title: Lieta C-353/12: Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 10. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Atbalsts Ixfin SpA — Nelikumīgs un ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts — Atgūšana — Neizpilde)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/35

         Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 10. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-353/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Atbalsts Ixfin SpA - Nelikumīgs un ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts - Atgūšana - Neizpilde)
   2013/C 344/60
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Grespan, B. Stromsky un S. Thomas)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, E. De Giovanni, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu pasākumu neveikšana, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmuma C(2009) 8123 par valsts atbalstu C-59/07, ko Itālija ir sniegusi uzņēmumam Ixfin SpA (OV L 167, 39. lpp.), 2., 3. un 4. pantu — Pienākums nekavējoties atgūt atbalstu, kas ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, un paziņot par to Komisijai — Bankrotējis uzņēmums — Pilnīgas izpildes neiespējamības neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai no Ixfin SpA atgūtu valsts atbalstu, kas Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmuma 2010/359/EK par valsts atbalstu C-59/2007 (ex N 127/2006 un NN 13/2006), ko Itālija ir sniegusi uzņēmumam Ixfin SpA, 1. pantā ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu, un noteiktajā termiņā nepaziņojot Eiropas Komisijai šā lēmuma 4. pantā uzskaitīto informāciju, Itālijas Republika nav izpildījusi LESD 288. panta ceturtajā daļā, kā arī minētā lēmuma 2.-4. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta T-106/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. decembra spriedums — Spānija/Komisija (ELVGF — Virzības nodaļa — Finanšu atbalsta samazināšana — Kopienas iniciatīvas programma Leader+ — Regulas (EK) Nr. 438/2001 4. pants — Samērīgums)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/23

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. decembra spriedums — Spānija/Komisija
   (Lieta T-106/10) (1)

   (ELVGF - Virzības nodaļa - Finanšu atbalsta samazināšana - Kopienas iniciatīvas programma Leader+ - Regulas (EK) Nr. 438/2001 4. pants - Samērīgums)
   2012/C 32/44
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. von Rintelen un F. Jimeno Fernández)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 18. decembra Lēmumu C(2009) 10136, galīgā redakcija, par finanšu korekciju piemērošanu Kopienas iniciatīvas programmai CCI 2000.ES.06.0.PC.003 (Spānija — Leader+ Aragona) piešķirtā atbalsta ELVGF Virzības nodaļas daļai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-2/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. janvārī – K&K Group/ITSB – Pret a Manger (Europe) (“Pret A Diner”)

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/33

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. janvārī – K&K Group/ITSB – Pret a Manger (Europe) (“Pret A Diner”)
   (Lieta T-2/16)
   (2016/C 078/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: K&K Group AG (Cham, Šveice) (pārstāvji – N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un N. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Pret a Manger (Europe) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “Pret A Diner”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 113 460

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 29. oktobra lēmums lietā R 2825/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta, 15. panta 1. punkta, 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma pārkāpums.


title: Lieta C-198/05: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/100/EEK — Blakustiesības, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā — Publiskā patapinājuma tiesības — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/11

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-198/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/100/EEK - Blakustiesības, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā - Publiskā patapinājuma tiesības - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 326/22)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Wils un L. Pignataro)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia, pārstāvis, M. Massella Ducci Teri, advokāts)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvas 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā (OV L 346, 61. lpp.), 1. un 5. panta pārkāpums — Atkāpe no publiskā patapinājuma ekskluzīvām tiesībām — Piemērošanas joma
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atbrīvojot no publiskā patapinājuma tiesību ievērošanas visas publiskā patapinājuma uzņēmumu kategorijas Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvas 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā, nozīmē, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 1. un 5. pants;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 182, 23.07.2005.


title: Lieta T-258/06: Prasība, kas celta 2006. gada 12. septembrī — Vācija pret Komisiju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/52

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. septembrī — Vācija pret Komisiju
   (Lieta T-258/06)
   (2006/C 294/107)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un C. Schulze-Bahr)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 23. jūnija skaidrojošo paziņojumu par Kopienu tiesībām, kas attiecas uz publiskajiem iepirkumiem, uz kuriem neattiecas vai tikai daļēji attiecas publisko iepirkumu direktīvas; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas skaidrojošo paziņojumu par Kopienu tiesībām, kas attiecas uz publiskajiem iepirkumiem, uz kuriem neattiecas vai tikai daļēji attiecas publisko iepirkumu direktīva, un kas 2006. gada 24. jūlijā tika publicēts Komisijas interneta lapā, bet 2006. gada 1. augustā“Oficiālajā Vēstnesī” (OV C 179, 2. lpp.).
   Savas prasības pamatojumā prasītāja norāda, ka Komisija nebija kompetenta izdot apstrīdēto paziņojumu. Tā šajā sakarā norāda, ka apstrīdētais paziņojums ietver jaunus publisko iepirkumu noteikumus, kas pārsniedz spēkā esošajās Kopienu tiesībās noteiktos pienākumus. Šie faktori radot dalībvalstīm juridiski saistošas sekas. Tomēr EKL neesot ietvertas tādas normas, kas atbildētāju pilnvarotu izdot šādu tiesisko regulējumu. Pēc prasītājas domām, tādējādi runa ir par faktisku likumdošanu.
   Prasītāja arī apgalvo, ka ar saistoša tiesiskā regulējuma pieņemšanu ir pārkāpts varas dalīšanas princips starp Padomi, Eiropas Parlamentu un Komisiju.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka, pat ja Komisija būtu pilnvarota izdot apstrīdēto paziņojumu, tas ir jāatceļ, jo ir pārkāpts tiesiskās drošības princips. Atbildētājai esot bijis jāatsaucas uz attiecīgo tiesisko pamatu un tas skaidri jānorāda attiecīgajā tiesību aktā. Tādējādi Komisija esot pārkāpusi arī EKL 253. pantā noteikto pienākumu norādīt pamatojumu.


title: Tiesas spriedums (2017. gada 16. maijs) lietā E-8/16 – Netfonds Holding ASA, Netfonds Bank AS un Netfonds Livsforsikring AS pret Norvēģijas valdību (Brīvība veikt uzņēmējdarbību – EEZ līguma 31. pants – Direktīva 2000/12/EK – Direktīva 2002/83/EK – Direktīva 2006/48/EK – Direktīva 2007/44/EK – Kredītiestādes – Dzīvības apdrošināšanas sabiedrības – Būtiska līdzdalība – Samērīgums – Atbilstība – Vajadzība)

text:
               28.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 321/10

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2017. gada 16. maijs)
   lietā E-8/16

      Netfonds Holding ASA, Netfonds Bank AS un Netfonds Livsforsikring AS pret Norvēģijas valdību

      (Brīvība veikt uzņēmējdarbību – EEZ līguma 31. pants – Direktīva 2000/12/EK – Direktīva 2002/83/EK – Direktīva 2006/48/EK – Direktīva 2007/44/EK – Kredītiestādes – Dzīvības apdrošināšanas sabiedrības – Būtiska līdzdalība – Samērīgums – Atbilstība – Vajadzība)

   (2017/C 321/08)
   Lietā E-8/16 Netfonds Holding ASA, Netfonds Bank AS un Netfonds Livsforsikring AS pret Norvēģijas valdību attiecībā uz Oslo rajona tiesas (Oslo tingrett) LŪGUMU Tiesai saskaņā ar EBTA dalībvalstu Nolīguma par Uzraudzības iestādes un tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 31., 36. un 40. pantu saistībā ar noteikumiem un praksi, kas piemērojami attiecībā uz Norvēģijas uzņēmumu īpašumtiesībām brīdī, kad tie iesnieguši pieteikumu atļaujai darboties kā bankai vai apdrošināšanas sabiedrībai, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši referenti Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2017. gada 16. maijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Attiecīgajā laikposmā Direktīva 2000/12/EK, Direktīva 2006/48/EK un Direktīva 2002/83/EK, kurās grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/44/EK, neliedza EEZ valstīm saglabāt stingrākus noteikumus par atļaujas piešķiršanas procedūru attiecībā uz bankām un apdrošināšanas sabiedrībām. Tomēr šādiem noteikumiem ir jābūt saderīgiem ar pamatbrīvībām, kas garantētas ar EEZ līgumu.

               2.

               Tiesību akti, kas aprakstīti 1. un 2. jautājumā, un administratīvā prakse, kas aprakstīta 3. jautājumā, ir tādi ierobežojumi, kas, šķiet, ir galvenokārt EEZ līguma 31. panta darbības jomā. Šā jautājuma izvērtēšana ir iesniedzējtiesas ziņā.

               3.

               Mērķis samazināt banku vai apdrošināšanas uzņēmumu īpašniekiem stimulu uzņemties pārmērīgu risku, it īpaši attiecībā uz varas ļaunprātīgas izmantošanas risku, atbilst sevišķi svarīgiem iemesliem saistībā ar sabiedrības interesēm, ar kuriem var attaisnot valsts pasākumus, kas ierobežo EEZ līguma 31. pantā garantēto brīvību veikt uzņēmējdarbību. Iesniedzējtiesas ziņā ir identificēt mērķus, kas faktiski tiek sasniegti ar valsts pasākumiem, kā arī noteikt, vai likumīgie mērķi tiek sasniegti piemērotā un konsekventā veidā.

