title: Lieta T-551/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. oktobrī — Radecki /ITSB — Vamed ( “AKTIVAMED” )

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/36

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. oktobrī — Radecki/ITSB — Vamed (“AKTIVAMED”)
   (Lieta T-551/13)
   2013/C 367/64
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michael Radecki (Ķelne, Vācija) (pārstāvji — C. Menebröcker un V. Töbelmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Vamed AG (Vīne, Austrija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 18. jūlija lēmumu lietā R 365/2012-1;

               —

               piespriest ITSB segt pašam savus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “AKTIVAMED” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5., 11. un 44. klasē ‒ Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 958 886

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Vamed AG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Austrijas grafiskas preču zīmes un starptautiska reģistrācija “VAMED” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 8., 9., 10., 11., 12., 16., 20., 21., 28., 35., 36., 37., 39., 41., 42., 43., 44. un 45. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Apvienotās lietas C-22/13, no C-61/13 līdz C-63/13 un C-418/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 26. novembra spriedums ( Tribunale di Napoli, Corte costituzionale (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Raffaella Mascolo (C-22/13), Alba Forni (C-61/13), Immacolata Racca (C-62/13)/ Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Fortuna Russo/Comune di Napoli (C-63/13), Carla Napolitano, Salvatore Perrella, Gaetano Romano, Donatella Cittadino, Gemma Zangari/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca (C-418/13) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi — Izglītība — Publiskais sektors — Vakanto un pieejamo amata vietu aizstāšana, līdz tiek pabeigtas konkursu procedūras — 5. klauzulas 1. punkts — Pasākumi, lai novērstu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu — Jēdziens “objektīvi iemesli” , kas attaisno šādu līgumu slēgšanu — Sankcijas — Pārkvalifikācijas aizliegums darba attiecībās uz nenoteiktu laiku — Tiesību uz zaudējumu atlīdzību neesamība

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/3

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 26. novembra spriedums (Tribunale di Napoli, Corte costituzionale (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Raffaella Mascolo (C-22/13), Alba Forni (C-61/13), Immacolata Racca (C-62/13)/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Fortuna Russo/Comune di Napoli (C-63/13), Carla Napolitano, Salvatore Perrella, Gaetano Romano, Donatella Cittadino, Gemma Zangari/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca (C-418/13)
   (Apvienotās lietas C-22/13, no C-61/13 līdz C-63/13 un C-418/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi - Izglītība - Publiskais sektors - Vakanto un pieejamo amata vietu aizstāšana, līdz tiek pabeigtas konkursu procedūras - 5. klauzulas 1. punkts - Pasākumi, lai novērstu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu - Jēdziens “objektīvi iemesli”, kas attaisno šādu līgumu slēgšanu - Sankcijas - Pārkvalifikācijas aizliegums darba attiecībās uz nenoteiktu laiku - Tiesību uz zaudējumu atlīdzību neesamība)
   (2015/C 026/03)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Napoli, Corte costituzionale

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Raffaella Mascolo (C-22/13), Alba Forni (C-61/13), Immacolata Racca (C-62/13), Fortuna Russo (C-63/13), Carla Napolitano, Salvatore Perrella, Gaetano Romano, Donatella Cittadino, Gemma Zangari (C-418/13)

      Atbildētāji: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca (C-22/13, C-61/13, C-62/13), Comune di Napoli (C-63/13), Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca (C-418/13)
   Piedaloties: Federazione Gilda-Unams, Federazione Lavoratori della Conoscenza (FLC CGIL), Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) (C-22/13, no C-61/13 līdz C-62/13)

      Rezolutīvā daļa:

   1999. gada 18. martā noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas iekļauts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds aplūkots pamatlietā, ar kuru, līdz tiek pabeigtas konkursa procedūras štata mācībspēku pieņemšanai darbā valsts skolās, ir ļauts atjaunot uz noteiktu laiku noslēgtus darba līgumus, lai aizpildītu vakantās un pieejamās skolotāju, kā arī administratīvā, tehniskā un atbalsta personāla amata vietas, nenorādot precīzu termiņu konkursu pabeigšanai un izslēdzot jebkādu iespēju šiem skolotājiem un minētajam personālam saņemt zaudējumu, kas, iespējams, radušies, veicot šādu atjaunošanu, atlīdzību. Faktiski šķiet, ka šāds tiesiskais regulējums, kas gan ir jāpārbauda iesniedzējtiesām, pirmkārt, neļauj atvasināt objektīvus un pārskatāmus kritērijus, lai pārbaudītu, vai tiešām šādu līgumu atjaunošana atbilst patiesai vajadzībai un ir piemērota un vajadzīga attiecīgā mērķa sasniegšanai, un, otrkārt, neparedz nekādus pasākumus, kas novērstu un sodītu secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu.

      (1)  OV C 86, 23.3.2013.

      OV C 141, 18.5.2013.

      OV C 313, 26.10.2013.


title: Lieta C-323/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūnijā — Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/3

         Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūnijā — Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste
   (Lieta C-323/11)
   2011/C 282/05
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — I. Hadjiyiannis un U. Nielsen)

      Atbildētāja: Dānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, līdz 2009. gada 22. decembrim nepublicējot upju baseinu apsaimniekošanas plānus un līdz 2010. gada 22. martam nenosūtot Komisijai to kopijas un katrā ziņā nepaziņojot tos Komisijai, Dānijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvā 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (1), paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Dānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 13. panta 1., 2. un 6. punktā ir noteikts, ka dalībvalstis pieņem normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai līdz 2009. gada 22. decembrim izpildītu Direktīvas prasības un līdz 2010. gada 22. martam nosūtītu to kopijas Komisijai.
   Tā kā Komisija nav saņēmusi nekādu informāciju par to, ka nepieciešamie akti ir pieņemti, Komisijai esot jāuzskata, ka Dānija vēl nav pieņēmusi šos aktus un tādējādi nav izpildījusi direktīvā paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 327, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nod., 5. sēj., 275. lpp.


title: Lieta T-62/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. februārī – Market Watch/ITSB – El Corte Inglés (“MITOCHRON”)

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/37

      Prasība, kas celta 2015. gada 4. februārī – Market Watch/ITSB – El Corte Inglés (“MITOCHRON”)
      (Lieta T-62/15)
      (2015/C 107/48)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahamas) (pārstāvis – J. Korab, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija)

         Informācija par procesu ITSB

         Attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “MITOCHRON” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 11 200 078

         Process ITSB: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju otrās padomes 2014. gada 19. novembra lēmums lietā R 508/2014–2

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  pieņemt prasību;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  sajaukšanas iespējas starp strīdā iesaistītajām preču zīmēm neesamība.


title: Lieta T-450/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. novembrī — Simba Toys /ITSB — Seven Towns (Kubveida rotaļlietas trīsdimensiju attēlojums)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/34

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. novembrī — Simba Toys/ITSB — Seven Towns (Kubveida rotaļlietas trīsdimensiju attēlojums)
   (Lieta T-450/09)
   2010/C 11/64
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Simba Toys GmbH & Co. KG, Fürth (Vācija) (pārstāvis — O. Ruhl, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece:
      Seven Towns Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 1. septembra lēmumu lietā R 1526/2008-2; un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas procesā un tiesvedībā Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: kubveida rotaļlietas trīsdimensiju attēlojums attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu atzīt preču zīmi par spēkā neesošu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b), c) un e) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi absolūtos atteikuma pamatojumus, ko bija izvirzījusi prasītāja; Padomes Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot norādījusi pamatojumu, kādēļ tā nepiekrita atteikuma pamatojumiem atbilstoši minētās regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktam; Padomes Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot pilnībā identificējusi preču zīmes, par kuru bija iesniegts pieteikums par atzīšanu par spēkā neesošu, iezīmes un neesot ņēmusi vērā noteiktas šādas preču zīmes iezīmes.


title: Lieta C-340/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG/Mutuelles du Mans assurances – MMA IARD SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 9. panta 1. punkts — 11. panta 2. punkts — Jurisdikcija apdrošināšanas jomā — Cietušās puses tieša prasība pret apdrošinātāju — Cietušās puses darba devēja, publisko tiesību iestādes, sava darbinieka tiesību likumiskā cesionāra, prasība pret iesaistītā transportlīdzekļa apdrošinātāju — Subrogācija

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/6

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG/Mutuelles du Mans assurances – MMA IARD SA

   (Lieta C-340/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 9. panta 1. punkts - 11. panta 2. punkts - Jurisdikcija apdrošināšanas jomā - Cietušās puses tieša prasība pret apdrošinātāju - Cietušās puses darba devēja, publisko tiesību iestādes, sava darbinieka tiesību likumiskā cesionāra, prasība pret iesaistītā transportlīdzekļa apdrošinātāju - Subrogācija)
   (2017/C 300/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG

      Atbildētāja: Mutuelles du Mans assurances – MMA IARD SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts, skatīts kopā ar šīs regulas 11. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka darba devējs, kas ir reģistrēts pirmajā dalībvalstī, kas ir saglabājis tā sava darbinieka darba samaksu, kurš bija prombūtnē ceļu satiksmes negadījuma dēļ, un kas ir pārņēmis tā tiesības attiecībā pret sabiedrību, kura ir apdrošinājusi civiltiesisko atbildību attiecībā uz šajā negadījumā iesaistīto transportlīdzekli un kura ir reģistrēta otrajā dalībvalstī, var kā “cietusī puse” pēdējās minētās tiesību normas izpratnē iesūdzēt šo apdrošināšanas sabiedrību pirmās dalībvalsts tiesās, ja tieša prasība ir atļauta.

