title: Case C-850/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 21. novembrī FVE Holýšov I s. r. o. un citi iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 20. septembra spriedumu lietā T-217/17, FVE Holýšov I s. r. o. un citi/Komisija

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/29

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 21. novembrī FVE Holýšov I s. r. o. un citi iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 20. septembra spriedumu lietā T-217/17, FVE Holýšov I s. r. o. un citi/Komisija
      (Case C-850/19 P)
      (2020/C 68/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s.r.o., Onyx Energy s.r.o., Onyx Energy projekt II s.r.o., Photon SPV 1 s.r.o., Photon SPV 3 s.r.o., Photon SPV 4 s.r.o., Photon SPV 6 s.r.o., Photon SPV 8 s.r.o., Photon SPV 10 s.r.o., Photon SPV 11 s.r.o., Antaris GmbH, Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH, WA Investments-Europa Nova Ltd (pārstāvji: A. Reuter, H. Wendt, C. Bürger, T. Christner, W. Schumacher, A. Compes, T. Herbold, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Čehijas Republika, Spānijas Karaliste, Kipras Republika, Slovākijas Republika

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  apmierināt viņu sūdzību par Komisijas Lēmumu C(2016) 7827 galīgā redakcija (2016. gada 28. novembris) par valsts atbalstu SA.40171 (2015/NN) attiecībā uz atbalstu elektroenerģijas ražošanai no atjaunojamiem enerģijas avotiem; lēmuma kopsavilkums ir publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (1), vai, pakārtoti,

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzība attiecas uz 1) jēdzienu “valsts atbalsts” privāti finansētās atjaunojamās enerģijas shēmās; 2) paļāvību, kādu atbildētājas lēmums rada Savienības pilsoņiem; iii) Savienības pilsoņu tiesiskās paļāvības aizsardzību pret atbildētājas krasajiem pavērsieniem un iv) atbildētājas pilnvaru ļaunprātīgas izmantošanas ierobežojumiem. Apelācijas sūdzības iesniedzējas ir izvirzījušas astoņus apelācijas sūdzības pamatus.
      Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējās tiesas konstatējums, ka atbildētājas 2004. gada jūlija vēstule attiecīgajām nozares apvienībām neesot uzskatāma par saistošu lēmumu, a) sagrozot un ar to tiekot pārkāpta Tiesas judikatūra jautājumā par lēmuma daļām, un b) esot pieņemts, neievērojot procedūras, tādējādi nelabvēlīgi ietekmējot apelācijas sūdzības iesniedzējus.
      Otrais apelācijas sūdzības pamats: apelācijas sūdzības iesniedzējas [Vispārējā tiesā] apgalvoja, ka atbildētājai bija saistošs tās 2006. gadā pieņemtais lēmums par atbalsta neesamību (turpmāk tekstā – “2006. gada lēmums”). Ar Vispārējās tiesas konstatējumu, ka šāda iebilde ir nepieņemama, jo i) apelācijas sūdzības iesniedzējas “šo lēmumu nav precīzi identificējušas” un ii) iebilde ir celta vienīgi replikas stadijā, pirmkārt, esot pārkāptas Tiesas judikatūrā nostiprinātās prasības par lēmumu pieejamību un, otrkārt, neesot ievēroti procesuālie noteikumi.
      Trešais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, nepiekrizdama, ka apelācijas sūdzības iesniedzējām esot bijis tiesisks pamats paļauties, ka atbildētāja uzturēs spēkā savus 2004. gada un 2006. gada lēmumus un attieksmi, kuru tā ir paudusi laikposmā no 2004. gada līdz apstrīdētā lēmuma pieņemšanai 2016. gadā. Pirmkārt, neesot ņemti vērā lietas apstākļi, lai gan tie netiek apstrīdēti, un esot pārkāpta Tiesas judikatūra attiecībā uz tiesiskās paļāvības prasībām. Otrkārt, esot pieļauti procedūras pārkāpumi.
      Ceturtais apelācijas sūdzības pamats: ar Vispārējās tiesas konstatējumu (skat. sprieduma 86. –127. punktu), ka Original Promotion Scheme esot uzskatāma par valsts atbalstu, tiekot sagrozīts jēdziens “valsts atbalsts”. Saskaņā ar Tiesas judikatūru Original Promotion Scheme nav saistīta ar valsts līdzekļiem, un tā tas ir arī gadījumā, ja elektroenerģijas cenu pieaugums attiecībā uz atjaunojamo energoresursu enerģijas izmaksām tiek uzskatīts par “nodevu”. Turklāt, pat ja tiktu pieņemts, ka “nodevas” pastāvēšanai ir būtiska nozīme (quod non), ar Vispārējās tiesas konstatējumu, ka “nodeva” pastāv, tiekot pārkāptas Savienības tiesības, un šī konstatējuma pamatā esot procesuāli pārkāpumi.
      Piektais apelācijas sūdzības pamats: ceturtajā iebildē apelācijas sūdzības iesniedzējas Vispārējā tiesā apgalvoja, ka atbildētāja, pārbaudīdama attiecīgā pasākuma atbilstību iekšējam tirgum, esot uzspiedusi pārspīlētas prasības. Vispārējā tiesa (skat. sprieduma 130.–136.punktu) šo iebildi noraidīja, uzskatīdama, ka attiecīgās “pārbaudes mehānisma” prasības atbildētāja neesot “uzspiedusi”, un ka tas atbilstot Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai (2). Tādējādi esot pārkāptas Savienības tiesības.
      Sestais apelācijas sūdzības pamats: ar piektās iebildes pirmo daļu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvoja, ka apstrīdētais lēmums esot balstīts uz kļūdu faktos. Ar septīto iebildi apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvoja, ka apstrīdētais lēmums esot balstīts uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Vispārējā tiesa (skat. sprieduma 139. un 166. punktu) noraidīja abas minētās iebildes. Šis noraidījums esot balstīts uz procedūras pārkāpumiem, kas nelabvēlīgi ietekmējot apelācijas sūdzības iesniedzējas. Pirmkārt, Vispārējās tiesa, noraidīdama piektās iebildes pirmo daļu, neesot to vērtējusi pēc būtības, un tas ir saistīts ar to, ka Vispārējā tiesa šo iebildi ir nepareizi interpretējusi. Tā arī neesot atspoguļojusi šīs iebildes saturu atbilstoši replikā norādītajam. Otrkārt, Vispārējā tiesa, noraidīdama septīto iebildi, neesot atspoguļojusi šīs iebildes saturu atbilstoši replikā norādītajam.
      Septītais apelācijas sūdzības pamats: apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka esot pieļauts Savienības tiesību pārkāpums, jo Vispārējā tiesa ir noraidījusi viņu piektās iebildes otro daļu par atbildētājas pieļautajiem procesuālo tiesību pārkāpumiem.
      Astotais apelācijas sūdzības pamats: apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka esot pieļauts Savienības tiesību pārkāpums, jo Vispārējā tiesa ir noraidījusi viņu sesto iebildi attiecībā uz atbildētājas nepareizo vērtējumu par jautājumiem, kas nav saistīti ar valsts atbalstu, un par LES 5. panta 1. punkta pārkāpumu.

         (1)  OV 2017, C 69, 2. lpp.

         (2)  OV 2008, C 82, 1. lpp.


title: Lieta C-851/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 19. novembrī DK iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. septembra spriedumu lietā T-217/18 DK/EĀDD

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/30

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 19. novembrī DK iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. septembra spriedumu lietā T-217/18 DK/EĀDD
      (Lieta C-851/19 P)
      (2020/C 68/32)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: DK (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

                  —

                  atcelt 2019. gada 10. septembra spriedumu lietā DK/EĀDD (T-217/18);

                  —

                  atcelt 2017. gada 23. maija lēmumu, ar ko prasītājam piemērots disciplinārsods;

                  —

                  piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītājs lūdz atcelt 2019. gada 10. septembra spriedumu (T-217/18), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja viņa prasību atcelt tiesību aktu un piesprieda viņam segt tiesāšanās izdevumus.
      Šajā nolūkā prasītājs izvirza vienu pamatu, kas saistīts ar tiesību kļūdu (pārsūdzētā sprieduma 28.–53. punkts), jo Vispārējā tiesa Civildienesta noteikumu IX pielikuma 10. panta b) punktu interpretēja tādējādi, ka atbilstoši tam, lai pamatotu smagāka soda piemērošanu ierēdnim, nekā to ir ierosinājusi disciplinārlietu kolēģija, drīkst ņemt vērā jau novērstu kaitējumu.


title: Lieta C-852/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. novembrī iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret Ivan Gavanozov

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. novembrī iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret Ivan Gavanozov
      (Lieta C-852/19)
      (2020/C 68/33)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      Ivan Gavanozov

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēti tiesību aizsardzības līdzekļi pret tāda Eiropas izmeklēšanas rīkojuma izdošanu, kas attiecas uz kratīšanu dzīvojamās un uzņēmuma telpās, aresta uzlikšanu konkrētai mantai un liecinieka nopratināšanu, ir saderīgs ar Direktīvas 2014/41 (1) 14. panta 1.-4. punktu, 1. panta 4. punktu un 18. un 22. apsvērumu, kā arī Hartas 47. un 7. pantu, lasot tos kopā ar ECPAK 13. un 8. pantu?
      Vai šādos apstākļos var izdot Eiropas izmeklēšanas rīkojumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/41/ES (2014. gada 3. aprīlis) par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās (OV 2014, L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-863/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. novembrī iesniedza Апелативен съд – Варна (Bulgārija) – kriminālprocess pret TS

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/32

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. novembrī iesniedza Апелативен съд – Варна (Bulgārija) – kriminālprocess pret TS
      (Lieta C-863/19)
      (2020/C 68/34)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Апелативен съд – Варна

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      TS

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/42/ES (2014. gada 3. aprīlis) par nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju Eiropas Savienībā (OV 2014, L 127, 39. lpp.: un labojums – OV 2014, L 138, 114. lpp.) un Eiropas Savienības Pamattiesību harta ir piemērojama attiecībā uz noziedzīgu nodarījumu, ko veido narkotisko vielu glabāšana realizācijas nolūkā un ko ir izdarījis Bulgārijas pilsonis Bulgārijas Republikas teritorijā, ja iespējamie noziedzīgi iegūtie līdzekļi ir arī gūti Bulgārijas Republikā un tajā atrodas?

