title: Lieta C-655/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. oktobrī iesniedza Administrativen sad Varna (Bulgārija) – Mitnitsa Varna/“Schenker” EOOD

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. oktobrī iesniedza Administrativen sad Varna (Bulgārija) – Mitnitsa Varna/“Schenker” EOOD

      (Lieta C-655/18)
      (2019/C 4/22)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Varna

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzējs: Mitnitsa Varna

         Atbildētāja kasācijas tiesvedībā:“Schenker” EOOD

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (1), 242. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču, kas nodotas uzglabāšanai muitas noliktavā, zādzība konkrēto pamatlietas apstākļu gadījumā ir preču izņemšana no uzglabāšanas muitas noliktavā, kas ir pamats uzlikt atļaujas turētājam finansiālu sodu par muitas tiesību normu pārkāpumu?

                  2)

                  Vai pienākumam samaksāt to preču vērtību, kas ir muitas noteikumu pārkāpuma priekšmets (šajā gadījumā – preču izņemšana no uzglabāšanas muitas noliktavā), ir administratīva soda raksturs atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, 42. panta 1. un 2. punktam un vai līdztekus finansiāla soda uzlikšanai ir pieļaujama valsts tiesību norma, kas reglamentē šādas samaksas noteikšanu? Vai šis tiesiskais regulējums atbilst regulas 42. panta 1. punkta otrajā teikumā noteiktajiem sankciju par Savienības tiesību aktu muitas jomā pārkāpumiem iedarbīguma, samērīguma un atturēšanas kritērijiem?

         (1)  OV 2013, L 269, 1. lpp.


title: Lieta T-634/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. oktobrī – Geske/EUIPO (“revolutionary air pulse technology”)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/35

      Prasība, kas celta 2018. gada 23. oktobrī – Geske/EUIPO (“revolutionary air pulse technology”)
      (Lieta T-634/18)
      (2019/C 4/46)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: André Geske (Lübbecke, Vācija) (pārstāvis: R. Albrecht, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “revolutionary air pulse technology” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 025 231

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 5. septembra lēmums lietā R 2721/2017–2

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp EUIPO apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-640/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī — Intercontact Budapest/CdT

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/35

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī — Intercontact Budapest/CdT

      (Lieta T-640/18)
      (2019/C 4/47)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) (Budapešta, Ungārija) (pārstāve: É. Subasicz, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (CdT)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  galvenokārt – noteikt, vai dažādiem pretendentiem piešķirtā novērtējuma punktu summa, ņemot vērā iesniegto piedāvājumu salīdzinājumu, ir reālistiska un atbilst vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas, samērīguma un pārskatāmības principiem;

                  —

                  pakārtoti – atzīt, ka atbildētājs kļūdaini interpretē Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu 113. panta 3. punktu un ka publiskā iepirkuma procedūras dalībnieku piedāvājumu cenu publiskošana nav pretrunā minētajai regulai;

                  —

                  pakārtotāk – atcelt atbildētāja lēmumu par procedūras iznākumu attiecībā uz procedūras FL/FIN17 pasūtījuma daļu Nr. 12, kā arī administratīvo procedūru saistībā ar šo pašu pasūtījuma daļu;

                  —

                  vēl pakārtotāk – noteikt, pēc kura procesuālā akta (tiesiskas sekas radoša tiesību akta) paziņošanas šajā prasībā aplūkotajā publiskā iepirkuma procedūrā ir jāaprēķina pārsūdzības termiņš, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus:

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka publiskā iepirkuma procedūrās pretendentus vērtējot pēc atšķirīgiem kritērijiem, atbildētājs esot pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas, samērīguma un pārskatāmības principus (1).

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka, nepaziņojot prasītājai publiskā iepirkuma procedūrās prasīto informāciju, atbildētājs esot ļaunprātīgi izmantojis pilnvaras (2).

                  3.

                  Trešais pamats ir par to, ka, nepaziņojot pārsūdzības termiņus un tādējādi ierobežojot iespēju veikt pārsūdzību, atbildētājs esot pārkāpis Savienības direktīvu par publisko iepirkumu (3).

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par to, ka atbildētājs esot kavējis prasītāju izmantot tās tiesības celt prasību pret Savienības iestādi (4).

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18 (OV 2014, L 94, 65. lpp.) 1. un 90. apsvērums.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1. lpp.) 113. pants.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18 (OV 2014, L 94, 65. lpp.) V pielikuma D daļas 16. punkts.

         (4)  Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. panta sestā daļa.


title: Lieta T-642/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (“DermoFaes Atopimed”)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/36

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (“DermoFaes Atopimed”)
      (Lieta T-642/18)
      (2019/C 4/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Vācija) (pārstāvis: A. Thünken,, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DermoFaes Atopimed” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 069 396

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 11. jūlija lēmums lietā R 1365/2017-2

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pieņemt iebildumu un noraidīt apstrīdēto pieteikumu;

                  —

                  piespriest EUIPO, kā arī nepieciešamības gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus saistībā ar procesu EUIPO.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-644/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (“DermoFaes Atopiderm”)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/37

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (“DermoFaes Atopiderm”)
      (Lieta T-644/18)
      (2019/C 4/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Vācija) (pārstāvis: A. Thünken,, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DermoFaes Atopiderm” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 069 438

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 11. jūlija lēmums lietā R 1305/2017-2

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pieņemt iebildumu un noraidīt apstrīdēto pieteikumu;

                  —

                  piespriest EUIPO, kā arī nepieciešamības gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus saistībā ar procesu EUIPO.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-649/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī – ruwido austria/EUIPO (“transparent pairing”)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/38

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī – ruwido austria/EUIPO (“transparent pairing”)
      (Lieta T-649/18)
      (2019/C 4/50)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ruwido austria GmbH (Neumarkt am Wallersee, Austrija) (pārstāvis: A. Ginzburg, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “transparent pairing” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 581 118

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 30. augusta lēmums lietā R 2487/2017–2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  pamatojuma nenorādīšana apstrīdētajā lēmumā;

                  —

                  kļūdaina reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma faktiskā interpretācija.


title: Lieta T-651/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. oktobrī – Balani Balani u.c./EUIPO – Play Hawkers (“HAWKERS”)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/39

      Prasība, kas celta 2018. gada 30. oktobrī – Balani Balani u.c./EUIPO – Play Hawkers (“HAWKERS”)
      (Lieta T-651/18)
      (2019/C 4/51)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Sonu Gangaram Balani Balani, Anup Suresh Balani Shivdasani un Amrit Suresh Balani Shivdasani (Las Palmas de Gran Canaria, Spānija) (pārstāvis: A. Díaz Marrero, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Play Hawkers, SL (Elche, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “HAWKERS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 746 209

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 2. augusta lēmums lietā R 396/2018-2

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un pasludināt spriedumu, konstatējot, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme Nr. 15 746 209, kuras reģistrācija daļēji tika pieļauta, ir reģistrējama arī attiecībā uz pārējām pieteiktajām precēm: pulksteņi; hronometri (pulksteņi); sporta pulksteņi; rotaslietas; bižutērija; bižutērijas izstrādājumi; rotaslietas, ieskaitot bižutēriju un no plastmasas izgatavotu bižutēriju; pulksteņu izstrādājumi; pulksteņu produkti; pulksteņu kastītes;

                  —

                  piespriest [EUIPO] atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-652/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. oktobrī – Porus/EUIPO (“oral Dialysis”)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/39

      Prasība, kas celta 2018. gada 30. oktobrī – Porus/EUIPO (“oral Dialysis”)
      (Lieta T-652/18)
      (2019/C 4/52)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Porus GmbH (Monheima pie Reinas, Vācija) (pārstāvis: C. Weil, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “oral Dialysis” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 774 259

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 14. septembra lēmums lietā R 1375/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt prasību;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-656/18: Prasība, kas celta 2018. gada 2. novembrī – Jareš Procházková un Jareš/EUIPO – Elton Hodinářská (“MANUFACTURE PRIM 1949”)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/40

      Prasība, kas celta 2018. gada 2. novembrī – Jareš Procházková un Jareš/EUIPO – Elton Hodinářská (“MANUFACTURE PRIM 1949”)
      (Lieta T-656/18)
      (2019/C 4/53)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Hana Jareš Procházková un Antonín Jareš (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis: M. Kyjovský, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Čehijas Republika)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “MANUFACTURE PRIM 1949” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 531 662

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 7. septembra lēmums lietā R 1159/2017-4

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Regulas 2017/1001 60. panta 2. un 3. punkta, 64. panta 5. punkta un 70. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Regulas 2018/625 27. panta 4. punkta un 55. panta pārkāpums.


title: Lieta T-659/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. oktobrī – ZS/EIB

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/41

      Prasība, kas celta 2018. gada 30. oktobrī – ZS/EIB
      (Lieta T-659/18)
      (2019/C 4/54)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZS (pārstāvis: B. Maréchal, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB)

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt EIB 2017. gada 27. septembra un 28. decembra lēmumus;

                  —

                  piespriest atlīdzināt visus prasītājam radušos zaudējumus;

                  —

                  Šajā ziņā piespriest EIB izmaksāt prasītājam:

                              —

                              30 000 EUR kā neizmaksāto algu par 42 ikgadējā atvaļinājuma dienām un 40,5 dienām par TSA-A, proti, kopsummā par 82,5 atvaļinājuma dienām;

                              —

                              30 000 EUR, kas tika nelikumīgi atskaitīti no summām saistībā ar viņa aiziešanu pensijā;

                              —

                              50 000 EUR, proti, iemaksas no ikgadējās algas 3 % apmērā brīvprātīgās papildu pensijas shēmā (BPPS) līdz ierastā pensijas vecuma sasniegšanai;

                              —

                              35 000 EUR saistībā ar prasītāja tiesībām uz prēmiju;

                              —

                              15 000 EUR kā atlīdzību par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu;

                              —

                              provizorisku summu 15 000 EUR apmērā, ko prasītājs samaksājis par juridiskajiem pakalpojumiem;

                              —

                              tiesāšanās un jebkurus citus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja prombūtne neesot bijusi nepamatota un ka katrā ziņā EIB esot bijis jāreaģē agrāk, ņemot vērā piecu gadu ilgo prombūtni. Šajos apgalvojumos neesot ņemta vērā mutvārdu vienošanās starp prasītāju un atbildētāju par darba laika uzskaites tabulu aizpildīšanu. Turklāt, neesot juridiska pamatojuma tam, lai darba devējs veiktu apgalvotās nepamatotās prombūtnes “dzēšanu” vai atskaitīšanu saistībā ar prasītāja tiesībām uz atvaļinājumu vai summām, kas viņam jāizmaksā aizejot pensijā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka dažas atbildētājas pieļautās kļūdas attiecībā uz prasītāju esot uzskatāmas par prettiesiskiem administratīviem aktiem, kā, piemēram, iebildumi par nepamatotu prombūtni, 82,5 atvaļinājuma dienu zaudēšana bez jebkāda juridiska pamatojuma, jo “dzēšana” vai atskaitīšana neesot atļauta, prettiesiska iespējamās nepamatotās prombūtnes atskaitīšana no summām, kas izmaksājamas prasītājam aizejot pensijā un kuras nav iekļautas brīvprātīgās papildu pensijas shēmā, kā rezultātā prasītājs cietis tiešus zaudējumus un papildu morālo kaitējumu.


title: Lieta T-660/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. novembrī –VodafoneZiggo Group/Komisija

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/42

      Prasība, kas celta 2018. gada 8. novembrī –VodafoneZiggo Group/Komisija
      (Lieta T-660/18)
      (2019/C 4/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: VodafoneZiggo Group BV (Utrehta, Nīderlande) (pārstāvji: W. Knibbeler un A. Pliego Selie, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2018. gada 30. augusta lēmumu lietās NL/2018/2099 un NL/2018/2100 – fiksētā savienojuma vairumtirdzniecības tirgus Nīderlandē, lietas numurs C(2018) 5848 final, un

                  —

                  uzdot atbildētājai segt prasītājas izdevumus atbilstoši Vispārējas tiesas Reglamenta 87. pantam, tostarp izdevumus, kas radušies personām, kuras iestājušās lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot nepareizi interpretēti un piemēroti Direktīvas 2002/21/EK (1) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) 7. un 7.a. pants.
                  Šajā ziņā prasītāja uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā esot iekļauti vairāki būtiski konstatējumi attiecībā uz Nīderlandes valsts pārvaldes iestādes lēmuma projektu (turpmāk tekstā – “2018. gada WFA lēmums”), kuri ir uzskatīti par piezīmēm, lai gan tie neapšaubāmi atbilstot kritērijiem, lai varētu konstatēt nopietnas šaubas. Prasītāja arī apgalvo, ka katrs minētais apsvērums objektīvi liecinot par nopietnām šaubām, kuru dēļ Komisijai esot bijis jāveic padziļināta izmeklēšana saskaņā ar pamatdirektīvas 7. panta 4. punktu un 7.a. panta 1. punktu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, veikta nepareiza pamatdirektīvas 7. panta piemērošana un izmeklēšana neesot bijusi pietiekami rūpīga.

                              —

                              Šajā saistībā prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā, piekrītot 2018. gada WFA lēmumā ietvertajiem konstatējumiem attiecībā uz vienotu būtisku ietekmi tirgū (vienota BIT), lai gan šie konstatējumi acīmredzami radot nopietnas šaubas pamatdirektīvas 7. panta 4. punkta izpratnē, Komisija esot nepareizi piemērojusi pamatdirektīvas 7. un 7.a. pantu, un esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

                              —

                              Pakārtoti, prasītāja uzskata, ka Komisijai katrā ziņā esot bijis pienākums rūpīgi izmeklēt šo lietu, ņemot vērā i) Nīderlandes valsts pārvaldes iestādes acīmredzami nepietiekamo analīzi par vienotu BIT, to salīdzinot ar Komisijas izstrādāto vienotas BIT novērtējuma sistēmu, un ii) Komisijas pašas iepriekš pieņemtos lēmumus, kuros tā esot atzinusi, ka attiecīgajos tirgos nav pamata konstatēt vienotu BIT (nekonsekvence).

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts pamatojums, tādējādi pārkāpjot LESD 296. pantu.

                              —

                              Šajā saistībā prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā neesot pietiekams pamatojums attiecībā uz būtiskiem 2018. gada WFA lēmuma elementiem.

                              —

                              Turklāt prasītāja uzskata, ka attiecībā uz citiem izšķirošiem konstatējumiem apstrīdētais lēmums esot pārāk vispārīgs un pretrunīgs.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/21/EK (2002. gada 7. marts) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (OV L 108, 24.04.2002., 33. lpp.).


title: Lieta T-662/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. novembrī – romwell/EUIPO (“twistpac”)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/43

      Prasība, kas celta 2018. gada 9. novembrī – romwell/EUIPO (“twistpac”)
      (Lieta T-662/18)
      (2019/C 4/56)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: romwell GmbH & Co. KG (Breitscheidt, Vācija) (pārstāvji: C. Spintig, S. Pietzcker un M. Prasse, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “twistpac” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 219 163

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 22. augusta lēmums lietā R 336/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp arī prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Labojums paziņojumā Oficiālajā Vēstnesī par lietu T-531/18 (OV C 399, 5.11.2018.)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/45

      Labojums paziņojumā Oficiālajā Vēstnesī par lietu T-531/18
      (
            “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis”C 399, 2018. gada 5. novembris
         )
      (2019/C 4/57)

         Oficiālajā Vēstnesī publicētais paziņojums par lietu T-531/18 LL-Carpenter/Komisija jālasa šādi:

               “Prasība, kas celta 2018. gada 1. septembrī – LL-Carpenter/Komisija
               (Lieta T-531/18)
               (2018/C 399/60)
               Tiesvedības valoda – čehu

                  Lietas dalībnieki

                  Prasītāja: LL-Carpenter s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis: J. Buřil, advokāts)

                  Atbildētāja: Eiropas Komisija

                  Prasījumi

                           —

                           atcelt Eiropas Komisijas 2018. gada 26. jūnija Lēmumu C(2018) 4138 final lietā AT.40037 – Carpenter/Subaru, ar kuru atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1/2003”), 13. pantam un Komisijas Regulas (EK) Nr. 773/2004 (2004. gada 7. aprīlis) par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 773/2004”), 7. panta 2. punktam ir noraidīta prasītājas sūdzība saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 7. pantu, kura ir datēta 2012. gada 6. septembrī un kurā ir apgalvots, ka ir pārkāpts Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pants, un

                           —

                           piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

                  Pamati un galvenie argumenti

               Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                           1.

                           Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta kļūda, sniedzot nepareizu juridisko vērtējumu un acīmredzami nepareizu faktu vērtējumu.

                                       —

                                       Eiropas Komisija esot nepareizi novērtējusi faktus, izdarīdama secinājumu, ka prasītājai pārmesto pretkonkurences rīcību (attiecībā uz Čehijas Republiku) ir izskatījusi valsts ekonomikas konkurences iestāde Čehijas Republikā, un sniegusi nepareizu lietas juridisko vērtējumu par to, ka ir izpildīti Regulas Nr. 1/2003 13. panta piemērošanas nosacījumi (attiecībā uz Čehijas Republiku).

                                       —

                                       Eiropas Komisija neesot pamatīgi izskatījusi faktiskos un tiesiskos apstākļus, par kuriem to ir informējusi prasītāja, un tāpēc esot nepareizi novērtējusi faktus, izdarīdama secinājumu, ka no prasītājas rakstveida apsvērumiem neizriet atšķirīgs sūdzības novērtējums un ka iespējamība, ka tiktu konstatēts Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta pārkāpums, ir maza, un esot sniegusi nepareizu lietas juridisko vērtējumu par to, ka ir izpildīti Regulas Nr. 773/2004 7. panta 2. punkta piemērošanas nosacījumi.

                           2.

                           Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauts procedūras noteikumu pārkāpums, kas izpaužas apstāklī, ka Eiropas Komisija lēmumā neesot norādījusi pienācīgu pamatojumu.

                                       —

                                       Eiropas Komisija neesot norādījusi, uz kādām prioritātēm tā ir balstījusi savu lēmumu neveikt turpmāku izmeklēšanu lietā, atsaukdamās vienīgi uz turpmākas izmeklēšanas sagaidāmajām augstajām izmaksām.