               4.

               Šķiet, ka 1. un 2. jautājumā aprakstītie attiecīgie noteikumi nav piemēroti, lai sasniegtu Tiesas identificēto likumīgo mērķi. 3. jautājumā aprakstītā administratīvā prakse šķiet piemērota, lai sasniegtu šo mērķi, ciktāl tā attiecas uz pieteikumiem atļaujai darboties kā bankai vai apdrošināšanas sabiedrībai, bet ne uz otrreizējām iegādēm pēc atļaujas piešķiršanas.

               5.

               Ja iesniedzējtiesa atzīst vienu vai vairākus valsts pasākumus par piemērotiem, lai sasniegtu likumīgu mērķi, tai arī jānovērtē, vai tie pārsniedz to, kas ir nepieciešams šā mērķa sasniegšanai. Šķiet, ka šajā lietā mazāk ierobežojoši ir nevis strīdīgie pasākumi, bet citi pasākumi, kas vienlaikus ir tikpat efektīvi identificētā likumīgā mērķa sasniegšanai.


title: Lieta T-227/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. aprīlī  – CBM Creative Brands Marken /ITSB – Aeronautica Militare  – Stato Maggiore  ( “Trecolore” )

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/17

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. aprīlī – CBM Creative Brands Marken/ITSB – Aeronautica Militare – Stato Maggiore (“Trecolore”)
   (Lieta T-227/14)
   2014/C 245/24
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Šveice) (pārstāvji – U. Lüken, M. Grundmann un N. Kerger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Roma, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 29. janvāra Lēmumu lietā R 253/2013–1, ciktāl Apelāciju pirmā padome ar to atcēla Iebildumu nodaļas lēmumu un apmierināja iebildumus par preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 00 9 8 77  325 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē;

               —

               noraidīt iebildumus par preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 00 9 8 77  325 pilnībā;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Trecolore” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18., 25. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 8 77  325

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Aeronautica Militare – Stato Maggiore

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts vārdiska un grafiska preču zīme “FRECCE TRICOLORI” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 14., 16., 18., 20., 25., 28. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta T-362/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Ballast Nedam Infra /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Naudas sodi — Pārkāpuma pierādīšana — Pārkāpuma smagums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Tiesības uz aizstāvību — Jaunu pamatu izvirzīšana tiesvedības laikā — Neierobežota kompetence)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Ballast Nedam Infra/Komisija
   (Lieta T-362/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Naudas sodi - Pārkāpuma pierādīšana - Pārkāpuma smagums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Tiesības uz aizstāvību - Jaunu pamatu izvirzīšana tiesvedības laikā - Neierobežota kompetence)
   2012/C 355/37
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ballast Nedam Infra BV (Nieuwegein, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji A. Bosman un J. van de Hel, vēlāk — A. Bosman un E. Oude Elferink, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, A. Nijenhuis un F. Ronkes Agerbeek, pārstāvji, kam sākotnēji palīdzēja F. Wijckmans, F. Tuytschaever un L. Gyselen, vēlāk — F. Wijckmans un F. Tuytschaever, advokāti)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, pirmkārt, prasība daļēji atcelt minēto lēmumu un samazināt tai uzlikto naudas sodu un, otrkārt, prasība atcelt šo pašu lēmumu daļā, kurā ar to noteikts pārkāpuma ilgums attiecībā uz prasītāju, un atbilstoši samazināt tai uzlikto naudas sodu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmuma C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)) 1. panta a) punktu, ciktāl tas attiecas uz Ballast Nedam Infra BV dalību pārkāpumā laikposmā no 1996. gada 21. jūnija līdz 2000. gada 30. septembrim;

               2)

               naudas soda, kas solidāri uzlikts Ballast Nedam Infra ar 1) punktā minētā lēmuma 2. panta a) punktu, apmērs tiek samazināts līdz EUR 3,45 miljoniem;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Lieta T-70/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. aprīļa spriedums — Nīderlande/Komisija (ERAF — Vienotais programmdokuments saistībā ar Groningue-Drenthe reģionu — Lēmums par finanšu atbalsta samazināšanu un par daļēju izmaksāto summu atmaksu — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas (EEK) Nr. 4253/88 23. panta 1. punkts un 24. panta 1. un 2. punkts)

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. aprīļa spriedums — Nīderlande/Komisija
   (Lieta T-70/09) (1)

   (ERAF - Vienotais programmdokuments saistībā ar Groningue-Drenthe reģionu - Lēmums par finanšu atbalsta samazināšanu un par daļēju izmaksāto summu atmaksu - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas (EEK) Nr. 4253/88 23. panta 1. punkts un 24. panta 1. un 2. punkts)
   2011/C 160/22
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels un M. Noort)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Roels un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   Lūgums daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 11. decembra Lēmuma C(2008) 8355 par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) palīdzības, kura sākotnēji tika apstiprināta ar vienotu programmdokumentu Nr. 97.07.13.003 attiecībā uz strukturālo palīdzību Groningen-Drenthe reģionā, kas ietilpst mērķī Nr. 2, atbilstoši Komisijas 1997. gada 26. maija Lēmumam C(1997) 1362, samazināšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta T-26/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 15. aprīļa rīkojums — Alibaba Group /ITSB — allpay.net ( “ALIPAY” )

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/51

         Vispārējās tiesas 2010. gada 15. aprīļa rīkojums — Alibaba Group/ITSB — allpay.net (“ALIPAY”)
   (Lieta T-26/10) (1)

   2010/C 148/90

      Tiesvedības valoda — angļu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta T-29/06: Prasība, kas celta  2006. gada 24. janvārī  —  Procter & Gamble  pret ITSB

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/33

         Prasība, kas celta 2006. gada 24. janvārī — Procter & Gamble pret ITSB
   (Lieta T-29/06)
   (2006/C 86/68)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Procter & Gamble Company, Cincinati (ASV) (pārstāvis — Dž. Kuipers [G. Kuipers], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 22. novembra lēmumu lietā R 1071/2004-1, kas P&G tika paziņots ar 2005. gada 5. decembra vēstuli, ciktāl ar to tiek konstatēts, ka preču zīme neizpilda Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta prasības;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Trīsdimensiju preču zīme baltas kvadrātveida tabletes formā, uz kuras ir attēlots zils piecu ziedlapu zieds, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē (mazgāšanas un balināšanas līdzekļi, kā arī citas vielas mazgāšanas vajadzībām; tīrīšanas, pulēšanas, beršanas un abrazīvie līdzekļi; līdzekļi trauku mazgāšanai, tīrīšanai un kopšanai; ziepes) — reģistrācijas pieteikums Nr. 1 697 432

      Pārbaudītāja lēmums: Noraidīt reģistrācijas pieteikumu
   Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-109/11: Prasība, kas celta 2011. gada 3. martā — Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/11

         Prasība, kas celta 2011. gada 3. martā — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-109/11)
   2011/C 160/11
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Walker un D. Triantafyllou)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atļaujot personām, kas nav nodokļu maksātājas, kļūt par PVN grupas biedriem, Čehijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 9. un 11. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 9. panta 1. punktu “nodokļa maksātājs” ir jebkura persona, kas patstāvīgi jebkurā vietā veic jebkuru saimniecisku darbību, neatkarīgi no šīs darbības mērķa vai rezultāta. Šīs direktīvas 11. pantā ir paredzēts, ka, apspriedusies ar padomdevēju komiteju pievienotās vērtības nodokļa jautājumos (turpmāk tekstā — “PVN komiteja”), katra dalībvalsts par vienu nodokļa maksātāju var uzskatīt personas, kuras veic uzņēmējdarbību attiecīgās dalībvalsts teritorijā un kuras, kaut arī juridiski patstāvīgas, ir cieši saistītas cita ar citu finansiālām, saimnieciskām un organizatoriskām saitēm.
   Pēc Komisijas domām, atļaujot personām, kas nav nodokļu maksātājas, kļūt par PVN grupas biedriem saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 11. pantu, Čehijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 2006/112/EK 9. un 11. pantā paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-237/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — NOS pret Komisiju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/51