      (1)  OV C 305, 22.8.2016.


title: Lieta F-82/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 1. decembra spriedums — Nolin /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Nopelnu un prioritātes punktu atcelšana)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/61

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 1. decembra spriedums — Nolin/Komisija
   (Lieta F-82/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Nopelnu un prioritātes punktu atcelšana)
   2011/C 30/118
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel Nolin (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. J. Baquero Cruz, pārstāvis, kuram palīdz D. Waelbroeck, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 19. decembra lēmumu par prasītāja nopelnu un prioritātes punktu atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nolin k-gs atlīdzina visus izdevumus.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009., 37. lpp.


title: Lieta T-159/09: Prasība, kas celta 2009. gada 27. aprīlī — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/44

         Prasība, kas celta 2009. gada 27. aprīlī — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta T-159/09)
   2009/C 153/86
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comércio de Produtos Alimentares, Lda, Linda-a-Velha (Portugāle) (pārstāvis — A. Magalhães e Menezes, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 16. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas lūgums par atbrīvošanu no ievedmuitas nodokļa EUR 41 271,09 apmērā un uzdota tā vēlāka piedziņa.

      Pamati un galvenie argumenti

   Laikā no 2003. gada septembra līdz 2005. gada februārim prasītāja no Indonēzijas ieveda vairākas partijas saldētu garneļu, attiecībā uz kurām tā lūdza atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa saskaņā ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1) 220. panta 2. punkta b) apakšpunktu, 236. pantu un 239. panta 1. punktu.
   Prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi vismaz iepriekš minētās normas tiktāl, ciktāl, pirmkārt, tā neizteica savu viedokli par visiem prasītājas lūgumā par atbrīvošanu no ievedmuitas nodokļa minētajiem argumentiem; otrkārt, tā sniedza nepietiekamu, maldinošu un nesaprotamu pamatojumu; treškārt, tā nepareizi interpretēja Indonēzijas iestāžu pašu pieļauto kļūdu; un, visbeidzot, ceturtkārt, tā kā pierādītus pasniedza faktus, kas patiesībā nav pierādīti un attiecībā uz kuriem pierādīšanas pienākums bija dažādām iestādēm, kas secīgi iesaistījās procedūrā, nevis prasītājai.

      (1)  OV L 97, 38. lpp.


title: Lieta T-89/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. februārī — Calestep /ECHA

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/33

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. februārī — Calestep/ECHA
   (Lieta T-89/13)
   2013/C 108/82
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Calestep, SL (Estepa, Spānija) (pārstāvis — E. Cabezas Mateos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (ECHA)

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu, ievērojot visus tiesvedības posmus, taisīt spriedumu, kurā, apmierinot prasību, attiecīgais Eiropas Ķīmisko vielu aģentūras (ECHA) lēmums tiktu atzīts par spēkā neesošu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja šajā tiesvedībā, būdama mazā uzņēmuma statusā, maksāja samazinātu maksājumu, kas paredzēts 74. panta 3. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), un Komisijas 2008. gada 16. aprīļa Regulā (EK) Nr. 340/2008 par maksājumiem Eiropas Ķimikāliju aģentūrai [saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH)] (OV L 107, 6. lpp.), kur savukārt ir izdarīta atsauce uz Komisijas 2003. gada 6. maija Ieteikumu 2003/361/EK attiecībā uz mikro, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju (OV L 124, 36. lpp.).
   Veikusi pārbaudi, ECHA atzina, ka prasītāja neesot uzskatāma par mazo uzņēmumu tāpēc, ka tā ietilpst kādā grupā. Uzskatot, ka prasītāja neatbilst izvirzītajām prasībām, atbildētāja minētajam uzņēmumam pieprasīja samaksāt starpību starp vidēja uzņēmuma pilna apmēra maksājumu un jau veikto maksājumu, kā arī administratīvo maksājumu.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu, ka neesot izpildītas divas no iepriekš minētā Ieteikuma pielikuma 2. panta 2. punktā noteiktajām prasībām.
   Šajā ziņā tā apgalvo, ka, lai kādu uzņēmumu vairs neuzskatītu par mazo uzņēmumu, nepietiekot ar to vien, ka tajā ir vairāk kā piecdesmit darbinieki, bet gan tāpēc, ka šajā normā ir vienojuma saiklis “un”, esot arī vajadzīgs, lai tiktu izpildīta kāda no abām pārējām minētajā tiesību normā paredzētajām prasībām, kas šajā lietā aplūkojamajā gadījumā neesot noticis.


title: Lieta F-121/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 20. janvāra spriedums — Strack /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Civildienesta tiesas kompetence — Pieņemamība — Nelabvēlīgs akts)

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/34

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 20. janvāra spriedums — Strack/Komisija
   (Lieta F-121/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Civildienesta tiesas kompetence - Pieņemamība - Nelabvēlīgs akts)
   2011/C 72/53
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guido Strack (Ķelne, Vācija) (pārstāvis — H. Tettenborn, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt vairākus Komisijas lēmumus, ar kuriem atteikta tūlītēja un pilnīga piekļuve dažādiem datiem un dokumentiem, kas attiecas uz prasītāju — Lūgums atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 315, 22.12.2007, 50. lpp.


title: Lieta T-417/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. marta rīkojums — Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 1429/2004 — Lauksaimniecība — Vīna tirgus kopīgā organizācija — Vīnogu šķirņu un to sinonīmu izmantošanas sistēma — Izmantošanas ierobežojums laikā — Prasība, ko cēlusi teritoriāla vienība — Individuāli skartas personas — Nepieņemamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/35

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. marta rīkojums — Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia/Komisija
   (Lieta T-417/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 1429/2004 - Lauksaimniecība - Vīna tirgus kopīgā organizācija - Vīnogu šķirņu un to sinonīmu izmantošanas sistēma - Izmantošanas ierobežojums laikā - Prasība, ko cēlusi teritoriāla vienība - Individuāli skartas personas - Nepieņemamība)
   (2007/C 96/72)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia (pārstāvji — E. Bevilacqua un F. Capelli, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Visaggio un E. Righini)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Ungārijas Republika (pārstāvis — P. Gottfried)
   Priekšmets
   Prasība atcelt tiesību normu, saskaņā ar kuru tiesības izmantot nosaukumu “Tocai friulano”, kas paskaidrojošas piezīmes veidā ir ietverts I pielikuma 103. punktā Komisijas 2004. gada 9. augusta Regulā (EK) Nr. 1429/2004, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 263, 11. lpp.), ir paredzētas līdz 2007. gada 31. martam.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītājs sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Ungārijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 300, 4.12.2004.


title: lieta T-163/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. aprīlī — Martinet/Komisija

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/56

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. aprīlī — Martinet/Komisija
   (lieta T-163/09)
   2009/C 141/113
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Yvon Martinet, Parīze (Francija) (pārstāvis — J.-L. Fourgoux, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīta Martinet kandidatūra Eiropas Ķimikāliju aģentūras Apelācijas padomes papildu locekļa amatam;

               —

               piespriest Eiropas Komisijas Uzņēmējdarbības un rūpniecības ģenerāldirektorāta Eiropas Ķimikāliju aģentūras Apelācijas padomes priekšatlases komitejai veikt patiesu un padziļinātu lietas par Martinet kandidatūru pārbaudi, atlīdzinot kaitējumu, ko radījis iespējas zaudējums;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Eiropas Komisijas Uzņēmējdarbības un rūpniecības ģenerāldirektorāta Eiropas Ķimikāliju aģentūras Apelācijas padomes priekšatlases komitejai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs lūdz atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru ir noraidīta viņa kandidatūra Eiropas Ķimikāliju aģentūras (EĶA) Apelācijas padomes papildu locekļa amatam, pamatojoties uz to, ka viņa kandidatūra netika ņemta vērā tāpēc, ka par atlases norisi atbildīgā iestāde to nebija saņēmusi, jo Komisijas viceprezidents G. Ferhoigens [G. Verheugen] to bija nosūtījis uz citu adresi, nevis precīzo adresi, kura bija norādīta uzaicinājumā izteikt ieinteresētību, kas publicēts
         Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī C 2008, 41 A, 8. lpp.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītājs saistībā ar lūgumu atcelt tiesību aktu norāda, ka:

               —

               ar apstrīdēto lēmumu nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, kas ir būtiska formāla prasība, kura ir jāievēro;

               —

               apstrīdētais lēmums ir balstīts uz faktu faktisko neprecizitāti, jo kandidatūra tika nosūtīta uz pieteikumu iesniegšanai norādīto adresi;