                                       —

                                       Eiropas Komisija neesot izskaidrojusi, kā tā ir novērtējusi pierādījumus vai kāpēc tā nav ņēmusi vērā faktiskos un tiesiskos apstākļus, par kuriem to ir informējusi prasītāja, vai arī, kāpēc tā ir balstījusi savu lēmumu par sūdzības noraidīšanu vienīgi uz apgalvojumiem, kas ir gūti no sabiedrības, pret kuru bija vērsta sūdzība, rakstveida apsvērumiem.”


               10.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/8

      Prasība, ko 2018. gada 9. novembrī iesniedza EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
      (Lieta E-5/18)
      (2019/C 9/09)
      EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja Carsten Zatschler, Catherine Howdle un Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir no EBTA Uzraudzības iestādes, 35 Rue Belliard, B-1040 Brussels, 2018. gada 9. novembrī iesniedza prasību pret Islandi.
      EBTA Uzraudzības iestāde lūdz EBTA Tiesu:

                  1.

                  atzīt, ka Islande nav izpildījusi savus pienākumus atbilstīgi aktam, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.d, 7.f un 7.k punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 21. maija Direktīva 2013/11/ES par patērētāju strīdu alternatīvu izšķiršanu un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Direktīvu 2009/22/EK) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, jo tā noteiktajā termiņā nav pieņēmusi atbilstīgi EEZ līguma 7. pantam minētā akta īstenošanai nepieciešamos pasākumus vai jebkurā gadījumā nav informējusi par to EBTA Uzraudzības iestādi;

                  2.

                  uzdot Islandei segt šīs tiesvedības izmaksas.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības tiesiskais pamats

                  —

                  Pieteikums attiecas uz faktu, ka Islande līdz 2018. gada 23. aprīlim nav rīkojusies atbilstīgi argumentētajam atzinumam, ko EBTA Uzraudzības iestāde sniedza 2018. gada 21. februārī, par to, ka minētā valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 21. maija Direktīva 2013/11/ES par patērētāju strīdu alternatīvu izšķiršanu un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Direktīvu 2009/22/EK, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.d, 7.f un 7.k punktā un pielāgota līgumam ar tā 1. protokolu (“Akts”).

                  —

                  EBTA Uzraudzības iestāde apgalvo, ka Islande nav izpildījusi savus pienākumus atbilstīgi Aktam un EEZ līguma 7. pantam, jo noteiktajā termiņā nav pieņēmusi Akta īstenošanai nepieciešamos pasākumus.


title: Lieta C-547/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. augustā iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polija) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

text:
               4.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. augustā iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polija) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

      (Lieta C-547/18)
      (2019/C 44/10)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

         Atbildētājs: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tikai no tā, ka sabiedrībai, kuras juridiskā adrese ir ārpus Eiropas Savienības teritorijas, ir meitasuzņēmums Polijas teritorijā, var secināt, ka tās pastāvīgās iestādes vieta ir Polijā Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 44. panta un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 282/2011 (2011. gada 15. marts), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (2) 11. panta 1. punkta izpratnē?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai trešajai personai ir pienākums analizēt līgumattiecības starp sabiedrību, kuras juridiskā adrese ir ārpus Eiropas Savienības teritorijas, un meitasuzņēmumu ar mērķi noskaidrot, vai pirmās sabiedrības pastāvīgās iestādes vieta ir Polijā?

         (1)  OV L 347, 1. lpp.

         (2)  OV L 77, 1. lpp.


title: Lieta T-552/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 16. novembra rīkojums – OT/Komisija (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Kandidatūra ENNUC direktora amatam – Kandidatūras noraidīšana – CCN atzinums – Nepārsūdzams akts – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               4.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/56

      Vispārējās tiesas 2018. gada 16. novembra rīkojums – OT/Komisija
      (Lieta T-552/16) (1)

      ((Civildienests - Pagaidu darbinieki - Kandidatūra ENNUC direktora amatam - Kandidatūras noraidīšana - CCN atzinums - Nepārsūdzams akts - Acīmredzama nepieņemamība))
      (2019/C 44/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: OT (pārstāvis: D. Sobor, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Simonetti un G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt “[Komisijas] Lēmumu (2014. gada 26. septembris), ar ko noraida [viņa] kandidatūru [..] Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centra (ENNUC) direktora amatam” un, otrkārt, atlīdzināt materiālo un morālo kaitējumu, kāds prasītājam esot nodarīts.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  OT atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 383, 17.10.2016. (lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-75/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: Lieta C-632/17: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 28. novembra rīkojums (Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A./Jacek Michalski (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Direktīva 2008/48/EEK – Maksājuma rīkojuma procedūra, kas ir balstīta uz bankas grāmatvedības dokumentu izrakstu – Tiesai nav iespējams bez patērētāja sūdzības izvērtēt līguma noteikumu iespējamo negodīgumu)

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/2

      Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 28. novembra rīkojums (Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A./Jacek Michalski

      (Lieta C-632/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Direktīva 2008/48/EEK - Maksājuma rīkojuma procedūra, kas ir balstīta uz bankas grāmatvedības dokumentu izrakstu - Tiesai nav iespējams bez patērētāja sūdzības izvērtēt līguma noteikumu iespējamo negodīgumu))
      (2019/C 54/02)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A.

         Atbildētājs: Jacek Michalski

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 7. panta 1. punkts, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK 10. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru ir atļauts izdot maksājuma rīkojumu, pamatojoties uz bankas grāmatvedības dokumentu izrakstu, kas kalpo kā pierādījums no patēriņa kredītlīguma izrietošam parādam, ja tiesai, kurā ir iesniegts pieteikums par maksājuma rīkojuma izdošanu, nav pilnvaru pārbaudīt līguma noteikumu iespējamo negodīgumu un pārliecināties par minētā 10. pantā paredzētās informācijas esamību šajā līgumā, jo tiesību celt iebildumus pret šādu rīkojumu izmantošanas noteikumi neļauj nodrošināt tādu tiesību ievērošanu, kādas patērētājs iegūst no šīm direktīvām.

         (1)  OV C 104, 19.3.2018.


title: Lieta C-48/18 P: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. novembra rīkojums – Toontrack Music AB/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Eiropas Savienības preču zīme – Vārdiskas preču zīmes “EZMIX” reģistrācijas pieteikums – Pieteikuma noraidīšana – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts – 65., 75. un 76. pants – Aprakstošs raksturs – Konkrētās sabiedrības daļas uztvere – Tiesības tikt uzklausītam – Faktu pārbaudes pēc savas iniciatīvas princips – Pienākums norādīt pamatojumu – Sagrozīšana – Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/3

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. novembra rīkojums – Toontrack Music AB/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-48/18 P) (1)

      ((Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Eiropas Savienības preču zīme - Vārdiskas preču zīmes “EZMIX” reģistrācijas pieteikums - Pieteikuma noraidīšana - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - 65., 75. un 76. pants - Aprakstošs raksturs - Konkrētās sabiedrības daļas uztvere - Tiesības tikt uzklausītam - Faktu pārbaudes pēc savas iniciatīvas princips - Pienākums norādīt pamatojumu - Sagrozīšana - Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)
      (2019/C 54/03)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Toontrack Music AB (pārstāvis: L.-E. Ström, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: A. Folliard-Monguiral)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu.

                  2)

                  Toontrack Music AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Lieta C-630/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 8. oktobrī iesniedza Landesgericht Linz (Austrija) – HK, IJ/Deutsche Lufthansa AG

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 8. oktobrī iesniedza Landesgericht Linz (Austrija) – HK, IJ/Deutsche Lufthansa AG

      (Lieta C-630/18)
      (2019/C 54/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Linz

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: HK, IJ

         Atbildētāja: Deutsche Lufthansa AG

      Ar Tiesas 2018. gada 15. novembra rīkojumu lieta tika izslēgta no reģistra.


title: Lieta C-699/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. novembrī iesniedza Tribunalul Specializat Mureş (Rumānija) – BRD Groupe Société Générale SA/KC

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. novembrī iesniedza Tribunalul Specializat Mureş (Rumānija) – BRD Groupe Société Générale SA/KC
      (Lieta C-699/18)
      (2019/C 54/07)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Specializat Mureş

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BRD Groupe Société Générale SA

         Atbildētājs: KC

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) normas, konkrētāk, tās preambulas 12., 21. un 23. apsvērums, kā arī 2. panta b) punkts, 6. panta 1. punkts, 7. panta 2. punkts un 8. pants pieļauj, piemērojot procesuālās autonomijas principu un kopā skatītos līdzvērtības un efektivitātes principus, tādu tiesisko instrumentu kopumu, kas ietver parasto prasību tiesā, kurai neiestājas noilgums un kas ir izmantojama, lai atzītu ar patērētājiem noslēgto kredītlīgumu dažu noteikumu negodīgumu, un personīga un mantiska rakstura parasto prasību tiesā, kurai iestājas noilgums un kas ir izmantojama, lai panāktu direktīvas mērķi novērst visu to saistību sekas, kuras radās un tika izpildītas, pamatojoties uz noteikumu, kas ir atzīts par negodīgu patērētājam?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai minētās tiesību normas liedz interpretāciju, kas izriet no tiesisko attiecību noteiktības principa piemērošanas civiltiesībās, saskaņā ar ko objektīvais brīdis, no kura patērētājs zināja vai tam bija jāzina par negodīga noteikuma esamību, ir kredītlīguma, kurā tam bija patērētāja statuss, izbeigšanas brīdis?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: Nodaļa 15 Sējums 002 Lpp. 288 – 293).