                  2)

                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: Kā ir jāsaprot jēdziens “ekonomisks ieguvums, kas [..] netieši gūts, izdarot noziedzīgu nodarījumu” atbilstoši direktīvas 2. panta 1. punktam, un vai naudas summa, kas ir tikusi apķīlāta un izņemta no notiesātās personas un viņas ģimenes apdzīvotā dzīvokļa un no notiesātās personas vadītā vieglā transportlīdzekļa ir uzskatāma par šādiem noziedzīgi iegūtiem līdzekļiem?

                  3)

                  Vai direktīvas 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums kā Bulgārijas Republikas NK 53. panta 2. punkts, ar ko netiek paredzēta “ekonomisk[a] ieguvum[a], kas [..] netieši gūts, izdarot noziedzīgu nodarījumu” konfiskācija?

                  4)

                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā Bulgārijas Republikas NPK 306. panta 1. punkta 1. apakšpunktā paredzētais, ar ko tiek pieļauts konfiscēt valsts labā naudas summu, par kuru tiek apgalvots, ka tā piederot citai personai, nevis noziedzīga nodarījuma izdarītājam, un šai trešajai personai nav iespējas piedalīties tiesvedībā kā lietas dalībniekam un tai nav tiešu tiesību vērsties tiesā?


title: Lieta C-864/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. novembrī iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – NH/Deutsche Lufthansa AG

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/32

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. novembrī iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – NH/Deutsche Lufthansa AG
      (Lieta C-864/19)
      (2020/C 68/35)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Landgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: NH

         Atbildētāja: Deutsche Lufthansa AG
      Ar Tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 9. janvāra rīkojumu lieta tika izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-881/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. decembrī iesniedza Krajským soudem v Brně (Čehijas Republika) – Tesco Stores ČR a.s./Ministerstvo zemědělství

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/33

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. decembrī iesniedza Krajským soudem v Brně (Čehijas Republika) – Tesco Stores ČR a.s./Ministerstvo zemědělství
      (Lieta C-881/19)
      (2020/C 68/36)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

      Krajským soudem v Brně

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Tesco Stores ČR a.s.

         Atbildētāja: Ministerstvo zemědělství

         Prejudiciālais jautājums

      Vai principi, kas izriet no Regulas (ES) Nr. 1169/2011 (1) VII pielikuma E daļas 2. punkta a) apakšpunkta, ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz pārtikas produktu, kurš ir paredzēts galapatērētājam Čehijas Republikā, Direktīvas 2000/36/EK (2) I pielikuma A daļas 2. punkta c) apakšpunktā norādīto kombinēto sastāvdaļu, neaprakstot tās sastāvu, var norādīt produkta sastāvā tikai gadījumā, kad šīs kombinētās sastāvdaļas nosaukums ir norādīts precīzi atbilstoši Direktīvas 2000/36/EK I pielikuma formulējumam čehu valodā?

         (1)  OV 2011, L 304, 18. lpp.

         (2)  OV 2000, L 197, 19. lpp.


title: Lieta C-928/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 19. decembrī European Federation of Public Service Unions (EPSU) iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. oktobra spriedumu lietā T-310/18 EPSU un Goudriaan/Komisija

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/34

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 19. decembrī European Federation of Public Service Unions (EPSU) iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. oktobra spriedumu lietā T-310/18 EPSU un Goudriaan/Komisija
      (Lieta C-928/19 P)
      (2020/C 68/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: European Federation of Public Service Unions (EPSU) (pārstāvji: R. Arthur, Solicitor, K. Apps, Barrister)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija un Jan Willem Goudriaan

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  apelācijas sūdzību atzīt par pieļaujamu;

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 6. marta lēmumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelāciju un tiesvedību Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka šī apelācijas sūdzība ir pieļaujama, jo Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu.

         PAMATOJUMA 1. PUNKTS: Direktīvas, kas pieņemtas ar Padomes lēmumu, pamatojoties uz LESD 155. panta 2. punktu, pēc būtības ir leģislatīvi akti

      Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, LESD 154. un 155. pantā paredzēto procedūru raksturodama kā tādu, ar ko nevar pieņemt tiesību aktus, kuri pēc būtības ir leģislatīvi.

                  a.

                  EST judikatūrā ir noteikts, ka aktiem, kas pieņemti otrās procedūras ietvaros, esot tādas pašas sekas kā citām direktīvām.

                  b.

                  Ar Lisabonas līgumu neesot nedz samazināta sociālo partneru loma, nedz izmainīta otrās procedūras ietvaros pieņemto aktu būtība.

                  c.

                  Arī akti, kas pieņemti direktīvas formā, pamatojoties uz Padomes lēmumu, pēc būtības esot leģislatīvi.

                  d.

                  Arī akti, kas pieņemti direktīvas formā, pamatojoties uz Padomes lēmumu, esot leģislatīvi akti.

                  e.

                  Alternatīvi – ja direktīvas, kas pieņemtas, pamatojoties uz Padomes lēmumu, tomēr nebūtu leģislatīvi akti (kas gan tiek noliegts):

                              i.

                              Tās esot viens no lex specialis veidiem, kas pēc būtības drīzāk ir leģislatīvs, nevis izpildu akts.

                              ii.

                              Tām varot būt tādas pašas tiesiskās sekas, kādas tām bija pirms 2007. gada.
                              Tādēļ Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmo pamatu.

         PAMATOJUMA 2. PUNKTS: LESD 154. un 155. panta interpretācija

      Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdas LESD 154. panta un 155. panta 2. punkta gramatiskajā, sistēmiskajā un teleoloģiskajā interpretācijā.

                  a.

                  Vispārējā tiesas interpretācijā par LESD 155. panta 2. punktu neesot izmantots tā tiešais formulējums.

                  b.

                  Vispārējai tiesai esot vajadzējis konstatēt, ka, ja reprezentatīvi sociālie partneri noslēdz nolīgumu un ja šāds nolīgums nav prettiesisks, Komisijai ir pienākums ierosināt Padomei tekstu, lai tā, pamatojoties uz LESD 155. panta 2. punkta otro rindkopu, pieņemtu lēmumu.

                  c.

                  Vispārējai tiesai esot vajadzējis konstatēt, ka sociālo partneru nolīgumu īstenošanas metodi izvēlas sociālie partneri, nevis Komisija.

                  d.

                  Vispārējai tiesai esot vajadzējis konstatēt, ka Padome ir pilnvarota nolemt, ka tā nepieņems LESD 155. panta 2. punkta otrajā rindkopā minēto lēmumu, bet ka Komisijai šādu pilnvaru nav.

                  e.

                  Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi LESD 154. un 155. pantā paredzēto institucionālo līdzsvaru, paplašinādama Komisijas pilnvaras pretstatā šo normu formulējumam, un esot nepareizi interpretējusi LES 13. un 17. panta iedarbību.

                  f.

                  Vispārējās tiesas interpretācija esot pretrunā LESD X sadaļas par sociālo politiku un ES Pamattiesību hartas 28. panta kontekstam.

                  g.

                  Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Vispārējās tiesas spriedumu UEAPME lietā, piedēvēdama Komisijai lielāku politisku rīcības brīvību, nekā tā būtu pareizas interpretācijas gadījumā.

                  h.

                  Vispārējā tiesa esot kļūdījusies novērtējumā par Parlamenta lomu LESD 154. un 155. pantā izklāstītajā procesā.
                  Tādēļ Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmo pamatu.

         PAMATOJUMA 3. PUNKTS: diferencēta pieeja Komisijas lēmumam

      Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, uzskatīdama, ka šāda lēmuma pieņemšanā Komisijai būtu paredzēta plaša politiska rīcības brīvība. Tā rīkodamās, Vispārējā tiesa esot:

                  a.

                  nepareizi interpretējusi LESD 154. un 155. pantu un sociālo partneru procesa būtību un

                  b.

                  kļūdījusies, saskatot analoģiju ar Eiropas pilsoņu iniciatīvu.
                  Tādēļ Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzējas otro pamatu.

