title: Lieta T-275/19: Prasība, kas celta 2019. gada 24. aprīlī — PNB Banka u.c./ECB

text:
                  24.6.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 213/69

         Prasība, kas celta 2019. gada 24. aprīlī — PNB Banka u.c./ECB
         (Lieta T-275/19)
         (2019/C 213/67)
         Tiesvedības valoda — angļu

            Lietas dalībnieki

            Prasītāji: PNB Banka AS (Rīga, Latvija),  CR (*1)
            ,  CT (*1)
             (pārstāvji: O. Behrends un M. Kirchner, advokāti)

            Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

            Prasījumi

         Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                     —

                     atcelt ECB 2019. gada 14. februāra lēmumu veikt pārbaudi uz vietas PNB Banka AS un tās grupā ietilpstošo sabiedrību telpās;

                     —

                     piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pamati un galvenie argumenti

         Prasības atbalstam prasītāji izvirza desmit prasības pamatus.

                     1.

                     Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka lēmuma veikt pārbaudi uz vietas pieņemšanas laikā ECB nebija uzskatāma par kompetento uzraudzības iestādi attiecībā uz PNB Banka AS.

                     2.

                     Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nebija “vajadzīgs” VUM regulas (1) 12. panta izpratnē.

                     3.

                     Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav pienācīgi izmantojusi savu rīcības brīvību saskaņā ar VUM regulas 12. panta 1. punktu.

                     4.

                     Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi samērīguma principu.

                     5.

                     Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi prasītāju tiesības tikt uzklausītiem.

                     6.

                     Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi savu pienākumu uzmanīgi un objektīvi pārbaudīt un izvērtēt visus būtiskos konkrētās lietas aspektus.

                     7.

                     Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi pienākumu sniegt pietiekamu pamatojumu savam lēmumam.

                     8.

                     Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principus.

                     9.

                     Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu un diskriminējoši izturējusies attiecībā uz prasītājiem.

                     10.

                     Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi VUM regulas 19. pantu un preambulas 75. apsvērumu un ir pieļāvusi pilnvaru nepareizu izmantošanu.

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.

            (1)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).


title: Lieta T-277/19: Prasība, kas celta 2019. gada 26. aprīlī — BK/Eiropas Patvēruma atbalsta birojs

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/71

      Prasība, kas celta 2019. gada 26. aprīlī — BK/Eiropas Patvēruma atbalsta birojs
      (Lieta T-277/19)
      (2019/C 213/68)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: BK (pārstāvji: B. Christianos, A. Skoulikis un D. Karagkounis, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (EASO)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto iecēlējinstitūcijas lēmumu, kura saturs ir izklāstīts Administrācijas departamenta vadītāja 2018. gada 20. septembra e-pastā, un vienlaikus arī iecēlējinstitūcijas implicīto lēmumu par prasītāja sūdzības noraidīšanu. Līdz ar to EASO būs ar atpakaļejošu spēku jāveic [Vispārējās tiesas] nolēmuma izpildei vajadzīgie pasākumi LESD 266. panta izpratnē;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats — tiesiskās paļāvības principa pārkāpums.

                  2.

                  Otrais pamats — pamatojuma nenorādīšana un līdz ar to būtiska procedūras noteikuma pārkāpums LESD 263. panta izpratnē.

                  3.

                  Trešais pamats — apstrīdētā lēmuma nepietiekams pamatojums, kurā ir saturiska kļūda.

                  4.

                  Ceturtais pamats — kļūda tiesību piemērošanā, jo lēmumā netiek ņemtas vērā līdzstrādnieka intereses un netiek pildīts administrācijas rūpības pienākums attiecībā pret saviem darbiniekiem.


title: Lieta T-280/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. aprīlī — Highgate Capital Management/Komisija

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/73

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. aprīlī — Highgate Capital Management/Komisija
      (Lieta T-280/19)
      (2019/C 213/70)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Highgate Capital Management LLP (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: M. Struys, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītājas sūdzība (Lieta SA.53105 — apgalvotais atbalsts, kas Eurobank Ergasias esot sniegts, pārdodot Piraeus Bank Bulgaria), vismaz tiktāl, ciktāl tas attiecas uz pārstrukturēšanas saistību pārkāpumu lietā SA.43364 un lietā SA.43363;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmajā pamatā ir apgalvots, ka Komisijas lēmumā ir pārkāpti būtiski procedūras noteikumi un:

                              —

                              Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (1), 24. panta 2. punkts un Paraugprakses kodeksa par valsts atbalsta pārbaudes procedūru izpildi (2) 72. punkts,

                              —

                              prasītājas tiesības tikt uzklausītai;

                              —

                              pienākums norādīt pamatojumu atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. pantam un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punktam;

                              —

                              Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā paredzētās prasītāja pārsūdzības tiesības.

                  2.

                  Otrajā pamatā ir apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini secinājusi, ka (i) saistības lietā SA.43364 attiecībā uz valsts atbalstu, ko saņēmusi Piraeus Bank, un (ii) saistības lietā SA.43363 attiecībā uz valsts atbalstu, ko saņēmusi Eurobank Ergasias, nebija piemērojamas rationae temporis, jo Piraeus Bank Bulgaria pārdošana noslēgsies pēc 2018. gada 31. decembra.

         (1)  OV 2015, L 248, 9. lpp.

         (2)  OV 2018, C 253, 14. lpp.


title: Lieta T-282/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. aprīlī — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi pret EUIPO — Filotas Bellas & Yios (“Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927”)

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/75

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. aprīlī — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi pret EUIPO — Filotas Bellas & Yios (“Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927”)
      (Lieta T-282/19)
      (2019/C 213/72)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji: S. Malynicz QC (Queen’s Counsel), S. Baran, Barrister un V. Marsland, Solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: Filotas Bellas & Yios AE (Aleksandrija (Imatija) [Alexandreia Imathias], Grieķija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927” — Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 172 276

         Process EUIPO: anulēšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 15. februāra lēmums lietā R 2295/2017-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas izdevumus saistībā ar anulēšanas procesu.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-286/19: Prasība, kas celta 2019. gada 3. maijā — Azarov/Padome

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/78

      Prasība, kas celta 2019. gada 3. maijā — Azarov/Padome
      (Lieta T-286/19)
      (2019/C 213/74)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Mykola Yanovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji: G. Lansky un A. Egger, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piemērojot LESD 263. pantu, atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/354 (2019. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2019, L 64, 7. lpp.), kā arī Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/352 (2019. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2019, L 64, 1. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantam noteikt atsevišķus procesa organizatoriskos pasākumus un it īpaši

                              a)

                              uzdot Padomei iesniegt dokumentus par tiesību uz aizstāvību un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību ievērošanas pārbaudi, kā arī dokumentus par pārmetumu pamatotības pārbaudi;

                              b)

                              uzdot EĀDD iesniegt dokumentus par tiesību uz aizstāvību un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību ievērošanas pārbaudi, kā arī dokumentus par pārmetumu pamatotības pārbaudi; kā arī

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktam.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai tiek izvirzīts viens pamats, ar ko tiek apgalvots, ka apstrīdētajos tiesību aktos ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.
      Prasītājs vispirms apgalvo, ka atbildētāja nav izpildījusi savus formālos pārbaudes pienākumus, it īpaši attiecībā uz patstāvīgu pārbaudi, piekritības pārbaudi un tiesību uz aizstāvību, kā arī tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā ievērošanu. Šajā ziņā atbildētāja neesot izpildījusi prasības, ko Tiesa ir izvirzījusi 2018. gada 19. decembra spriedumā Azarov/Padome (C-530/17 P, EU:C:2018:1031).
      Papildus tam prasītājs apgalvo, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā nav pārbaudījusi, vai pret prasītāju izvirzītie pārmetumi ir pamatoti.


title: Lieta T-288/19: Prasība, kas celta 2019. gada 3. maijā — Divaro/EUIPO — Grendene (“IPANEMA”)

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/79

      Prasība, kas celta 2019. gada 3. maijā — Divaro/EUIPO — Grendene (“IPANEMA”)
      (Lieta T-288/19)
      (2019/C 213/75)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Divaro, SA (Oviedo, Spānija) (pārstāvji: M. Santos Quintana un M. A. Fernández Munárriz, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Grendene, SA (Sobral, Brazīlija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “IPANEMA” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 14 180 038

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 22. februāra lēmums lietā R 1785/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt EUIPO Apelācijas padomes 2019. gada 22. februāra lēmumu lietā R 1785/2018-2;

                  —

                  atcelt Iebildumu nodaļas 2018. gada 10. jūlija lēmumu (iebildumi B 2 598 285);

