūšana - Reģionāla vai lokāla vienība - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 327/43)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Regione Siciliana (Itālija) (pārstāvis — A. Cingolo, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. de March un L. Flynn, kam palīdz A. Dal Ferro, avocat)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt Komisijas 2003. gada 13. augusta lēmumu C(2003)2890 galīgā versija par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finanšu atbalsta atcelšanu, kurš prasītājam piešķirts ar Komisijas 1990. gada 14. decembra lēmumu C(90)2363025 infrastruktūras projektam Sicīlijā, kā arī atgūt summas, kuras Komisija jau pārskaitījusi saistībā ar šo ieguldījumu, otrkārt, lūgums atcelt Komisijas 2003. gada 26. septembra paziņojumu par debitu Nr. 3240504102, un, treškārt un visbeidzot, lūgums atcelt visus pārējos saistītos vai iepriekšējos tiesību aktus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Regione Siciliana atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 304, 13.12.2003.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2006. gada 19. janvārī  lietā C-240/03 P: Comunità montana della Valnerina pret Eiropas Kopienu Komisiju, Itālijas Republiku (Apelācija — ELVGH — Finanšu atbalsta atcelšana — Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. pants — Samērīguma princips — Pamatojums — Tiesības uz aizstāvēšanos — Pretapelācija — Divu par projekta izpildi atbildīgo personu noteikšana — Prasība atmaksāt atbalstu pilnā apmērā, kas ir vērsta tikai pret vienu atbildīgo personu — Komisijas diskrecionārā vara — Prāvas Pirmās instances tiesā objektīvie ierobežojumi)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2006. gada 19. janvārī
   lietā C-240/03 P: Comunità montana della Valnerina pret Eiropas Kopienu Komisiju, Itālijas Republiku (1)

   (Apelācija - ELVGH - Finanšu atbalsta atcelšana - Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. pants - Samērīguma princips - Pamatojums - Tiesības uz aizstāvēšanos - Pretapelācija - Divu par projekta izpildi atbildīgo personu noteikšana - Prasība atmaksāt atbalstu pilnā apmērā, kas ir vērsta tikai pret vienu atbildīgo personu - Komisijas diskrecionārā vara - Prāvas Pirmās instances tiesā objektīvie ierobežojumi)
   (2006/C 60/03)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā C-240/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2003. gada 28. maijā iesniedza
         Comunità montana della Valnerina
       (pārstāvji — P. de Katerini [P. De Caterini], E. Kapelli [E. Cappelli] un A. Bandini [A. Bandini]), pārējie lietas dalībnieki — Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Katabriga [C. Cattabriga] un L. Vizadžo [L. Visaggio], kam palīdz A. dal Fero [A. Dal Ferro], avocat), Itālijas Republika (pārstāvis — I. M. Bragulja [I. M. Braguglia], kam palīdz Dž. Aijello [G. Aiello], avocat), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský], S. fon Bārs [S. von Bahr], E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh] (referents), ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2006. gada 19. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelāciju un pretapelāciju noraidīt;

               2)

               piespriest Comunità montana della Valnerina atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar apelāciju;

               3)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar pretapelāciju.

      (1)  OV C 200, 23.8.2003.


title: Lieta C-494/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 22. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 22. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-494/07) (1)

   (2009/C 69/59)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 8, 12.1.2008.


title: Lieta C-491/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. oktobrī iesniedza Oberlandesgericht Celle (Vācija) — Joseba Andoni Aguirre Zarraga/Simone Pelz

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. oktobrī iesniedza Oberlandesgericht Celle (Vācija) — Joseba Andoni Aguirre Zarraga/Simone Pelz

   (Lieta C-491/10)
   ()
   2010/C 346/57
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Celle

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Joseba Andoni Aguirre Zarraga

      Atbildētāja: Simone Pelz

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, interpretējot Briseles IIa regulas (1) 42. pantu atbilstoši Pamattiesību hartai, izpildes dalībvalsts tiesai izņēmuma kārtā pašai ir pārbaudes pilnvaras, ja izpildāmajā izcelsmes dalībvalsts spriedumā ir pieļauti smagi pamattiesību pārkāpumi?

               2)

               Vai izpildes dalībvalsts tiesai ir pienākums izpildīt izcelsmes dalībvalsts tiesas spriedumu arī tad, ja no lietas materiāliem izriet, ka apliecībā, ko saskaņā ar Briseles IIa regulas 42. pantu ir izdevusi izcelsmes dalībvalsts tiesa, ir acīmredzami nepareizas ziņas?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 1. lpp.).


title: Lieta T-709/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. decembrī – Almashreq Investment Fund/Padome

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/32

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. decembrī – Almashreq Investment Fund/Padome
   (Lieta T-709/15)
   (2016/C 059/35)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Almashreq Investment Fund (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to piespriest Eiropas Savienībai pilnībā atlīdzināt prasītājam nodarīto kaitējumu apmērā, kādā to taisnīgi noteiks Vispārējā tiesa;

               —

               izdot rīkojumu par eksperta iecelšanu, lai noteiktu prasītājam nodarītā kaitējuma kopējo apmēru;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu, kas attiecas uz tam nodarīto morālo kaitējumu, proti, tā reputācijas aizskārumu, kam esot tieša cēloņsakarība ar Eiropas Savienības Padomes veiktajiem pasākumiem, par kuriem atbildīga esot šī iestāde.


title: Lieta T-512/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – OCU un citi/VNV

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/17

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – OCU un citi/VNV
   (Lieta T-512/17)
   (2017/C 338/18)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madride, Spānija) un 37 citi prasītāji

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt Regulas (ES) Nr. 806/2014 18. un 29. pantu par prettiesisku un nepiemērojamu;