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — NOS pret Komisiju
   (Lieta T-237/06)
   (2006/C 294/106)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nederlandse Omroep Stichting (pārstāvji — J. J. Feenstra un H. M. H. Speyart, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Komisijas lēmumu, it īpaši 1. panta 1. un 2. punktu, 2. un 3. pantu, kā arī to pamatā esošos apsvērumus, par spēkā neesošiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar savu prasību Nederlandse Omroep Stichting (NOS) lūdz atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2006. gada 22. jūnija lēmumu par Nīderlandes sabiedriskajai raidorganizācijai piešķirto ad-hoc finansējumu (valsts atbalsts C 2/2004 [ex NN 170/2003]).
   Pamatojot savu prasību, prasītāja pirmkārt norāda, ka ir pārkāpts EKL 88. panta 1. 2. un 2. punkts un Regula Nr. 659/1999 (1). Komisija esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi atšķirību starp pastāvošu un jaunu atbalstu. Ad-hoc atbalsts, kas esot apstrīdētā lēmuma priekšmets, esot Nīderlandes sabiedriskās raidorganizācijas valsts finansējuma sistēmas daļa. Komisija šo vispārējo sistēmu esot uzskatījusi par pastāvošo atbalstu. Nauda, ko Komisija uzskata par ad-hoc finansējumu, tiekot piešķirta tās pašas sistēmas ietvaros un tādēļ tā būtu uzskatāma par pastāvošo atbalstu.
   Otrkārt, prasītāja norāda, ka ir pārkāpts EKL 87. un 88. pants, jo Komisija esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi spriedumu lietā Altmark
       (2). Komisija nepamatoti un balstoties uz nepareizas premisas esot konstatējusi, ka ad-hoc finansējums uzskatāms par valsts atbalstu. Kritēriji, ko Tiesa ir izstrādājusi spriedumā lietā Altmark, konkrētajā situācijā neesot piemērojami. Tā vietā būtu jāņem vērā Amsterdamas Protokols par dalībvalstu sabiedrisko raidorganizāciju sistēmu (3).
   Treškārt, prasītāja norāda, ka EKL 87., 88. un 253. pants un Regula Nr. 659/1999 ir pārkāpta tā iemesla dēļ, ka trūkst saistības starp ad-hoc finansējuma piešķiršanu un Komisijas konstatēto pārmērīgo kompensāciju. Pārmērīgā kompensācija, kas esot saistīta ar raidorganizāciju rezervju veidošanu, neesot pietiekama mērā attiecināma uz līdzekļu piešķiršanu, ko Komisija apzīmē ar ad-hoc finansējumu.
   Ceturtkārt, Komisija esot pārkāpusi EKL 87. un 88. pantu, nepamatoti uzskatot autortiesību maksājumus par valsts atbalstu. Turklāt ad-hoc finansējums nedodot priekšrocības prasītajai kā uzņēmumam EKL 87. panta 1. punkta izpratnē un piešķirtais valsts finansējums neradot konkurences izkropļojumus EKL 87. panta 1. punkta izpratnē.
   Piektkārt, nepietiekamas samērīguma pārbaudes dēļ esot pārkāpts EKL 86. panta 2. punkts. Arī ņemot vērā Amsterdamas Protokolu par dalībvalstu sabiedrisko raidorganizāciju sistēmu Komisija, konstatējot, ka konkurences izkropļojums nepastāv, esot nepamatoti atturējusies no tā, lai pārmērīgās kompensācijas kaitīgas ietekmes trūkumu izvērtētu saistībā ar sabiedriskā uzdevuma interesēm un Kopienas interesēm vispārēji. Prasītāja uzskata, ka Komisijai turklāt būtu jāņem vērā teritorijas, kurā lieto holandiešu valodu, ierobežotais raksturs un tas, ka uzkrātās rezerves būtu izmantotas paredzamā nākotnē un līdz ar to būtu iztērētas.
   Visbeidzot, prasītāja norāda, ka ir pārkāpts 88. panta 2. punkta procesa noteikumus un tiesības uz aizstāvēšanos, jo Komisija esot no dažādiem aspektiem paplašinājusi izmeklēšanas apjomu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  2003. gada 24. jūlija spriedums lietā C-280/00 Altmark Trans GmbH un Regierungspräsidium Magdeburg, Recueil, I-7747. lpp.

      (3)  Eiropas Kopienas Dibināšanas līgumam pievienotais Protokols par dalībvalstu sabiedrisko raidorganizāciju sistēmu.


title: Lieta T-563/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. oktobrī — Anbouba /Padome

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/53

      Prasība, kas celta 2011. gada 28. oktobrī — Anbouba/Padome
      (Lieta T-563/11)
      (2012/C 25/104)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Issam Anbouba (Homs, Sīrija) (pārstāvji — M.-A. Bastin un J. M. Salva, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu visās tā daļās;

                  —

                  atzīt par pamatotiem visus tajā ietvertos pamatus;

                  —

                  nospriest, ka apstrīdētos aktus var daļēji atcelt, jo daļu no atceļamajiem aktiem var nodalīt no visa akta kopumā;

                  —

                  tādējādi:

                              —

                              daļēji atcelt Padomes 2011. gada 2. septembra Lēmumu 2011/522/KĀDP un Padomes 2011. gada 23. septembra Lēmumu 2011/628/KĀDP, ar kuriem groza Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, kā arī 2011. gada 2. septembra Regulu Nr. 878/2011, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, dzēšot Issam ANBOUBA vārdu un atsauces uz viņu saistībā ar atbalstu pašreizējam režīmam Sīrijā;

                              —

                              iepriekš minētā neizpildes gadījumā atcelt Padomes 2011. gada 2. septembra Lēmumu 2011/522/KĀDP un Padomes 2011. gada 23. septembra Lēmumu 2011/628/KĀDP, ar kuriem groza Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, kā arī 2011. gada 2. septembra Regulu Nr. 878/2011, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā;

                  —

                  iepriekš minētā neizpildes gadījumā atzīt šos lēmumus un regulu par nepiemērojamiem attiecībā pret Issam ANBOUBA un noteikt pienākumu dzēst viņa vārdu un atsauces uz viņu to personu sarakstā, attiecībā pret kurām Eiropas Savienība ir piemērojusi sankciju pasākumus;

                  —

                  piespriest Padomei provizoriski atlīdzināt zaudējumus viena euro apmērā par morālo un materiālo kaitējumu, kāds tika nodarīts sakarā ar Issam ANBOUBA vārda iekļaušanu pašreizējā režīma Sīrijā atbalstītāju sarakstā;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1)

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots,

                              —

                              pirmkārt, ka ir pārkāpts nevainīguma prezumcijas princips, kas ir nodrošināts Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) 6. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pantā, un,

                              —

                              otrkārt, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo apsūdzība pret prasītāju ir pamatota nevis ar objektīviem faktiem, bet tikai ar apgalvojumiem saistībā ar viņa kā uzņēmēja statusu.

                  2)

                  Ar otro pamatu, kas ir sadalīts četrās daļās, tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu, ir pārkāptas tiesības uz privāto dzīvi un aizskarta reliģijas brīvība, ciktāl:

                              —

                              prasītājam nav paziņots neviens pierādījums vai nopietna norāde, kas varēja būt par pamatu viņa iekļaušanai to personu sarakstā, kurām piemērotas sankcijas, un viņš netika uzklausīts pirms apstrīdēto aktu pieņemšanas;

                              —

                              atbildētāja, nosakot ierobežojošus pasākumus attiecībā pret prasītāju, aprobežojās ar ļoti vispārīga un, it sevišķi, nepamatota formulējuma izmantošanu apstrīdētajos aktos;

                              —

                              ierobežojošo pasākumu noteikšana attiecībā pret prasītāju izraisīja asu reakciju un draudus no personām vai grupām, kas bija cietušas no represijām Sīrijā, ar kurām prasītājs tika saistīts pēc apstrīdēto aktu pieņemšanas;

                              —

                              patiesais ierobežojošo pasākumu attiecībā pret prasītāju noteikšanas iemesls bija reliģiska rakstura.


title: Atzinums 1/09: Tiesas (plēnums) 2011. gada 8. marta atzinums — Eiropas Savienības Padome (Atzinums, kas sniegts saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu — Nolīguma projekts — Vienotas sistēmas izveide strīdu izskatīšanai patentu jomā — Eiropas un Kopienas Patentu tiesa — Minētā projekta saderīgums ar Līgumiem)

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/2

         Tiesas (plēnums) 2011. gada 8. marta atzinums — Eiropas Savienības Padome
   (Atzinums 1/09) (1)

   (Atzinums, kas sniegts saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu - Nolīguma projekts - Vienotas sistēmas izveide strīdu izskatīšanai patentu jomā - Eiropas un Kopienas Patentu tiesa - Minētā projekta saderīgums ar Līgumiem)
   2011/C 211/03
   Tiesvedības valoda — visas

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Savienības Padome

      Priekšmets

   Pieteikums atzinuma saņemšanai — Nolīguma projekta, kura mērķis ir radīt vienotu reglamentējošu sistēmu tiesvedībām patentu jomā, saderība ar EK līgumu — Eiropas un Kopienas Patentu tiesa, kas sastāv no pirmās instances tiesas un apelācijas tiesas — Pilnvaru piešķiršana šīm tiesām tostarp izšķirt strīdus saistībā ar Kopienu patentu spēkā esamību un/vai piemērojamību saistībā ar tiesībām vai, attiecīgi, pienākumu šīm tiesām uzdot prejudiciālu jautājumu Tiesai par EK līguma interpretāciju vai Savienības iestāžu pieņemtu tiesību aktu spēkā esamību vai interpretāciju — Kopienu tiesību sistēmas autonomijas un Kopienu tiesību pārākuma apdraudējums?