title: Lieta C-707/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. novembrī iesniedza Tribunalul Timiş (Rumānija) – Amărăşti Land Investment SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Timiş

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. novembrī iesniedza Tribunalul Timiş (Rumānija) – Amărăşti Land Investment SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Timiş

      (Lieta C-707/18)
      (2019/C 54/08)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Timiş

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Amărăşti Land Investment SRL

         Atbildētājas: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara un Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Timiş

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīva 2006/112 (1) un it īpaši tās 24., 28., 167. pants un 168. panta a) punkts ir interpretējami tādējādi, ka, pārdodot nekustamo īpašumu, kas nav ierakstīts valsts nekustamā īpašuma publiskotajā reģistrā (zemesgrāmatā) un nodošanas brīdī nav reģistrēts Kadastra informācijas sistēmā, pircējs nodokļu maksātājs, kurš saskaņā ar līgumu uzņemas pienākumu uz sava rēķina veikt nepieciešamās darbības, lai šo īpašumu pirmoreiz ierakstītu zemesgrāmatā, sniedz pakalpojumu pārdevējam, vai tomēr viņš pērk pakalpojumus, kas ir saistīti ar viņa ieguldījumiem nekustamajā īpašumā, par ko viņam ir piešķiramas tiesības uz PVN atskaitīšanu?

                  2)

                  Vai Direktīvu 2006/112 un it īpaši tās 167. pantu un 168. panta a) punktu var interpretēt tādējādi, ka pircējam nodokļu maksātājam radušies izdevumi saistībā ar tāda nekustamā īpašuma pirmo ierakstīšanu nekustamā īpašuma publiskotajā reģistrā, attiecībā uz kuru pircējam ir prasījuma tiesības saistībā ar īpašumtiesību nodošanu nākotnē un kuru viņam nodevuši pārdevēji, kuri nav ierakstījuši zemesgrāmatā savas īpašumtiesības uz nekustamo īpašumu, var tikt kvalificēti kā sagatavojošas ieguldījuma darbības, par kurām nodokļu maksātājam ir tiesības uz PVN atskaitīšanu?

                  3)

                  Vai Direktīva 2006/112 un it īpaši tās 24., 28., 167. pants un 168. panta a) punkts ir interpretējami tādējādi, ka pircējam nodokļu maksātājam radušies izdevumi saistībā ar tāda nekustamā īpašuma pirmo ierakstīšanu nekustamā īpašuma publiskotajā reģistrā, kas viņam ir nodots un attiecībā uz kuru pircējam saskaņā ar vienošanos ir prasījuma tiesības uz īpašumtiesību saņemšanu nākotnē no pārdevējiem, kuri nav ierakstījuši zemesgrāmatā savas īpašumtiesības uz nekustamo īpašumu, ir jākvalificē kā pakalpojumu sniegšana pārdevējiem apstākļos, kuros pārdevējs un pircējs ir vienojušies, ka nekustamā īpašuma cena neietver ar kadastru saistīto darījumu ekvivalento vērtību?

                  4)

                  Vai Direktīvas 2006/112 nozīmē administratīvās izmaksas par nekustamo īpašumu, ko pircējam nodevis pārdevējs un attiecībā uz kuru pircējam ir prasījuma tiesības uz īpašumtiesību saņemšanu nākotnē no pārdevēja, tostarp izdevumi par pirmo ierakstīšanu nekustamā īpašuma publiskotajā reģistrā, taču kuriem var tikt pievienoti citi izdevumi, ir obligāti jāsedz pārdevējam? Vai tomēr šādus izdevumus, pamatojoties uz pušu vienošanos, var segt pircējs vai jebkura no darījumā iesaistītajām pusēm, kā rezultātā šim tiesību subjektam tiek atzītas tiesības uz PVN atskaitīšanu?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-718/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. novembrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/6

      Prasība, kas celta 2018. gada 16. novembrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-718/18)
      (2019/C 54/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Noll-Ehlers, O. Beynet)

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  atzīt, ka, nepareizi transponējot

                              —

                              Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/72/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (1) 2. panta 21. punktu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/73/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu (E9998) 2. panta 20. punktu;

                              —

                              Direktīvu 2009/72/EK un 2009/73/EK 19. panta 3. punktu saistībā ar 19. panta 8. punktu;

                              —

                              Direktīvu 2009/72/EK un 2009/73/EK 19. panta 5. punktu;

                              —

                              Direktīvas 2009/72/EK 37. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 6. punkta a) un b) apakšpunktu, un Direktīvas 2009/73/EK 41. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 6. punkta a) un b) apakšpunktu,

                        Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Direktīvās 2009/72/EK un 2009/73/EK paredzētos pienākumus;

                  2.

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība attiecas uz Direktīvu 2009/72 un 2009/73 par elektroenerģijas un dabasgāzes tirgu nepilnīgu transponēšanu Vācijā ar Enerģētikas likumu [Energiewirtschaftsgesetz (turpmāk tekstā – “EnWG”). Turklāt pēc Komisijas uzskatiem, transponēšana ar EnWG četros punktos ir notikusi tikai nepilnīgi. Pirmkārt, vertikāli integrēta uzņēmuma definīcija, kas nosaka, uz kuriem uzņēmumiem attiecas direktīvu nošķiršanas normas, esot transponēta Vācijas tiesībās tikai ierobežoti. Otrkārt, uzteikuma normas attiecībā uz darba vietas maiņu vertikāli integrētā uzņēmumā nav pilnībā transponētas. Treškārt, arī tiesību normas, kurās ir aizliegta noteikta līdzdalība vertikāli integrētu uzņēmumu uzņēmumos vai to finanšu piešķīrumi, ir transponētas tikai ierobežoti. Visbeidzot, tas, kā EnWG ir piešķirtas kompetences, pārkāpj valsts regulatīvās iestādes kompetences, kādas tās ir paredzētas šajās direktīvās.
      Pēc Komisijas uzskatiem, tādējādi esot pārkāpts Direktīvas 2009/72/EK 2. panta 21. punkts un Direktīvas 2009/73/EK 2. panta 20. punkts, Direktīvu 2009/72/EK un 2009/73/EK 19. panta 3. punkts saistībā ar 19. panta 8. punktu, Direktīvu 2009/72/EK un 2009/73/EK 19. panta 5. punkts, kā arī Direktīvas 2009/72/EK 37. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 6. punkta a) un b) apakšpunkts un Direktīvas 2009/73/EK 41. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 6. punkta a) un b) apakšpunkts.

         (1)  OV 2009, L 211, 55. lpp.

         (E9998)  OV 2009, L 211, 94. lpp.


title: Lieta C-720/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 16. novembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Ferrari S.p.A./DU

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 16. novembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Ferrari S.p.A./DU
      (Lieta C-720/18)
      (2019/C 54/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ferrari S.p.A.

         Atbildētājs: DU

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, novērtējot, vai preču zīme, kas reģistrēta plašai preču kategorijai – izskatāmajā lietā sauszemes transportlīdzekļi, it īpaši automobiļi un to daļas –, bet faktiski tiek izmantota tikai īpašam tirgus segmentam – izskatāmajā lietā dārgām luksusa klases sporta automašīnām un to daļām –, pēc veida un apjoma ir tikusi faktiski izmantota Direktīvas 2008/95/EK (1) 12. panta 1. punkta izpratnē, ir jāņem vērā reģistrētās preču kategorijas tirgus kopumā vai arī var ņemt vērā īpašo tirgus segmentu? Vai tad, ja ar izmantošanu šajā īpašajā tirgus segmentā ir pietiekami, preču zīme atcelšanas procesā ir saglabājama attiecībā uz šo tirgus segmentu?

                  2)

                  Vai preču zīmes īpašnieka īstenota lietotu preču tirdzniecība, kuras preču zīmes īpašnieks jau ir laidis tirgū Eiropas Ekonomikas zonā, ir preču zīmes izmantošana Direktīvas 2008/95/EK 12. panta 1. punkta izpratnē?

                  3)

                  Vai preču zīme, kas reģistrēta ne vien attiecībā uz preci, bet arī attiecībā uz šīs preces daļām, tiek izmantota, lai saglabātu ar to saistītās tiesības, arī attiecībā uz preci, ja šī prece vairs netiek tirgota, bet tiek tirgoti ar šo preču zīmi apzīmēti piederumi un rezerves daļas iepriekš tirgotai un ar preču zīmi apzīmētai precei?

                  4)

                  Vai, novērtējot, vai preču zīme tiek faktiski izmantota, ir jāņem vērā arī tas, vai preču zīmes īpašnieks, gan neizmantojot preču zīmi, tomēr piedāvā noteiktus pakalpojumus saistībā ar iepriekš jau pārdotajām precēm?

