title: Lieta C-466/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 25. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – HEITEC AG/HEITECH Promotion GmbH un RW

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 25. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – HEITEC AG/HEITECH Promotion GmbH un RW
      (Lieta C-466/20)
      (2020/C 443/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: HEITEC AG

         Atbildētāji: HEITECH Promotion GmbH un RW

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai akceptu Direktīvas 2008/95/EK (1) 9. panta 1. un 2. punkta, kā arī Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2) 54. panta 1. un 2. punkta un 111. panta 2. punkta izpratnē var liegt ne tikai, izmantojot tiesiskās aizsardzības līdzekli, ko iesniedz iestādē vai tiesā, bet arī pamatojoties uz rīcību, kas īstenota, neiesaistot iestādi vai tiesu?

                  2)

                  Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai brīdinājuma vēstule, ar kuru agrāka apzīmējuma īpašnieks pirms tiesvedības uzsākšanas pieprasa, lai vēlāka apzīmējuma īpašnieks apņemas izbeigt izmantot attiecīgo apzīmējumu un apņemas maksāt līgumsodu pārkāpuma gadījumā, ir uzskatāma par rīcību, kas ir pretēja akceptam Direktīvas 2008/95/EK 9. panta 1. un 2. punkta, kā arī Regulas (EK) Nr. 207/2009 54. panta 1. un 2. punkta un 111. panta 2. punkta nozīmē?

                  3)

                  Vai, lai aprēķinātu piecu gadu akcepta periodu Direktīvas 2008/95/EK 9. panta 1. un 2. punkta, kā arī Regulas (EK) Nr. 207/2009 54. panta 1. un 2. punkta un 111. panta 2. punkta izpratnē, tiesiskās aizsardzības līdzekļa gadījumā ir jāņem vērā brīdis, kad tas ir iesniegts tiesā, vai arī brīdis, kad to ir saņēmis atbildētājs? Vai šajā kontekstā ir nozīme tam, ka agrākas preču zīmes īpašnieka vainas dēļ atbildētājs tiesiskās aizsardzības līdzekli saņem ar kavēšanos, kas pārsniedz piecu gadu termiņu?

                  4)

                  Vai ierobežojumi atbilstoši Direktīvas 2008/95/EK 9. panta 1. un 2. punktam, kā arī Regulas (EK) Nr. 207/2009 54. panta 1. un 2. punktam un 111. panta 2. punktam līdztekus prasībām izbeigt darbību attiecas arī, piemēram, uz turpmākiem prasījumiem par zaudējumu atlīdzību, informācijas sniegšanu un iznīcināšanu, kas balstīti uz tiesību aktiem preču zīmju jomā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2008, L 299, 25. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi (Kodificēta versija) (OV 2009, L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-498/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 29. septembrī iesniedza Rechtbank Midden-Nederland (Nīderlande) – ZK kā JM tiesību pārņēmējs, BMA Nederland BV maksātnespējas procesa administrators/BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG. Persona, kas iestājusies lietā: Stichting Belangbehartiging Crediteuren BMA Nederland

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 29. septembrī iesniedza Rechtbank Midden-Nederland (Nīderlande) – ZK kā JM tiesību pārņēmējs, BMA Nederland BV maksātnespējas procesa administrators/BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG. Persona, kas iestājusies lietā: Stichting Belangbehartiging Crediteuren BMA Nederland

      (Lieta C-498/20)
      (2020/C 443/14)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Midden-Nederland

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: ZK kā JM tiesību pārņēmējs, BMA Nederland BV maksātnespējas procesa administrators

         Atbildētāja: BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG

         Persona, kas iestājusies lietā: Stichting Belangbehartiging Crediteuren BMA Nederland

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                              a)

                              Vai frāze “tās vietas [..], kur iestājies [..] notikums, kas rada kaitējumu” Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (pārstrādāta redakcija) (1) (turpmāk tekstā – “Briseles Ia regula”) 7. panta 2. punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka “vieta, kur iestājies kaitējumu radījušais notikums” (Handlungsort) ir tās sabiedrības juridiskās adreses atrašanās vieta, kura nevar apmierināt savu kreditoru prasījumus, ja šī neatgūstamība ir balstīta uz to, ka šīs sabiedrības galvenā mātessabiedrība nav izpildījusi rūpības pienākumu pret šiem kreditoriem?

                              b)

                              Vai Briseles Ia regulas 7. panta 2. punktā izmantotā frāze “tās vietas [..], kur iestājies [..] notikums, kas rada kaitējumu” ir jāinterpretē tādējādi, ka “vieta, kur ir materializējušies zaudējumi” (Erfolgsort) ir tās sabiedrības juridiskās adreses atrašanās vieta, kura nevar apmierināt savu kreditoru prasījumus, ja šī neatgūstamība ir balstīta uz to, ka šīs sabiedrības galvenā mātessabiedrība nav izpildījusi rūpības pienākumu pret šiem kreditoriem?

                              c)

                              Vai ir vajadzīgi papildu apstākļi, kas pamato to, ka jurisdikcija ir sabiedrības, kura nespēj apmierināt prasījumus, juridiskās adreses tiesai, un, ja jā, tad kādi?

                              d)

                              Vai, lai noteiktu kompetento tiesu saskaņā ar Briseles Ia regulas 7. panta 2. punktu, ir nozīme apstāklim, ka sabiedrības, kura nevar apmierināt savu kreditoru prasījumus, Nīderlandes maksātnespējas procesa administrators, pildot savu likumā noteikto maksātnespējīgā parādnieka mantas realizācijas uzdevumu, un kreditoru kopuma interesēs (bet ne to vārdā) ir iesniedzis prasību par zaudējumu atlīdzību saistībā ar atbildību par neatļautu darbību? Šāda prasība nozīmē, ka netiek pārbaudīta atsevišķo kreditoru individuālā situācija un ka trešajai personai, pret kuru celta prasība, salīdzinājumā ar maksātnespējas procesa administratoru nav pieejami visi aizstāvības pamati, kas, iespējams, būtu bijuši tā rīcībā pret katru atsevišķo kreditoru.

                              e)

                              Vai, lai noteiktu kompetento tiesu saskaņā ar Briseles Ia regulas 7. panta 2. punktu, ir nozīme apstāklim, ka daļas no kreditoriem, kuru interesēs maksātnespējas procesa administrators ir iesniedzis prasību, domicils neatrodas Eiropas Savienības teritorijā?

                  2)

                  Vai atbilde uz pirmo jautājumu ir atšķirīga, ja runa ir par prasību, ko iesniedzis fonds, kura mērķis ir pārstāvēt to kreditoru kolektīvās intereses, kas ir cietuši zaudējumus pirmā jautājuma izpratnē? Šādas kolektīvas prasības sekas ir tādas, ka attiecīgajā tiesvedībā netiek konstatēts a) kur atrodas šo kreditoru domicils, b) kādos īpašos apstākļos ir radušies attiecīgo kreditoru prasījumi pret sabiedrību, un c) vai pret atsevišķajiem kreditoriem pastāv rūpības pienākums iepriekš minētajā izpratnē un vai tas nav ticis izpildīts.

                  3)

                  Vai Briseles Ia regulas 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesa, kas izskata sākotnējo prasību, atceļot savu lēmumu, ar kuru tā ir atzinusi, ka tās jurisdikcijā ir izskatīt šo lietu, automātiski zaudē jurisdikciju izskatīt tiesvedībā iesaistījušās trešās personas iesniegto prasību?

                  4)

                              a)

                              Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 864/2007 (2007. gada 11. jūlijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (2) turpmāk tekstā – “Romas II regula”) 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “valsts, kurā radies kaitējums” ir valsts, kurā atrodas tās sabiedrības juridiskā adrese, kura nevar atlīdzināt zaudējumus, kurus cietuši ir šīs sabiedrības kreditori iepriekš minētās rūpības pienākuma neizpildes dēļ?

                              b)

                              Vai, lai noteiktu šo valsti, nozīme ir apstāklim, ka prasības ir iesniedzis maksātnespējas procesa administrators, pildot savu likumā noteikto maksātnespējīgā parādnieka mantas realizācijas uzdevumu un kolektīvo interešu pārstāvis kreditoru kopuma interesēs (bet ne to vārdā)?

                              c)

                              Vai, lai noteiktu šo valsti, nozīme ir apstāklim, ka daļas kreditoru domicils neatrodas Eiropas Savienības teritorijā?

                              d)

                              Vai apstāklis, ka starp maksātnespējīgo Nīderlandes sabiedrību un tās galveno mātessabiedrību bija noslēgti finansēšanas nolīgumi, kuros ar vienošanos par jurisdikcijas noteikšanu tika noteikta Vācijas tiesu jurisdikcija un atzīts, ka piemērojami ir Vācijas tiesību akti, nozīmē to, ka apgalvotajai BMA AG neatļautajai darbībai saskaņā ar Romas II regulas 4. panta 3. punktu acīmredzami ir ciešāka saikne ar citu valsti, kas nav Nīderlande?

         (1)  OV 2012, L 351, 1. lpp.

         (2)  OV 2007, L 199, 40. lpp.


title: Lieta C-512/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 13. oktobrī iesniedza Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) – P/Swiss International Air Lines AG

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 13. oktobrī iesniedza Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) – P/Swiss International Air Lines AG

      (Lieta C-512/20)
      (2020/C 443/15)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Noord-Holland

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: P

         Atbildētāja: Swiss International Air Lines AG

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1), ņemot vērā 1999. gada 21. jūnija Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu (2) 15. pantu un Komitejas lēmumus Nr. 1/2006 (3) un Nr. 1/2017 (4), tieši savienoto reisu gadījumā, kad starp izlidošanu no lidostas dalībvalsts teritorijā un ielidošanu lidostā trešās valsts teritorijā notiek plānota starpnosēšanās Šveicē ar lidmašīnas maiņu, attiecas arī uz tieši savienotu reisu no Šveices uz trešo valsti?

