title: Lieta T-369/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. augustā — American Express Marketing & Development /ITSB ( “EUROPE IP ZONE” )

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/13

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. augustā — American Express Marketing & Development/ITSB (“EUROPE IP ZONE”)
   (Lieta T-369/12)
   2012/C 319/24
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: American Express Marketing & Development Corp. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — V. Spitz, A. Gaul, T. Golda un S. Kirschstein-Freund, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 1451/2011-2;

               —

               pakārtoti, grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 1451/2011-2, nospriežot, ka apelācija ir pamatota; un

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt apelācijas procesā radušos izdevumus un tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EUROPE IP ZONE” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9488032

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-391/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – M/Ministerstvo vnitra

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 14. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – M/Ministerstvo vnitra

   (Lieta C-391/16)
   (2016/C 350/20)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: M

      Atbildētāja: Ministerstvo vnitra

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/EU (1) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu 14. panta 4. un 6. punkts ir spēkā neesošs, pamatojoties uz to, ka tas pārkāpj Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 18. pantu, Līguma par Eiropas Savienības darbību 78. panta 1. punktu un Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 3. punktā minētos Savienības tiesību vispārīgos principus?

      (1)  OV 2011 L 337, 9. lpp.


title: Lieta C-258/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. aprīļa spriedums ( Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Peter Sweetman u. c./ An Bord Pleanala (Vide — Direktīva 92/43/EEK — 6. pants — Dabisko dzīvotņu aizsardzība — Īpaši aizsargājamas dabas teritorijas — Plāna vai projekta ietekmes uz aizsargātu teritoriju novērtējums — Kritēriji, kas jāpiemēro, vērtējot varbūtību, ka šāds plāns vai projekts izjauc attiecīgās teritorijas viengabalainību — Koriba ezera teritorija — Golvejas pilsētas apvedceļa N6 projekts)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/4

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. aprīļa spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Peter Sweetman u. c./An Bord Pleanala

   (Lieta C-258/11) (1)

   (Vide - Direktīva 92/43/EEK - 6. pants - Dabisko dzīvotņu aizsardzība - Īpaši aizsargājamas dabas teritorijas - Plāna vai projekta ietekmes uz aizsargātu teritoriju novērtējums - Kritēriji, kas jāpiemēro, vērtējot varbūtību, ka šāds plāns vai projekts izjauc attiecīgās teritorijas viengabalainību - Koriba ezera teritorija - Golvejas pilsētas apvedceļa N6 projekts)
   2013/C 156/06
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Peter Sweetman, Īrija, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government

      Atbildētāja: An Bord Pleanala

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supreme Court (Īrija) — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 6. panta 3. un 4. punkta interpretācija — Plāna vai projekta ietekmes uz aizsargājamu teritoriju novērtējums — Kritēriji, kas ir jāpiemēro, vērtējot varbūtību, ka šāds plāns vai projekts izjauc attiecīgās teritorijas viengabalainību — Piesardzības principa piemērošanas sekas — Tāda ceļa būvniecība, kura trase šķērso teritoriju, ko paredzēts atzīt par īpaši aizsargājamu teritoriju

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka plāns vai projekts, kas tieši nav saistīts ar teritoriju vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai, izjauks šīs teritorijas viengabalainību, ja tas var traucēt ilglaicīgi saglabāt attiecīgajai teritorijai raksturīgās īpatnības, kas saistītas ar prioritārās dabiskās dzīvotnes klātbūtni, kuras saglabāšanas mērķis ir pamatots ar šīs teritorijas iekļaušanu Kopienā nozīmīgu teritoriju sarakstā šīs direktīvas izpratnē. Šajā novērtējumā ir jāpiemēro piesardzības princips.

      (1)  OV C 226, 30.7.2011.


title: Lieta C-461/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. oktobrī  – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/16

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. oktobrī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-461/14)
   (2014/C 462/25)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Wilms un D. Loma-Osorio Lerena)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Spānijas Karaliste nav – līdz 2008. gada 29. jūlijam, kad attiecīgā vieta tika apstiprināta par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju putniem, – izpildījusi pienākumus, kas noteikti Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Direktīvām 97/11/EK (2) un 2003/35 (3), 3. pantā un Direktīvas 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību (4) 4. panta 4. punktā, un pēc minētās apstiprināšanas par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju putniem – pienākumus, kas noteikti Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (5) 6. panta 2. punktā;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība būtībā ir par jaunas ātrgaitas dzelzceļa līnijas maršrutā Seviļa- Almerija projektu posmos “Marčena-Osuna I”, “Marčena-Osuna II” un “Osunas apvedceļš” un to, ka Spānijas iestādes, iespējams, nepareizi piemērojušas ietekmes uz vidi novērtējuma direktīvas, savvaļas putnu direktīvas un dzīvotņu direktīvas atbilstīgās normas. Tas tiek secināts, ievērojot Andalūzijas transversālās dzelzceļa maģistrāles būvdarbu un vēlākās ekspluatācijas iespējamo – un, pēc Komisijas domām, nepietiekami izvērtēto – ietekmi uz tās šķērsojamo īpaši aizsargājamo dabas teritoriju putniem (ĪADTP) Campiñas de Sevilla.

      (1)  Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).

      (2)  OV L 73, 5. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nod., 7. sēj., 466. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīva 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 20, 7. lpp.).

      (5)  Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.).


title: Lieta T-486/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 22. marta spriedums — Ford Motor /ITSB — Alkar Automotive ( “CA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “CA” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiska un grafiska preču zīmes “KA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 22. marta spriedums — Ford Motor/ITSB — Alkar Automotive (“CA”)
   (Lieta T-486/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “CA” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiska un grafiska preču zīmes “KA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2011/C 139/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ford Motor Company (Dearborn, Mičigana, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — R. Ingerl, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Alkar Automotive, SA (Derio, Spānija) (pārstāvis — S. Alonso Maruri, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 85/2006-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ford Motor Company un Alkar Automotive, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ford Motor Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 51, 23.2.2008.


title: Lieta T-274/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Deutsche Bahn /ITSB — DSB ( IC4 ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes IC4 reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme ICE un agrāka valsts grafiska preču zīme IC — Sajaukšanas iespējas novērtējuma kritēriji — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Pakalpojumu līdzība — Apzīmējumu līdzība — Agrākas preču zīmes atšķirtspēja — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/40

         Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Deutsche Bahn/ITSB — DSB (“IC4”)
   (Lieta T-274/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “IC4” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “ICE” un agrāka valsts grafiska preču zīme “IC” - Sajaukšanas iespējas novērtējuma kritēriji - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Pakalpojumu līdzība - Apzīmējumu līdzība - Agrākas preču zīmes atšķirtspēja - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 311/72
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Bahn AG (Berlīne, Vācija) (pārstāvis — E. Haag, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: DSB (Kopenhāgena, Dānija) (pārstāvis — T. Swanstrøm, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. aprīļa lēmumu (lieta R 1380/2007-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp Deutsche Bahn AG un DSB

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. aprīļa lēmumu (lieta R 1380/2007-1) un ITSB Iebildumu nodaļas 2007. gada 26. jūlija lēmumu;

               2)

               ITSB atlīdzina Deutsche Bahn AG tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies šajā tiesvedībā, kā arī procesā Apelāciju padomē;

               3)

               ITSB un DSB sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta T-297/07: Prasība, kas celta 2007. gada 1. augustā — TridonicAtco /ITSB ( Intelligent Voltage Guard )

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/21

         Prasība, kas celta 2007. gada 1. augustā — TridonicAtco/ITSB (“Intelligent Voltage Guard”)
   (Lieta T-297/07)
   (2007/C 235/38)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TridonicAtco GmbH & Co KG, Dornbirn (Austrija) (pārstāvis — L. Wiltschek, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 31. maija lēmumu (lieta R 108/2007–2) tā, lai starptautiskas vārdiskas preču zīmes Nr. 874 778 “Intelligent Voltage Guard” aizsardzība tiktu pieļauta Eiropas Kopienā;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu un nosūtīt lietu Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies Apelāciju padomes procesā un Pirmās instances tiesas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Intelligent Voltage Guard”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 9. un 11. klasē (starptautiskā reģistra Nr. W 874 778)