                  5)

                  Vai, pārbaudot preču zīmes izmantošanu attiecīgajā dalībvalstī (izskatāmajā lietā – Vācijā) Direktīvas 2008/95/EK 12. panta 1. punkta izpratnē, atbilstoši Šveices un Vācijas 1892. gada 13. aprīļa Nolīguma par patentu, dizainparaugu un preču zīmju savstarpējo aizsardzību 5. pantam ir jāņem vērā arī attiecīgās preču zīmes izmantošana Šveicē?

                  6)

                  Vai ar Direktīvu 2008/95/EK ir saderīgi preču zīmes īpašniekam, pret kuru tiek celta prasība par preču zīmes atcelšanu, gan noteikt apjomīgu pienākumu sniegt paskaidrojumus par preču zīmes izmantošanu, tomēr pierādīšanas neiespējamības risku attiecināt uz prasītāju, kurš ir iesniedzis pieteikumu par preču zīmes izslēgšanu no reģistra?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2008, L 299, 25. lpp.).


title: Lieta C-721/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 16. novembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Ferrari S.p.A./DU

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 16. novembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Ferrari S.p.A./DU
      (Lieta C-721/18)
      (2019/C 54/11)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ferrari S.p.A.

         Atbildētājs: DU

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, izskatot jautājumu, vai preču zīme, kas reģistrēta plašai preču kategorijai – izskatāmajā lietā: sauszemes transportlīdzekļi, it īpaši automobiļi un to daļas –, bet faktiski tiek izmantota tikai īpašam tirgus segmentam – izskatāmajā lietā: dārgām luksusa klases sporta automašīnām un to daļām –, pēc veida un apjoma ir faktiski lietota Direktīvas 2008/95/EK (1) 12. panta 1. punkta nozīmē, ir jāņem vērā reģistrētās preču kategorijas tirgus kopumā vai arī var ņemt vērā īpašo tirgus segmentu? Vai tad, ja lietošana īpašajā tirgus segmentā ir pietiekoša, preču zīme procesā par izslēgšanu no reģistra, kura pamats ir tās atcelšana, ir saglabājama šajā tirgus segmentā?

                  2)

                  Vai preču zīmes īpašnieka īstenota lietotu preču tirdzniecība, kuras preču zīmes īpašnieks jau ir laidis tirgū Eiropas Ekonomikas zonā, ir preču zīmes lietošana Direktīvas 2008/95/EK 12. panta 1. punkta nozīmē?

                  3)

                  Vai preču zīme, kas reģistrēta ne vien attiecībā uz preci, bet turklāt arī attiecībā uz šīs preces daļām, tiek izmantota, lai saglabātu ar to saistītās tiesības, arī attiecībā uz preci, ja šī prece vairs netiek tirgota, bet tiek tirgoti ar šo preču zīmi apzīmēti piederumi un rezerves daļas iepriekš tirgotai un ar preču zīmi apzīmētai precei?

                  4)

                  Vai, vērtējot jautājumu, vai preču zīme faktiski tiek lietota, ir jāņem vērā arī tas, vai preču zīmes īpašnieks, gan neizmantojot preču zīmi, tomēr piedāvā noteiktus pakalpojumus jau pārdotām precēm?

                  5)

                  Vai, pārbaudot preču zīmes lietošanu attiecīgajā dalībvalstī (izskatāmajā lietā – Vācijā) Direktīvas 2008/95/EK 12. panta 1. punkta nozīmē, atbilstoši Deutsch-Schweizerischer Staatsvertrag vom 13. April 1892 betreffend den gegenseitigen Patent-, Muster- und Markenschutz [Šveices un Vācijas 1892. gada 13. aprīļa Nolīguma par patentu, dizainparaugu un preču zīmju savstarpējo aizsardzību] 5. pantam ir jāņem vērā arī attiecīgās preču zīmes lietošana Šveicē?

                  6)

                  Vai ar Direktīvu 2008/95/EK ir saderīgi preču zīmes īpašniekam, pret kuru tiek celta prasība par preču zīmes atcelšanu, gan noteikt apjomīgu pienākumu sniegt paskaidrojumus par preču zīmes lietošanu, tomēr pierādīšanas neiespējamības risku attiecināt uz prasītāju, kurš ir iesniedzis pieteikumu par preču zīmes izslēgšanu no reģistra?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm; OV 2008, L 299, 25. lpp..


title: Lieta C-743/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. novembrī iesniedza Rēzeknes tiesa (Latvija) – Elme Messer Metalurgs / Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. novembrī iesniedza Rēzeknes tiesa (Latvija) – Elme Messer Metalurgs / Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra
      (Lieta C-743/18)
      (2019/C 54/12)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Rēzeknes tiesa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SIA “Elme Messer Metalurgs”

         Atbildētāja: Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes Regulas 1083/2006 (1) 2. panta 7. punkts ir interpretējams tādējādi, ka par saimnieciskās darbības subjekta (finansējuma saņēmēja) darbību vai bezdarbību, kas rada vai varētu radīt kaitējumu Eiropas Savienības budžetam, ir uzskatāma situācija, kurā finansējuma saņēmējs nav spējīgs sasniegt prognozētos komercdarbības apgrozījuma rādītājus attiecīgajā laika periodā tā iemesla dēļ, ka tobrīd ir iestājusies šīs komercdarbības veicēja vienīgā partnera darbības apturēšana vai maksātnespēja?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1083/2006 (2006. gada 11. jūlijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV 2006, L 210, 25./78. lpp.).


title: Lieta C-746/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. novembrī iesniedza Riigikohus (Igaunija) – H.K./Prokuratuur

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/10

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. novembrī iesniedza Riigikohus (Igaunija) – H.K./Prokuratuur

      (Lieta C-746/18)
      (2019/C 54/13)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Iesniedzējtiesa

         Riigikohus

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: H.K.

         Atbildētāja: Prokuratuur

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/58/EK (1) (2002. gada 12. jūlijs) 15. panta 1. punkts, lasot to kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. pantu, kā arī 52. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka kriminālprocesā valstu iestāžu piekļuve datiem, kuri ļauj noteikt nosūtīšanas un saņemšanas vietu, datumu, pulksteņa laiku un ilgumu, komunikāciju pakalpojuma veidu, izmantoto gala iekārtu un mobilās gala iekārtas izmantošanas vietu saistībā ar aizdomās turētā kriminālprocesā telefona vai mobilā telefona komunikāciju, ir tik būtiska iejaukšanās minētajos Hartas pantos paredzētajās pamattiesībās, ka šo piekļuvi noziedzīgo nodarījumu prevencijas, izmeklēšanas, atklāšanas un kriminālvajāšanas jomā ir jānodrošina tikai saistībā ar smagas kriminalitātes apkarošanu neatkarīgi no tā, uz kuru laikposmu attiecas saglabātie dati, kuriem valsts iestādēm ir piekļuve?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2002/58/EK 15. panta 1. punkts, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 2018. gada 2. oktobra spriedumā lietā C-207/16, 55.–57. punkts, formulēto samērīguma principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja pirmajā jautājumā minēto datu, kuriem valsts iestādēm ir piekļuve, apjoms (gan ņemot vērā datu veidu, gan apjomu laika ziņā) nav liels, ar to saistīto pamattiesību ierobežojumu var pamatot ar noziedzīgo nodarījumu prevencijas, izmeklēšanas, atklāšanas un kriminālvajāšanas mērķi vispārīgi un ka noziedzīgajiem nodarījumiem, kuri ar ierobežojumu ir jāapkaro, ir jābūt jo smagākiem, jo lielāks ir to datu apjoms, kuriem valsts iestādēm ir piekļuve?

                  3)

                  Vai Eiropas Savienības Tiesas 2016. gada 21. decembra spriedumā apvienotajās lietās C-203/15 un C-698/15, rezolutīvās daļas 2) punkts, minētā prasība, ka kompetento valsts iestāžu piekļuvei datiem ir jābūt pakļautai iepriekšējai tiesas vai neatkarīgas valsts iestādes kontrolei, nozīmē, ka Direktīvas 2002/58/EK 15. panta 1. punkts [oriģ. 2. lpp.] ir jāinterpretē tādējādi, ka prokuratūru, kura veic pirmstiesas izmeklēšanu, un turklāt tās rīcībai saskaņā ar likumu ir jābūt neatkarīgai, tā ir pakļauta tikai likumam un tā pirmstiesas izmeklēšanā noskaidro gan apsūdzēto krimināllietas iztiesāšanas stadijā attaisnojošos, gan apsūdzošos pierādījumus, taču vēlāk tiesvedībā uztur valsts apsūdzību, var uzskatīt par neatkarīgu administratīvo iestādi?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV 2002, L 201, 37. lpp.).


title: Lieta C-752/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. decembrī iesniedza Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – Deutsche Umwelthilfe e.V./Freistaat Bayern

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. decembrī iesniedza Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – Deutsche Umwelthilfe e.V./Freistaat Bayern

      (Lieta C-752/18)
      (2019/C 54/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Deutsche Umwelthilfe e.V.

         Atbildētāja: Freistaat Bayern

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai:

                  1.