                  —

                  reģistrēt apstrīdēto Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 14 180 038 attiecībā uz visām precēm, uz kurām attiecas reģistrācijas pieteikums;

                  —

                  piespriest atbildētājam segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-290/19: Prasība, kas celta 2019. gada 3. maijā — Stada Arzneimittel/EUIPO (Divu viena otrai pretī izvietotu sarkanu izliektu līniju attēls)

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/80

      Prasība, kas celta 2019. gada 3. maijā — Stada Arzneimittel/EUIPO (Divu viena otrai pretī izvietotu sarkanu izliektu līniju attēls)
      (Lieta T-290/19)
      (2019/C 213/76)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Vācija) (pārstāvji: J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes (divu viena otrai pretī izvietotu sarkanu izliektu līniju attēls) starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — reģistrācijas pieteikums Nr. 1 375 540

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 13. februāra lēmums lietā R 1918/2018-5

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-295/19: Prasība, kas celta 2019. gada 3. maijā — Klymenko/Padome

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/80

      Prasība, kas celta 2019. gada 3. maijā — Klymenko/Padome
      (Lieta T-295/19)
      (2019/C 213/77)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Maskava, Krievija) (pārstāvji: M. Phelippeau, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka Oleksandr Viktorovych Klymenko prasība ir pieņemama;

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Padomes Lēmumu 2019/354 (2019. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/352 (2019. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. un 91. pantam.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, jo apstrīdētie akti neesot pietiekami pamatoti.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kuras garantē Eiropas Savienības tiesību pamatprincipi un kuras ir atzītas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, kā arī Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav juridiskā pamata, jo Līguma par Eiropas Savienību 29. pants nevar būt juridiskais pamats ierobežojošam pasākumam, kas noteikts attiecībā pret prasītāju.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo prasītājs esot sniedzis pierādījumus, kas apliecina, ka nav pietiekama faktiska pamata, uz ko varētu balstīt jebkādu kriminālprocesu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz īpašumu, kas ir Savienības tiesību pamatprincips, kurš ir aizsargāts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Papildu protokola 1. pantā.


title: Lieta T-296/19: Prasība, kas celta 2019. gada 6. maijā — Sumol + Compal Marcas/EUIPO — Heretat Mont-Rubi (“SUM011”)

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/82

      Prasība, kas celta 2019. gada 6. maijā — Sumol + Compal Marcas/EUIPO — Heretat Mont-Rubi (“SUM011”)
      (Lieta T-296/19)
      (2019/C 213/78)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugāle) (pārstāvji: J. Pimenta un A. Sebastião, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrā procesa Apelācijas padomē dalībniece: Heretat Mont-Rubi, SA (Font-Rubi, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SUM011” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 13 761 168
      Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 12. februāra lēmums lietā R 1662/2018-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu un uzdot noraidīt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 13 761 168“SUM011” attiecībā uz pārējiem pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 39. klasē;

                  —

                  piespriest pārējiem lietas dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus, kas radušies iebildumu procesā un apelācijas procesā EUIPO.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-508/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 30. aprīļa rīkojums — OLX/EUIPO — Stra (“STRADIA”)

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/83

      Vispārējās tiesas 2019. gada 30. aprīļa rīkojums — OLX/EUIPO — Stra (“STRADIA”)
      (Lieta T-508/18) (1)

      (2019/C 213/79)
      Tiesvedības valoda — angļu
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 373, 15.10.2018.


title: Lieta T-543/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 30. aprīļa rīkojums — XK/Komisija

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/83

      Vispārējās tiesas 2019. gada 30. aprīļa rīkojums — XK/Komisija
      (Lieta T-543/18) (1)

      (2019/C 213/80)
      Tiesvedības valoda — franču
      Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta T-546/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 30. aprīļa rīkojums — XM u.c./Komisija

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/83

      Vispārējās tiesas 2019. gada 30. aprīļa rīkojums — XM u.c./Komisija
      (Lieta T-546/18) (1)

      (2019/C 213/81)
      Tiesvedības valoda — franču
      Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta T-572/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 30. aprīļa rīkojums — YS/Komisija

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/84

      Vispārējās tiesas 2019. gada 30. aprīļa rīkojums — YS/Komisija
      (Lieta T-572/18) (1)

      (2019/C 213/84)
      Tiesvedības valoda — franču
      Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 408, 12.11.2018.


title: Lieta C-24/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst/Republik Österreich (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Pilnīgs aizliegums diskriminēt vecuma dēļ — Direktīva 2000/78/EK — Profesionālās pieredzes, kas iegūta līdz 18 gadu vecuma sasniegšanai, izslēgšana — Jauna atalgojuma un virzības sistēma — Atšķirīgas attieksmes saglabāšana — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — LESD 45. pants — Regula (ES) Nr. 492/2011 — 7. panta 1. punkts — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta daļēja iepriekšējo nodarbinātības laikposmu ņemšana vērā)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/2

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst/Republik Österreich
      (Lieta C-24/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Pilnīgs aizliegums diskriminēt vecuma dēļ - Direktīva 2000/78/EK - Profesionālās pieredzes, kas iegūta līdz 18 gadu vecuma sasniegšanai, izslēgšana - Jauna atalgojuma un virzības sistēma - Atšķirīgas attieksmes saglabāšana - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - LESD 45. pants - Regula (ES) Nr. 492/2011 - 7. panta 1. punkts - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta daļēja iepriekšējo nodarbinātības laikposmu ņemšana vērā)
      (2019/C 230/02)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst

         Atbildētāja: Republik Österreich

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 1., 2. un 6. pants, skatot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā tas, kas tiek aplūkots pamatlietā, kas stājas spēkā ar atpakaļejošu datumu un ar ko, lai izbeigtu diskrimināciju vecuma dēļ, ir paredzēta dienestā esošo līgumdarbinieku pārcelšana uz jaunu atalgojuma un virzības sistēmu, kuras ietvaros šo ierēdņu sākotnējai klasifikācijai noteicošais ir pēdējais atalgojums, ko viņi ir saņēmuši saskaņā ar agrāko sistēmu.

                  2)

                  Gadījumā, ja valsts tiesību normas nevar interpretēt tā, lai tās atbilstu Direktīvai 2000/78, valsts tiesai savas kompetences ietvaros ir pienākums nodrošināt tiesību aizsardzību, kas indivīdiem izriet no šīs direktīvas, un garantēt tās pilnīgu iedarbību, vajadzības gadījumā atstājot nepiemērotu ikvienu tai pretrunā esošu valsts tiesību normu. Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi — ja ir konstatēta Savienības tiesībām pretrunā esoša diskriminācija un kamēr nav veikti pasākumi vienlīdzīgas attieksmes atjaunošanai, vienlīdzīgas attieksmes atjaunošana tādā gadījumā kā pamatlietā aplūkotais nozīmē, ka līgumdarbiniekiem, kas agrākajā atalgojuma un virzības sistēmā bija nelabvēlīgā situācijā, ir jāpiešķir tādas pašas priekšrocības kā tās, kuras ir varējuši izmantot līgumdarbinieki, kas šajā sistēmā bija labvēlīgā situācijā, gan attiecībā uz nodarbinātības laikposmu, kas ir pabeigti pirms 18 gadu vecuma, vērā ņemšanu, gan attiecībā uz virzību atalgojuma skalā, un līdz ar to — ka diskriminētajiem līgumdarbiniekiem ir jāpiešķir finansiāla kompensācija, kas atbilst starpībai starp atalgojuma summu, kuru attiecīgajam līgumdarbiniekam būtu bijis jāsaņem, ja viņam nebūtu piemērota diskriminējoša attieksme, un atalgojuma summu, ko viņš ir faktiski saņēmis.

                  3)

                  LESD 45. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru, nosakot līgumdarbinieka atalgojumu noteicošo izdienas stāžu, iepriekšējie nodarbinātības laikposmi darba attiecībās ar kādas Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalsts, Turcijas Republikas vai Šveices Konfederācijas pašvaldību vai pašvaldību apvienību, vai arī ar Savienības struktūrvienību vai starpvalstu organizāciju, kuras dalībniece ir Austrijas Republika, vai ar līdzīgām struktūrām tiek ņemti pilnā apmērā, bet jebkurš cits iepriekšējais nodarbinātības laikposms tiek ņemts vērā tikai maksimāli desmit gadu apmērā un tad, ja šī nodarbinātība ir atbilstīga.