               —

               piespriest atbildētājai, Vienotā noregulējuma valdei, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir celta par Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz Banco Popular Español, S.A. noregulējuma shēmas pieņemšanu.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-37/09: Prasība, kas celta 2009. gada 28. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/17

         Prasība, kas celta 2009. gada 28. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-37/09)
   (2009/C 82/31)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J.-B. Laignelot, S. Pardo Quintillán un P. Guerra e Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pirmkārt, neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka atkritumi, kas apglabāti Lourosas [Lourosa] apvidū esošajās raktuvēs “dos Limas”, “dos Linos” un “dos Barreiras”, tiktu reģenerēti vai iznīcināti, neapdraudot cilvēku dzīvību, nekaitējot videi un, it īpaši, neapdraudot ūdeņus un augsni, nedz nodoti privātam vai publiskam atkritumu savācējam vai uzņēmumam, kas uzņemtos tos iznīcināt vai reģenerēt, un, otrkārt, neveicot vajadzīgos pasākumus, lai ierobežotu Direktīvas 80/68/EEK II saraksta vielu ievadīšanu gruntsūdeņos, tādējādi izvairoties no ūdens piesārņošanas ar šīm vielām, Portugāles Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa Direktīvas 2006/12/EK par atkritumiem, ar kuru kodificēta Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīva 75/442/EEK par atkritumiem, 4. un 8. pantā, kā arī Padomes 1979. gada 17. decembra Direktīvas 80/68/EEK par gruntsūdeņu aizsardzību pret dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu 3. un 5. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopš 1980-ajiem gadiem slēgtajās raktuvēs tika apglabāti dažādas izcelsmes atkritumi bez jebkādas iestāžu uzraudzības. Atkritumu izgāšana raktuvēs turpinājās līdz 2004. gada februārim. Piekļūšana šīm vietām netika liegta līdz 2004. gada jūnijam.
   Ūdens analīzes dažādās agrāko raktuvju teritorijas vietās uzrādīja satraucošus ķīmiskā piesārņojuma līmeņus. Minētās teritorijas gruntsūdens slānis ir piesārņots.
   Ilgus gadus Portugāles valsts pārvaldes iestādes neveica vajadzīgos pasākumus, lai liegtu neidentificētiem atkritumu turētājiem tos izmest un atstāt slēgtajās raktuvēs. Tās neuzraudzīja nedz atkritumu izkraušanu un atstāšanu raktuvēs, nedz to iznīcināšanu.
   Otrkārt, Portugāles valsts pārvaldes iestādes nav veikušas vajadzīgos pasākumus, lai liegtu indīgu un kaitīgu vielu ievadīšanu gruntsūdeņos. Tās neveica iepriekšēju pārbaudi attiecībā uz tādu atkritumu apglabāšanu, ar kuriem gruntsūdeņos netieši varētu tikt izmestas kaitīgas vielas. Tās neuzraudzīja arī atkritumu izmešanu virszemē.


title: Lieta C-69/14: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Tribunalul Sibiu (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dragoș Constantin Târșia/Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere şi înmatriculare a autovehiculelor Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Līdzvērtības un efektivitātes principi — Res judicata spēks — Nepamatotu maksājumu atgūšana — Nodokļu, kurus dalībvalsts ir iekasējusi, pārkāpjot Savienības tiesības, atmaksa — Galīgs tiesas nolēmums, ar ko nosaka pienākumu maksāt nodokli, kas nav saderīgs ar Savienības tiesībām — Pieteikums pārskatīt šādu tiesas nolēmumu — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko, ņemot vērā Tiesas vēlākus spriedumus prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā, tiek atļauta galīga tiesas nolēmuma, kas pasludināts administratīvā lietā, pārskatīšana

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/6

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Tribunalul Sibiu (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dragoș Constantin Târșia/Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere şi înmatriculare a autovehiculelor

   (Lieta C-69/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Līdzvērtības un efektivitātes principi - Res judicata spēks - Nepamatotu maksājumu atgūšana - Nodokļu, kurus dalībvalsts ir iekasējusi, pārkāpjot Savienības tiesības, atmaksa - Galīgs tiesas nolēmums, ar ko nosaka pienākumu maksāt nodokli, kas nav saderīgs ar Savienības tiesībām - Pieteikums pārskatīt šādu tiesas nolēmumu - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko, ņemot vērā Tiesas vēlākus spriedumus prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā, tiek atļauta galīga tiesas nolēmuma, kas pasludināts administratīvā lietā, pārskatīšana)
   (2015/C 389/06)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Sibiu

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Dragoș Constantin Târșia

      Atbildētāji: Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere şi înmatriculare a autovehiculelor

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības, tostarp līdzvērtības un efektivitātes principi, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās pieļauj to, ka tādos apstākļos kā pamatlietā valsts tiesai nav iespējas pārskatīt saistībā ar prasību civillietā taisītu galīgu tiesas nolēmumu, ja šis nolēmums ir izrādījies nesaderīgs ar Eiropas Savienības Tiesas veiktu Savienības tiesību interpretāciju, kas pasludināta vēlāk par dienu, kurā minētais nolēmums ir kļuvis galīgs, pat ja šāda iespēja ir attiecībā uz saistībā ar prasību administratīvā lietā taisītiem galīgiem tiesas nolēmumiem, kas nav saderīgi ar Savienības tiesībām.

      (1)  OV C 142. 12.5.2014.


title: Lieta C-284/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-284/07)
   (2007/C 183/43)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatprasījums — atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/51/EK, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK XX pielikumu un Direktīvas 2004/18/EK VIII pielikumu par iepirkumu (1), prasības Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šīs direktīvas 3. panta 1. punktu;

               —

               pakārtoti — atzīt, ka, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika jebkurā gadījumā nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā tiesību norma;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 31. janvārī.

