title: Lieta C-561/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. decembrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Caner Genc / Udlændingenævnet

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. decembrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Caner Genc/Udlændingenævnet

   (Lieta C-561/14)
   (2015/C 065/34)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Caner Genc

      Atbildētāja: Udlændingenævnet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atturēšanās no jebkādas darbības klauzula, kas paredzēta Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi, kas pievienots Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas 1963. gada 12. septembra nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, 13. pantā, un/vai atturēšanās no jebkādas darbības klauzula, kas paredzēta 1970. gada 23. novembra papildprotokola, kas apstiprināts ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72 (1), 41. panta 1. punktā, ir jāinterpretē tādējādi, ka jauniem un stingrākiem nosacījumiem attiecībā uz ģimenes locekļu, kuri nav ekonomiski aktīvi, tostarp ekonomiski aktīvu Turcijas valstspiederīgo, kuri uzturas un kuriem ir uzturēšanās atļauja dalībvalstī, nepilngadīgu bērnu ģimenes atkalapvienošanos, ir piemērojama atturēšanās no jebkādas darbības prasība, ņemot vērā:

                           —

                           Tiesas veikto atturēšanās no jebkādas darbības klauzulas interpretāciju it īpaši tās spriedumos Derin (EU:C:2007:442); Dülger (EU:C:2012:504); Ziebell (EU:C:2011:809) (Virspalāta) un Demirkan (EU:C:2013:583) (Virspalāta),

                           —

                           Ankaras nolīguma mērķi un saturu, kā tas it īpaši interpretēts spriedumos Ziebell un Demirkan, un, ņemot vērā, ka

                                       —

                                       nolīgumā un tam pievienotajos protokolos un lēmumos nav ietverti noteikumi par ģimenes atkalapvienošanos, un

                                       —

                                       apstākli, ka ģimenes atkalapvienošanās tajā laikā Kopienā, tagad Eiropas Savienībā, vienmēr ir tikusi regulēta sekundārajos tiesību aktos, šobrīd Brīvas pārvietošanās direktīvā (Direktīva 2004/38/EK) (2)?

               2)

               Atbildot uz 1. jautājumu, Tiesai tiek lūgts norādīt, vai jebkādas atvasinātās tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos ekonomiski aktīvu Turcijas valstspiederīgo, kuri uzturas un kuriem ir uzturēšanās atļauja dalībvalstī, ģimenes locekļiem ir piemērojamas Turcijas darba ņēmēju ģimenes locekļiem saskaņā ar Lēmuma Nr. 1/80 13. pantu, vai arī tās ir piemērojamas tikai Turcijas pašnodarbinātu personu ģimenes locekļiem saskaņā ar papildprotokola 41. panta 1. punktu?

               3)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu, skatot to kopsakarā ar 2. jautājumu, ir apstiprinoša, Tiesai tiek lūgts norādīt, vai Lēmuma Nr. 1/80 13. panta 1. punktā paredzētā atturēšanās no jebkādas darbības klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka jauni ierobežojumi, kas ir “attaisnoti ar primāru vispārēju interešu apsvērumu, vai arī ir piemēroti, lai nodrošinātu likumīgā mērķa īstenošanu un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams tā sasniegšanai” (ārpus Lēmuma Nr. 1/80 14. pantā paredzētajam), ir likumīgi?

               4)

               Ja atbilde uz 3. jautājumu ir apstiprinoša, Tiesai tiek lūgt norādīt:

                           (a)

                           Kādas norādes būtu jāizmanto, veicot ierobežojumu pārbaudi un samērīguma vērtējumu. Tiesai tostarp tiek lūgts norādīt, vai ir jāievēro tie paši principi, kas paredzēti tās judikatūrā par ģimenes atkalapvienošanos saistībā ar ES pilsoņu brīvu pārvietošanos, un kuri ir balstīti uz Brīvas pārvietošanās direktīvu (Direktīva 2004/38) un Līguma noteikumiem, vai arī ir jāpiemēro cits vērtējums?

                           (b)

                           Ja ir jāpiemēro cits vērtējums, nevis tas, kas izriet no Tiesas judikatūras par ģimenes atkalapvienošanos saistībā ar ES pilsoņu brīvu pārvietošanos, Tiesai tiek lūgts norādīt, vai samērīguma vērtējums, kas tiek veikts saistībā ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pantu par ģimenes dzīves neaizskaramību un Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru, būtu jāpiemēro kā atsauces punkts, un ja nē, tad kādi principi būtu jāievēro?

                           (c)

                           Neraugoties uz to, kāda novērtējuma metode ir jāpiemēro:
                           Vai tāds noteikums kā Dānijas Udlændingeloven (likums par ārvalstniekiem) 9. panta 13. punkts – saskaņā ar kuru ģimenes atkalapvienošanās nosacījums personai, kura ir trešās valsts valstspiederīgais un kurai ir uzturēšanās atļauja Dānijā, un kura tajā uzturas, ar savu nepilngadīgo bērnu, ja bērns vai otrs no viņa vecākiem uzturas izcelsmes valstī vai citā valstī, ir tāds, ka bērnam ir, vai arī ir iespēja izveidot tādu saikni ar Dāniju, kas būtu pamats veiksmīgai integrācijai Dānijā – ir uzskatāms par “attaisnotu ar primāru vispārēju interešu apsvērumu, vai arī ir piemērots, lai nodrošinātu likumīgā mērķa īstenošanu un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams tā sasniegšanai”?

      (1)  Padomes 1972. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 2760/72, ar kuru noslēdz 1970. gada 23 novembrī parakstīto papildprotokolu un finanšu protokolu Nolīgumam par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju un paredz pasākumus, kas pieņemami to spēkā stāšanās nolūkā (OV 1972, L 293, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Eiropas Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un pastāvīgi dzīvot dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvu 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK. (OV L 158, 30.4.2004., 77. lpp.).


title: Lieta T-49/17: Prasība, kas celta 2017. gada 27. janvārī – Spānija/Komisija

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/19

         Prasība, kas celta 2017. gada 27. janvārī – Spānija/Komisija
   (Lieta T-49/17)
   (2017/C 095/29)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – V. Ester Casas)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt 2016. gada 15. novembra Lēmumu 2016/2018/ES, ciktāl ar to no Kopienu finansējuma izslēdz atsevišķus dažādu dalībvalstu, tostarp Spānijas Karalistes, izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz ELVGF un ELGF, ciktāl:

                           1.

                           attiecībā uz Andalūzijas autonomo apgabalu tiek izslēgts Kopienu finansējums EUR 1 356 144,90 apmērā attiecībā uz ELVGF (2012. finanšu gads);

                           2.

                           attiecībā uz Katalonijas autonomo apgabalu tiek izslēgts Kopienu finansējums EUR 2 191 585 apmērā attiecībā uz ELVGF (2009.–2012. finanšu gads);

                           3.

                           attiecībā uz Kastīlijas un Leonas autonomo apgabalu tiek izslēgts Kopienu finansējums EUR 9 638 473,73 apmērā attiecībā uz ELVGF un EUR 433 138,10 apmērā attiecībā uz ELGF (2012.–2013. finanšu gads);

                           4.

                           kopējā summa, kas ir šīs prasības atcelt tiesību aktu priekšmets, ir EUR 13 619 341,73.

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1.

               Prasības pamati saistībā ar Andalūzijas autonomajam apgabalam noteikto finanšu korekciju.

                           —

                           [prasītāja] šajā ziņā apgalvo, ka ir pārkāpts Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 2006, L 58, 42. lpp.), 3. panta 6. punkts, ciktāl Komisija ir paziņojusi, ka apvienības ACRES un Unión Rural nav ražotāji.

               2.

               Prasības pamati saistībā ar Katalonijas autonomajam apgabalam noteikto finanšu korekciju. Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka:

                           —

                           vienotā finanšu korekcija par kļūdām izmaksu attiecināmībā EUR 122 112,95 apmērā (pārbaudes saistībā ar darbības programmām: ieguldījumi OP “A”) ir prettiesiska, ciktāl Komisija ir pārkāpusi Komisijas 2007. gada 21. decembra Regulas (EK) Nr. 1580/2007, ar ko nosaka Regulu (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanas noteikumus augļu un dārzeņu nozarē (OV 2007, L 350, 1. lpp.), 105. un 106. pantu saistībā ar Padomes 2007. gada 26. septembra Regulas (ES) Nr. 1182/2007, ar ko paredz īpašus noteikumus augļu un dārzeņu nozarei un ar ko groza Direktīvas 2001/112/EK un 2001/113/EK un Regulas (EEK) Nr. 827/68, (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96, (EK) Nr. 2826/2000, (EK) Nr. 1782/2003 un (EK) Nr. 318/2006, kā arī atceļ Regulu (EK) Nr. 2202/96 (OV 2007, L 273, 1. lpp.), 55. panta 3. punktu un Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulas (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.) 52. panta 1. un 2. punktu, ņemot vērā, ka valsts iestādes iepriekš minētajos pantos minētās pārbaudes ir veikušas pienācīgi, ievērojot piemērojamajā tiesiskajā regulējumā noteiktās prasības, un, katrā ziņā, ņemot vērā to, ka fonds netiek apdraudēts.