         (1)  OV C 112, 10.4.2017.


title: Lieta C-396/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Martin Leitner/Landespolizeidirektion Tirol (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums — Direktīva 2000/78/EK — Profesionālās pieredzes, kas iegūta pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas, neieskaitīšana — Jauna atalgojuma un virzības sistēma — Atšķirīgās attieksmes saglabāšana — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants — Pamatojumi)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/3

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Martin Leitner/Landespolizeidirektion Tirol
      (Lieta C-396/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums - Direktīva 2000/78/EK - Profesionālās pieredzes, kas iegūta pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas, neieskaitīšana - Jauna atalgojuma un virzības sistēma - Atšķirīgās attieksmes saglabāšana - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Pamatojumi)
      (2019/C 230/03)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Martin Leitner

         Atbildētāja: Landespolizeidirektion Tirol

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 1., 2. un 6. pants, tos lasot kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kāds pamatlietā ir stājies spēkā ar atpakaļejošu datumu un kurā nolūkā izbeigt diskrimināciju vecuma dēļ paredzēts pārcelt dienestā esošos ierēdņus uz jauno atalgojuma un virzības sistēmu, kuras ietvaros pirmā šo ierēdņu klasifikācija tiek noteikta, ņemot vērā viņu pēdējo saņemto atalgojumu atbilstoši iepriekšējai sistēmai.

                  2)

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants un Direktīvas 2000/78 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, tiek samazināts valsts tiesu īstenojamās pārbaudes apjoms, izslēdzot jautājumus saistībā ar “pārejas summas” pamatojumu, ko aprēķina pēc iepriekšējās atalgojuma un virzības sistēmas normām.

                  3)

                  Gadījumā, kad valsts tiesību normas nevar interpretēt ar Direktīvu 2000/78 saderīgā veidā, valsts tiesai savas kompetences ietvaros ir jānodrošina no šīs direktīvas izrietošā personu tiesiskā aizsardzība un jāgarantē šī akta pilnīga iedarbība, vajadzības gadījumā atstājot nepiemērotas jebkādas tiem pretrunā esošas valsts tiesību normas. Savienības tiesības šajā ziņā ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja ir konstatēta Savienības tiesībām pretēja diskriminācija un tik ilgi, kamēr vienlīdzīgu attieksmi atjaunojošie pasākumus nav pieņemti, vienlīdzīgas attieksmes atjaunošana tādā gadījumā, kāds ir pamatlietā aplūkotais, nozīmē piešķirt ierēdņiem, kurus nelabvēlīgi ietekmējusi iepriekšējā atalgojuma un virzības sistēma, tādas pašas priekšrocības, kādas varēja gūt ierēdņi, kurus šī sistēma ir ietekmējusi labvēlīgi, gan attiecībā uz dienesta perioda, kas pabeigts pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas, ņemšanu vērā, gan uz virzību atalgojuma skalā, un līdz ar to — piešķirt finansiālu kompensāciju diskriminētajiem ierēdņiem, sedzot starpību starp atalgojuma summu, kuru attiecīgais ierēdnis būtu saņēmis, ja pret viņu nebūtu bijusi diskriminējoša attieksme, un to atalgojuma summu, kuru tas ir faktiski saņēmis.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta C-431/17: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 7. maija spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil/Dikigorikos Syllogos Athinon (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 98/5/EK — Piekļuve advokāta profesijai — Mūks, kas advokāta profesionālo kvalifikāciju ieguvis citā dalībvalstī, kura nav uzņēmēja dalībvalsts — 3. panta 2. punkts — Nosacījums reģistrācijai uzņēmējas dalībvalsts kompetentajā iestādē — Apliecinājums par reģistrāciju mītnes dalībvalsts kompetentajā iestādē — Reģistrācijas atteikums — Profesionālās ētikas normas — Mūka statusa nesavienojamība ar advokāta profesijas praktizēšanu)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/4

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 7. maija spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil/Dikigorikos Syllogos Athinon
      (Lieta C-431/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 98/5/EK - Piekļuve advokāta profesijai - Mūks, kas advokāta profesionālo kvalifikāciju ieguvis citā dalībvalstī, kura nav uzņēmēja dalībvalsts - 3. panta 2. punkts - Nosacījums reģistrācijai uzņēmējas dalībvalsts kompetentajā iestādē - Apliecinājums par reģistrāciju mītnes dalībvalsts kompetentajā iestādē - Reģistrācijas atteikums - Profesionālās ētikas normas - Mūka statusa nesavienojamība ar advokāta profesijas praktizēšanu)
      (2019/C 230/04)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Iesniedzējtiesa

         Symvoulio tis Epikrateias

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil

         Atbildētāja: Dikigorikos Syllogos Athinon

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/5/EK (1998. gada 16. februāris) par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija, 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību akti, ar kuriem advokātam — kurš ir mūks un ir reģistrēts kā advokāts mītnes dalībvalsts kompetentajā iestādē — reģistrēties uzņēmējas dalībvalsts kompetentajā iestādē, lai tur praktizētu ar mītnes valsts profesijas nosaukumu, tiek liegts tāpēc, ka šajos tiesību aktos ir paredzēts, ka mūka statuss nav savienojams ar praktizēšanu advokāta profesijā.

         (1)  OV C 309, 18.9.2017.


title: Lieta C-494/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Corte di Appello di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR/Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Darbs uz noteiktu laiku — Ar publiskā sektora darba devēju noslēgti līgumi — Pasākumi, lai sodītu par uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu — Darba tiesisko attiecību pārveidošana par darba tiesiskajām attiecībām uz nenoteiktu laiku — Pārveidošanas atpakaļejoša spēka ierobežojums — Finansiālas atlīdzības neesamība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/5

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Corte di Appello di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR/Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti
      (Lieta C-494/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Darbs uz noteiktu laiku - Ar publiskā sektora darba devēju noslēgti līgumi - Pasākumi, lai sodītu par uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu - Darba tiesisko attiecību pārveidošana par darba tiesiskajām attiecībām uz nenoteiktu laiku - Pārveidošanas atpakaļejoša spēka ierobežojums - Finansiālas atlīdzības neesamība)
      (2019/C 230/06)
      Tiesvedības valoda –itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte di Appello di Trento

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR

         Atbildētāji: Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

         Rezolutīvā daļa

      1999. gada 18. martā noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts pielikumā Padomes Direktīvai 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kuru piemērojušas valsts augstākās tiesas un kurā publiskā sektora pasniedzējiem, kuru darba attiecības uz noteiktu laiku ir pārveidotas par darba attiecībām uz nenoteiktu laiku ar ierobežotu atpakaļejošu spēku, ir izslēgtas jebkādas tiesības uz finansiālu atlīdzību secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgas izmantošanas dēļ, ja šāda pārveidošana nav ne neskaidra, ne neparedzama, ne arī nedroša un ja darba stāža, kas iegūts saskaņā ar secīgiem darba līgumiem uz noteiktu laiku, ņemšanas vērā ierobežojums ir samērīgs pasākums, lai sodītu par šo ļaunprātīgo izmantošanu, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 374, 6.11.2017.


title: Lieta C-568/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/L. W. Geelen (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Sestā direktīva 77/388/EEK — 9. panta 2. punkta c) un e) apakšpunkts — Direktīva 2006/112/EK — 52. panta a) punkts — 56. panta 1. punkta k) apakšpunkts — Pakalpojumu sniegšana — Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vieta — Nodokļu piesaiste — Tiešraidē internetā filmēti un pārraidīti interaktīvi erotiski priekšnesumi — Izklaides darbība — Jēdziens — Vieta, kur pakalpojumi tiek faktiski sniegti)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/L. W. Geelen
      (Lieta C-568/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Sestā direktīva 77/388/EEK - 9. panta 2. punkta c) un e) apakšpunkts - Direktīva 2006/112/EK - 52. panta a) punkts - 56. panta 1. punkta k) apakšpunkts - Pakalpojumu sniegšana - Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vieta - Nodokļu piesaiste - Tiešraidē internetā filmēti un pārraidīti interaktīvi erotiski priekšnesumi - Izklaides darbība - Jēdziens - Vieta, kur pakalpojumi tiek faktiski sniegti)
      (2019/C 230/08)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

         Atbildētājs: L. W. Geelen

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2002/38/EK (2002. gada 7. maijs), 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmais ievilkums un Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 52. pants a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda kompleksu pakalpojumu sniegšana kā pamatlietā, kas ietver tiešraidē internetā filmētu un pārraidītu interaktīvu erotisku priekšnesumu piedāvāšanu, ir “izklaides darbība” šo tiesību normu izpratnē, kas ir jāuzskata par “faktiski sniegtu” šo tiesību normu izpratnē vietā, kur ir pakalpojumu sniedzēja saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta vai pastāvīga iestāde, no kuras tiek sniegti šie pakalpojumi, vai, ja tādas nav, viņa pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta.