         PAMATOJUMA 4. PUNKTS: pieeja Komisijas lēmumā izmantotajai argumentācijai

      Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, atzīdama Komisijas lēmuma īsās argumentācijas tiesiskumu.

                  a.

                  Iemesli, kas izklāstīti Komisijas 2018. gada 6. marta vēstulē, gan juridiskā, gan faktu ziņā esot kļūdaini.

                  b.

                  Komisija neesot paskaidrojusi, kādēļ tā atteikusies no iepriekšējā sarakstē un tās publicētajos paziņojumos paustajiem apliecinājumiem.

                  c.

                  Vēstulē izklāstītie iemesli neesot tie paši, uz kuriem Komisija norādīja savā iebildumu rakstā vai tiesas sēdē. Šie iemesli esot arī kļūdaini – gan juridiskā, gan faktu ziņā.
                  Komisija neesot rīkojusies atbilstoši ES Pamattiesību hartas 41. pantam.


title: Lieta C-941/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 27. decembrī iesniedza Krajský soud v Ostravě (Čehijas Republika) – Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 27. decembrī iesniedza Krajský soud v Ostravě (Čehijas Republika) – Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel
      (Lieta C-941/19)
      (2020/C 68/38)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

      Krajský soud v Ostravě

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Samohýl group a.s.

         Atbildētāja: Generální ředitelství cel

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai prece, kas apzīmēta kā “Bob Martin Clear 50 mg roztok pro nakapání na kůži – spot-on pro kočky”, fasēta pipetēs (0,5 ml) un satur aktīvo vielu fipronilu (50 mg vienā pipetē) un palīgvielas: butilhidroksianizolu E 320, butilhidroksitoluolu E 321, benzilspirtu un dietilēnglikola monoetilēteri, ir jāklasificē Muitas tarifa kombinētās nomenklatūras pozīcijā 3004 vai pozīcijā 3808?


title: Lieta C-946/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 27. decembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – MG/HH

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 27. decembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – MG/HH
      (Lieta C-946/19)
      (2020/C 68/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: MG

         Atbildētājs: HH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (1) (turpmāk tekstā – “regula “Brisele I” (pārstrādātā versija)”) 4. panta 1. punktu personai, kuras domicils ir kādā dalībvalstī, tiek piešķirtas tiesības, uz kurām tā var tieši atsaukties?

                  2)

                  Ja tas tā ir:

                              a)

                              Vai gadījumā, ja, ceļot prasību pret šo personu trešajā valstī, šīs tiesības ir pārkāptas, dalībvalstij ir pienākums paredzēt tiesību aizsardzības līdzekli [(iesniedzējtiesas nolēmuma pirmā daļa)], tostarp izdodot anti-suit injunction (aizliegums sākt vai turpināt tiesvedību citā tiesā)?

                              b)

                              Vai šāds pienākums ir attiecināms arī uz gadījumu, kad prasības pamats, kas var tikt izvirzīts trešās valsts tiesās, nevar tikt izvirzīts saskaņā ar dalībvalsts tiesās piemērojamajiem tiesību aktiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).


title: Lieta C-2/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 6. janvārī iesniedza High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Apvienotā Karaliste) – Daimler AG/Walleniusrederierna Aktiebolag, Wallenius Wilhelmsen ASA, Wallenius Logistics AB, Wilhelmsen Ships Holding Malta Limited, Wallenius Wilhelmsen Ocean AS, “K” Line Holding (Europe) Limited, “K” Line Europe Limited, Nyk Group Europe Limited, Compañia Sudamericana de Vapores SA

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/37

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 6. janvārī iesniedza High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Apvienotā Karaliste) – Daimler AG/Walleniusrederierna Aktiebolag, Wallenius Wilhelmsen ASA, Wallenius Logistics AB, Wilhelmsen Ships Holding Malta Limited, Wallenius Wilhelmsen Ocean AS, “K” Line Holding (Europe) Limited, “K” Line Europe Limited, Nyk Group Europe Limited, Compañia Sudamericana de Vapores SA
      (Lieta C-2/20)
      (2020/C 68/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Queen's Bench Division)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Daimler AG

         Atbildētāji: Walleniusrederierna Aktiebolag, Wallenius Wilhelmsen ASA, Wallenius Logistics AB, Wilhelmsen Ships Holding Malta Limited, Wallenius Wilhelmsen Ocean AS, “K” Line Holding (Europe) Limited, “K” Line Europe Limited, Nyk Group Europe Limited, Compañia Sudamericana de Vapores SA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai valsts tiesas kompetencē ir izskatīt prasību par zaudējumu atlīdzināšanu saskaņā ar EEK 85. pantu/EK 81. pantu, ja rīcība, par kuru tika iesniegta sūdzība, bija starptautisko jūras pārvadājumu pakalpojumu sniegšana vienīgi starp ostām, kas nav EEK/EK ostas, laika posmā līdz 2004. gada 1. maijam, un valsts tiesa nebija dalībvalsts attiecīgā iestāde EEK 88. panta/EK 84. panta nozīmē?

                  2.

                  Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde, vai valsts tiesas kompetencē ir izskatīt šādu prasību attiecībā uz starptautisko jūras pārvadājumu pakalpojumu sniegšanu vienīgi starp ostām, kas nav EEK/EK ostas, laika posmā no 2004. gada 1. maija līdz 2006. gada 18. oktobrim?


title: Lieta C-11/20: Prasība, kas celta 2020. gada 10. janvārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/38

      Prasība, kas celta 2020. gada 10. janvārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
      (Lieta C-11/20)
      (2020/C 68/41)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouchagiar un Th. Ramopoulos)

         Atbildētāja: Grieķijas Republika

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  nospriest, ka, noteiktajos termiņos neveikdama visus nepieciešamos pasākumus, lai īstenotu Komisijas Lēmumu lietā SA.28864 (2011. gada 7. decembris) par kompensācijas atbalstu, ko Grieķijas Lauksaimniecības apdrošināšanas sabiedrība (ELGA) izmaksājusi 2008. un 2009. gadā vai, katrā ziņā, nesniegdama Komisijai juridiski pilnīgu informāciju par šiem pasākumiem šā lēmuma 4. panta izpratnē, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet gan no minētā lēmuma 2., 3. un 4. panta, gan no Līguma par Eiropas Savienības darbību;

                  —

                  piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Saskaņā ar Eiropas Komisijas 2011. gada 7. decembra Lēmumu lietā SA.28864 Grieķijas Republikai bija pienākums četru mēnešu laikā atgūt nesaderīgo valsts atbalstu, ko Grieķijas Lauksaimniecības apdrošināšanas sabiedrība (ELGA) bija izmaksājusi 2008. un 2009. gadā, kā arī sniegt Eiropas Komisijai juridiski pilnīgu informāciju par šajā ziņā vajadzīgajiem pasākumiem.
      Tomēr minēto atbalstu Grieķijas Republika neesot atguvusi, kā tai bija noteikts. Turklāt Grieķijas Republika neesot vēl pieņēmusi pasākumus, kas nepieciešami, lai šo lēmumu īstenotu. Katrā ziņā Grieķijas Republika neesot sniegusi Eiropas Komisijai juridiski pilnīgu informāciju par pasākumiem saistībā ar šī lēmuma izpildi.


title: Lieta C-369/18: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 2. oktobra rīkojums (Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Giovanni Martina/Ryanair DAC, iepriekš Ryanair Ltd

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/38

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 2. oktobra rīkojums (Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Giovanni Martina/Ryanair DAC, iepriekš Ryanair Ltd
      (Lieta C-369/18) (1)

      (2020/C 68/42)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta C-495/18: Tiesas (ceturtā palāta) priekšsēdētāja 2019. gada 1. oktobra rīkojums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret YX

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/39

      Tiesas (ceturtā palāta) priekšsēdētāja 2019. gada 1. oktobra rīkojums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret YX
      (Lieta C-495/18) (1)

      (2020/C 68/43)
      Tiesvedības valoda – slovāku
      Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta C-517/18: Tiesas devītās palātas priekšsēdētāja 2019. gada 17. septembra rīkojums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fédération des fabricants de cigares/Premier ministre, Ministre des Solidarités et de la Santé

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/39

      Tiesas devītās palātas priekšsēdētāja 2019. gada 17. septembra rīkojums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fédération des fabricants de cigares/Premier ministre, Ministre des Solidarités et de la Santé
      (Lieta C-517/18) (1)

      (2020/C 68/44)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas devītās priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 364, 8.10.2018.


title: Lieta C-60/19 P: Tiesas devītās palātas priekšsēdētāja 2019. gada 25. septembra rīkojums – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Eiropas Parlements

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/40

      Tiesas devītās palātas priekšsēdētāja 2019. gada 25. septembra rīkojums – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Eiropas Parlements
      (Lieta C-60/19 P) (1)

      (2020/C 68/46)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 93, 11.3.2019.


title: Lieta C-277/19: Tiesas (sestā palāta) priekšsēdētāja 2019. gada 26. septembra rīkojums (Općinski sud u Zadru (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – R. D., A. D./Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/40