                           —

                           vienotās likmes korekcija 5 % apmērā (EUR 2 191 585) (sadaļa: “Trūkumi programmu un izdevumu apstiprināšanā, Katalonijas autonomais apgabals”) ir prettiesiska, ciktāl Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 1. un 2. punktu saistībā ar Regulas Nr. 1580/2007 103. pantu, 105. panta 2. punkta d) apakšpunktu, 106. pantu, 107. panta 1. punkta c)–e) apakšpunktu, 108. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 109. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktu, ciktāl Spānijas iestādes ir panākušas atbilstību norādītajiem tiesību aktiem un, katrā ziņā, fonds netiek apdraudēts.

                           —

                           pakārtoti, tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips, jo ir pārkāpts Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 2. un 3. punkts saistībā ar Dokumentu VI/5330/97, ar kuru ir pieņemtas pamatnostādnes attiecībā uz finansiālo seku aprēķinu ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas lēmuma sagatavošanas ietvaros.

               3.

               Prasības pamati saistībā ar Kastīlijas un Leonas autonomajam apgabalam noteikto finanšu korekciju. Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka:

                           —

                           vienotās likmes korekcija 5 % apmērā (EUR 10 071 661,83) un izmantotā aprēķināšanas metode ir pretrunā Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 2005, L 209, 1. lpp.) 31. panta 2. punktam un pamatnostādnēm Komisijas dokumentos VI/5530/97 un AGHRI-2005-64043.

                           —

                           pakārtoti, Komisijas noteiktā vienotās likmes korekcija nav samērīga, pārkāpjot Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. panta 2. punktu saistībā ar Dokumentu VI/5330/97.


title: Lieta T-61/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 21. maija spriedums – Melt Water /ITSB ( “NUEVA” ) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “NUEVA” reģistrācijas pieteikums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 60. pants — Pienākuma samaksāt apelācijas nodevu noteiktajā termiņā neievērošana — Vienas valodas redakcijas neskaidrība — Vienveidīga interpretācija — Neparedzēti apstākļi vai nepārvarama vara — Atvainojama maldība — Rūpības un uzmanības pienākums

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/29

         Vispārējās tiesas 2014. gada 21. maija spriedums – Melt Water/ITSB (“NUEVA”)
   (Lieta T-61/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “NUEVA” reģistrācijas pieteikums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 60. pants - Pienākuma samaksāt apelācijas nodevu noteiktajā termiņā neievērošana - Vienas valodas redakcijas neskaidrība - Vienveidīga interpretācija - Neparedzēti apstākļi vai nepārvarama vara - Atvainojama maldība - Rūpības un uzmanības pienākums)
   2014/C 212/35
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Research and Production Company “Melt Water” UAB (Klaipēda, Lietuva) (pārstāvji – V. Viešiūnaitė un J. Stucka, advokātes)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – V. Melgar un J. Ivanauskas)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 3. decembra lēmumu lietā R 1794/2012-4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “NUEVA” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) sedz savus, kā arī atlīdzina Research and Production Company “Melt Water” UAB tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013.


title: Lieta T-407/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. janvāra rīkojums – Banco Popular Español/EUIPO – Pledgeling (“p”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. janvāra rīkojums – Banco Popular Español/EUIPO – Pledgeling (“p”)
   (Lieta T-407/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 161/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Banco Popular Español, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – M. de Justo Bailey, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Botis)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pledgeling LLC (Hjūstona, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 29. aprīļa lēmumu lietā R 1693/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Banco Popular Español, SA un Pledgeling LLC.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Banco Popular Español, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 343, 19.9.2016.


title: Lieta T-385/10: Prasība, kas celta 2010. gada 13. septembrī — ArcelorMittal Wire France u.c./Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/43

         Prasība, kas celta 2010. gada 13. septembrī — ArcelorMittal Wire France u.c./Komisija
   (Lieta T-385/10)
   ()
   2010/C 301/70
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ArcelorMittal Wire France (Bourg-en-Bresse, Francija), ArcelorMittal Fontaine (Fontaine-L’Evêque, Beļģija), ArcelorMittal Verderio Srl (Verderio Inferiore, Itālija) (pārstāvji — H. Calvet, O. Billard un M. Pittie, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               galvenokārt — atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnijā lietā COMP/38.344 — priekšspriegojuma tērauds, pieņemto lēmumu, jo (i) tā 1. pantā AMWF, AM Fontaine un AM Verderio ir vainotas vienota un turpināta pārkāpuma izdarīšanā un/vai saskaņotas darbības veikšanā priekšspriegojuma tērauda nozarē, pārkāpjot LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu attiecīgi laikā no 1984. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 19. septembrim, no 1984. gada 20. decembra līdz 2002. gada 19. septembrim un no 1995. gada 3. aprīļa līdz 2002. gada 19. septembrim; (ii) tādēļ 2. pantā tām noteikti naudas sodi, kuru summa AMWF gadījumā ir EUR 276,48 miljoni, no kuriem EUR 268,8 miljoni solidāri ar AM Fontaine; un no tiem EUR 72 miljoni solidāri ar AM Verderio; (iii) tā 3. pantā tām uzdots nekavējoties šo pārkāpumu izbeigt, ja vien tās to jau nav izdarījušas, un turpmāk atturēties no jebkuras darbības vai rīcības, kas aprakstīta iepriekšējā (i) iedaļā, kā arī no jebkuras mērķa vai seku ziņā tai identiskas vai līdzīgas darbības un rīcības; un (iv) tā 4. pantā tās norādītas kā adresāti;

               —

               pakārtoti — saistībā ar tās neierobežoto kompetenci, izdarīt grozījumus lēmumā, ļoti būtiski samazinot katrai prasītajai noteikto naudas sodu summas, kādas tās redzamas 2. pantā; un

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas lūdz galvenokārt atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un Eiropas Ekonomikas zonas līguma (turpmāk tekstā — “EEZ”) 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.344 — priekšspriegojuma tērauds) attiecībā uz karteļa vienošanos Eiropas priekšspriegojuma tērauda tirgū par cenu noteikšanu, tirgus sadali un sensitīvas komercinformācijas apmaiņu.
   Savas prasības pamatošanai prasītājas izvirza vairākus prasības pamatus, kas balstīti uz:

               —

               prasītāju pamattiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu tiesā pārkāpumu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpumu, jo Komisija pilda gan izmeklēšanas, gan soda noteikšanas funkcijas;

               —

               Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta pārkāpumu, kā arī sodu individuālas noteikšanas, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu neievērošanu, jo Komisija prasītājām noteikusi naudas sodus summā, kas acīmredzami pārsniedz saskaņā ar likumu pieļauto augstāko robežu: 10 % no to kopējā apgrozījuma iepriekšējā saimnieciskajā gadā;

               —

               pierādījumu, ar kuriem būtu pierādīts LESD 101. panta un EEZ 53. panta pārkāpums laikā no 1984. gada 1. janvāra līdz 1992. gada novembrim, nepietiekamību, vai vismaz pamatojuma trūkumu;

               —

               pamatojuma trūkumu un Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (2) pārkāpumu, kā arī tiesiskās paļāvības un labas pārvaldības principu neievērošanu, jo apstrīdētajā lēmumā ir nepilnības, kuru dēļ nav saprotama Komisijas izmantotā naudas sodu aprēķināšanas metodoloģija;

               —

               pamatojuma trūkumu un acīmredzamām kļūdām tiesībās un faktos, jo AMWF un AM Fontaine noteiktie naudas sodi tika palielināti par 60 %, pamatojoties uz to, ka pārkāpums esot izdarīts atkārtoti; un

               —

               nepietiekamu pamatojumu un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta pārkāpumu, kā arī vienlīdzības un samērīguma principu neievērošanu, preventīvā nolūkā par 20 % palielinot tikai prasītāju naudas sodu summas, lai gan pārējie karteļa dalībnieki ir tādā pašā stāvoklī.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101. un 102. pantā] (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

      (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-4/13 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 11. marta rīkojums — Communicaid Group/Komisija (Pagaidu noregulējums — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Valodu apmācības pakalpojumi — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu — Iespējas zaudēšana — Būtiska un neatgriezeniska kaitējuma neesamība — Steidzamības neesamība)

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/19

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 11. marta rīkojums — Communicaid Group/Komisija
   (Lieta T-4/13 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Valodu apmācības pakalpojumi - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu - Iespējas zaudēšana - Būtiska un neatgriezeniska kaitējuma neesamība - Steidzamības neesamība)
   2013/C 141/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Communicaid Group Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — C. Brennan, solicitor, F. Randolph, QC, un M. Gray, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Delaude un S. Lejeune, pārstāvji, kuriem palīdz P. Wytinck, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, apturēt Komisijas lēmumu, ar kuriem noraidīti prasītājas iesniegtie piedāvājumi attiecībā uz vairākām kārtām publiskā iepirkuma procedūrā par ietvarlīgumiem par valodu apmācības nodrošināšanu Briselē (Beļģija) esošo Eiropas Savienības iestāžu, organizāciju un aģentūru personālam, piemērošanu un, otrkārt, aizliegt Komisijai ar apstiprināto pretendentu noslēgt līgumus attiecībā uz minētajām kārtām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-573/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 12. jūnija rīkojums – Matrix Energetics International/ITSB (“MATRIX ENERGETICS”)

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/60

         Vispārējās tiesas 2015. gada 12. jūnija rīkojums – Matrix Energetics International/ITSB (“MATRIX ENERGETICS”)
   (Lieta T-573/12) (1)

   (2015/C 311/65)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta T-482/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. septembrī — Agrucon un citi/Komisija