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo preču zīmei “Intelligent Voltage Guard” piemīt atšķirtspēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-253/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. maijā — Eiropas Komisija/Slovākijas Republika

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/14

         Prasība, kas celta 2010. gada 19. maijā — Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
   (Lieta C-253/10)
   2010/C 195/21
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Tokár un A. Marghelis)

      Atbildētāja: Slovākijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenosakot valsts stratēģiju poligonos apglabājamo bioloģiski sadalāmo atkritumu apjoma samazināšanai saskaņā ar Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 5. panta 1. punktu, Slovākijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 5. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Direktīvas 1999/31/EK 5. panta 1. punktu “dalībvalstis ne vēlāk kā divus gadus pēc 18. panta 1. punktā noteiktās dienas nosaka valsts stratēģiju poligonos apglabājamo bioloģiski sadalāmo atkritumu apjoma samazināšanai un informē Komisiju par šo stratēģiju”, savukārt 18. panta 1. punktā ir noteikts, ka “dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie noteikumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu šo direktīvu ne vēlāk kā divus gadus pēc tās stāšanās spēkā”. Atbilstoši šīs direktīvas 19. pantam šī direktīva stājās spēkā 1999. gada 16. jūlijā. Līdz ar to šajā direktīvā paredzētās prasības bija jāizpilda līdz 2001. gada 16. jūlijam un 5. panta 1. punktā paredzētais pienākums noteikt valsts stratēģiju bija jāizpilda līdz 2003. gada 16. jūlijam.
   Ņemot vērā, ka Akta par pievienošanās nosacījumiem 54. pantā attiecībā uz jaunajām dalībvalstīm netika paredzēts nekāds cits termiņš, Slovākijas Republikai līdz tās pievienošanās dienai, proti, 2004. gada 1. maijam, saskaņā ar minētās direktīvas 5. panta 1. punktu bija jāizstrādā valsts stratēģija poligonos apglabājamo bioloģiski sadalāmo atkritumu apjoma samazināšanai. Slovākijas Republika līdz šim brīdim nav informējusi Komisiju par šādu stratēģiju.
   Tāpēc Eiropas Komisija uzskata, ka Slovākijas Republika nav izpildījusi Padomes Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 5. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 56, 10.3.2007 .

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/1

         (2007/C 69/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 56, 10.3.2007.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 42, 24.2.2007.

      OV C 20, 27.1.2007.

      OV C 331, 30.12.2006.

      OV C 326, 30.12.2006.

      OV C 310, 16.12.2006.

      OV C 294, 2.12.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-483/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. jūnijā – Banco de Albacete /Komisija

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/52

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. jūnijā – Banco de Albacete/Komisija
   (Lieta T-483/14)
   2014/C 261/81
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Banco de Albacete, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – J.L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo un A. Biondi, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt apgalvoto atbalstu,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta T-421/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. jūlijā – Leino-Sandberg/Parlaments

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. jūlijā – Leino-Sandberg/Parlaments
   (Lieta T-421/17)
   (2017/C 293/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Päivi Leino-Sandberg (Helsinki, Somija) (pārstāvji – O. Brouwer un S. Schubert, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Parlamenta 2017. gada 3. aprīļa lēmumu, ar ko prasītājai tika atteikta piekļuve tā 2015. gada 8. jūlija lēmumam, kurš pieņemts, atbildot uz trešās personas atkārtoto pieteikumu saskaņā ar Regulu Nr. 1049/2001;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, acīmredzama kļūda novērtējumā un pamatojuma nenorādīšana, piemērojot Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkta otrajā ievilkumā ietverto izņēmumu saistībā ar tiesvedības aizsardzību.

                           —

                           Tiek apgalvots, ka pieprasītais dokuments esot galīgais administratīvais dokuments, uz kuru neattiecas konfidencialitātes vai kāds cits neizpaušanas izņēmums. Turklāt pat gadījumā, ja šāds izņēmums šajā lietā būtu piemērojams, tiek apgalvots, ka atbildētājs esot to nepareizi interpretējis vai piemērojis, jo nav norādījis, kā pieprasītā dokumenta izpaušana varētu kaitēt tiesvedības aizsardzībai.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, acīmredzama kļūda novērtējumā un pamatojuma nenorādīšana, piemērojot sevišķi svarīgu sabiedrības interešu kritēriju atbilstoši Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkta otrajam ievilkumam.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek pakārtoti apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, acīmredzama kļūda novērtējumā un pamatojuma nenorādīšana, piemērojot Pārskatāmības regulas 4. panta 6. punktu.


title: Lieta T-548/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūlijā  – Spānija/Komisija

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/69

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūlijā – Spānija/Komisija
   (Lieta T-548/14)
   2014/C 315/114
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González, Abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt 2014. gada 15. maija lēmumu, kurā konstatēts, ka kādā konkrētā gadījumā ievedmuitas nodokļa atlaišana attiecībā uz vienu summu ir pamatota, taču attiecībā uz citu – nav pamatota (lieta REM 03/2013), un

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpta Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta piektā daļa.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka 2010. gada 21. maijā publicētais paziņojums importētājiem attiecas uz tunča produktu importu tikai un vienīgi no Kolumbijas un Salvadoras, bet ne Ekvadoras, un ietver tikai vispārīgu norādi uz to, ka nav izslēdzams, ka nelikumības izcelsmes kumulācijā ir arī citās valstīs. Publicētais paziņojums atbilst paziņojumiem attiecībā uz Kolumbiju un Salvadoru izvirzāmajiem priekšnosacījumiem, bet nav patvaļīgi izvērsti attiecināms uz citām valstīm tāpēc vien, ka tajā ietverta vispārīga norāde uz šādu nelikumību esamības iespējamību vien.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Kopienas Muitas kodeksa 239. pants.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka šajā lietā viss izcelsmes sertifikātu iegūšanas process notiek atbilstoši noteikumiem, ko noteikušas kompetentās iestādes, kuras nepareizi piemēro tiesību aktus un nepilda savus pienākumus attiecībā uz sertifikātu izsniegšanu un sistēmas pienācīgas darbības kontroli. Turklāt ar šo ilgstošo rīcību tiek vairota saimnieciskās darbības subjektu tiesiskā paļāvība. Tāpēc ir izpildīti nosacījumi, lai atzītu, ka saistībā ar preferenciālajiem režīmiem ir izveidojusies īpaša situācija.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpta Kopienas Muitas kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta piektā daļa saistībā ar Īstenošanas regulas reģionālās kumulācijas noteikumu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka tā kā piederība vienai reģionālajai grupai ir tieši saistīta ar reģionālās kumulācijas noteikumu un paziņojuma vispārīgajā norādē uz nelikumību iespējamību ir domāta kumulācija, ar to nekādā gadījumā nav aizskaramas tiesības atsaukties uz labticību attiecībā uz tiem darījumiem, kuros nav piemērots noteikums par kumulāciju ar paziņojumā minētajām valstīm. Šajā gadījumā ierobežojums nevar tikt piemērots importam, kurā neietilpst Kolumbijas un Salvadoras izcelsmes preces.


title: Lieta T-273/11: Prasība, kas celta 2011. gada 30. maijā — Régie Networks un NRJ Global /Komisija