      Rezolutīvā daļa:

   Plānotais nolīgums, ar kuru tiek izveidota vienota sistēma strīdu izskatīšanai patentu jomā (šobrīd dēvēta par “Eiropas un Kopienas Patentu tiesu”), nav saderīgs ar Līguma par Eiropas Savienību un Līguma par Eiropas Savienības darbību noteikumiem.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta T-397/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedums – Tilly-Sabco/Komisija Lauksaimniecība — Eksporta kompensācijas — Mājputnu gaļa — Īstenošanas regula, ar kuru kompensācija noteikta EUR 0 apmērā — Prasība atcelt tiesību aktu — Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Tiešs skārums — Pieņemamība — Regulas (ES) Nr. 182/2011 3. panta 3. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas (EK) Nr. 1234/2007 164. panta 3. punkts — Tiesiskā paļāvība

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/15

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedums – Tilly-Sabco/Komisija
   (Lieta T-397/13) (1)

   (Lauksaimniecība - Eksporta kompensācijas - Mājputnu gaļa - Īstenošanas regula, ar kuru kompensācija noteikta EUR 0 apmērā - Prasība atcelt tiesību aktu - Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Tiešs skārums - Pieņemamība - Regulas (ES) Nr. 182/2011 3. panta 3. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas (EK) Nr. 1234/2007 164. panta 3. punkts - Tiesiskā paļāvība)
   (2016/C 078/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tilly-Sabco (Gerleskēna, Francija) (pārstāvji – R. Milchior, F. Le Roquais un S. Charbonnel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi un K. Skelly)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Doux SA (Šatolēna, Francija) (pārstāvis – J. Vogel, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 689/2013, ar ko nosaka eksporta kompensācijas par mājputnu gaļu (OV L 196, 13. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tilly-Sabco sedz savus tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā, pati;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā, pati;

               4)

               Doux SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               5)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies kā personai, kas iestājusies lietā pagaidu noregulējuma tiesvedībā, pati.

      (1)  OV C 291, 5.10.2013.


title: Lieta T-430/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. jūlija spriedums — Grain Millers /ITSB — Grain Millers ( “GRAIN MILLERS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “GRAIN MILLERS” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka firma “Grain Millers” un tās grafiskais attēls — Daļējs reģistrācijas atteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts))

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/34

         Vispārējās tiesas 2010. gada 9. jūlija spriedums — Grain Millers/ITSB — Grain Millers (“GRAIN MILLERS”)
   (Lieta T-430/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GRAIN MILLERS” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka firma “Grain Millers” un tās grafiskais attēls - Daļējs reģistrācijas atteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts))
   2010/C 234/59
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grain Millers, Inc. (Eden Prairie, Minesota, ASV) (pārstāvis — L.-E. Ström, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Grain Millers GmbH & Co. KG (Brême, Vācija) (pārstāvis — R. Böckenholt, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2008. gada 23. jūlija lēmumu lietā R 478/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Grain Millers GmbH & Co. KG un Grain Millers, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grain Millers, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta C-267/09: Prasība, kas celta 2009. gada 15. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/27

         Prasība, kas celta 2009. gada 15. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-267/09)
   2009/C 220/52
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un G. Braga da Cruz)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieņemot un uzturot spēkā Portugāles fizisko personu ienākuma nodokļa kodeksa 130. pantā ietvertos noteikumus, ar kuriem nodokļu maksātājiem, kas nedzīvo Portugāles teritorijā, ir uzlikts pienākums iecelt nodokļu pārstāvi, Portugāles Republika nav izpildījusi EKL 18. un 56. pantā un atbilstošajos EEZ līguma pantos paredzētos pienākumus; un

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka CIRS (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares) [Portugāles fizisko personu ienākuma nodokļa kodekss] 130. pantā nodokļu maksātājiem, kas nedzīvo Portugāles teritorijā, ir uzlikts vispārējs pienākums iecelt nodokļu pārstāvi, kas ir pienākums, kas nav saderīgs ar EKL 18. un 56. panta, kā arī atbilstošo EEZ līguma pantu noteikumiem:

               a)

               pirmkārt, pienākums nodokļu maksātajiem nerezidentiem, kas saņem vienīgi ienākumus, no kuriem galīgais nodoklis tiek ieturēts ienākumu gūšanas vietā, iecelt Portugālē dzīvojošu nodokļu pārstāvi, un

               b)

               otrkārt, pienākums nodokļu maksātajiem nerezidentiem, kas saņem ienākumus, kas rada pienākumu iesniegt ienākumu deklarāciju iecelt Portugālē dzīvojošu nodokļu pārstāvi.

         Pēc Komisijas domām, šāds vispārējs pienākums kā CIRS 130. pantā paredzētais ir pretrunā brīvai personu kustībai un kapitāla brīvai apritei, kas nostiprinātas EKL 18. un 56. pantā un attiecīgajos EEZ līguma noteikumos, jo tas ir diskriminējošs (attiecībā uz nerezidentiem) un tai pat laikā nesamērīgs attiecībā pret izvirzīto mērķi.
   Tas ir diskriminējošs tiktāl, ciktāl praksē šis pienākums ir finansiāls apgrūtinājums, kas uzlikts nerezidentiem, jo vairumā gadījumu šie pārstāvju savus pakalpojumus nesniedz bez maksas. Turklāt pat tad, ka nodokļu pārstāvja pakalpojumi tiktu sniegti bez maksas, tas fakts vien, ka šāds pienākums pastāv, pats par sevi ir šķērslis brīvai personu kustībai un kapitāla brīvai apritei, un, lai to novērstu, būtu nepieciešams, lai nodokļu maksātājs pats izlemtu, vai iecelt nodokļu pārstāvi vai ne.
   Turklāt pat tad, ja nodokļu pārstāvim nebūtu nekādu pienākumu vai atbildības par nodokļa samaksu, bet viņam vienīgi būtu jāuzņemas formāla rakstura pienākumi, tas fakts vien, ka viņa iecelšana ir obligāta, pats par sevi ir šķērslis brīvai personu kustībai un kapitāla brīvai apritei, un, lai to novērstu, būtu nepieciešams, lai nodokļu maksātājs pats izlemtu, vai iecelt nodokļu pārstāvi vai ne.
   Attiecīgais pienākums arī nav samērīgs, jo, lai gan izvirzītais mērķis — nodrošināt efektīvu nodokļu kontroli un cīnīties ar izvairīšanos no nodokļu maksāšanas — ir leģitīms, tas var tikt sasniegts ar mazāk ierobežojošām metodēm.
   Pirmkārt, Padomes 2008. gada 26. maija Direktīvā 2008/55/EK par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem (1) — kas ir Padomes 1976. gada 15. marta Direktīvas 76/208/EEK kodifikācija — paredzēta savstarpēja palīdzība nodokļu piedziņā, tātad arī tāda ienākuma nodokļa (skat. 2. panta g) apakšpunktu) kā fizisko personu ienākuma nodoklis piedziņā. Otrkārt, saskaņā ar Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīvu 77/799 par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo un netiešo nodokļu jomā (2) dalībvalsts kompetentā iestāde vienmēr var lūgt citas dalībvalsts kompetento iestādi tai sniegt informāciju, kas nepieciešama cīņai ar izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.

      (1)  OV L 150, 28. lpp.

      (2)  OV L 336, 15. lpp.


title: Lieta C-505/09 P: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika, Lietuvas Republika, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Apelācija — Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Igaunijas Republikas emisijas kvotu valsts sadales plāns par laikposmu no 2008. līdz 2012. gadam — Komisijas un dalībvalstu kompetence — Direktīvas 2003/87 9. panta 1. un 3. punkts un 11. panta 2. punkts — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/2

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika, Lietuvas Republika, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-505/09 P) (1)

   (Apelācija - Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Igaunijas Republikas emisijas kvotu valsts sadales plāns par laikposmu no 2008. līdz 2012. gadam - Komisijas un dalībvalstu kompetence - Direktīvas 2003/87 9. panta 1. un 3. punkts un 11. panta 2. punkts - Vienlīdzīga attieksme - Labas pārvaldības princips)
   2012/C 151/03
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Kružíková, E. Randvere un E. White)

      Persona, kas iestājusies lietā Komisijas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvis — C. Vang)

      Pārējās lietas dalībnieces: Igaunijas Republika (pārstāvji — L. Uibo un M. Linntam), Lietuvas Republika, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Personas, kas iestājušās lietā Igaunijas Republikas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvis — M. Smolek) un Latvijas Republika (pārstāvji — K. Drēviņa un I. Kalniņš)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedumu lietā T-263/07 Igaunija/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla Komisijas 2007. gada 4. maija lēmumu par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu, ko Igaunija par 2008.–2012. gadu iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.) — Kļūda tiesību piemērošanā, pārbaudot prasības atcelt tiesību aktu pieņemamību — Kļūdaina Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 1. un 3. punkta un 11. panta 2. punkta un vispārējā vienlīdzīgas attieksmes principa interpretācija — Kļūdaina labas pārvaldības principa piemērošanas jomas un apmēra interpretācija — Kļūdaina apstrīdētā lēmuma noteikumu kvalificēšana par tādiem, kas nav nodalāmi no šī lēmuma, no kā izriet pilnīga, nevis daļēja atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Dānijas Karaliste un Latvijas Republika savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta T-129/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 4. maija spriedums — Bongrain /ITSB — apetito ( “APETITO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “APETITO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “apetito” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Preču līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 4. maija spriedums — Bongrain/ITSB — apetito (“APETITO”)
   (Lieta T-129/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “APETITO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “apetito” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 179/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bongrain SA (Viroflay, Francija) (pārstāvis — C. Hertz-Eichenrode, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Novais Gonçalves)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: apetito AG (Rheine, Vācija) (pārstāvis — T. Weeg, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 2. februāra lēmumu lietā R 720/2008-4 par iebildumu procesu starp apetito AG un Bongrain SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bongrain SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: lieta T-99/03: Pirmās instances tiesas 2002. gada 13. marta spriedums — Maria Luisa Atienza Morales/Komisija (Ierēdņi — Darba samaksa — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Starptautiskas organizācijas jēdziens)