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. septembrī — Agrucon un citi/Komisija
   (Lieta T-482/11)
   2011/C 319/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) (Madride, Spānija), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA) (Milāna, Itālija), Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Neapole, Itālija), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo, Lda
       (Cartaxo, Portugāle), Evropaïka Trofima AE (Larissa, Grieķija), FIT — Fomento da Indústria do Tomate, SA (Águas de Moura, Portugāle), Konservopoiïa Oporokipeftikon Filippos AE (Veria, Grieķija), Panellinia Enosi Konsepvopoion (Atēnas, Grieķija), Elliniki Etairia Konservon AE (“KYKNOS”) (Nafplio, Grieķija), Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos (Marousi, Grieķija), Italagro — Indústria de Transformação de Produtos Alimentares, SA (Castanheira do Ribatejo, Portugāle), Kopais Anonymi Viomichaniki Kai Emporiki Etairia Trofimon & Poton (Kopais ABEE) (Maroussi, Grieķija), Serraïki Konservopoiïa Oporokipeftikon Serko AE (Serres, Grieķija), Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas — Sopragol, SA (Mora, Portugāle), Sugalidal — Indústrias de Alimentação, SA (Benavente, Portugāle), Sutol — Indústrias Alimentares, Lda
       (Alcácer do Sal, Portugāle), Zanae Zýmai Artopoiías Níkoglou AE Viomichanía Empório Trofímon (Thessaloniki, Grieķija) (pārstāvji — J. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins un S. Carvalho de Sousa, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas Regulas Nr. 543/2011 (1) 50. panta 3. punkta un 60. panta 7. panta noteikumus;

               —

               izdot rīkojumu par šīs lietas un lietas T-454/10 apvienošanu mutvārdu procedūras un galīgā sprieduma nolūkā vai vismaz mutvārdu procedūras nolūkā; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas Regulu Nr. 543/2011 tiek pārkāpta Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (OV 2007, L 299, 1. lpp.), jo

                           —

                           tajā ir nepareizi apgalvots, ka ieguldījumi un darbības, kas saistītas ar augļu un dārzeņu pārveidošanu, iegūstot pārstrādātus augļus un dārzeņus, var pretendēt uz atbalstu, un

                           —

                           pārstrādei paredzētās pārdotās produkcijas vērtībā ir nepareizi iekļautas tā saucamās “darbības, kuras nav īstas pārstrādes darbības” (kuras acīmredzot attiecas uz sagatavošanu un darbībām pēc īstas pārstrādes), jo Vienotajā TKO regulā ir paredzēts, ka noteikumus par ražotāju organizācijām, proti, par atbalsta piešķiršanu, piemēro vienīgi produktiem, uz kuriem attiecas augļu un dārzeņu tirgus kopīgā organizācija.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ražotāju organizācijām piešķirot atbalstu attiecībā uz rūpnieciskām darbībām, ko veic ar pārstrādei paredzētiem augļiem un dārzeņiem, kuras var arī veikt privātuzņēmumi, ar Komisijas Regulu Nr. 543/2011 tiek pārkāpts nediskriminācijas princips, kas aizliedz atšķirīgu attieksmi līdzīgās situācijās, ja vien šādai attieksmei nav objektīva pamatojuma.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ražotāju organizācijām piešķirot atbalstu attiecībā uz rūpnieciskām darbībām, ko veic ar pārstrādei paredzētiem augļiem un dārzeņiem, kuras var arī veikt privātuzņēmumi, ar Komisijas Regulu Nr. 543/2011 tiek pārkāpts samērīguma princips tiktāl, ciktāl ar to tiek pārsniegts tas, kas būtu vajadzīgs, lai sasniegtu kopējās lauksaimniecības politikas hipotētisko mērķi saistībā ar ražotāju organizāciju vertikālo integrāciju.

      (1)  Komisijas 2011. gada 7. jūnija Īstenošanas regula (ES) Nr. 543/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari (OV 2011 L 157, 1. lpp.).


title: Lieta C-271/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 25. marta spriedumu lietā T-456/13 Sea Handling/Komisija 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Sea Handling SpA, kas atrodas likvidācijas procesā, iepriekš Sea Handling SpA

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 25. marta spriedumu lietā T-456/13 Sea Handling/Komisija 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Sea Handling SpA, kas atrodas likvidācijas procesā, iepriekš Sea Handling SpA

   (Lieta C-271/15 P)
   (2015/C 311/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sea Handling SpA, kas atrodas likvidācijas procesā, iepriekš Sea Handling SpA (pārstāvji – B. Nascimbene un M. Merola, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedumu lietā T-456/13;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 12. jūnija lēmumu Ref. Ares(2013)2028929, ar ko ir noraidīts SEA Handling pieteikums piekļūt atsevišķiem dokumentiem, kuri attiecas uz procedūru SA.21420 – Itālija/SEA Handling;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Pirmais pamats: Kļūda tiesību piemērošanā un pretrunīgs, kā arī nepietiekams pārsūdzētā sprieduma pamatojums, novērtējot izņēmumu, kas attiecas uz Regulas Nr. 1049/2011 (1) 4. panta 2. punkta trešajā ievilkumā paredzēto izmeklēšanas darbību mērķu aizsardzību.
               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl par likumīgu esot atzinusi to, ka Komisija izdarīja vispārēju prezumpciju par konfidencialitāti saistībā ar pieteikumu par piekļuvi īpašiem dokumentiem. Tas, kā Vispārējā tiesa ir interpretējusi izņēmumu, kas attiecas uz Regulas Nr. 1049/2011 4. panta 2. punkta trešajā ievilkumā paredzēto izmeklēšanas darbību mērķu aizsardzību, tiesībām piekļūt dokumentiem rada ierobežojumu, kurš ir i) nesamērīgs salīdzinājumā ar Regulas Nr. 1049/2011 4. pantā izvirzītajiem mērķiem un ii) neatbilstoši pamatots.
               Ar pirmo iebildumu prasītāja norāda, ka Vispārējā tiesa nevar ļaut Komisijai izvirzīt vispārēju prezumpciju attiecībā uz pieteikumu piekļūt procesuālajiem dokumentiem saistībā ar valsts atbalstu, kurā sīki un precīzi ir identificēti prasītie dokumenti. Tā tas vēl jo vairāk ir tad, ja tādā situācijā, kāda ir aplūkota šajā lietā, kam ir raksturīgi nepieļaujami procesuāli pārkāpumi, kuros ir vainojama Komisija, šādas rīcības rezultātā vispārēja prezumpcija par konfidencialitāti tiek pārvērsta par absolūtu prezumpciju, ko nevar apstrīdēt persona, kura lūdz piekļuvi dokumentiem, kas ir pretrunā Regulas Nr. 1049/2011 4. pantam.
               Ar otro iebildumu prasītāja norāda, ka pārsūdzētajā spriedumā nav pienācīgi pamatoti iemesli, kuru dēļ Vispārējā tiesa uzskatīja, ka tiesību principu, ko Tiesa ir paudusi 2010. gada 29. jūnija spriedumā lietā C-139/07 P Komisija/Technische Glaswerke Ilmenau (EU:C:2010:376), ir iespējams piemērot attiecībā uz gadījumiem, kad runa ir par pieteikumu nodrošināt piekļuvi ne visiem lietas materiāliem, bet konkrēti norādītiem dokumentiem.

               2.

               Otrais pamats: Kļūda tiesību piemērošanā, kas ir pieļauta tajā pārsūdzētā sprieduma daļā, kurā ir noliegta iespēja iegūt daļēju piekļuvi dokumentiem.
               Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, uzskatot, ka vispārējas prezumpcijas piemērošana pamatoja atteikumu izpaust pieprasītos dokumentus, tādējādi ļaujot Komisijai nepiešķirt daļēju piekļuvi šiem dokumentiem. Šajā lietā nebija izpildīti nosacījumi, kas agrāk Tiesai bija likuši noraidīt daļēju piekļuvi lietas materiāliem, uz kuriem attiecas vispārējas prezumpcijas par konfidencialitāti, tādējādi Komisijai nebija likumīga pamata atteikt daļēju piekļuvi tikai tāpēc vien, ka pieprasītie dokumenti bija ietverti valsts atbalsta pārbaudes procedūras administratīvajos lietas materiālos.

               3.

               Trešais pamats: Kļūda tiesību piemērošanā, kas ir pieļauta tajā pārsūdzētā sprieduma daļā, kurā Vispārējā tiesa nav izpildījusi pienākumu pārbaudīt dokumentus, kuriem tika atteikta piekļuve.
               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl neesot izpildījusi pienākumu pārbaudīt dokumentus, kuriem tika atteikta piekļuve, uzskatot, ka spēj pārbaudīt Komisijas rīcību, neiepazīstoties ar attiecīgajiem dokumentiem.

               4.

               Ceturtais pamats: Pretrunīgums un kļūda tiesību piemērošanā, ciktāl Vispārējā tiesa nav piešķīrusi pienācīgu nozīmi procesuālajiem pārkāpumiem, kas tika pieļauti pārsūdzētā sprieduma pieņemšanā.
               Pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, ciktāl tajā ir noliegts, ka Komisijas pieļautās procesuālās kļūdas ir ietekmējušas prasītāja spēju paust savu nostāju par konfidencialitātes prezumpcijas piemērojamību šajā lietā. Vispārējā tiesa neuzskatīja, ka attiecīgās kļūdas būtu apdraudējušas prasītāja procesuālās tiesības un vispārēju prezumpciju par kaitējumu izmeklēšanas darbībām faktiski būtu pārveidojušas no relatīvas prezumpcijas par absolūtu prezumpciju.