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 30. maijā — Régie Networks un NRJ Global/Komisija
   (Lieta T-273/11)
   2011/C 226/55
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Régie Networks (Liona, Francija) un NRJ Global (Parīze, Francija) (pārstāvji — B. Geneste un C. Vannini, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 29. septembra Lēmumu C(2010) 6483, galīgā redakcija, par atbalsta shēmu C 4/09 (ex N 679/97), ko Francija īstenojusi radio apraides veicināšanai (OV L 61, 22. lpp.);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts res judicata princips, kas izriet no Tiesas 2008. gada 22. decembra sprieduma lietā C-333/07, tiktāl, ciktāl Komisija neesot ņēmusi vērā attiecīgo sprieduma pamatojumu un rezolutīvo daļu, attiecīgās atbalsta shēmas atbilstības pārskatīšanas laikā noraidot to finansēšanas veidu, ko tai norādījusi Tiesa.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma pamatojumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā tiktāl, ciktāl Komisija esot mākslīgi nodalījusi attiecīgās atbalsta shēmas prettiesisko finansēšanas veidu, lai gan tā savā 2009. gada 16. septembra paziņojumā par uz sacīkstes principu balstīta procesa uzsākšanu noteica, ka prettiesiska nodokļa sekas esot obligāts un tūlītējs visas minētā atbalsta shēmas prettiesiskums.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Līguma noteikumi, kas attiecas uz pakalpojumu sniegšanas brīvību, jo esot noteikts nodokļa prettiesiskums, ar kuru tiek finansēta šī atbalsta shēma, ņemot vērā tā dažādos nosacījumus attiecībā uz teritoriālo aprēķina bāzi pakalpojumu sniegšanas brīvības principa ietvaros. Prasītāji uzskata, ka daļēja atmaksa, kas ir noteikta apstrīdētajā lēmumā, nekādā veidā nevarot pārveidot attiecīgās atbalsta shēmas raksturu un retroaktīvi padarīt to saderīgu ar Līgumu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav pietiekama pamatojuma, jo Komisija neesot izskaidrojusi, kāpēc lēmumā ietvertie nosacījumi ir tādi, ka padara shēmu saderīgu, lai gan ir konstatēta finansēšanas veida nesaderība.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips tiktāl, ciktāl prasītāji norāda, ka izvēloties atzīt atbalsta shēmu par saderīgu, paredzot retroaktīvus nosacījumus, nevis vienkārši konstatēt tās nesaderību, tādējādi atbrīvojot Franciju no darbībām atbalsta atgūšanai no tā saņēmējiem, Komisija esot pārkāpusi samērīguma principu.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi procedūras nepareiza izmantošana un ir pārkāpts Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999 7. pants tiktāl, ciktāl Komisija oficiālās izmeklēšanas beigās esot pieņēmusi nosacījumu lēmumu, lai gan tā ne tikai bija paudusi bažas attiecībā uz atbalsta shēmas saderīgumu, Komisija bija ieguvusi pārliecību, ka minētā shēma ir nesaderīga. Tā esot pārkāpusi Regulas Nr. [659]/1999 noteikumus un tādējādi pieļāvusi procedūras nepareizu izmantošanu.


title: lieta T-96/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Monte di Massima s.a.s. di Pruneddu Leonardo & C. iesniedza 2005. gada 16. februarī

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/26

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Monte di Massima s.a.s. di Pruneddu Leonardo & C. iesniedza 2005. gada 16. februarī
   (lieta T-96/05)
   (2005/C 115/49)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 16. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Monte di Massima s.a.s. di Pruneddu Leonardo & C., kuru pārstāv Enio Masu [Ennio Masu] un Paola Aleksandra E. Pitalis [Paola Alessandra E. Pittalis], advokāti.
   Sabiedrība J.M. HŐFFELE INTERNATIONALE HANDELSGESELLSCHAFT arī piedalījās procesā Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1.

               atzīt, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju padomes 2004. gada 24. novembra lēmumā ir pieļauts Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 15. panta 2. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               2.

               piespriest lietas dalībniekam, kam spriedums ir nelabvēlīgs, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Grafiska preču zīme “Valle della Luna”, reģistrācijas pieteikums Nr. 2.029.726, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē (ūdeņi, sīrupi, alus un bezalkoholiskie dzērieni)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               J.M. HŐFFELE INTERNATIONALE HANDELSGESELLSCHAFT

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Vācu vārdiska preču zīme “VALLE DELLA LUNA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē (vīni)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumu noraidīt

               Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju apmierināt

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 15. panta 2. punkta a) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-77/11: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 17. septembra spriedums — Eiropas Savienības Padome/Eiropas Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu — Savienības 2011. finanšu gada vispārējā budžeta pieņemšana galīgajā variantā — Parlamenta priekšsēdētāja akts, ar kuru tiek paziņots par šo pieņemšanu galīgajā variantā — LESD 314. panta 9. punkts — Parlamenta un Padomes veikta Savienības gada budžeta noteikšana — LESD 314. panta pirmā daļa — Institucionālā līdzsvara princips — Pilnvaru piešķiršanas princips — Lojālas sadarbības pienākums — Būtisku procedūras noteikumu ievērošana)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/2

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 17. septembra spriedums — Eiropas Savienības Padome/Eiropas Parlaments
   (Lieta C-77/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Savienības 2011. finanšu gada vispārējā budžeta pieņemšana galīgajā variantā - Parlamenta priekšsēdētāja akts, ar kuru tiek paziņots par šo pieņemšanu galīgajā variantā - LESD 314. panta 9. punkts - Parlamenta un Padomes veikta Savienības gada budžeta noteikšana - LESD 314. panta pirmā daļa - Institucionālā līdzsvara princips - Pilnvaru piešķiršanas princips - Lojālas sadarbības pienākums - Būtisku procedūras noteikumu ievērošana)
   2013/C 325/02
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — G. Maganza un M. Vitsentzatos)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — C. Pennera un R. Passos, kā arī D. Gauci un R. Crowe)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis — N. Díaz Abad)

      Priekšmets

   Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2010. gada 14. decembra akts, ar kuru tiek noteikts Savienības 2011. finanšu gada budžets — Juridiskā pamata izvēle — Šī netipiskā neleģislatīva akta neatbilstība jaunajai LESD noteiktajai budžeta procedūrai — Institucionālā līdzsvara neievērošana — Pilnvaru piešķiršanas principa pārkāpums un lojālas sadarbības pienākuma neievērošana — Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums — Budžeta seku pagaidu saglabāšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 120, 16.04.2011.


title: Lieta T-193/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Gόrażdże Cement /Komisija

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Gόrażdże Cement/Komisija
   (Lieta T-193/07)
   (2007/C 170/70)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gόrażdże Cement S.A., Chorula (Polija) (pārstāvji — R. Forbes, Solicitor, un P. Muñiz, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs norāda piecus pamatus, kuru dēļ būtu jāatceļ Komisijas 2007. gada 26. marta lēmums, ar ko noraida valsts plānu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu sadalei (turpmāk tekstā — “NAP”), ko Polija paziņoja atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2003/87/EK (1) (turpmāk tekstā — “Direktīva”):

               a)

               prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav ievērots Direktīvas 9. panta 3. punkts, jo noraidošu lēmumu drīkstēja pieņemt tikai trīs mēnešu laikā no NAP paziņošanas. Turklāt prasītājs apgalvo, ka tam bija tiesiskā paļāvība, ka noraidošs lēmums tiktu pieņemts trīs mēnešu laikā, un ka NAP ir jāuzskata par pieņemtu pēc šī termiņa;

               b)

               prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā ar Direktīvas 9. panta 3. punktu un 11. panta 2. punktu, jo tas ierobežo grozījumu veidu, kādu var piedāvāt attiecīgā dalībvalsts, un it īpaši tādēļ, ka tas neļauj veikt grozījumus kopējā kvotu daudzumā. Tomēr, pēc prasītāja domām, Direktīva neierobežo dalībvalstu brīvību piedāvāt grozījumus;

               c)

               pēc prasītāja domām ar apstrīdētos lēmumu tiek nelikumīgi pārņemta dalībvalstu kompetence, jo tas ļauj Komisijai vienpusēji izlemt par galīgo NAP saturu. Tas ir pretrunā Direktīvas 9. un 11. pantā noteiktajai kompetences sadalei, kā arī EKL 10. pantu par lojālas sadarbības principam;

               d)

               turklāt prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir kļūdaini piemēroti Direktīvas III pielikuma 2. un 3. panta kritēriji, jo netika izmantoti emisijas apjomu plašāk atspoguļojošie piemēru un tas radīja kļūdu faktu vērtējumā;

               e)

               visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts Direktīvas 30. panta 2. punkta i) apakšpunktu un Direktīvas III pielikuma 1. kritērijs, jo tajā netika ņemta vērā Polijas kā jaunas dalībvalsts īpašā situācija un noteikti stingrāki pienākumi nekā tie, kas ir pieprasīti Kioto Protokolā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 25.10.2003, 32. lpp.).


title: Lieta T-145/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. marta rīkojums – Kanyama/Padome Pagaidu noregulējums — Ierobežojoši pasākumi — Kongo Demokrātiskā Republika — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/26