         (1)  OV 2004, L 46, 1. lpp.

         (2)  OV 2002, L 114, 73. lpp.

         (3)  2006/727/EK: Kopienas/Šveices gaisa transporta Komitejas Lēmums Nr. 1/2006 (2006. gada 18. oktobris), ar ko groza pielikumu Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīgumam par gaisa transportu (OV 2006, L 298, 23. lpp.).

         (4)  Eiropas Savienības/Šveices Apvienotās gaisa transporta komitejas, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas nolīgumu par gaisa transportu, Lēmums Nr. 1/2017 (2017. gada 29. novembris), ar ko aizstāj pielikumu Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas nolīgumam par gaisa transportu (OV 2017, L 348, 46. lpp.).


title: Lieta C-530/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. oktobrī iesniedza Satversmes tiesa (Latvija) – SIA “EUROAPTIEKA”/Ministru kabinets

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. oktobrī iesniedza Satversmes tiesa (Latvija) – SIA “EUROAPTIEKA”/Ministru kabinets
      (Lieta C-530/20)
      (2020/C 443/17)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Satversmes tiesa

         Pamatlietas puses

         Pieteikuma iesniedzēja: SIA “EUROAPTIEKA”

         Apstrīdēto aktu izdevusī institūcija: Ministru kabinets

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2001/83/EK (1) VIII sadaļas “Reklāma” izpratnē darbības, uz kurām attiecas apstrīdētajā normā ietvertais tiesiskais regulējums, ir uzskatāmas par zāļu reklāmu?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2001/83/EK 90. pants ir interpretējams tādējādi, ka ar to ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram aizliegto reklāmas paņēmienu saraksts tiek paplašināts un tiek noteikti stingrāki ierobežojumi, kas nav tieši ietverti direktīvas 90. pantā?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2001/83/EK 87. panta 3. punkta izpratnē pamatlietas tiesiskais regulējums ir uzskatāms par tādu, kas paredz ierobežojumu zāļu reklamēšanai ar mērķi veicināt to racionālu izmantošanu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 13. nod., 27. sējums, 69. lpp.).


title: Lieta C-621/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 20. novembrī Vienotā noregulējuma valde iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-411/17 Landesbank Baden-Württemberg/VNV

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 20. novembrī Vienotā noregulējuma valde iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-411/17 Landesbank Baden-Württemberg/VNV
      (Lieta C-621/20 P)
      (2020/C 443/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vienotā noregulējuma valde (pārstāvji: K.-Ph. Wojcik, H. Ehlers, P.A. Messina un J. Kerlin, kā arī H.-G. Kamann, F. Louis, P. Gey, advokāti)

         Pārējās lietas dalībnieces: Landesbank Baden-Württemberg, Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Vienotās noregulējuma valdes prasījumi ir šādi:

                  1.

                  atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedumu lietā T-411/17 lietā T-411/17 Landesbank Baden-Württemberg/VNV (EU:T:2020:435);

                  2.

                  noraidīt prasību par strīdīgā lēmuma atcelšanu;

                  3.

                  piespriest atbildētājai apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais apelācijas pamats: Vispārējās tiesas Reglamenta 85. panta 3. punkta pārkāpums, pierādījumu sagrozīšana un VNV tiesību uz taisnīgu tiesu neievērošana
      Pirmkārt, VNV apgalvo, ka Vispārējā tiesa, uzskatīdama, ka pierādījumi, kurus VNV sava lēmuma par aprēķinu attiecībā uz ex ante iemaksām vienotajā noregulējuma fondā par 2017. gadu (SRB/ES/SRF/2017/05) autentiskuma pienācīgas pierādīšanas nolūkā sniedza tiesas sēdē, ir nepieņemami, un līdz ar to secinādama, ka nav pienācīgi pierādīts VNV autentiskums, esot kļūdaini interpretējusi un piemērojusi sava Reglamenta 85. panta 3. punktu. Pirmkārt, VNV šajā ziņā apgalvo, ka bija pamatoti tiesas sēdē sniegt pierādījumus minētā lēmuma autentiskuma pienācīgas pierādīšanas nolūkā, jo jautājums par autentiskuma pierādījuma trūkumu pirms tam neesot ticis aplūkots nedz rakstveida procesā, nedz Vispārējās tiesas procesa organizatoriskajos pasākumos vai pierādījumu savākšanas pasākumos. Otrkārt, VNV apgalvo, ka Vispārējā tiesa, ignorēdama šos pierādījumus un konstatēdama, ka šie pierādījumi – pat ja tie būtu pieņemami – ir nepamatoti, esot sagrozījusi tai iesniegtos pierādījumus. Papildus tam Vispārējā tiesa, konstatēdama, ka pierādījumi katrā ziņā neietver informāciju, kas dotu iespēju konstatēt nesaraujamu saikni starp pavadzīmi, kuru pašrocīgi parakstījusi VNV priekšsēdētāja, un strīdīgā lēmuma pielikumu, esot ignorējusi pavadzīmes numuru, kas norāda uz nesaraujamo saikni starp pavadzīmi un elektronisko dokumentu, kurā ietverts strīdīgais lēmums un tā pielikums. Treškārt, VNV apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot ievērojusi tās tiesības uz taisnīgu tiesu, jo pirms tiesas sēdes jautājumu par autentiskuma pienācīga pierādījuma trūkumu neesot izvirzījusi, neesot piekritusi VNV ierosinājumam par papildu pierādījumu sniegšanu un nevienā brīdī neesot norādījusi VNV, ka iesniegtos pierādījumus uzskata par nepietiekamiem.
      Otrais apelācijas pamats: LESD 296. panta un Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpums
      Otrkārt, VNV arī apgalvo, ka Vispārējā tiesa, konstatēdama, ka Deleģētās regulas (ES) 2015/63 (1) 4.–7. un 9. pantā un I pielikumā paredzētā aprēķināšanas metode ir nepārredzama un ka tādēļ strīdīgais lēmums automātiski nav uzskatāms par pienācīgi pamatotu, jo Landesbank Baden-Württemberg nespēj pilnīgi pārbaudīt aprēķina pareizību, esot pārspīlējusi LESD 296. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta prasības. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējai tiesai nav izdevies izskaidrot šo prasību saderību ar LESD 339. pantā noteikto pienākumu neizpaust informāciju, kas strīdīgajā lēmumā pat neesot pieminēts, kā arī ar citiem Savienības tiesību principiem. Deleģētajā regulā esot izveidots samērīgs līdzsvars starp pārredzamības principu, dienesta noslēpuma ievērošanas pienākumu un citiem ar šo regulu sasniedzamajiem mērķiem, it īpaši – sasniegt konkrētu vienotā noregulējuma fonda finansēšanai paredzēto iemaksu mērķapjomu un taisnīgi un samērīgi ieturēt iemaksas no visām attiecīgajām kredītiestādēm un finanšu iestādēm. VNV strīdīgā lēmuma pamatojumā esot pienācīgi ievērojusi šo tiesisko regulējumu.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).


title: Lieta C-190/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 4. oktobra rīkojums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MG, NH/Germanwings GmbH

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/18

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 4. oktobra rīkojums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MG, NH/Germanwings GmbH

      (Lieta C-190/19) (1)

      (2020/C 443/19)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta C-413/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 2. oktobra rīkojums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/18

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 2. oktobra rīkojums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
      (Lieta C-413/19) (1)

      (2020/C 443/20)
      Tiesvedības valoda – slovēņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 246, 22.7.2019.


title: Lieta C-671/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 24. oktobra rīkojums (Conseil du Contentieux des Étrangers (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/État belge

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/18

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 24. oktobra rīkojums (Conseil du Contentieux des Étrangers (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/État belge

      (Lieta C-671/19) (1)

      (2020/C 443/21)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta T-636/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. oktobrī – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VOLUMA”)

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/26

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. oktobrī – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VOLUMA”)
      (Lieta T-636/20)
      (2020/C 443/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dermavita Company SARL (Beirūta, Libāna) (pārstāvji: D. Todorov, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVÉDERM VOLUMA” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 6 547 301

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 24. augusta lēmums lietā R 1016/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  lūgt EUIPO uzskatīt apelācijas sūdzību par iesniegtu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 101. panta 4. punkta, 104., 106. un 107. panta pārkāpums.


title: Lieta T-637/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. oktobrī – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VOLITE”)

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/26

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. oktobrī – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VOLITE”)
      (Lieta T-637/20)
      (2020/C 443/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dermavita Company SARL (Beirūta, Libāna) (pārstāvji: D. Todorov, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVÉDERM VOLITE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 413 406

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 21. jūnija lēmums lietā R 1015/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  lūgt EUIPO uzskatīt apelācijas sūdzību par iesniegtu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 101. panta 4. punkta, 104. panta, 106. un 107. panta pārkāpums.


title: Lieta T-648/20: Prasība, kas celta 2020. gada 26. oktobrī – NB/Eiropas Savienības Tiesa

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/27

      Prasība, kas celta 2020. gada 26. oktobrī – NB/Eiropas Savienības Tiesa
      (Lieta T-648/20)
      (2020/C 443/32)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: NB (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu prasītāju nepaaugstināt amatā AST10 pakāpē no 2019. gada 1. janvāra;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu [X] “pārkvalificēt”/paaugstināt amatā AST10 pakāpē no 2019. gada 1. janvāra;

                  —

                  pilnībā pakārtoti, atcelt visus lēmumus prasītāja kolēģus “pārkvalificēt”/paaugstināt amatā AST10 pakāpē no 2019. gada 1. janvāra;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz apstrīdētā lēmuma juridiskā pamatojuma neesamību.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz administrācijas pieejas nelikumību attiecībā uz pāreju no AST9 pakāpes uz AST10 pakāpi.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 31. panta 3. punkta neievērošanu.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz personāla neinformēšanu par noteikumiem, kas ir piemērojami pārejai no AST9 pakāpes uz AST10 pakāpi.


