title: Apvienotās lietas T-748/17 un T-770/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra rīkojums – TrekStor un Beats Electronics/EUIPO – Beats Electronics un TrekStor (“iBeat”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas – Vispārējās tiesas Reglamenta 137. pants – Novēršami tiesas izdevumi – Vispārējās tiesas Reglamenta 139. panta a) punkts)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/54

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra rīkojums – TrekStor un Beats Electronics/EUIPO – Beats Electronics un TrekStor (“iBeat”)
      (Apvienotās lietas T-748/17 un T-770/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Vispārējās tiesas Reglamenta 137. pants - Novēršami tiesas izdevumi - Vispārējās tiesas Reglamenta 139. panta a) punkts)
      (2019/C 413/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja lietā T-748/17: TrekStor Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji: O. Spieker, M. Alber un A. Schönfleisch, advokāti)

         Prasītāja lietā T-770/17: Beats Electronics LLC (Culver City, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Petersenn, advokāts, un I. Fowler, solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji lietā T-748/17: sākotnēji E. Markakis un D. Walicka, vēlāk E. Markakis, A. Söder un H. O’Neill, un lietā T-770/17: sākotnēji A. Söder un D. Walicka, vēlāk A. Söder, K. Markakis un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā T-748/17 Vispārējā tiesā: Beats Electronics LLC (Culver City, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Petersenn, advokāts, un I. Fowler, solicitor)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā T-770/17 Vispārējā tiesā: TrekStor Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji: O. Spieker, M. Alber un A. Schönfleisch, advokāti)

         Priekšmets

      Prasības par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 12. septembra lēmumu apvienotajās lietās R 2175/2016-4 un R 2213/2016-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Beats Electronics un TrekStor.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     TrekStor Ltd un Beats Electronics LLC sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumiem.

                  3)

                     TrekStor un Beats Electronics katra samaksā Vispārējai tiesai summu 2 500 EUR apmērā saskaņā ar tās Reglamenta 139. panta a) punktu.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta T-749/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra rīkojums – TrekStor/EUIPO – Beats Electronics (“i.Beat jess”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas – Vispārējās tiesas Reglamenta 137. pants – Novēršami tiesas izdevumi – Vispārējās tiesas Reglamenta 139. panta a) punkts)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/55

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra rīkojums – TrekStor/EUIPO – Beats Electronics (“i.Beat jess”)
      (Lieta T-749/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Vispārējās tiesas Reglamenta 137. pants - Novēršami tiesas izdevumi - Vispārējās tiesas Reglamenta 139. panta a) punkts)
      (2019/C 413/66)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TrekStor Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji: O. Spieker, M. Alber un A. Schönfleisch, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: sākotnēji E. Markakis un D. Walicka, vēlāk E. Markakis, A. Söder un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Beats Electronics LLC (Culver City, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Petersenn, advokāts, un I. Fowler, solicitor)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 12. septembra lēmumu lietā R 2236/2016-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Beats Electronics un TrekStor.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     TrekStor Ltd un Beats Electronics LLC sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumu.

                  3)

                     TrekStor un Beats Electronics katra samaksā Vispārējā tiesai summu 2 500 EUR apmērā saskaņā ar tās Reglamenta 139. panta a) punktu.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta T-566/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 13. septembra rīkojums – Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija (Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Valsts atbalsts – Termiņa pagarinājums – Intereses neesamība)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/56

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 13. septembra rīkojums – Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija
      (Lieta T-566/19 R)
      (Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Valsts atbalsts - Termiņa pagarinājums - Intereses neesamība)
      (2019/C 413/67)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Scandlines Danmark ApS (Kopenhāgena, Dānija) un Scandlines Deutschland GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: L. Sandberg-Mørch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Georgieva-Kecsmar un S. Noë)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko lūdz apturēt formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta lietā SA.39078 (2019/C) (ex 2014/N) – Dānija – Finansējums Fēmarnbelta fiksētā savienojuma projektam (OV 2019, C 226, 5. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-613/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. septembrī – ENIL Briseles birojs u.c./Komisija

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/56

      Prasība, kas celta 2019. gada 10. septembrī – ENIL Briseles birojs u.c./Komisija
      (Lieta T-613/19)
      (2019/C 413/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: European Network on Independent Living, Briseles birojs (ENIL Briseles birojs) (Brisele, Beļģija), Validity Foundation (Budapešta, Ungārija), Center for Independent Living – Sofia (Sofija, Bulgārija) (pārstāvji: B. Van Vooren un Ł. Gorywoda, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas izdoto aktu, ar ko atteikts pārtraukt maksājumu termiņu skaitījumu vai apturēt maksājumus saistībā ar uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus konkursā BG16RFOP001-5 002“Support for the deinstitutionalisation of services for elderly people and people with disabilities” darbības programmas “Izaugsme reģionos” prioritārā virziena Nr. 5 “Reģionālā sociālā infrastruktūra” ietvaros;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka noteikumi par locus standi attiecībā uz ES iestāžu prettiesisku aktu pārsūdzēšanu ir diskriminējoši invaliditātes dēļ un vienlaikus tajos nav ievērotas pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

                              —

                              Prasītāji apgalvo, ka ANO Konvencijā par personu ar invaliditāti tiesībām esot paredzēta trešo personu iespēja veikt procesuālas darbības un ka prasītāji esot pietiekoši reprezentatīvi, lai varētu celt prasību tādu personu aizstāvības nolūkā, kuras pašas nespēj sevi aizstāvēt pret diskrimināciju, kas izriet no Komisijas lēmuma par maksājumu termiņu skaitījuma nepārtraukšanu un maksājumu neapturēšanu saistībā ar attiecīgo uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais akts ietekmē tādu nepārprotami identificējamu personu grupas tiesisko stāvokli, kuras nespēj sevi pārstāvēt tiesā. Šim pamatam ir šādas divas daļas.

                              —

                              Apstrīdētais akts tieši un individuāli skar noslēgtu grupu – 1020 personas ar invaliditāti Bulgārijā;

                              —

                              Minētā personu grupa nespēj sevi pārstāvēt tiesā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, pieņemdama apstrīdēto aktu, ir pārkāpusi savus pienākumus, kas noteikti, pirmkārt, Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (1) un, otrkārt, ANO Konvencijā par personu ar invaliditāti tiesībām un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu (OV 2013, L 347, 320. lpp.).


title: Lieta T-648/19: Prasība, kas celta 2019. gada 26. septembrī – Nike European Operations Netherlands un Converse Netherlands/Komisija

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/57

      Prasība, kas celta 2019. gada 26. septembrī – Nike European Operations Netherlands un Converse Netherlands/Komisija
      (Lieta T-648/19)
      (2019/C 413/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Nike European Operations Netherlands BV (Hilversum, Nīderlande) un Converse Netherlands BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: R. Martens un D. Colgan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt – pilnā apmērā – apstrīdēto lēmumu par izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, t.i., Komisijas 2019. gada 10. janvāra Lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta lietā SA.51284 (2018/NN) – Nīderlande – Iespējamais valsts atbalsts Nike (1); un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, tā kā sākotnējā novērtējumā par to, vai strīdīgajiem pasākumiem piemīt atbalsta iezīmes, tika pieļautas tiesību kļūdas, esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts un 108. panta 2. punkts, Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD darbību 108. panta piemērošanai (2), 1. panta d) un e) punkts un 6. panta 1. punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. un 2. punkts, neesot ievērots labas pārvaldības princips un vienlīdzīgas attieksmes princips.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, tā kā neesot sniegts pietiekams pamatojums konstatējumam, ka strīdīgajiem pasākumiem ir visas valsts atbalsta iezīmes, un it īpaši tam, ka tie uzskatāmi par selektīviem, esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, 108. panta 2. punkts un 296. panta 2. punkts, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. un 2. punkta c) apakšpunkts, Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD darbību 108. panta piemērošanai, 6. panta 1. punkts.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, tā kā esot pāragri uzsākta formālā izmeklēšana un sniegts nepietiekams pamatojums valsts atbalsta konstatējumam, lai gan nebija nekādu grūtību turpināt sākotnējo izmeklēšanu, esot pārkāpts LESD 296. panta 2. punkts, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. un 2. punkta c) apakšpunkts, Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD darbību 108. panta piemērošanai, 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts.