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. marta rīkojums – Kanyama/Padome
   (Lieta T-145/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Ierobežojoši pasākumi - Kongo Demokrātiskā Republika - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 178/38)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Célestin Kanyama (La Gombe, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji – O. Okito un A. Ouannès, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un kurā lūgts apturēt piemērot Padomes 2016. gada 12. decembra Regulu (ES) 2016/2230, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2016, L 336 I, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-179/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. martā — Sport Eybl & Sports Experts/ITSB — Seven ( “SEVEN SUMMITS” )

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. martā — Sport Eybl & Sports Experts/ITSB — Seven (“SEVEN SUMMITS”)
   (Lieta T-179/11)
   2011/C 152/48
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Wels, Austrija) (pārstāvis — S. Fürst, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Seven SpA (Leinì, Itālija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 17. janvāra lēmumu lietā R 364/2010-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “SEVEN SUMMITS”, kas attēlota zilā un sarkanā krāsā, attiecībā tostarp uz precēm, kas ietilpst 18. klasē, — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6307243

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiskas preču zīmes “Seven” kā Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3489234 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. un 18. klasē; grafiskas preču zīmes “7Seven” kā Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 4783866 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. un 18. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini konstatēja sajaukšanas iespējas esamību.


title: Virspalātas sastāvs

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/4

      Virspalātas sastāvs
      (2010/C 288/06)
      2010. gada 14. septembrī Vispārējā tiesa nolēma, ka laika posmā no 2010. gada 20. septembra līdz 2013. gada 31. augustam trīspadsmit tiesneši, kas veido virspalātu saskaņā ar Reglamenta 10. panta 1. punktu, ir Vispārējās tiesas priekšsēdētājs, septiņi tādu palātu priekšsēdētāji, kurām nav nodota lietas izskatīšana, un tiesneši no palātas paplašinātā sastāvā, kuriem būtu bijis jāpiedalās attiecīgās lietas izskatīšanā, ja tā būtu bijusi nodota palātai, kurā ir pieci tiesneši.


title: Lieta T-523/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. novembrī — Rani Refreshments /ITSB — Global-Invest Bartosz Turek ( “Sani” )

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 30. novembrī — Rani Refreshments/ITSB — Global-Invest Bartosz Turek (“Sani”)
   (Lieta T-523/12)
   2013/C 32/36
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rani Refreshments FZCO (Dubaja, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvis — M. Chapple, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Global-Invest Bartosz Turek (Poczesna, Polija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 27. septembra lēmumu lietā R 236/2012-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Sani” zaļā, vītolu zaļā un baltā krāsā attiecībā uz precēm, kas tostarp ietilpst 29., 30. un 32. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9087479

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “Rani” zaļā, baltā, melnā un zilā krāsā reģistrācija Nr. 2587244 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “Rani” zilā un baltā krāsā reģistrācija Nr. 4005211 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 30. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “RANI FLOAT” zilā un baltā krāsā reģistrācija Nr. 2587293 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “Rani” oranžā, dzeltenā, melnā, baltā, sarkanā, rozā, zilā un zaļā krāsā reģistrācija Nr. 2587269 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 21. un 32. klasē; Apvienotās Karalistes grafiskas preču zīmes “rani” reģistrācija Nr. 1239206 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-447/09: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 13. septembra spriedums ( Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Reinhard Prigge, Michael Fromm un Volker Lambach/Deutsche Lufthansa AG (Direktīva 2000/78/EK — 2. panta 5. punkts, 4. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts — Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums — Aviolīniju piloti — Darba koplīgums — Noteikums par darba līguma automātisku beigšanos, sasniedzot 60 gadu vecumu)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/4

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 13. septembra spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Reinhard Prigge, Michael Fromm un Volker Lambach/Deutsche Lufthansa AG

   (Lieta C-447/09) (1)

   (Direktīva 2000/78/EK - 2. panta 5. punkts, 4. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts - Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums - Aviolīniju piloti - Darba koplīgums - Noteikums par darba līguma automātisku beigšanos, sasniedzot 60 gadu vecumu)
   2011/C 319/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesarbeitsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Reinhard Prigge, Michael Fromm un Volker Lambach

      Atbildētāja: Deutsche Lufthansa AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesarbeitsgericht — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), 2. panta 5. punkta, 4. panta 1. punkta un 6. panta 1. punkta interpretācija — Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums — Šo tiesību normu saderība ar koplīgumu, kurā, ar mērķi nodrošināt gaisa satiksmes drošību, ir paredzēts, ka pilota profesijā strādājošo personu darba līgums automātiski izbeidzas tā mēneša beigās, kura laikā attiecīgais pilots sasniedzis 60 gadu vecumu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 5. punkts ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalstis var saskaņā ar deleģēšanas noteikumiem atļaut sociālajiem partneriem veikt pasākumus šī 2. panta 5. punkta izpratnē tādās šajā tiesību normā paredzētajās jomās, uz kurām attiecas koplīgumi, ar nosacījumu, ka šiem deleģēšanas noteikumiem ir jābūt pietiekami precīziem, lai nodrošinātu, ka šajos pasākumos tiek ievērotas minētā 2. panta 5. punktā ietvertās prasības. Tāds pasākums kā pamata lietā, ar kuru tiek noteikts 60 gadu vecuma ierobežojums, pēc kura piloti vairs nevar veikt savu profesionālo darbību, lai gan valsts un starptautiskajā tiesiskajā regulējumā šis vecums ir noteikts 65 gadi, nav pasākums, kas ir vajadzīgs sabiedrības drošībai un veselības aizsardzībai šī paša 2. panta 5. punkta izpratnē.
   Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds darba koplīguma noteikums kā pamata lietā, ar kuru ir noteikts 60 gadu vecuma ierobežojums, pēc kura piloti tiek uzskatīti par tādiem, kuriem vairs nav fizisko spēju profesionālās darbības veikšanai, pat ja valsts un starptautiskajā tiesiskajā regulējumā šis vecums ir noteikts 65 gadi.
   Direktīvas 2000/78 6. panta 1. punkta pirmā daļa ir interpretējama tādējādi, ka gaisa satiksmes drošība nav likumīgs mērķis šīs normas izpratnē.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta T-428/07 un T-455/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 17. jūnija spriedums — CEVA /Komisija (Šķīrējklauzula — “Dzīves kvalitātes un bioloģisko resursu apsaimniekošanas (1998-2002)” jomā veiktas īpašas pētniecības, tehnoloģijas attīstības un demonstrējumu programmas ietvaros noslēgti līgumi — Seahealth un Biopal projekti — Parādzīmes — Prasības atcelt tiesību aktu — Prasību pārkvalificēšana — Pieņemamība — Sacīkstes princips un tiesības uz aizstāvību — Visu pārskaitīto Eiropas Savienības finanšu iemaksu atgūšana — Nopienti finansiāli pārkāpumi)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/33

         Vispārējās tiesas 2010. gada 17. jūnija spriedums — CEVA/Komisija
   (Lieta T-428/07 un T-455/07) (1)

   (Šķīrējklauzula - “Dzīves kvalitātes un bioloģisko resursu apsaimniekošanas (1998-2002)” jomā veiktas īpašas pētniecības, tehnoloģijas attīstības un demonstrējumu programmas ietvaros noslēgti līgumi - Seahealth un Biopal projekti - Parādzīmes - Prasības atcelt tiesību aktu - Prasību pārkvalificēšana - Pieņemamība - Sacīkstes princips un tiesības uz aizstāvību - Visu pārskaitīto Eiropas Savienības finanšu iemaksu atgūšana - Nopienti finansiāli pārkāpumi)
   2010/C 209/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Francija) (pārstāvis — J.-M. Peyrical, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji L. Escobar Guerrero un W. Roels, pēc tam — W. Roels, pārstāvji, kam palīdz E. Bouttier, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lietā T-428/07 2007. gada 20. septembra parādzīmi Nr. 3240908670 saistībā ar projektu Seahealth un lietā T-455/07 2007. gada 4. oktobra parādzīmi Nr. 3240909271 saistībā ar līgumu Biopal, kā arī piespriest Komisijai atmaksāt šīs parādzīmes par labu CEVA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina pusi no tiem, kas radušies otram lietas dalībniekam.