                  Līguma par Eiropas Savienību (LES) 4. panta 3. punkta otrajā daļā noteiktā prasība, atbilstoši kurai dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to pienākumu izpildi, kas izriet no Līgumiem vai no Savienības iestāžu aktiem;

                  2.

                  tostarp Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 197. panta 1. punktā noteiktais efektīvas Savienības tiesību īstenošanas dalībvalstīs princips;

                  3.

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 1. punktā garantētās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību;

                  4.

                  no Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (Orhūsas konvencija) 9. panta 4. punkta pirmā teikuma izrietošais līgumslēdzēju valstu pienākums nodrošināt efektīvu tiesību aizsardzību vides jautājumos;

                  5.

                  LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā reglamentētais dalībvalstu pienākums nodrošināt efektīvu tiesisko aizsardzību jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības

            ir jāinterpretē tādējādi, ka Vācijas tiesai ir tiesības – un konkrētajā gadījumā pat pienākums – piespriest Vācijas federālās zemes amatpersonām apcietinājumu, lai šādā veidā īstenotu šīs federālās zemes pienākumu izdarīt grozījumus ar konkrētu minimālo saturu gaisa kvalitātes uzlabošanās plānā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (OV 2008, L 152, 1. lpp.) 23. panta izpratnē, ja šī federālā zeme ir tikusi notiesāta ar spēkā esošu spriedumu veikt grozījumus ar šo minimālo saturu, un

                  —

                  pret šo federālo zemi vairākkārtēji paustie draudi par soda maksājuma piemērošanu un vairākkārtēja tās piemērošana nav devusi rezultātus,

                  —

                  no draudiem par soda maksājuma piemērošanu un no tā piemērošanas arī tad, ja tiktu draudēts ar lielākām summām nekā līdz šim un tādas tiktu piemērotas, neizriet nozīmīga piekāpšanās iedarbība tāpēc, ka soda maksājumu samaksa ar spēkā esošu spriedumu notiesātajai federālajai zemei vienlaikus nenozīmē finansiālus zaudējumus, bet gan šajā ziņā notiek tikai attiecīgi noteiktās summas pārskaitīšana no vienas grāmatvedības iestādes valsts budžeta ietvaros uz citu grāmatvedības iestādi valsts budžeta ietvaros;

                  —

                  ar spēkā esošu spriedumu notiesātā federālā zeme gan iepretim tiesām, gan publiski – tostarp ar savu ranga ziņā augstāko politisko ierēdņu starpniecību iepretim parlamentam – ir apņēmusies neizpildīt tiesas uzliktos pienākumus saistībā ar gaisa kvalitātes uzlabošanas plānošanu;

                  —

                  lai gan principā valsts tiesībās ar mērķi izpildīt tiesas nolēmumus apcietinājuma institūts ir paredzēts, valsts Konstitucionālās tiesas judikatūrai ir pretrunā attiecīgās tiesību normas piemērošana tādā situācijā kā šī; un

                  —

                  valsts tiesībās tādā situācijā kā šī nav paredzētas sankcijas, kas ir vairāk vērstas uz mērķa sasniegšanu nekā draudi piespriest soda maksājumus un to piemērošanu, taču ar mazāku ierobežojošu iedarbību nekā apcietinājums, un atsaukšanās uz šādām sankcijām arī pēc būtības nav iespējama?


title: Lieta C-769/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle/SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle/SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale

      (Lieta C-769/18)
      (2019/C 54/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle

         Atbildētāji: SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai atbalsts, lai mazinātu ar invaliditāti saistītos izdevumus, kas paredzēts Sozialgesetzbuch (Vācijas Sociālā nodrošinājuma kodekss) astotās daļas § 35a, ietilpst Regulas Nr. 883/2004 (1) materiālajā piemērošanas jomā?

                  2)

                  Apstiprinošas atbildes gadījumā – vai pabalsts bērna ar invaliditāti audzināšanai, tā piemaksa vai, ja tas netiek maksāts, invaliditātes kompensācijas pabalsts, no vienas puses, un integrācijas atbalsts bērniem un jauniešiem ar invaliditāti, kas paredzēts Sozialgesetzbuch (Vācijas Sociālā nodrošinājuma kodekss) astotās daļas § 35a, no otras puses, ir līdzvērtīgi Regulas Nr. 883/2004 5. panta a) punkta izpratnē, ņemot vērā Code français de la sécurité sociale [Francijas Sociālā nodrošinājuma kodeksa] L. 351–4-1. panta mērķi, kas ir vērsts uz bērna ar invaliditāti audzināšanas izdevumu ņemšanu vērā, nosakot apdrošināšanas ilgumu, kas dod tiesības uz vecuma pensijas pakalpojumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp.).


title: Lieta C-782/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. decembrī iesniedza Tribunal d'instance Épinal (Francija) – Cofidis/YP

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. decembrī iesniedza Tribunal d'instance Épinal (Francija) – Cofidis/YP
      (Lieta C-782/18)
      (2019/C 54/19)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal d'instance Épinal

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Cofidis

         Atbildētājs: YP

         Prejudiciālais jautājums

      Vai patērētāju aizsardzībai, kas tiek nodrošināta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (1), neatbilst valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru prasībā, ko profesionālis ir cēlis pret patērētāju, un kas ir pamatota ar viņu starpā noslēgtu kredītlīgumu, pēc piecu gadu noilguma termiņa beigām, kas sākas līdz ar līguma noslēgšanu, valsts tiesai ir aizliegts, pēc savas ierosmes vai pēc patērētāja izvirzītas iebildes, norādīt un sodīt par to, ka ir pārkāptas direktīvas 8. pantā paredzētās tiesību normas par pienākumu pārbaudīt patērētāja maksātspēju, direktīvas 10. pantā un nākamajos pantos paredzētās tiesību normas par kredītlīgumos skaidri un lakoniski norādāmo informāciju, un vispārīgāk, visas minētajā direktīvā paredzētās patērētājus aizsargājošās tiesību normas?

         (1)  OV L 133, 66. lpp.


title: Lieta C-784/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 12. decembrī Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 27. septembra spriedumu lietā T-12/17 Mellifera e.V./Eiropas Komisija

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 12. decembrīMellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 27. septembra spriedumu lietā T-12/17 Mellifera e.V./Eiropas Komisija
      (Lieta C-784/18 P)
      (2019/C 54/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (pārstāvis: A. Lingenfelser, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  Atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedumu Mellifera e. V./Eiropas Komisija, T-12/17, ciktāl Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasītājas prasības pieteikuma 1) punktā iekļauto prasījumu (pārsūdzētā sprieduma 18. punkta pirmais ievilkums) – atzīt atbildētājas 2016. gada 8. novembra lēmumu Ares(2016)6306335 par spēkā neesošu – un ir piespriedusi prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  2.

                  Atzīt par spēkā neesošu 1. punktā minēto atbildētājas lēmumu;

                  3.

                  Piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Apelācijas sūdzības pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja būtībā izvirza divus apelācijas sūdzības pamatus.

         Pirmais pamats: esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (1) 10. panta 1. punkts, kas lasīts kopsakarā tās 2. panta 1. punkta g) apakšpunktu un Orhūsas konvenciju.
      Pretēji Vispārējās tiesas nostājai darbīgās vielas glifosāta atļaujas pagarināšana esot administratīvs akts, kuru varot pārbaudīt Regulas Nr. 1367/2006 10. panta 1. punktā paredzētajā procesā. It īpaši atbilstoši tā formulējumam un mērķim Regulas (EK) Nr. 1367/2006 2. panta 1. punkta g) apakšpunktā iekļautā tiesiskā sastāva pazīme “individuāls raksturs” attiecoties uz materiālās piemērošanas jomu, nevis uz to personu skaitu vai nosakāmību, kuras regulējums skar.

         Otrais pamats: neesot ievērots princips, ka ES sekundārās tiesības ir jāinterpretē starptautisko nolīgumu gaismā.
      Vispārējā tiesa esot pārkāpusi starptautiskajām tiesībām pēc iespējas atbilstošākās interpretācijas principu, jo tā Regulas Nr. 1367/2006 10. pantu kopsakarā ar 2. panta 1. punkta g) apakšpunktu nav interpretējusi atbilstoši Orhūsas konvencijai, lai gan tā esot pilnīgā saskaņā ar Regulā (EK) Nr. 1367/2006 iekļauto attiecīgo Savienības tiesību normu formulējumu un mērķi.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes regula (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.).


title: Lieta C-586/17: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 15. novembra rīkojums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/D, I/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/16

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 15. novembra rīkojums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/D, I/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      (Lieta C-586/17) (1)

      (2019/C 54/21)
      Tiesvedības valoda – holandiešu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 5, 8.1.2018.


title: Lieta C-593/17: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 16. oktobra rīkojums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/16

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 16. oktobra rīkojums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

      (Lieta C-593/17) (1)

      (2019/C 54/22)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 32, 29.1.2018.


title: Lieta C-678/17: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 8. novembra rīkojums – Eiropas Komisija/Īrija

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/17

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 8. novembra rīkojums – Eiropas Komisija/Īrija
      (Lieta C-678/17) (1)

      (2019/C 54/23)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta C-730/17: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 7. novembra rīkojums (Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/17

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 7. novembra rīkojums (Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      (Lieta C-730/17) (1)

      (2019/C 54/24)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 104, 19.3.2018.