                  2)

                  Sestās direktīvas 77/388, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/38, 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta divpadsmitais ievilkums un Direktīvas 2006/112 56. panta 1. punkta k) apakšpunkts, tos lasot kopsakarā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1777/2005 (2005. gada 17. oktobris), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 77/388, 11. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu pakalpojumu sniegšana kā pamatlietā, kas ietver tiešraidē internetā filmētu un pārraidītu interaktīvu erotisku priekšnesumu piedāvāšanu, neietilpst šo tiesību normu piemērošanas jomā, jo šie pakalpojumi tiek sniegti saņēmējiem, kuri visi atrodas šo pakalpojumu sniedzēja dalībvalstī.

         (1)  OV C 424, 11.2.2017.


title: Lieta C-631/17: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SF/Inspecteur van de Belastingdienst (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EK) Nr. 883/2004 — 11. panta 3. punkta e) apakšpunkts — Dalībvalsts valstspiederīgais, kas strādā par jūrnieku uz kuģa, kurš kuģo ar trešās valsts karogu — Darba devējs, kurš reģistrēts dalībvalstī, kas nav darba ņēmēja dzīvesvietas dalībvalsts — Piemērojamo tiesību aktu noteikšana)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/9

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SF/Inspecteur van de Belastingdienst
      (Lieta C-631/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 11. panta 3. punkta e) apakšpunkts - Dalībvalsts valstspiederīgais, kas strādā par jūrnieku uz kuģa, kurš kuģo ar trešās valsts karogu - Darba devējs, kurš reģistrēts dalībvalstī, kas nav darba ņēmēja dzīvesvietas dalībvalsts - Piemērojamo tiesību aktu noteikšana)
      (2019/C 230/10)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: SF

         Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 465/2012 (2012. gada 22. maijs), 11. panta 3. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda situācija kā pamatlietā, kurā persona, strādājot par jūrnieku pie dalībvalstī reģistrēta darba devēja uz kuģa, kas kuģo ar trešās valsts karogu ārpus Eiropas Savienības teritorijas, ir saglabājusi savu dzīvesvietu savā izcelsmes dalībvalstī, ietilpst minētās tiesību normas piemērošanas jomā un tādējādi piemērojamie valsts tiesību akti ir šīs personas dzīvesvietas dalībvalsts tiesību akti.

         (1)  OV C 63, 19.2.2018.


title: Lieta C-712/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Commissione Tributaria Regionale di Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Fiktīvi darījumi — Nodokļa atskaitīšanas neiespējamība — Rēķina izsniedzēja pienākums samaksāt tajā norādīto PVN — Naudas sods apmērā, kas atbilst nepamatoti atskaitītajam PVN — Saderīgums ar PVN neitralitātes un samērīguma principiem)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Commissione Tributaria Regionale di Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
      (Lieta C-712/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Fiktīvi darījumi - Nodokļa atskaitīšanas neiespējamība - Rēķina izsniedzēja pienākums samaksāt tajā norādīto PVN - Naudas sods apmērā, kas atbilst nepamatoti atskaitītajam PVN - Saderīgums ar PVN neitralitātes un samērīguma principiem)
      (2019/C 230/11)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Commissione Tributaria Regionale di Lombardia

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: EN.SA. Srl

         Atbildētāja: Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Tādā situācijā kā pamatlietā, kad fiktīvi elektroenerģijas apļveida pārdošanas darījumi starp vieniem un tiem pašiem tirgus dalībniekiem par vienām un tām pašām summām nav radījuši nodokļu ieņēmumu zaudējumus, Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, to skatot atbilstoši neitralitātes un samērīguma principiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ir izslēgta ar fiktīviem darījumiem saistīta pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atskaitīšana, vienlaikus uzliekot par pienākumu personām, kas rēķinā ir norādījušas šo PVN, samaksāt šo nodokli, tostarp attiecībā uz fiktīvu darījumu, ar nosacījumu, ka atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam ir iespējams koriģēt no šī pienākuma izrietošo nodokļu parādu, kad rēķina izsniedzējs, kurš nav rīkojies godprātīgi, savlaicīgi pilnībā ir novērsis nodokļu ieņēmumu zaudējumu risku, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  2)

                  Samērīguma un pievienotās vērtības nodokļa (PVN) neitralitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā tiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma, atbilstoši kurai par prettiesisku PVN atskaitīšanu ir piemērojams naudas sods atskaitītās summas apmērā.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta C-170/18 P: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 15. maija spriedums — CJ/Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (ECDC) (Apelācija — Civildienests — Līgumdarbinieks — Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs — Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums — Līguma izbeigšana — Eiropas Savienības Civildienesta tiesas sprieduma izpilde — Sprieduma, ar kuru ir atcelts tiesību akts, res judicata spēks — Ierobežojumi)

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 15. maija spriedums — CJ/Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (ECDC)
      (Lieta C-170/18 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Līgumdarbinieks - Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Līguma izbeigšana - Eiropas Savienības Civildienesta tiesas sprieduma izpilde - Sprieduma, ar kuru ir atcelts tiesību akts, res judicata spēks - Ierobežojumi)
      (2019/C 255/14)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: CJ (pārstāvis: V. Kolias, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (ECDC) (pārstāvji: J. Mannheim un A. Daume, pārstāvji, kuriem palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  CJ atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 301, 27.8.2018.


title: Lieta C-226/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. maija spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Krohn & Schröder GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — 212.a pants — Importa procedūras — Muitas parāds — Atbrīvojums no nodokļa — Dempings — Subsīdijas — Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (elementu) imports — Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1238/2013 un (ES) Nr. 1239/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu — Atbrīvojumi no nodokļa)

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/13

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. maija spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Krohn & Schröder GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
      (Lieta C-226/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 212.a pants - Importa procedūras - Muitas parāds - Atbrīvojums no nodokļa - Dempings - Subsīdijas - Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (elementu) imports - Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1238/2013 un (ES) Nr. 1239/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu - Atbrīvojumi no nodokļa)
      (2019/C 255/16)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Krohn & Schröder GmbH

         Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 648/2005 (2005. gada 13. aprīlis), 212.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams atbrīvojumiem no antidempinga un kompensācijas maksājumiem, kas attiecīgi paredzēti Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1238/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīta kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu, 3. panta 1. punktā un Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1239/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas, 2. panta 1. punktā.

                  2)

                  Regulas Nr. 2913/92, kas grozīta ar Regulu Nr. 648/2005, 212.a punkts ir jāinterpretē tādējādi — ja tas ir piemērojams muitas parādam, kas radies saskaņā ar grozītās Regulas Nr. 2913/92 204. panta 1. punktu, jo ir pārsniegts šis regulas 49. panta 1. punktā paredzētais termiņš, Īstenošanas regulas Nr. 1238/2013 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā un Īstenošanas regulas Nr. 1239/2013 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais nosacījums nav izpildīts, ja uzņēmums, kas ir saistīts ar Komisijas Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES (2013. gada 4. decembris), ar ko apstiprina tādu saistību pieņemšanu, kuras piedāvātas saistībā ar antidempinga un antisubsidēšanas procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu galīgo pasākumu piemērošanas periodā, pielikumā norādīto uzņēmumu, kas ražoja un nosūtīja attiecīgās preces un izrakstīja rēķinu par tām, nedz darbojās kā attiecīgo preču importētājs, nedz nodrošināja preču laišanu brīvā apgrozībā, pat ja tam bija nodoms to darīt un tas bija uzņēmums, kuram preces faktiski tika piegādātas.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta C-235/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 15. maija spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vega International Car Transport and Logistic — Trading GmbH/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 135. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Preču piegāde — Atbrīvojumi citām darbībām — Kredītu piešķiršana un kredītu starpniecība — Degvielas kartes)

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/14

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 15. maija spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vega International Car Transport and Logistic — Trading GmbH/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
      (Lieta C-235/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 135. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Preču piegāde - Atbrīvojumi citām darbībām - Kredītu piešķiršana un kredītu starpniecība - Degvielas kartes)
      (2019/C 255/17)
      Tiesvedības valoda — poļu

         Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vega International Car Transport and Logistic — Trading GmbH

         Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie to, ka mātesuzņēmums savu meitasuzņēmumu rīcībā nodod degvielas kartes, kas pēdējiem minētajiem dod iespēju uzpildīt degvielu transportlīdzekļos, kuru nogādāšanu tie nodrošina, var kvalificēt kā kredītu piešķiršanas pakalpojumu, kas atbrīvots no pievienotās vērtības nodokļa, minētās normas izpratnē.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta C-306/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 15. maija spriedums (Krajský soud v Ostravě — pobočka v Olomouci (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — KORADO, a.s./Generální ředitelství cel (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Metinātas tērauda detaļas — Centrālapkures radiatori, kuriem neizmanto elektrisko sildīšanu — Pozīcijas 7307 un 7322 — Jēdzieni radiatoru “daļas” un “savienotājelementi caurulēm” — Īstenošanas regula (ES) 2015/23 — Spēkā esamība)

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/14

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 15. maija spriedums (Krajský soud v Ostravě — pobočka v Olomouci (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — KORADO, a.s./Generální ředitelství cel
      (Lieta C-306/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Metinātas tērauda detaļas - Centrālapkures radiatori, kuriem neizmanto elektrisko sildīšanu - Pozīcijas 7307 un 7322 - Jēdzieni radiatoru “daļas” un “savienotājelementi caurulēm” - Īstenošanas regula (ES) 2015/23 - Spēkā esamība)
      (2019/C 255/18)
      Tiesvedības valoda — čehu

         Iesniedzējtiesa

      Krajský soud v Ostravě — pobočka v Olomouci

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: KORADO, a.s.