         (1)  OV 2019, C 226, 31. lpp.

         (2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-663/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. septembrī – Hasbro/EUIPO – Kreativni Dogadaji (“MONOPOLY”)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/58

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. septembrī – Hasbro/EUIPO – Kreativni Dogadaji (“MONOPOLY”)
      (Lieta T-663/19)
      (2019/C 413/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hasbro, Inc. (Pawtucket, Rodailenda, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: J. Moss, Barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Kreativni Dogadaji d.o.o. (Zagreba, Horvātija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MONOPOLY” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 071 961

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 22. jūlija lēmums lietā R 1849/2017-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana;

                  —

                  prasītājas tiesību tikt uzklausītai pārkāpums.


title: Lieta T-693/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. oktobrī – Kerry Luxembourg/EUIPO – Ornua (“KERRYMAID”)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/59

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. oktobrī – Kerry Luxembourg/EUIPO – Ornua (“KERRYMAID”)
      (Lieta T-693/19)
      (2019/C 413/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kerry Luxembourg Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji: A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Ornua Co-operative Ltd (Dublina, Īrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “KERRYMAID” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 083 251

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 23. jūlija lēmums lietā R 2473/2013-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ir tikusi noraidīta prasītājas apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas 2013. gada 22. oktobra lēmumu lietā B 1 938 417;

                  —

                  noraidīt iebildumu, kuru Ornua Co-operative Ltd cēlusi pret ES preču zīmes “KERRYMAID”, Nr. 10083251, reģistrāciju;

                  —

                  piespriest EUIPO un Ornua Co-operative Ltd, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-696/19: Prasība, kas celta 2019. gada 14. oktobrī – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (“Moins de migraine pour vivre mieux”)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/60

      Prasība, kas celta 2019. gada 14. oktobrī – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (“Moins de migraine pour vivre mieux”)
      (Lieta T-696/19)
      (2019/C 413/72)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzaleme, Izraēla) (pārstāvji: J. Bogatz un Y. Stone, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Moins de migraine pour vivre mieux” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 942 393

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 12. augusta lēmums lietā R 778/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-697/19: Prasība, kas celta 2019. gada 14. oktobrī – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (“Weniger Migräne. Mehr vom Leben”)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/61

      Prasība, kas celta 2019. gada 14. oktobrī – Teva Pharmaceutical Industries/EUIPO (“Weniger Migräne. Mehr vom Leben”)
      (Lieta T-697/19)
      (2019/C 413/73)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzaleme, Izraēla) (pārstāvji: J. Bogatz un Y. Stone, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Weniger Migräne. Mehr vom Leben” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 942 400

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 12. augusta lēmums lietā R 779/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-705/19: Prasība, kas celta 2019. gada 15. oktobrī – GV/Komisija

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/61

      Prasība, kas celta 2019. gada 15. oktobrī – GV/Komisija
      (Lieta T-705/19)
      (2019/C 413/74)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: GV (pārstāvis: B.-H. Vincent, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  noteikt, ka šī prasība ir izskatāma prioritāri;

                  —

                  atcelt 2019. gada 26. jūlija lēmumu ar atsauces numuru R/213/19, ar ko noraidīts prasītāja lūgums sniegt palīdzību;

                  —

                  uzdot iecēlējinstitūcijai veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai prasītāju pārceltu no ĢD EAC [Izglītība, jaunatne, sports un kultūra], ievērojot amata pakāpi un darba vietas atrašanos Briselē, lai izvairītos no jebkādām neērtībām ģimenes vai privātajā dzīvē;

                  —

                  piespriest Komisijai izmaksāt pagaidu summu 13 018 EUR apmērā kā zaudējumu atlīdzību un 250 EUR par katru dienu no 2018. gada 1. februāra līdz sprieduma pasludināšanai šajā lietā – kā morālā kaitējuma atlīdzību;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Reglamentu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 24. pants, nav ievērots labas pārvaldības princips un pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses. Šajā ziņā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir noraidījusi viņa lūgumu sniegt palīdzību, nav veikusi nekādus izmeklēšanas pasākumus un viņa lūgumu izskatījusi lēni, birokrātiski un neatbilstoši.

                  2.

                  Otrais pamats ir saistīts ar Civildienesta noteikumu 12.a panta pārkāpumu, jo Komisijai lūguma sniegt palīdzību pamatā esošie fakti esot bijuši jākvalificē kā aizskaroša izturēšanās.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu 7. panta pārkāpums. Prasītājs pārmet Komisijai, ka tā nav ievērojusi nepieciešamo līdzsvaru dienesta interešu un attiecīgā ierēdņa interešu starpā.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir saistīts ar LESD 270. panta un Civildienesta noteikumu 91. panta pārkāpumu. Prasītājs šajā ziņā uzskata, ka Savienībai ir pienākums atlīdzināt zaudējumus, kas tās darbiniekiem radīti jebkādas nelikumības dēļ, ko tā pieļāvusi darba devēja statusā, un nav jāpierāda, vai tie ir radušies pietiekami būtiska pārkāpuma rezultātā. Prasītājs norāda, ka lūguma sniegt palīdzību pamatā esošie fakti esot darba devēja pieļautas nelikumības un tādēļ Savienībai esot jāatlīdzina mantiskie zaudējumi un nemantiskais kaitējums, proti, medicīniskās un juridiskās palīdzības izdevumi, kā arī attiecīgajā laikposmā pārciestais.

                  5.

                  Piektais pamats ir saistīs ar Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpumu, jo ar pārcelšanas lūgumu saistītajās procedūrās lēmumi to būtības dēļ ir jāpieņem ātri.


title: Lieta T-707/19: Prasība, kas celta 2019. gada 16. oktobrī – FF&GB/EUIPO (“ONE-OFF”)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/62

      Prasība, kas celta 2019. gada 16. oktobrī – FF&GB/EUIPO (“ONE-OFF”)
      (Lieta T-707/19)
      (2019/C 413/75)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: FF&GB Srl (Mantova, Itālija) (pārstāvis: M. Locatelli, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ONE-OFF” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 933 041

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 12. augusta lēmums lietā R 239/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt, ka preču zīme “ONE-OFF” var tikt reģistrēta kā Eiropas Savienības preču zīme attiecībā uz 18. un 25. klasē ietilpstošajām precēm, kā tās ir norādītas reģistrācijas pieteikumā Nr. 17 933 041;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  saskaņotības un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.


title: Lieta T-709/19: Prasība, kas celta 2019. gada 21. oktobrī – GW/Revīzijas palāta

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/63

      Prasība, kas celta 2019. gada 21. oktobrī – GW/Revīzijas palāta
      (Lieta T-709/19)
      (2019/C 413/76)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: GW (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Revīzijas palātas 2019. gada 22. maija lēmumu, ar ko noraidīts lūgums sasaukt Invaliditātes komiteju, lai konstatētu viņas veselības stāvokļa izmaiņas un noteiktu, kādas medicīniskās pārbaudes veicamas pēc invaliditātes statusa atzīšanas;

                  —

                  piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 15. pants, jo šajā pantā ir tikai paredzēts, ka iestādei ir iespēja, nevis pienākums, uzdot ierēdnim, kas ir invaliditātes pabalsta saņēmējs, regulāri veikt pārbaudes, lai pārliecinātos, ka viņš joprojām atbilst nosacījumiem, ar kādiem viņam tiek izmaksāts minētais pabalsts.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievēroti Administrācijas vadītāju kolēģijas 2016. gada 25. februāra secinājumi Nr. 273/15 par medicīniskajām apskatēm pēc invaliditātes statusa atzīšanas, ciktāl tajos ir paredzēts, ka izņēmuma gadījumos iestādes ārsts var pieņemt ārstējošā ārsta izziņu vai atlikt pārbaudi, ja veselības stāvoklis, kura dēļ piešķirts invaliditātes statuss, nepieļauj pārbaudes veikšanu nolūkā izvērtēt iespējas atgriezties darbā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots rūpības pienākums. Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka iestādei bija pienākums ņemt vērā ārstējošā ārsta un iestādes ārsta 2017. gada 23. un 24. augusta atzinumus, psihologa 2019. gada 26. septembra atzinumu un ārstējošā ārsta 2019. gada 11. oktobra atzinumu.