      (1)  OV C 22, 26.01.2008.


title: Lieta C-378/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Sachsen/Tomislaw Trapkowski Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālais nodrošinājums — Regula (EK) Nr. 883/2004 — 67. pants — Regula (EK) Nr. 987/2009 — 60. panta 1. punkts — Ģimenes pabalstu piešķiršana šķiršanās gadījumā — “Attiecīgās personas” jēdziens — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta ģimenes pabalstu piešķiršana tam no vecākiem, kura mājsaimniecībā bērns dzīvo — Šī vecāka dzīvesvieta citā dalībvalstī — Šī vecāka atturēšanās iesniegt pieteikumu par ģimenes pabalsta piešķiršanu — Otra vecāka tiesības attiecīgā gadījumā lūgt piešķirt šo ģimenes pabalstu

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Sachsen/Tomislaw Trapkowski

   (Lieta C-378/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 67. pants - Regula (EK) Nr. 987/2009 - 60. panta 1. punkts - Ģimenes pabalstu piešķiršana šķiršanās gadījumā - “Attiecīgās personas” jēdziens - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta ģimenes pabalstu piešķiršana tam no vecākiem, kura mājsaimniecībā bērns dzīvo - Šī vecāka dzīvesvieta citā dalībvalstī - Šī vecāka atturēšanās iesniegt pieteikumu par ģimenes pabalsta piešķiršanu - Otra vecāka tiesības attiecīgā gadījumā lūgt piešķirt šo ģimenes pabalstu)
   (2015/C 414/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Sachsen

      Atbildētājs: Tomislaw Trapkowski

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulas (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, 60. panta 1. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētā pieņēmuma sekas var būt tādas, ka tiesības uz ģimenes pabalstiem atzīst personai, kura neuzturas tās dalībvalsts teritorijā, kurai piekrīt izmaksāt šos pabalstus, tiklīdz ir izpildīti visi pārējie valsts tiesībās paredzētie nosacījumi šo pabalstu piešķiršanai, un šis apstāklis ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               Regulas Nr. 987/2009 60. panta 1. punkta trešais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav paredzēts, ka bērna, par kuru piešķir ģimenes pabalstus, vecākam, kura pastāvīgā dzīvesvieta ir tajā dalībvalstī, kurai ir pienākums izmaksāt šos pabalstus, būtu jāatzīst tiesības saņemt minētos pabalstus tādēļ, ka otrs vecāks, kura pastāvīgā dzīvesvieta ir citā dalībvalstī, nav iesniedzis pieteikumu piešķirt ģimenes pabalstus.

      (1)  OV C 395, 10.11.2014.


title: Lieta C-297/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 4. marta spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2006/12/EK — 4. un 5. pants — Atkritumu apsaimniekošana — Apsaimniekošanas plāns — Integrēts un pietiekams apglabāšanas iekārtu tīkls — Cilvēka veselības vai vides apdraudējums — Nepārvarama vara — Sabiedriskās kārtības traucējumi — Organizētā noziedzība)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 4. marta spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-297/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2006/12/EK - 4. un 5. pants - Atkritumu apsaimniekošana - Apsaimniekošanas plāns - Integrēts un pietiekams apglabāšanas iekārtu tīkls - Cilvēka veselības vai vides apdraudējums - Nepārvarama vara - Sabiedriskās kārtības traucējumi - Organizētā noziedzība)
   2010/C 113/11
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Zadra, D. Recchia un J.-B. Laignelot,)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri un G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Ossowski un K. Bacon, barrister)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa Direktīvas 2006/12/EK par atkritumiem (OV L 114, 9. lpp.) 4. un 5. panta pārkāpums — Kampānijas reģions

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Itālijas Republika, attiecībā uz Kampānijas reģionu neveicot pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu atkritumu reģenerāciju un apglabāšanu, neapdraudot cilvēka veselību un neradot kaitējumu videi, it īpaši neizveidojot pietiekamu un integrētu atkritumu apglabāšanas iekārtu tīklu, nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa Direktīvas 2006/12/EK par atkritumiem 4. un 5. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008


title: Lieta C-264/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 29. februāra spriedumu lietā T-267/12 Deutsche Bahn u.c./Eiropas Komisija 2016. gada 12. maijā iesniedza Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 29. februāra spriedumu lietā T-267/12 Deutsche Bahn u.c./Eiropas Komisija 2016. gada 12. maijā iesniedza Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd

   (Lieta C-264/16 P)
   (2016/C 243/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd (pārstāvji – F. Montag, Rechtsanwalt, F. Hoseinian, avocat, M. Eisenbarth, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 29. februāra spriedumu lietā T-267/12 Deutsche Bahn u.c./Eiropas Komisija;

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 28. marta lēmuma lietā COMP/39462 – Kravu pārvadājumi (turpmāk tekstā – “Lēmums”) 1. panta 2. punkta g) apakšpunktu, 1. panta 3. punkta a) apakšpunktu, 1. panta 3. punkta b) apakšpunktu un 1. panta 4. punkta h) apakšpunktu vai, alternatīvi, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               —

               atcelt vai, alternatīvi, samazināt Lēmuma 2. panta 2. punkta g) apakšpunktā, 2. panta 3. punkta a) apakšpunktā, 2. panta 3. punkta b) apakšpunktā un 2. panta 4. punkta h) apakšpunktā noteiktos naudas sodus vai, alternatīvi, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda piecus apelācijas sūdzības pamatus:

               1.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka Komisijai bija tiesības atsaukties uz Deutsche Post pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda, ka nav pārkāpts dubultas pārstāvības aizlieguma princips un ka Komisijai nebija jāizmeklē iepriekš minētā principa iespējamais pārkāpums.

               2.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot Regulas Nr. 141/62 (1) 1. pantu tādējādi, ka tas nav piemērojams “Advance Manifest System” rīcībai.

               3.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka Komisija nav pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantu, labas pārvaldības principu un pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk tekstā – “LESD”) 296. pantu, nospriežot neatzīt The Brink's Company par solidāri atbildīgu kopā ar Schenker China Ltd. (kā BAX Global (China) Co. Ltd. tiesību pārņēmēju) par “Chinese Currency Adjustment Factor” rīcību.

               4.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, sagrozīdama Lēmuma saturu, pārsniegdama tai LESD 264. pantā noteiktās pilnvaras un neveidodama līdzsvaru, piemērojot samērīguma principu, kad tā noteica, ka Komisija nav pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 (2) 23. pantu un samērīguma principu, un ka, nosakot naudas sodu, sodam ir jāatbilst pārkāpumam.

               5.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, apstiprinot Komisijas [naudas soda] samazinājuma likmes saskaņā ar 2006. gada paziņojumu par sadarbību (3). Vispārējā tiesa ir sagrozījusi Lēmuma saturu un pārkāpusi apelācijas sūdzību iesniedzēju tiesības uz taisnīgu tiesu.

      (1)  Padomes [1962. gada 26. novembra] Regula Nr. 141, ar kuru izslēdz transportu no Padomes Regulas Nr. 17 piemērošanas jomas (OV 124, 2751. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu [aizliegtu vienošanos] gadījumos (OV C 298, 17. lpp.).


title: Lieta T-643/16: Prasība, kas celta 2016. gada 11. septembrī – Gamaa Islamya Egypte/Padome

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/50

         Prasība, kas celta 2016. gada 11. septembrī – Gamaa Islamya Egypte/Padome
   (Lieta T-643/16)
   (2016/C 419/66)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gamaa Islamya Egypte (Ēģipte) (pārstāvis – L. Glock, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 12. jūlija Lēmumu (KĀDP) 2016/1136, ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2015/2430 (OV L 188, 13.7.2016, 21. lpp.), ciktāl tas attiecas uz Gamaa Islamya Égypte;

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 12. jūlija Īstenošanas regulu (ES) 2016/1127, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2015/2425 (OV L 188, 13.7.2016, 1. lpp.), ciktāl tā attiecas uz Gamaa Islamya Égypte;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Padomes 2001. gada 27. decembra Kopējās nostājas par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu (2001/931/KĀDP; OV 2001, L 344, 93. lpp.; turpmāk tekstā – “Kopējā nostāja 2001/931”) 1. panta 5. punkts.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Kopējās nostājas 2001/931 1. panta 4. punkts.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi kļūdas saistībā ar prasītājai pārmesto nodarījumu patiesumu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā attiecībā uz prasītājas kā “teroristu grupas” statusu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Kopējās nostājas 2001/931 1. panta 6. punkts.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas tiesības uz aizstāvību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis dokumentāri apliecināts paskaidrojuma rakstu saturs.