      (1)  OV L 257, 127. lpp.


title: Lieta C-421/08: Tiesas 2009. gada 23. septembra rīkojums — Calebus, SA /Eiropas Kopienu Komisija, Spānijas Karaliste (Apelācija — Dabisko dzīvotņu aizsardzība — Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam — Komisijas lēmums — Fizisku vai juridisku personu celta prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/9

         Tiesas 2009. gada 23. septembra rīkojums — Calebus, SA/Eiropas Kopienu Komisija, Spānijas Karaliste
   (Lieta C-421/08) (1)

   (Apelācija - Dabisko dzīvotņu aizsardzība - Kopienas nozīmes teritoriju saraksts Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam - Komisijas lēmums - Fizisku vai juridisku personu celta prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2010/C 11/15
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja:
      Calebus, SA (pārstāvis — R. Bocanegra Sierra, abogado)

      Pretējās puses procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Recchia un A. Alcover San Pedro), Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 14. jūlija rīkojumu lietā T-366/06 Calebus/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 19. jūlija Lēmumu 2006/613/EK, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (OV L 259, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tajā vieta ar nosaukumu “Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla”, kurā atrodas apelācijas sūdzības iesniedzējai piederošs zemesgabals, ir noteikta par Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam nozīmīgu Kopienas nozīmes teritoriju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Calebus SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta T-484/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. augustā – Fidesban, SA un citi/VNV

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/14

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. augustā – Fidesban, SA un citi/VNV
   (Lieta T-484/17)
   (2017/C 330/18)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Fidesban, SA (Madride, Spānija) un citi 69 prasītāji (pārstāvis – R. Pelayo Jiménez, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija lēmumu (SRB/EES/2017/08);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ietverti lietā T-478/17 Mutualidad General de la Abogacía un citi/Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-274/10: Prasība, kas celta 2010. gada 1. jūnijā — Eiropas Komisija/Ungārijas Republika

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/26

         Prasība, kas celta 2010. gada 1. jūnijā — Eiropas Komisija/Ungārijas Republika
   (Lieta C-274/10)
   ()
   2010/C 221/42
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un B. D. Simon)

      Atbildētāja: Ungārijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               1)

               atzīt, ka Ungārijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) paredzētos pienākumus,

                           —

                           liekot nodokļa maksātājiem, kuru nodokļu deklarācijā ir norādīts “pārpalikums” direktīvas 183. panta izpratnē noteiktā taksācijas laikposmā, pārnest šo pārpalikumu pilnībā vai daļēji uz nākamo taksācijas laikposmu, ja viņi nav samaksājuši pilnībā par pirkumu savam piegādātājam;

                           —

                           jo šī pienākuma dēļ atsevišķiem nodokļa maksātājiem, kuru nodokļu deklarācijās sistemātiski ir norādīts “pārpalikums”, ir pienākums vairāk nekā vienu reizi šo pārpalikumu pārnest uz nākamo taksācijas laikposmu;

               2)