title: Lieta C-135/18: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 26. oktobra rīkojums (Bundesgerichtshof (Vacija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Logistik XXL GmbH/CMR Transport & Logistik, piedaloties Rudolph Spedition und Logistik GmbH

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/17

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 26. oktobra rīkojums (Bundesgerichtshof (Vacija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Logistik XXL GmbH/CMR Transport & Logistik, piedaloties Rudolph Spedition und Logistik GmbH

      (Lieta C-135/18) (1)

      (2019/C 54/25)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta C-191/18: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 26. oktobra rīkojums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KN/Minister for Justice and Equality

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/17

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 26. oktobra rīkojums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KN/Minister for Justice and Equality

      (Lieta C-191/18) (1)

      (2019/C 54/26)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta C-227/18: Tiesas (septītā palāta) priekšsēdētāja 2018. gada 8. novembra rīkojums (Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VE/WD

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/18

      Tiesas (septītā palāta) priekšsēdētāja 2018. gada 8. novembra rīkojums (Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VE/WD
      (Lieta C-227/18) (1)

      (2019/C 54/27)
      Tiesvedības valoda – ungāru
      Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta C-232/18: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 22. novembra rīkojums (Audiencia Provincial de Almería (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Banco Popular Español SA/María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González, Dolores María del Águila Andújar

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/18

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 22. novembra rīkojums (Audiencia Provincial de Almería (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Banco Popular Español SA/María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González, Dolores María del Águila Andújar

      (Lieta C-232/18) (1)

      (2019/C 54/28)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta C-279/18: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 15. novembra rīkojums (Juzgado de lo Social n°33 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Magdalena Molina Rodríguez/Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/18

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 15. novembra rīkojums (Juzgado de lo Social no33 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Magdalena Molina Rodríguez/Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)
      (Lieta C-279/18) (1)

      (2019/C 54/29)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta C-289/18: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 26. oktobra rīkojums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KAMU Passenger & IT Services GmbH/Türk Hava Yollari A. O. – T. H. Y. Turkish Airlines

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/18

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 26. oktobra rīkojums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KAMU Passenger & IT Services GmbH/Türk Hava Yollari A. O. – T. H. Y. Turkish Airlines

      (Lieta C-289/18) (1)

      (2019/C 54/30)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta C-466/18: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 7. novembra rīkojums (Landesgericht Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DS/Porsche Inter Auto GmbH & Co KG

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/19

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 7. novembra rīkojums (Landesgericht Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DS/Porsche Inter Auto GmbH & Co KG

      (Lieta C-466/18) (1)

      (2019/C 54/31)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 408, 12.11.2018.


title: Lieta C-526/18: Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2018. gada 23. oktobra rīkojums (Förvaltningsrätten i Göteborg (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AA/Migrationsverket

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/19

      Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2018. gada 23. oktobra rīkojums (Förvaltningsrätten i Göteborg (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AA/Migrationsverket

      (Lieta C-526/18) (1)

      (2019/C 54/32)
      Tiesvedības valoda – zviedru
      Tiesas sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 381, 22.10.2018.


title: Lieta C-557/18: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 8. novembra rīkojums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eurowings GmbH/JJ, KI

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/19

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 8. novembra rīkojums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eurowings GmbH/JJ, KI
      (Lieta C-557/18) (1)

      (2019/C 54/33)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  `OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta T-350/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 28. novembra rīkojums – Euronet Consulting/Komisija (Publiski pakalpojumu līgumi – Iepirkuma procedūra – Pretendenta piedāvājuma noraidīšana – Apstrīdētā akta daļēja atcelšana – Lēmums par grozījumu – Zudis strīda priekšmets – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/20

      Vispārējās tiesas 2018. gada 28. novembra rīkojums – Euronet Consulting/Komisija
      (Lieta T-350/18) (1)

      ((Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Apstrīdētā akta daļēja atcelšana - Lēmums par grozījumu - Zudis strīda priekšmets - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas))
      (2019/C 54/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Euronet Consulting EEIG (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: P. Peeters un R. van Cleemput, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà, T. Ramopoulos un A. Aresu)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumu, kas prasītājai tika paziņots 2018. gada 26. marta vēstulē, un ar kuru ir noraidīts konsorcija, ko vada prasītāja, piedāvājums iepirkuma procedūras EuropeAid/138778/DH/SER/Multi – “2018. gada pamatnolīguma par ārējās palīdzības īstenošanu (FWC SIEA 2018) 2017/S 128-260026” 2. daļai, kā arī ar kuru līguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas desmit citiem pretendentiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-671/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 28. novembra rīkojums – ZU/Komisija (Pagaidu noregulējums – Civildienests – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/20

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 28. novembra rīkojums – ZU/Komisija
      (Lieta T-671/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Civildienests - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība))
      (2019/C 54/35)
      Tiesvedības valoda –angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZU (pārstāvis: C. Bernard–Glanz, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis: G. Berscheid un R. Striani)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta (DG HR) 2018. gada 12. oktobra lēmuma (Ares(2018)5241886 – 12/10/2018) par prasītāja pārcelšanu un Komisijas Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta (DG HR) 2018. gada 29. oktobra lēmuma (Ares(2018)5529220 – 29/10/2018), ciktāl tas attiecas uz prasītāja atgriešanu galvenajā birojā, izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-707/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. novembrī – Tilly-Sabco/Padome un Komisija

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/22

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. novembrī – Tilly-Sabco/Padome un Komisija
      (Lieta T-707/18)
      (2019/C 54/37)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Francija) (pārstāvji: R. Milchior un S. Charbonnel, advokāti)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par pieņemamu prasību atcelt Padomes Regulu (ES) Nr. 2018/1277 (2018. gada 18. septembris) par mājputnu gaļas eksporta kompensāciju noteikšanu (OV 2018, L 239, 1. lpp.) nulles apmērā;

            līdz ar to

                  —

                  atcelt Padomes Regulu (ES) Nr. 2018/1277 (2018. gada 18. septembris) par mājputnu gaļas eksporta kompensāciju noteikšanu (OV 2018, L 239, 1. lpp.) nulles apmērā;

                  —

                  nospriest un pamatā atzīt Padomi par atbildīgu pārkāpumā par Regulas (ES) Nr. 2018/1277 (2018. gada 18. septembris), kura tiek atcelta, pieņemšanu;

                  —

                  nospriest un pakārtoti atzīt par atbildīgu pārkāpumā Komisiju, kas pieļāvusi, ka Padome pieņem atceļamo Regulu (ES) Nr. 2018/1277 (2018. gada 18. septembris), tikai un vienīgi gadījumā, ja Komisijas atbildība netiks konstatēta tiesvedībā lietā, T-437/18;

                  —

                  nospriest un vēl pakārtotāk atzīt Padomi un Komisiju par atbildīgu pārkāpumā – atceļamās Regulas (ES) Nr. 2018/1277 (2018. gada 18. septembris), pieņemšanā, tikai un vienīgi gadījumā, ja Komisijas atbildība netiks konstatēta tiesvedībā lietā T-437/18;

                  —

                  nospriest un atzīt, ka Padomes un/vai Komisijas pieļautie pārkāpumi ir radījuši zaudējumus sabiedrībai Tilly-Sabco;

            līdz ar to

                  —

                  galvenokārt,

                              —

                              nospriest un atzīt, ka Padomei ir pienākums samaksāt prasītājai pamatsummu 3 238 000 EUR apmērā, tostarp:

                                          —

                                          2 848 000 EUR par nesaņemtiem kompensācijas maksājumiem par pārdoto apjomu laikposmā no 2013. gada 19. jūlija līdz 31. decembrim;

                                          —

                                          390 000 EUR kompensāciju, kas saistīta ar negūto peļņu par papildus 3 550 tonnu nepārdoto produkciju, kas bija paredzēta PMO šajā pat laikposmā;

                              —

                              piespriest Padomei samaksāt prasītājai pamatsummu 3 238 000 EUR apmērā, kuru,

                                          —

                                          pārvērtē, pieskaitot kompensācijas procentus, sākot no Regulas (ES) Nr. 689/2013 atcelšanas līdz šī sprieduma pasludināšanai, atbilstoši gada inflācijas līmenim, kādu Eurostat (Eiropas Savienības Statistikas birojs) attiecīgajā periodā ir konstatējis dalībvalstī, kurā šī sabiedrība ir reģistrēta;

                                          —

                                          palielina, pieskaitot nokavējuma procentus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas līdz pilnīgai samaksai, kas aprēķināti atbilstoši Eiropas Centrālas bankas (ECB) savām galvenajām kapitāla refinansēšanas operācijām piemērotajai likmei, to palielinot par diviem procentpunktiem;

                  —

                  pakārtoti,

                              —

                              nospriest un atzīt, ka Komisijai ir pienākums samaksāt prasītājai pamatsummu 3 238 000 EUR apmērā, tostarp:

                                          —

                                          2 848 000 EUR par nesaņemtiem kompensācijas maksājumiem par pārdoto apjomu laikposmā no 2013. gada 19. jūlija līdz 31. decembrim;

                                          —

                                          390 000 EUR kompensāciju, kas saistīta ar negūto peļņu par papildus 3 550 tonnu nepārdoto produkciju, kas bija paredzēta PMO šajā pat laikposmā;