title: Lieta T-651/20: Prasība, kas celta 2020. gada 23. oktobrī – KL/EIB

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/28

      Prasība, kas celta 2020. gada 23. oktobrī – KL/EIB
      (Lieta T-651/20)
      (2020/C 443/33)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: KL (pārstāvji: L. Levi un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  līdz ar to, atcelt EIB 2020. gada 28. februāra lēmumu, saskaņā ar kuru prasītāja neierašanās uz medicīnisko pārbaudi 2019. gada 23. decembrī un 2020. gada 3. un 28. februārī ir nepamatotas, ievērojot Personāla administratīvo noteikumu X pielikuma 3.6. pantu;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt 15. jūlija lēmumu noraidīt prasītāja administratīvo sūdzību par 2020. gada 28. februāra sākotnējo lēmumu;

                  —

                  piespriest EIB atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest EIB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz Personāla administratīvo noteikumu X pielikuma 2.3. un 3.6. pantu pārkāpumu. Šajā ziņā prasītājs apgalvo, ka viņš nav varējis ierasties uz medicīnisko pārbaudi nepārvaramas varas dēļ, un tādējādi norāda uz iepriekš minētajās normās paredzētajiem izņēmumiem.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses un samērīguma principa pārkāpumu. Prasītājs it īpaši apgalvo, ka atbildētājas pieņemtais lēmums par sistemātisko medicīnisko pārbaudi pēc katras medicīniskās izziņas par darbnespēju var pasliktināt viņa veselības stāvokli, liekot viņam palielināt pārsūdzību skaitu, un pārkāpj iepriekš minētos principus.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz iebildi par prettiesiskumu. Prasītājs apgalvo, ka Personāla administratīvo noteikumu X pielikuma 3.4. pants esot pretējs Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. un 34. pantam, jo minētā panta piemērošanas rezultātā praktiski tiekot likvidēts, pirmkārt, viņa ikgadējais atvaļinājums un, otrkārt, jebkāda darba samaksa no brīža, kad viņš ir izmantojis visu savu ikgadējo atvaļinājumu.


title: Lieta T-660/20: Prasība, kas celta 2020. gada 4. novembrī – Zhejiang Beyondsun Green Energy Technology/Komisija

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/29

      Prasība, kas celta 2020. gada 4. novembrī – Zhejiang Beyondsun Green Energy Technology/Komisija
      (Lieta T-660/20)
      (2020/C 443/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Zhejiang Beyondsun Green Energy Technology Co. Ltd (Huzhou, Ķīna) (pārstāvji: Y. Melin un B. Vigneron, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1216 (2020. gada 24. augusts), ar ko ar Īstenošanas regulu (ES) 2017/1570 atcelto saistību pārkāpšanas dēļ atzīst par nederīgiem Zhejiang Trunsun Solar Co Ltd. izdotos rēķinus;

                  —

                  piespriest Komisijai un jebkurai personai, kam tiktu atļauts iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam tiesvedībās laikā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz lietas apstākļiem un pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 8. pantu, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1037 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 13. pantu un it īpaši to 9. punktu, jo Komisija uzskatīja, ka prasītāja neesot izpildījusi saistību noteikumus, par kādiem Komisija bija vienojusies ar CCCME, kura rīkojās prasītāja uzdevumā. Prasītāja neesot pārkāpusi to, ko tā bija apņēmusies atbilstoši saistībām, kad tā izsniedza komercrēķinus ar pārskatītām cenām saskaņā ar MIC mainīgo maksājumu importam, kurš bija laists brīva apgrozībā pēc tam, kad stājās spēkā regula, ar ko tika atceltas saistības un ieviests MIC mainīgais maksājums, proti, pēc 2017. gada 1. oktobra.

                  2.

                  Ar otro pamatu, pakārtoti, tiek apgalvots, ka, pat ja prasītāja nebūtu izpildījusi saistības, kas tā nebija, Komisija esot rīkojusies prettiesiski, atzīstot attiecīgos rēķinus par nederīgiem un iekasējot par tiem maksājumus, jo pilnvaras, uz kurām tā atsaucās, lai šādi rīkotos, bija izbeigušās un/vai atsauktas. Tas tā ir, jo Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1238/2013 un Nr. 1239/2013 zaudēja spēku 2015. gada 7. decembrī (saskaņā ar abu regulu 5. pantu). Līdzīgi Īstenošanas Regulas (ES) Nr. 2017/367 un Nr. 2017/366 zaudēja spēku 2018. gada 3. septembrī (saskaņā ar abu regulu 6. pantu). Katrā ziņā Īstenošanas Regulas (ES) 2017/367 2. un 3. punkts un Īstenošanas regulas (ES) 2017/366 2. un 3. punkts jau bija atcelts ar Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/1570 1. panta 4. punktu, 1. panta 5. punktu un 3. panta 3. un 4. punktu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu, kas arī izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka pat ja prasītāja būtu pārkāpusi saistības un Vispārējā tiesa neatzītu, ka Komisijas pilnvaras tika atceltas un anulētas ar apstrīdētās regulas pieņemšanu, Komisija esot pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 8. panta 1., 9. un 10. punktu un 10. panta 5. punktu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1037 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 13. panta 1., 9. un 10 punktu un 16. panta 5. punktu, kad tā par nederīgiem atzina saistību rēķinus un uzdeva muitas iestādēm iekasēt maksājumus ar atpakaļejošu spēku.


title: Lieta T-665/20: Prasība, kas celta 2020. gada 6. novembrī – Ryanair/Komisija

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/30

      Prasība, kas celta 2020. gada 6. novembrī – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-665/20)
      (2020/C 443/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Juridiskais pamatojums

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 26. aprīļa lēmumu (ES) par valsts atbalstu SA.56867 COVID 19 – Vācija – Kompensācija par COVID-19 uzliesmojuma radītajiem zaudējumiem Condor Flugdienst GmbH (1); un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Prasītāja arī lūdza, lai tās prasība tiktu izskatīta paātrinātajā tiesvedībā saskaņā ar Tiesas statūtu 23.a pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot pārkāpusi konkrētas LESD normas un Eiropas tiesību vispārējos principus attiecībā uz diskriminācijas aizliegumu, pakalpojumu sniegšanas brīvību un uzņēmējdarbības brīvību, kas ir ES gaisa transporta tirgus liberalizācijas pamatā. ES gaisa transporta tirgus liberalizācija ir ļāvusi attīstīties patiesi Viseiropas zemo cenu aviosabiedrībām. Atļaujot Vācijai rezervēt atbalstu Condor, Eiropas Komisija neesot ņēmusi vērā kaitējumu, ko ceļošanas ierobežojumi COVID-19 krīzes dēļ ir nodarījuši šādām Viseiropas aviosabiedrībām.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pārbaudot atbalsta samērīguma ar kaitējumu, kas nodarīts ar ceļošanas ierobežojumiem COVID-19 krīzes dēļ, it īpaši uzskatot pagarināto Condor maksātnespējas laikposmu par tiešu kaitējumu, kas ir jākompensē ar atbalstu, un uzskatot, ka Condor tiks pārdota 2022. gada jūnijā un ieņēmumus tā varēs izmantot, lai atmaksātu atbalsta daļu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija neesot uzsākusi formālu izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz nozīmīgām grūtībām, un esot pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot ievērojusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  Eiropas Komisijas 2020. gada 26. aprīļa lēmums (ES) par valsts atbalstu SA.56867 COVID 19 – Vācija – Kompensācija par COVID-19 uzliesmojuma radītajiem zaudējumiem Condor Flugdienst GmbH (OV 2020 C 310, 5. lpp.).


title: Lieta C-59/19: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 24. novembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wikingerhof GmbH & Co. KG/Booking.com BV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – Tiesu jurisdikcija – 7. panta 1. un 2. punkts – Īpašā jurisdikcija lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu – Prasība izbeigt komercpraksi, kas tiek uzskatīta par nesaderīgu ar konkurences tiesībām – Apgalvojums par dominējošu stāvokli, kas izpaužas kā komercprakse, uz kuru attiecas līguma noteikumi – Izmitināšanas vietu rezervēšanas platforma tiešsaistē booking.com)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/6

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 24. novembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wikingerhof GmbH & Co. KG/Booking.com BV

      (Lieta C-59/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Tiesu jurisdikcija - 7. panta 1. un 2. punkts - Īpašā jurisdikcija lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu - Prasība izbeigt komercpraksi, kas tiek uzskatīta par nesaderīgu ar konkurences tiesībām - Apgalvojums par dominējošu stāvokli, kas izpaužas kā komercprakse, uz kuru attiecas līguma noteikumi - Izmitināšanas vietu rezervēšanas platforma tiešsaistē booking.com)
      (2021/C 35/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Wikingerhof GmbH & Co. KG

         Atbildētāja: Booking.com BV

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka to piemēro prasībai, kura celta ar nolūku izbeigt konkrētas darbības, kas ir veiktas prasītāju un atbildētāju saistošās līgumiskajās attiecībās, un kura ir pamatota ar apgalvojumu par atbildētāja dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, pārkāpjot konkurences tiesības.