title: Lieta T-482/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 11. aprīļa rīkojums — Département du Gers /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Vide un cilvēka veselības aizsardzība — Ģenētiski modificēti pārtikas produkti un dzīvnieku barība — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/12

         Vispārējās tiesas 2011. gada 11. aprīļa rīkojums — Département du Gers/Komisija
   (Lieta T-482/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide un cilvēka veselības aizsardzība - Ģenētiski modificēti pārtikas produkti un dzīvnieku barība - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2011/C 173/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Département du Gers (Francija) (pārstāvji — S. Mabile un J.-P. Mignard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Bianchi un L. Pignataro)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 28. jūlija Lēmumu 2010/432/ES, ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/2003 atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētu kukurūzu 1507x59122 (DAS-Ø15Ø7-1xDAS-59122-7), sastāv vai ir ražoti no tās (OV L 202, 11. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Département du Gers sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               atstāt bez izskatīšanas Eiropas Parlamenta, Eiropas Savienības Padomes, Région Centre, Région Picardie, Département de la Haute-Garonne, Région Bretagne, Région Poitou-Charentes, Région Provence-Alpes-Côte d’Azur, Région Bourgogne, Région Midi-Pyrénées, Région Auvergne, Région Pays de la Loire, Région Rhône-Alpes, Département des Côtes d’Armor, Région Île de France un Région Nord-Pas-de-Calais pieteikumus par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta C-475/08: Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 3. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/55/EK — Dabasgāzes iekšējais tirgus — Galīgā sistēmas operatoru norīkošana — Lēmums, ar kuru nozīmīgākus jaunus gāzes infrastruktūras objektus atbrīvo no noteiktu šīs direktīvas normu piemērošanas — Publicēšanas, apspriešanās un paziņošanas pienākums)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/14

         Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 3. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-475/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/55/EK - Dabasgāzes iekšējais tirgus - Galīgā sistēmas operatoru norīkošana - Lēmums, ar kuru nozīmīgākus jaunus gāzes infrastruktūras objektus atbrīvo no noteiktu šīs direktīvas normu piemērošanas - Publicēšanas, apspriešanās un paziņošanas pienākums)
   2010/C 24/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Patakja [M. Patakia] un B. Šima [B. Schima])

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — K. Pošē [C. Pochet], pārstāve, Ž. Skalē [J. Scalais] un O. Vanhulsts [O. Vanhulst], avocats)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Visu vajadzīgo noteikumu nepieņemšana, lai izpildītu 7., 11. un 18. pantu, skatot tos kopā ar 25. panta 2. punktu, kā arī 22. panta 3. punkta d) un e) apakšpunktu un 4. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvā 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (OV L 176, 57. lpp.) — Sašķidrinātas dabasgāzes pārvades un sadales sistēmu operatoru nenorīkošana — Pienākuma neesamība publicēt tādu lēmumu, ar ko no direktīvas piemērošanas jomas tiek atbrīvoti jauni nozīmīgākie dabasgāzes infrastruktūras objekti — Pienākuma apspriesties ar citām dalībvalstīm vai attiecīgajām pārvaldes iestādēm šo infrastruktūras objektu starpsavienojuma gadījumā neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu 7. pantā paredzēto pārvades, uzglabāšanas un sašķidrinātas dabasgāzes iekārtu operatoru galīgu norīkošanu un netransponējot šīs direktīvas 22. panta 3. punkta d) un e) apakšpunktu un 4. punktu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi minētajās normās paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta F-89/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. augustā — ZZ /Komisija

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/33

      Prasība, kas celta 2012. gada 21. augustā — ZZ/Komisija
      (Lieta F-89/12)
      (2012/C 331/62)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un A. Tymen, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Komisijas lēmuma nepārklasificēt prasītāju atcelšana

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt lēmumu, ko 2012. gada 10. maijā ir pieņēmis Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta D direkcijas direktors ar 2012. gada 11. maija paziņojumu un ar kuru ir noraidīta prasītāja 2012. gada 25. janvāra sūdzība;

                  —

                  tiktāl, ciktāl nepieciešams atcelt 2011. gada 21. novembra lēmumu noradīt prasītāja 2011. gada 29. jūnija pieteikumu;

                  —

                  uzdot atbildētājai īstenot koriģējošus pasākumus, lai saistībā ar prasītāju atjaunotu karjeru ekvivalences principu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-119/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. martā iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) – Liviu Petru Lupean, Oana Andreea Lupean/OTP BAAK NYRT, ko pārstāv OTPBANK SA, kuru pašu pārstāv Sucursala Sibiu, OTP BAAK NYRT, ko pārstāv OTPBANK SA

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. martā iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) – Liviu Petru Lupean, Oana Andreea Lupean/OTP BAAK NYRT, ko pārstāv OTPBANK SA, kuru pašu pārstāv Sucursala Sibiu, OTP BAAK NYRT, ko pārstāv OTPBANK SA

   (Lieta C-119/17)
   (2017/C 178/08)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Sibiu

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Liviu Petru Lupean un Oana Andreea Lupean

      Atbildētājas: OTP BAAK NYRT, ko pārstāv OTPBANK SA, kuru pašu pārstāv Sucursala Sibiu, un OTP BAAK NYRT, ko pārstāv OTPBANK SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/[1]3/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 4. panta 1. punktu, kas aplūkots kopā ar “in dubio pro consumer” principu, kas izriet no tās pašas direktīvas 5. panta vienīgās daļas otrā teikuma, un kopā ar Savienības judikatūru, var interpretēt tādējādi, ka bankas aizdevuma līguma noteikumi,

                           —

                           ar kuriem aizdevuma ņēmējam tiek piešķirta kādā valūtā (ārvalstu valūtā) izteikta naudas summa un viņam tiek noteikts pienākums atmaksāt to tajā pašā valūtā (ārvalstu valūtā), bet no apstākļiem, kuros līgums noslēgts un tiek pildīts, izriet, ka aizdevums aizdevuma ņēmēja rīcībā faktiski tika nodots pilnīgi citā valūtā un ka norēķinu valūta ir izmantota tikai virtuāli un aprēķinu veikšanai,

                           —

                           ar kuriem viss ārējās un/vai iekšējās virtuāli izmantotās norēķinu valūtas (ārvalstu valūta) vērtības paaugstināšanās risks tiek pārnests uz aizdevuma ņēmēju (patērētāju), lai gan viņš naudu ir saņēmis atšķirīgā maksājumu valūtā, kas reāli tika patērēta,

                           —

                           ar kuriem pārskatāmi netiek izklāstīta virtuāli izmantotās norēķinu valūtas maiņas mehānisma konkrētā darbība, lai patērētājs, pamatojoties uz skaidriem un saprotamiem kritērijiem, varētu izvērtēt no līguma parakstīšanas izrietošās ekonomiskās sekas,

                           —

                           ar kuriem patērētājam tiek noteikts finansiāls pienākums aizdevuma daļu ietvaros maksāt summas, kuras izriet no starpības starp aizdevuma ņēmējam virtuāli piedāvātajā norēķinu valūtā aprēķinātajām [maksājuma] daļām un [maksājuma] daļām, kuras aprēķinātas reāli patērētajā maksājumu valūtā,

                     var potenciāli būt negodīgi?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādi kritēriji valsts tiesai ir jāpiemēro, lai saistībā ar pirmajā jautājumā aprakstīto faktisko situāciju izvērtētu šādu iespējami negodīgu raksturu?