title: Lieta T-720/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – Ashworth/Parlaments

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/64

      Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – Ashworth/Parlaments
      (Lieta T-720/19)
      (2019/C 413/77)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Richard Ashworth (Lingfield, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: A. Schmitt un A. Waisse, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      nospriest, ka

                  —

                  šī prasība ir pieņemama;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, procesa organizatorisko pasākumu vai pierādījumu savākšanas pasākumu ietvaros šajā lietā Eiropas Parlamentam tiek uzdots iesniegt Eiropas Parlamenta juridiskā dienesta atzinumus, kas sniegti 2018. gada 16. jūlijā, kā arī 2018. gada 3. decembrī – neskarot precīzu datumu, bet katrā ziņā, pirms tika pieņemts Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums, ar ko groza Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumus (2018/C 466/02, 2018. gada 28. decembraOficiālais Vēstnesis, C 466/8);

                  —

                  pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt apstrīdēto individuālo lēmumu, ko prasītājam paziņojusi Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirekcijas nodaļa “Deputātu atalgojums un sociālās tiesības”, par prasītāja tiesībām uz papildu (brīvprātīgo) pensiju 2019. gada septembrī, ciktāl ar šo lēmumu ir piemērota īpašā nodeva 5 % apmērā no papildu (brīvprātīgās) pensijas nominālās vērtības, kura prasītājam pienākas atbilstoši iepriekš minētajam Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumam;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam atzīt par nepiemērojamu iepriekš minēto Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu, ciktāl ar to tiek grozīts Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 76. pants un, precīzāk, ciktāl ar to tiek ieviesta īpašā nodeva 5 % apmērā no tādas papildu (brīvprātīgās) pensijas nominālās vērtības, kura ir maksājama no 2019. gada 1. janvāra;

                  —

                  piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Prezidijam trūkst kompetences ratione materiae:

                              —

                              pirmkārt, Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums (turpmāk tekstā – “Prezidija lēmums”) esot pieņemts, pārkāpjot Eiropas Parlamenta deputātu nolikumu, kas pieņemts ar Eiropas Parlamenta Lēmumu 2005/684/EK, Euratom (2005. gada 28. septembris) (OV 2005, L 262, 1. lpp., turpmāk tekstā – “Nolikums”). Prezidija lēmums tostarp esot pretrunā Nolikuma 27. pantam, kurā prasīts, lai “iegūtās tiesības” un “nākotnē paredzamās tiesības” tiktu saglabātas;

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiek izveidota nodeva, ieviešot īpašo nodevu 5 % apmērā no pensijas nominālvērtības, lai gan nodevas izveidošana neietilpst Prezidija pilnvarās saskaņā ar LESD 223. panta 2. punktu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu pārkāpums:

                              —

                              pirmkārt, Prezidijam tiek pārmests, ka tas savu lēmumu ir pieņēmis, neievērojot LESD 223. pantā paredzētos noteikumus;

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums neesot pietiekami pamatots un tādējādi ar to neesot izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas iegūtās un nākotnē paredzamās tiesības, kā arī tiesiskās paļāvības princips:

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāptas iegūtās tiesības un nākotnē paredzamās tiesības, kas izriet gan no vispārējiem tiesību principiem, gan no Nolikuma, kurā expressis verbis tiek prasīts, lai tās tiktu saglabātas “pilnā apjomā” (27. pants);

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi:

                              —

                              pirmkārt, prasītāja tiesību aizskārumi esot nesamērīgi attiecībā pret Prezidija lēmuma mērķiem;

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums esot jāatzīst par nepiemērojamu vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpuma dēļ.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips un ka nav paredzēti pārejas pasākumi:

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu esot pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tam prettiesiski esot piešķirts atpakaļejošs spēks.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu neesot ievērots tiesiskās drošības princips, jo tajā nav paredzēti pārejas pasākumi.


title: Lieta T-675/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 20. septembra rīkojums – Trifolio-M u.c./EFSA

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/66

      Vispārējās tiesas 2019. gada 20. septembra rīkojums – Trifolio-M u.c./EFSA
      (Lieta T-675/18) (1)

      (2019/C 413/78)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta T-287/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra rīkojums – BigBen Interactive/EUIPO – natcon7 (“nacon”)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/66

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra rīkojums – BigBen Interactive/EUIPO – natcon7 (“nacon”)
      (Lieta T-287/19) (1)

      (2019/C 413/79)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 220, 1.7.2019.


title: Lieta T-494/19: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 20. septembra rīkojums – CupoNation/EUIPO (“Cyber Monday”)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/66

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 20. septembra rīkojums – CupoNation/EUIPO (“Cyber Monday”)
      (Lieta T-494/19) (1)

      (2019/C 413/80)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.


title: Lieta T-791/19: Prasība, kas celta 2019. gada 15. novembrī – Sped-Pro S.A./Komisija

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/61

      Prasība, kas celta 2019. gada 15. novembrī – Sped-Pro S.A./Komisija
      (Lieta T-791/19)
      (2020/C 27/61)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sped-Pro S.A. (Varšava, Polija) (pārstāve: Małgorzata Kozak, radca prawny)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par spēkā neesošu Eiropas Komisijas 2019. gada 12. augusta lēmumu C(2019) 6099 final (Lieta AT.40459), ar kuru noraidīta prasītājas prasība, kas celta, pamatojoties uz Regulas Nr. 773/2004 (1) 7. panta 2. punktu, kā arī

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats, kas attiecas uz būtisku procedūras noteikumu pārkāpumu.
                  Prasītājas ieskatā, Komisija ir pieļāvusi Regulas Nr. 1/2003 (2) 7. panta 1. un 2. punkta, kā arī Regulas Nr. 773/2004 7. panta 1. punkta kopsakarā ar Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkta un 41.panta 2. punkta c) apakšpunktu pārkāpumu tādēļ, ka ir pārkāpusi saprātīga termiņa principu, izdodama lēmumu gandrīz divus gadus pēc 2017. gada 13. septembra vēstules nosūtīšanas, kurā paziņots par nodomu noraidīt sūdzību, kas ir ietekmējis tiesvedības iznākumu. Komisija esot pārkāpusi arī prasītājas tiesības uz to, lai tās lieta tiktu izskatīta, kā arī neesot konkrēti norādījusi sūdzības noraidīšanas pamatojumu, kas ir atspoguļots 2017. gada 13. septembra vēstules, kurā paziņots par nodomu noraidīt sūdzību, kopējā saturā, kā arī apstrīdētā lēmuma īsajā pamatojumā.

                  2.

                  Otrais pamats, kas attiecas uz Līgumu pārkāpumu.
                  Prasītājas ieskatā, Komisija ir pieļāvusi tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpumu, un tātad LES 2. panta kopsakarā ar tā 19. panta 1. punkta otro daļu, kā arī Pamattiesību hartas 47. pantu pārkāpumu, atzīdama, ka Urząd Ochrony Konkurencji i Konsumentów [Konkurences un patērētāju tiesību aizsardzības iestādes] priekšsēdētājs “šķiet īpaši piemērota struktūra [..] sūdzībā izvirzīto jautājumu izskatīšanai” (apstrīdētā lēmuma 21. punkts), un tātad neizvērtējot vismaz pamatotas šaubas par tiesiskuma saglabāšanu Polijā, kā arī šajā saistībā – par tiesu neatkarību, kā arī Konkurences un patērētāju tiesību aizsardzības iestādes (UOKiK) priekšsēdētāja neatkarību. Komisija tostarp neesot skārusi jautājumu par tiesu sistēmas reformu Polijā un to, ka lietas konkurences un patērētāju tiesību aizsardzības jomā tiek izskatītas Sąd Najwyższy [Augstākās tiesas] jaunajā Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych [Ārkārtas kontroles un publisko lietu palātā], kurā iecelšanas amatā kārtība ir līdzīga iecelšanai amatā Izba Dyscyplinarna [Disciplinārlietu palātā].