         (1)  OV C 155, 6.5.2019.


title: Lieta C-693/18: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret X (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Regula (EK) Nr. 715/2007 – 3. panta 10. punkts – 5. panta 2. punkts – Pārveidošanas ierīce – Mehāniskie transportlīdzekļi – Dīzeļdzinējs – Piesārņotāju emisijas – Programmatūra, kas iedarbojas uz dzinēja vadības bloku – Tehnoloģijas un stratēģijas, kas ļauj ierobežot piesārņotāju emisiju rašanos)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/2

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret X
      (Lieta C-693/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Regula (EK) Nr. 715/2007 - 3. panta 10. punkts - 5. panta 2. punkts - Pārveidošanas ierīce - Mehāniskie transportlīdzekļi - Dīzeļdzinējs - Piesārņotāju emisijas - Programmatūra, kas iedarbojas uz dzinēja vadības bloku - Tehnoloģijas un stratēģijas, kas ļauj ierobežot piesārņotāju emisiju rašanos)
      (2021/C 53/02)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      X

         piedaloties: CLCV u.c., A u.c., B, AGLP u.c., C u.c.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai 3. panta 10. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “konstrukcijas elements” šīs tiesību normas izpratnē ir programmatūra, kas ir ievietota dzinēja vadības blokā vai kas uz to iedarbojas, ja tā ietekmē emisiju kontroles sistēmas darbību un samazina tās efektivitāti.

                  2)

                  Regulas Nr. 715/2007 3. panta 10. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “emisiju kontroles sistēma” šīs tiesību normas izpratnē ietilpst gan tehnoloģijas un tā saucamā “izplūdes gāzu pēcapstrādes” stratēģija, kuras samazina emisijas pēc tam, proti, pēc to rašanās, gan arī tās, kuras – tāpat kā izplūdes gāzu recirkulācijas sistēma – samazina emisijas iepriekš, proti, to veidošanās laikā.

                  3)

                  Regulas Nr. 715/2007 3. panta 10. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par “pārveidošanas ierīci” šīs tiesību normas izpratnē ir uzskatāma ierīce, kura atpazīst visus parametrus, kas saistīti ar šajā regulā paredzēto tipa apstiprinājuma procedūru norisi, lai šo procedūru laikā uzlabotu emisiju kontroles sistēmas darbību un tādējādi panāktu transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, arī tad, ja tādu uzlabojumu atsevišķos gadījumos iespējams novērot arī transportlīdzekļa normālas ekspluatācijas apstākļos.

                  4)

                  Regulas Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz tādu pārveidošanas ierīci kā pamatlietā aplūkotā, ar kuru tipa apstiprinājuma procedūrās sistemātiski tiek uzlabota transportlīdzekļu emisiju kontroles sistēmas darbība, lai ievērotu šajā regulā noteiktās emisiju robežvērtības un lai tādējādi iegūtu šo transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu, nevar attiecināt šajā tiesību normā paredzēto izņēmumu no tādu ierīču aizlieguma, kas ir saistīts ar dzinēja aizsardzību pret bojājumiem vai nelaimes gadījumu un ar transportlīdzekļa drošu lietošanu, arī tad, ja šī ierīce palīdz novērst dzinēja nodilumu vai aizsērēšanu.

         (1)  OV C 82, 4.3.2019.


title: Lieta C-808/18: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija (Valsts pienākumu neizpilde – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Robežkontroles, patvēruma un imigrācijas politika – Direktīvas 2008/115/EK, 2013/32/ES un 2013/33/ES – Starptautiskās aizsardzības piešķiršanas procedūra – Efektīva piekļuve – Robežprocedūra – Procesuālās garantijas – Obligāta ievietošana tranzīta zonās – Aizturēšana – To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi – Prasības, kas celtas par administratīviem lēmumiem, ar kuriem ir noraidīts starptautiskās aizsardzības pieteikums – Tiesības palikt teritorijā)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/3

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija
      (Lieta C-808/18) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Robežkontroles, patvēruma un imigrācijas politika - Direktīvas 2008/115/EK, 2013/32/ES un 2013/33/ES - Starptautiskās aizsardzības piešķiršanas procedūra - Efektīva piekļuve - Robežprocedūra - Procesuālās garantijas - Obligāta ievietošana tranzīta zonās - Aizturēšana - To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - Prasības, kas celtas par administratīviem lēmumiem, ar kuriem ir noraidīts starptautiskās aizsardzības pieteikums - Tiesības palikt teritorijā)
      (2021/C 53/03)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Condou-Durande, A. Tokár un J. Tomkin)

         Atbildētāja: Ungārija (pārstāvji: M.Z. Fehér un M. M. Tátrai)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Ungārija nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 5. pantā, 6. panta 1. punktā, 12. panta 1. punktā un 13. panta 1. punktā, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 6. pantā, 24. panta 3. punktā, 43. pantā un 46. panta 5. punktā un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/33/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai, 8., 9. un 11. pantā:

                              —

                              paredzot, ka starptautiskās aizsardzības pieteikumi no trešo valstu valstspiederīgajiem vai bezvalstniekiem, kuri, ierodoties no Serbijas, vēlas tās teritorijā piekļūt starptautiskās aizsardzības procedūrai, var tikt sagatavoti tikai Reskes (Ungārija) un Tompas (Ungārija) tranzīta zonās, vienlaikus īstenojot pastāvīgu un vispārēju administratīvo praksi, kas krasi ierobežo to pieteikuma iesniedzēju skaitu dienā, kuriem ir atļauts iekļūt šajās tranzīta zonās;

                              —

                              ieviešot vispārēju starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju aizturēšanas sistēmu Reskes un Tompas tranzīta zonās, tādējādi neievērojot Direktīvas 2013/32 24. panta 3. punktā un 43. pantā, kā arī Direktīvas 2013/33 8., 9. un 11. pantā paredzētās garantijas;

                              —

                              atļaujot izraidīt visus trešo valstu valstspiederīgos, kuri nelikumīgi uzturas tās teritorijā, izņemot par pārkāpuma izdarīšanu aizdomās turētos, neievērojot Direktīvas 2008/115 5. pantā, 6. panta 1. punktā, 12. panta 1. punktā un 13. panta 1. punktā paredzētās procedūras un garantijas;

                              —

                              pakārtojot starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju, kuri ietilpst Direktīvas 2013/32 46. panta 5. punkta piemērošanas jomā, tiesību palikt tās teritorijā īstenošanu nosacījumiem, kas ir pretrunā Savienības tiesībām.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Ungārija sedz savus, kā arī atlīdzina četras piektdaļas no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem.

                  4)

                  Eiropas Komisija sedz vienu piektdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem pati.

         (1)  OV C 155, 6.5.2019.


title: Lieta C-216/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WQ/Land Berlin (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā lauksaimniecības politika – Regula (ES) Nr. 1307/2013 – Noteikumi par tiešajiem maksājumiem lauksaimniekiem saskaņā ar atbalsta shēmām – Pamata maksājuma shēma – 24. panta 2. punkta pirmais teikums – Jēdziens “atbalsttiesīgs hektārs, kas ir lauksaimnieka rīcībā” – Trešās personas veikta attiecīgās platības nelikumīga izmantošana – 32. panta 2. punkta b) apakšpunkta ii) punkts – Maksājumtiesību aktivizēšanas pieteikums par apmežotu platību – Jēdziens “platība, par kuru 2008. gadā bija tiesības saņemt maksājumus” – Vienotā maksājuma shēma vai vienotā platībmaksājuma shēma)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/4

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WQ/Land Berlin

      (Lieta C-216/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika - Regula (ES) Nr. 1307/2013 - Noteikumi par tiešajiem maksājumiem lauksaimniekiem saskaņā ar atbalsta shēmām - Pamata maksājuma shēma - 24. panta 2. punkta pirmais teikums - Jēdziens “atbalsttiesīgs hektārs, kas ir lauksaimnieka rīcībā” - Trešās personas veikta attiecīgās platības nelikumīga izmantošana - 32. panta 2. punkta b) apakšpunkta ii) punkts - Maksājumtiesību aktivizēšanas pieteikums par apmežotu platību - Jēdziens “platība, par kuru 2008. gadā bija tiesības saņemt maksājumus” - Vienotā maksājuma shēma vai vienotā platībmaksājuma shēma)
      (2021/C 53/04)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Berlin

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: WQ

         Atbildētāja: Land Berlin

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009, 24. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja atbalsta pieteikumu ir iesniedzis gan lauksaimniecības platību īpašnieks, gan trešā persona, kas bez jebkāda juridiska pamata faktiski izmanto šīs platības, atbalsttiesīgie hektāri, kuri atbilst šīm platībām, šīs tiesību normas izpratnē ir tikai šo platību īpašnieka “rīcībā”.

                  2)

                  Regulas Nr. 1307/2013 32. panta 2. punkta b) apakšpunkta ii) punkts, it īpaši frāze “jebkura platība, par kuru 2008. gadā bija tiesības saņemt maksājumus saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu vai vienotā platībmaksājuma shēmu, kas paredzētas attiecīgi [Padomes Regulas (EK) Nr. 1782/2003 (2003. gada 29. septembris), ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 479/2008 (2008. gada 29. aprīlis),] III sadaļā un IV A sadaļā”, ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar pieteikumu aktivizēt tiesības atstāt zemi atmatā attiecībā uz apmežotu platību saskaņā ar šo tiesību normu par attiecīgo platību 2008. gadā bija jāiesniedz atbalsta pieteikums saskaņā ar Regulas Nr. 1782/2003, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 479/2008, 22. pantu, kam seko administratīva atbalsttiesīguma pārbaude atbilstoši šīs regulas 23. pantam un vajadzības gadījumā pārbaude uz vietas saskaņā ar minētās regulas 25. pantu. Turklāt ir jābūt izpildītiem visiem pārējiem nosacījumiem, kas paredzēti šīs pašas regulas III sadaļā un IV A sadaļā tiešo maksājumu saņemšanai.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-218/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Adina Onofrei/Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Piekļuve advokāta profesijai – Atbrīvojums no prasībām par apmācību un diplomu – Atbrīvojuma piešķiršana – Nosacījumi – Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir paredzēts atbrīvojums A kategorijas ierēdņiem un bijušajiem ierēdņiem vai tiem pielīdzinātiem, kas praktizē dalībvalsts tiesības valsts teritorijā attiecīgās dalībvalsts civildienestā vai starptautiskā organizācijā)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/5