               5.

               Piektais pamats: Kļūda tiesību piemērošanā, ciktāl Vispārējā tiesa ir noliegusi, ka pastāv sevišķas sabiedrības intereses.
               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, apgalvojot, ka nepastāvēja nekādas sevišķas sabiedrības intereses, uz ko varētu atsaukties saistībā ar izņēmumiem, kuri ir paredzēti Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktā, pienācīgi neņemot vērā prasītāja sniegtos argumentus šajā jautājumā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-565/10: Prasība, kas celta 2010. gada 2. decembrī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/28

         Prasība, kas celta 2010. gada 2. decembrī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-565/10)
   ()
   2011/C 30/46
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un D. Recchia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka,

                           —

                           nepieņemot aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka:

                                       —

                                          Chieti un Gissi (Abruco),

                                       —

                                          Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Bianco, Cassano allo Ionio, Castrovillari Crotone, Santa Maria del Cedro, Gioia Tauro, Lamezia Terme, Melito di Porto Salvo, Mesoraca, Montebello Ionico, Montepaone, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rende, Rossano, Scalea, Sellia Marina, Soverato un Strongoli (Kalabrija),

                                       —

                                          Afragola, Nola, Ariano Irpino, Avellino, Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Caserta, Mercato Sanseverino, Torre del Greco, Aversa, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Napoli Est, Napoli Nord, Napoli Ovest, Vico Equense, Salerno un Montesarchio (Kampānija),

                                       —

                                          Cervignano del Friuli un Monfalcone (Friuli-Venēcija Džūlija),

                                       —

                                          Frascati un Zagarolo (Lacio),

                                       —

                                          Camisano, Genova, La Spezia, Riva Ligure, Sanremo un Ventimiglia (Ligūrija),

                                       —

                                          Tolentino (Marke),

                                       —

                                          Campobasso 1 un Isernia (Molize),

                                       —

                                          Manduria, Porto Cesareo, Supersano un Traviano (Apūlija),

                                       —

                                          Follonica un Piombino (Toskāna),

                                       —

                                          Misterbianco u.c., Paternò, Aci Catena, Adrano, Catania u.c., Giarre-Mascali-Riposto u.c., Caltagirone, Aci Castello, Acireale u. c., Belpasso, Biancavilla, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Caltanissetta-San Cataldo, Macchitella, Niscemi, Agrigento un piepilsēta, Favara, Palma di Montechiaro, Porto Empedocle, Sciacca, Cefalù, Carini un ASI Palermo, Monreale, Palermo un periferiālās apdzīvotās vietas, Santa Flavia, Augusta, Avola, Priolo Gargallo, Carlentini, Ragusa, Marina di Ragusa, Santa Croce Camerina, Vittoria, Scoglitti, Favignana, Marsala, Partanna l (Villa Ruggero), Capo d’Orlando, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Messina l, Messina un Messina 6 (Sicīlija),

                                 aglomerācijās, kurās cilvēka ekvivalents ir 15 000 un vairāk, notekūdeņi no kurām tiek novadīti saņemošajos ūdeņos, kas netiek uzskatīti par “jutīgajām zonām” Direktīvas 91/271/EEK (1) 5. panta izpratnē, pastāv komunālo notekūdeņu sistēmas atbilstoši šīs direktīvas 3. panta 1. punkta pirmajam ievilkumam,

                           —

                           nepieņemot aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka

                                       —

                                          Gissi un Lanciano-Castel Frentano (Abruco),

                                       —

                                          Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Cassano allo Ionio, Castrovillari, Crotone, Melito di Porto Salvo, Montebello Ionico, Montepaone, Motta San Giovanni, Reggio Calabria un Rossano (Kalabrija),

                                       —

                                          Ariano Irpino, Avellino, Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Caserta, Aversa, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Napoli Est, Napoli Nord un Vico Equense (Kampānija),

                                       —

                                          Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli-Venēcija Džūlija),

                                       —

                                          Zagarolo (Lacio),

                                       —

                                          Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Genova, Imperia, La Spezia, Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco un Riva Ligure (Ligūrija),

                                       —

                                          Campobasso l un Isernia (Molize)

                                       —

                                          Casamassima, Casarano, Manduria, Monte Sant’Angelo, Porto Cesareo, Salice Salentino, San Giovanni Rotondo, San Vito dei Normanni, Squinzano, Supersano un Vernole (Apūlija),

                                       —

                                          Vicenza (Veneto),

                                       —

                                          Misterbianco u.c., Scordia — Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto u.c., Caltagirone, Aci Castello, Bronte, Acireale u.c., Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento un piepilsēta, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini un ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, Rosolini, Pozzallo, Ragusa, Modica, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castevetrano l, Triscina Marinella, Trapani-Erice (Casa santa), Favignana, Marsala, Mazara del Vallo, Partanna l (Villa Ruggero), Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina l, Messina 6, Milazzo, Patti un Rometta (Sicīlija),

                                 aglomerācijās, kurās cilvēka ekvivalents ir 15 000 un vairāk, notekūdeņi no kurām tiek novadīti saņemošajos ūdeņos, kas netiek uzskatīti par “jutīgajām zonām” Direktīvas 91/271/EEK 5. panta izpratnē, komunālie notekūdeņi, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas tiek attīrīti atbilstoši šīs direktīvas 4. panta 1. un 3. punktam,

                           —

                           nepieņemot aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtas, kas tiek celtas atbilstīgi 4., 5., 6. un 7. panta prasībām, projektētu, celtu, darbinātu un uzturētu, nodrošinot apmierinošu darbību visos parastajos vietējos klimata apstākļos, un lai, projektējot šīs komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtas, tiktu ņemtas vērā sezonālās variācijas šādās aglomerācijās:

                                       —

                                          Gissi un Lanciano-Castel Frentano (Abruco),

                                       —

                                          Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Cassano allo Ionio, Castrovillari, Crotone, Melito di Porto Salvo, Montebello Ionico, Montepaone, Motta San Giovanni, Reggio Calabria un Rossano (Kalabrija),

                                       —

                                          Ariano Irpino, Avellino, Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Caserta, Aversa, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Napoli Est, Napoli Nord un Vico Equense (Kampānjia),

                                       —

                                          Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli-Venēcija Džūlija),

                                       —

                                          Zagarolo (Lacio),

                                       —

                                          Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Genova, Imperia, La Spezia, Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco un Riva Ligure (Ligūrija),

                                       —

                                          Casamassima, Casarano, Manduria, Monte Sant’Angelo, Porto Cesareo, Salice Salentino, San Giovanni Rotondo, San Vito dei Normanni, Squinzano, Supersano un Vernole (Apūlija),

                                       —

                                          Vicenza (Veneto),

                                       —

                                          Misterbianco u.c., Scordia — Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto u.c., Caltagirone, Aci Castello, Bronte, Acireale u.c., Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento un piepilsēta, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini un ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, Rosolini, Pozzallo, Ragusa, Modica, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castevetrano l, Triscina Marinella, Trapani-Erice (Casa santa), Favignana, Marsala, Mazara del Vallo, Partanna l (Villa Ruggero), Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina l, Messina 6, Milazzo, Patti un Rometta (Sicīlija),

                     Itālijas Republika nav izpildījusi Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 3. panta 1. un 2. punktā, 4. panta 1. un 3. punktā, lasot tos kopā ar šīs direktīvas I pielikuma B daļu un 10. pantu, paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasībā Komisija apgalvo, ka Itālija vairākos savas teritorijas apgabalos nav pareizi ieviesusi Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvu 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu.
   Vispirms Komisija norāda uz vairākiem Direktīvas 91/271/EEK 3. panta 1. punkta pirmā ievilkuma un šī panta 2. punkta pārkāpumiem; saskaņā ar šīm tiesību normām dalībvalstīm vēlākais līdz 2000. gada 31. decembrim bija jānodrošina, ka visām aglomerācijām, kurās cilvēka ekvivalents ir 15 000 un vairāk, ir šīs direktīvas I pielikuma A daļā noteiktajām prasībām atbilstošas komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmas. Vairākās Abruco, Kalabrijas, Kampānijas, Friuli-Venēcijas Džūlijas, Lacio, Ligūrijas, Molizes, Apūlijas, Toskānas un Sicīlijas reģionu aglomerācijās, kurām ir piemērojamas attiecīgās tiesību normas, šis pienākums nav ticis pareizi izpildīts.
   Turklāt saskaņā ar Direktīvas 91/271/EEK 4. panta 1. un 3. punktu dalībvalstīm vēlākais līdz 2000. gada 31. decembrim bija jānodrošina, ka komunālos notekūdeņus no visām aglomerācijām, kurās cilvēka ekvivalents ir 15 000 un vairāk, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas atkārtoti attīra vai attīra līdzvērtīgi saskaņā ar šīs direktīvas I pielikuma B daļā noteiktajām prasībām. Komisija ir konstatējusi, ka saistībā ar vairākām Abruco, Kalabrijas, Kampānijas, Friuli-Venēcijas Džūlijas, Lacio, Ligūrijas, Molizes, Apūlijas, Veneto un Sicīlijas reģionu aglomerācijām attiecīgās tiesību normas nav tikušas ievērotas. Vairākumā gadījumu Direktīvas 91/271/EEK 4. panta pārkāpums ietver arī šīs direktīvas 10. panta pārkāpumu, kurā ir paredzēts, ka komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtām ir jābūt projektētām, celtām, darbinātām un uzturētām tādā veidā, lai varētu nodrošināt apmierinošu darbību visos parastajos vietējos klimata apstākļos.