                  3.

                  Trešais pamats, kas arī attiecas uz Līgumu pārkāpumu.
                  Prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi LESD 102. panta kopsakarā ar LESD 17. panta 1. punkta otro teikumu un ar Regulas Nr. 773/2004 7. panta 2. punktu, kā arī kopsakarā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 7. panta 1. un 2. punktu pārkāpumu tādēļ, ka esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu Savienības interešu vērtējumā un konkrētā tirgus noteikšanā. Komisija esot atzinusi, ka tirgus, kurā esot pieļauts apgalvotais pārkāpums, ir “tikai valsts dzelzceļa tirgus, pat ja apgalvotais pārkāpums varētu attiekties arī uz ārvalstīs reģistrētiem uzņēmumiem”. Komisija arī neesot nodrošinājusi LESD 102. panta lietderīgo iedarbību (effet utile).

         (1)  Komisijas Regula (EK) Nr. 773/2004 (2004. gada 7. aprīlis) par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV, L 123, 27.4.2004, 18. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV, L 1, 4.1.2003, 1. lpp.).


title: Lieta T-801/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. novembrī – DTE Systems/EUIPO – Speed-Buster (“PedalBox +”)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/63

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. novembrī – DTE Systems/EUIPO – Speed-Buster (“PedalBox +”)
      (Lieta T-801/19)
      (2020/C 27/62)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: DTE Systems GmbH (Recklinghausen, Vācija) (pārstāvis: U. Vietmeyer, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Speed-Buster GmbH & Co. KG (Sinzig, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

         Strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “PedalBox +” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 16 637 266

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 5. septembra lēmums lietā R 1934/2018-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētāja Anulēšanas nodaļas 2018. gada 1. augusta lēmumu Nr. 16 223 C (spēkā neesamība) un atbildētāja Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 5. septembra lēmumu apelācijas procesā R 1934/2018-1;

                  —

                  pilnā apmērā saglabāt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 16 637 266 reģistrā tādā veidā, kā atbildētājs to ir reģistrējis un apstiprinājis;

                  —

                  pakārtoti, ja atbildīgā tiesa secinātu, ka ir nepieciešama papildu faktu konstatācija, uzdot atbildētājam no jauna lemt par nepieciešamību saglabāt pieejamu jēdzienu “PedalBox +”, neņemot vērā firmu PEED-BUSTER GmbH & Co. KG., Mosaikweg 18, 53489 Sinzig, Vācija, vai CPA Performance GmbH, Jurastraße 1, 73119 Zell unter Aichelberg, Vācija, preču marķējumu.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-805/19: Prasība, kas celta 2019. gada 21. novembrī – Ultrasun/EUIPO (“ultrasun”)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/64

      Prasība, kas celta 2019. gada 21. novembrī – Ultrasun/EUIPO (“ultrasun”)
      (Lieta T-805/19)
      (2020/C 27/63)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ultrasun AG (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji: A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīme: Eiropas Savienības krāsainas grafiskas preču zīmes “ultrasun” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 898 795

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 5. septembra lēmums lietā R 531/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-806/19: Prasība, kas celta 2019. gada 21. novembrī – Govern d’Andorra/EUIPO (“Andorra”)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/64

      Prasība, kas celta 2019. gada 21. novembrī – Govern d’Andorra/EUIPO (“Andorra”)
      (Lieta T-806/19)
      (2020/C 27/64)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Govern d’Andorra (pārstāvis: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Andorra” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 797 912

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 26. augusta lēmums lietā R 737/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  tiesiskā nenoteiktība, kas izriet no cita EUIPO lēmuma attiecībā uz ļoti līdzīgām preču zīmēm, un pienākums norādīt lēmumu pamatojumu.


title: Lieta T-808/19: Prasība, kas celta 2019. gada 25. novembrī – Silgan International un Silgan Closures/Komisija

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/65

      Prasība, kas celta 2019. gada 25. novembrī – Silgan International un Silgan Closures/Komisija
      (Lieta T-808/19)
      (2020/C 27/65)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Silgan International Holdings BV (Amsterdama, Nīderlande) un Silgan Closures GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji: D. Seeliger, H. Wollmann, R. Grafunder, B. Meyring un E. Venot, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2019. gada 20. novembra lēmumu C(2019) 8501 final (AT.40522 – Metal Packaging [ex Pandora]) par pienākumu sniegt informāciju un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais pamats – Tiesību uz aizstāvību pārkāpums
                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu nav ievērotas būtiskas tiesības uz aizstāvību, jo uzdotie jautājumi galvenokārt esot pamatoti ar dokumentiem un informāciju, ko prasītājas kā liecinieces iecietības programmas ietvaros iepriekš esot iesniegušas Vācijas Federālajai konkurences uzraudzības iestādei tajā notiekošas procedūras ietvaros. Komisija esot ieguvusi šos dokumentus un informāciju nepieļaujamas informācijas apmaiņas ar Federālo konkurences uzraudzības iestādi ietvaros, vai, attiecīgi, saistībā ar uz to balstītu nelikumīgu pārbaudi.

                  2.

                  Otrais pamats – Komisijas kompetences neesamība, pamatojoties uz subsidiaritātes principa pārkāpumu
                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas kompetencē neesot vest procedūru pret prasītājām un pieņemt apstrīdēto lēmumu. Proti, ņemot vērā Federālās konkurences uzraudzības iestādes aptverošo izmeklēšanu un valsts procedūras stadiju, kas ļauj pieņemt lēmumu, neesot skaidrs, kāpēc Federālā konkurences uzraudzības iestāde neesot piemērota, lai pabeigtu izmeklēšanas procedūru šajā lietā vai, attiecīgi, kāpēc Komisija atrodoties labākā situācijā, lai veiktu apstrīdēto izmeklēšanas pasākumu.

                  3.

                  Trešais pamats – Nepietiekams pamatojums
                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot nepietiekami pamatots, jo tajā neesot ietverts neviens paskaidrojums, kāpēc, ievērojot subsidiaritātes principu, Komisija uzskata sevi par tiesīgu veikt izmeklēšanu attiecībā uz prasītājām.

                  4.

                  Ceturtais pamats – Tiesību uz labu pārvaldību atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam pārkāpums
                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi labas pārvaldības prasību un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantu, jo apstrīdētais lēmums esot nesamērīgs, pārkāpjot prasītāju tiesisko paļāvību un esot pretējs neatkarības un taisnīguma prasībai.

                  5.