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Adina Onofrei/Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris

      (Lieta C-218/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personu brīva pārvietošanās - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Piekļuve advokāta profesijai - Atbrīvojums no prasībām par apmācību un diplomu - Atbrīvojuma piešķiršana - Nosacījumi - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir paredzēts atbrīvojums A kategorijas ierēdņiem un bijušajiem ierēdņiem vai tiem pielīdzinātiem, kas praktizē dalībvalsts tiesības valsts teritorijā attiecīgās dalībvalsts civildienestā vai starptautiskā organizācijā)
      (2021/C 53/05)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Adina Onofrei

         Atbildētāji: Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                  —

                  tiem pretrunā ir tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram atbrīvojums no teorētiskās un praktiskās apmācības, kā arī no sertifikāta par atbilstību advokāta profesijai, kas principā ir paredzēts, lai piekļūtu advokāta profesijai, tiek piešķirts tikai noteiktiem vienas dalībvalsts civildienestā nodarbinātajiem, kuri šādā statusā šajā dalībvalstī ir darbojušies valsts pārvaldē, sabiedrisko pakalpojumu iestādē vai starptautiskā organizācijā, un atbilstoši kuram šādu atbrīvojumu nevar saņemt Eiropas Savienības ierēdņi, darbinieki vai bijušie darbinieki, kas šādā statusā ir darbojušies Savienības iestādē un ārpus Francijas teritorijas;

                  —

                  tiem nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram šāds atbrīvojums tiek piešķirts ar nosacījumu, ka ieinteresētā persona ir praktizējusi juridiskas darbības dalībvalsts tiesību jomā, un tiek atteikts Eiropas Savienības ierēdņiem, darbiniekiem vai bijušajiem darbiniekiem, kas šādā statusā ir veikuši juridiskas darbības vienā vai vairākās Savienības tiesībās ietilpstošās jomās, ja vien ar to netiek izslēgts, ka tiek ņemta vērā to juridiskā darbība, kura ietver praktizēšanu dalībvalsts tiesībās.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-316/19: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – LESD 343. pants – Privilēģijas un imunitāte Eiropas Savienībā – Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) un Eiropas Centrālās bankas (ECB) Statūti – 39. pants – ECB privilēģijas un imunitāte – Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā – 2., 18. un 22. pants – ECB arhīvu neaizskaramības princips – Dokumentu izņemšana Slovēnijas Centrālās bankas telpās – Ar ECBS un Eurosistēmas uzdevumu izpildi saistīti dokumenti – LES 4. panta 3. punkts – Lojālas sadarbības princips)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/6

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
      (Lieta C-316/19) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 343. pants - Privilēģijas un imunitāte Eiropas Savienībā - Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) un Eiropas Centrālās bankas (ECB) Statūti - 39. pants - ECB privilēģijas un imunitāte - Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā - 2., 18. un 22. pants - ECB arhīvu neaizskaramības princips - Dokumentu izņemšana Slovēnijas Centrālās bankas telpās - Ar ECBS un Eurosistēmas uzdevumu izpildi saistīti dokumenti - LES 4. panta 3. punkts - Lojālas sadarbības princips)
      (2021/C 53/06)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn un B. Rous Demiri)

         Atbildētāja: Slovēnijas Republika (pārstāves: V. Klemenc, A. Grum, N. Pintar Gosenca un K. Rejec Longar)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji: K. Kaiser un C. Zilioli, kā arī F. Malfrère un A. Šega, pārstāvji, kuriem palīdz D. Sarmiento Ramírez-Escudero, abogado)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Vienpusēji izņemot ar Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eurosistēmas uzdevumu izpildi saistītos dokumentus Banka Slovenije (Slovēnijas Centrālā banka) telpās un laikposmā pēc šīs izņemšanas lojāli nesadarbojoties ar Eiropas Centrālo banku šajā jomā, Slovēnijas Republika nav izpildījusi LESD 343. pantā, Protokola (Nr. 4) par Eiropas Centrālo banku sistēmas Statūtiem un Eiropas Centrālās bankas Statūtiem 39. pantā, Protokola (Nr. 7) par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 2., 18. un 22. pantā, kā arī LES 4. panta 3. punktā paredzētos pienākumus.

                  2)

                  Slovēnijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Centrālā banka sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 187, 3.6.2019.


title: Lieta C-336/19: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Grondwettelijk Hof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Centraal Israëlitisch Consistorie van België u.c./Vlaamse Regering (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dzīvnieku aizsardzība nonāvēšanas laikā – Regula (EK) Nr. 1099/2009 – 4. panta 1. punkts – Pienākums dzīvniekus pirms nonāvēšanas apdullināt – 4. panta 4. punkts – Atkāpe saistībā ar rituālu kaušanu – 26. panta 2. punkts – Iespēja dalībvalstīm pieņemt valsts noteikumus, kuru mērķis ir nodrošināt plašāku dzīvnieku aizsardzību rituālās kaušanas laikā – Interpretācija – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru rituālās kaušanas laikā ir prasīta atgriezeniska apdullināšana, kas nevar izraisīt nāvi – LESD 13. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 10. pants – Ticības brīvība – Tiesības paust ticību – Ierobežojums – Samērīgums – Vienprātības starp Eiropas Savienības dalībvalstīm neesamība – Dalībvalstīm piešķirtā rīcības brīvība – Subsidiaritātes princips – Spēkā esamība – Atšķirīga attieksme pret rituālo kaušanu un dzīvnieku nonāvēšanu medību vai zvejas, kā arī kultūras vai sporta pasākumu laikā – Diskriminācijas neesamība – Pamattiesību hartas 20., 21. un 22. pants)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/7

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Grondwettelijk Hof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Centraal Israëlitisch Consistorie van België u.c./Vlaamse Regering

      (Lieta C-336/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dzīvnieku aizsardzība nonāvēšanas laikā - Regula (EK) Nr. 1099/2009 - 4. panta 1. punkts - Pienākums dzīvniekus pirms nonāvēšanas apdullināt - 4. panta 4. punkts - Atkāpe saistībā ar rituālu kaušanu - 26. panta 2. punkts - Iespēja dalībvalstīm pieņemt valsts noteikumus, kuru mērķis ir nodrošināt plašāku dzīvnieku aizsardzību rituālās kaušanas laikā - Interpretācija - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru rituālās kaušanas laikā ir prasīta atgriezeniska apdullināšana, kas nevar izraisīt nāvi - LESD 13. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 10. pants - Ticības brīvība - Tiesības paust ticību - Ierobežojums - Samērīgums - Vienprātības starp Eiropas Savienības dalībvalstīm neesamība - Dalībvalstīm piešķirtā rīcības brīvība - Subsidiaritātes princips - Spēkā esamība - Atšķirīga attieksme pret rituālo kaušanu un dzīvnieku nonāvēšanu medību vai zvejas, kā arī kultūras vai sporta pasākumu laikā - Diskriminācijas neesamība - Pamattiesību hartas 20., 21. un 22. pants)
      (2021/C 53/07)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Grondwettelijk Hof

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Centraal Israëlitisch Consistorie van België u.c., Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België u.c, Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België- Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW u.c.

         Atbildētāja: Vlaamse Regering

         Piedaloties: LI, Waalse Regering, Kosher Poultry BVBA u.c., Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 1099/2009 (2009. gada 24. septembris) par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā 26. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunkts, lasot to LESD 13. panta un Hartas 10. panta 1. punkta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā rituālās kaušanas laika ir prasīta atgriezeniskas apdullināšanas metode, kas nevar izraisīt dzīvnieka nāvi.

                  2)

                  Izskatot trešo prejudiciālo jautājumu, nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 1099/2009 26. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta spēkā esamību.

         (1)  OV C 270, 12.8.2019.


title: Lieta C-342/19 P: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Fabio De Masi, Yanis Varoufakis/Eiropas Centrālā banka (ECB) (Apelācija – Piekļuve Eiropas Centrālās bankas (ECB) dokumentiem – Lēmums 2004/258/EK – 4. panta 3. punkts – Izņēmumi – ECB saņemtais dokuments – Paziņojums ārpakalpojumu sniedzējam – Iekšēja izmantošana apspriedēm un iepriekšējām konsultācijām – Piekļuves atteikums)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/8

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Fabio De Masi, Yanis Varoufakis/Eiropas Centrālā banka (ECB)
      (Lieta C-342/19 P) (1)

      (Apelācija - Piekļuve Eiropas Centrālās bankas (ECB) dokumentiem - Lēmums 2004/258/EK - 4. panta 3. punkts - Izņēmumi - ECB saņemtais dokuments - Paziņojums ārpakalpojumu sniedzējam - Iekšēja izmantošana apspriedēm un iepriekšējām konsultācijām - Piekļuves atteikums)
      (2021/C 53/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Fabio De Masi, Yanis Varoufakis (pārstāvis: A. Fischer-Lescano, Universitätsprofessor)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji: F. von Lindeiner un A. Korb, kuriem palīdz H.-G. Kamann, Rechtsanwalt)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Fabio de Masi un Yanis Varoufakis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta C-346/19: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundeszentralamt für Steuern/Y GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – PVN atmaksāšana – Direktīva 2008/9/EK – 8. panta 2. punkta d) apakšpunkts – 15. pants – Rēķina numura norādīšana – Atmaksāšanas pieteikums)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/8

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundeszentralamt für Steuern/Y GmbH

      (Lieta C-346/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - PVN atmaksāšana - Direktīva 2008/9/EK - 8. panta 2. punkta d) apakšpunkts - 15. pants - Rēķina numura norādīšana - Atmaksāšanas pieteikums)
      (2021/C 53/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bundeszentralamt für Steuern

         Atbildētāja: Y GmbH

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2008/9/EK (2008. gada 12. februāris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvā 2006/112/EK paredzētajai pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgās valsts teritorijā, bet veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes Direktīvu 2010/66/ES (2010. gada 14. oktobris), 8. panta 2. punkta d) apakšpunkts un 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas pieteikums neietver rēķina kārtas numuru, bet ietver citu numuru, kas ļauj identificēt šo rēķinu un tādējādi attiecīgo preci vai pakalpojumu, atmaksāšanas dalībvalsts nodokļu administrācijai šis pieteikums ir jāuzskata par “iesniegtu” Direktīvas 2008/9, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2010/66, 15. panta 1. punkta izpratnē un tas ir jāizvērtē. Veicot šo vērtējumu, un izņemot gadījumu, kad šīs iestādes rīcībā jau ir rēķina oriģināls vai tā kopija, tā var pieprasīt prasītājam paziņot šī rēķina kārtas numuru un, ja šis pieprasījums netiek apmierināts šīs direktīvas, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2010/66, 20. panta 2. punktā paredzētajā viena mēneša termiņā, tai ir tiesības noraidīt atmaksāšanas pieteikumu.