      (1)  OV L 135, 40. lpp.


title: Lieta C-613/12: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums ( Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Helm Düngemittel GmbH/Hauptzollamt Krefeld (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība un kopējais muitas tarifs — Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums ar Ēģipti — 4. protokola 20. pants — Izcelsmes pierādījums — Preču pārvadājumu sertifikāts EUR.1 — Preču pārvadājumu aizstājējsertifikāts EUR.1, kas izsniegts tad, kad preces vairs neatrodas izsniedzējas muitas iestādes kontrolē — Atteikums piemērot preferenciālu režīmu)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/15

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Helm Düngemittel GmbH/Hauptzollamt Krefeld

   (Lieta C-613/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums ar Ēģipti - 4. protokola 20. pants - Izcelsmes pierādījums - Preču pārvadājumu sertifikāts EUR.1 - Preču pārvadājumu aizstājējsertifikāts EUR.1, kas izsniegts tad, kad preces vairs neatrodas izsniedzējas muitas iestādes kontrolē - Atteikums piemērot preferenciālu režīmu)
   2014/C 93/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Helm Düngemittel GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Krefeld

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Düsseldorf — Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Ēģiptes Arābu Republiku, no otras puses (OV 2004, L 304, 39. lpp.), 4. protokola, kas ir grozīts ar ES un Ēģiptes Asociācijas padomes 2006. gada 17. februāra Lēmumu Nr. 1/2006 (OV L 73, 1. lpp.), 20. panta interpretācija — Preču pārvadājumu aizstājējsertifikāts, kas izsniegts a posteriori, kad prece vairs neatrodas izsniedzējas muitas iestādes kontrolē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Ēģiptes Arābu Republiku, no otras puses, kurš parakstīts Luksemburgā 2001. gada 25. jūnijā un apstiprināts ar Padomes 2004. gada 21. aprīļa Lēmumu 2004/635/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar šo nolīgumu ieviestā preferenciālā muitas režīma izpratnē preču Ēģiptes izcelsme var tikt pierādīta pat tad, ja, precēm pienākot pirmajā dalībvalstī, tās tikušas sadalītas, lai daļu no šīm precēm nosūtītu uz otru dalībvalsti, un ja pirmās dalībvalsts muitas iestāžu izsniegtais preču pārvadājumu aizstājējsertifikāts EUR.1 attiecībā uz šo preču daļu, kas nosūtīta uz otro dalībvalsti, neatbilst šī nolīguma 4. protokola par noteiktas izcelsmes izstrādājumu [preču] jēdziena definīciju un administratīvajām sadarbības metodēm, kurā grozījumi izdarīti ar ES un Ēģiptes Asociācijas padomes 2006. gada 17. februāra Lēmumu Nr. 1/2006, 20. pantā paredzētajiem šāda sertifikāta izsniegšanas nosacījumiem.

               2)

               Tomēr, lai to pierādītu, ir nepieciešams, pirmkārt, lai preču, kas sākotnēji importētas no Ēģiptes, preferenciālo izcelsmi apliecinātu saskaņā ar šo protokolu Ēģiptes muitas iestāžu izsniegtais preču pārvadājumu sertifikāts EUR.1 un, otrkārt, lai importētājs pierādītu, ka preču daļa, kas tikusi nodalīta šajā pirmajā dalībvalstī un nosūtīta uz otro dalībvalsti, atbilst preču daļai, kas importēta no Ēģiptes uz pirmo dalībvalsti. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai šie nosacījumi ir izpildīti pamatlietā.

      (1)  OV C 101, 6.4.2003.


title: Lieta C-404/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, kuru ierosinājusi Marie Matoušková, tiesas komisāre mantojuma procedūrā Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Materiālā piemērošanas joma — Vienošanās par mantojuma dalīšanu starp pārdzīvojušo laulāto un nepilngadīgajiem bērniem, kurus pārstāv aizbildnis — Kvalifikācija — Nepieciešamība tiesai apstiprināt šādu vienošanos — Pasākums saistībā ar vecāku atbildību vai pasākums saistībā ar mantošanu

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/10

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, kuru ierosinājusi Marie Matoušková, tiesas komisāre mantojuma procedūrā
   (Lieta C-404/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Materiālā piemērošanas joma - Vienošanās par mantojuma dalīšanu starp pārdzīvojušo laulāto un nepilngadīgajiem bērniem, kurus pārstāv aizbildnis - Kvalifikācija - Nepieciešamība tiesai apstiprināt šādu vienošanos - Pasākums saistībā ar vecāku atbildību vai pasākums saistībā ar mantošanu)
   (2015/C 389/11)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší soud České republiky

      Pamatlietas puses

      Marie Matoušková, tiesas komisāre mantojuma procedūrā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas vienošanās par mantojuma dalīšanu apstiprināšana, ko nepilngadīgo bērnu vārdā noslēdzis viņu aizbildnis, ir pasākums saistībā ar vecāku atbildības īstenošanu šīs regulas 1. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē un līdz ar to ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā, nevis pasākums saistībā ar mantošanu minētās regulas 1. panta 3. punkta f) apakšpunkta izpratnē, kurš būtu izslēgts no tās piemērošanas jomas.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta F-10/13: Prasība, kas celta 2013. gada 3. februārī — ZZ /Komisija

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 3. februārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-10/13)
   2013/C 108/93
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis un D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu, iesniegtais lūgums atlīdzināt kaitējumu, kas nodarīts, kļūdaini nosakot viņas tiesības brīdī, kad viņa uzsāka dienestu, un vilcinoties šīs kļūdas izlabot

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2012. gada 28. marta lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas 2012. gada 13. janvāra lūgums atlīdzināt kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai kaitējumu EUR 172 236,42 apmērā;

               —

               pakārtoti, piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai kaitējumu to summu apmērā, kas nepamatoti samaksātas līdz brīdim, kad nepareizība tika konstatēta, bet netika labota,,vai katrā ziņā vismaz to summu apmērā, kas nepamatoti samaksātas kopš 2010. gada novembra, kad tikai tika labots viņas korekcijas koeficients,

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-388/16: Prasība, kas celta 2016. gada 20. jūlijā – Eval Europe/Komisija

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/22

         Prasība, kas celta 2016. gada 20. jūlijā – Eval Europe/Komisija
   (Lieta T-388/16)
   (2016/C 350/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eval Europe NV (Zwijndrecht, Beļģija) (pārstāvji – H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers un N. Baeten, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste;

               —

               pakārtoti, atcelt Lēmuma 2.–4. pantu;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, identificējot apgalvoto atbalsta pasākumu un to kvalificējot par atbalsta shēmu Padomes Regulas Nr. 2015/1589 (1) 1. panta d) punkta un LESD 107. panta izpratnē, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, uzskatot, ka Beļģijas virspeļņas tiesiskais regulējums ir valsts atbalsta pasākums, ir pārkāpusi LESD 107. pantu, nav norādījusi pamatojumu, kā arī ir pieļāvusi acīmredzama kļūda vērtējumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, uzdodot atgūt apgalvoto atbalstu, ir pārkāpusi Padomes Regulas Nr. 2015/1589 16. panta 1. punktu, kā arī vispārējos tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, izmantojot valsts atbalsta noteikumus, lai aizliegtu Beļģijas virspeļņas tiesību sistēmu, ir pārkāpusi LESD 2. panta 6. punktu un vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī nepareizi izmantojusi pilnvaras.

      (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) Nr. 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-339/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 2. maija rīkojums — Spānija/Komisija

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 2. maija rīkojums — Spānija/Komisija
   (Lieta T-339/11) (1)

   2012/C 184/40
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 252, 27.08.2011.


title: lieta T-47/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 10. maija spriedums — Antartica /ITSB — Nasdaq Stock Market ( nasdaq ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes nasdaq reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme NASDAQ — Relatīvs atteikuma pamatojums — Reputācija — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/22

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 10. maija spriedums — Antartica/ITSB — Nasdaq Stock Market (“nasdaq”)
   (lieta T-47/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “nasdaq’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “NASDAQ’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Reputācija - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)
   (2007/C 140/37)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Antartica Srl, Roma (Itālija) (pārstāvis — E. Racca, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: The Nasdaq Stock Market, Inc., Vašingtona, DC (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — J. van Manen un J. Hofhuis, avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās palātas 2005. gada 7. decembra lēmumu (lieta R 752/2004-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp The Nasdaq Stock Market, Inc. un Antartica Srl.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Antartica Srl. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta T-463/08: Prasība, kas celta 2008. gada 19. oktobrī — Imagion/ITSB ( DYNAMIC HD )

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/39

         Prasība, kas celta 2008. gada 19. oktobrī — Imagion/ITSB (“DYNAMIC HD”)
   (Lieta T-463/08)
   (2008/C 327/68)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Imagion AG (Trierweiler, Vācija) (pārstāvis — H. Blatzheim, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 13. augusta lēmumu lietā R 488/2008-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “DYNAMIC HD” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 38., 41., 42. un 45. klasē (Nr. 6 092 241)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo vārdiska preču zīme “DYNAMIC HD” nav nedz aprakstoša, nedz arī tai trūkst vajadzīgās atšķirtspējas;

               —

               Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir izmantošanas rezultātā iegūtā atšķirtspēja;