               —

               ir pārkāpts labas pārvaldības princips un kandidātu iespēju vienlīdzības princips, jo netika pārbaudīta prasītāja kandidatūra.


title: Lieta T-142/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. maijā  —  ECZG  pret Komisiju

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/33

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. maijā — ECZG pret Komisiju
   (Lieta T-142/06)
   (2006/C 178/62)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Elektrociepłownia Zielona Góra S.A.(Zielona Góra, Polija) (pārstāvji — M. Powell, Solicitor, C. Arhold un K. Struckmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2005. gada 23. novembra lēmumu uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta lietā C 43/2005 (ex N 99/2005) — Polijas neatgūstamās izmaksas — vai, pakārtoti, atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāja noslēgto elektroenerģijas pirkuma līgumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs ir siltumenerģijas un elektroenerģijas ražošanas uzņēmums, kas atrodas Polijā. Apstrīdētajā lēmumā Komisija nolēma uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru saistībā ar jaunu valsts atbalstu, kas piešķirts kā elektroenerģijas pirkuma līgums, kurš noslēgts starp elektroenerģijas ražotāju Polijā un valstij piederošo elektroenerģijas tīkla operatoru “PSE” (1).
   Prasības pamatojumam prasītājs norāda, ka Komisijai nebija tiesību uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru attiecībā uz atbalsta pasākumiem, kas veikti pirms Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai un kas nav piemērojami pēc pievienošanās dienas. Šādā veidā Komisija ir pārkāpusi tādus vispārējus tiesību principus kā atpakaļejoša spēka aizlieguma principu un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu.
   Prasītājs turklāt apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi tiesisku maldību un kļūdu vērtējumā, pasākumus klasificējot kā jaunu valsts atbalstu. Pirmkārt, Komisija pasākumus izvērtēja, neņemot vērā faktiskos un juridisko apstākļus, kas pastāvēja līgumu noslēgšanas laikā. Otrkārt, Komisija neatbilstoši novērtēja ekonomiskās priekšrocības jēdzienu EKL 87. panta 1. punkta nozīmē, veicot nevis individuālu, bet gan vispārēju visu elektroenerģijas pirkuma līgumu pārbaudi. Treškārt, Komisija neņēma vērā to, ka laikā, kad dalībvalstu elektroenerģijas tirgos tika atļauta konkurence, prasītāja noslēgtais līgums nevarēja traucēt konkurenci kopējā tirgū, jo Polija vēl nebija kļuvusi par dalībvalsti. Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka minētais atbalsts nav uzskatāms par jaunu valsts atbalstu, bet jau pastāvošu atbalstu gan saskaņā ar Pievienošanās līgumu, gan judikatūru, saskaņā ar kuru atbalsts, kas jau pastāv tirgū, kurā līdz liberalizācijai nepastāv konkurence, ir uzskatāms par atbalstu, kas pastāv kopš liberalizācijas. Turklāt prasītājs norāda, ka Komisija nav pārbaudījusi to, vai attiecīgais līgums joprojām bija spēkā arī pēc Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai.
   Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir nepietiekami pamatots un ar to ir pārkāpts EKL 253. pants.

      (1)  Valsts atbalsts — Polija — Valsts atbalsts Nr. C 43/2005 (ex N 99/2005) — Polijas balasta izmaksas – Aicinājums iesniegt piezīmes atbilstoši EK līguma 88. panta 2. punktam (OV 2006, C 52, 8. lpp.).


title: Lieta F-3/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 2. marta spriedums – Frieberger un Vallin/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Civildienesta noteikumu reforma — Regula Nr. 1023/2013 — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 22. pants — Pensionēšanās vecuma paaugstināšana — Iemaksu Savienības pensiju shēmā atmaksa — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 26. pants — Iegūto pensijas tiesību pārrēķināšana

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/46

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 2. marta spriedums – Frieberger un Vallin/Komisija
   (Lieta F-3/15) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu reforma - Regula Nr. 1023/2013 - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 22. pants - Pensionēšanās vecuma paaugstināšana - Iemaksu Savienības pensiju shēmā atmaksa - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 26. pants - Iegūto pensijas tiesību pārrēķināšana)
   (2016/C 136/65)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jürgen Frieberger (Woluwe-Satint-Lambert, Beļģija) un Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Beļģija) (pārstāvji – J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk – G. Gattinara)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un M. Veiga)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Ecker un E. Taneva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem ir noraidīti prasītāju lūgumi par to, lai saņemtu atpakaļ daļu no viņu veiktajām iemaksām Eiropas Savienības pensiju shēmā, kuras ir ieturētas no viņu atalgojuma, kā arī lūgumi pārrēķināt iegūtās tiesības saistībā ar to pensijas tiesību pārnešanu uz ES shēmu, kas ir iegūtas pirms viņu stāšanās amatā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 26. marta lēmumu, ar kuru tika noraidīts J. Frieberger 2013. gada 17. decembra lūgums pārrēķināt viņa iegūtās tiesības saistībā ar pensijas tiesību pārnešanu uz Eiropas Savienības pensiju shēmu;

               2)

               nav jālemj par prasību, ciktāl to bija cēlis B. Vallin par Eiropas Komisijas 2014. gada 13. marta lēmumu, daļā, kurā ar šo lēmumu esot noraidīts lūgums pārrēķināt iegūtās tiesības saistībā ar pensijas tiesību pārnešanu uz Eiropas Savienības pensiju shēmu;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 96, 23.3.2015., 25. lpp.


title: Lieta C-263/07: Prasība, kas celta 2007. gada 1. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/12

         Prasība, kas celta 2007. gada 1. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-263/07)
   (2007/C 211/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, netransponējot pareizi Padomes 1996. gada 24. septembra Direktīvas 96/61/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (1) 9. panta 4. punktu un 13. panta 1. punktu, kā arī I pielikumu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija savu prasības pieteikumu pamato ar trim iebildumiem.
   Ar pirmo iebildumu Komisija vispirms pārmet atbildētājai, ka Direktīvas 96/61 9. panta 4. punktu tā ir transponējusi nepareizi tiktāl, ciktāl “labāko pieejamo metožu” pareizo definīciju tā ir papildinājusi ar norādi uz minēto metožu “pārmērīgi augstām izmaksām”, kura direktīva nav iekļauta. Lai gan direktīva paredz, ka labākās pieejamās metodes ir metodes, kuras ir izstrādātas tiktāl, ka ir ieviešamas attiecīgajā ražošanas nozarē, ievērojot ekonomiski pamatotus un tehniski piemērotus nosacījumus, tā neļauj sistemātiski izslēgt metodes, kuru piemērošana un pieejamība izraisītu pārmērīgi augstas izmaksas attiecībā uz vidēja apmēra ekonomiski labā kārtībā esošiem šīs pašas vai līdzīgas nozares uzņēmumiem. Šādi precizējumi pārsniedzot to, ko šajā sakarā paredz direktīva.
   Ar otro iebildumu Komisija turpinājumā pārmet atbildētājai, ka tā ir sašaurinājusi direktīvas 13. panta 1. punktā paredzēto atļaujas izsniegšanas nosacījumu pārskatīšanas un atjaunināšanas pienākuma piemērošanas jomu, jo atbilstoši valsts transponēšanas noteikumiem šo pārskatīšanu veic tikai trijos norādītajos gadījumos vai “pienācīgi pamatotas” vajadzības gadījumā. Šie noteikumi tāpat ir šaurāki nekā direktīvas noteikumi, kurā ir vienkārši norādīts uz atļaujas izsniegšanas nosacījumu “periodisku” pārskatīšanu un atjaunināšanu “vajadzības gadījumā”.
   Ar trešo iebildumu Komisija atbildētājai visbeidzot pārmet, ka tā ir transponējusi nepareizi direktīvas I pielikumu tiktāl, ciktāl valsts transponēšanas pasākumos runa ir par “kurinātavām ar nominālo siltumspēju virs 50 MW” un nevis, kā ir norādīts minētā pielikuma 1.1. punktā, par “sadedzināšanas iekārtām ar nominālo siltumspēju virs 50 MW”. Šī pēdējā kategorija esot plašāka par vienīgi kurinātavu kategoriju.