                  Piektais pamats – Pilnvaru nepareiza izmantošana
                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka informācijas pieprasījums esot pamatots ar mērķim pretējiem apsvērumiem, jo ar izmeklēšanas procedūru un it īpaši ar apstrīdēto lēmumu Komisijas kopsadarbībā ar Federālo konkurences uzraudzības iestādi mērķis esot apiet noteikumus par sankciju uzlikšanu LESD 101. panta pārkāpumiem, kas ir paredzēti Vācijas tiesībās.


title: Lieta T-809/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. novembrī – Liga Nacional de Fútbol Profesional/EUIPO (“El Clasico”)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/66

      Prasība, kas celta 2019. gada 22. novembrī – Liga Nacional de Fútbol Profesional/EUIPO (“El Clasico”)
      (Lieta T-809/19)
      (2020/C 27/66)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Liga Nacional de Fútbol Profesional (Madride, Spānija) (pārstāve: C. Casas Feu, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “El Clasico” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 379 292

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 1. oktobra lēmums lietā R 1966/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pasludināt spriedumu, ar kuru uz La Liga Nacional de Fútbol Profesional vārda tiek atļauts reģistrēt Eiropas Savienībā starptautisko preču zīmi Nr. 1 379 292“El Clásico” (kombinēta) attiecībā uz 41. klasi;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-814/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. novembrī – Nutravita/EUIPO – Pegaso (“nutravita Healthy Mind, Body & Soul.”)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/67

      Prasība, kas celta 2019. gada 22. novembrī – Nutravita/EUIPO – Pegaso (“nutravita Healthy Mind, Body & Soul.”)
      (Lieta T-814/19)
      (2020/C 27/67)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nutravita Ltd (Maidenhead, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: H. Dhondt un J. Cassiman, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pegaso Srl (Negrar, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “nutravita Healthy Mind, Body & Soul.” gaiši zaļā un melnā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 255 804

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 11. septembra lēmums lietā R 80/2019-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 18. panta pārkāpums;

                  —

                  Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 10. panta 3. punkta pārkāpums;

                  —

                  Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 71. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 71. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-817/19: Prasība, kas celta 2019. gada 27. novembrī – Olimp Laboratories/EUIPO – OmniVision (“Hydrovision”)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/68

      Prasība, kas celta 2019. gada 27. novembrī – Olimp Laboratories/EUIPO – OmniVision (“Hydrovision”)
      (Lieta T-817/19)
      (2020/C 27/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Olimp Laboratories sp. z o.o. (Dębica, Polija) (pārstāvis: M. Kondrat, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: OmniVision GmbH (Puchheim, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Hydrovision” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 286 841

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 13. septembra lēmums lietā R 2371/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot lietu atpakaļ EUIPO atkārtotai izskatīšanai; vai

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  tiesiskās paļāvības aizsardzības principa un tiesiskās drošības principa pārkāpums.


title: Lieta T-818/19: Prasība, kas celta 2019. gada 27. novembrī – Dvectis CZ/EUIPO – Yado (Atbalstošie spilveni)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/69

      Prasība, kas celta 2019. gada 27. novembrī – Dvectis CZ/EUIPO – Yado (Atbalstošie spilveni)
      (Lieta T-818/19)
      (2020/C 27/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dvectis CZ s.r.o. (Brno, Čehijas Republika) (pārstāvis: J. Svojanovská, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Yado s.r.o. (Handlová, Slovākija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Strīdus dizainparaugs: reģistrēts Kopienas dizainparaugs Nr. 3222 504-0001

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 10. septembra lēmums lietā R 513/2018-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

            Ja Tiesa nepiekrīt iepriekšminētajam priekšlikumam, tad prasītāja lūdz:

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tā, lai prasītājas 2018. gada 21. marta apelācijas sūdzība tiek pilnībā apmierināta un attiecīgais dizainparaugs paliek spēkā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  būtisko procedūras noteikumu pārkāpums.


title: Lieta T-819/19: Prasība, kas celta 2019. gada 2. decembrī – Man and Machine/EUIPO – Bim Freelance (“bim ready”)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/70

      Prasība, kas celta 2019. gada 2. decembrī – Man and Machine/EUIPO – Bim Freelance (“bim ready”)
      (Lieta T-819/19)
      (2020/C 27/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Man and Machine Ltd (Thame Oxfordshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: R. Peto, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bim Freelance Corp. (Maiami, Florida, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “bim ready” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 359 265

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 17. septembra lēmums lietā R 317/2019-1

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-821/19: Prasība, kas celta 2019. gada 2. decembrī – Herlyn un Beck/EUIPO – Brillux (“B.home”)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/70

      Prasība, kas celta 2019. gada 2. decembrī – Herlyn un Beck/EUIPO – Brillux (“B.home”)
      (Lieta T-821/19)
      (2020/C 27/71)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Sonja Herlyn (Grünwald, Vācija), Christian Beck (Grünwald) (pārstāvis: H. Hofmann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Brillux GmbH & Co. KG (Minstere, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēji: prasītāji

         Strīdus preču zīme: Eiropas Savienības preču zīmes “B.home” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 961 336

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 24. septembra lēmums lietā R 373/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu vai grozīt to un apstiprināt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Iebildumu nodaļas 2018. gada 10. decembra lēmumu procesā Nr. B2976549;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  noteikt tiesas sēdes datumu.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-822/19: Prasība, kas celta 2019. gada 3. decembrī – Asoliva un Anierac/Komisija

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/71

      Prasība, kas celta 2019. gada 3. decembrī – Asoliva un Anierac/Komisija
      (Lieta T-822/19)
      (2020/C 27/72)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (Asoliva) (Madride, Spānija) un Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (Anierac) (Madride) (pārstāvis: V. Rodríguez Fuentes, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas lūdz Vispārējo tiesu atcelt 1. panta 1. punkta b) apakšpunktu Komisijas Īstenošanas regulā (ES) 2019/1604 (2019. gada 27. septembris), ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 2568/91 par olīveļļas un olīvu izspaidu eļļas īpašībām un attiecīgajām analīzes metodēm (OV 2019, L 250, 14. lpp.).

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats – Līgumu pārkāpums

                              —

                              Prasītājas uzskata, ka apstrīdētais tiesību akts – nosakot neatspēkojamu (iuris et de iure) prezumpciju par olīveļļas kvalitātes neatbilstību, no kuras izriet sankcijas – ir pretrunā nevainīguma prezumpcijas principam, kas nostiprināts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pantā.

                  2.

                  Otrais pamats – tiesiskās drošības principa pārkāpums

                              —

                              Prasītājas uzskata, ka apstrīdētajā tiesību aktā noteiktā neatspēkojamā (iuris et de iure) prezumpcija par neatbilstību ir pretrunā tiesiskās drošības principam, jo tā ir balstīta uz metodi, kura precizitātes trūkuma dēļ neļauj pietiekami droši paredzēt atbilstību prasītajam standartam.

                  3.

                  Trešais pamats – samērīguma principa pārkāpums saistībā ar darījumdarbības brīvību

                              —

                              Prasītājas uzskata, ka apstrīdētajā tiesību aktā noteiktā neatspēkojamā (iuris et de iure) prezumpcija par neatbilstību nesamērīgi ierobežo darījumdarbības brīvību, jo tās rezultātā šai brīvībai tiek noteikts ierobežojums, izmantojot neprecīzu metodi, no kuras savukārt tiek secinātas absolūtas sekas, neņemot vērā citas esošās metodes vai pierādīšanas līdzekļus.


title: Lieta T-189/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 25. novembra rīkojums – Lipitalia 2000 un Assograssi/Komisija

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/72

      Vispārējās tiesas 2019. gada 25. novembra rīkojums – Lipitalia 2000 un Assograssi/Komisija
      (Lieta T-189/18) (1)

      (2020/C 27/73)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 166, 14.5.2018.


title: Lieta T-290/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 26. novembra rīkojums – Stada Arzneimittel/EUIPO (Divu sarkanu izliektu līniju, kas atrodas viena virs otras, attēls)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/72

      Vispārējās tiesas 2019. gada 26. novembra rīkojums – Stada Arzneimittel/EUIPO (Divu sarkanu izliektu līniju, kas atrodas viena virs otras, attēls)
      (Lieta T-290/19) (1)

      (2020/C 27/74)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta C-641/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 30. augustā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – EU/PE Digital GmbH

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 30. augustā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – EU/PE Digital GmbH
      (Lieta C-641/19)
      (2020/C 27/16)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: EU