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/9

         Pirmās instances tiesas 2002. gada 13. marta spriedums — Maria Luisa Atienza Morales/Komisija
   (lieta T-99/03) (1)

   (Ierēdņi - Darba samaksa - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Starptautiskas organizācijas jēdziens)
   (2005/C 257/15)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs(a)/(i): Maria Luisa Atienza Morales, ar dzīvesvietu (Briselē) [Pārstāvis(ji): Ē. Buaželo[Eric Boigelot]

      Atbildētājs(a): Eiropas Kopienu Komisija [Pārstāvis(ji): J. Kurals [J. Curral] un V. Džoris [V. Joris]]
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt Komisijas 2002. gada 20. jūnija un 2002. gada 13. decembra lēmumus, ar kuriem, attiecīgi, prasītajai atteikts piešķirt Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzēto ekspatriācijas pabalstu un noraida šajā sakarā iesniegto sūdzību, un, otrkārt, lūgums par šī pabalsta izmaksu, sākot ar 2002. gada 1. aprīli.
   Sprieduma rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 124, 24. 05. 2003


title: Lieta C-520/12 P: Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 4. jūlija rīkojums — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE /Eiropas Komisija, Délégation de l'Union européenne en Turquie, Central Finance & Contracts Unit (CFCU) (Apelācija — Pirmspievienošanās palīdzības instruments — Publiskā iepirkuma līgums — Projekts attiecībā uz Eiropas uzņēmējdarbības centru tīkla paplašināšanu Turcijā — Lēmums nepiešķirt projektu — Prasība atlīdzināt iespējami nodarītos zaudējumus — Valsts lēmums — Savienības struktūru neiesaistīšanās)

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/3

         Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 4. jūlija rīkojums — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE/Eiropas Komisija, Délégation de l'Union européenne en Turquie, Central Finance & Contracts Unit (CFCU)

   (Lieta C-520/12 P) (1)

   (Apelācija - Pirmspievienošanās palīdzības instruments - Publiskā iepirkuma līgums - Projekts attiecībā uz Eiropas uzņēmējdarbības centru tīkla paplašināšanu Turcijā - Lēmums nepiešķirt projektu - Prasība atlīdzināt iespējami nodarītos zaudējumus - Valsts lēmums - Savienības struktūru neiesaistīšanās)
   2013/C 304/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (pārstāvis — A. Krystallidis, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Aresu un F. Erlbacher), Eiropas Savienības delegācija Turcijā, Central Finance & Contracts Unit (CFCU)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 13. septembra spriedumu lietā T-369/11 Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE/Eiropas Komisija, Central Finance & Contracts Unit (CFCU) un Eiropas Savienības delegācija Turcijā, ar ko Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību par zaudējumu atlīdzību, kurā lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai, iespējams, nodarīts ar Eiropas Savienības delegācijas Turcijā lēmumu nepiešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējai līguma slēgšanas tiesības projekta “Eiropas un Turcijas uzņēmējdarbības centru tīkla paplašināšana Sivas, Antakya, Batman un Van” (EuropeAid/128621/D/SER/TR) īstenošanai — Nepieņemamība — Kompetences neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-95/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. februārī — Walcher Meßtechnik /ITSB ( “HIPERDRIVE” )

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/36

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. februārī — Walcher Meßtechnik/ITSB (“HIPERDRIVE”)
   (Lieta T-95/13)
   2013/C 108/85
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Walcher Meßtechnik GmbH (Kirchzarten, Vācija) (pārstāvis — S. Walter, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 13. decembra lēmumu lietā R 1779/2012-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HIPERDRIVE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. un 9. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-34/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Sluiter/Eiropols

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Sluiter/Eiropols
   (Lieta F-34/09)
   2009/C 167/48
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rudolf Sluiter, Hillegom (Nīderlande) (pārstāvis — P. de Casparis, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols)

      Strīda priekšmets un apraksts

   2008. gada 12. jūnija lēmuma, ar kuru prasītājs ir informēts par nespēju piedāvāt viņam pastāvīgu amatu, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmuma, ar kuru ir noraidīta sūdzība par pirmo lēmumu, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru atbildētājs prasītājam ir norādījis, ka nespēj viņam piedāvāt pastāvīgas darba tiesiskās attiecības, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmumu par sūdzību, kurā norādīts, ka iebildumi, kurus prasītājs ir izvirzījis pret 2008. gada 12. jūnija lēmumu, nav pamatoti;

               —

               piespriest Eiropolam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-677/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française ( CIDEF )

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)
   (Lieta C-677/11)
   2012/C 89/16
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE

      Atbildētājas: Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. pants, to skatot kopā ar Tiesas 2004. gada 15. jūlija spriedumu lietā C-345/02 Pearle BV u.c., ir jāinterpretē tādējādi, ka ar valsts atbalstu ir saistīts tāds valsts iestādes lēmums, ar kuru attiecībā uz visām vienas nozares profesijām paplašina tāda nolīguma darbības jomu, ar kuru tāpat kā ar Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF) noslēgto nolīgumu ievieš iemaksu valsts iestādes atzītas starpnozaru organizācijas ietvaros, tādējādi to padarot par obligātu, lai būtu iespējams īstenot paziņošanas, reklāmas, ārējo sakaru, kvalitātes nodrošināšanas, izpētes un nozares interešu aizsardzības darbības, kā arī iegūt pētījumus un patērētāju diskusijas, ņemot vērā šo darbību raksturu, to finansēšanas kartību un to īstenošanas nosacījumus?


title: Lieta C-565/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. novembrī iesniedza Hovrätten för Västra Sverige (Zviedrija) — Kammaråklagaren/Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Aktiebolaget Ganthi un Fiskeri Aktiebolaget Nordic

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. novembrī iesniedza Hovrätten för Västra Sverige (Zviedrija) — Kammaråklagaren/Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Aktiebolaget Ganthi un Fiskeri Aktiebolaget Nordic

   (Lieta C-565/13)
   2014/C 15/13
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Hovrätten för Västra Sverige

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Kammaråklagaren

      Atbildētāji: Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Aktiebolaget Ganthi un Fiskeri Aktiebolaget Nordic

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai partnerattiecību nolīguma zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti 6. panta 1. punkts ir izslēdzošs tādā nozīmē, ka tas izslēdz Kopienas kuģiem iespēju saņemt atļauju zvejot Marokas zvejas zonās, pamatojoties uz licencēm, ko izdevušas tikai Marokas kompetentās iestādes Marokas zveju kvotu īpašniekiem?

               2)

               Vai partnerattiecību nolīguma zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti 6. panta 1. punkts ir izslēdzošs tādā nozīmē, ka tas izslēdz Kopienas kuģiem iespēju tikt nofraktētiem Marokas sabiedrībām saskaņā ar bezapkalpes kuģa līgumu (ar standarta “Barecon 2001” BIMCO Standarta bezapkalpes līguma formu) zvejai Marokas zvejas zonās, pamatojoties uz licencēm, ko izdevušas tikai Marokas kompetentās iestādes Marokas kvotu īpašniekiem?

               3)

               Vai atbilde uz otro jautājumu mainās gadījumā, ja izfarktētājs sniedz arī atbalstu Marokas sabiedrībai zvejas kuģa vadīšanā un apkalpē, un tehniskajā apkopē?