         (1)  OV C 263, 5.8.2019.


title: Lieta C-398/19: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Kammergericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Izdošanas procedūra attiecībā uz BY (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības pilsonība – LESD 18. un 21. pants – Savienības pilsoņa izdošana trešai valstij – Persona, kas Savienības pilsonību ir ieguvusi pēc savu interešu centra pārcelšanas uz dalībvalsti, kurai lūdz izdošanu – Savienības tiesību piemērošanas joma – Izdošanas aizliegums, kas tiek piemērots tikai attiecīgās valsts valstspiederīgajiem – Brīvas pārvietošanās ierobežojums – Attaisnojums, kas balstīts uz nesodāmības novēršanu – Samērīgums – Tās dalībvalsts informēšana, kuras pilsonība ir pieprasītajai personai – Dalībvalsts, kam lūdz izdošanu, un piederības dalībvalsts pienākums lūgt, lai trešā valsts, kura lūdz izdošanu, pārsūta krimināllietas materiālus – Neesamība)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/9

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Kammergericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Izdošanas procedūra attiecībā uz BY
      (Lieta C-398/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības pilsonība - LESD 18. un 21. pants - Savienības pilsoņa izdošana trešai valstij - Persona, kas Savienības pilsonību ir ieguvusi pēc savu interešu centra pārcelšanas uz dalībvalsti, kurai lūdz izdošanu - Savienības tiesību piemērošanas joma - Izdošanas aizliegums, kas tiek piemērots tikai attiecīgās valsts valstspiederīgajiem - Brīvas pārvietošanās ierobežojums - Attaisnojums, kas balstīts uz nesodāmības novēršanu - Samērīgums - Tās dalībvalsts informēšana, kuras pilsonība ir pieprasītajai personai - Dalībvalsts, kam lūdz izdošanu, un piederības dalībvalsts pienākums lūgt, lai trešā valsts, kura lūdz izdošanu, pārsūta krimināllietas materiālus - Neesamība)
      (2021/C 53/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Kammergericht Berlin

         Pamatlietas puses

      BY

         Piedaloties: Generalstaatsanwaltschaft Berlin

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  LESD 18. un 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami tāda Eiropas Savienības pilsoņa situācijai, kas ir kādas dalībvalsts pilsonis, kurš uzturas citas dalībvalsts teritorijā un attiecībā uz kuru trešā valsts pēdējai minētajai dalībvalstij ir iesniegusi izdošanas lūgumu, pat tad, ja šis pilsonis savu interešu centru uz šo citu dalībvalsti ir pārcēlis laikā, kad viņam vēl nebija Savienības pilsoņa statusa.

                  2)

                  LESD 18. un 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja dalībvalsts, kuras pilsonis ir pieprasītā persona, kas ir Savienības pilsonis, attiecībā uz kuru trešā valsts ir iesniegusi izdošanas lūgumu citai dalībvalstij, ir no pēdējās minētās saņēmusi informāciju par šī lūguma esamību, ne vienai, ne otrai no šīm dalībvalstīm nav pienākuma lūgt trešai valstij, kas lūdz izdošanu, izsniegt krimināllietas materiālus, lai ļautu dalībvalstij, kuras pilsonība ir šai personai, novērtēt iespēju pašai veikt kriminālvajāšanu attiecībā uz minēto personu. Ar nosacījumu, ka tā ir pienācīgi informējusi dalībvalsti, kuras pilsonība ir šai pašai personai, par izdošanas lūguma esamību, par visiem tiesību un faktiskajiem elementiem, ko saistībā ar šo lūgumu ir paziņojusi trešā valsts, kura lūdz izdošanu, kā arī par jebkādām izmaiņām situācijā, kādā atrodas pieprasītā persona, ja tām ir nozīme saistībā ar iespējamo Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanu attiecībā uz to, dalībvalsts, kam lūdz izdošanu, var šo personu izdot un tai nav pienākuma gaidīt, kamēr dalībvalsts, kuras pilsonība tai ir, atteiksies izsniegt šādu apcietināšanas orderi attiecībā vismaz uz tiem pašiem nodarījumiem, kas ir minēti izdošanas lūgumā, ja pēdējā minētā dalībvalsts atturas no šāda ordera izsniegšanas saprātīgā termiņā, kuru tai šajā nolūkā ir piešķīrusi dalībvalsts, kam lūdz izdošanu, ņemot vērā visus lietas apstākļus.

                  3)

                  LESD 18. un 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij, kurai trešā valsts ir iesniegusi izdošanas lūgumu, lai veiktu kriminālvajāšanu pret Savienības pilsoni, kas ir citas dalībvalsts pilsonis, nav pienākuma atteikt izdošanu un veikt kriminālvajāšanu pašai, ja tās valsts tiesības tai ļauj to darīt.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.


title: Lieta C-404/19 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Francijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija – Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) – Īstenošanas lēmums (ES) 2017/2014 – Izdevumi, kas izslēgti no Eiropas Savienības finansējuma – Francijas Republikas izdevumi – Vienotas likmes korekcija 100 % apmērā – Samērīgums – Eiropas Komisijas pamatnostādnes par to, kā aprēķināmas finanšu korekcijas grāmatojumu atbilstības noskaidrošanas un finansiālās noskaidrošanas procedūrā)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/10

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Francijas Republika/Eiropas Komisija
      (Lieta C-404/19 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) - Īstenošanas lēmums (ES) 2017/2014 - Izdevumi, kas izslēgti no Eiropas Savienības finansējuma - Francijas Republikas izdevumi - Vienotas likmes korekcija 100 % apmērā - Samērīgums - Eiropas Komisijas pamatnostādnes par to, kā aprēķināmas finanšu korekcijas grāmatojumu atbilstības noskaidrošanas un finansiālās noskaidrošanas procedūrā)
      (2021/C 53/11)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francijas Republika (pārstāvji: A.-L. Desjonquères, C. Mosser un D. Colas)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: X. Lewis, A. Sauka un J. Aquilina)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 12. marta spriedumu lietā Francija/Komisija (T-26/18, nav publicēts, EU:T:2019:153), ciktāl, pirmkārt, Vispārējā tiesa ir noraidījusi Francijas Republikas prasību par Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/2014 (2017. gada 8. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), jo šajā lēmumā saskaņā ar pamatojumu “Kontroles sistēma, kurā ir nopietni trūkumi, Korsika” šai dalībvalstij tiek noteiktas vienotas likmes korekcijas 100 % apmērā, kas tiek piemērotas tiešajam platībatkarīgajam atbalstam, kurš piešķirts Augškorsikā par 2013. un 2014. pieprasījumu gadu, ņemot vērā trūkumus platībatkarīgā atbalsta kontroles sistēmā Augškorsikā, un, otrkārt, ciktāl tā lēmusi par tiesāšanās izdevumiem.

                  2)

                  Atcelt Īstenošanas lēmumu 2017/2014, ciktāl šajā lēmumā saskaņā ar pamatojumu “Kontroles sistēma, kurā ir nopietni trūkumi, Korsika” Francijas Republikai tika noteiktas vienotas likmes korekcijas 100 % apmērā, kas piemērotas tiešajam platībatkarīgajam atbalstam, kurš tika piešķirts Augškorsikā par 2013. un 2014. pieprasījumu gadu, ņemot vērā trūkumus platībatkarīgā atbalsta kontroles sistēmā Augškorsikā.

                  3)

                  Eiropas Komisija papildus saviem tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar apelācijas tiesvedību, un ceturtdaļai no tiem, kas radušies pirmajā instancē, sedz Francijas Republikas tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar apelācijas tiesvedību, un ceturtdaļu no šīs dalībvalsts tiesāšanās izdevumiem, kas radušies pirmajā instancē.

                  4)

                  Francijas Republika papildus trim ceturtdaļām no saviem tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar tiesvedību pirmajā instancē, sedz trīs ceturtdaļas no visiem Komisijas izdevumiem, kas radušies saistībā ar to pašu tiesvedību.

         (1)  OV C 238, 15.7.2019.


title: Apvienotās lietas C-431/19 P un C-432/19 P: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (C-431/19 P), Inpost S.A (C-432/19 P)/Eiropas Komisija, Polijas Republika (Apelācija – Valsts atbalsts – LESD 106. panta 2. punkts – Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumi (VTNP) – Eiropas Savienības pamatnostādnes – Piemērošana valsts atbalstam kompensācijas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu veidā – Pasta nozare – Direktīva 97/67/EK – 7. pants – Kompensācija par neto izmaksām, kas rodas universālā pakalpojuma saistību dēļ – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/11

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (C-431/19 P), Inpost S.A (C-432/19 P)/Eiropas Komisija, Polijas Republika
      (Apvienotās lietas C-431/19 P un C-432/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 106. panta 2. punkts - Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumi (VTNP) - Eiropas Savienības pamatnostādnes - Piemērošana valsts atbalstam kompensācijas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu veidā - Pasta nozare - Direktīva 97/67/EK - 7. pants - Kompensācija par neto izmaksām, kas rodas universālā pakalpojuma saistību dēļ - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu)
      (2021/C 53/12)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (pārstāvis: M. Doktór, radca prawny) (C-431/19 P), Inpost S.A. (pārstāvis: W. Knopkiewicz, radca prawny) (C-432/19 P)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Recchia, K. Blanck un K. Herrmann), Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzības noraidīt.