         Atbildētāja: PE Digital GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīvas (ES) 2011/83 (1) 14. panta 3. punkts, ņemot vērā Direktīvas 2011/83 50. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda līguma gadījumā, kurā nav paredzēts vienots pakalpojums, bet gan no vairākām pakalpojuma daļām sastāvošs kopējs pakalpojums, “summa, kura salīdzinājumā ar pilnīgu līguma izpildi ir proporcionāla tam, kas ir izpildīts līdz brīdim, kad patērētājs informē par atteikuma tiesību izmantošanu” un kura ir jāmaksā patērētājam, ir jāaprēķina proporcionāli, ja patērētājs par kopējo pakalpojumu tiešām maksā proporcionāli, bet atsevišķas pakalpojumu daļas tiek sniegtas ar atšķirīgu izpildes laiku?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2011/83 14. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka summa, kuras samaksu patērētājam jāveic un “kura salīdzinājumā ar pilnīgu līguma izpildi ir proporcionāla tam, kas ir izpildīts līdz brīdim, kad patērētājs informē tirgotāju par atteikuma tiesību izmantošanu”, ir jāaprēķina tīri proporcionāli arī tad, ja pakalpojumu (tā daļas) sniedz nepārtraukti, bet līguma darbības sākumā tam ir lielāka vai mazāka vērtība patērētājam?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2011/83 2. panta 11. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 2019. gada 20. maija Direktīvas (ES) 2019/770 (2) 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka arī tādas datnes, kas tiek sagatavotas un piegādātas kā pakalpojuma daļa kāda cita kopēja pakalpojuma ietvaros, it īpaši “digitāla pakalpojuma” Direktīvas 2019/770 2. panta 2. punkta izpratnē, tiek atzītas par “digitālu saturu” Direktīvas 2011/83 2. panta 11. punkta un Direktīvas 2019/770 2. panta 1. punkta izpratnē, līdz ar ko tirgotājs saskaņā ar Direktīvas 2011/83 16. panta m) punktu varētu anulēt atteikuma tiesības attiecībā uz šo pakalpojuma daļu, bet patērētājs, ja tirgotājs to neizmanto, varētu atsaukt līgumu kopumā un saskaņā ar Direktīvas 2011/83 14. panta 4. punkta b) apakšpunkta ii) punktu viņam nebūtu jāmaksā nekāda kompensācija par šīs pakalpojuma daļas izpildi?

                  4)

                  Vai Direktīvas 2011/83 14. panta 3. punkts, ņemot vērā uz Direktīvas 2011/83 50. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka par pakalpojuma sniegšanu līgumā noteiktā kopējā cena Direktīvas 2011/83 14. panta 3. punkta 3.teikuma izpratnē ir “pārāk liela”, ja tā ir ievērojami lielāka kā kopējā cena, kas nolīgta ar citu patērētāju par identiska satura pakalpojumu, ko tas pats tirgotājs sniedz tādā pašā līguma termiņā un arī visos citos aspektos ar tādiem pašiem nosacījumiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV 2011, L 304, 64. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/770 (2019. gada 20. maijs) par dažiem digitālā satura un digitālo pakalpojumu piegādes līgumu aspektiem (OV 2019, L 136, 1. lpp.).


title: Lieta C-685/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. septembrī iesniedza Landgericht Frankenthal (Vācija) – OK/Daimler AG

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. septembrī iesniedza Landgericht Frankenthal (Vācija) – OK/Daimler AG
      (Lieta C-685/19)
      (2020/C 27/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Landgericht Frankenthal

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: OK

         Atbildētāja: Daimler AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (1) 5. panta 2. punkta otrā teikuma a) apakšpunkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka nepieciešamība izmantot pārveidošanas ierīces tiesību normas izpratnē ir jāapstiprina tikai tad, ja, pat izmantojot tādu jaunāko tehnoloģiju, kāda bija pieejama attiecīgā transportlīdzekļa modeļa tipa apstiprinājuma iegūšanas brīdī, nevarēja tikt nodrošināta dzinēja aizsardzība pret bojājumiem vai nelaimes gadījumiem un droša transportlīdzekļa darbība?

                  2)

                  Otrais jautājums gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                              Vai citu iemeslu dēļ, piemēram, ilgtermiņa pieredzes trūkuma dēļ, jaunākās tehnoloģijas nesamērīgi augsto izmaksu attiecībā pret citām tehnoloģijām, kas būtiski ietekmē pārdošanas cenu, dēļ, ir pieļaujamas atkāpes no jaunākās tehnoloģijas, kas ir pieejama tipa apstiprinājuma brīdī, izmantošanas pamatpienākuma?

                        Otrais jautājums gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:

                              Vai, izmantojot principā atļautas tehnoloģiskas komponentes, pastāv aizliegta pārveidošanas ierīce tā sauktā “termo loga” veidā, ja dzinēja vadības sistēmā šajā ziņā saglabātie parametri ir izvēlēti tā, ka izplūdes gāzu attīrīšana

                              a)

                              izvēlēto temperatūru dēļ, ņemot vērā parasti sagaidāmās temperatūras gada lielākajā daļā

                              b)

                              citu parametru dēļ, piemēram, transportlīdzekļa pašreizējā atrašanās augstuma virs jūras līmeņa dēļ – attiecīgajos Vācijas reģionos un Eiropas iekšējā tirgū
                              netiek aktivizēta vai tiek tikai ierobežoti aktivizēta.

         (1)  OV 2007, L 171, 1. lpp.


title: Lieta C-703/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 24. septembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – J.K./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 24. septembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – J.K./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach
      (Lieta C-703/19)
      (2020/C 27/18)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: J.K.

         Atbildētājs: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai “restorānu pakalpojuma” jēdziena, kam piemērojama samazināta PVN likme [Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 98. panta 2. punkts kopsakarā ar III pielikuma 12.a punktu, kopsakarā ar Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 282/2011 (2011. gada 15. marts), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (2), 6. pantu], tvērumā ietilpst gatavu ēdienu pārdošana tādos apstākļos, kā iesniedzējtiesā izskatāmajā lietā, proti, ja:

                              —

                              pārdevējs nodrošina pircējiem infrastruktūru, kas ļauj patērēt iegādāto ēdienu uz vietas (atsevišķa telpa, kas paredzēta patēriņam, piekļuve tualetēm);

                              —

                              nav specializētas viesmīļu apkalpošanas;

                              —

                              nav servisa šaurā nozīmē;

                              —

                              pasūtīšanas process ir vienkāršots un daļēji automatizēts;

                              —

                              klientam ir ierobežota iespēja personalizēt pasūtījumu.

                  2)

                  Vai atbildi uz pirmo jautājumu ietekmē ēdienu pagatavošanas veids, kas galvenokārt ir noteiktu pusfabrikātu termiskā apstrāde un gatavu ēdienu veidošanu no pusfabrikātiem?

                  3)

                  Vai atbildei uz pirmo jautājumu ir pietiekams, ka klientam ir potenciāla iespēja izmantot piedāvāto infrastruktūru, vai arī ir jākonstatē, ka no vidusmēra klienta skatupunkta šis elements ir pakalpojuma būtiska daļa?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.

         (2)  OV 2011, L 77, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas C-609/17 un C-610/17: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 19. novembra spriedums (Työtuomioistuin (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry/Hyvinvointialan liitto ry (C-609/17) un Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Satamaoperaattorit ry (C-610/17) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – LESD 153. pants – Minimālās drošības un veselības prasības darba laika organizēšanai – Direktīva 2003/88/EK – 7. pants – Tiesības uz ikgadēju apmaksātu, vismaz četras nedēļas ilgu atvaļinājumu – 15. pants – Valsts noteikumi un koplīgumi, kas ir labvēlīgāki darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzībai – Darba ņēmēji, kas ikgadējā apmaksātā atvaļinājuma laikā ir darbnespējīgi slimības dēļ – Atteikums pārcelt šo atvaļinājumu, ja nepārcelšanas rezultātā ikgadējais apmaksātais atvaļinājums faktiski nekļūst īsāks par četrām nedēļām – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts – Nepiemērojamība Savienības tiesību neīstenošanas gadījumā Pamattiesību hartas 51. panta 1. punkta izpratnē)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/2