      (1)  OV L 257, 26. lpp.


title: Lieta T-141/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. aprīlī – Eiropas Komisija/ΙΕΜ

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/39

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. aprīlī – Eiropas Komisija/ΙΕΜ

   (Lieta T-141/16)
   (2016/C 191/51)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāve – S. Lejeune)

      Atbildētāja: IEM – Erga – Erevnes – Meletes Perivallontos kai Chorotaxias AE (Atēnas, Grieķija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest atbildētajai samaksāt summu EUR 105 416,47 apmērā, kā arī nokavējuma procentus pēc likmes (2,0 %), ko Eiropas Centrālā banka piemēroja galvenajām refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. jūlijā, tai pieskaitot vienu procentu (1,0 %), proti, kopumā pēc trīs procentu (3 %) likmes par laiku no 2010. gada 6. jūlija līdz brīdim, kad tiks pilnībā samaksāta šī summa, no tās atskaitot EUR 30 208 (kas samaksāti, veicot ieskaitu 2010. gada 4. septembrī), un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā, kas Vispārējā tiesā celta, pamatojoties uz LESD 272. pantu, tiek lūgts pasludināt nolēmumu, ar kuru atbildētājai tiktu piespriests samaksāt Eiropas Komisijai summu EUR 75 208,47 apmērā, kā arī procentus saistībā ar līgumu FAIR-CT98-9544 par pasākumu “Jaunas augļu tīrīšanas un mizošanas metodes izstrāde”.
   Kā galveno prasības pamatu Eiropas Komisija norāda atbildētājas līgumsaistību neizpildi, apgalvodama konkrēti, ka summa, kas atbildētājai samaksāta saskaņā ar minēto līgumu, nav tikusi izmantota nevienas ar līgumu saistītas darbības veikšanai un ka atbildētāja nav iesniegusi nevienu to pierādošu dokumentu. Pakārtoti Eiropas Komisija norāda uz atbildētājas netaisnīgu iedzīvošanos [Grieķijas] Civilkodeksa 904. un 908. panta izpratnē.


title: Lieta T-23/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 27. novembra rīkojums — MAF/EAFPI (Prasība atcelt tiesību aktu — Valodu lietojums — Apspriežu dokumentu publicēšana EAFPI tīmekļa vietnē vienīgi angļu valodā — Nepārsūdzami tiesību akti — Nepieņemamība)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/31

         Vispārējās tiesas 2013. gada 27. novembra rīkojums — MAF/EAFPI

   (Lieta T-23/12) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valodu lietojums - Apspriežu dokumentu publicēšana EAFPI tīmekļa vietnē vienīgi angļu valodā - Nepārsūdzami tiesību akti - Nepieņemamība)
   2014/C 45/50
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mutuelle des architectes français assurances (MAF) (Parīze, Francija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde (EAFPI) (pārstāvji — J. Stuyck un A. M. Vandromme, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, apgalvoto EAFPI lēmumu publicēt savā tīmekļa vietnē informāciju un it īpaši uzsākt sabiedrisko apspriešanu vienīgi angļu valodā un, otrkārt, apgalvoto EAFPI izpilddirektora 2012. gada 16. janvāra lēmumu, ar ko ir noraidīts MAF lūgums atsaukt pirmo apgalvoto lēmumu un publicēt minētās apspriedes un visu informāciju EAFPI tīmekļa vietnē visās oficiālajās Eiropas Savienības valodās

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Mutuelle des architectes français assurances (MAF) atlīdzina tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Lieta T-205/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 22. maija spriedums — NewSoft Technology /ITSB — Soft ( Presto! BizCard Reader ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme Presto! BizCard Reader — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes Presto — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/31

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 22. maija spriedums — NewSoft Technology/ITSB — Soft (“Presto! BizCard Reader”)
   (Lieta T-205/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “Presto! BizCard Reader’ - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “Presto’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2008/C 171/56)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NewSoft Technology Corp., Taipeja (Taivāna) (pārstāvis — M. Dirksen Schwanenland, U. von Sothen un M. Di Stefano, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Soft, SA, Madride (Spānija) (pārstāvji — A. Velázquez Ibáñez un P. Merino Baylos, avocats)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 19. maija lēmumu lietā R 601/2005-2 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp Soft, SA un NewSoft Technology Corp.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  NewSoft Technology Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006.


title: Lieta T-258/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 6. jūlija spriedums — i-content /ITSB ( “BETWIN” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BETWIN” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — EKL 49. pants)

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 6. jūlija spriedums — i-content/ITSB (“BETWIN”)
   (Lieta T-258/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BETWIN” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - EKL 49. pants)
   2011/C 238/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji A. Nordemann, vēlāk — A. Nordemann un T. Boddien, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 4. maija lēmumu lietā R 1528/2008-4 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “BETWIN” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 4. maija lēmumu lietā R 1528/2008-4 attiecībā uz pakalpojumiem, kas nav “izrāžu, spēļu, loteriju, sacensību, baļļu, izložu, konkursu koncepcija un sagatavošana; visu veidu spēļu, loteriju, sacensību, baļļu, izložu, konkursu producēšana, organizēšana un vadīšana; spēļu zāles; kazino apsaimniekošana; sporta centru, spēļu, derību un loterijas namu pakalpojumi, tostarp internetā un izmantojot internetu; sporta, spēļu, derību un loteriju aprīkojuma nodošana lietošanai, tostarp internetā un izmantojot internetu; spēļu zāļu apsaimniekošana; interaktīvu datorspēļu nodošana lietošanai; kazino, azartspēļu, kāršu spēļu, derību, sporta derību, veiklības spēļu vadīšana un organizēšana; spēļu automāti; kazino apsaimniekošana, spēļu zāļu apsaimniekošana; visu veidu derību un loteriju centru darbība”, kuri ietilpst pārskatītā un grozītā Nicas 1957. gada 15. jūnija Nolīguma par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām 41. klasē, un kas nav “izrāžu, spēļu, loteriju, sacensību, baļļu, izložu, konkursu koncepcija un sagatavošana no darījumu, organizatoriskā un reklāmas viedokļa”, kuras ietilpst minētā nolīguma 35. klasē;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 205, 29.08.2009.


title: Lieta T-540/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. janvāra rīkojums – Klass/ITSB – F. Smit (“PLAYSEAT” un “PLAYSEATS”)

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/46

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. janvāra rīkojums – Klass/ITSB – F. Smit (“PLAYSEAT” un “PLAYSEATS”)
   (Lieta T-540/14) (1)

   (2016/C 106/55)
   Tiesvedības valoda – holandiešu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.


title: Lieta C-606/15: Tiesas (devītā palāta) priekšsēdētāja 2017. gada 19. jūnija rīkojums – Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/27

         Tiesas (devītā palāta) priekšsēdētāja 2017. gada 19. jūnija rīkojums – Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-606/15) (1)

   (2017/C 300/31)
   Tiesvedības valoda – čehu
   Tiesas devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta C-194/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 23. maija rīkojums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SAVA e C. Srl , SIEME Srl , GRADED SpA / Mostra d'Oltremare SpA , Cofathec Servizi SpA , u.c.

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/38

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 23. maija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SAVA e C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA/Mostra d'Oltremare SpA, Cofathec Servizi SpA, u.c.
   (Lieta C-194/07) (1)

   (2008/C 209/61)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-250/06 P: Pirmās instances tiesas 2008. gada 22. maija spriedums — Ott  u.c./Komisija (Apelācija — Pretapelācija — Pieņemamība — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2004. gada paaugstināšana amatā — Paioritātes punktu piešķiršana — Vispārēji Civildienesta noteikumu 45. panta īstenošanas noteikumi — Iebilde par prettiesiskumu — Pamatojuma aizstāšana — Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir nepamatota un daļēji ir pamatota — Izskatāms strīds — Prasības noraidīšana)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/32

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 22. maija spriedums — Ott u.c./Komisija
   (Lieta T-250/06 P) (1)

   (Apelācija - Pretapelācija - Pieņemamība - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2004. gada paaugstināšana amatā - Paioritātes punktu piešķiršana - Vispārēji Civildienesta noteikumu 45. panta īstenošanas noteikumi - Iebilde par prettiesiskumu - Pamatojuma aizstāšana - Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir nepamatota un daļēji ir pamatota - Izskatāms strīds - Prasības noraidīšana)
   (2008/C 171/57)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Martial Ott, Oberanven (Luksemburga), Fernando Lopez Tola, Luksemburga (Luksemburga), un Francis Weiler, Itzig (Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un D. Martin)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 30. jūnija rīkojumu lietā F-87/05 Ott u.c./Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lai panāktu šī rīkojuma atcelšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 30. jūnija rīkojumu lietā F-87/05 Ott u.c./Komisija atcelt tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīta prasība, ko bija iesniedzis Francis Weiler;

               2)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               4)

               prasību, ko ir iesniedzis Francis Weiler un kas iesniegta Civildienesta tiesā ar numuru F-78/05, noraidīt;

               5)

                  Martial Ott, Fernando Lopez Tola un Francis Weiler sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī atlīdzina četras piektdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem. Komisija sedz vienu piektdaļu no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies šajā tiesvedībā;

               6)

                  Francis Weiler un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Civildienesta tiesā.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Lieta T-37/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. aprīļa rīkojums — Meggle /ITSB — Clover ( HiQ ar āboliņa lapu) (Kopienas preču zīme — Iebildums — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/25

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. aprīļa rīkojums — Meggle/ITSB — Clover (“HiQ” ar āboliņa lapu)
   (Lieta T-37/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildums - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2008/C 142/44)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meggle AG, Wasserburg (Vācija) (pārstāvji — T. Raab un H. Lauf, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Weberndörfer)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Clover Corporation Limited, Sidneja (Austrālija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 22. novembra lēmumu R 1130/2004-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Meggle AG un Clover Corporation Limited

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību izbeigt pirms sprieduma taisīšanas;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 96, 22.4.2006.


title: Lieta T-44/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Kaučuk /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Dalība aizliegtajā vienošanās — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/42