               —

               pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-150/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. aprīļa spriedums – Grieķija/Komisija Valsts atbalsts — Valsts garantēti bezprocentu aizdevumi, kurus Grieķijas iestādes ir piešķīrušas labības nozares lauksaimniecības kooperatīvajām sabiedrībām — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Pienākums norādīt pamatojumu — Priekšrocība — Atbalsts, kas ir paredzēts nopietnu traucējumu novēršanai kādas dalībvalsts tautsaimniecībā

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/37

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. aprīļa spriedums – Grieķija/Komisija
   (Lieta T-150/12) (1)

   (Valsts atbalsts - Valsts garantēti bezprocentu aizdevumi, kurus Grieķijas iestādes ir piešķīrušas labības nozares lauksaimniecības kooperatīvajām sabiedrībām - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Pienākums norādīt pamatojumu - Priekšrocība - Atbalsts, kas ir paredzēts nopietnu traucējumu novēršanai kādas dalībvalsts tautsaimniecībā)
   2014/C 175/48
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – I. Chalkias, X. Basakou un A. Vasilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji S. Thomas un D. Triantafyllou, vēlāk M. Triantafyllou un P. Němečkova)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 25. janvāra Lēmumu 2012/320/ES par Grieķijas piešķirto atbalstu labības audzētājiem un labības nozares kooperatīvajām sabiedrībām (OV L 164, 10. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012.


title: Lieta C-156/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. jūnija spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Digibet Ltd , Gert Albers / Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — LESD 56. pants — Azartspēles — Tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēti aizliegumi attiecībā uz azartspēlēm internetā un kas uz ierobežotu laiku netika piemēroti kādā dalībvalsts federālajā vienībā — Saskaņotība — Samērīgums

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/12

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. jūnija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Digibet Ltd, Gert Albers/Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

   (Lieta C-156/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - LESD 56. pants - Azartspēles - Tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēti aizliegumi attiecībā uz azartspēlēm internetā un kas uz ierobežotu laiku netika piemēroti kādā dalībvalsts federālajā vienībā - Saskaņotība - Samērīgums)
   2014/C 282/16
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Digibet Ltd, Gert Albers

      Atbildētāja: Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesiskais regulējums, kas ir kopīgs vairākumam federatīvas iekārtas dalībvalsts federālo vienību un kurā principā ir aizliegta azartspēļu rīkošana un starpniecība internetā, lai arī kādā vienā federālā vienībā uz ierobežotu laiku spēkā paturēti pārējo federālo vienību vairāk ierobežojošajiem tiesību aktiem līdztekus pastāvoši pieļāvīgāki tiesību akti, tam nav pretrunā tad, ja šāds tiesiskais regulējums spēj atbilst Tiesas judikatūrā noteiktajiem samērīguma nosacījumiem, un to pārbaudīt ir iesniedzējtiesas ziņā.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-312/13: Tiesas 2014. gada 20. februāra rīkojums ( Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Claudiu Roşu / Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/24

         Tiesas 2014. gada 20. februāra rīkojums (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Claudiu Roşu/Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală

   (Lieta C-312/13) (1)

   2014/C 184/37
   Tiesvedības valoda – rumāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta C-37/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 12. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 12. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-37/07) (1)

   (2007/C 297/60)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta T-417/10: Prasība, kas celta 2010. gada 13. septembrī — Cortés del Valle López /ITSB ( “HIJOPUTA” )

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/59

         Prasība, kas celta 2010. gada 13. septembrī — Cortés del Valle López/ITSB (“HIJOPUTA”)
   (Lieta T-417/10)
   ()
   2010/C 301/94
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: D. Federico Cortés del Valle López (Maliaño, Spānija) (pārstāvis — J. Calderón Chavero, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 175/2010-2;

               —

               līdz ar to atcelt ITSB pārbaudītāja 2009. gada 24. novembra lēmumu;

               —

               apmierināt prasītāja prasījumus un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, ja tas izvirzīs iebildumus un ja tā prasījumi netiks apmierināti.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisko elementu “¡Que buenu ye! HIJOPUTA”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 33., 35. un 39. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpuma neesamība, jo reģistrācijai pieteiktā preču zīme neesot pretrunā vispārpieņemtiem morāles principiem.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-526/07 P: Tiesas 2008. gada 28. novembra rīkojums — Philippe Combescot /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Ierēdņi — Konkurss uz delegācijas vadītāja amata vietu Kolumbijā — Nepielaišana dalībai konkursā — Prasība atlīdzināt kaitējumu — Zaudējumu atlīdzības apmēra noteikšana — Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/13

         Tiesas 2008. gada 28. novembra rīkojums — Philippe Combescot/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-526/07 P) (1)

   (Apelācija - Ierēdņi - Konkurss uz delegācijas vadītāja amata vietu Kolumbijā - Nepielaišana dalībai konkursā - Prasība atlīdzināt kaitējumu - Zaudējumu atlīdzības apmēra noteikšana - Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   (2009/C 69/22)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Philippe Combescot (pārstāvji — A. Maritati un V. Messa, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall, pārstāvis, un S. Corongiu, advokāts)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-250/04 Combescot/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa ir atzinusi vienīgi morālā kaitējuma esamību, līdz ar to noraidot prasītāja lūgumu atzīt par prettiesisku lēmumu, ar kuru viņš tika izslēgts no dalības konkursā uz delegācijas vadītāja amatu Kolumbijā, atcelt minētā konkursa procedūru, kā arī lēmumu par iecelšanu attiecīgajā amatā un piešķirt kompensāciju par pārējiem prasītāja izvirzītajiem prasījumiem saistībā ar nodarīto kaitējumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  P. Combescot atlīdzina apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 9.2.2008.


title: Lieta C-698/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. decembrī iesniedza (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)) (Apvienotā Karaliste) – Secretary of State for the Home Department/David Davis, Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. decembrī iesniedza (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)) (Apvienotā Karaliste) – Secretary of State for the Home Department/David Davis, Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis

   (Lieta C-698/15)
   (2016/C 098/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division))

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

      Atbildētāji: David Davis, Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Tiesas spriedums apvienotajās lietās C-293/12 un C-594/12 Digital Rights Ireland un Seitlinger, ECLI:EU:C:2014:238 (“Digital Rights Ireland”) (tostarp jo īpaši šā sprieduma 60.–62. punkts), nosaka obligātas ES tiesību prasības, kas piemērojamas dalībvalsts tiesiskajam regulējumam, kas regulē piekļuvi saskaņā ar valsts tiesību aktiem saglabātiem datiem, lai izpildītu ES Hartas (“ES Harta”) 7. un 8. pantu?

               2)

               Vai Tiesas spriedums lietā Digital Rights Ireland paplašina ES Hartas 7. un/vai 8. panta tvērumu ārpus Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (“ECTK”) 8. panta tvēruma, kas noteikts Eiropas Cilvēktiesību tiesas (“ECT”) judikatūrā?


title: Lieta T-439/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 11. marta rīkojums – Amrita u.c./Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Lauksaimniecība — Aizsardzība pret organismiem, kas ir kaitīgi augiem — Pasākumi, kuru mērķis ir novērst baktērijas Xylella fastidiosa ievešanu un izplatīšanos Savienībā — Reglamentējošs akts, kas ir saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Individuāla skāruma neesamība — Nepieņemamība

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/47

         Vispārējās tiesas 2016. gada 11. marta rīkojums – Amrita u.c./Komisija
   (Lieta T-439/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lauksaimniecība - Aizsardzība pret organismiem, kas ir kaitīgi augiem - Pasākumi, kuru mērķis ir novērst baktērijas Xylella fastidiosa ievešanu un izplatīšanos Savienībā - Reglamentējošs akts, kas ir saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
   (2016/C 156/63)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Soc. coop. Amrita arl (Scorrano, Itālija) un 28 citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti rīkojuma pielikumā (pārstāvji – L. Paccione un V. Stamerra, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi un I. Galindo Martín)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 18. maija Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/789 par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Wells et al.) ievešanu un izplatīšanos Savienībā (OV L 125, 36. lpp.), vajadzības gadījumā iepriekš noraidot Padomes 2000. gada 8. maija Direktīvas 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā (OV L 169, 1. lpp.), piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Soc. coop. Amrita arl un 28 citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti rīkojuma pielikumā, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Lieta C-157/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 4. aprīlī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Société Neptune Distribution / Ministère de l'Économie et des Finances

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 4. aprīlī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Société Neptune Distribution/Ministère de l'Économie et des Finances

   (Lieta C-157/14)
   2014/C 184/20
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Société Neptune Distribution

      Atbildētāja: Ministère de l'Économie et des Finances

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pārtikas produktā esošā nātrija daudzuma “sāls ekvivalenta” Regulas (EK) Nr. 1924/2006 (1) pielikuma izpratnē aprēķina bāzi veido vienīgi nātrija daudzums, kas, savienojoties ar hlora joniem, veido nātrija hlorīdu jeb galda sāli, vai arī tā ietver produkta sastāvā esošo kopējo nātrija daudzumu visās tā formās?

               2)

               Vai, ja tiktu apstiprināts otrais pieņēmums, Direktīvas 2000/13/EK 2. panta 1. punkta un Direktīvas 2009/54/EK (2) 9. panta 1. un 2. punkta tiesību normās apvienojumā ar šīs direktīvas III pielikumu, ja tos interpretē, ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 1924/2006 pielikumā noteikto ekvivalences attiecību starp nātriju un sāli, aizliedzot minerālūdens izplatītājam savās etiķetēs un reklāmas vēstījumos ietvert jebkuru norādi par tā produkta it kā nelielo sāls vai nātrija hlorīda saturu, ja tajā turklāt ir liels nātrija bikarbonāta daudzums, jo šī norāde varētu maldināt pircēju par ūdens kopējo nātrija saturu, nav ievērota Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 1. punkta pirmā daļa, to skatot kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. panta 1. punktu (vārda un informācijas brīvība) un 16. pantu (darījumdarbības brīvība), kā arī Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 10. pantu?