               piespriest Ungārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par Ungārijas nodokļu tiesību normu, saskaņā ar kuru taksācijas laikposma beigās nodokļa maksātāji var lūgt atmaksāt pievienotās vērtības nodokļa (turpmāk tekstā — “PVN”) pārpalikumu tikai apmērā, kādā šis pārpalikums pārsniedz PVN, kas gulstas uz pirkumiem, par kuriem tie vēl nav samaksājuši. Tā no attiecīgās Ungārijas normas izriet, ka nav iespējams lūgt atbilstoši atmaksāt pārpalikuma daļu, kas atbilst PVN summai, kas gulstas uz vēl neapmaksātiem pirkumiem, un ka nodokļa maksātājam jāpārnes attiecīgā summa uz nākamo taksācijas laikposmu. Ja taksācijas laikposma beigās konstatētais PVN pārpalikums ir mazāks vai vienāds ar PVN summu, kas gulstas uz vēl neapmaksātiem pirkumiem, nodokļa maksātājam visu pārpalikumu, kas atbilst PVN summai par neapmaksātiem pirkumiem, jāpārnes. Procedūra nākamā taksācijas laikposma beigās ir identiska: tiesiskajā regulējumā šim procesam nav ierobežojuma laika ziņā, kādēļ ir iespējams, ka nodokļa maksātājam bezgalīgi jāpārnes PVN pārpalikums.
   Komisija neapstrīd to, ka Direktīvas 2006/112 (turpmāk tekstā — “direktīva”) 183. pantā dalībvalstīm ir atstāta izvēle starp PVN pārpalikuma atmaksu un tā pārnešanu uz nākamo taksācijas laikposmu. Dalībvalstis šīs pilnvaras var izmantot, tikai ievērojot PVN sistēmas vienotības principu un it īpaši nodokļu neitralitātes principu. Tā kā direktīvas 183. pants, kurā dalībvalstīm ir ļauts vienu reizi pārnest PVN pārpalikumu uz nākamo taksācijas laikposmu, ir noteikums, kas traucē nodokļu neitralitātes principa pilnīgai iedarbībai, tas ir jāinterpretē šauri un tam nebūtu jākalpo par pamatu nodokļu neitralitātes principam vai atskaitījumu mehānisma mērķim pretēju valsts tiesību normu pieņemšanai.
   Saskaņā ar nodokļu neitralitātes principu atskaitījumu mehānisma mērķis ir pilnībā atbrīvot uzņēmēju no maksājamā vai samaksātā PVN nastas visu tā ekonomisko darbību gaitā. Šis princips izslēdz to, ka dalībvalstis pakārto PVN pārpalikuma atmaksu nosacījumiem, kas izpaužas kā slogs nodokļa maksātājam, jo ietekmē viņa finansiālo situāciju un viņa naudas līdzekļus, kā arī viņa komerclēmumus. Attiecīgā Ungārijas tiesību normā paredzētajai PVN pārpalikuma neatmaksai ir šādas negatīvas sekas attiecībā uz nodokļa maksātāju divu iemeslu dēļ.
   Pirmkārt, tā kā PVN pārpalikums, kas atskaitāms no maksājamā PVN summas, ir uzskatāms par parādu par labu nodokļa maksātājam, šī parāda samaksas nokavējums samazina nodokļa maksātāja, kurš lūdz veikt atmaksu, peļņas iespējas un likviditāti un tādējādi palielina viņa komercrisku. Nodokļa maksātājam jāmaksā PVN par preču vai pakalpojumu piegādi, ko viņš ir veicis, pat ja par tiem viņam nav samaksāts, kamēr viņš var atgūt PVN par viņam paredzēto preču vai pakalpojumu piegādi, tikai ja viņš par tiem ir samaksājis.
   Otrkārt, PVN pārpalikuma neatgūšana ir slogs ne tikai no nodokļa maksātāja, kurš lūdz atmaksu, viedokļa, bet arī no otras personas viedokļa, kas ir ar nodokli apliekamā darījuma otrā pusē, proti, preču pārdevējs. Samazinot preču pircēja rīcībā esošos likvīdus, neatgūšana vienlaicīgi paaugstina risku, ka pārdevējs nespēs vai tikai ar kavēšanos spēs saņemt pienākušos atlīdzību sakarā ar nopirkto preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu, kamēr neatkarīgi no tā viņam jāsamaksā PVN, kas gulstas uz attiecīgo preču vai pakalpojumu piegādi.
   Komisija uzskata, ka, ja tiesiskais regulējums paredz zināmu slogu nodokļa maksātājam, to nevar kompensēt, uzliekot viņam papildu slogu. Tiesiskā regulējuma līdzsvaru var nodrošināt, tikai ja slogs, kas gulstas uz nodokļa maksātāju kā maksātāju, proti, viņa pienākums maksāt, tiek līdzsvarots ar iespēju, kas ir šim pašam nodokļa maksātājam kā pieprasītājam, atgūt PVN, ko tas samaksājis kā maksātājs.
   Visbeidzot, tā kā direktīvas 183. pantā ir ļauts pārnest PVN pārpalikumu tikai vienu reizi “uz nākamo taksācijas periodu”, ar attiecīgo Ungārijas noteikumu pārkāpj šo pantu, ciktāl nodokļa maksātājam netiek ļauts atgūt pārpalikumu vēlākais otrā taksācijas laikposma beigās. Turklāt Ungārijas tiesiskais regulējums, kura sekas, samazinot preču pircēja likviditāti, ir atmaksas iespēju samazināšana, arī negarantē, ka nodokļa maksātājs tiešām varēs atgūt pārpalikumu. Ja nodokļa maksātājs izbeidz savu darbību, nesamaksājot par visiem saviem pirkumiem, maksātnespējas dēļ, nekas nav paredzēts attiecībā uz PVN, kas gulstas uz neapmaksātajiem darījumiem, atmaksu un tas paliek valstij.
   Iepriekš minēto iemeslu dēļ Komisija tādējādi uzskata, ka Ungārijas likumdevējs ir pārsniedzis tam piešķirtās rīcības brīvības robežas un ir pārkāpis direktīvas 183. pantu, pieņemot noteikumu par PVN pārpalikuma atmaksas nosacījumiem, kas ir pretrunā nodokļu neitralitātes principam un ļauj vairākkārtēji un secīgi pārnest pārpalikumu.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-1/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d'appel de Bruxelles) Paul Van de Walle e.a. pret Texaco Belgium SA (Vide — Atkritumi — Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK — Jēdzieni “atkritumi”, “atkritumu radītājs” un “atkritumu īpašnieks [turētājs]” — Zeme, kurā iesūcies no sūces nākošs ogļūdeņradis — Naftas uzņēmuma uzpildes stacijas pārvaldīšana)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 7. septembrī
   lietā C-1/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d'appel de Bruxelles) Paul Van de Walle e.a. pret Texaco Belgium SA (1)

   (Vide - Atkritumi - Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK - Jēdzieni “atkritumi”, “atkritumu radītājs” un “atkritumu īpašnieks [turētājs]” - Zeme, kurā iesūcies no sūces nākošs ogļūdeņradis - Naftas uzņēmuma uzpildes stacijas pārvaldīšana)
   (2004/C 262/16)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-1/03 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Cour d'appel de Bruxelles, Beļģija, nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Paul Van de Walle, Daniel Laurent, Thierry Mersch un Texaco Belgium SA, piedaloties Région de Bruxelles-Capitale, prejudiciālu nolēmumu, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši J.-P. Puissochet (referents) un R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric, ģenerāladvokāts J. Kokott, sekretārs R. Grass, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Nejauši izlietais ogļūdeņradis, kas radījis augsnes un apakšzemes ūdeņu piesārņojumu, ir atkritumi 1. panta a) apakšpunkta izpratnē Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK. Tas pats secināms attiecībā uz augsni, ko piesārņojis ogļūdeņradis, arī gadījumā, kad šī augsne nav izrakta. Pamata lietā esošajos apstākļos naftas uzņēmums, kas apgādā uzpildes staciju, var tikt uzskatīts par šo atkritumu turētāju Direktīvas 75/442 1. panta c) apakšpunkta izpratnē tikai tad, ja uzpildes stacijas noliktavas iekārtu sūce, kas ir radījusi atkritumus, ir notikusi šī uzņēmuma rīcības dēļ.