         Atbildētājs: Generální ředitelství cel

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1101/2014 (2014. gada 16. oktobris), I pielikumā, ir interpretējama tādējādi, ka pamatlietā aplūkotās metinātās tērauda detaļas, — ņemot vērā, ka iesniedzējtiesai ir jāveic vērtējums atbilstoši visiem tās rīcībā esošajiem faktiem, — ir jāklasificē kombinētās nomenklatūras pozīcijā 7307 kā “savienotājelementi caurulēm”.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta C-805/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 18. decembrī Saga Furs Oyj iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 12. oktobra rīkojumu lietā T-313/18 Saga Furs/EUIPO — Support Design

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 18. decembrī Saga Furs Oyj iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 12. oktobra rīkojumu lietā T-313/18 Saga Furs/EUIPO — Support Design
      (Lieta C-805/18 P)
      (2019/C 255/20)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Saga Furs Oyj (pārstāvis: J. Kaulo, luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Support Design AB

      Ar 2019. gada 12. jūnija rīkojumu Tiesa (astotā palāta) ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-816/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 21. decembrī OY iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-605/16 OY/Komisija

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 21. decembrī OY iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-605/16 OY/Komisija
      (Lieta C-816/18 P)
      (2019/C 255/21)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: OY (pārstāvis: S. Rodrigues un N. Flandin, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
      Ar 2019. gada 12. jūnija rīkojumu Tiesa (astotā palāta) ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-820/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. decembrī Linak A/S iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-368/17 Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. decembrī Linak A/S iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-368/17 Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical
      (Lieta C-820/18 P)
      (2019/C 255/22)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Linak A/S (pārstāvji: V. von Bomhard, advokāte, un J. Fuhrmann, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Tiesa (desmitā palāta) ar 2019. gada 19. jūnija rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-822/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. decembrī Aldo Supermarkets iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-359/17 Aldo Supermarkets/EUIPO — Aldi Einkauf

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. decembrī Aldo Supermarkets iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-359/17 Aldo Supermarkets/EUIPO — Aldi Einkauf
      (Lieta C-822/18 P)
      (2019/C 255/24)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Aldo Supermarkets (pārstāvis: M. Thewes, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG

      Tiesa (sestā palāta) ar 2019. gada 4. jūnija rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-310/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. aprīlī Boudewijn Schokker iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 8. februāra rīkojumu lietā T-817/17 Schokker/EASA

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. aprīlī Boudewijn Schokker iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 8. februāra rīkojumu lietā T-817/17 Schokker/EASA
      (Lieta C-310/19 P)
      (2019/C 255/25)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Boudewijn Schokker (pārstāvji: T. Martin, S. Orlandi, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EASA)

         Prasījumi

                  —

                  atcelt 2019. gada 8. februāra rīkojumu lietā T-817/17 Schokker/EASA;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Vispārējā tiesa, pirmkārt, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidot prasību pēc savas ierosmes izvirzīta iemesla dēļ, ko tā kļūdaini bija kvalificējusi kā “acīmredzamu”. Tādējādi Vispārējā tiesa neesot ievērojusi sava Reglamenta 126. pantu un apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz aizstāvību.
      Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka, otrkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka nav vajadzības pārbaudīt apstrīdētā darba piedāvājuma atsaukšanas iemeslus, jo darba piedāvājumu varot atsaukt jebkurā brīdī un bez nosacījumiem.


title: Lieta C-331/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. aprīlī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/X

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. aprīlī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/X
      (Lieta C-331/19)
      (2019/C 255/27)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

         Atbildētājs: X

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai 2006. gada PVN direktīvas (1) III pielikuma 1. punktā izmantotais jēdziens “pārtika cilvēku patēriņam” ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības (2), 2. pantam ir jāsaprot jebkura apstrādāta, daļēji apstrādāta vai neapstrādāta viela vai produkts, kas paredzēts cilvēkiem uzturam vai ko saprātīgi paredzamos apstākļos cilvēki varētu lietot uzturā?
                  Ja uz jautājumu atbilde ir noliedzoša, kā attiecīgais jēdziens izskatāmajā lietā ir konkretizējams?

                  2)

                  Ja ēdieni vai dzērieni nav uzskatāmi par pārtiku cilvēku patēriņam, balstoties uz kādiem kritērijiem šajā gadījumā ir jāizvērtē, vai šādi produkti ir uzskatāmi par ražojumiem, kurus parasti izmanto pārtikas produktu papildināšanai vai aizstāšanai?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV 2002, L 31, 1. lpp.).


title: Lieta C-339/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. aprīlī iesniedza Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — SC Romenergo SA, Aris Capital SA/Autoritatea de Supraveghere Financiară

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. aprīlī iesniedza Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — SC Romenergo SA, Aris Capital SA/Autoritatea de Supraveghere Financiară
      (Lieta C-339/19)
      (2019/C 255/28)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Curte de Casație și Justiție

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: SC Romenergo SA, Aris Capital SA

         Atbildētāja: Autoritatea de Supraveghere Financiară

         Prejudiciālais jautājums

      Vai LESD 63. un nākamie panti, aplūkojot tos kopā ar Direktīvas 2004/25/EK (1) 2. panta 2. punktu un ar Direktīvas 2001/34/EK (2) 87. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu (šajā lietā CNVM Noteikumu Nr. 1/2006 2. panta 3. punkta j) apakšpunkts), kurā ir noteikta likumiska prezumpcija par saskaņotu dalību tādos uzņēmumos, kuru akcijas var tikt tirgotas regulētā tirgū un kas tiek pielīdzināti alternatīviem investīciju fondiem (saukti par finanšu investīciju uzņēmumiem, turpmāk tekstā — “FIU”), saskaņošanu attiecībā uz:

                  1.

                  personām, kas kopīgi ir veikušas vai veic saimnieciskos darījumus ar vai bez saistības ar kapitāla tirgu, un

                  2.

                  personām, kuras saimnieciskajos darījumos izmanto finanšu līdzekļus, kuriem ir tā pati izcelsme vai kas nāk no citām organizācijām, kuras ir iesaistītie tiesību subjekti?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/25/EK (2004. gada 21. aprīlis) par pārņemšanas piedāvājumiem (OV 2004, L 142, 12. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/34/EK (2001. gada 28. maijs) par vērtspapīru iekļaušanu fondu biržas oficiālajā sarakstā un par informāciju, kas jāpublicē par tādiem vērtspapīriem (OV 2001, L 184, 1. lpp.).


title: Lieta C-341/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 30. aprīlī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — MH Müller Handels GmbH/MJ

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 30. aprīlī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — MH Müller Handels GmbH/MJ
      (Lieta C-341/19)
      (2019/C 255/29)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: MH Müller Handels GmbH

         Atbildētāja: MJ

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai privāta uzņēmuma iekšējā kārtībā noteikumos paredzēta netieša atšķirīga attieksme reliģijas dēļ Direktīvas 2000/78/EK (1) 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta nozīmē, var būt piemērota tikai tad, ja saskaņā ar šiem noteikumiem ir aizliegta jebkādu redzamu simbolu nēsāšana un ne tāpēc, ka tiek aizliegta tikai uzkrītošu reliģisku, politisku un citu uzskatu pārliecību atspoguļojošu zīmju nēsāšana?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:

                              a)

                              Vai Direktīvas 2000/78/EK 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības, kas izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 10. panta un ECK 9. panta, var tikt ņemtas vērā, lai pārbaudītu, vai privāta uzņēmuma iekšējā kārtībā paredzēta netieša atšķirīga attieksme reliģijas dēļ, kas aizliedz uzkrītošu reliģisku, politisku un citu uzskatu pārliecību atspoguļojošu zīmju nēsāšanu, ir piemērota?