      (1)  2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (OV L 404, 9. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 18. jūnija Direktīva 2009/54/EK par dabīgo minerālūdeņu ieguvi un tirdzniecību (OV L 164, 45. lpp.).


title: Lieta C-647/13: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 4. februāra spriedums (Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Office national de l'emploi/Marie-Rose Melchior Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālais nodrošinājums – Nosacījumi, kas attiecas uz tiesībām pretendēt uz bezdarbnieka pabalstu dalībvalstī – Nodarbinātības laikposmu, kuros līgumdarbinieks pildījis dienestu Eiropas Savienības iestādē, kura atrodas šajā dalībvalstī, ņemšana vērā – Bezdarba dienu, par kurām ir izmaksāts pabalsts saskaņā ar Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, pielīdzināšana darba dienām – Lojālas sadarbības princips

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/11

      Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 4. februāra spriedums (Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Office national de l'emploi/Marie-Rose Melchior

      (Lieta C-647/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Nosacījumi, kas attiecas uz tiesībām pretendēt uz bezdarbnieka pabalstu dalībvalstī - Nodarbinātības laikposmu, kuros līgumdarbinieks pildījis dienestu Eiropas Savienības iestādē, kura atrodas šajā dalībvalstī, ņemšana vērā - Bezdarba dienu, par kurām ir izmaksāts pabalsts saskaņā ar Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, pielīdzināšana darba dienām - Lojālas sadarbības princips)
      (2015/C 107/14)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour du travail de Bruxelles

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Office national de l'emploi

         Atbildētāja: Marie-Rose Melchior

         Rezolutīvā daļa:

      EKL 10. pants, skatot to kopā ar Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības, kas apstiprināta ar Padomes 1968. gada 29. februāra Regulu (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 259/68, ar ko nosaka Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, kā arī paredz īpašus Komisijas ierēdņiem uz laiku piemērojamus pasākumus, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2004. gada 22. marta Regulu (EK, Euratom) Nr. 723/2004, nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kas ir interpretēts tādējādi, ka, lai atzītu tiesības uz bezdarba pabalstu, netiek ņemti vērā nostrādātie laikposmi līgumdarbinieka statusā Eiropas Savienības iestādē, kura atrodas šajā dalībvalstī, un netiek pielīdzinātas darba dienām tās bezdarba dienas, par kurām ir ticis izmaksāts bezdarbnieka pabalsts saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, lai gan bezdarba dienas, par kurām ir maksāts pabalsts saskaņā ar minētās dalībvalsts tiesisko regulējumu, tiek pielīdzinātas darba dienām.

         (1)  OV C 61, 1.3.2014.


title: Lieta C-232/15 P: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – ultra air GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Donaldson Filtration Deutschland GmbH Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ultra.air ultrafilter” — Spēkā neesamības atzīšanas process — Absolūts atteikuma vai spēkā neesamības pamats — Aprakstošs raksturs — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Atzīšana par spēkā neesošu apelācijas padomē — Tiesas Reglamenta 181. pants — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/4

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – ultra air GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Donaldson Filtration Deutschland GmbH

   (Lieta C-232/15 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ultra.air ultrafilter” - Spēkā neesamības atzīšanas process - Absolūts atteikuma vai spēkā neesamības pamats - Aprakstošs raksturs - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Atzīšana par spēkā neesošu apelācijas padomē - Tiesas Reglamenta 181. pants - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2016/C 279/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ultra air GmbH (pārstāvis – C. König, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Hanne), Donaldson Filtration Deutschland GmbH (pārstāvji – N. Siebertz un M. Teworte-Vey, Rechtsanwältinnen)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               ultra air GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta T-18/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvārī — Kronberger pret Parlamentu

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/21

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvārī — Kronberger pret Parlamentu
   (Lieta T-18/07)
   (2007/C 69/48)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hans Kronberger, Vīne (Austrija) (pārstāvis — W. L. Weh, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt kā spēkā neesošu Parlamenta lēmumu atzīt viena no tā locekļiem mandātu par derīgu;

               —

               uzdot Parlamentam atlīdzināt prasītājam tā juridiskās pārstāvības izdevumus atbilstoši tarifam.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Parlamenta vēlēšanās, kas notika 2004. gada 13. jūnijā Austrijā, prasītājs kandidēja uz mandātu Eiropas Parlamentā.
   Ar šo prasību viņš vēršas pret Eiropas Parlamenta 2005. gada 28. aprīļa lēmumu, ar ko kā nepamatoti nav ņemti vērā prasītāja iebildumi par viena no tā locekļiem mandāta spēkā esamību.
   Pamatojot savu prasību, prasītājs īpaši norāda, ka Austrijas tiesību normas par priekšrocību balsu piešķiršanu nav saderīgas ar Aktu par pārstāvju ievēlēšanu Asamblejā tiešās vispārējās vēlēšanās (1) un līdz ar to ir pretrunā Kopienu tiesībām.

      (1)  OV L 278, 8.10.1976, 5. lpp.


title: Lieta T-212/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. jūnijā — Amertranseuro International Holdings un citi/Komisija

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/32

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. jūnijā — Amertranseuro International Holdings un citi/Komisija
   (Lieta T-212/08)
   (2008/C 197/55)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Amertranseuro International Holdings Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste), Trans Euro Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste), un Team Relocations Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — L. Gyselen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 11. marta lēmuma Lietā COM/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi — 2. panta i) punktu tiktāl, ciktāl tajā ir atzīts, ka prasītāji ir solidāri atbildīgi par Team Relocations NV iespējamo EKL 81. panta un EEZL 53. panta pārkāpumu laika posmā no 1997. gada janvāra līdz 2003. gada septembrim;

               —

               pakārtoti, atcelt Komisijas lēmuma 2. panta i) punktu tiktāl, ciktāl tajā nav ierobežota Amerstranseuro Ltd solidārā atbildība līdz 1,3 miljoniem EUR;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, pamatojoties uz EKL 230. pantu, lūdz daļēji atcelt Komisijas 11. marta Lēmumu C(2008) 926 galīgā redakcijā (lieta COM/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi) (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”) attiecībā uz EKL 81. panta 1. punkta un EEZL 53. panta 1. punkta procedūru. It īpaši prasītāji lūdz atcelt apstrīdētā lēmuma 2. panta i) punktu tiktāl, ciktāl tajā viņi ir atzīti par solidāri atbildīgiem par iespējamo Team Relocations NV (turpmāk tekstā — “TRNV”) dalību pārkāpumā, kurš ir aprakstīts apstrīdētā lēmuma 1. pantā.
   Prasītāji izvirza divus pamatus savu prasījumu pamatojumam:
   Primkārt, tie apgalvo, ka Komisija ir kļūdījusies, atzīstot visus trīs par solidāri atbildīgiem, neskatoties uz to, ka viņiem nebija zināms, nedz arī tie varēja zināt par TRNV dalību norādītajā pārkāpumā. Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka Komisija ļaunprātīgi izmantoja savas pilnvaras, nosakot naudas sodu, kuru tie nav spējīgi samaksāt.


title: Lieta T-394/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 30. janvāra spriedums — Strack /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2003. gada paaugstināšana amatā — Prioritātes punktu piešķiršana — Atteikums paaugstināt amatā)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/34

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 30. janvāra spriedums — Strack/Komisija
   (Lieta T-394/04) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2003. gada paaugstināšana amatā - Prioritātes punktu piešķiršana - Atteikums paaugstināt amatā)
   (2008/C 64/53)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Strack, Vaserlīša (Vācija) (pārstāvji — vispirms J. Mosar, pēc tam F. Gengler un P. Goergen, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un H. Krämer)
   Priekšmets
   Prasība atcelt amatā paaugstināšanas procedūru, kas tika veikta attiecībā uz prasītāju par 2003. gadu, šīs procedūras ietvaros piešķirtos punktus, kā arī vēlāk pieņemto lēmumu prasītāju nepaaugstināt amatā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt lēmumu par prioritātes punktu piešķiršanu Guido Strack attiecībā uz 2003. gada paaugstināšanu amatā, kā arī lēmumu viņu nepaaugstināt amatā par šo gadu;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 4.12.2004.


title: Lieta C-429/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichts Halle (Vācija) 2009. gada 30. oktobra rīkojumu — Günter Fuß/Stadt Halle ( Saale )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichts Halle (Vācija) 2009. gada 30. oktobra rīkojumu — Günter Fuß/Stadt Halle (Saale)
   (Lieta C-429/09)
   2010/C 24/41
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichts Halle

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Günter Fuß

      Atbildētāja: Stadt Halle (Saale)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai no Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (1) izriet sekundāras prasījuma tiesības, ja darba devējs (darba devējs civildienesta jomā) ir noteicis darba laiku, kas pārsniedz Direktīvas 2003/88/EK 6. panta b) punktā noteikto robežu?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai prasījuma tiesības rodas tikai no Direktīvas 2003/88/EK pārkāpuma vai arī Kopienu tiesībās prasībai ir noteiktas papildu prasības kā piemēram iesniegums samazināt darba laiku darba devējam civildienesta jomā vai vaina, nosakot darba laiku?