      Tiesas (sestā palāta) priekšsēdētāja 2019. gada 26. septembra rīkojums (Općinski sud u Zadru (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – R. D., A. D./Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen
      (Lieta C-277/19) (1)

      (2020/C 68/48)
      Tiesvedības valoda – horvātu
      Tiesas (sestā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 187, 3.6.2019.


title: Lieta C-414/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 13. septembra rīkojums (Amtsgericht Erding (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E.M., M.S./Eurowings GmbH

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/41

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 13. septembra rīkojums (Amtsgericht Erding (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E.M., M.S./Eurowings GmbH
      (Lieta C-414/19) (1)

      (2020/C 68/49)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 295, 2.9.2019.


title: Lieta T-753/19: Prasība, kas celta 2019. gada 7. novembrī – Ungureanu/Komisija

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/42

      Prasība, kas celta 2019. gada 7. novembrī – Ungureanu/Komisija
      (Lieta T-753/19)
      (2020/C 68/51)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Simeda Ungureanu (Kluža–Napoka, Rumānija) (pārstāvis: R. Chiriță, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  nospriest, ka Eiropas Komisija ir pieļāvusi pārkāpumu, nepildīdama pienākumu uzraudzīt, lai dalībvalstis ievērotu Eiropas Savienības Līgumus un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētās cilvēktiesības;

                  —

                  piespriest atbildētājai segt nodarīto morālo kaitējumu 40 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājai turpmāk novērst piepļauto bezdarbību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja apgalvo, ka esot īstenojušies nosacījumi, lai varētu konstatēt Eiropas Komisijas atbildību par bezdarbību, neuzliekot pienākumu Rumānijas valstij pildīt no Eiropas Savienības Līgumiem un tās pilsoņu tiesībām uz dzīvību izrietošos pienākumus, jo šī valsts neesot pieņēmusi tiesību aktus, saskaņā ar kuriem medicīniskā aprūpe būtu pieejama personām, kuras atrodas īpašās situācijās un kuriem ir ārkārtīgi svarīgi lietot zāles terapeitiskām indikācijām, kas nav ietvertas šo zāļu aprakstā (ārpusindikāciju zāles).


title: Lieta T-850/19: Prasība, kas celta 2019. gada 13. decembrī – Grieķijas Republika/Komisija

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/43

      Prasība, kas celta 2019. gada 13. decembrī – Grieķijas Republika/Komisija
      (Lieta T-850/19)
      (2020/C 68/52)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji: E. Tsaousi, E. Leftheriotou un A. Vasilopoulou)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2019) 7094 final (2019. gada 7. oktobris) attiecībā uz pasākumu SA.39119 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2014/CP), ko Grieķijas Republika īstenoja procentu likmju subsīdiju un garantiju veidā saistībā ar 2007. gada ugunsgrēkiem, un kas attiecas vienīgi uz lauksaimniecības nozari; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē nepastāvot: esot pieļauta kļūda, piemērojot un interpretējot nosacījumus, kādos valsts atbalsts tiek uzskatīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu; esot pieļauta kļūda faktos, pārsūdzētajā lēmumā esot ietverts nepietiekams pamatojums un Komisija esot pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka strīdus atbalsts esot saderīgs ar iekšējo tirgu, jo tā mērķis esot kompensēt dabas katastrofu izraisītos zaudējumus. Esot pieļauta LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunkta piemērošanas un interpretācijas kļūda, kā arī esot pieļauta kļūda faktos, un pārsūdzētajā lēmumā esot ietverts nepietiekams pamatojums.

                  3.

                  Trešais pamats ir balstīts uz faktu, ka pārsūdzētais lēmums esot ticis pieņemts, neievērojot Komisijas kompetenci laika ziņā (rationae temporis), kā tas ir noteikts Regulas 2015/1589 (1) 17. pantā (iepriekš – Regulas 659/1999 (2) 15. pantā), tādējādi pārkāpjot gan tiesiskās drošības principu, gan procedūras saprātīga termiņa, tiesību uz aizstāvību un labas pārvaldības principu. Atmaksāšanas pienākums esot pretrunā samērīguma un tiesiskās drošības principam.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).


title: T-852/19: Prasība, kas celta 2019. gada 16. decembrī – Albéa Services/EUIPO – dm-drogerie markt (“ALBÉA”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/44

      Prasība, kas celta 2019. gada 16. decembrī – Albéa Services/EUIPO – dm-drogerie markt (“ALBÉA”)
      (T-852/19)
      (2020/C 68/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Albéa Services (Gennevilliers, Francija) (pārstāvis: J.-H. de Mitry, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “ALBÉA” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 210 553

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 23. septembra lēmums lietā R 1480/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, ar kuru ir atcelts Apelācijas padomes pirmais lēmums, ciktāl iebildums Nr. B002522988 pret prasītājas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Albéa Services vārdā tika noraidīts attiecībā uz visām precēm 3., 8. un 21. klasē un uz daļu no precēm 16. un 20. klasē;

                  —

                  pakārtoti, daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, ar kuru ir atcelts Apelācijas padomes pirmais lēmums, ciktāl iebildums Nr. B002522988 pret prasītājas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Albéa Services vārdā tika noraidīts attiecībā uz visām precēm 3., 8. un 21. klasē un uz daļu no precēm 16. un 20. klasē, un nodot lietu atpakaļ Apelācijas padomei;

                  —

                  piespriest atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-866/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. decembrī – Ryanair un Laudamotion/Komisija

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/45

      Prasība, kas celta 2019. gada 19. decembrī – Ryanair un Laudamotion/Komisija
      (Lieta T-866/19)
      (2020/C 68/54)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Ryanair DAC (Swords, Īrija), Laudamotion GmbH (Schwechat, Austrija) (pārstāvji: E. Vahida un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savā prasībā prasītāji lūdz Tiesu atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/1585 (1).
      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.
      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/1585 esot pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu un pakalpojumu sniegšanas brīvības princips, jo Komisija neesot pārbaudījusi, vai pastāv tādas primāras sabiedrības intereses, kas attaisnotu pakalpojumu sniegšanas brīvības principa, kas paredzēts noteikumos par gaisa satiksmes sadali starp Shipholas un Leleistades lidostām, ierobežošanu.
      Ar otro pamatu, kas izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka ar Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/1585 esot pārkāpts pakalpojumu sniegšanas brīvības princips, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1008/2008 (2) 19. panta 2. punkts, jo neesot pierādīta Shipholas lidostas piesātinātība un tranzīta lidojumu lielās priekšrocības, ko ir paredzēts uzlabot satiksmes sadales noteikumos.
      Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/1585 esot pārkāpts pakalpojumu sniegšanas brīvības princips un Regulas (EK) Nr. 1008/2008 19. panta 2. punkts, jo neesot objektīvu attaisnojumu diskriminācijai, kas tiek radīta ar gaisa satiksmes sadales noteikumiem.
      Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas īstenošanas lēmumu (ES) 2019/1585 esot pārkāpts pakalpojumu brīvas sniegšanas princips un Regulas (EK) Nr. 1008/2008 19. panta 2. punkts, jo gaisa satiksmes sadales noteikumi neesot samērīgi un Komisija neesot pārbaudījusi mazāk apgrūtinošu pasākumu pieejamību.
      Ar piekto pamatu tiek apgalvots, pirmkārt, ka esot pārkāpta Padomes Regula (EEK) Nr. 95/93 (3), jo Komisija neesot pārbaudījusi, vai procedūra Leleistades lidostas klasificēšanai par koordinētu lidostu ir saderīga ar šo regulu, un tāpēc, ka esot tikusi izveidota saikne starp laika nišām un galamērķi, un, otrkārt, ka esot pretruna ar vispārējiem principiem, kas reglamentē Regulu (EEK) Nr. 95/93.
      Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1008/2008 19. panta 2. punkts, jo Komisija neesot pārbaudījusi, vai ir izpildīts nosacījums, ka lidostas sniedz gaisa pārvadātājiem nepieciešamos pakalpojumus un nepamatoti neierobežo viņu komerciālās iespējas.

         (1)  Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2019/1585 (2019. gada 24. septembris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1008/2008 19. pantā paredzēto satiksmes sadales noteikumu noteikšanu Amsterdamas Shipholas lidostai un Amsterdamas Leleistades lidostai (OV 2019 L 246, 24. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1008/2008 (2008. gada 24. septembris) par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā (OV 2008, L 293, 3. lpp.).

         (3)  Padomes Regula (EEK) Nr. 95/93 (1993. gada 18. janvāris) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz laika nišu piešķiršanu Kopienas lidostās (OV 1993 L 14, 1. lpp.).


title: Lieta T-867/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. decembrī – RA/Revīzijas palāta

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/46

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. decembrī – RA/Revīzijas palāta
      (Lieta T-867/19)
      (2020/C 68/55)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: RA (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2019. gada 27. februāra lēmumu, kas pieņemts, izpildot 2018. gada 8. novembra spriedumu lietā RA/Revīzijas palāta (T-874/16, nav publicēts, EU:T:2018:757), nepaaugstināt prasītāju AD 11 pakāpē 2016. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

                  —

                  piespriest Revīzijas palātai prasītājam izmaksāt 8 000 EUR kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir saistīts ar nepietiekamu pamatojumu atbildē, ar ko tika noraidīta sūdzība, jo nav norādīts atbilstošais un konkrētais prasītāja nepaaugstināšanas amatā iemesls.