      (1)  OV C 44, 22.2.2003.


title: Lieta C-134/10: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/22/EK — 31. pants — Apraides pienākuma subjekta statusa piešķiršanas kritēriji — Vispārējo interešu mērķi, kas atļauj šāda statusa piešķiršanu — Sakaru tīklu galalietotāju skaita ietekme uz šāda statusa piešķiršanu — Samērīguma princips)

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/7

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-134/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/22/EK - 31. pants - Apraides pienākuma subjekta statusa piešķiršanas kritēriji - Vispārējo interešu mērķi, kas atļauj šāda statusa piešķiršanu - Sakaru tīklu galalietotāju skaita ietekme uz šāda statusa piešķiršanu - Samērīguma princips)
   2011/C 130/12
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Nijenhuis un C. Vrignon)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — M. Jacobs un T. Materne)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 51. lpp.) 31. panta nepareiza transpozīcija — Kritēriji tā saucamā “must carry” radio un televīzijas apraides režīma piešķiršanai — Vispārējo interešu mērķi, kas ļauj piešķirt šo režīmu — Sakaru tīklu galalietotāju skaita ietekme uz minētā režīma piešķiršanu — Samērīguma princips

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pareizi netransponējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (Universālā pakalpojuma direktīva) 31. pantu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi minētajā direktīvā un LESD 56. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta T-105/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 29. novembra rīkojums — BASF /Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/57

         Vispārējās tiesas 2010. gada 29. novembra rīkojums — BASF/Komisija
   (Lieta T-105/10) (1)

   ()
   2011/C 30/104
   Tiesvedības valoda — angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-435/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — J. C. van Ardennen/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — J. C. van Ardennen/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

   (Lieta C-435/10)
   ()
   2010/C 317/32
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: J. C. van Ardennen

      Atbildētājs: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai maksātnespējas direktīva (1) un it īpaši tās 4., 5. un 10. pants ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem principā ir nesaderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru darba ņēmējam viņa darba devēja maksātnespējas gadījumā, lai viņš varētu (pilnībā) izmantot tiesības uz neizpildīto darba samaksas saistību pārņemšanu, ir pienākums vēlākais nākamā darba dienā, kas seko dienai, kad ir noticis darba tiesisko attiecību uzteikums vai kad šim uzteikumam bija jānotiek saskaņā ar likumu, reģistrēties par darba meklētāju?

         Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:

               2)

               Vai maksātnespējas direktīva un it īpaši tās 4., 5. un 10. pants ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem nav saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru šāds reģistrēšanās pienākums ir arī darba ņēmējiem, kamēr viņi uzteikuma perioda laikā veic darbības savā uzņēmumā vai profesijā?

               3)

               Vai maksātnespējas direktīva un it īpaši tās 4., 5. un 10. pants ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem nav saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru gadījumā, ja nav (laicīgi) izpildīts šis reģistrēšanās pienākums, var daļēji tikt neizmaksāts pabalsts sakarā ar maksātnespēju, kur šī pasākuma apmērs un ilgums arī ir atkarīgs no brīža, kad šis pienākums visbeidzot ir ticis izpildīts?

      (1)  Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīva 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 23. lpp.).


title: Lieta C-37/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. janvārī — Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 25. janvārī — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-37/11)
   2011/C 80/31
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — Z. Malůšková un H. Tserepa-Lacombe)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, Dekrēta Nr. 77/2003 1. panta 2. punkta q) apakšpunktā paredzot, ka “ziežams sviests” (pomazánkovým máslem) ir piena produkts, kas iegūts no skāba krējuma, kuram pievienots piena pulveris vai paniņu pulveris un kura sastāvā ir ne mazāk kā 31 % piena tauku un 42 % sausās sastāvdaļas, un atļaujot tirgot šādu preci ar tirdzniecības apzīmējumu “ziežams sviests”, Čehijas Republika nav izpildījusi Regulas (EK) Nr. 1234/2007 (1) 115. pantā, skatot to kopā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XV pielikuma I daļas 2. punkta a) un b) apakšpunktu un Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XV pielikuma papildinājuma A daļas 1. un 4. punktu, paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Regulas (EK) Nr. 1234/2007 115. pantā, skatot to kopā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XV pielikuma I daļas 2. punkta a) un b) apakšpunktu un XV pielikuma papildinājuma A daļas 1. punktu, ir noteikts, ka tirdzniecības apzīmējums “sviests” ir attiecināms uz precēm, kurās piena tauku saturs sasniedz vismaz 80 % un ūdens saturs nepārsniedz 16 %. Čehijas Republikā saskaņā ar Zemkopības ministrijas 2003. gada 6. marta Dekrēta Nr. 77/2003 1. panta 2. punkta q) apakšpunktu prece tiek laista tirgū ar tirdzniecības apzīmējumu “ziežams sviests”. Šī prece ir cieta, viegli apstrādājama ūdens emulsija eļļā, kas tiek iegūta galvenokārt no skāba krējuma un kuras sastāvā ir ne mazāk kā 31 % piena tauku un 42 % sausās sastāvdaļas. Tā kā piena tauki tajā ir mazāk nekā paredzēts, prece “ziežams sviests” neatbilst tirdzniecības apzīmējuma “sviests” izmantošanas nosacījumiem, un tādējādi ir pārkāptas iepriekš minētās ES tiesību normas.
   Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XV pielikuma I daļas 2. punktā, skatot to kopā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XV pielikuma papildinājuma A daļas 4. punktu, ir noteikts, ka attiecībā uz piena produktiem, kuros piena tauku saturs ir mazāk kā 39 %, ir jālieto tirdzniecības apzīmējums “ziežams piena produkts X %”. “Ziežams sviests” netiek tirgots ar šādu apzīmējumu, un tāpēc ir pārkāptas iepriekš minētās ES tiesību normas.
   Izņēmuma gadījumā preces var tikt tirgotas ar tirdzniecības apzīmējumu “sviests” pat tad, ja tās neatbilst iepriekš minētajiem rādītājiem, bet ja ir izpildītas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XV pielikuma I daļas 2. punkta a) apakšpunktā minētās prasības. Šādas preces ir izsmeļoši uzskaitītas Komisijas Regulas (EK) Nr. 445/2007 (2) I pielikumā ietvertajā preču sarakstā. “Ziežams sviests” šajā sarakstā netika iekļauts, jo tas neatbilst Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XV pielikuma I daļas 2. punkta a) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem. Tāpēc uz “ziežamu sviestu” šādi izņēmumi neattiecas.