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Kaučuk/Komisija
   (Lieta T-44/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Dalība aizliegtajā vienošanās - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2011/C 269/92
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kaučuk a.s. (Kralupy nad Vltavou, Čehijas Republika) (pārstāvji — sākotnēji M. Powell un K. Kuik, vēlāk M. Powell, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija. (pārstāvji — sākotnēji M. Kellerbauer, V. Bottka un O. Weber, vēlāk M. Kellerbauer, V. Bottka un V. Di Bucci)

      Priekšmets

   Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmuma C(2006) 5700, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks) atcelšana tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Kaučuk a.s., vai, pakārtoti, Kaučuk uzliktā naudas soda atcelšana vai samazināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Kaučuk a.s.;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 14.04.2007.


title: Lieta T-598/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. septembrī – Itālija/Komisija

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/27

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. septembrī – Itālija/Komisija
   (Lieta T-598/17)
   (2017/C 357/36)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāve, un P. Pucciariello, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, ciktāl uz to attiecas šī prasība, Komisijas 2017. gada 26. jūnija Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/1144, kas izziņots tajā pašā dienā un ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu par Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (1) 7. panta 4. punkta pārkāpumu un Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (2) 31. panta pārkāpumu.
   Šī pamata ietvaros tiek apstrīdētas apstrīdētajā lēmumā veiktās finansiālās korekcijas, ņemot vērā, ka tās nav loģiski saistītas ar izmeklēšanas rezultātiem.
   Bez tam tiek apstrīdēts šo korekciju aprēķins, ciktāl to konkrētais apmērs ir nesamērīgs un acīmredzami neloģisks, jo tas ievērojami pārsniedz Itālijas iestādēm piedēvēto darbību rezultātā iespējami nodarītu kaitējumu.

      (1)  OV 1999, L 160, 103. lpp.

      (2)  OV 2005, L 209, 1. lpp.


title: Lieta T-446/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 27. aprīļa spriedums – CC/Parlaments Apelācija — Civildienests — Pieņemšana darbā — Paziņojums par konkursu — Atklāts konkurss — Kļūdas veiksmīgo kandidātu saraksta pārvaldībā — Ārpuslīgumiskā atbildība — Jauni pierādījumi — Materiālie zaudējumi — Vienlīdzīga attieksme — Faktu sagrozīšana — Iespējas zaudēšana

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 27. aprīļa spriedums – CC/Parlaments
   (Lieta T-446/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pieņemšana darbā - Paziņojums par konkursu - Atklāts konkurss - Kļūdas veiksmīgo kandidātu saraksta pārvaldībā - Ārpuslīgumiskā atbildība - Jauni pierādījumi - Materiālie zaudējumi - Vienlīdzīga attieksme - Faktu sagrozīšana - Iespējas zaudēšana)
   (2017/C 195/36)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: CC (pārstāvji – G. Maximini un C. Hölzer, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Ecker un E. Despotopoulou)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2016. gada 21. jūlija spriedumu CC/Parlaments (F-9/12 RENV, EU:F:2016:165), kurā ir lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2016. gada 21. jūlija spriedumu CC/Parlaments (F-9/12 RENV), ciktāl Civildienesta tiesa, pirmkārt, ir aprēķinājusi CC iespējas tikt pieņemtai darbā Eiropas Savienības Padomē pārbaudāmā ierēdņa statusā zaudējumu, izslēdzot laikposmu no 2006. gada 16. februāra līdz 2007. gada 31. augustam, un, otrkārt, ir aprēķinājusi CC iespējas tikt pieņemtai darbā citās Eiropas Savienības iestādēs un struktūrās pārbaudāmā ierēdņa statusā zaudējumu, pamatojoties uz metodi, kas atšķiras no metodes, ko tā izmantoja attiecībā uz Padomi;

               2)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               nodot lietu atpakaļ Vispārējās tiesas palātai, kas nav izskatījusi šo apelācijas sūdzību;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta C-582/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/23

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-582/08)
   (2009/C 69/41)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal, M. Afonso)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neļaujot atgūt priekšnodokli attiecībā uz noteiktiem darījumiem, kurus ir veicis nodokļu maksātājs, kurš nav reģistrēts Eiropas Kopienā, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 169., 170. un 171. pantā un Padomes 1986. gada 17. novembra Trīspadsmitās direktīvas 86/560/EEK (2) par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas kārtība nodokļiem pakļautajām personām, kas nav reģistrētas Kopienas teritorijā, 2. panta 1. punktā;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija apgalvo, ka Trīspadsmitās PVN direktīvas 2. panta 1. punkts nevar tikt interpretēts tādējādi, ka tas izslēdz tāda PVN atmaksāšanu, kas samaksāts par precēm un pakalpojumiem, kas izmantotas apdrošināšanas vai finanšu darījumu, kas minēti Sestās PVN direktīvas (3) 17. panta 3. punkta c) apakšpunktā, nolūkā. Tāpēc Komisija uzskata, ka Apvienotās Karalistes tiesiskais regulējums ir pretrunā ar Kopienu tiesībām tiktāl, ciktāl tajā ir atteiktas tiesības atmaksāt PVN nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti Kopienas teritorijā.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.

      (2)  OV L 326, 40. lpp.

      (3)  OV L 145, 1. lpp. Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze.


title: Lieta T-332/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. augustā — Melli Bank /Padome

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/23

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. augustā — Melli Bank/Padome
   (Lieta T-332/08)
   (2008/C 247/45)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Melli Bank plc, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — R. Gordon, QC, M. Hoskins, Barrister, un T. Din, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Lēmuma 2008/475/EK par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu pielikuma [B daļas] 4. punktu, ciktāl tas attiecas uz Melli Bank plc;

               —

               ja Tiesa uzskata, ka Padomes Regulas 423/2007/EK par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir saistošs, regulas 7. panta 2. punkta d) apakšpunktu atzīt par nepiemērojamu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītāja lūdz atcelt Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmumu 2008/475/EK (1), ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, daļā, kurā prasītāja ir ietverta to fizisko un juridisko personu, vienību un struktūru sarakstā, kuru naudas līdzekļi un saimnieciskie resursi ir iesaldēti saskaņā ar šo normu. Prasītāja šo pašu lēmumu apstrīdēja lietā T-246/08 Melli Bank/Padome (2).
   Savu prasību šajā lietā prasītāja pamato ar apgalvojumu, ka Padome neesot izpildījusi savu pamatojuma norādīšanas pienākumu, jo tā nav norādījusi nevienu atsevišķu un konkrētu iemeslu prasītājas iekļaušanai sarakstā. Prasītāja apgalvo, ka tā esot ietverta sarakstā nevis tāpēc, ka tā pati būtu iesaistījusies atbalsta sniegšanā ar kodolmateriāliem saistītajām Irānas darbībām, bet gan tāpēc vien, ka tā ir meitas sabiedrība, par kuras mātes sabiedrību tiek uzskatīts, ka tā esot bijusi iesaistīta šādās darbībās.
   Prasītāja turklāt apgalvo, ka gadījumā, ja Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 (3) 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka tas Padomei uzliek pienākumu sarakstā ietvert ikvienu meitas uzņēmumu, kas atrodas tādas mātes sabiedrības īpašumā vai kontrolē, kura pati ir bijusi ietverta to fizisko un juridisko personu, vienību un struktūru sarakstā, kuru naudas līdzekļi un saimnieciskie resursi ir iesaldēti, attiecīgā tiesību norma esot jāatzīst par nepiemērojamu, jo tā ir pretrunā samērīguma principam.
   Prasītāja uzskata, ka meitas uzņēmuma obligāta ietveršana sarakstā nav nedz vajadzīga, nedz piemērota, lai sasniegtu regulas mērķus, tā kā mātes sabiedrības ietveršana sarakstā liedz Eiropas Savienībā esošai meitas sabiedrībai pildīt savas mātes sabiedrības norādījumus, ar kuriem tieši vai netieši tiktu apietas sekas, kas iestājas, mātes sabiedrībai esot ietvertai sarakstā.
   Nobeigumā prasītāja apgalvo, ka iepriekš minētās Padomes regulas 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts esot jāinterpretē tādējādi, ka tajā Padomei ir piešķirta rīcības brīvība attiecībā uz sarakstā ietvertas mātes sabiedrības meitas sabiedrības ietveršanu sarakstā, nevis uzlikts pienākums to darīt.

      (1)  OV 2008 L 163, 29. lpp.

      (2)  OV 2008 C 197, 34. lpp.