                              b)

                              Vai Direktīvas 2000/78/EK 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts konstitucionālo tiesību normas, kas aizsargā ticības brīvību, kā labvēlīgāki noteikumi Direktīvas 2000/78/EK 8. panta 1. punkta izpratnē var tikt ņemti vērā, lai pārbaudītu, vai privāta uzņēmuma iekšējā kārtībā paredzēta netieša atšķirīga attieksme reliģijas dēļ, kas aizliedz uzkrītošu reliģisku, politisku un citu uzskatu pārliecību atspoguļojošu zīmju nēsāšanu, ir piemērota?

                  3)

                  Ja atbilde uz 2. a) un 2. b) jautājumiem ir noliedzoša:

                              Vai primāro Savienības tiesību dēļ ir jāatturas no valsts konstitucionālo tiesību normu, kas aizsargā ticības brīvību, piemērošanas, vērtējot saskaņā ar privāta uzņēmuma iekšējo kārtību izdotu rīkojumu, kas aizliedz uzkrītošu reliģisku, politisku un citu uzskatu pārliecību atspoguļojošu zīmju nēsāšanu, pat ja primārās Savienības tiesības, kā, piemēram, Hartas 16. pants, atzīst atsevišķus valsts tiesību aktus un praksi?

         (1)  Padomes Direktīva 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV 2000, L 303, 16. lpp.).


title: Lieta C-345/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. aprīlī iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) — EUflight.de GmbH/Eurowings GmbH

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. aprīlī iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) — EUflight.de GmbH/Eurowings GmbH
      (Lieta C-345/19)
      (2019/C 255/30)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: EUflight.de GmbH

         Atbildētāja: Eurowings GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 4., 5., 6. un 7. panta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka pasažieri, kuri ar rezervēto lidojumu vairāk nekā vienu stundu pirms paredzētās izlidošanas tiek nogādāti galamērķī, saņem kompensāciju, atbilstoši piemērojot šīs regulas 7. pantu?

                  2)

                  Vai saskaņā ar regulas 7. panta 2. punktu to var samazināt atkarībā no lidojuma attāluma, ja ielidošanas laiks ir agrāks par šajā normā minēto ielidošanas kavēšanos un pat par paredzēto ielidošanu?

                  3)

                  Vai samazināšanas iespējas nav, ja izlidošanas laiks ir agrāks par paredzēto izlidošanas laiku tikpat daudz kā 7. panta 2. punktā paredzētais kavēšanās slieksnis (tātad vairāk nekā divas, trīs vai četras stundas)?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, OV 2004, L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-353/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. maijā iesniedza Verwaltungsgericht Köln (Vācija) — Interseroh Dienstleistungs GmbH/Land Nordrhein-Westfalen

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. maijā iesniedza Verwaltungsgericht Köln (Vācija) — Interseroh Dienstleistungs GmbH/Land Nordrhein-Westfalen
      (Lieta C-353/19)
      (2019/C 255/31)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Interseroh Dienstleistungs GmbH

         Atbildētāja: Land Nordrhein-Westfalen

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                              a)

                              Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1013/2006 (2006. gada 14. Jūnijs) par atkritumu sūtījumiem (1), it īpaši tās III pielikums, skatīts kopā ar Bāzeles nolīguma (2) IX pielikuma B 30 20 pozīciju, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā pozīcijā ietvertie ievilkumi ir jāuzskata par atsevišķiem ierakstiem Regulas Nr. 1013/2006 izpratnē?

                              b)

                              Ja atbilde uz 1. jautājuma a) daļu ir noliedzoša:

                                          Vai B 30 20 pozīcija ietver jauktus papīra un kartona atkritumus, kuros — kā pamatlietā aplūkoto atkritumu gadījumā — kopā ar viegliem iepakojumiem no papīra un kartona ir arī šķidrumiem paredzēts kartons no salīmēta/laminēta kartona?

                  2.

                  Ja atbilde uz 1) jautājuma b) daļu ir apstiprinoša:

                              a)

                              Vai B 3020 pozīcija vai, attiecīgi, tās ceturtais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir prasīta pilnīga svešu vielu izslēgšana tādā nozīmē, ka atkritumu klasificēšana atbilstoši šai pozīcijai ir izslēgta, ja atkritumi — neatkarīgi no to daudzuma un draudu potenciāla — satur citas vielas, kas nav atkritumi un papīra un kartona atlikumi, (svešas vielas) ?

                              b)

                              Ja atbilde uz 2) jautājuma a) daļu ir noliedzoša:

                                          Vai svešu vielu daļa atkritumos, tostarp to daudzuma dēļ, var liegt to klasificēt atbilstoši B 30 20 pozīcijai vai attiecīgi tās ceturtajam ievilkumam arī tad, ja nav izpildīti Regulas Nr. 1013/2006 III pielikuma tā dēvētā chapeau nosacījumi, tas ir, pamatojoties uz piesārņojumu ar citiem materiāliem, ar atkritumiem saistītie riski nav tik palielināti, ka, ievērojot Direktīvas 2008/98/EK (3)III pielikumā minētas bīstamās īpašības, šķiet piemērota rakstiskas paziņošanas un apstiprināšanas procedūras piemērošana un netiek kavēta atkritumu dabai draudzīga pārstrāde?

                  3.

                  Ja atbilde uz 1) jautājuma b) daļu ir noliedzoša:

                              a)

                              Vai Regulas Nr. 1013/2006 IIIA pielikuma 3. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir prasīta pilnīga svešu vielu neesamību tādā nozīmē, ka atkritumu sajaukuma klasificēšana atbilstoši šai pozīcijai ir izslēgta, ja sajaukums — neatkarīgi no tā daudzuma un draudu potenciāla — satur citus atkritumus, kas nav minēti B 30 20 pozīcijas pirmajos trijos ievilkumos (svešas vielas)?

                              b)

                              Ja atbilde uz 3) jautājuma a) daļu ir noliedzoša:

                                          Vai svešas vielas, ko katrā ziņā neliedz klasificēt Regulas Nr. 1013/2006 IIIA pielikuma 3. punkta g) apakšpunktā, var būt arī atkritumi, kas paši par sevi būtu jāklasificē atbilstoši B 30 20 pozīcijas ceturtajam ievilkumam?

         (1)  OV 2006, L 190, 1. lpp.

         (2)  1989. gada 22. marta Bāzeles Konvenciju par kontroli pār kaitīgo atkritumu robežšķērsojošo transportēšanu un to aizvākšanu.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (OV L 312, 22.11.2008., 3. lpp.).


title: Lieta C-366/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 8. maijā iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) — BOSOLAR EOOD/CHEZ ELEKTRO BULGARIA AD

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 8. maijā iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) — BOSOLAR EOOD/CHEZ ELEKTRO BULGARIA AD
      (Lieta C-366/19)
      (2019/C 255/32)
      Tiesvedības valoda — bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Sofiyski rayonen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BOSOLAR EOOD

         Atbildētāja: CHEZ ELEKTRO BULGARIA AD

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pants, kurā ir noteikta darījumdarbības brīvība Savienības tiesību sistēmā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā Prehodni i zaklyuchitelni razporedbi na Zakona za izmenenie i dopalnenie na zakona za energetikata (Likuma par Enerģētikas likuma grozījumiem un papildinājumiem pārejas un nobeiguma noteikumi, turpmāk tekstā — “PZR ZIDZE”) 18. pants, saskaņā ar kuru, neņemot vērā noslēgtu līgumu un pastāvošas līgumattiecības, uz ko attiecas spēkā esošās speciālās tiesību normas, ar leģislatīvu aktu par labu vienai līgumslēdzējai pusei tiek grozīta viena no līguma būtiskajām sastāvdaļām (cena)?

                  2)

                  Vai tiesiskās drošības princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj jaunu tādu tiesisko attiecību regulējumu, kuras saskaņā ar speciālām tiesību normām ir jau radušās starp privātpersonām vai starp valsti un privātpersonām, ja šis jaunais regulējums negatīvi ietekmē privāttiesību subjektu tiesisko paļāvību un to jau iegūtās tiesības?