                  2.

                  Otrais pamats ir saistīts ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 45. panta neievērošanu, neveicot visu amatā paaugstināmo ierēdņu nopelnu salīdzinošu izvērtējumu. Proti, pirmkārt, “visaptveroši” novērtējot visu amatā paaugstināmo ierēdņu nopelnus, iecēlējinstitūcija neesot veikusi salīdzinošu izvērtējumu uz vienlīdzīgiem pamatiem. Otrkārt, tā esot nepareizi piemērojusi valodu lietojuma kritēriju.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek norādīts, ka nav izpildīts pienākums sapratīgā laikā veikt sprieduma izpildei nepieciešamos pasākumus, kā rezultātā prasītājam ir radīts ievērojams morālais kaitējums, kurš šī iemesla dēļ ir jāatlīdzina.


title: Lieta T-868/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. decembrī – Nouryon Industrial Chemicals u.c./Komisija

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/47

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. decembrī – Nouryon Industrial Chemicals u.c./Komisija
      (Lieta T-868/19)
      (2020/C 68/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Nouryon Industrial Chemicals BV (Amsterdama, Nīderlande), Knoell NL BV (Mārsena, Nīderlande), Grillo-Werke AG (Dīsburga, Vācija), PCC Trade & Services GmbH (Dīsburga) (pārstāvji: R. Cana un G. David, advokāti, un Z. Romata, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību un

                  —

                  veikt tādus citus vai papildu pasākumus, kas varētu būt vajadzīgi taisnīguma nodrošināšanai.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pieteikumā prasītājas lūdz Vispārējo tiesu atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (2019. gada 16. oktobris) par dimetilētera reģistrācijas atbilstības pārbaudi, kura pieņemšanas pilnvaras Eiropas Ķimikāliju aģentūra ir nodevusi Komisijai atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (1), 51. panta 7. punktam.
      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza deviņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir rīkojusies ultra vires un pārkāpusi REACH regulas (2) 51. panta 7. punktu, pieņemdama apstrīdēto lēmumu, kas attiecas uz aspektiem, attiecībā uz kuriem Eiropas Ķimikāliju aģentūras (turpmāk tekstā – “Aģentūra”) Dalībvalstu komiteja ir panākusi vienprātību, lai gan ar REACH regulas 51. panta 7. punktu Komisijai ir atļauts pieņemt lēmumu tikai tad, ja Aģentūras komiteja “nepanāk vienprātību”.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir acīmredzami kļūdījusies vērtējumā un pārkāpusi REACH regulas 13. panta 3. punktu, jo dimetilētera (turpmāk tekstā – “viela”) testēšana ar apstrīdēto lēmumu noteiktajās koncentrācijās esot tehniski neiespējama un esot pretrunā testēšanas metodēm, kas ir paredzētas pasākumos saskaņā ar REACH regulas 13. panta 3. punktu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir acīmredzami kļūdījusies vērtējumā, pieprasot testus, kas nesniegtu nozīmīgu informāciju par vielu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir acīmredzami kļūdījusies vērtējumā un pārkāpusi REACH regulas X pielikuma 8.7.3. iedaļas 2. sleju, pieprasīdama paplašinātajā vienas paaudzes reproduktīvās toksicitātes pētījumā iekļaut 2.A/2.B kohortas.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir rīkojusies ultra vires un pārkāpusi REACH regulas X pielikuma 8.7.3. iedaļas 1. sleju un REACH regulas 25. pantu, pieprasīdama devas diapazona noteikšanas pētījumu.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir rīkojusies ultra vires un pārkāpusi REACH regulas 41. pantu un REACH regulas XI pielikumu, neļaudama prasītājām reaģēt uz apgalvoto neatbilstību REACH prasībām, prasīto faktisko testu vietā iesniedzot testēšanas prasību pielāgojumu.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir rīkojusies ultra vires un pārkāpusi REACH regulas 41. pantu, ar apstrīdēto lēmumu izdarīdama secinājumu par iespējamu pielāgojumu atbilstoši “aplūkot līdzīgu” metodei.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir acīmredzami kļūdījusies vērtējumā, nav ņēmusi vērā nozīmīgu informāciju un ir pārkāpusi REACH regulas IX pielikuma 8.7.2. iedaļas 2. sleju, pieprasīdama priekšdzemdību augļa attīstības toksiskuma izpēti (PNDT, testēšanas metode: EU B.31/OECD TG 414) attiecībā uz trušiem, izmantojot ieelpošanas ceļu.

                  9.

                  Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi Eiropas Savienības [tiesību] samērīguma principu un REACH regulas 25. pantu, a) pieprasīdama testus, kas esot nevajadzīgi un nepiemēroti, jo tos veikt atbildētājas pieprasītajā veidā esot tehniski neiespējami un, ja tie tiktu veikti, tie nesniegtu nekādu nozīmīgu informāciju par vielu, b) pieprasīdama nevajadzīgu devas diapazona noteikšanas pētījumu, tostarp, ja ņem vērā ievērojamo un smago dzīvnieku dzīvību zaudējumu, kas ir pretrunā REACH regulas 25. pantam, un c) noraidīdama mazāk apgrūtinošo variantu.

         (1)  C(2019) 7336 final.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1907/2006 (2006. gada 18. decembris), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp.).


title: Lieta T-872/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. decembrī – IM/EIB

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/48

      Prasība, kas celta 2019. gada 22. decembrī – IM/EIB
      (Lieta T-872/19)
      (2020/C 68/57)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: IM (pārstāvis: D. Giabbani, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pieņemt celto prasību;

                  —

                  apmierināt prasību pēc būtības;

                  —

                  nospriest, ka 2019. gada 3. oktobra un attiecīgi 2019. gada 9.oktobra lēmums ir prettiesisks un ļaunprātīgs;

                  —

                  tādējādi iepriekš minēto iemeslu dēļ piespriest Eiropas Investīciju bankai segt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu 143 915,70 EUR apmērā un mantisko kaitējumu 1 726 988,40 EUR apmērā, vai maksāt jebkādu citu pat lielāku summu, ko ex aequo et bono novērtē Vispārējā tiesa vai eksperti, kopā ar likumiskajiem procentiem par laikposmu no šīs prasības iesniegšanas tiesā līdz pilnīgai summas samaksai;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Investīciju fonda statūtu 20. pants, saskaņā ar kuru “ģenerāldirektoru ieceļ augstākais uz pieciem gadiem, un viņu var iecelt amatā atkārtoti”.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērota 2014. gada 5. marta vēstule par prasītāja pieņemšanu darbā un šīs vēstules pielikums, jo no šiem dokumentiem un no prasītāja amata pilnvaru pagarināšanas ilgāk par 2017. gada 15. martu izrietot piekrišana, kas viņam piešķir tiesības strādāt līdz 67 gadu vecuma sasniegšanai un pat ilgāk.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pret prasītāju esot tikusi vērsta tieša diskriminācija viņa vecuma dēļ. Prasītājs uzskata, ka, noraidīdama viņa kandidatūru, balstoties tikai uz prasītāja vecuma, atlases komisija esot pārkāpusi nediskriminācijas principu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērota prasītāja konfidenciālo un personas datu aizsardzība. Prasītājs uzskata, ka, balstīdama savu lēmumu uz vēstules par prasītāja pieņemšanu darbā saturu, atlases komisija esot atzinusi, ka tā ir iepazinusies ar dokumentu, kuram šai komisijai nebija tiesību piekļūt un kurā ir atspoguļoti prasītāja personas dati.


title: Lieta T-880/19: Prasība, kas celta 2019. gada 31. decembrī – UW/Komisija

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/49

      Prasība, kas celta 2019. gada 31. decembrī – UW/Komisija
      (Lieta T-880/19)
      (2020/C 68/58)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: UW (pārstāvis: F. Quraishi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  ja nepieciešams, uzaicināt lietas dalībniekus uz tiesas sēdi;

                  —

                  pieņemt celto prasību visā tās pilnībā;

                  —

                  apmierināt celto prasību pēc būtības;

                  —

                  grozīt vai atcelt apstrīdēto nelabvēlīgo lēmumu, kuru 2019. gada 2. oktobrī ir pieņēmusi [konfidenciāli] (1) kā iecēlējinstitūcija (turpmāk tekstā – “iecēlējinstitūcija”) un atzīt 2019. gada 27. maija sūdzību NoR/352/19 par pamatotu, un attiecīgi grozīt vai atcelt 2019. gada 27. februārī pieņemto sākotnējo lēmumu, balstoties uz šādiem pamatiem: šī lēmuma pieņemšanas procedūra ir uzskatāma par spēkā neesošu, vēršanās darba nespējas komisijā ir bijusi prettiesiska, ir pieļauti formas pārkāpumi, iztrūkst juridiskā pamata un pamatojuma, vai arī pamatojums ir kļūdains, ir tikušas pārsniegtas pilnvaras un notikusi pilnvaru nepareiza vai ļaunprātīga izmantošana, vai arī ir pieļauts kāds cits lēmuma atcelšanas pamats;