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 19. novembra spriedums (Työtuomioistuin (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry/Hyvinvointialan liitto ry (C-609/17) un Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Satamaoperaattorit ry (C-610/17)
      (Apvienotās lietas C-609/17 un C-610/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - LESD 153. pants - Minimālās drošības un veselības prasības darba laika organizēšanai - Direktīva 2003/88/EK - 7. pants - Tiesības uz ikgadēju apmaksātu, vismaz četras nedēļas ilgu atvaļinājumu - 15. pants - Valsts noteikumi un koplīgumi, kas ir labvēlīgāki darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzībai - Darba ņēmēji, kas ikgadējā apmaksātā atvaļinājuma laikā ir darbnespējīgi slimības dēļ - Atteikums pārcelt šo atvaļinājumu, ja nepārcelšanas rezultātā ikgadējais apmaksātais atvaļinājums faktiski nekļūst īsāks par četrām nedēļām - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts - Nepiemērojamība Savienības tiesību neīstenošanas gadījumā Pamattiesību hartas 51. panta 1. punkta izpratnē)
      (2020/C 27/02)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

      Työtuomioistuin

         Pamatlietas puses

         (Lieta C-609/17)

         Prasītāja: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry

         Atbildētāja: Hyvinvointialan liitto ry

         piedaloties: Fimlab Laboratoriot Oy

         (Lieta C-610/17)

         Prasītāja: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry

         Atbildētāja: Satamaoperaattorit ry

         piedaloties: Kemi Shipping Oy

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums un darba koplīgumi, ar kuriem ir paredzēts piešķirt ikgadējā apmaksātā atvaļinājuma dienas, pārsniedzot minētajā tiesību normā paredzēto vismaz četru nedēļu laikposmu, vienlaikus izslēdzot šo atvaļinājuma dienu pārcelšanu slimības dēļ.

                  2)

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts, lasot to kopsakarā ar tās 51. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams, ja pastāv šāds valsts tiesiskais regulējums un koplīgumi.

         (1)  OV C 13, 15.1.2018.


title: Lieta C-707/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. septembrī iesniedza Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polija) – K.S./A.B.

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. septembrī iesniedza Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polija) – K.S./A.B.
      (Lieta C-707/19)
      (2020/C 27/19)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: K.S.

         Atbildētāja: A.B.

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/103/EK (2009. gada 16. septembris) par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (1) 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka katrai dalībvalstij “visu vajadzīgo pasākumu” ietvaros ir jānodrošina, ka apdrošināšanas sabiedrības attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu ir atbildīgas par zaudējumu pilnīgu atlīdzināšanu, tai skaitā arī par tādām zaudējumus izraisījušā notikuma sekām, kuras izpaužas kā nepieciešamība cietušā transportlīdzekli vilkt uz tā mītnes valsti un izdevumi saistībā ar nepieciešamību transportlīdzekļus novietot stāvvietā?
      Ja atbilde uz iepriekš minēto jautājumu ir apstiprinoša, vai šī atbildība var tikt jebkādā veidā ierobežota ar dalībvalstu normatīvajiem aktiem?

         (1)  OV 2009, L 263, 11. lpp.


title: Lieta T-740/19: Prasība, kas celta 2019. gada 31. oktobrī – Laird/Komisija

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/38

      Prasība, kas celta 2019. gada 31. oktobrī – Laird/Komisija
      (Lieta T-740/19)
      (2020/C 27/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laird Ltd (Londona, Apvienotā karaliste) (pārstāvji: C. Quigley, Barrister, un D. Gillespie, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  vēl pakārtotāk, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu attiecībā uz jebkuru valsts atbalstu, kas piešķirts pirms 2017. gada 24. novembra, ciktāl tas ir piemērojams prasītājai;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma 1. punkts esot prettiesisks šādu iemeslu dēļ, ciktāl tas attiecas uz konstatējumu, ka grupu finansēšanas atbrīvojums (GFE) ir (ekonomiska) priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, kas tostarp izrietot no:

                              i.

                              tā, ka Komisija nav ņēmusi vērā vēsturisko kontekstu, kāds bija kontrolētu ārvalstu uzņēmumu (CFC) normu ieviešanai AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmā; AK noteiktos ierobežojumus ES tiesību, it īpaši brīvības veikt uzņēmējdarbību, piemērošanas laikā; CFC normu struktūras teritoriālos un politiskos iemeslus, kas ieviesti ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010]; un dalībvalstu, tostarp Apvienotās Karalistes, nodokļu suverenitātes apmēru CFC normu pieņemšanā.

                              ii.

                              Komisijas apgalvojuma, ka 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļas fakultatīvais raksturs esot labvēlīga attieksme, kas ir pamatā priekšrocības izveidei.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma 1. punkts esot prettiesisks šādu iemeslu dēļ, ciktāl tas attiecas uz konstatējumu, ka GFE ir selektīva priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, kas tostarp izrietot no šādiem faktiem:

                              i.

                              Attiecībā uz atbilstošo atsauces sistēmu:

                                          a.

                                          No tā, ka Komisija esot kļūdaini identificējusi atsauces sistēmu kā tādu, kuru veido tikai CFC normas un/vai tikai 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] likuma 9.A sadaļas 5. nodaļa;

                                          b.

                                          no Komisijas kļūdaini noteiktā atsauces sistēmas mērķa, proti, tikai nodokļa uzlikšana ienākumiem, kuri rodas no darbībām AK, un aktīviem, kas samāksloti ir tikuši aizvadīti no AK, pienācīgi neņemot vērā to, vai atbilstošie mērķpārskaitījumi faktiski izraisa AK nodokļu bāzes izzušanu.

                              ii.

                              Attiecībā uz atkāpes no atsauces sistēmas noteikšanu:

                                          a.

                                          no Komisijas kļūdainā būtiska personāla funkciju atbilstības un svarīguma novērtējuma;

                                          b.

                                          no Komisijas kļūdainā novērtējuma par Kvalificējošo aizdevuma attiecību un aizdevumu salīdzināmību (i) attiecībā uz ar AK rezidentiem saistītām personām un (ii) trešajām personām;

                                          c.

                                          no Komisijas prettiesiskās balstīšanās uz Padomes Direktīvu (ES) 2016/1164; (1)

                                          d.

                                          no fakta, ka Komisijas vērtējums par salīdzināmiem riskiem atbrīvoto un neatbrīvoto kategoriju uzņēmējdarbības brīvības pārkāpšanai bija kļūdains.

                              iii.

                              Attiecībā uz iespējamās atkāpes pamatojumu:

                                          a.

                                          no Komisijas nepareizā lēmuma, ka pamatojums saistībā ar nepieciešamību sistēmai būt pārvaldāmai un administrējamai neattiecās uz būtiska personāla funkcijām;

                                          b.

                                          no Komisijas nepareizā lēmuma, ka GFE nebija pamatots ar atsauci uz atbilstību uzņēmējdarbības brīvībai.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā lēmuma 2. pants esot prettiesisks tādēļ, ka ir pārkāpta tiesiskā paļāvība un tiesiskās drošības un samērīguma principi. Pakārtoti, tiek argumentēts, ka nebūtu jāpiespriež atgūt līdzekļus attiecībā uz jebkuru atbalstu, kas saņemts caur GFE pirms 2017. gada 24. novembra, kad Komisija ir publicējusi savu lēmumu [par procedūras uzsākšanu].