      (1)  OV 2007 L 299, 16.11.2007., 1. lpp.

      (2)  OV L 106, 24.04.2007., 24. lpp.


title: Lieta C-143/05: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 29. martā

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/24

         Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 29. martā
   (Lieta C-143/05)
   (2005/C 143/34)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 29. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Beļģijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Knuts Simonsons [Knut Simonsson] un Vauters Vilss [Wouter Wils].
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5.novembra Direktīvu 2002/84/EK (1), ar ko groza direktīvas par kuģošanas drošību un kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 23. novembrī.

      (1)  OV L 324, 53. lpp.


title: Lieta T-214/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. oktobra spriedums — COR Sitzmöbel Helmut Lübke /ITSB — El Corte Inglés ( “COR” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Pieteikums par starptautiskās reģistrācijas aizsardzības attiecināšanu uz plašāku teritoriju — Vārdiska preču zīme “COR” — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CADENACOR” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Apzīmējumu līdzība — Preču līdzība)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. oktobra spriedums — COR Sitzmöbel Helmut Lübke/ITSB — El Corte Inglés (“COR”)
   (Lieta T-214/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Pieteikums par starptautiskās reģistrācijas aizsardzības attiecināšanu uz plašāku teritoriju - Vārdiska preču zīme “COR” - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CADENACOR” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Apzīmējumu līdzība - Preču līdzība)
   2011/C 355/28
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG (Rheda-Wiedenbrück, Vācija) (pārstāvji — Y.-G. von Amsberg un A.-S. Loesenbeck, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. Folliard-Monguiral un G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J.L. Rivas Zurdo, M. E. López Camba un E. Seijo Veiguela, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 4. marta lēmumu lietā R 376/2008-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp El Corte Inglés, SA un Cor Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 26. oktobrī lietā T-55/03 Philippe Brendel pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Iecelšana amatā — Klasifikācija pakāpē un līmenī — Līmeņa papildu darba stāžs — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/34

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 26. oktobrī
   lietā T-55/03 Philippe Brendel pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Iecelšana amatā - Klasifikācija pakāpē un līmenī - Līmeņa papildu darba stāžs - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2005/C 6/67)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-55/03 Philippe Brendel, Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv G. Vandersanden un L. Levi, avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - J. Currall un F. Clotuche-Duvieusart, kam palīdzēja D. Waelbroeck, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību, pirmkārt, atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājs klasificēts A 7 pakāpes 2. līmenī, un, otrkārt, par zaudējumu atlīdzību nolūkā atlīdzināt prasītāja it kā ciesto kaitējumu, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A. W. H. Meij un N. Forwood, sekretāre B. Pastor, sekretāra palīdze, 2004. gada 26. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Komisijai tiek piespriests samaksāt prasītājam nokavējuma procentus par summu, ko veido starpība starp prasītājam pienākušos atalgojumu, kas atbilst A 7 pakāpes 3. līmenim, un atalgojumu, kas atbilst A 7 pakāpes 2. līmenim, sākot no 2001. gada 16. aprīļa; šie procenti tiek aprēķināti, pamatojoties uz dažādiem maksājumu termiņiem saskaņā ar kuriem jāveic katrs maksājums līdz galīgai nomaksai. Piemērojamā procentu likme nosakāma pamatojoties uz Eiropas Centrālās Bankas noteikto likmi galvenajām refinansēšanas operācijām, kas piemērojama dažādos attiecīgā perioda posmos, plus divi punkti;

               2)

               nav nepieciešams izskatīt un izlemt prasību par starpības starp prasītājam pienākošos atalgojumu, kas atbilst A 7 pakāpes 3. līmenim un atalgojumu, kas atbilst A 7 pakāpes 2. līmenim, samaksu, sākot no 2001. gada 16. marta;

               3)

               pārējā daļā prasība tiek noraidīta;

               4)

               Komisija sedz pati savus un trīs ceturtdaļas no prasītāja izdevumiem;

               5)

               prasītājs sedz savu izdevumu ceturto daļu.

      (1)  OV C 101, 26.4.2003.


title: Lieta T-722/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. decembrī – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns/Komisija

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/38

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. decembrī – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns/Komisija
   (Lieta T-722/15)
   (2016/C 059/45)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e. V. (Mertingen, Vācija) (pārstāvji – C. Bittner un N. Thies, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl:

                           —

                           tā 1. pantā ir noteikts, ka Vācija, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, ir piešķīrusi piensaimniecības uzņēmumiem valsts atbalstu piena produktu kvalitātes pārbaužu veikšanai Bavārijā un ka šis atbalsts kopš 2007. gada 1. janvāra nav saderīgs ar iekšējo tirgu;