                  —

                  līdz ar to uzdot atjaunot prasītāju iepriekšējā amatā, kuru tā ir ieņēmusi [konfidenciāli], vai arī līdzvērtīgā amatā, un ar atpakaļejošu spēku atjaunot visas prasītājas tiesības;

                  —

                  uzdot veikt jebkādu pierādījumu savākšanas darbību, tostarp uzdot neatkarīgam medicīnas ekspertam veikt medicīnisko ekspertīzi, lai objektīvi izvērtētu prasītājas veselības stāvokļa atbilstību viņas pēdējam ieņemamajam amatam [konfidenciāli] vai arī jebkuram citam amatam atbilstoši viņas amata pakāpei un kvalifikācijai, vai arī jebkuras citam darbam Komisijā atbilstoši viņas spējām un prasmēm;

                  —

                  piespriest iecēlējinstitūcijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp ekspertīzes izmaksas;

                  —

                  atzīt prasītājai jebkuras citas tiesības, pamatus, pienākumus un darbības.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmajā pamatā tiek apgalvots, ka iecēlējinstitūcijas 2019. gada 27. februāra lēmums ir prettiesisks, jo tajā kļūdaini esot minēts iecēlējinstitūcijas 2016. gada 31. marta lēmums vērsties darba nespējas komisijā, lai gan vēršanās šajā komisijā ir notikusi 2018. gada 26. jūnijā, un līdz ar to apstrīdētajā 2019. gada 27. februāra lēmumā esot pieļauta kļūda, kuras dēļ šis lēmums ir jāgroza vai jāatceļ.

                  2.

                  Otrajā pamatā tiek apgalvots, ka pēc tam, kad ar iecēlējinstitūcijas 2018. gada 30. aprīļa lēmumu 2017. gada 9. novembra lēmums tika atsaukts, vēršanās darba nespējas komisijā esot bijusi prettiesiska. Pēc tam, kad sekojoši 2017. gada 9. novembra lēmuma atsaukšanai prasītājai ir tikusi atzīta pilnīga un neatgriezeniska invaliditāte, viņai esot bijusi jāveic medicīniskā pārbaude. Tomēr šāda pārbaude nav tikusi veikta, un šī pārkāpuma rezultātā apstrīdētais lēmums esot vai nu jāgroza, vai jāatceļ.

                  3.

                  Trešajā pamatā tiek apgalvots, ka 2018. gada 26. jūnija vēršanās darba nespējas komisijā esot bijusi prettiesiska, jo neesot izpildīti attiecīgie priekšnosacījumi, proti, slimības ilgums, kas ir nepieciešams, pirms vērsties šajā komisija.

                  4.

                  Ceturtajā pamatā tiek apgalvots, ka darba nespējas komisijas sastāvs esot bijis nelikumīgs un tās pieņemtais slēdziens esot nepamatots. Prasītāja apgalvo, ka ārsts [konfidenciāli] esot viņu pakļāvis vardarbībai, un uzskata, ka viņš līdz ar to nedrīkstot pārbaudīt prasītājas veselības stāvokli. Tādējādi darba nespējas komisijas locekļa objektivitātes trūkuma dēļ lēmumā par invaliditātes piešķiršanu prasītājai esot pieļauta kļūda, kuras dēļ šis lēmums ir jāatceļ.

         (1)  Aizsegtie dati ir konfidenciāli.


title: Lieta T-882/19: Prasība, kas celta 2019. gada 27. decembrī – Kerangus/EUIPO (“ΑΠΛΑ!”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/50

      Prasība, kas celta 2019. gada 27. decembrī – Kerangus/EUIPO (“ΑΠΛΑ!”)
      (Lieta T-882/19)
      (2020/C 68/59)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kerangus Holdings Ltd (Nikosija, Kipra) (pārstāvis: A.-E. Malami, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ΑΠΛΑ!” reģistrācijas pieteikums - reģistrācijas pieteikums Nr. 15 554 918

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 25. oktobra lēmums lietā R 1035/2017-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt prasību;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt 2016. gada 17. jūnija preču zīmes “ΑΠΛΑ! un tās attēls” reģistrācijas pieteikumu Nr. 015554918 attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 2., 3., 4., 5., 6., 8., 9., 14., 16., 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30., 31., 32., 33., 34., 35., 36., 39. un 43. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējās tiesas Reglamenta 190. panta 1. punkta izpratnē.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 207/2009 67. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  vienlīdzīgas attieksmes pret visiem Eiropas Savienības prasītājiem principa pārkāpums.


title: Lieta T-883/19: Prasība, kas celta 2019. gada 27. decembrī – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (“HELIX ELIXIR”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/51

      Prasība, kas celta 2019. gada 27. decembrī – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (“HELIX ELIXIR”)
      (Lieta T-883/19)
      (2020/C 68/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gustopharma Consumer Health, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis: A. Gómez López, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Helixor Heilmittel GmbH (Rosenfeld, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības preču zīmes “HELIX ELIXIR” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 035 991

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 23. oktobra lēmums lietā R 100/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un/vai

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, jo ir ticis nepareizi piemērots 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, un konstatēt, ka nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja;

                  —

                  pieņemt jaunu lēmumu, ar kuru Eiropas Savienības preču zīmes “HELIX ELIXIR” reģistrācijas pieteikums Nr. 15 035 991 tiek apmierināts attiecībā uz visām pieteiktajām precēm, un

                  —

                  piespriest EUIPO (un personai, kas iestājusies lietā, ja tā kļūst par lietas dalībnieci) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-885/19: Prasība, kas celta 2019. gada 25. decembrī – Aquind u.c./Komisija

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/52

      Prasība, kas celta 2019. gada 25. decembrī – Aquind u.c./Komisija
      (Lieta T-885/19)
      (2020/C 68/61)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Aquind Ltd (Wallsend, Apvienotā Karaliste), Aquind Energy Sàrl (Luksemburga, Luksemburga), Aquind SAS (Rouen, Francija) (pārstāvji: S. Goldberg, C. Davis, J. Bille, Solicitors, un E. White, lawyer)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto tiesību aktu, tas ir, Deleģēto regulu, ciktāl ar to starpsavienojums AQUIND ir izslēgts no Savienības saraksta;

                  —

                  pakārtoti, pilnībā atcelt Deleģēto regulu; un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar savu prasības pieteikumu prasītājas lūdz Tiesu atcelt Komisijas Deleģēto regulu (2019. gada 31. oktobris), ar ko attiecībā uz Savienības kopīgu interešu projektu sarakstu groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 347/2013.
      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts pamatojums starpsavienojuma AQUIND izslēgšanai no Savienības saraksta.

                              —

                              Neievērojot pienākumu norādīt pamatojumu, Deleģētajā regulā neesot ietverts pamatojums vai atsauce uz šādu pamatojumu starpsavienojuma AQUIND izslēgšanai no Savienības saraksta, un prasītājām neesot sniegts izslēgšanas pamatojums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas Regulas (ES) Nr. 347/2013 (1) (turpmāk tekstā – “TEN-E Regula”) procesuālas un materiālas prasības un it īpaši tās 5. panta 8. punkts.

                              —

                              Kopīgu interešu projektu Deleģētās regulas vajadzībām saraksta sagatavošana neesot bijusi atbilstoša TEN-E Regulas prasībām.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Enerģētikas hartas nolīguma 10. panta 1. punkts.

                              —

                              Ar starpsavienojuma AQUIND izslēgšanu no Savienības saraksta un šādas izslēgšanas pamatojuma neesamību tiekot pārkāptas saistības atbilstoši Enerģētikas hartas nolīguma 10. panta 1. punktam izveidot stabilus, taisnīgus un skaidrus apstākļus un nodrošināt godīgus un taisnīgus apstākļus investīcijām.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam.

                              —

                              Pārkāpjot Pamattiesību hartas 41. pantu, starpsavienojuma AQUIND izslēgšana no Savienības saraksta neesot tikusi veikta objektīvi un prasītājām neesot bijušas tiesības tikt uzklausītām pirms Deleģētās regulas pieņemšanas.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes Savienības tiesību princips.

                              —

                              Pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes Savienības tiesību principu, attieksme pret starpsavienojumu AQUIND esot bijusi atšķirīga un negodīga salīdzinājumā ar atbilstošiem kopīgu interešu projektiem, neesot nekādam objektīvam pamatojumam šādai atšķirīgai attieksmei.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma Savienības tiesību princips.

                              —

                              Starpsavienojuma AQUIND, kas ir esošs kopīgu interešu projekts attīstības stadijā, vienkārša izslēgšana no Savienības saraksta, neveicot attiecīgo projektu detalizētu salīdzinājumu un nedodot prasītājiem iespēju novērst jebkādas problēmas, esot nesamērīga.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības Savienības tiesību principi.