      (3)  Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regula (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.)


title: Lieta C-55/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Landesgerichts Bozen (Itālija) 2007. gada 1. februārī rīkojumu — Othmar Michaeler un Subito GmbH/Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (tagad — Amt für sozialen Arbeitsschutz ) un Autonome Provinz Bozen

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Landesgerichts Bozen (Itālija) 2007. gada 1. februārī rīkojumu — Othmar Michaeler un Subito GmbH/Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (tagad — Amt für sozialen Arbeitsschutz) un Autonome Provinz Bozen

   (Lieta C-55/07)
   (2007/C 95/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landesgericht Bozen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Othmar Michaeler un Subito GmbH

      Atbildētāji: Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (tagad — Amt für sozialen Arbeitsschutz) un Autonome Provinz Bozen

   Prejudiciālais jautājums
   Vai valsts tiesību normas (Dekrēta-likuma Nr. 61/2000 2. un 8. pants), kas paredz darba devēja pienākumu 30 dienu laikā pēc darba līguma par nepilna darba laika darbu noslēgšanas nosūtīt kompetentajai Arbeitsinspektorat provinces direkcijai šī līguma kopiju un naudas soda EUR 15 apmērā par katru attiecīgo darba ņēmēju un katru nokavējuma dienu piemērošanu pienākuma neizpildes gadījumos, nenosakot administratīvā soda (naudas soda) maksimālo apmēru, ir saderīgas ar Kopienu tiesību normām un 1997. gada 15. decembra Direktīvu 97/81/EK (1)?

      (1)  OV L 14, 9. lpp.


title: Lieta C-189/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 4. aprīlī iesniedza Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) – Boguslawa Zaniewicz-Dybeck/Pensionsmyndigheten

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/34

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 4. aprīlī iesniedza Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) – Boguslawa Zaniewicz-Dybeck/Pensionsmyndigheten

      (Lieta C-189/16)
      (2016/C 211/44)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Högsta förvaltningsdomstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Boguslawa Zaniewicz-Dybeck

         Atbildētāja: Pensionsmyndigheten

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas Nr. 1408/71 (1) 47. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikumi nozīmē to, ka citā ES valstī pabeigtajiem apdrošināšanas periodiem Zviedrijas garantētās pamatpensijas aprēķinos tiek piešķirta pensijas vērtība, kas atbilst vidējai Zviedrijas apdrošināšanas periodu vērtībai, kompetentajai iestādei pielietojot pro rata aprēķinu saskaņā ar tās pašas regulas 46. panta 2. punktu?

                  2)

                  Vai, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, kompetentā iestāde savā tiesību uz pensiju aprēķinā var ņemt vērā pensijas ienākumus, ko apdrošinātā persona gūst citā ES valstī, nenonākot pretrunā Regulas Nr. 1408/71 noteikumiem?

         (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.)


title: Lieta T-36/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — dm-drogerie markt /ITSB — Distribuciones Mylar ( dm ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes dm reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka grafiska preču zīme dm — Administratīvais process — Iebildumu nodaļu lēmumi — Atcelšana — Materiālo kļūdu labošana — Neesošs akts — Apelāciju padomē iesniegtu apelācijas sūdzību pieņemamība — Termiņš prasības celšanai — Tiesiskā paļāvība — Regulas (EK) Nr. 40/94 59., 60.a, 63. un 77.a pants (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 60., 62., 65. un 80. pants) — Regulas (EK) Nr. 2868/95 53. noteikums)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/39

         Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — dm-drogerie markt/ITSB — Distribuciones Mylar (“dm”)
   (Lieta T-36/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “dm” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka grafiska preču zīme “dm” - Administratīvais process - Iebildumu nodaļu lēmumi - Atcelšana - Materiālo kļūdu labošana - Neesošs akts - Apelāciju padomē iesniegtu apelācijas sūdzību pieņemamība - Termiņš prasības celšanai - Tiesiskā paļāvība - Regulas (EK) Nr. 40/94 59., 60.a, 63. un 77.a pants (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 60., 62., 65. un 80. pants) - Regulas (EK) Nr. 2868/95 53. noteikums)
   2011/C 311/69
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsrūe, Vācija) (pārstāvji — O. Bludovsky un C. Mellein, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji J. Novais Gonçalves, vēlāk — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Distribuciones Mylar, SA (Gelves, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 30. oktobra lēmumu lietā R 228/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Distribuciones Mylar, SA un dm-drogerie markt GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās palātas 2008. gada 30. oktobra lēmumu lietā R 228/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Distribuciones Mylar, SA un dm-drogerie markt GmbH & Co. KG, jo Apelāciju padome nav atzinusi par spēkā neesošu Iebildumu nodaļas 2007. gada 16. maija lēmuma grozīto redakciju;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta C-213/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg (Vācija) 2009. gada 15. jūnija rīkojumu — Barsoum Chabo/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg (Vācija) 2009. gada 15. jūnija rīkojumu — Barsoum Chabo/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

   (Lieta C-213/09)
   2009/C 205/37
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Barsoum Chabo

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Prejudiciālais jautājums
       (1)

   Vai no trešajām valstīm piemērojamās un preferenciālās ievedmuitas nodokļa likmes izrietošā papildu summa EUR 222 apmērā par 100 kilogramiem preču neto svara, kas tiek piemērota sugas Agaricus konservēto sēņu (KN pozīcija 2003 10 30) importam, nav spēkā samērīguma principa neievērošanas dēļ?

      (1)  Attiecas uz Komisijas 2005. gada 27. oktobra Regulu (EK) Nr. 1719/2005 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 286, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 28. janvāris ) Lietā E-16/11 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (Direktīva 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām – pienākums sasniegt rezultātu – valsts funkciju izpildītājs – diskriminācija)

text:
               9.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/11

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2013. gada 28. janvāris)
   Lietā E-16/11
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (Direktīva 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām – pienākums sasniegt rezultātu – valsts funkciju izpildītājs – diskriminācija)
   2013/C 132/06
   Lietā E-16/11 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – PIETEIKUMS paziņojumam, ka, nenodrošinot Icesave noguldītājiem Nīderlandē un Apvienotajā Karalistē minimālās kompensācijas summas izmaksu, kas paredzēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 19.a punktā minētā tiesību akta (Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīva 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām) 7. panta 1. punktā, tajos termiņos, kuri paredzēti tiesību akta 10. pantā, Islande nav izpildījusi no minētā tiesību akta izrietošās saistības, jo īpaši tā 3., 4., 7. un 10. pantu, un/vai Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 4. pantu – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher (tiesnesis referents) un tiesneši Páll Hreinsson un Ola Mestad (ad hoc), 2013. gada 28. janvārī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               Noraida pieteikumu.

               2.

               Nolemj, ka EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus un Islandes izdevumus.

               3.

               Nolemj, ka Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-205/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hauck GmbH & Co. KG / Stokke A/S  u.c. Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — 3. panta 1. punkta e) apakšpunkts — Reģistrācijas atteikums vai atzīšana par spēkā neesošu — Trīsdimensiju preču zīme — Regulējams bērnu krēsls “Tripp Trapp”  — Apzīmējums, ko veido tikai un vienīgi forma, kura ir atkarīga no preces īpašībām — Apzīmējums, ko veido forma, kura precēm piešķir reālu vērtību

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/10

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hauck GmbH & Co. KG/Stokke A/S u.c.
   (Lieta C-205/13) (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - 3. panta 1. punkta e) apakšpunkts - Reģistrācijas atteikums vai atzīšana par spēkā neesošu - Trīsdimensiju preču zīme - Regulējams bērnu krēsls “Tripp Trapp” - Apzīmējums, ko veido tikai un vienīgi forma, kura ir atkarīga no preces īpašībām - Apzīmējums, ko veido forma, kura precēm piešķir reālu vērtību)
   2014/C 421/13
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hauck GmbH & Co. KG

      Atbildētāji: Stokke A/S, Stokke Nederland BV, Peter Opsvik, Peter Opsvik A/S

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais reģistrācijas atteikuma pamats var tikt piemērots apzīmējumam, ko veido tikai un vienīgi preces forma, kas atkarīga no pašas preces vienas vai vairākām būtiskām un šīs preces funkcionēšanai vai pamatuzdevumiem raksturīgām lietošanas īpašībām, kuras patērētājus, iespējams, interesē arī konkurentu precēs;

               2)

               Pirmās direktīvas 89/104 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta trešais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais reģistrācijas atteikuma pamats var tikt piemērots apzīmējumam, ko veido tikai preces, kam ir vairākas īpašības, forma, kas tai var piešķirt dažādas būtiskas vērtības. Preces formas uztvere mērķsabiedrībā ir tikai viens no vērtējuma elementiem, lai noteiktu aplūkotā atteikuma pamata piemērojamību;

               3)

               Pirmās direktīvas 89/104 3. panta 1. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka reģistrācijas atteikuma pamati, kas noteikti šīs tiesību normas pirmajā un trešajā ievilkumā, nevar tikt piemēroti kopā.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-161/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) 2008. gada 18. aprīlī rīkojumu — Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely / Beļģijas valsts

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) 2008. gada 18. aprīlī rīkojumu — Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely/ Beļģijas valsts
   (Lieta C-161/08)
   (2008/C 183/19)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely

      Atbildētājs: Belgische Staat

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas 1991. gada 12. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1593/91 (1) 2. panta 1. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar 1975. gada 14. novembra Konvencijas par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, izmantojot TIR karneti (TIR konvencija) 11. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka TIR konvencijas 11. panta 1. punktā noteiktais noilguma termiņš attiecas tikai uz galvotāju apvienību, taču ne uz karnetes turētāju, vai, attiecīgi, ka viena gada termiņa pārsniegšana pēc TIR karnetes pieņemšanas, ņemot vērā karnetes turētāju, ietekmē muitas parāda vai, attiecīgi, akcīzes nodokļu un īpašo akcīzes nodokļu piedzīšanu un viņa atbildību, un, ka viena gada termiņa pārsniegšana atceļ kompetento muitas iestāžu tiesības uz šī parāda noteikšanu?