               3)

               Vai pirmajā jautājumā aprakstītos noteikumus var uzskatīt par tādiem, kas neietilpst aizdevuma līguma galvenajā priekšmetā?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta F-72/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 1. marta spriedums — Fardoom un Ashbrook pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Izdevumu atlīdzināšana — Komandējuma izdevumi — Atteikums parakstīt pavēles par komandējumu, kas lūgtas saistībā ar darbību arodbiedrībā — Interese celt prasību — Nepieņemamība)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/54

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 1. marta spriedums — Fardoom un Ashbrook pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta F-72/05) (1)

   (Ierēdņi - Izdevumu atlīdzināšana - Komandējuma izdevumi - Atteikums parakstīt pavēles par komandējumu, kas lūgtas saistībā ar darbību arodbiedrībā - Interese celt prasību - Nepieņemamība)
   (2007/C 82/114)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Mohammad Reza Fardoom, Roodt-sur-Syre (Luksemburga) un Michael Ashbrook, Strassen (Luksemburga) (pārstāvji — vispirms G. Bounéou un F. Frabetti, vēlāk — F. Frabetti, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris)
   Priekšmets
   Komisijas lēmuma neparakstīt pavēles par komandējumu, ko lūdza prasītāji saistībā ar viņu darbību arodbiedrībā, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 229, 17.9.2005., 37. lpp. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-291/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: Lieta C-534/12 P: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 5. decembra rīkojums — Luigi Marcuccio /Eiropas Komisija (Apelācija — Prasība veikt pārskatīšanu — Eiropas Savienības Vispārējās tiesas rīkojums, ar kuru prasība atzīta par nepieņemamu — Iecelšana amatā — Pārcelšana no Luandā (Angola) izvietotās delegācijas uz Briseli (Beļģija) — Lēmums veikt prasītāja personīgo lietu iesaiņošanu un pārvešanu viņa prombūtnes laikā — Vispārējās tiesas vēlāk taisīta sprieduma sekas)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/22

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 5. decembra rīkojums — Luigi Marcuccio/Eiropas Komisija
   (Lieta C-534/12 P) (1)

   (Apelācija - Prasība veikt pārskatīšanu - Eiropas Savienības Vispārējās tiesas rīkojums, ar kuru prasība atzīta par nepieņemamu - Iecelšana amatā - Pārcelšana no Luandā (Angola) izvietotās delegācijas uz Briseli (Beļģija) - Lēmums veikt prasītāja personīgo lietu iesaiņošanu un pārvešanu viņa prombūtnes laikā - Vispārējās tiesas vēlāk taisīta sprieduma sekas)
   2014/C 52/38
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (pārstāvis) — G. Cipressa, avvocato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 11. septembra rīkojumu lietā T-241/03 REV Marcuccio/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību pārskatīt Vispārējās tiesas 2006. gada 17. maija rīkojumu lietā T-241/03 Marcuccio/Komisija — Vispārējās tiesas Reglamenta 64. panta 4. punkta pirmās daļas un 127. panta 2. punkta pārkāpums — Tiesas Statūtu 44. panta 1. un 2. punkta pārkāpums — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: Lieta T-210/12: Prasība, kas celta 2012. gada 18. maijā — Viasat Broadcasting UK /Komisija

text:
               14.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/12

         Prasība, kas celta 2012. gada 18. maijā — Viasat Broadcasting UK/Komisija
   (Lieta T-210/12)
   2012/C 209/20
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Kalsmose-Hjelmborg un M. Honoré, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 20. aprīļa lēmumu par valsts atbalstu C/19/09, ko Dānija paredz īstenot TV2 Danmark A/S pārstrukturēšanai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu, galvenokārt, apgalvojot, ka Eiropas Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neiekļaujot savā vērtējumā atbalstu, kas TV2 Danmark A/S tika piešķirts ar 8 reģionālo TV2 raidstaciju starpniecību.
   Šajā ziņā prasītājs apgalvo, ka apraide, ko reģionālās raidstacijas — kuras tiek finansētas, iekasējot televīzijas licenču nodevas — bez atlīdzības nodrošina TV2 Danmark A/S, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Turklāt ir atgādināts, ka saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja licenci, ko kultūras ministrs ir izsniedzis TV2 Danmark A/S, TV2 Danmark A/S patur ienākumus no reklāmām, ko gūst no reklāmas pauzēm reģionālajās raidstacijās.
   Prasītājs turklāt apgalvo, ka, neņemot vērā valsts atbalstu, kas TV2 Danmark A/S tika piešķirts ar reģionālo raidstaciju starpniecību, atbildētāja nav izvērtējusi TV2 Danmark A/S finansiālo situāciju, ņemot vērā visus ienākumus kā tādus.
   Sakarā ar šo kļūdu prasītājs apgalvo, ka viss atbildētājas veiktais pārstrukturēšanas plāna vērtējums ir balstīts uz kļūdainiem pieņēmumiem attiecībā uz TV2 Danmark A/S finansiālo situāciju. Tādēļ prasītājs apgalvo, ka atbildētāja nevarēja apstiprināt, ka ir izpildīti tās pašas Pamatnostādnēs (1) paredzētie nosacījumi.
   Līdz ar to prasītājs apgalvo, ka atbildētāja, novērtējot TV2 Danmark A/S piešķirto glābšanas un pārstrukturēšanas atbalstu, nav ievērojusi kritērijus, ko pati Komisija ir noteikusi Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai, un kas visbeidzot ir noteikti LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā.

      (1)  Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (OV 2004 C 244, 2. lpp.).


title: Lieta T-210/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Verhuizingen Coppens /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana — Tirgus sadale — Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām — Vienots un turpināts pārkāpums — Pierādīšanas pienākums)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/25

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Verhuizingen Coppens/Komisija
   (lieta T-210/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana - Tirgus sadale - Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām - Vienots un turpināts pārkāpums - Pierādīšanas pienākums)
   2011/C 226/50
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Verhuizingen Coppens NV (Bierbeek, Beļģija) (pārstāvji — J. Stuyck un I. Buelens, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un S. Noë)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi), kā arī pakārtota prasība atcelt vai samazināt prasītajai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmuma C(2008) 926, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi) 1. panta i) punktu un 2. panta k) punktu;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta T-114/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. februārī — Giordano /Komisija

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 25. februārī — Giordano/Komisija
   (Lieta T-114/11)
   2011/C 139/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jean-François Giordano (Sète, Francija) (pārstāvji — D. Rigeade un J. Jeanjean, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               konstatēt, ka Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulas Nr. 530/2008 pieņemšana, ir radījusi zaudējumus Jean-François GIORDANO k-gam;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt Jean-François GIORDANO k-gam. radītos zaudējumus piecsimt četrdesmit divu tūkstošu piecsimt deviņdesmit četru (EUR 542 594) euro apmērā kā zaudējumu atlīdzību, tiem pieskaitot likumiskos procentus un šo procentu kapitalizāciju;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza piecus pamatus:

               1)

               Pirmais pamats ir par Padomes 2002. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 2371/2002 par zvejas resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopīgo zivsaimniecības politiku (1) 7. panta 1. punkta pārkāpumu un par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tikai nopietni draudi zvejas resursu saglabāšanai ļautu Komisijai pieņemt steidzamības pasākumus. Prasītājs apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi, ka 2008. gada zilā tunča zvejas sezonā bija pārsniegtas nozvejas kvotas.

               2)

               Otrais pamats ir par Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. panta 1. punktā noteikto tiesību iesaistīties un īstenot profesionālo darbību, tādēļ, ka ar Regulu Nr. 530/2008 ir radīti prasītāja profesionālās darbības ierobežojumi.

               3)

               Trešais pamats ir par tiesiskās drošības principa pārkāpumu, jo Regulā Nr. 530/2008 zilā tunča zveja esot aizliegta, sākot no 2008. gada 16. jūnija, kaut arī Francijā tā bija atļauta līdz 2008. gada 30. jūnijam.

               4)

               Ceturtais pamats ir par tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, jo prasītājam bija leģitīms pamats paļauties, ka viņš varēs zvejot līdz 2008. gada 30. jūnijam, jo sākotnēji zilā tunča zveja Francijā bija atļauta līdz 2008. gada 30. jūnijam.

               5)

               Piektais pamats par tiesību uz īpašumu pārkāpumu, jo Regulas Nr. 530/2008 sekas prasītājam esot obligāta zilā tunča zvejas pārtraukšana, kaut arī viņam bija zemkopības un zvejas ministra izsniegta zvejas atļauja periodam no 2008. gada 1. aprīļa līdz 2008. gada 30. jūnijam — šī atļauja esot neatņemama prasītāja ekonomisko interešu sastāvdaļa. Prasītājs apgalvo, ka:

                           —

                           viņš ir cietis nopietnus ekonomiskus zaudējumus, kuri ir saistīti ar tā profesionālo darbību, jo nozvejots zilais tuncis ir “īpašums” Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. panta nozīmē, un

                           —

                           šī atļauja ir virtuāls prasījums, jo prasītājam bija leģitīma paļāvība.