                              —

                              Ar apstrīdēto pasākumu esot pārkāpta prasītāju tiesiskā paļāvība, ka tās varēs balstīties uz iekļaušanu Savienības sarakstā un ka kopīgu interešu projektu Savienības saraksta sagatavošanas process tiks veiks saskaņā ar TEN-E regulas mērķiem un saistībām un citām piemērojamām likuma prasībām.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 347/2013 (2013. gada 17. aprīlis), ar ko nosaka Eiropas energoinfrastruktūras pamatnostādnes un atceļ Lēmumu Nr. 1364/2006/EK, groza Regulu (EK) Nr. 713/2009, Regulu (EK) Nr. 714/2009 un Regulu (EK) Nr. 715/2009 (OV 2013, L 115, 39. lpp.).


title: Lieta T-1/20: Prasība, kas celta 2020. gada 2. janvārī – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (“INSTINCT”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/54

      Prasība, kas celta 2020. gada 2. janvārī – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (“INSTINCT”)
      (Lieta T-1/20)
      (2020/C 68/62)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: M. Montañá Mora un S. Sebe Marin, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Natural Instinct Ltd (Camberley, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “INSTINCT” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 208 418

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 28. oktobra lēmums lietā R 178/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un attiecīgajā gadījumā – pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzējai solidāri atlīdzināt visus šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 18. panta, kā arī Eiropas Savienības Tiesas judikatūras attiecībā uz izmantošanas pierādījumu vērtējumu pārkāpums.


title: Lieta T-2/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. janvārī – Laboratorios Ern/EUIPO – Bio-tec Biologische Naturverpackungen (“BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/55

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. janvārī – Laboratorios Ern/EUIPO – Bio-tec Biologische Naturverpackungen (“BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE”)
      (Lieta T-2/20)
      (2020/C 68/63)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis: S. Correa Rodríguez, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bio-tec Biologische Naturverpackungen GmbH & Co. KG (Emmerich, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otrs procesa Apelācijas padomē dalībnieks

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 202 538

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 10. oktobra lēmums lietā R 418/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un gadījumā, ja Bio-tec Biologische Naturverpackungen GmbH & Co. KG nolems iestāties šajā lietā, piespriest tai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-6/20: Prasība, kas celta 2020. gada 8. janvārī – Dr. Spiller/EUIPO – Rausch (“Alpenrausch Dr. Spiller”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/57

      Prasība, kas celta 2020. gada 8. janvārī – Dr. Spiller/EUIPO – Rausch (“Alpenrausch Dr. Spiller”)
      (Lieta T-6/20)
      (2020/C 68/65)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dr. Spiller GmbH (Siegsdorf, Vācija) (pārstāvji: J. Stock un M. Geitz, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Rausch AG Kreuzlingen (Kreuzlingen, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Alpenrausch Dr. Spiller” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 091 204

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 8. oktobra lēmums lietā R 2206/2015-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-10/20: Prasība, kas celta 2020. gada 8. janvārī – Itālija/Komisija

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/58

      Prasība, kas celta 2020. gada 8. janvārī – Itālija/Komisija
      (Lieta T-10/20
      (2020/C 68/66)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāve, un G. Rocchitta, C. Gerardis, E. Feola, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2019) 7815 (2019. gada 30. oktobris) daļā, ciktāl ar to Itālijai ir uzdots veikt finanšu korekcijas saistībā ar veiktajiem auditiem AA/2016/012, AA/2016/003, AA/2016/015/IT, FV/2016/002/IT un RD1/2016/803/IT;

                  —

                  pakārtoti, atcelt to pašu lēmumu daļā, ar kuru tiek piemērota vienotas likmes korekcija 143 924 279,14 EUR apmērā attiecībā uz 2015. un 2016. finanšu gadu (auditi AA/2016/012, AA/2016/003 un AA/2016/015/IT), ar to aizstājot AGEA (Atbalsta piešķiršanas lauksaimniecības nozarē aģentūra) noteikto vienreizējo korekciju 64 860 193,65 EUR apmērā;

                  —

                  katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Itālija vēršas pret šīs prasības pamatā esošo lēmumu, ciktāl ar to Itālijai ir uzdots veikt finanšu korekcijas Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) ietvaros.
      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  a)

                  Pamati saistībā ar korekciju, kas izriet no auditiem AA/2016/012, AA/2016/003 un AA/2016/015 IT attiecībā uz platībatkarīgo atbalstu

                              1.

                              Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpta Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1307/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (1), attiecībā uz jēdziena “ilggadīgie zālāji” definīciju, kas ir tikusi pieņemta valsts tiesībās saskaņā ar 2014. gada 18. novembra Ministrijas dekrētu.

                              2.

                              Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (2) 52. panta 2. punkts un Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 907/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 attiecībā uz maksājumu aģentūrām un citām iestādēm, finanšu pārvaldību, grāmatojumu noskaidrošanu, nodrošinājumu un euro izmantošanu (3), 12. panta 2. un 6. punkts attiecībā uz vienotas likmes piemērošanu, lai gan bija iespējams aprēķināt faktisko risku Savienības budžetam.

                              3.

                              Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 296. panta 2. punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants attiecībā uz vispārējās “samērīgu centienu” klauzulas piemērošanu, ar ko ir pamatota vienotas likmes korekcija.

                  b)

                  Pamati attiecībā uz korekciju, kas izriet no audita FV/2016/002/IT saistībā ar ražotāju organizācijām un darbības programmām

                              4.

                              Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 (2011. gada 7. jūnijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari (4), 26., 27. un 106. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (5), 155. pants attiecībā uz apgalvotajām sistemātiskajām nepilnībām attiecībā uz detalizētu informāciju par ražotāju organizāciju sniegto aplēšu pareizības pārbaudēm, kā arī par it kā pieļautajām nepilnībām, kontrolējot šo organizāciju atzīšanu.

                              5.

                              Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas (ES) Nr. 543/2011 31. un 106. pants, kā arī Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 499/2014 (2014. gada 11. marts), ar kuru papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 un (ES) Nr. 1306/2013, grozot Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 543/2011 attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari (6), saistībā ar to, ka it kā neesot veikta kontrole attiecībā uz atbilstību “demokrātiskuma” kritērijam.

                  c)

                  Pamati attiecībā uz korekciju, kas izriet no audita RD1/2016/803/IT saistībā ar lauku attīstības pasākumiem

                              6.

                              Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā neesot pieļauti minētie pārkāpumi saistībā ar it kā neievērotajiem noteikumiem attiecībā uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu divos aplūkotajos gadījumos.

         (1)  OV 2013, L 347, 608. lpp.

         (2)  OV 2013, L 347, 549. lpp.

         (3)  OV 2014, L 255, 18. lpp.

         (4)  OV 2011, L 157, 1. lpp.

         (5)  OV 2013, L 347, 671. lpp.

         (6)  OV 2014, L 145, 5. lpp.


title: Lieta T-11/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. janvārī – Paravan/EUIPO – paragon (“Paragon”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/59

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. janvārī – Paravan/EUIPO – paragon (“Paragon”)
      (Lieta T-11/20)
      (2020/C 68/67)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Paravan GmbH (Pfronstetten-Aichelau, Vācija) (pārstāvji: I. Jung un L. Delpy, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: paragon GmbH & Co. KGaA (Delbruka, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Paragon” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 705 051

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 29. oktobra lēmums lietā R 28/2019–4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un apstiprināt EUIPO Anulēšanas nodaļas 2018. gada 10. decembra lēmumu, kas pieņemts spēkā neesamības atzīšanas procesā Nr. 14 618 C attiecībā uz Eiropas Savienības preču zīmi “Paragon” Nr. 3 705 051;

            pakārtoti,

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tā, lai EUIPO Anulēšanas nodaļas 2018. gada 10. decembra lēmums Nr. 14 618 C tiktu atcelts daļā, kurā Eiropas Savienības preču zīme “Paragon” Nr. 3 705 051 ir atzīta par spēkā neesošu no 2017. gada 14. marta attiecībā uz precēm “sauszemes mehānisko transportlīdzekļu tūningam paredzētas virsbūves daļas; mikrofoni mobilo telefonu brīvroku izmantošanai sauszemes mehāniskajos transportlīdzekļos; sauszemes mehānisko transportlīdzekļu pulksteņi”;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies procesā Apelācijas padomē.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  pakārtoti, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-12/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. janvārī – Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (“Frutaria.”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/60

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. janvārī – Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (“Frutaria.”)
      (Lieta T-12/20)
      (2020/C 68/68)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Markus Schneider (Bonna, Vācija) (pārstāvji: M. Bergermann un D. Graetsch, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas, SL (Saragosa, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Frutaria.” zaļā krāsā (Pantone 363) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 922 885

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 8. oktobra lēmums lietā R 284/2019-1

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā ir apstiprināta Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 5 922 885 reģistrācija attiecībā uz šādām precēm:

                              —

                              29. klase: žāvēti augļi;

                              —

                              31. klase: svaigi augļi un svaigi dārzeņi;

                              —

                              35. klase: svaigu augļu eksports;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-17/20: Prasība, kas celta 2020. gada 11. janvārī – adp Gauselmann/EUIPO – Gameloft (“GAMELAND”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/61