               4)

               Vai partnerattiecību nolīgums zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti nozīmē, ka Marokas Karalistei ir tiesības ir attīstīt un veikt pašai savu vietējo pelaģisko sugu rūpniecisko jūras zveju zem 29. ziemeļu paralēles? Ja tas tā ir, vai nolīgums dod tiesības Marokas Karalistei nofraktēt vai piešķirt licences Kopienas zvejas kuģiem savai vietējai zvejai tieši, bez nepieciešamības saņemt atļauju no Eiropas Kopienas?


title: Lieta T-374/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. septembrī — Pachtitis /Komisija un EPSO

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. septembrī — Pachtitis/Komisija un EPSO

   (Lieta T-374/07)
   (2007/C 283/68)
   Tiesvedības valoda — grieķija
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dimitrios Pachtitis, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — P. Giatagantzidis, B. Niangou, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Kopienu Komisija un Eiropas personāla atlases birojs (EPSO)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt EPSO2007. gada 27. jūnija lēmumu un klusējot izteiktu lēmumu noraidīt prasītāja 2007. gada 10. jūlija lūgumu saistībā ar viņa tiesībām piekļūt EPSO dokumentiem;

               —

               piespriest EPSO nosūtīt viņam: 1) viņam uzdoto jautājumu un atbilžu, kuras viņš deva sākotnējo a) un b) pārbaužu laikā, piedaloties atklātā konkursā EPSO/AD/77/06 (OV C 277 A, 1. lpp.), apliecinātu kopiju, lai izveidotu rezerves sarakstu pieņemšanai darbā Eiropas iestādēs administratorus — juristus-lingvistus AD 5 pakāpē uz grieķu valodu; un 2) saraksta ar pareizām atbildēm divās iepriekš minētajās pārbaudēs, kurās viņš piedalījās, apliecinātu kopiju;

               —

               piespriest EPSO atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs uzskata, ka Eiropas personāla atlases biroja (turpmāk tekstā — “EPSO”) atteikums izsniegt jautājumu, kas viņam tika uzdoti un atbilžu, kuras viņš deva sākotnējo a) un b) pārbaužu laikā, piedaloties atklātā konkursā EPSO/AD/77/06 (OV C 277 A, 1. lpp.), apliecinātu kopiju, kā arī saraksta ar pareizām atbildēm iepriekš minētajās pārbaudēs, kurās viņš piedalījās, apliecinātu kopiju ir prettiesisks un nepamatots lēmums, jo ar to tiek pārkāptas viņa tiesības piekļūt Eiropas iestāžu dokumentiem atbilstoši EKL 255. pantam un Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 2. un 4. pantam, un tā pamatojums ir vispārējs un šis lēmums pārkāpj EKL 253. pantu. Tāpat, pēc prasītāja uzskatiem, EPSO atteikums izsniegt viņam šādas kopijas ir pretējs pārskatāmības, labas pārvaldības, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.).


title: Tiesas Spriedums (otrā palāta) 2005. gada 2. jūnijā lietā C-282/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (Valsts pienākumu neizpilde — Ūdens piesārņojums — Direktīva 76/464/EEK)

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 2. jūnijā
   lietā C-282/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Ūdens piesārņojums - Direktīva 76/464/EEK)
   (2005/C 281/04)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-282/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 31. jūlijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis M. Šoters [M. Shotter]) pret Īriju (pārstāvis D. Dž. O'Hagans [D. J. O'Hagan], kam palīdz A. M. Kolinss [A. M. Collins]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] (referente), K. Gulmans [C. Gulmann], J. Makarčiks [J. Makarczyk] un P. Kūris, ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 2. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu pareizu Padomes 1976. gada 4. maija Direktīvas 76/464/EEK par piesārņojumu, ko rada dažas bīstamas vielas, kuras novada Kopienas ūdens vidē, transponēšanu un piemērošanu, Īrija nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētās direktīvas 7. pantu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 26.10.2002.


title: Lieta T-162/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. aprīlī — Frag Comercio International /ITSB Tinkerbell Modas ( GREEN by missako )

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. aprīlī — Frag Comercio International/ITSB Tinkerbell Modas (“GREEN by missako”)
   (Lieta T-162/08)
   (2008/C 171/78)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Frag Comercio International, Esparraguera (Spānija) (pārstāvis — E. Sugrañes, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Tinkerbell Modas, Ltda, Sãn Paulo (Brazīlija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 14. februāra lēmumu lietā R 1527/2006-2;

               —

               noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 3 663 234; un

               —

               piespriest otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “GREEN by missako” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 25., 35. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 663 234

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme “MI SA KO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē; valsts grafiska preču zīme “MI SA KO” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo, lai noraidītu Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, ir nepieciešama vienīgi sajaukšanas iespēja no patērētāju viedokļa.


title: Lieta F-102/12: Prasība, kas celta 2012. gada 25. septembrī — ZZ /Parlaments

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/41

         Prasība, kas celta 2012. gada 25. septembrī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-102/12)
   2012/C 366/82
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — C. Bernard-Glanz un S. Rodrigues, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmuma pārklasificēt prasītāju AST 5 pakāpes 3. līmenī ar atpakaļejošu spēku atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un pēc vajadzības — lēmumu noraidīt sūdzību;

               —

               norādīt atbildētājam sekas, kādas ir šai lēmuma atcelšanai, proti, prasītājs jāpārkvalificē D 4 pakāpes 8. līmenī no 2004. gada 1. maija, jāatjauno viņa karjera atbilstoši paaugstināšanai amatā un līmenī, kas uz viņu attiecās šai laikā, un jāizmaksā viņam viss eventuāli nokavētais atalgojums;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-5/10 P: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 16. maija rīkojums — Giampietro Torresan /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG (Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme “CANNABIS” — Spēkā neesamības atzīšanas process — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regula (EK) Nr. 40/94 — 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/7

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 16. maija rīkojums — Giampietro Torresan/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG

   (Lieta C-5/10 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “CANNABIS” - Spēkā neesamības atzīšanas process - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regula (EK) Nr. 40/94 - 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2011/C 252/12
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Giampietro Torresan (pārstāvji — G. Recher un R. Munarini, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — O. Montalto), Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG (pārstāvji — A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli un R. Cartella, advokāti)

      Priekšmets

   Apelācija par Vispārējās tiesas (otra palāta) 2009. gada 19. novembra spriedumu lietā T-234/06 Torresan/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 29. jūnija lēmumu lietā R 517/2005-2 par spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG un Giampietro Torresan

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Torresan k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta C-471/15: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 18. janvāra spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sjelle Autogenbrug I/S/Skatteministeriet Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Īpašs peļņas daļas aplikšanas ar nodokli režīms — Jēdziens “lietotas preces” — No nolietotiem transportlīdzekļiem demontētu detaļu pārdošana

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/6

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 18. janvāra spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sjelle Autogenbrug I/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-471/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Īpašs peļņas daļas aplikšanas ar nodokli režīms - Jēdziens “lietotas preces” - No nolietotiem transportlīdzekļiem demontētu detaļu pārdošana)
   (2017/C 070/09)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

   Vestre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Sjelle Autogenbrug I/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 311. panta 1. punkta 1) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka lietotas detaļas, kuras ir demontētas no nolietotiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, ko transportlīdzekļu pārstrādes uzņēmums ir iegādājies no privātpersonas, un kuras ir paredzēts pārdot kā rezerves daļas, ir “lietotas preces” šīs tiesību normas izpratnē, līdz ar to šādu detaļu piegādei, kuru ir veicis tirgotājs, kas ir nodokļa maksātājs, ir piemērojams peļņas daļas režīms.

      (1)  OV C 363, 3.11.2015.


title: Lieta T-48/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. februārī — ratiopharm pret ITSB ( BioGeneriX )

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/50

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. februārī — ratiopharm pret ITSB (“BioGeneriX”)
   (Lieta T-48/07)
   (2007/C 82/105)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ratiopharm GmbH, Ulma (Vācija) (pārstāvis — S. Völker, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 20. decembra lēmumu lietā R 1048/2004-4 attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 2603124;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BioGeneriX ”attiecībā uz 1. un 5. klasē ietilpstošajām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 2603124)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt
   Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei piemīt vajadzīgā minimālā atšķirtspēja un nav prasības būt pieejamai.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta F-24/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. februārī — ZZ /Parlaments

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/36

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. februārī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-24/12)
   2012/C 138/83
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Tymen un A. Blot, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja lēmumu, ar kuru prasītāja no tā paša Parlamenta ģenerāldirektorāta nodaļas vadītājas amata tika pārcelta uz direktorāta direktora padomnieces amatu, un kompensācijas prasība par psiholoģisko vardarbību

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2012. gada 16. janvāra lēmumu, ar kuru ar atpakaļejošu spēku no 2012. gada 1. janvāra prasītāja atcelta no Personāla ģenerāldirektorāta Vienlīdzības un dažādības nodaļas vadītājas amata un ar to pašu datumu pārcelta padomnieces amatā uz tā paša ģenerāldirektorāta D direktorātu, tādējādi liedzot viņai saņemt nodaļas vadītāju piemaksu;

               —

               piešķirt prasītājai kompensāciju par nodarītajiem zaudējumiem ex aequo et bono EUR 50 000 apmērā;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-9/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Staatssecretaris van Financiën , otrs lietas dalībnieks: D.G. Kieback

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Staatssecretaris van Financiën, otrs lietas dalībnieks: D.G. Kieback

   (Lieta C-9/14)
   2014/C 102/19
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Otrs lietas dalībnieks: D.G. Kieback

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 39. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij, kurā nodokļa maksātājs veic algotu darbību, apliekot ar nodokli ienākumus, ir jāņem vērā ieinteresētās personas personiskā un ģimenes situācija tādā gadījumā, kad (i) šis nodokļu maksātājs tikai daļu nodokļu gada ir strādājis šajā dalībvalstī, kamēr dzīvoja citā dalībvalstī, (ii) visus vai gandrīz visus savus ienākumus ir guvis šajā nodarbinātības valstī, (iii) attiecīgajā gadā viņš ir pārcēlies dzīvot un strādāt citā valstī un (iv) viņš uzskata, ka visā nodokļu gadā nav guvis visus vai gandrīz visus savus ienākumus pirmajā minētajā nodarbinātības valstī?