               2)

               Vai Komisijas 1991. gada 12. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1593/91 2. panta 2. un 3. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar 1975. gada 14. novembra Konvencijas par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, izmantojot TIR karneti (TIR konvencija) 11. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais termiņš attiecas tikai uz pārvadājuma regularitātes pierādīšanu, bet neattiecas uz vietas, kurā ir izdarīts nodarījums vai pārkāpums, pierādīšanu?

               3)

               Vai Komisijas 1991. gada 12. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1593/91 2. panta 2. un 3. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar 1975. gada 14. novembra Konvencijas par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, izmantojot TIR karneti (TIR konvencija) 11. panta 1. un 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ciktāl šajā punktā paredzētais termiņš attiecas arī uz vietas, kurā ir izdarīts nodarījums vai pārkāpums, pierādīšanu, šis termiņš nav noilguma termiņš un ka karnetes turētājs šos pierādījumus var vēl iesniegt arī pēc šī termiņa beigām?

      (1)  Komisijas 1991. gada 12. jūnija Regula (EEK) Nr. 1593/91, ar ko īsteno Padomes Regulu (EEK) Nr. 719/91 par TIR karnešu un ATA karnešu izmantošanu Kopienā par tranzīta dokumentiem (OV L 148, 11. lpp.).


title: Lieta C-230/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. aprīļa spriedums (Østre Landsret, Dānija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dansk Transport og Logistik/Skatteministeriet (Kopienas Muitas kodekss — 202. pants, 215. panta 1. un 3. punkts, 217. panta 1. punkts un 233. panta pirmās daļas d) punkts — “Aizturētu un vienlaicīgi vai vēlāk konfiscētu” preču jēdziens — Muitas kodeksa īstenošanas regula — 867.a pants — Direktīva 92/12/EEK — 5. panta 1. un 2. punkts, 6. pants, 7. panta 1. punkts, 8. un 9. pants — Sestā PVN direktīva — 7. pants, 10. panta 3. punkts un 16. panta 1. punkts — Preču pretlikumīga ievešana — Preču pārvadājumi, kas veikti, izmantojot TIR karneti — Aizturēšana ar iznīcināšanu — Dalībvalsts, kurā ir radies muitas parāds un akcīzes nodokļa un PVN parādi, noteikšana — Muitas un nodokļu parādu dzēšana)

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/4

      Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. aprīļa spriedums (Østre Landsret, Dānija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dansk Transport og Logistik/Skatteministeriet

      (Lieta C-230/08) (1)

      (Kopienas Muitas kodekss - 202. pants, 215. panta 1. un 3. punkts, 217. panta 1. punkts un 233. panta pirmās daļas d) punkts - “Aizturētu un vienlaicīgi vai vēlāk konfiscētu” preču jēdziens - Muitas kodeksa īstenošanas regula - 867.a pants - Direktīva 92/12/EEK - 5. panta 1. un 2. punkts, 6. pants, 7. panta 1. punkts, 8. un 9. pants - Sestā PVN direktīva - 7. pants, 10. panta 3. punkts un 16. panta 1. punkts - Preču pretlikumīga ievešana - Preču pārvadājumi, kas veikti, izmantojot TIR karneti - Aizturēšana ar iznīcināšanu - Dalībvalsts, kurā ir radies muitas parāds un akcīzes nodokļa un PVN parādi, noteikšana - Muitas un nodokļu parādu dzēšana)
      (2010/C 161/06)
      Tiesvedības valoda — dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Østre Landsret

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Dansk Transport og Logistik

         Atbildētāja: Skatteministeriet

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Østre Landsret — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 215. un 233. panta interpretācija, Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), 454. panta interpretācija, Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (OV L 76, 1. lpp.) 5. un 6. panta interpretācija, kā arī Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 7. un 10. panta interpretācija — Muitas un nodokļu parādu dzēšana, kas saistīta ar dalībvalsts izdarītu konfiskāciju un iznīcināšanu, ja preces prettiesiski ievestas Kopienas muitas teritorijā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Apstākļi, kuros preces, kuras to pretlikumīgas ievešanas Kopienas muitas teritorijā brīdī vietējās muitas un nodokļu iestādes ir aizturējušas zonā, kurā atrodas pirmā muitas iestāde pie Kopienas ārējās robežas, un kuras minētās iestādes vienlaicīgi vai vēlāk ir iznīcinājušas, turklāt [preces] vienmēr ir palikušas [šo iestāžu] valdījumā, atbilst Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 955/1999, 233. panta pirmās daļas d) punktā minētajam jēdzienam “aizturētas un vienlaicīgi vai vēlāk konfiscētas” preces, un līdz ar to atbilstoši šai normai muitas parāds tiek dzēsts;

                  2)

                  Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, kas grozīta ar Padomes 1996. gada 30. decembra Direktīvu 96/99/EK, 5. panta 1. punkta trešā daļa un 6. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka preces, kuras vietējās muitas un nodokļu iestādes aizturējušas to ievešanas Kopienas teritorijā brīdī un kuras šīs iestādes vienlaicīgi vai vēlāk iznīcinājušas, turklāt [minētās preces] vienmēr ir palikušas [šo iestāžu] valdījumā, ir uzskatāmas par tādām, kuras nekad nav tikušas ievestas Kopienā, un līdz ar to darbība, par kuru saistībā ar šīm precēm ir jāmaksā akcīzes nodoklis, nav notikusi. Precēm, kuras ir aizturētas pēc to pretlikumīgas ievešanas šajā teritorijā, proti, no brīža, kad tās ir šķērsojušas zonu, kurā atrodas minētajā teritorijā esošā pirmā muitas iestāde, un kuras minētās iestādes vienlaicīgi vai vēlāk ir iznīcinājušas, turklāt [minētās preces] vienmēr ir palikušas [šo iestāžu] valdījumā, nevar piemērot “akcīzes nodokļa atlikšanas procedūru” atbilstoši minētās direktīvas 5. panta 2. punkta pirmajai daļai un 6. panta 1. punkta c) apakšpunktam, lasot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 2913/92, kas grozīta ar Regulu Nr. 955/1999, 84. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 98. pantu, kā arī Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92, kas grozīta ar Komisijas 1999. gada 28. jūlija Regulu (EK) Nr. 1662/1999, 867.a pantu, un līdz ar to akcīzes nodokli šīm precēm var uzlikt, un tādējādi akcīzes nodoklis par tām kļūst iekasējams;

                  3)

                  Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1999. gada 22. oktobra Direktīvu 1999/85/EK, 2. panta 2. punkts, 7. pants un 10. panta 3. punkts ir interpretējami tādējādi, ka preces, kuras vietējās muitas un nodokļu iestādes aizturējušas to ievešanas Kopienas teritorijā brīdī un kuras šīs iestādes vienlaicīgi vai vēlāk iznīcinājušas, turklāt [minētās preces] vienmēr ir palikušas [šo iestāžu] valdījumā, ir uzskatāmas par tādām, kuras nekad nav tikušas ievestas Kopienā, un līdz ar to darbība, par kuru saistībā ar šīm precēm jāmaksā pievienotās vērtības nodoklis, nav notikusi, un tādējādi šis nodoklis nav kļuvis iekasējams. Tomēr minētās direktīvas 10. panta 3. punkta otrās daļas un 16. panta l. punkta B daļas c) apakšpunkta normas, lasot tās kopsakarā ar Regulas Nr. 2454/93, kas grozīta ar Regulu Nr. 1662/1999, 867.a panta normām, ir interpretējamas tādējādi, ka saistībā ar precēm, kuras šīs iestādes aizturējušas pēc to ievešanas šajā teritorijā, proti, no brīža, kad tās ir šķērsojušas zonu, kurā atrodas minētajā teritorijā esošā pirmā muitas iestāde, un kuras minētās iestādes vienlaicīgi vai vēlāk ir iznīcinājušas, turklāt [minētās preces] vienmēr ir palikušas [šo iestāžu] valdījumā, darbība, par kuru jāmaksā pievienotās vērtības nodoklis, ir notikusi un šis nodoklis kļūst iekasējams pat tad, ja vēlāk šīm precēm ir piemērota procedūra glabāšanai muitas noliktavā;

                  4)

                  Regulas Nr. 2913/92, kas grozīta ar Regulu Nr. 955/1999, 202. pants, 215. panta 1. un 3. punkts un 217. pants, kā arī Sestās direktīvas 77/388, kas grozīta ar Direktīvu 1999/85, 7. panta 2. punkts un 10. panta 3. punkts ir interpretējami tādējādi, ka kompetentas piedzīt muitas parādu un pievienotās vērtības nodokli ir tās dalībvalsts iestādes, kura atrodas pie Kopienas ārējās robežas, kuru šķērsojot, preces ir pretlikumīgi ievestas Kopienas muitas teritorijā, turklāt tas tā ir pat tad, ja preces pēc tam ir pārvestas uz citu dalībvalsti, kurā tās ir atklātas un aizturētas. Direktīvas 92/12, kas grozīta ar Direktīvu 96/99, 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka šīs pēdējās minētās dalībvalsts iestādes ir kompetentas piedzīt akcīzes nodokli, ja vien šīs preces tiek glabātas komerciāliem nolūkiem. Iesniedzējtiesai ir jānoskaidro, vai tajā izskatāmajā prāvā šis nosacījums ir izpildīts.