                  2)

                  Inpost Paczkomaty sp. z o.o. un Inpost S.A. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-449/19: Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WEG Tevesstraße/Finanzamt Villingen-Schwenningen (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – Darījumu saistībā ar nekustamā īpašuma izīrēšanu un iznomāšanu atbrīvošana no PVN – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru no PVN ir atbrīvota dzīvokļu īpašnieku biedrības veikta siltumenerģijas piegāde šīs biedrības sastāvā esošiem dzīvokļu īpašniekiem)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/11

      Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WEG Tevesstraße/Finanzamt Villingen-Schwenningen

      (Lieta C-449/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Darījumu saistībā ar nekustamā īpašuma izīrēšanu un iznomāšanu atbrīvošana no PVN - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru no PVN ir atbrīvota dzīvokļu īpašnieku biedrības veikta siltumenerģijas piegāde šīs biedrības sastāvā esošiem dzīvokļu īpašniekiem)
      (2021/C 53/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Baden-Württemberg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: WEG Tevesstraße

         Atbildētāja: Finanzamt Villingen-Schwenningen

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes Direktīvu 2009/162/ES (2009. gada 22. decembris), 135. panta 1. punkta l) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru no PVN tiek atbrīvota dzīvokļu īpašnieku biedrības veikta siltumenerģijas piegāde šīs biedrības sastāvā esošiem īpašniekiem.

         (1)  OV C 348, 14.10.2019.


title: Apvienotās lietas C-475/19 P un C-688/19 P: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija, Somijas Republika (Apelācija – Tiesību aktu tuvināšana – Regula (ES) Nr. 305/2011 – Saskaņoti būvizstrādājumu tirdzniecības nosacījumi – Saskaņoti tehniskie standarti un noteikumi – Saskaņotie standarti EN 14342:2013, EN 14904:2006, EN 13341:2005 + A1:2011 un EN 12285-2:2005 – Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Komisija, Somijas Republika
      (Apvienotās lietas C-475/19 P un C-688/19 P) (1)

      (Apelācija - Tiesību aktu tuvināšana - Regula (ES) Nr. 305/2011 - Saskaņoti būvizstrādājumu tirdzniecības nosacījumi - Saskaņoti tehniskie standarti un noteikumi - Saskaņotie standarti EN 14342:2013, EN 14904:2006, EN 13341:2005 + A1:2011 un EN 12285-2:2005 - Prasība atcelt tiesību aktu)
      (2021/C 53/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller un R. Kanitz, kuriem palīdz M. Kottmann, M. Winkelmüller un F. van Schewick, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Hermes, M. Huttunen un A. Sipos), Somijas Republika (pārstāvji: S. Hartikainen un A. Laine)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzības noraidīt.

                  2)

                  Vācijas Federatīvā Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šīm apelācijas sūdzībām un tiesvedībām Eiropas Savienības Vispārējā tiesā.

                  3)

                  Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 270, 12.8.2019.

         OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta C-490/19: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier/Société Fromagère du Livradois SAS (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lauksaimniecība – Lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzība – Regula (EK) Nr. 510/2006 – Regula (ES) Nr. 1151/2012 – 13. panta 1. punkta d) apakšpunkts – Prakse, kas var maldināt patērētāju par produkta patieso izcelsmi – Produktu, kura nosaukums ir aizsargāts, raksturojošas formas vai izskata reproducēšana – Aizsargāts cilmes vietas nosaukums (ACVN) “Morbier”)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/13

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier/Société Fromagère du Livradois SAS

      (Lieta C-490/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzība - Regula (EK) Nr. 510/2006 - Regula (ES) Nr. 1151/2012 - 13. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Prakse, kas var maldināt patērētāju par produkta patieso izcelsmi - Produktu, kura nosaukums ir aizsargāts, raksturojošas formas vai izskata reproducēšana - Aizsargāts cilmes vietas nosaukums (ACVN) “Morbier”)
      (2021/C 53/15)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier

         Atbildētāja: Société Fromagère du Livradois SAS

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (2006. gada 20. marts) par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (2012. gada 21. novembris) par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām attiecīgie 13. panta 1. punkti ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem ir aizliegts ne tikai tas, ka trešā persona izmanto reģistrētu nosaukumu.
      Regulas Nr. 510/2006 un Regulas Nr. 1151/2012 attiecīgie 13. panta 1. punkta d) apakšpunkti ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem ir aizliegts reproducēt formu vai izskatu, kas raksturo ar reģistrētu nosaukumu aizsargātu produktu, ja šī reproducēšana var mudināt patērētāju domāt, ka attiecīgam produktam ir piemērojams šis reģistrētais nosaukums. Ir jāizvērtē, vai minētā reproducēšana varētu maldināt samērā informētu, uzmanīgu un apdomīgu Eiropas vidusmēra patērētāju, ņemot vērā visus konkrētā lietā nozīmīgos faktorus.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.


title: Lieta C-735/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 10. decembra spriedums (Augstākās tiesas (Senāta) (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Euromin Holdings (Cyprus) Limited (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sabiedrību tiesības – Direktīva 2004/25/EK – Pārņemšanas piedāvājums – 5. panta 4. punkta pirmā un otrā daļa – Mazākumakcionāru aizsardzība – Obligātais pārņemšanas piedāvājums – Akciju vērtības aprēķina metode atbilstīgas cenas noteikšanai – Tiesības pielāgot atbilstīgo cenu – Izņēmumi no parastās aprēķina kārtības tādos apstākļos un saskaņā ar tādiem kritērijiem, kas ir skaidri noteikti – Attiecīgās dalībvalsts atbildība – Zaudējumi, kas piedāvātājam radušies piedāvājuma par pārāk augstu cenu dēļ)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/13

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 10. decembra spriedums (Augstākās tiesas (Senāta) (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Euromin Holdings (Cyprus) Limited

      (Lieta C-735/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sabiedrību tiesības - Direktīva 2004/25/EK - Pārņemšanas piedāvājums - 5. panta 4. punkta pirmā un otrā daļa - Mazākumakcionāru aizsardzība - Obligātais pārņemšanas piedāvājums - Akciju vērtības aprēķina metode atbilstīgas cenas noteikšanai - Tiesības pielāgot atbilstīgo cenu - Izņēmumi no parastās aprēķina kārtības tādos apstākļos un saskaņā ar tādiem kritērijiem, kas ir skaidri noteikti - Attiecīgās dalībvalsts atbildība - Zaudējumi, kas piedāvātājam radušies piedāvājuma par pārāk augstu cenu dēļ)
      (2021/C 53/16)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Euromin Holdings (Cyprus) Limited

         piedaloties: Finanšu un kapitāla tirgus komisijai

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/25/EK (2004. gada 21. aprīlis) par pārņemšanas piedāvājumiem 5. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzētas trīs metodes, lai noteiktu atbilstīgu cenu, par kuru piedāvātājam ir jāatpērk sabiedrības akcijas, tostarp metode, kas izriet no šīs direktīvas 5. panta 4. punkta pirmās daļas īstenošanas, un kurā ir noteikts, ka vienmēr ir jāizvēlas metode, kuras rezultātā tiek noteikta augstākā cena, ar nosacījumu, ka atbilstīgās cenas noteikšanas metodes, kas ir atšķirīgas no šī 5. panta 4. punkta pirmās daļas īstenošanas izrietošās metodes, uzraudzības iestāde piemēro, ievērojot minētās direktīvas 3. panta 1. punktā paredzētos vispārējos principus, kā arī tādos apstākļos un atbilstoši tādiem kritērijiem, kas ir noteikti skaidrā, precīzā un pārskatāmā tiesiskajā regulējumā.

                  2)

                  Direktīvas 2004/25 5. panta 4. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka pārņemšanas piedāvājuma mērķiem vienas akcijas vērtība tiek iegūta, dalot mērķsabiedrības tīros aktīvus, tajos iekļaujot arī mazākumakcionāra līdzdalību, kas tādējādi ir uzskatāma par nekontrolējošu līdzdalību, ar emitēto akciju skaitu, ja vien runa nav par akcijas cenas noteikšanas metodi, kas ir balstīta uz objektīvu novērtēšanas kritēriju, ko parasti izmanto finanšu analīzē un ko var uzskatīt par “skaidri noteiktu” šīs tiesību normas izpratnē; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  3)

                  Direktīva 2004/25 ir jāinterpretē tādējādi, ka pārņemšanas piedāvājuma procesā ar to tiek piešķirtas tiesības piedāvātājam, kuras var tikt īstenotas prasības par valsts atbildību ietvaros.

                  4)

                  Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka gadījumā, ja ar dalībvalsts administratīvās iestādes lēmumu ir pieļauts Savienības tiesību normas pārkāpums un saistībā ar šī pārkāpuma radītajiem zaudējumiem ir iestājusies šīs dalībvalsts atbildība, no minētā izrietošo mantisko zaudējumu atlīdzinājums var tikt ierobežots līdz 50 % no šo zaudējumu apmēra.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Atzinums C-1/20: Lūgums sniegt atzinumu, ko iesniegusi Beļģijas Karaliste saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/15

      Lūgums sniegt atzinumu, ko iesniegusi Beļģijas Karaliste saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu
      (Atzinums C-1/20)
      (2021/C 53/18)
      Tiesvedības valoda – visas ES oficiālās valodas

         Lūguma iesniedzēja

      Beļģijas Karaliste (pārstāvji: C. Pochet, J.-C. Halleux, M. Van Regemorter un S. Baeyens)

         Tiesai uzdotais jautājums

      Vai ar Līgumiem, konkrētāk, ar LES 19. pantu un LESD 344. pantu, saderīgs ir modernizētā Enerģētikas hartas nolīguma projekts:

                  —

                  ciktāl runa ir par minētā nolīguma 26. pantu, ja šis pants var tikt interpretēts tādējādi, ka tas neliedz Eiropas Savienības iekšienē piemērot strīdu izšķiršanas mehānismu?