               2)

               Vai atbildē uz pirmo jautājumu nozīme ir tam, vai valsts, uz kuru nodokļu gada laikā darba ņēmējs ir devies dzīvot un strādāt, ir vai nav Eiropas Savienības dalībvalsts?


title: apvienotās lieta T-236/04 un T-241/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 28. novembra  rīkojums —  EEB  un  Stichting Natuur en Milieu  pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Lēmums 2004/247/EK un Lēmums 2004/248/EK — Iebilde par nepieņemamību — Tiesības celt prasību)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/33

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 28. novembra rīkojums — EEB un Stichting Natuur en Milieu pret Komisiju
   (apvienotās lieta T-236/04 un T-241/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums 2004/247/EK un Lēmums 2004/248/EK - Iebilde par nepieņemamību - Tiesības celt prasību)
   (2006/C 48/64)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Environmental Bureau (EEB), Brisele (Beļģija), un Stichting Natuur en Milieu, Utrehta (Nīderlande), (pārstāvji — P. van den Biesen un B. Arentz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Doherty)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītājus: Francijas Republika (pārstāvji -J.-L. Florent un G. de Bergues)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Syngenta Crop Protection AG, Bale (Šveice), (pārstāvji — D. Abrahams, barrister, un C. Simpson, solicitor)
   Priekšmets
   Lietā T-236/04 prasība atcelt daļā Komisijas 2004. gada 10. marta Lēmumu 2004/248/EK par atrazīna neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un atļauju atsaukšanu tiem augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo aktīvo vielu (OV L 78, 53. lpp.) un lietā T-241/04 prasība atcelt daļā Komisijas 2004. gada 10. marta Lēmumu 2004/247/EK par simazīna neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā, un par atļauju atsaukšanu tiem augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo aktīvo vielu (OV L 78, 50. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-236/04 un T-241/04 apvienot;

               2)

               prasības lietās T-236/04 un T-241/04 noraidīt kā nepieņemamas;

               3)

               prasītāji sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus lietās T-236/04 un T-241/04;

               4)

               personas, kuras iestājušās lietā sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 217, 28. 08. 2004.


title: Tiesas Spriedums (otrā palāta)  2005. gada 27. oktobrī  lietā C-525/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Dalībvalsts noteikumi, kuri ir zaudējuši spēku pirms argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa izbeigšanās — Prasības nepieņemamība)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 27. oktobrī
   lietā C-525/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Dalībvalsts noteikumi, kuri ir zaudējuši spēku pirms argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa izbeigšanās - Prasības nepieņemamība)
   (2005/C 330/08)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā C-525/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 16. decembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Lūiss [X. Lewis], K. Lodži [C. Loggi] un K. Vīdners [K. Wiedner]) pret Itālijas Republiku (pārstāvji — I. M. Bragulja [I. M. Braguglia], pārstāvis, kam palīdz Dž. Fjengo [G. Fiengo]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk] (referents), K. Gulmans [C. Gulmann], R. Šintgens [R. Schintgen] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretārs L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 27. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija un Itālijas Republika katra sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta C-64/11: Prasība, kas celta 2011. gada 11. februārī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/8

         Prasība, kas celta 2011. gada 11. februārī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-64/11)
   2011/C 113/17
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un J. Baquero Cruz)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka ar [2004. gada] 5. marta Karaļa likumdošanas dekrēta Nr. 4/2004, ar kuru tiek apstiprināta Ley del Impuesto sobre Sociedades [Likums par uzņēmumu ienākuma nodokli] konsolidētā redakcija, 17. panta 1. punktu Spānijas Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pantā un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 31. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Strīdīgajā tiesību normā paredzēts īpašs režīms, kas piemērojams sabiedrību, kuras savu reģistrācijas vietu pārceļ uz kādu citu Eiropas Savienības dalībvalsti, beidz darbību Spānijā, lai to turpinātu citā dalībvalstī, vai pārceļ savus aktīvus uz citu dalībvalsti, latentam aktīvu vērtības pieaugumam. Šādos gadījumos Spānijas valsts šo latento vērtības pieaugumu apliek ar nodokli izreģistrēšanās [no Spānijas] brīdī, un tādējādi attiecīgajām sabiedrībām jāsamaksā nodokļu parāds par latentiem un hipotētiskiem ienākumiem, kas, iespējams, nekad netiks gūti. Šis režīms ir izņēmums no vispārējā noteikuma, atbilstoši kuram ar nodokli tiek aplikti nodokļu maksātāja ar nodokli apliekamajā laikposmā faktiski gūtie ienākumi.
   Komisija uzskata, ka šajā ziņā Spānijas tiesību akti ir nesaderīgi ar LESD un EEZ līgumu, jo tie ir diskriminējoši un katrā ziņā ir nesamērīgs brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums. Spānijas tiesiskais regulējums draud atturēt uzņēmumu vai aktīvu mobilitāti, kas ļautu īstenot labāku saimniecisko resursu sadalījumu.
   Komisija uzskata, ka sabiedrībām ir jābūt tiesībām pārcelt uz citu dalībvalsti savu juridisko adresi vai savus atsevišķos aktīvus bez vajadzības izpildīt pārmērīgi sarežģītas un apgrūtinošas formalitātes. Pēc šīs iestādes domām, nav nekāda pamata tūlītējai nerealizētā kapitāla vērtības pieauguma aplikšanai ar nodokli, Spānijas sabiedrībai pārceļoties uz citu dalībvalsti, beidzot pastāvīga uzņēmuma darbību Spānijā vai pārceļot tā Spānijā atrodošos aktīvus uz citu dalībvalsti, ja šāda pati aplikšana ar nodokli nenotiek līdzīgās valsts teritorijā esošās situācijās.


title: Lieta T-158/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — “Garantiju” nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma — Dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošana attiecībā uz ELVGF finansētajiem izdevumiem — Dalībvalsts neuzmanība nepareizi izmaksātu līdzekļu atgūšanā — Atbildības uzlikšana dalībvalstij par finansiālajām sekām līdzekļu atgūšanas neesamības dēļ)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/29

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-158/09) (1)

   (ELVGF - “Garantiju” nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma - Dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošana attiecībā uz ELVGF finansētajiem izdevumiem - Dalībvalsts neuzmanība nepareizi izmaksātu līdzekļu atgūšanā - Atbildības uzlikšana dalībvalstij par finansiālajām sekām līdzekļu atgūšanas neesamības dēļ)
   2012/C 366/55
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, S. Papaïoannou un V. Karra)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Jimeno Fernández un E. Tserepa-Lacombe, pārstāvji, kam palīdz N. Korogiannakis, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt vai grozīt Komisijas 2009. gada 13. februāra Lēmumu C(2009) 810, galīgā redakcija, par finanšu pasākumiem, kas jāpiemēro saistībā ar grāmatojumu noskaidrošanu par izdevumiem, kas tiek finansēti no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) “Garantiju” nodaļas, atsevišķās uzņēmēju izdarīto pārkāpumu lietās, ciktāl ar to Grieķijas Republika ir izslēgta no Kopienas finansējuma un ciktāl tai ir uzlikts pienākums samaksāt summu EUR 13 348 979,02 apmērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2009. gada 13. februāra Lēmumu C(2009) 810, galīgā redakcija, par finanšu pasākumiem, kas jāpiemēro saistībā ar grāmatojumu noskaidrošanu par izdevumiem, kas tiek finansēti no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) “Garantiju” nodaļas, atsevišķās uzņēmēju izdarīto pārkāpumu lietās tiktāl, ciktāl ar to ir slēgtas lietas EL/1993/01 un EL/1994/031 un ir uzlikts pienākums Grieķijas Republikai samaksāt summas EUR 519 907 un EUR 300 914,99 apmērā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika sedz četras piektdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem, kā arī atlīdzina četras piektdaļas no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Komisija sedz vienu piektdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem, kā arī atlīdzina vienu piektdaļu no Grieķijas Republikas tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta C-272/08: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 9. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/83/EK — Tiesības uz patvērumu — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/9

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 9. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-272/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/83/EK - Tiesības uz patvērumu - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 205/14
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un E. Adsera Ribera)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — B. Plaza Cruz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību aktu nepieņemšana noteiktajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.), prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, prasības, Spānijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Den norske Forleggerforening 2012. gada 9. janvāra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-1/12)

text:
               15.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 76/13

      Den norske Forleggerforening2012. gada 9. janvāra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-1/12)
   2012/C 76/10

      Den norske Forleggerforening, ko pārstāv advokāts Jan Magne Juuhl-Langseth, Advokatfirmaet Schjødt, Munkedamsveien 45, N-0201 Oslo, Norvēģija, 2012. gada 9. janvārī iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzēja EBTA Tiesai pieprasa:

               1)

               pasludināt EBTA Uzraudzības iestādes Lēmumu Nr. 311/11/COL par spēkā neesošu; un

               2)

               piespriest EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Prasības iesniedzēja ir Norvēģijas Izdevēju asociācija. Tās dalībnieki ir izdevniecības Norvēģijā.