         (1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).


title: Lieta C-769/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. oktobrī iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess UC un TD

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. oktobrī iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess UC un TD
      (Lieta C-769/19)
      (2020/C 27/20)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamatlietas puses

      UC un TD

         Prejudiciālais jautājums

      Vai valsts likums, kurā apsūdzības raksta trūkumu gadījumā (ja tā saturs ir neprecīzs, nepilnīgs vai pretrunīgs) netiek pieļauta nekāda iespēja novērst šos trūkumus ar prokurora veiktiem labojumiem sagatavošanas tiesas sēdē, kurā šie trūkumi tiek konstatēti, un tā vietā tiesai tiek noteikts pienākums vienmēr izbeigt tiesvedību un nodot lietu atpakaļ prokuratūrai jauna apsūdzības raksta sagatavošanai, ir saderīgs ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/13/ЕS (2012. gada 22. maijs) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā (OV 2012, L 142, 1. lpp.) 6. pantu, principu par lietas izskatīšanu saprātīgā termiņā, kā paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrajā daļā, Savienības tiesību pārākuma principu un cieņas ievērošanas principu, ja tādējādi būtiski aizkavējas kriminālprocess un trūkumus uzreiz varētu novērst tiesas sēdē?


title: Lieta C-198/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 21. novembra spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CeDe Group AB/KAN Sp. z o.o., maksātnespējas procesā (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EK) Nr. 1346/2000 – 4. un 6. pants – Maksātnespējas procedūras – Piemērojamās tiesības – Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra – Līgumiska prasījuma nesamaksāšana pirms maksātnespējas atzīšanas – Izņēmums attiecībā uz ieskaitu, kas pamatots ar līgumisku prasījumu, kurš radies pirms maksātnespējas)

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 21. novembra spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CeDe Group AB/KAN Sp. z o.o., maksātnespējas procesā
      (Lieta C-198/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - 4. un 6. pants - Maksātnespējas procedūras - Piemērojamās tiesības - Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra - Līgumiska prasījuma nesamaksāšana pirms maksātnespējas atzīšanas - Izņēmums attiecībā uz ieskaitu, kas pamatots ar līgumisku prasījumu, kurš radies pirms maksātnespējas)
      (2020/C 27/03)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

      Högsta domstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: CeDe Group AB

         Atbildētāja: KAN Sp. z o.o., maksātnespējas procesā

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EK) Nr. 1346/2000 (2000. gada 29. maijs) par maksātnespējas procedūrām, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 788/2008 (2008. gada 24. jūlijs), 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams vienā dalībvalstī reģistrētas, maksātnespējas procesā esošas sabiedrības administratora celtai prasībai par samaksu par precēm, kas piegādātas, izpildot līgumu, kurš noslēgts pirms maksātnespējas procedūras sākšanas pret šo sabiedrību, attiecībā pret otru sabiedrību, kas ir līgumslēdzēja puse, kura ir reģistrēta otrā dalībvalstī.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta C-824/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. novembrī iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) – TC, UB/Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. novembrī iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) – TC, UB/Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA
      (Lieta C-824/19)
      (2020/C 27/31)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēji: TC, UB

         Atbildētājas kasācijas tiesvedībā: Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām 5. panta 2. punkta un Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), [2.] panta 1., 2. un 3. punkta, kā arī 4. panta 1. punkta interpretācija ļauj secināt, ka ir pieļaujams, ka persona bez redzes spējām var darboties kā tiesas piesēdētājs un piedalīties kriminālprocesos, vai arī

                  2)

                  pastāvīgi neredzīgas personas konkrētā invaliditāte ir īpašība, kas ir īsta un izšķirīga prasība attiecībā uz tiesas piesēdētāja darbību, un tās esamība attaisno atšķirīgu attieksmi, nepamatojot diskrimināciju, kura ir balstīta uz īpašību “invaliditāte”?

         (1)  OV 2000, L 303, 16. lpp.


title: Lieta T-741/19: Prasība, kas celta 2019. gada 31. oktobrī – Sedgwick Overseas/Komisija

text:
               27.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/39

      Prasība, kas celta 2019. gada 31. oktobrī – Sedgwick Overseas/Komisija
      (Lieta T-741/19)
      (2020/C 27/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Sedgwick Overseas Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: M. Anderson, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  pakārtoti, izdot rīkojumu, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kuri bija pieejami prasītājam (automātiski, tiem piesakoties vai izvēloties) laikā, kad tas pieteicies grupas finansēšanas atvieglojumam (GFE), vai kuri būtu bijuši tajā laikā pieejami prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pašreiz saskaņā ar AK prasītāja piekļuvei šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem tiesībām ir iestājies noilgums to pieprasīšanai vai izmantošanai; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza deviņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav pierādījusi, ka grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) ir priekšrocība. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka katrā gadījumā, kad ir lūgts piemērot GFE, ir bijusi priekšrocība. Tālāk prasītājs apgalvo, ka tas izvēlējies lūgt GFE atbrīvojumu, neizvērtējot to, vai viņa atbildība būtu varējusi būt mazāka, ja tas būtu veicis analīzi atbilstoši būtiska personāla funkciju (turpmāk tekstā – “SPF tests”) testam saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act] 9.A sadaļas 5. nodaļu.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbalstu neesot piešķīrusi valsts vai tas neesot piešķirts no valsts līdzekļiem. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka lūgums piešķirt GFE ir noteikti izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa samazināšanu.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nedod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies:

                              (i)

                              definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas normas un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu;

                              (ii)

                              nesaprotot, ka 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļa nav atkāpe no 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 5. nodaļas;

                              (iii)

                              un neatzīstot, ka pat ja 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļa būtu atkāpe no 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 5. nodaļas, to pamato 9.A sadaļas raksturs un vispārējā struktūra.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE neietekmējot tirdzniecību starp dalībvalstīm. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies, secinot, ka GFE ir ietekmējis multinacionālo grupu veikto izvēli attiecībā uz to finanšu funkciju īstenošanas vietu un galveno biroju ES iekšienē.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nekropļojot vai neapdraudot izkropļot konkurenci. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka lūgums piešķirt GFE noteikti ir izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa samazināšanu.

                  6.

                  Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka apgalvotā atbalsta atgūšana būšot pretrunā vispārējiem ES tiesību principiem. Prasītājs apgalvo, ka, tā kā būtiska personāla funkciju testam pietrūkstot juridiskās drošības, AK bija novērtēšanas brīvība atrisināt šo nedrošību un ka atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu īstenot pilnīgu analīzi par visiem atbilstošajiem faktoriem. Izdodot rīkojumu par atbalsta atgūšanu, atbildētāja esot rīkojusies pretēji Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 16. panta 1. punktam, kurā ir aizliegts atgūt atbalstu, ja atgūšana ir pretrunā ES tiesību vispārējiem principiem.

                  7.

                  Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka selektīvā priekšrocība izzustu un līdzekļi nebūtu jāatgūst, ja AK ar atpakaļejošu spēku attiecinātu GFE uz augšupējiem aizdevumiem un aizdevumiem trešajām personām. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot atzinusi, ka šādu darbību veikšana būtu novērsusi jebkuru selektīvo priekšrocību (pieņemot uz brīdi, ka tāda pastāv) un šādā gadījumā nerastos nelikumīgs valsts atbalsts, kas ir jāatgūst saskaņā ar ES tiesībām.

                  8.

                  Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kas bija pieejami prasītājam (tiem piesakoties, to izvēloties vai automātiski) laikā, kad tas lūdzis piemērot GFE, vai kuri būtu bijuši tajā laikā pieejami prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pašreiz saskaņā ar AK tiesībām piekļuvei šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem ir iestājies noilgums. Prasītājs apgalvo, ka šāda ir pareiza apstrīdētā lēmuma 203. apsvēruma interpretācija, bet, tā kā tas nav interpretēts šādi, apstrīdētais lēmums ir kļūdains tādēļ, ka šādu zaudējumu, atvieglojumu vai atbrīvojumu neņemšana vērā novestu pie atbalsta summas pārrēķina, kas radītu traucējumus iekšējā tirgū.

                  9.

                  Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot norādījusi pamatojumu saistībā ar kvalificējošo līdzekļu atbrīvojumu un saskaņotu procentu atbrīvojumu un neesot veikusi pilnīgu visu atbilstošo faktoru analīzi. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot nošķīrusi trīs dažādus atbrīvojumus atbilstoši 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9. nodaļai, kas darbojas neatkarīgā veidā, un neesot sapratusi, ka kvalificējošo līdzekļu atbrīvojums un saskaņotu procentu atbrīvojums neaizstāj būtiska personāla funkciju testu, un ka 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9. nodaļā pastāvošais saskaņotu procentu atbrīvojums parādot, ka atbildētāja ir kļūdījusies, definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas normas un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.)