         (1)  OV C 197, 02.08.2008.


               17.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 40/16

         EBTAS tiesas pieprasījums pēc padomdevēja atzinuma no
         Gulating lagmannsrett
       ar šīs tiesas 2004. gada 28. maija spriedumu Tsomakasa Athanasiosa
         m.fl. v Staten v/Rikstrygdeverket
       lietā
   (Lieta E-3/04)
   (2005/C 40/09)
   Pieprasījumus EBTA tiesai tika iesniegts ar Bergenas, Norvēģijas 2004. gada 28. maijaGulating lagmannsrett (Gulating apelācijas tiesas) spriedumu, kas 2004. gada 4. maijā tika saņemts tiesas reģistratūrā, lai gūtu padomdevēja atzinumu Tsomakasa Athanasiosa m.fl. v Staten v/Rikstrygdeverket lietā par zemāk redzamajiem jautājumiem:
   Vai tas ir savietojams ar likumu noteikumu izvēli, kuri ir Regulas (EEK) Nr. 1408/71 II virsrakstā, ka karoga valsts attīsta no priekšnosacījuma, ka tajā valstī, kur dzīvo, ir jāizsniedz E 101 veidlapa vai akts, kurā ir līdzīga informācija E 101 veidlapā atrodamajai valsts, kurā dzīvo, likumdošanai, lai piemērotu saskaņā ar 14b. panta 4. punktu gadījumā, ja nav šāda veida dokumentu, karoga valsts likumdošanu piemēros saskaņā ar 13. panta 2. punkta c) apakšpunktu?


title: Lieta C-117/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich2005. gada 4. marta lēmumu lietā Manfred Seidl pret Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/1

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich2005. gada 4. marta lēmumu lietā Manfred Seidl pret Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen

   (Lieta C-117/05)
   (2005/C 155/02)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Unabhängige Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Augšaustrijas federālās zemes Neatkarīgais administratīvais senāts, Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 4. marta lēmumu lietā Manfred Seidl pret Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 10. martā.

      Unabhängige Verwaltungssenat lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 43. un tam sekojošie panti jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesību akti par uzņēmējdarbību, kas nosaka, ka pieteikuma iesniedzējam, kas ir dalībvalsts pilsonis un vēlas saņemt atļauju atvērt autoskolu citā dalībvalstī, nedrīkst būt atļauja atvērt citu autoskolu, ir nepieļaujams Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 43. pantā garantētās uzņēmējdarbības brīvības ierobežojums?


title: Lieta T-409/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. novembrī — Cohauzs /ITSB — Izquierdo Faces ( acopat )

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/23

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. novembrī — Cohauzs/ITSB — Izquierdo Faces (“acopat”)
   (Lieta T-409/07)
   (2008/C 8/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Prof. Dr.-Ing. Helge B. Cohausz, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvis — I. Freidhoff, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: José Izquierdo Faces, Bilbao (Spānija)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto [Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 6. septembra lēmumu lietā R 289/2006-1];

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, un/vai [ITSB] atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “acopat” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 42. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 1 643 782

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: José Izquierdo Faces

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītājs

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: valsts vārdiska preču zīme “COPAT” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 35., 41. un 42. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu un noraidīt lūgumu atzīt preču zīmi par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 56. panta 2. un 3. punkta pārkāpums un Komisijas Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 2. punkta un 40. noteikuma 5. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini atzinusi, ka valsts preču zīme nav tikusi faktiski izmantota Vācijā laika periodā no 1996. gada līdz 2001. gadam.


title: Lieta T-193/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. oktobrī spriedums — Tillack pret Komisiju (Izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) par konfidenciālas informācijas izpaušanu — Aizdomas par korupciju un profesionālā noslēpuma pārkāpumu — Informācijas par faktiem, kas var būt par pamatu krimināllietas ierosināšanai, paziņošana valsts tiesu iestādēm — Kratīšana žurnālista dzīvesvietā un darba vietā — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Cēloņsakarība — Pietiekami būtisks pārkāpums)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/33

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. oktobrī spriedums — Tillack pret Komisiju
   (Lieta T-193/04) (1)

   (Izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) par konfidenciālas informācijas izpaušanu - Aizdomas par korupciju un profesionālā noslēpuma pārkāpumu - Informācijas par faktiem, kas var būt par pamatu krimināllietas ierosināšanai, paziņošana valsts tiesu iestādēm - Kratīšana žurnālista dzīvesvietā un darba vietā - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Cēloņsakarība - Pietiekami būtisks pārkāpums)
   (2006/C 281/56)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hans-Martin Tillack, Brisele (Beļģija), (pārstāvji — I. Foresters [I. Forrester], QC, T. Boslijs [T. Bosly], K. Arholds [C. Arhold], N. Flandins [N. Flandin], Dž. Herlingers [J. Herrlinger], un Dž. Sjens [J. Siaens], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Doksijs [C. Docksey] un K. Lādenburgers [C. Ladenburger], pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas atbalstam: International Federation of Journalists (IFJ), Brisele (Beļģija), (pārstāvji — A. Bartošs [A. Bartosch] un T. Grups [T. Grupp], advokāti)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt aktu, ar kuru 2004. gada 11. februārī Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) Vācijas un Beļģijas tiesu iestādēm nosūtīja informāciju par aizdomām par profesionālā noslēpuma pārkāpumu un korupciju, un, otrkārt, prasība atlīdzināt morālo kaitējumu, kuru prasītājs cieta sakarā ar to, ka OLAF nosūtīja šo informāciju un publicēja preses paziņojumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               nav jāpieņem lēmums par pieteikumu iesniegt dokumentus;

               3)

               prasītājs sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kuri ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               4)

                  International Federation of Journalists sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 251, 09.10.2004.


title: Lieta T-525/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. februāra spriedums — Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio /ITSB — Weinkellerei Lenz Moser ( “SERVO SUO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SERVO SUO” reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “SERVUS” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/10

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. februāra spriedums — Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio/ITSB — Weinkellerei Lenz Moser (“SERVO SUO”)
   (Lieta T-525/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SERVO SUO” reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “SERVUS” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 109/22
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio (Refrontolo, Itālija) (pārstāvji — G. Massa un P. Massa, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji G. Mannucci, vēlāk P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Weinkellerei Lenz Moser AG (Linz, Austrija) (pārstāvis — C.-R. Haarmann, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 16. augusta lēmumu lietā R 1571/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Weinkellerei Lenz Moser AG un Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011.


title: Lieta C-559/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Onix Asigurări SA/Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Onix Asigurări SA/Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)

   (Lieta C-559/15)
   (2016/C 038/33)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Onix Asigurări SA

      Atbildētāja: Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesības, un it īpaši Direktīvas 92/49/EEK (1) 40. panta 6. punkts, Komisijas skaidrojošais paziņojums 2000/C/43/03 – 5. punkts, un Kopienu home country control princips pieļauj tādu interpretāciju (kā tā, kas ir sniegta attiecībā uz Codice delle assicurazioni private [Privātpersonu apdrošināšanas kodeksa], kas apstiprināts ar 2005. gada 7. septembra Likumdošanas dekrētu Nr. 209, 193. panta 4. punktu un kurai šī tiesa piekrīt), atbilstīgi kurai tādas uzņēmējas valsts uzraudzības iestāde, kurā uzņēmējs veic uzņēmējdarbību apdrošināšanas jomā saskaņā ar brīvību sniegt pakalpojumus, ārkārtējā situācijā un aizsargājot apdrošināto personu un citu tiesību subjektu, kam ir tiesības uz apdrošināšanas pakalpojumiem, intereses, var pieņemt noregulējumus, kuri liedz slēgt uzņēmējas valsts teritorijā jaunus līgumus, pamatojoties uz to, ka tā savas rīcības brīvības robežās ir konstatējusi, ka jau sākotnēji vai arī vēlāk nav tikusi izpildīta kāda no subjektīvajām paredzētajām prasībām, lai varētu izdot licenci veikt uzņēmējdarbību apdrošināšanas jomā, un, konkrēti, prasība par reputāciju?

      (1)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva) (OV L 228, 1. lpp.).


title: Lieta C-87/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 9. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Īrija Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/88/EK — Darba laika organizēšana — Mācībās esošu ārstu darba laika organizēšana

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 9. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-87/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/88/EK - Darba laika organizēšana - Mācībās esošu ārstu darba laika organizēšana)
   (2015/C 294/08)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. van Beek un J. Enegren)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji – E. Creedon, E. Mc Phillips, A. Joyce un B. Counihan, kuriem palīdz D. Fennelly, barrister)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.