      (1)  OV L 358; 59. lpp.


title: Lieta T-338/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 14. jūnija spriedums — Stichting Natuur en Milieu un Pesticide Action Network Europe /Komisija (Vide — Regula (EK) Nr. 1367/2006 — Maksimāli pieļaujamie pesticīdu atlieku līmeņi — Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu — Atteikums — Individuāls pasākums — Spēkā esamība — Orhūsas konvencija)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 14. jūnija spriedums — Stichting Natuur en Milieu un Pesticide Action Network Europe/Komisija
   (Lieta T-338/08) (1)

   (Vide - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Maksimāli pieļaujamie pesticīdu atlieku līmeņi - Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu - Atteikums - Individuāls pasākums - Spēkā esamība - Orhūsas konvencija)
   2012/C 217/32
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nīderlande) un Pesticide Action Network Europe (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — B. Kloostra un A. van den Biesen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji B. Burggraaf un S. Schønberg, vēlāk B. Burggraaf un P. Oliver)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji — sākotnēji M. Dowgielewicz, vēlāk M. Szpunar) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — K. Michoel un B. Driessen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 1. jūlija lēmumus, ar kuriem kā nepieņemami ir noraidīti prasītāju pieprasījumi, ar kuriem Komisijai lūgts pārskatīt tās 2008. gada 29. janvāra Regulu (EK) Nr. 149/2008, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 396/2005, izstrādājot II, III un IV pielikumu, kuros noteikti maksimāli pieļaujamie atlieku līmeņi produktiem, uz ko attiecas minētās regulas I pielikums (OV L 58, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 1. jūlija lēmumus, ar kuriem kā nepieņemami ir noraidīti Stichting Natuur en Milieu un Pesticide Action Network Europe pieprasījumi, ar kuriem Komisijai lūgts pārskatīt tās 2008. gada 29. janvāra Regulu (EK) Nr. 149/2008, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 396/2005, izstrādājot II, III un IV pielikumu, kuros noteikti maksimāli pieļaujamie atlieku līmeņi produktiem, uz kuriem attiecas minētās regulas I pielikums;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Stichting Natuur en Milieu un Pesticide Action Network Europe tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Polijas Republika un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta T-130/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 31. janvāra spriedums – Coesia/EUIPO (Divu sarkanu slīpu līkņu attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo divas sarkanas slīpas līknes, reģistrācijas pieteikums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums preču zīmes atšķirtspēju izvērtēt saistībā ar to, kā konkrētā sabiedrības daļa to uztver

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 31. janvāra spriedums – Coesia/EUIPO (Divu sarkanu slīpu līkņu attēls)
   (Lieta T-130/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo divas sarkanas slīpas līknes, reģistrācijas pieteikums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums preču zīmes atšķirtspēju izvērtēt saistībā ar to, kā konkrētā sabiedrības daļa to uztver)
   (2017/C 078/41)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Coesia SpA (Boloņa, Itālija) (pārstāvis – S. Rizzo)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 1933/2015-2 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu, kas attēlo divas sarkanas slīpas līknes

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2016. gada 26. janvāra lēmumu lietā R 1933/2015-2;

               2)

               EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 10.5.2016.


title: Lieta C-397/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Igaunijas Republiku

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 22. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Igaunijas Republiku
   (Lieta C-397/06)
   (2006/C 281/42)
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un H. Kundla)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neizpildot Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvas 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), prasību darīt zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas ir vajadzīgi, lai valsts tiesībās transponētu šo direktīvu, Igaunijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 23. martā.

      (1)  OV L 80, 29. lpp.


title: Lieta T-566/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. septembra spriedums — Ertmer /ITSB — Caterpillar ( “erkat” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Vārdiska preču zīme “erkat” — Agrākas vārdiskas un grafiskas Kopienas un valsts preču zīmes “CAT” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespēja — Reputācijas aizskārums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/8

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. septembra spriedums — Ertmer/ITSB — Caterpillar (“erkat”)
   (Lieta T-566/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Vārdiska preču zīme “erkat” - Agrākas vārdiskas un grafiskas Kopienas un valsts preču zīmes “CAT” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespēja - Reputācijas aizskārums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2012/C 319/12
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jutta Ertmer (Tatsungen, Vācija) (pārstāvji — A. von Mühlendahl un C. Eckhartt, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Caterpillar, Inc. (Peoria, Illinois, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — A. Renck, V. von Bomhard un E. Nicolás Gómez, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 7. septembra lēmumu lietā R 270/2010-1 saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Caterpillar, Inc. un Jutta Ertmer k-dzi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 7. septembra lēmumu lietā R 270/2010-1;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB un Caterpillar, Inc. sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 19.2.2011.


title: Lieta T-437/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. septembra spriedums – Apvienotā Karaliste/Komisija ELVGF Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Integrēta vadības un kontroles sistēma — Maksājuma samazinājums vai tā nepiešķiršana, ja nav izpildīti savstarpējās atbilstības noteikumi — Vienotas likmes finanšu korekcija, ko īstenojusi Komisija saskaņā ar šajā jomā pieņemtajām iekšējām pamatnostādnēm — Pierādīšanas pienākums — Regulas (EK) Nr. 73/2009 II pielikuma interpretācija

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/12

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. septembra spriedums – Apvienotā Karaliste/Komisija
   (Lieta T-437/14) (1)

   (ELVGF Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Integrēta vadības un kontroles sistēma - Maksājuma samazinājums vai tā nepiešķiršana, ja nav izpildīti savstarpējās atbilstības noteikumi - Vienotas likmes finanšu korekcija, ko īstenojusi Komisija saskaņā ar šajā jomā pieņemtajām iekšējām pamatnostādnēm - Pierādīšanas pienākums - Regulas (EK) Nr. 73/2009 II pielikuma interpretācija)
   (2016/C 410/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – M. Holt un J. Kraehling, pārstāvji, kuriem palīdz V. Wakefield, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Skelly un D. Triantafyllou)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M. Bulterman un B. Koopman)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2014. gada 4. aprīļa Īstenošanas lēmuma 2014/191/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2014, L 104, 43. lpp.), pielikuma deviņas ierakstu līnijas saistībā ar lēmuma pielikumā ietverto pozīciju par to izdevumu finanšu korekcijām, ko Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste ir veikusi Skotijā 2008., 2009. un 2010. finanšu gadā par summu EUR 5 606 459,48 apmērā to nesaderības ar Eiropas Savienības tiesību normām dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 282, 25.8.2014.


title: Lieta C-337/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. jūlijā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Elvira Mandl , Helmut Mandl / Condor Flugdienst GmbH

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/42

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. jūlijā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Elvira Mandl, Helmut Mandl/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-337/14)
   2014/C 315/68
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Rüsselsheim

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Elvira Mandl, Helmut Mandl

      Atbildētāja: Condor Flugdienst GmbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gaisa pārvadātājam, lai varētu sev prasīt regulas (1) 5. panta 3. punktā paredzēto iespēju atbrīvot no pienākuma, ir jāizskaidro un jāpierāda, ka tas ir veicis visus iespējamos pasākumus, lai izvairītos no ārkārtēja apstākļa, kas izpaužas kā atcelšana vai ilga kavēšanās, gaidāmajām sekām, vai ka tam nav bijis iespējams veikt šādus pasākumus?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-154/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 25. oktobra spriedums — Lo Giudice /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Morālā vajāšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pienākums sniegt palīdzību — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesiskā paļāvība — Civildienesta noteikumu 24. pants — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses — Pieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/40

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 25. oktobra spriedums — Lo Giudice/Komisija
   (Lieta T-154/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Morālā vajāšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pienākums sniegt palīdzību - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesiskā paļāvība - Civildienesta noteikumu 24. pants - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses - Pieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2007/C 297/82)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carmela Lo Giudice, Grimbergen (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji F. Frabetti un G. Bounéou, pēc tam F. Frabetti, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Kraemer)
   Priekšmets
   Galvenokārt, pirmkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumu, kurā tiek konstatēta morālās vajāšanas neesamība un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību, lai panāktu atlīdzību par iespējami ciesto morālo kaitējumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanas izdevumus pats.

      (1)  OV C 155, 26.6.2005.