               3)

               Ja pastāv šāda sekundāra prasība, rodas jautājums, vai tā ir vērsta uz brīvā laika kompensēšanu vai uz finansiālu kompensāciju un kādas norādes satur Kopienu tiesības prasījuma apmēra aprēķināšanai?

               4)

               Vai Direktīvas 2003/88/EK 16. panta b) punkta un/vai 19. panta otrās daļas bāzes laikposmi ir tieši piemērojami tādā gadījumā, kāds ir šis, kurā valsts tiesības tikai nosaka darba laiku, kas pārsniedz maksimālo darba laiku, kas noteikts Direktīvas 2003/88/EK 6. panta b) punktā, neparedzot kompensāciju? Ja tā ir tieši piemērojama, rodas jautājums, vai un vajadzības gadījumā — kā ir jānotiek kompensēšanai, ja darba devējs civildienesta jomā neveic kompensēšanu līdz bāzes laikposma beigām?

               5)

               Kā ir jāatbild uz 1.–4. jautājumu attiecībā uz Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvas 93/104/EK (2) spēkā esamības laikposmu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).

      (2)  Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīva 93/104/EK par dažiem darba laika organizācijas aspektiem (OV L 307, 18. lpp.).


title: Lieta F-81/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. jūlijā — ZZ /Padome

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/34

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. jūlijā — ZZ/Padome
   (Lieta F-81/12)
   2012/C 295/60
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD12 pakāpē, īstenojot 2010. un 2011. gada amatā paaugstināšanu, atcelšana

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD12 pakāpē, īstenojot 2010. gada amatā paaugstināšanu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD12 pakāpē, īstenojot 2011. gada amatā paaugstināšanu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2012. gada 18. aprīļa lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību par viņa nepaaugstināšanu amatā AD12 pakāpē, īstenojot 2010. un 2011. gada amatā paaugstināšanu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-520/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. oktobrī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel/Germanwings GmbH

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. oktobrī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel/Germanwings GmbH

   (Lieta C-520/16)
   (2017/C 030/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel

      Atbildētāja: Germanwings GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtēju apstākļu iestāšanos jeb arī uz ārkārtējo apstākļu sekām, proti, [lidojuma] atcelšanu vai būtisku kavēšanos?

               2)

               Ja Tiesa uz 1. jautājumu atbildētu tādējādi, ka iespēja izvairīties attiecas uz kavēšanos: Ja ārkārtējie apstākļi skāruši iepriekšējo lidojumu izpildošo lidmašīnu, apkalpojošajam gaisa pārvadātājam jau tūlīt pēc ārkārtējo apstākļu iestāšanās iepriekšējā lidojumā ir jāpūlas nodrošināt rezerves lidmašīnu, jeb tas var nogaidīt, līdz kļūst skaidrs, vai ārkārtējie apstākļi radīs sekojošā lidojuma būtisku kavēšanos?

               3)

               Ja Tiesa uz 1. jautājumu atbildētu tādējādi, ka iespēja izvairīties attiecas uz kavēšanos: Vai subčārtera rezervācija ir pārmērīgs apgrūtinājums, ja tā izmaksas ir trīsreiz augstākas par faktiskā lidojuma izmaksām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-275/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. marta rīkojums – Hmicho/Padome

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/54

         Vispārējās tiesas 2016. gada 8. marta rīkojums – Hmicho/Padome
   (Lieta T-275/15) (1)

   (2016/C 156/74)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Apvienotās lietas C-482/13, C-484/13, C-485/13 un C-487/13: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 21. janvāra spriedums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Marchena (Spānija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unicaja Banco, SA/José Hidalgo Rueda u.c.(C-482/13), Caixabank SA/Manuel María Rueda Ledesma (C-484/13), Rosario Mesa Mesa (C-484/13), José Labella Crespo (C-485/13), Rosario Márquez Rodríguez (C-485/13), Rafael Gallardo Salvat (C-485/13), Manuela Márquez Rodríguez (C-485/13), Alberto Galán Luna (C-487/13), Domingo Galán Luna (C-487/13) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 93/13/EEK – Līgumi, kas noslēgti starp komersantiem un patērētājiem – Hipotēkas līgumi – Noteikumi par nokavējuma procentiem – Negodīgi noteikumi – Piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūra – Procentu apmēra samazināšana – Valsts tiesas kompetence

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/8

      Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 21. janvāra spriedums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Marchena (Spānija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unicaja Banco, SA/José Hidalgo Rueda u.c.(C-482/13), Caixabank SA/Manuel María Rueda Ledesma (C-484/13), Rosario Mesa Mesa (C-484/13), José Labella Crespo (C-485/13), Rosario Márquez Rodríguez (C-485/13), Rafael Gallardo Salvat (C-485/13), Manuela Márquez Rodríguez (C-485/13), Alberto Galán Luna (C-487/13), Domingo Galán Luna (C-487/13)
      (Apvienotās lietas C-482/13, C-484/13, C-485/13 un C-487/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Līgumi, kas noslēgti starp komersantiem un patērētājiem - Hipotēkas līgumi - Noteikumi par nokavējuma procentiem - Negodīgi noteikumi - Piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūra - Procentu apmēra samazināšana - Valsts tiesas kompetence)
      (2015/C 107/10)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Marchena

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Unicaja Banco, SA, Caixabank SA

         Atbildētāji: José Hidalgo Rueda, María del Carmen Vega Martín, Gestión Patrimonial Hive SL, Francisco Antonio López Reina, Rosa María Hidalgo Vega (C-482/13), Manuel María Rueda Ledesma (C-484/13), Rosario Mesa Mesa (C-484/13), José Labella Crespo (C-485/13), Rosario Márquez Rodríguez (C-485/13), Rafael Gallardo Salvat (C-485/13), Manuela Márquez Rodríguez (C-485/13), Alberto Galán Luna (C-487/13), Domingo Galán Luna (C-487/13)

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru valsts tiesai, kas izskata prasību par piedziņas vēršanu uz hipotēkas objektu, ir pienākums likt pārrēķināt summas, kas maksājamas atbilstoši hipotekārā aizdevuma līguma noteikumam, kurā paredzēti nokavējuma procenti, kuru likme ir augstāka par trīskāršu likumisko likmi, tā, lai šo procentu apmērs nepārsniegtu šo maksimālo apmēru, ja šīs valsts tiesību normas piemērošana:

                  —

                  neietekmē tiesas vērtējumu par šāda noteikuma negodīgumu un

                  —

                  nav šķērslis tam, lai valsts tiesa atstātu šo noteikumu bez piemērošanas, ja tā secinātu, ka tas ir “negodīgs” minētās direktīvas 3. panta 1. punkta izpratnē.

         (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta C-93/06: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 14. februārī

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/19

         Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 14. februārī
   (Lieta C-93/06)
   (2006/C 86/36)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 14. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Austrijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv María Amparo Alcover San Pedro un Dr. Bernhard Schima, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2003. gada 24. jūlija Direktīvu 2003/73/EK, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/94/EK III pielikumu (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 2. panta 1. punkts;

               2)

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 25. jūlijā.

      (1)  OV L 186, 34. lpp.


title: Lieta C-530/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedumu lietā T-425/11 Grieķija/Komisija 2014. gada 21. novembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedumu lietā T-425/11 Grieķija/Komisija 2014. gada 21. novembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-530/14 P)
   (2015/C 026/23)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouchagiar un P. J. Loewenthal)

      Otra lietas dalībniece: Grieķijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedumu, kas Komisijai paziņots 2014. gada 12. septembrī, lietā T-425/11 Grieķija/Komisija (ECLI: EU:T:2014:768);

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna nolēmuma pieņemšanai;

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas pamatā ir viens pamats: Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu, nospriežot, ka apstrīdētais pasākums nesniedza nekādas priekšrocības valsts īpašumā esošajiem kazino. Šis vienīgais Komisijas izvirzītais apelācijas pamats sastāv no trim daļām.
   Pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 52.–58. punktā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, nospriežot, ka valsts īpašumā esošiem kazino nav guvuši priekšrocību no zemākas ieejas maksas par katru apmeklētāju, pamatojoties uz apstrīdēto pasākumu, jo samaksātās summas atbilda 80 % no noteiktās ieejas maksas, ko iekasēja valsts īpašumā un privātīpašumā esošie kazino.
   Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 59.–68. punktā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, nospriežot, ka ar to vien, ka Komisija ir novērtējusi apstrīdētā pasākuma sniegtās priekšrocības kā tiešu de jure diskrimināciju, nebija pietiekami, un Komisijai priekšrocības pastāvēšana bija jāpamato ar apstrīdētā pasākuma ietekmes ekonomisku analīzi.
   Treškārt, pārsūdzētā sprieduma 74.–80. punktā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, nospriežot, pirmkārt, ka bezmaksas ieejas biļešu piemērošanas prakse nevarēja apstiprināt apstrīdētā pasākuma sniegtu priekšrocību, jo šis pasākums nebija sniedzis nekādu priekšrocību, un, otrkārt, ka Komisijai, lai šis arguments būtu pieņemams, bija jāsniedz pierādījumi par to, ka praksē piešķirto bezmaksas ieejas biļešu skaits bija nesamērīgi liels salīdzinājumā ar Grieķijas tiesību aktos, ar kuriem tika atļauta šāda prakse, paredzētajiem mērķiem, tādējādi pārkāpjot attiecīgajos valsts tiesību aktos izvirzītos nosacījumus.