                  3)

                  Vai tiesiskā paļāvība kā Savienības tiesību pamatprincips, ņemot vērā Tiesas 2009. gada 10. septembra spriedumu Plantanol (C-201/08, EU:C:2009:539), ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar to dalībvalstij, pietiekami negarantējot paredzamību, ir aizliegts grozīt spēkā esošu tiesisko regulējumu par elektroenerģijas ražošanu no atjaunojamajiem energoresursiem, priekšlaikus atceļot likumā paredzētus pasākumus, ar ko veicina elektroenerģijas ražošanu no atjaunojamajiem energoresursiem un kas ir saistīti ar ilgtermiņa līgumiem par elektroenerģijas iegādi, pretēji nosacījumiem, ar kuriem privātie ekonomikas dalībnieki ir veikuši investīcijas elektroenerģijas ražošanā no atjaunojamajiem energoresursiem un noslēguši ilgtermiņa līgumus par elektroenerģijas iegādi ar valsts regulētiem elektroapgādes uzņēmumiem?

                  4)

                  Vai Direktīvas 2009/28/EK (1) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu 3. un 4. pants, ņemot vērā šīs direktīvas 8. un 14. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos dalībvalstīm ir noteikts pienākums ar valsts pasākumiem direktīvas transponēšanai garantēt investoriem tiesisko drošību elektroenerģijas ražošanas no atjaunojamajiem energoresursiem jomā, ieskaitot saules enerģiju?
                  Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, vai saskaņā ar Direktīvas 2009/28 3. un 4. pantu apvienojumā ar tās 8. un 14. apsvērumu ir pieļaujama tāda valsts tiesību norma kā PRZ ZIDZE 18. pants, ar kuru būtiski tiek grozīti preferenciālie nosacījumi no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas elektroenerģijas iegādei arī attiecībā uz jau noslēgtiem ilgtermiņa līgumiem par no šādiem resursiem iegūtas elektroenerģijas iegādi atbilstoši sākotnēji noteiktajiem valsts pasākumiem direktīvas transponēšanai?

                  5)

                  Kā, piemērojot Savienības tiesības valsts līmenī, ir jāinterpretē jēdziens “dalībvalsts”? Vai, ņemot vērā 1990. gada 12. jūlija Tiesas spriedumu Foster u.c. (C-188/89, EU:C:1990:313) un vēlākus Tiesas spriedumus šajā judikatūras virzienā, šis jēdziens ietver arī tādu pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (elektroapgāde) sniedzēju kā atbildētājs uzņēmums izskatāmajā tiesvedībā, kuram ar likumā regulētiem nosacījumiem ir uzticēts sniegt šo pakalpojumu saskaņā ar valsts iestādes aktu un šīs iestādes uzraudzībā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV 2009, L 140, 16. lpp.).


title: Lieta C-385/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. maijā iesniedza International Protection Appeals Tribunal (Īrija) — R.A.T., D.S./Minister for Justice and Equality

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. maijā iesniedza International Protection Appeals Tribunal (Īrija) — R.A.T., D.S./Minister for Justice and Equality
      (Lieta C-385/19)
      (2019/C 255/33)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Iesniedzējtiesa

      International Protection Appeals Tribunal

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: R.A.T., D.S.

         Atbildētājs: Minister for Justice and Equality

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Uzņemšanas nosacījumu direktīvas (pārstrādāta redakcija) (1) 15. pantā ir paredzētas atsevišķas “pieteikuma iesniedzēja” kategorijas?

                  2)

                  Kāda veida rīcība ir uzskatāma par novēlošanos pieteikuma iesniedzēja vainas dēļ Uzņemšanas nosacījumu direktīvas (pārstrādāta redakcija) 15. panta 1. punkta izpratnē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/33/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai (OV 2013, L 180., 96. lpp.).


title: Lieta C-400/19: Prasība, kas celta 2019. gada 23. maijā — Eiropas Komisija/Ungārija

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/25

      Prasība, kas celta 2019. gada 23. maijā — Eiropas Komisija/Ungārija
      (Lieta C-400/19)
      (2019/C 255/34)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Sipos, A. Lewis un E. Manhaeve)

         Atbildētāja: Ungārija

         Prasītājas prasījumi

      Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  Atzīt, ka Ungārija nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 34. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju (1), jo ir ierobežojusi lauksaimniecības un pārtikas produktu tirdzniecības cenu noteikšanu, it īpaši ņemot vērā a mezőgazdasági és élelmiszeripari termékek vonatkozásában a beszállítókkal szemben alkalmazott tisztességtelen forgalmazói magatartás tilalmáról szóló, 2009. évi XCV. törvény (2009. gada Likums XCV, ar ko piegādātājiem tiek aizliegts saistībā ar lauksaimniecības un pārtikas produktiem īstenot negodīgu tirdzniecības praksi) 3. panta 2. punkta u) apakšpunktu.

                  —

                  piespriest Ungārijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar 2009. gada Likumu XCV, ar ko piegādātājiem tiek aizliegts saistībā ar lauksaimniecības un pārtikas produktiem īstenot negodīgu tirdzniecības praksi (turpmāk tekstā — “Tfmtv”), tika ieviesti īpaši nozares noteikumi saistībā ar attiecīgo produktu mazumtirdzniecības cenu noteikšanu.
      Komisija uzskata, ka Tfmtv 3. panta 2. punkta u) apakšpunktā runa ir nevis par lauksaimniecības un pārtikas produktu īpašībām, bet gan tikai par to tirdzniecības noteikumiem, tāpēc tas ir jāuzskata par noteikumu, kas attiecas uz tirdzniecības nosacījumiem sprieduma Keck un Mithouard izpratnē (skat. spriedumu, 1993. gada 24. novembris, Keck un Mithouard, apvienotās lietas C-267/91 un C-268/91, EU:C:1993:905). Analizējot šī pasākuma iedarbību, ir jāatzīst, ka tas ir līdzvērtīgs kvantitatīvam ierobežojumam tirdzniecībai starp dalībvalstīm LESD 34. panta izpratnē.
      Komisija uzskata, ka Tfmtv 3. panta 2. punkta u) apakšpunkts patiesībā neparedz vienlīdzīgu attieksmi pret valsts un importēto produktu tirdzniecību un nav nedz atbilstošs, nedz samērīgs pasākums salīdzinājumā ar kādu ar to saistītu leģitīmu mērķi.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV 2013, L 347, 671. lpp.).


title: Lieta C-402/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 24. maijā iesniedza Cour du travail de Liège (Beļģija) — LM/Centre public d'action sociale de Seraing

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 24. maijā iesniedza Cour du travail de Liège (Beļģija) — LM/Centre public d'action sociale de Seraing
      (Lieta C-402/19)
      (2019/C 255/35)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: LM

         Atbildētājs: Centre public d'action sociale de Seraing

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Beļģijas 1976. gada 8. jūlija Likuma par valsts sociālās palīdzības centriem 57. panta 2. punkta, 1. daļas 1. apakšpunkts ir pretrunā Direktīvas 2008/115/EK (1) 5. un 13. pantam, lasot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 19. panta 2. punktu un 47. pantu, kā arī minētās direktīvas 14. panta 1. punkta b) apakšpunktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un [21.] pantu, kā to Jūsu Tiesa ir interpretējusi 2014. gada 18. decembra spriedumā lietā Abdida (C-562/13):

                  —

                  pirmām kārtām, ciktāl tā rezultātā ārvalstniekam, kurš ir trešās valsts valstspiederīgais un uzturas kādas dalībvalsts teritorijā nelegāli, netiek segti viņa pamatvajadzību izdevumi laikposmā, kamēr tiek izskatīta viņa paša un viņa kā sava tolaik vēl nepilngadīgā bērna pārstāvja celtā prasība atcelt un apturēt izpildīt lēmumu, ar kuru viņiem ir uzdots atstāt dalībvalsts teritoriju;

                  —

                  otrām kārtām, apstākļos, kad pirmkārt, minētais bērns, kurš šobrīd ir pilngadīgs, cieš no smagas slimības un šī lēmuma izpilde var izraisīt nopietnu un neatgriezenisku viņa veselības stāvokļa pasliktināšanos un, otrkārt, šī vecāka klātbūtni līdzās pilngadīgajam bērnam mediķi uzskata par obligāti nepieciešamu, jo bērns sava veselības stāvokļa — atkārtotas sirpjveida šūnu krīzes un nepieciešamība veikt operāciju, lai novērstu paralīzi, — dēļ ir neaizsargātā stāvoklī ?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV 2008, L 348, 98. lpp.)


title: Lieta C-410/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 27. maijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 27. maijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd
      (Lieta C-410/19)
      (2019/C 255/36)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: The Software Incubator Ltd

         Atbildētāja: Computer Associates (UK) Ltd

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Ja datorprogrammatūras kopija tiek piegādāta pilnvarotāja klientiem elektroniski, nevis fiziskā datu nesējā, vai tā ir uzskatāma par “preci” šī jēdziena izpratnē, kā tas ir noteikts tirdzniecības pārstāvja definīcijā Padomes Direktīvas 86/653/EEK (1986. gada 18. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem (1) (turpmāk tekstā — “direktīva”) 1. panta 2. punktā?