                           —

                           tā 2.–4. pantā ir uzdevusi atgūt šo atbalstu no saņēmējiem un samaksāt procentus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 18. septembra Lēmumu C(2015) 6295 final par valsts atbalstu SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)), ko Vācija sniegusi piena kvalitātes pārbaužu veikšanai saskaņā ar Vācijas Likumu par pienu un taukiem.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 108. panta 2. punkts, ko skata kopā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 6. panta 1. punktu un 20. panta 1. punkta pirmo teikumu.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir balstīts uz faktiskajiem un tiesiskajiem apsvērumiem, kas nebija lēmuma par procedūras uzsākšanu priekšmets.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo no maksājumiem gūtie līdzekļi ir tikuši kvalificēti par valsts atbalstu.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka no maksājumiem gūtie līdzekļi nevar tikt kvalificēti par valsts atbalstu, jo tie nav pastāvīgā valsts kontrolē un nav pieejami valsts iestādēm. Valsts iestādes esot tikai nodevušas Bavārijas piensaimniecību maksājumus piena kontroles laboratorijām, kas ir veikušas piena kvalitātes pārbaudes.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots ka ir ticis pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo piena kvalitātes pārbaužu finansēšana ir tikusi atzīta par Bavārijas piensaimniecībām piešķirtu atbalstu.

                           —

                           Šajā saistībā tiek apgalvots, ka piena kvalitātes pārbaužu izdevumi nav maksājumi, kas parasti ir jāsedz Bavārijas piensaimniekiem. Izmeklējumi esot tikuši veikti sabiedrības interesēs. Turklāt apgalvotās piensaimniecību priekšrocības tika līdzsvarotas ar obligātiem maksājumiem.

               4.

               Ar ceturto pamatu (pakārtoti) tiek apgalvots, ir ticis pārkāpts LESD 107. panta 3. punkts.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka 2000.–2006. gadā atbildētāja bija atzinusi strīdīgo maksājumu par saderīgu ar iekšējo tirgu. Kopš tā laika strīdīgais maksājums neesot mainījies. Šis apstāklis liecinot par to, ka atbildētājas rīcības brīvība šajā saistībā ir tikusi samazināta, jo kopš 2007. gada 1. janvāra strīdīgais maksājums ir bijis jāatzīst par nesaderīgu ar iekšējo tirgu.

               5.

               Ar piekto pamatu (pakārtoti) tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 108. panta 1. un 3. punkts, jo piena kvalitātes pārbaužu finansēšana tika atzīts par jaunu atbalstu, kurš tādēļ bija jāpaziņo.

               6.

               Ar sesto pamatu (pakārtoti) tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips.

                           —

                           Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka attiecībā uz 2000.–2006. gadu Komisija bija atzinusi, ka piena kvalitātes pārbaužu finansēšana ir saderīga ar iekšējo tirgu. Turklāt vēl 2012. gada februārī piena kvalitātes pārbaužu finansēšana esot tikusi atzīta par pastāvošu atbalstu. Tādējādi esot radīta tiesiskā paļāvība, ka katrā ziņa netiks uzdots atgūt apgalvotos atbalstus.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-10/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 15. marta  spriedums —  Leite Mateus  pret Komisiju (Ierēdņi — Iecelšana amatā — Klasificēšanas pakāpē atkārtota izskatīšana — Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkts)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/18

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedums — Leite Mateus pret Komisiju
   (Lieta T-10/04) (1)

   (Ierēdņi - Iecelšana amatā - Klasificēšanas pakāpē atkārtota izskatīšana - Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkts)
   (2006/C 108/30)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlos Alberto Leite Mateus, Zāventema (Beļģija), (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un V. Joris, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 20. decembra lēmumu par prasītāja galīgo klasifikāciju B3 pakāpē no 1988. gada 1. marta.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2002. gada 20. decembra lēmumu par prasītāja galīgo klasifikāciju B3 pakāpē no 1988. gada 1. marta.

               2)

               Komisija sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta T-151/17: Prasība, kas celta 2017. gada 8. martā – Marriott Worldwide/EUIPO – Graf (Spārnota vērša attēls)

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 8. martā – Marriott Worldwide/EUIPO – Graf (Spārnota vērša attēls)
   (Lieta T-151/17)
   (2017/C 129/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Mērilenda, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Reid, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Johann Graf (Gumpoldskirchen, Austrija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Spārnota vērša attēls) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 511 723

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 17. janvāra lēmums lietā R 165/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 53. panta 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-700/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — Bankia /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/45

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. decembrī — Bankia/Komisija
   (Lieta T-700/13)
   2014/C 52/87
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bankia, SA (Valensija, Spānija) (pārstāvji — J.L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo un A. Biondi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma (turpmāk tekstā –‘SFLS’), tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico — AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt, pārkāpjot ES vispārējos tiesību principus,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētais lēmums šajā lietā ir tāds pats kā lietā T-515/13 Spānija/Komisija (OV C 336, 29. lpp.).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats.

                           —

                           Prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts LESD 107. pants, ciktāl apgalvotā SFLS un individuālie pasākumi, kas to veidojot, ir kvalificēti kā valsts atbalsts. Prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, publisko pasākumu un privāto neatkarīgo un autonomo pasākumu kopumu izvērtējot kopīgi un to piemērošanu piedēvējot Spānijas Karalistei. Prasītāja arī apstrīd to, ka ar attiecīgajiem pasākumiem apgalvotajiem to saņēmējiem varētu tikt piešķirta selektīva ekonomiskā priekšrocība, to, ka tie varētu kropļot konkurenci starp minētajiem saņēmējiem un citiem tiesību subjektiem, kā arī apgalvoto ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               2)

               Otrais pamats.

                           —

                           Otrkārt, prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā un ir pārkāpusi LESD 107. un 108. pantu, ciktāl tā Spānijas tonnāžas nodokļu sistēmas piemērošanu atsevišķos gadījumos kvalificē kā jaunu valsts atbalstu, nevis esošu valsts atbalstu. Tā kā Komisija 2002. gadā apstiprināja Spānijas paziņoto tonnāžas nodokļu sistēmu, ja Komisija vēlētos apstrīdēt tās piemērošanu, tai katrā ziņā tas būtu jādara, ievērojot procedūru, kas piemērojama esošiem valsts atbalstiem. [Prasītāja] uzskata, ka lēmumā norādītie argumenti jauna valsts atbalsta esamības pamatošanai ir acīmredzami nepamatoti.