                              —

                              piespriest Komisijai samaksāt prasītājai pamatsummu 3 238 000 EUR apmērā, kuru,

                                          —

                                          pārvērtē, pieskaitot kompensācijas procentus, sākot no Regulas (ES) Nr. 689/2013 atcelšanas līdz šī sprieduma pasludināšanai, atbilstoši gada inflācijas līmenim, kādu Eurostat (Eiropas Savienības Statistikas birojs) attiecīgajā periodā ir konstatējis dalībvalstī, kurā šī sabiedrība ir reģistrēta;

                                          —

                                          palielina, pieskaitot nokavējuma procentus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas līdz pilnīgai samaksai, kas aprēķināti atbilstoši Eiropas Centrālas bankas (ECB) savām galvenajām kapitāla refinansēšanas operācijām piemērotajai likmei, to palielinot par diviem procentpunktiem;

                              —

                              atzīt un nospriest, ka Komisijai piespriestā pamatsumma un procenti šajā lietā var tik samazināti tās summas apmērā, kura tai ir piespriesta lietā T-437/18;

                              —

                              piespriest Komisijai samaksāt morālā kaitējuma atlīdzību tās pieļautā dubultpārkāpuma dēļ un atbilstoši ex aequo et bono20 000 EUR apmērā;

                  —

                  vēl pakārtotāk,

                              —

                              nospriest, ka Padomei un Komisijai jāsamaksā prasītājai summa 3 238 000 EUR apmērā, Vispārējai tiesai nospriežot par pamatsummas sadali starp šīm abām iestādēm, tostarp:

                                          —

                                          2 848 000 EUR par nesaņemtiem kompensācijas maksājumiem par pārdoto apjomu laikposmā no 2013. gada 19. jūlija līdz 31. decembrim;

                                          —

                                          390 000 EUR kā kompensāciju, kas saistīta ar negūto peļņu par papildus 3 550 tonnu nepārdoto produkciju, kas bija paredzēta PMO šajā pat laika posmā;

                              —

                              piespriest Padomei un Komisijai samaksāt prasītājai summu 3 238 000 EUR apmērā, Vispārējai tiesai nospriežot par pamatsummas sadali starp šīm abām iestādēm, tostarp,

                                          —

                                          Padomei, no vienas puses, un Komisijai, no otras puses, piespriesto pamatsummu pārvērtē, pieskaitot kompensācijas procentus, sākot no Regulas (ES) Nr. 689/2013 atcelšanas līdz šī sprieduma pasludināšanai, atbilstoši gada inflācijas līmenim, kādu Eurostat (Eiropas Savienības Statistikas birojs) attiecīgajā periodā ir konstatējis dalībvalstī, kurā šī sabiedrība ir reģistrēta;

                                          —

                                          summu palielina, pieskaitot nokavējuma procentus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas līdz pilnīgai samaksai, kas aprēķināti atbilstoši Eiropas Centrālas bankas (ECB) savām galvenajām kapitāla refinansēšanas operācijām piemērotajai likmei, to palielinot par diviem procentpunktiem;

                  —

                  piespriest Padomei un Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību un Vispārējai tiesai, iespējams, sadalīt tiesāšanās izdevumus starp tām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot savu prasību, prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par procedūras neievērošanu jeb procedūras pārkāpumu, jo tā uzskata, ka šajā lietā neesot tikusi ievērota procedūra atceltā tiesību akta aizvietošanai, tā kā atceltā akta, proti, Regulas (ES) Nr. 689/2013 (2013. gada 18. jūlijs), ar ko nosaka eksporta kompensācijas par mājputnu gaļu (OV 2013, L 196, 13. lpp.), autore bija Komisija, bet jauno regulu, pamatojoties uz atšķirīgu tekstu, 2018. gada 18. septembrī pieņēma Padome.

                  2.

                  Otrais pamats ir par noteikuma par formas prasību paralēlismu pārkāpumu, jo, pirmkārt, jauno regulu esot pieņēmusi nevis Komisija, bet Padome, un, otrkārt, Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komitejai esot bijis jāpalīdz Komisijai.

                  3.

                  Trešais pamats ir par apstrīdētās regulas juridiskā pamata neesamību, jo ar LESD 43. panta 3. punktu, kurš tika izmantots kā vienīgais iespējamais juridiskais pamats apstrīdētās regulas pieņemšanai, Padomei neesot piešķirtas tiesības pieņemt šādu regulu. Līdz ar to nepastāvot juridiskais pamats, kas ļautu Padomei pieņemt aktu mājputnu gaļas eksporta kompensāciju noteikšanai.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par procedūras neievērošanu, jo, lai izpildītu Tiesas 2017. gada 20. septembra spriedumu Tilly-Sabco/Komisija (C-183/16 P, EU:C:2017:704), Komisijai pašai esot bijis jāpieņem atceltās regulas aizvietojošais akts, un nevis jālūdz Padomei pieņemt aktu “tās vietā”.

                  5.

                  Piektais pamats ir par nepietiekamu vai kļūdainu pamatojumu gan pēc formas – jo apstrīdētajā regulā netiekot paskaidrots, nedz kādēļ bija jālūdz Padomei pieņemt šo tekstu, nedz kāpēc un kā LESD 43. panta 3. punkts bija vienīgais juridiskais pamats, kas ļāva to pieņemt–, gan pēc būtības, lai noteiktu kompensācijas likmi, jo Padome, tāpat kā iepriekš Komisija, neesot veikusi nekādu ekonomisko analīzi.

                  6.

                  Sestais pamats ir par apstrīdētās regulas pretrunīgumu, jo Padome to esot pieņēmusi, nepārdomājot un neanalizējot, pēc tādas pat identiskas regulas un balstoties uz kļūdainu un spēkā neesošu juridisko pamatu, un tātad neņemot vērā iepriekš minēto Tiesas spriedumu.

            Prasītāja uzskata, ka šīs jaunās Regulas (ES) Nr. 2018/1277 atcelšana dod tiesības lūgt Padomei atlīdzināt zaudējumus, kas tai ir radušies regulas pieņemšanas dēļ. Pakārtoti, prasītāja izvirza prasību par līgumtiesisko atbildību pret Komisiju, kas ir pamatā šai jaunajai atceļamajai regulai. Visbeidzot, vēl pakārtotāk, tā lūdz Vispārējo tiesu atzīt Padomes un Komisijas kopējo solidāro atbildību, ņemot vērā, ka abas iestādes ir izdarījušas atšķirīgus pārkāpumus.


title: Lieta T-714/18: Prasība, kas celta 2018. gada 4. decembrī – Adraces/Komisija

text:
               11.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/25

      Prasība, kas celta 2018. gada 4. decembrī – Adraces/Komisija
      (Lieta T-714/18)
      (2019/C 54/38)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Associação para o Desenvolvimento da Raia Centro Sul – Adraces (Vila Velha de Ródão, Portugāle) (pārstāvji: G. Anastácio, D. Pirra Xarepe, J. Whyte un M. Barros Silva, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2018. gada 26. septembra Lēmumu ARES (2018) 4940694 par Sadarbības pamatnolīguma Nr. COM/LIS/ED/2018-2020_1 izbeigšanu un piespriest Komisijai atjaunot prasītājas agrāko stāvokli.

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats – tiesiskās drošības principa pārkāpums, jo Komisija ir vienpusēji atkāpusies no publiskā iepirkuma līguma, šādu rīcību nekādi nedz pamatodama, nedz attaisnodama.

                  2.

                  Otrais pamats – labticības principa pārkāpums, jo, iekļaudama minētajā pamatnolīgumā vispārīgu atkāpšanās klauzulu, saskaņā ar kuru tā drīkst šo pamatnolīgumu patvaļīgi izbeigt bez vajadzības šādu rīcību nedz pamatot, nedz attaisnot, Komisija ir ļaunprātīgi izmantojusi pilnvaras un nav ievērojusi ikvienu (gan publiski tiesisko, gan privāttiesisko) līgumattiecību pamatā esošo interešu līdzsvaru.

                  3.

                  Trešais pamats – publiskā iepirkuma līgumu jomā administrācijai saistošā privātpersonu tiesību un leģitīmo interešu ievērošanas principa pārkāpums, jo Komisija vienpusēji gluži patvaļīgi un bez jebkāda pamatojuma ir atkāpusies no minētā pamatnolīguma, lai gan šādi rīkoties aizliedz princips pacta sunt servanda.

                  4.

                  Ceturtais pamats – labas pārvaldības pienākuma neizpilde, jo Komisija no minētā pamatnolīguma ir atkāpusies vienīgi kāda avīzes raksta dēļ, pietiekami sīki neizvērtējusi konkrēto gadījumu, un šāda rīcība acīmredzami ir sliktas pārvaldības izpausme.

                  5.

                  Piektais pamats – samērīguma principa pārkāpums, jo Komisija bez nekāda pamatojuma un attaisnojuma ir atkāpusies no minētā pamatnolīguma, reaģējot uz kāda prasītājas darbinieka notiesāšanu par viltošanas un krāpšanas nodarījumiem, kuriem nav nekā kopīga nedz ar prasītājas darbību, nedz ar Komisijas pilnvarām un kompetenci.