                  2)

                  Ja pilnvarotāja klientiem tiek piegādāta datorprogrammatūra, piešķirot klientam beztermiņa licenci datorprogrammatūras kopijas izmantošanai, vai tas nozīmē “preču pārdošanu” tādā šī jēdziena izpratnē, kā tas ir noteikts tirdzniecības pārstāvja definīcijā direktīvas 1. panta 2. punktā?

         (1)  OV 1986, L 382, 17. lpp.


title: Lieta C-440/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 6. jūnijā Pometon SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 28. marta spriedumu T-433/16 Pometon/Komisija

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/28

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 6. jūnijā Pometon SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 28. marta spriedumu T-433/16 Pometon/Komisija
      (Lieta C-440/19 P)
      (2019/C 255/37)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Pometon SpA (pārstāvji: E. Fabrizi, V. Veneziano un A. Molinaro, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:
      galvenokārt, atcelt pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā tajā ir noraidīti prasības pamati par apstrīdētā lēmuma atcelšanu pilnībā, un tādējādi — atcelt apstrīdēto lēmumu;
      pakārtoti:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā Vispārējā tiesa ir nepamatoti izslēgusi Pometon apgalvotās dalības strīdīgās aizliegtās vienošanas darbībā pārtraukumu laikā no 2005. gada 18. novembra līdz 2007. gada 20. martam, un līdz ar to, īstenojot savu neierobežoto kompetenci, samazināt Pometon piemēroto naudas sodu;

                  —

                  katrā ziņā, īstenojot savu neierobežoto kompetenci, samazināt Pometon piemēroto naudas sodu, jo Vispārējā tiesa ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu;

            katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un citus izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai radušies šajā instancē un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja ir izvirzījusi četrus pamatus.

                  1.

                     Pirmais pamats. Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi Eiropas Savienības tiesību sistēmas pamatā esošos pamatprincipus, proti, nevainīguma prezumpcijas principu un tiesvedības objektivitātes principu, jo tā nav konstatējusi, ka Komisija ir pārkāpusi minētos pamatprincipus.

                  2.

                     Otrais pamats: Vispārējā tiesa ir pārkāpusi pierādīšanas pienākuma jomā pastāvošos principus un nav piemērojusi nevainīguma prezumpcijas principu, apstiprinādama Komisijas secinājumus, saskaņā ar kuriem Pometon esot piedalījusies apgalvotās aizliegtās vienošanās darbībā; tā turklāt šajā ziņā esot norādījusi pretrunīgu un/vai nepietiekamu pamatojumu.
                  Vispārējā tiesa esot atzinusi apelācijas sūdzības iesniedzēju par vainīgu, pamatojoties uz pieņēmumiem un “varbūtībām”, turklāt ļoti vispārīgi atsaucoties uz dokumentiem, kas bija šādu prezumpciju pamatā.

                  3.

                     Trešais pamats: Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi pierādīšanas pienākuma jomā pastāvošos principus un nav piemērojusi nevainīguma prezumpcijas principu, atzīstot, ka Komisija ir juridiski pietiekami pierādījusi, ka Pometon nebija pārtraukusi savu dalību pārkāpumā aptuveni 16 mēnešu ilgā laikposmā no 2005. gada 18. novembra līdz 2007. gada 20. martam, lai gan tai saistībā ar šo laikposmu nebija pierādījumu par koluzīviem kontaktiem; tā turklāt šajā ziņā esot norādījusi pretrunīgu un/vai nepietiekamu pamatojumu.

                  4.

                     Ceturtais pamats: Vispārējā tiesa ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, nosakot Pometon piemērojamā naudas soda apmēru, un ir šajā ziņā ir norādījusi pretrunīgu un/vai nepietiekamu pamatojumu. Vispārējā tiesa tostarp ir pārskatījusi apelācijas sūdzības iesniedzējai piemērotā soda apmēru, nosakot tādu sankcijas pamatsummas samazinājuma procentuālo īpatsvaru, kas nesaskan ar to samazinājuma procentuālo īpatsvaru, ko Komisija ir piešķīrusi darījuma pusēm, un nav norādījusi objektīvu šādas attieksmes pamatojumu.


title: Lieta T-433/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 5. jūnija spriedums — Bank Saderat/Padome (Ārpuslīgumiskā atbildība — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu — Līdzekļu iesaldēšana — Ierobežojums attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā — Tā kaitējuma atlīdzināšana, kas prasītājai esot nodarīts pēc tās nosaukuma iekļaušanas un saglabāšanas to personu un vienību sarakstā, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/30

      Vispārējās tiesas 2019. gada 5. jūnija spriedums — Bank Saderat/Padome
      (Lieta T-433/15) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojums attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā - Tā kaitējuma atlīdzināšana, kas prasītājai esot nodarīts pēc tās nosaukuma iekļaušanas un saglabāšanas to personu un vienību sarakstā, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums)
      (2019/C 255/38)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bank Saderat plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: S. Jeffrey, S. Ashley, A. Irvine, solicitors, M. Demetriou, QC, un R. Blakeley, barrister)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: sākotnēji — M. Bishop un N. Rouam, vēlāk — M. Bishop un H. Marcos Fraile)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji — M. Konstantinidis un D. Gauci, vēlāk — M. Konstantinidis, A. Tizzano un C. Zadra)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājai esot nodarīts ar to, ka tās nosaukums ir iekļauts Padomes Regulā (EK) Nr. 423/2007 (2007. gada 19. aprīlis) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2007, L 103, 1. lpp.), Padomes Regulā (ES) Nr. 961/2010 (2010. gada 25. oktobris), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV 2010, L 281, 1. lpp.), un Padomes Regulā (ES) Nr. 267/2012 (2012. gada 23. marts) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.) atrodamajā personu un vienību sarakstā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Bank Saderat plc sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta T-399/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — Dalli/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — OLAF izmeklēšana — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums — Morālais kaitējums — Cēloņsakarība)

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/31

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — Dalli/Komisija
      (Lieta T-399/17) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - OLAF izmeklēšana - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Morālais kaitējums - Cēloņsakarība)
      (2019/C 255/39)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: John Dalli (St. Julians, Malta) (pārstāvji: L. Levi un S. Rodrigues, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-P. Keppenne un J. Baquero Cruz)

         Priekšmets

      Prasība, kura pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts saistībā ar Komisijas un Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) it kā prettiesisku rīcību, kura ir saistīta ar viņa kā Komisijas locekļa amata pilnvaru izbeigšanu 2012. gada 16. oktobrī.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     John Dalli sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 277, 21.8.2017.


title: Lieta T-539/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — EIB/Sīrija (Šķīrējklauzula — Aizdevuma līgums “Al Thawra” Nr. 16405 — Līguma neizpilde — Avansu atmaksa — Nokavējuma procenti — Aizmuguriska lietas izskatīšana)

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/31

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — EIB/Sīrija
      (Lieta T-539/17) (1)

      (Šķīrējklauzula - Aizdevuma līgums “Al Thawra” Nr. 16405 - Līguma neizpilde - Avansu atmaksa - Nokavējuma procenti - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
      (2019/C 255/40)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: sākotnēji P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones un J. Shirran, pēc tam F. Oxangoiti Briones, J. Klein un J. Shirran, kuriem palīdz D. Arts, advokāts, un T. Cusworth, solicitor)

         Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts piespriest Sīrijas Arābu Republikai atlīdzināt naudas summas, kuras tā ir parādā saistībā ar aizdevuma līgumu “Al Thawra” Nr. 16405 un kurām pieskaitīti nokavējuma procenti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Piespriest Sīrijas Arābu Republikai atlīdzināt Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Investīciju banka (EIB), naudas summas 404 792,06 euro, 954 331,07 sterliņu mārciņu (GBP), 29 130 433,00 Japānas jenu (JPY) un 1 498 184,58 ASV dolāru (USD) apmērā.

                  2)

                     Par minētajām naudas summām, proti, par pamatsummām un līgumiskajiem procentiem, un par laikposmu no 2017. gada 9. augusta līdz samaksas dienai ir aprēķināmi nokavējuma procenti pēc likmes 4,52 % gadā.

                  3)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  4)

                     Sīrijas Arābu Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 369, 30.10.2017.