               3)

               Trešais pamats.

                           —

                           Ar savu trešo atcelšanas pamatu prasītāja pakārtoti norāda uz LESD 107. un 296. panta pārkāpšanu, ciktāl Komisija ir pieļāvusi kļūdu un katrā ziņā nav pienācīgi pamatojusi iemeslus, kuru dēļ tādi tiesību subjekti kā prasītāja (AIE ieguldītāji, kuri ir veikuši lēmumā norādītās darbības) ir uzskatīti par vienīgajiem un pēdējiem apstrīdētā atbalsta saņēmējiem.

               4)

               Ceturtais pamats.

                           —

                           Ceturtkārt, arī pakārtoti, prasītāja norāda, ka ar apstrīdētā lēmuma 4. pantā iekļauto rīkojumu par atgūšanu ir pārkāpts vispārējais tiesiskās noteiktības princips, ciktāl ar to nepamatoti ir ierobežots laiks šī principa piemērošanai.

               5)

               Piektais pamats.

                           —

                           Ar savu piekto atcelšanas pamatu prasītāja norāda iemeslus, kuru dēļ ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī pilnvaru piešķiršanas princips, LESD 107. un 108. pants, Padomes Regulas Nr. 659/1999 14. pants un ES Pamattiesību hartas 16. pants, ciktāl apstrīdētajā lēmumā tiekot lemts par privāttiesiskos līgumos, kas starp ieguldītājiem un citiem privāttiesību subjektiem noslēgti atbilstoši Spānijas tiesībām, iekļautiem līguma noteikumiem.


title: Lieta T-259/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Nikolaou /Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) par Revīzijas palātas locekli — Informācijas izpaušana — Personas datu aizsardzība — Pieeja OLAF veiktās izmeklēšanas lietas materiāliem un ziņojumam — Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības — Cēloņsakarība — Kaitējums)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/23

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Nikolaou/Komisija
   (Lieta T-259/03) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) par Revīzijas palātas locekli - Informācijas izpaušana - Personas datu aizsardzība - Pieeja OLAF veiktās izmeklēšanas lietas materiāliem un ziņojumam - Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības - Cēloņsakarība - Kaitējums)
   (2007/C 247/33)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kalliopi Nikolaou, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — V. Christianos un V. Vlassi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un C. Ladenburger)
   Priekšmets
   Prasība atbilstoši EKL 288. panta otrajai daļai atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai nodarīts, publicējot informāciju par izmeklēšanu, ko tās sakarā veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), kā arī OLAF atsakot tai piekļuvi izmeklēšanas lietas materiāliem un atsakoties tai izsniegt tās gala ziņojuma kopiju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Komisijai samaksāt Kalliopi Nikolaou atlīdzību par nodarīto kaitējumu EUR 3 000 apmērā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

                  Nikolaou sedz trīs ceturtdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina trīs ceturtdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem, Komisija sedz vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina vienu ceturtdaļu no Nikolaou tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 264, 1.11.2003.


title: Lieta T-141/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. martā – Amisi Kumba/Padome

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. martā – Amisi Kumba/Padome
   (Lieta T-141/17)
   (2017/C 129/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gabriel Amisi Kumba (Kasa-Vubu, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvis – O. Okito, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējā tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Regulu (ES) 2016/2230, ar kuru tiek īstenots Padomes 2016. gada 12. decembra Lēmums (KĀDP) 2016/2231, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku, un grozīts Lēmums 2010/788/KĀDP, ciktāl šī regula attiecas uz Gabriel Amisi Kumba;

               —

               piespriest Padomei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja un visu lietā iestājušos personu tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kuri ir izvirzīti lietā T-139/17 Kibelisa/Padome.


title: Lieta F-32/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 4. oktobra spriedums — De la Cruz u.c./Eiropas Darba drošības un veselības aizsardzības aģentūra (Civildienests — Līgumdarbinieki — Civildienesta noteikumu reforma — Bijušie vietējie darbinieki — Klasifikācijas un atalgojuma noteikšana, pieņemot darbā — Amatu līdzvērtība — Konsultēšanās ar personāla komiteju)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/68

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 4. oktobra spriedums — De la Cruz u.c./Eiropas Darba drošības un veselības aizsardzības aģentūra
   (Lieta F-32/06) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Civildienesta noteikumu reforma - Bijušie vietējie darbinieki - Klasifikācijas un atalgojuma noteikšana, pieņemot darbā - Amatu līdzvērtība - Konsultēšanās ar personāla komiteju)
   (2007/C 269/122)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: María del Carmen de la Cruz u.c., Galdakao (Spānija) (pārstāvji — G. Vandersanden un L. Levi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Darba drošības un veselības aizsardzības aģentūra (pārstāvji — E. Ortega, C. Georges un J. G. Blanch, pārstāvji, kuriem palīdz S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Iecēlējinstitūcijas lēmumu atcelšana, ar kuriem atteikts klasificēt III grupā prasītājus, kuri ir II grupā klasificēti līgumdarbinieki, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Darba drošības un veselības aizsardzības aģentūras (OSHA) lēmumus, ar kuriem prasītāji kā līgumdarbinieki tiek klasificēti II pakāpē, pamatojoties uz 2005. gada 28. un 29. aprīlī parakstītajiem darba līgumiem;

               2)

               pārējos prasījumus noraidīt;

               3)

               OSHA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 131, 3.6.2006., 51. lpp.