                  —

                  ciktāl – ja minētā nolīguma 26. pants būtu jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz Eiropas Savienībās iekšienē piemērot strīdu izšķiršanas mehānismu,– šajā nolīgumā, konkrētāk, jēdzienu “ieguldījumi” un “ieguldītājs” definīcijās paredzētā nolīguma 1. pantā, nav iekļauts tieši formulēts speciālais noteikums vai tieši formulēta nošķīruma klauzula, kurā būtu noteikts, ka šajā 26. pantā minētais vispārīgais mehānisms nav piemērojams attiecībās starp dalībvalstīm?


title: Lieta C-387/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 12. augustā iesniedza Notariusz w Krapkowicach Justyna Gawlica – Krapkowice (Polija) – OKR

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 12. augustā iesniedza Notariusz w Krapkowicach Justyna Gawlica – Krapkowice (Polija) – OKR
      (Lieta C-387/20)
      (2021/C 53/19)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Notariusz w Krapkowicach Justyna Gawlica – Krapkowice

         Pamatlietas puses

         Pieteikuma iesniedzējs: OKR

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi (1) 22. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kas nav Eiropas Savienības pilsonis, arī ir tiesīga izvēlēties savas valsts pilsonības tiesību aktus kā tiesību aktus, kuri reglamentē mantojumu kopumā?

                  2)

                  Vai Regulas Nr. 650/2012 75. pants, skatīts kopsakarā ar tās 22. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja starp dalībvalsti un trešo valsti ir noslēgts divpusējs nolīgums, kurā nav reglamentēta tiesību aktu izvēle mantojuma lietā, bet ir noteikti mantojuma lietai piemērojamie tiesību akti, šādas trešās valsts valstspiederīgais, kas dzīvo dalībvalstī, kurai ir saistošs šis divpusējais nolīgums, var izvēlēties tiesību aktus;
                  konkrēti:

                              —

                              vai divpusējam nolīgumam ar trešo valsti ir skaidri jāizslēdz konkrētu tiesību aktu izvēle, nevis vienkārši jāreglamentē mantojumam piemērojamie tiesību akti, izmantojot objektīvus piesaistes kritērijus, lai būtu uzskatāms, ka tā noteikumi prevalē pār Regulas Nr. 650/2012 22. pantu?

                              —

                              vai brīvība izvēlēties piemērojamos mantojuma tiesību aktus un, veicot šo izvēli, noteikt vienus piemērojamos tiesību aktus – vismaz tiktāl, ciktāl Savienības likumdevējs to ir paredzējis Regulas Nr. 650/2012 22. pantā, – ir viens no principiem, kuri ir pamatā tiesu iestāžu sadarbībai civillietās un komerclietās Eiropas Savienībā un kuri nevar tikt pārkāpti arī tad, ja tiek piemēroti ar trešām valstīm noslēgti divpusēji nolīgumi, kuri prevalē pār Regulu Nr. 650/2012?

         (1)  OV 2012, L 201, 107. lpp.


title: Lieta C-532/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. oktobrī iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – Alstom Transport SA/Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. oktobrī iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – Alstom Transport SA/Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti

      (Lieta C-532/20)
      (2021/C 53/21)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Alstom Transport SA

         Atbildētājas: Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti, Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucur

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes Direktīvas 92/13/EEK (1992. gada 25. februāris), ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (1), 1. panta 1. punkta trešā daļa, 1. panta 3. punkts un 2.c pants ir jāinterpretē tādējādi, ka termiņš – kurā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā izraudzītais pretendents var celt prasību par līgumslēdzējas iestādes lēmumu, kurā ir atzīts par pieņemamu piedāvājums, kuru ir iesniedzis pretendents, kas konkursa klasifikācijā ir klasificēts zemākā pozīcijā, – ir jāaprēķina, ņemot vērā dienu, kurā radās izraudzītā pretendenta interese, pēc tam, kad neveiksmīgais pretendents cēla prasību par iepirkuma procedūras rezultātu?

         (1)  OV 1992, L 76, 14. lpp.


title: Lieta C-582/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 5. novembrī iesniedza Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) – SC Cridar Cons SRL/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 5. novembrī iesniedza Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) – SC Cridar Cons SRL/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

      (Lieta C-582/20)
      (2021/C 53/23)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curte de Casaţie şi Justiţie

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SC Cridar Cons SRL

         Atbildētājas: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir pretrunā tādiem valsts tiesību aktiem, kas ļauj nodokļu iestādēm pēc tam, kad tās ir izdevušas paziņojumu par nodokļu pārskatīšanu, ar ko tiek atteikts atzīt PVN priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības, apturēt administratīvās sūdzības izskatīšanu, kamēr nav zināms kriminālprocesa iznākums, kas varētu sniegt papildu pierādījumus attiecībā uz nodokļa maksātāja iesaistīšanos krāpšanā nodokļu jomā?

                  2)

                  Vai Eiropas Savienības Tiesas atbilde uz iepriekšējo jautājumu varētu būt atšķirīga, ja administratīvās sūdzības izskatīšanas apturēšanas laikā nodokļa maksātājam būtu izdevīgi izmantot pagaidu pasākumus, lai apturētu PVN atskaitīšanas tiesību atzīšanas atteikuma sekas?

         (1)  OV 2006 L 347, l. lpp.


title: Lieta C-585/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 5. novembrī iesniedza Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 2 de Valladolid (Polija) – BFF Finance Iberia S.A.U./Gerencia Regional de Salud de la Junta de Castilla y León

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 5. novembrī iesniedza Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Valladolid (Polija) – BFF Finance Iberia S.A.U./Gerencia Regional de Salud de la Junta de Castilla y León

      (Lieta C-585/20)
      (2021/C 53/24)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Valladolid

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BFF Finance Iberia S.A.U.

         Atbildētāja: Gerencia Regional de Salud de la Junta de Castilla y León

         Prejudiciālie jautājumi

      Ņemot vērā EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVAS 2011/7/ES (2011. gada 16. februāris) par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (1) 4. panta 1. punktā, 6. pantā un 7. panta 2. un 3. punktā noteikto:

                  1)

                  Vai direktīvas 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jebkurā gadījumā ir maksājami 40 EUR ir par katru rēķinu, ar nosacījumu, ka kreditors savās administratīvajās sūdzībās un administratīvajās prasībās ir atsevišķi norādījis katru rēķinu, vai arī 40 EUR jebkurā gadījumā ir maksājami par katru rēķinu, lai arī prasījumi ir iesniegti kopīgi un vispārēji?

                  2)

                  Kā ir jāinterpretē Likuma Nr. 9/2017 198. panta 4. punkts, [kurā paredzēts] paredzētais 60 dienu maksājumu termiņš visos gadījumos un attiecībā uz visiem līgumiem, paredzot sākotnējo 30 dienu termiņu apstiprināšanai un papildu 30 dienas maksājuma veikšanai, ciktāl Direktīvas 23. [apsvērumā] ir noteikts:

                     “Ilgi maksājumu termiņi un publisko iestāžu pieļauti novēloti maksājumi par precēm un pakalpojumiem rada nepamatotas izmaksas uzņēmumiem. Tādēļ ir atbilstīgi ieviest īpašus noteikumus attiecībā uz komercdarījumiem, kas saistīti ar precēm vai pakalpojumiem, kurus publiskajām iestādēm piegādā/sniedz uzņēmumi, un minētajos noteikumos jo īpaši paredzēt tādus maksājumu termiņus, kas parasti nepārsniedz 30 kalendārās dienas, ja vien līgumā nav īpaši noteikts citādi un ar nosacījumu, ka tam ir objektīvs pamatojums saistībā ar līguma īpatnībām un ka šis termiņš nekādā gadījumā nepārsniedz 60 kalendārās dienas”?

                  3)

                  Kā ir jāinterpretē direktīvas 2. pants? Vai direktīvas interpretācija ļauj uzskatīt, ka šajā pašā direktīvā atzīto nokavējuma procentu bāzē ir iekļauts PVN, kas izriet no sniegtā pakalpojuma un kura apmērs ir iekļauts pašā rēķinā? Vai arī ir jānošķir un jānosaka brīdis, kad darbuzņēmējs veic nodokļu iemaksu nodokļu administrācijā?

         (1)  OV 2011, L 48, 1. lpp.


title: Lieta C-588/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 10. novembrī iesniedza Landgericht Hannover (Vācija) – Landkreis Northeim/Daimler AG

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 10. novembrī iesniedza Landgericht Hannover (Vācija) – Landkreis Northeim/Daimler AG

      (Lieta C-588/20)
      (2021/C 53/25)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Hannover

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Landkreis Northeim

         Atbildētāja: Daimler AG

         Citi lietas dalībnieki: Iveco Magirus AG, MAN SE, MAN Truck & Bus SE, MAN Truck & Bus Deutschland GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Komisijas 2016. gada 19. jūlija lēmums (1) C (2016) 4673 final, kas izdots saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta AT.39824 – Kravas automobiļi), ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā Komisijas lēmumā konstatētais attiecas arī uz īpašajiem un specializētajiem transportlīdzekļiem, jo īpaši uz atkritumu savākšanas transportlīdzekļiem?

         (1)  Izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 4673 final, kopsavilkums OV 2017, C 108, 6. lpp.