      Prasība, kas celta 2020. gada 11. janvārī – adp Gauselmann/EUIPO – Gameloft (“GAMELAND”)
      (Lieta T-17/20)
      (2020/C 68/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Vācija) (pārstāvis: K. Mandel, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Gameloft SE (Parīze, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GAMELAND” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 722 648

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 5. novembra lēmums lietā R 2502/2018-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt prasību;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  uzdot apmierināt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 15 722 648;

                  —

                  piespriest EUIPO un pretējai pusei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-19/20: Prasība, kas celta 2020. gada 13. janvārī – sprd.net/EUIPO – Shirtlabor (“I love”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/62

      Prasība, kas celta 2020. gada 13. janvārī – sprd.net/EUIPO – Shirtlabor (“I love”)
      (Lieta T-19/20)
      (2020/C 68/70)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: sprd.net AG (Leipciga, Vācija) (pārstāvis: J. Hellenbrand, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Shirtlabor GmbH (Minstere, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “I love” melnā un sarkanā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 023 067

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 18. oktobra lēmums lietā R 5/2019–5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 16. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 97. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  patvaļas aizlieguma pārkāpums.


title: Lieta T-21/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. janvārī – LG Electronics/EUIPO – Staszewski (“K7”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/63

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. janvārī – LG Electronics/EUIPO – Staszewski (“K7”)
      (Lieta T-21/20)
      (2020/C 68/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvis: R. Schiffer, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Miłosz Staszewski (Vroclava, Polija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “K7” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 641 849

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 31. oktobra lēmums lietā R 401/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-22/20: Prasība, kas celta 2020. gada 13. janvārī – IB/EUIPO

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/64

      Prasība, kas celta 2020. gada 13. janvārī – IB/EUIPO
      (Lieta T-22/20)
      (2020/C 68/72)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: IB (pārstāvis: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt iecēlējinstitūcijas 2019. gada 14. marta lēmumu par atsaukšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādus pamatus.

                  —

                  Atcelšanas pamati, kas attiecas uz invaliditātes procedūras galīgu izbeigšanu. Šajā sakarā prasītājs izvirza pilnvaru nepareizu izmantošanu, dienesta pārkāpumu un neieinteresētības, objektivitātes un neitralitātes pienākuma neizpildi;

                  —

                  Atcelšanas pamati, kas attiecas uz uzlikto disciplinārsodu. Šajā sakarā prasītājs apgalvo procesuālo pārkāpumu, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu IX pielikuma 22. panta pārkāpumu, pilnvaru nepareizu izmantošanu, OLAF ziņojuma konfidencialitātes neievērošanu attiecībā uz izmeklēšanas aspektiem, kas izbeigti bez turpmākām darbībām, apsūdzību, lai gan tās izbeigtas bez turpmākām darbībām, uzturēšanu un nevainīguma prezumpcijas pārkāpumu. Prasītājas arī apgalvo Civildienesta noteikumu IX pielikuma 10. panta pārkāpumu, tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, acīmredzamu kļūdu Civildienesta noteikumu IX pielikumā 10. pantā izklāstīto kritēriju piemērošanā un pamatojuma nenorādīšanu.


title: Lieta T-23/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. janvārī – FF IP/EUIPO – Seven (“the DoubleF”)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/65

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. janvārī – FF IP/EUIPO – Seven (“the DoubleF”)
      (Lieta T-23/20)
      (2020/C 68/73)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: FF IP Srl (Mantova, Itālija) (pārstāvis: M. Locatelli, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Seven SpA (Leinì, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “the DoubleF” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 780 001

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 31. oktobra lēmums lietā R 2588/2018-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt, ka preču zīme “the DoubleF” var tikt reģistrēta kā Eiropas Savienības preču zīme attiecībā uz 18. un 35. klasē ietilpstošajām precēm, kā tās ir norādītas reģistrācijas pieteikumā Nr. 15 780 001;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-24/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. janvārī – Junqueras i Vies/Parlaments

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/66

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. janvārī – Junqueras i Vies/Parlaments
      (Lieta T-24/20)
      (2020/C 68/74)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spānija) (pārstāvis: A. Van den Eynde Adroer, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu prasību, ar kuru apstrīdēti akti, kopā ar tai pievienotajiem dokumentiem atzīt par termiņā celtu, kā arī prasību atzīt par pieņemamu un pēc būtības atzīt, ka apstrīdētie akti, uz kuriem attiecas šī tiesvedība, nav spēkā un nerada nekādas sekas, kā arī piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir vērsta pret Eiropas Parlamenta lēmumu, ko 2020. gada 13. janvāra plenārsēdē paziņoja tā priekšsēdētājs D. Sassoli un ar kuru, ņemot vērā Junta Electoral Central [Centrālās vēlēšanu komisijas] 2020. gada 3. janvāra lēmumu, kurš pieņemts pēc Tribunal Supremo [Augstākās tiesas] 2020. gada 9. janvāra nolēmuma, ir konstatēts, ka Oriol Junqueras i Vies amata vieta kļūst vakanta ar 2020. gada 3. janvāri atbilstoši Parlamenta Reglamentam, kā arī pret tāda steidzama pieteikuma par O. Junqueras i Vies imunitātes aizsardzību noraidīšanu ar agrāku lēmumu, ko 2019. gada 20. decembrī iesniegusi O. Junqueras i Vies pārstāve (20.12.2019) Riba i Giner (MEP).

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz [Eiropas Savienības Pamamttiecību hartas; turpmāk tekstā – “Harta”] 41. panta 1. punkta un 2. punkta pārkāpumu tādēļ, ka 1976. gada Eiropas vēlēšanu akta 13.3. pants un Parlamenta Reglamenta 4. panta 7. punkts esot bijis jāinterpretē tādējādi, ka tajos ir prasīts, lai procesā tiktu ievērotas minētās tiesības, kas ļauj apgalvot, ka pastāv izņēmumi no pienākuma paziņot par to, ka tiks atbrīvota Oriol Junqueras i Vies amata vieta, un pārliecināties par to.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz to, ka esot pārkāpts Hartas 39. panta 1. un 2. punkts, Eiropas vēlēšanu akta (1976) 1. panta 3. punkts, kā arī LES 4. panta trešajā daļā paredzētais lojālas sadarbības princips (ko šajā gadījumā esot pārkāpusi Augstākā tiesa), Eiropas Savienības tiesību pārākuma princips, 7. protokola par privilēģijām un imunitāti 9. pants (otrā daļa), un Eiropas Parlamenta Reglamenta 6. pants, jo praksē neesot ticis izpildīts Eiropas Savienības Tiesas 2019. gada 19. decembra spriedums lietā C-502/19, kas tieši attiecas uz Oriol Junqueras i Vies un atbilstoši kuram ir jāiesniedz pieteikums (par imunitātes atcelšanu) Eiropas Parlamentam. Pakārtoti, tiek apgalvots, ka Eiropas vēlēšanu akta 13. panta 3. punkts un Eiropas Parlamenta Reglamenta 4. panta 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Parlaments var konstatēt, ka pastāv minētajos pantos paredzētie izņēmumi no pienākuma paziņot par vakanci, ja pamatojums ir izvērtējams, neveicot nekādu valsts iekšējo tiesību vērtējumu.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz to, ka esot pārkāpts Hartas 39. panta 1. un 2. punkts un Eiropas Parlamenta Reglamenta 4. panta 7. punkts, jo valsts iestāžu lēmumi, uz kuriem ir balstīts paziņojums par vakanci, neesot galīgi.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz to, ka esot pārkāpts Hartas 39. panta 1. un 2. punkts, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) 1. protokola 3. pants un 7. protokola par privilēģijām un imunitāti 9. pants (1. punkta a) un b) apakšpunkts), kā arī Eiropas Parlamenta Reglamenta 6. pants, jo Oriol Junqueras i Vies prettiesiski esot liegta imunitāte, uz kuru prasītājam ir tiesības.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz to, ka esot pārkāpts 7. protokola par privilēģijām un imunitāti 9. pants (1. punkta a) apakšpunkts), Hartas 39. panta 1. un 2. punkts un ECPAK 1. protokola 3. pants, kā arī Parlamenta Reglamenta 6. pants un [Eiropas] vēlēšanu akta 13. panta 3. punkts, jo Spānijas tiesību aktos ir prasīts vispirms iesniegt pieteikumu par imunitātes atcelšanu attiecībā uz ievēlētajiem deputātiem, un Tribunal Supremo judikatūra esot contra legem un izveidota ad hoc un ad hominem, jo nepastāvot neviens precedents, kā to atzīstot arī pati Tribunal Supremo.


title: Lieta T-25/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. janvārī – Deutsche Post/EUIPO – Pošta Slovenije (Pasta radziņa attēls)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/67

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. janvārī – Deutsche Post/EUIPO – Pošta Slovenije (Pasta radziņa attēls)
      (Lieta T-25/20)
      (2020/C 68/75)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deutsche Post AG (Bonna, Vācija) (pārstāvis: M. Viefhues, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pošta Slovenije d.o.o. (Maribora, Slovēnija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes (Pasta radziņa attēls) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 088 361

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 18. novembra lēmums lietā R 994/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.