               —

               Prasības iesniedzēja vēlas panākt EBTA Uzraudzības iestādes 2011. gada 12. oktobrī pieņemtā Lēmuma Nr. 311/11/COL anulēšanu.

               —

               Prasības iesniedzēja cita starpā apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

                           —

                           neuzsāka oficiālo izmeklēšanas procedūru saskaņā ar 1. panta 2. punktu Uzraudzības un Tiesas līguma (UTL) 3. protokola I daļā, un

                           —

                           nav sniegusi pietiekamu pamatojumu savam lēmumam, kā noteikts UTL 16. pantā.


               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/14

         Triju tiesnešu palātas priekšēdētāja vēlēšanas
   (2006/C 190/23)
   2006. gada 5. jūlijā Pirmās instances tiesa atbilstoši Reglamenta 15. panta 3. punktam par triju tiesnešu palātas priekšsēdētāju laika periodam no 2006. gada 1. oktobra līdz 2007. gada 31. augustam ievēlēja tiesnesi Kuku [Cooke].


title: Lieta T-431/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 19. oktobra rīkojums — Nencini /Parlaments (Pagaidu noregulējums — Eiropas Parlamenta loceklis — Samaksātās atlīdzības par parlamentārās palīdzības un ceļošanas izmaksām piedziņa — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/30

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 19. oktobra rīkojums — Nencini/Parlaments
   (Lieta T-431/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Eiropas Parlamenta loceklis - Samaksātās atlīdzības par parlamentārās palīdzības un ceļošanas izmaksām piedziņa - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2010/C 328/52
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Riccardo Nencini (Barberino di Mugello, Itālija) (pārstāvis — F. Bertini, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — N. Lorens, A. Caiola un D. Moore)

      Priekšmets

   Prasība apturēt vairāku Eiropas Parlamenta aktu, kas saistīti ar parlamentāro piemaksu piedziņu, kuras esot saņemtas nelikumīgi, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Tiesas spriedums ( 2014. gada 29. augusts ) lietā E-24/13 – Casino Admiral AG pret Wolfgang Egger (Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Pienākums nodrošināt pārskatāmību – Līdzvērtības un efektivitātes principi)

text:
               19.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/32

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2014. gada 29. augusts)
   lietā E-24/13

      Casino Admiral AG pret Wolfgang Egger

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Pienākums nodrošināt pārskatāmību – Līdzvērtības un efektivitātes principi)
   (2015/C 92/06)
   Lietā E-24/13 Casino Admiral AG pret Wolfgang Egger attiecībā uz Lihtenšteinas Firstistes tiesas (Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein) PRASĪBU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par EEZ līguma 31. un 36. pantu un no tiem izrietošo pienākumu nodrošināt pārskatāmību saistībā ar kazino koncesijas piešķiršanas procedūru Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents), 2014. gada 29. augustā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               ja nepastāv konkrēti noteikumi, valsts iestādēm pakalpojumu koncesiju piešķiršanas jomā ir saistoši EEZ tiesību aktu pamatnoteikumi, piešķirot pakalpojumu koncesijas. Tas valsts iestādēm neliedz noteikt relatīvo svērumu piešķiršanas kritērijiem, taču paredz pienākumu nodrošināt pārskatāmību. No šī pienākuma izriet, ka relatīvais svērums nevar mainīt sākotnējos piešķiršanas kritērijus, nevar būt tāds, kas varēja būtiski ietekmēt piedāvājumu sagatavošanu, vai tāds, kas var novest pie pretendenta diskriminēšanas;

               2)

               pienākums nodrošināt pārskatāmību ne vienmēr prasa valsts iestādēm izbeigt līgumu vai valsts tiesām atcelt piešķiršanas lēmumu gadījumos, ja saistībā ar pakalpojumu koncesijas piešķiršanu ir pārkāpts minētais pienākums. Tomēr valsts tiesai, konkrētās lietas apstākļos izvērtējot, kādi tiesiskās aizsardzības līdzekļi ir pieejami, lai nodrošinātu, ka nepastāv EEZ līguma 31. un 36. pantam pretrunā esoša ietekme, ir jānosaka, vai, piešķirot koncesijas, ir pienācīgi ņemts vērā atbilstošas pārvaldības sabiedrības interešu mērķis, tā, ka piešķiršana nav patvaļīga vai diskriminējoša. Ja nepastāv EEZ noteikumi par tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, valsts tiesību sistēmas pārziņā ir noteikt juridiskās procedūras, kas personām nodrošina to tiesību aizsardzību, kuras izriet no minētā pienākuma, tādā veidā, lai tās nebūtu nelabvēlīgākas par līdzīgām valsts procedūrām un nepadarītu praktiski neiespējamu vai pārmērīgi neapgrūtinātu šo tiesību izmantošanu.


title: Lieta C-415/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. septembrī iesniedza Arbeitsgericht Nienburg (Vācija) — Bianca Brandes/Land Niedersachsen

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. septembrī iesniedza Arbeitsgericht Nienburg (Vācija) — Bianca Brandes/Land Niedersachsen

   (Lieta C-415/12)
   2012/C 366/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeitsgericht Nienburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bianca Brandes

      Atbildētāja: Land Niedersachsen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai attiecīgās Savienības tiesības, it īpaši Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (1) pielikumā esošā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu, kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 98/23 (2), 4. klauzulas 1. un 2. punkts, ir interpretējamas tādējādi, ka tās nepieļauj tādas valsts vai koplīguma tiesību normas vai praksi, saskaņā ar kurām gadījumā, kad tiek mainīts darbinieka nodarbinātības apmērs, mainot nedēļas darbadienu skaitu, vēl neizmantotā ikgadējā atvaļinājuma apmērs, kuru darbinieks nav varējis izmantot atskaites laikposmā, tiek pielāgots tā, ka nedēļās izteiktais ikgadējais atvaļinājums paliek vienādā daudzumā, bet dienās izteiktais ikgadējais atvaļinājums tiek pārrēķināts atbilstoši jaunajam nodarbinātības apmēram?

      (1)  Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (OV L 14, 9. lpp.).

      (2)  Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīva 98/23/EK par to, lai Direktīvu 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu attiecinātu uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (OV L 131, 10. lpp.).


title: Lieta C-193/11: Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/15

         Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-193/11)
   2011/C 204/28
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Lozano Palacios un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atbilstoši Ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (2004. gada 11. marta Likums par preču un pakalpojumu nodokli; turpmāk tekstā — “Polijas PVN likums”) 119. panta 3. punktam, piemērojot īpašu pievienotās vērtības nodokļa režīmu ceļojumu aģentūrām attiecībā uz ceļojumu pakalpojumu pārdošanu personām, kas nav ceļotāji, Polijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 306.–310. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka ar to, ka Polijas Republika, pamatojoties uz Polijas PVN likuma 119. panta 3. punktu, īpašu PVN režīmu ceļojumu aģentūrām piemēro arī gadījumos, kad ceļojuma pakalpojumu ieguvējs nav ceļotājs, ir pārkāpts tobrīd spēkā esošās Direktīvas 2006/112/EK 306.–310. panta normas.
   Sava apgalvojuma atbalstam Komisija norāda, ka Direktīvas 2006/112/EK 306.–310. pants atbilst agrākās Sestās Pievienotās vērtības nodokļa direktīvas 26. pantam. Piecas no tolaik sešām oficiālajām valodu versijām (proti, visas versijas, izņemot angļu) bija pilnībā saskanīgas un tajās visā 26. panta tekstā tika konsekventi lietots apzīmējums “ceļotājs”. Jēdziens “ieguvējs” tiek lietots vienīgi dažās Direktīvas 2006/112/EK 306. panta valodu versijās, kas pamatojas angļu valodas versijā. Arī šajos gadījumos tomēr sekojošajās normās attiecībā uz īpašo režīmu (307.–310. pants) tiek lietots jēdziens “ceļotājs”, kas norāda, ka jēdziens “nabywca” (“ieguvējs”) 306. pantā ir lietots kļūdaini.
   Pat, ja patiess ir apgalvojums, ka īpaša pievienotās vērtības nodokļa režīma ceļojumu aģentūrām mērķis, proti, norēķinu atvieglošana, tiktu labāk sasniegts ar interpretāciju, pamatojoties uz ieguvēju, no Tiesas judikatūras izriet, ka, piemērojot īpašo režīmu, nav pieļaujama pamatošanās vienīgi uz teleoloģisku interpretāciju, kas ir pretrunā nepārprotamam Savienības likumdevēja lēmumam, kas izriet no tolaik spēkā esošo normu teksta.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta F-87/15: Civildienesta tiesas 2016. gada 6. jūnija rīkojums – Matzke/Komisija

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/40

         Civildienesta tiesas 2016. gada 6. jūnija rīkojums – Matzke/Komisija
   (Lieta F-87/15) (1)

   (2016/C 410/72)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015., 43. lpp.