title: Tiesas spriedums (2017. gada 13. septembris) lietā E-15/16 – “Yara International ASA”/Norvēģijas valdība (Brīvība veikt uzņēmējdarbību – EEZ līguma 31. un 34. pants – Nepieciešamība – Valsts tiesību normas par ieguldījuma iemaksāšanu citās sabiedrībās tā paša koncerna ietvaros – Nodokļu uzlikšanas pilnvaru līdzsvarots sadalījums – Izņēmums par zaudējumu galīgo apmēru – Nodokļu apiešanas risks – Pilnā mērā fiktīvs mehānisms – Tiesību ļaunprātīgas izmantošanas aizliegums)

text:
               18.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/4

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2017. gada 13. septembris)
   lietā E-15/16
   “Yara International ASA”/Norvēģijas valdība

      (Brīvība veikt uzņēmējdarbību – EEZ līguma 31. un 34. pants – Nepieciešamība – Valsts tiesību normas par ieguldījuma iemaksāšanu citās sabiedrībās tā paša koncerna ietvaros – Nodokļu uzlikšanas pilnvaru līdzsvarots sadalījums – Izņēmums par zaudējumu galīgo apmēru – Nodokļu apiešanas risks – Pilnā mērā fiktīvs mehānisms – Tiesību ļaunprātīgas izmantošanas aizliegums)

   (2018/C 16/04)
   Lietā E-15/16 “Yara International ASA”/Norvēģijas valdība – LŪGUMS tiesai saskaņā ar EBTA dalībvalstu Nolīguma par uzraudzības iestādes un tiesas izveidi 34. pantu no Borgarting apelācijas tiesas (Borgarting lagmannsrett) par Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 31. panta interpretāciju saistībā ar valsts tiesību normām par ieguldījuma iemaksāšanu citās sabiedrībās tā paša koncerna ietvaros, tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Ása Ólafsdóttir (ad hoc), 2017. gada 13. septembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EEZ līguma 31. un 34. pants neliedz piemērot valsts tiesību normas par ieguldījuma iemaksāšanu citās sabiedrībās tā paša koncerna ietvaros, piemēram, Norvēģijas Nodokļu likumā ietvertās normas, saskaņā ar kurām ieguldījuma iemaksa samazina iemaksātāja ar nodokli apliekamo ienākumu un tā ir iekļauta saņēmēja ar nodokli apliekamajā ienākumā neatkarīgi no tā, vai saņēmējs gūst zaudējumus vai peļņu (nodokļu vajadzībām), un kuras ietver nosacījumu, ka gan iemaksātājs, gan saņēmējs ir atbildīgs par nodokļu samaksu attiecīgajā EEZ valstī. EEZ tiesībās pastāv nosacījums, ka valstu tiesību normām ir jāatbilst tiesiski pamatotam mērķim, piemēram, nepieciešamībai nodrošināt nodokļu uzlikšanas pilnvaru līdzsvarotu sadalījumu starp EEZ valstīm vai novērst pilnā mērā fiktīvus mehānismus, kas paredzēti nodokļu apiešanai. Tomēr valstu tiesību normas, kas paredz, ka ārvalstī reģistrētas meitassabiedrības zaudējumu apmērs ir galīgs, pārsniedz prasības, kādas nepieciešamas, lai sasniegtu šos mērķus.


title: Lieta C-507/16: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 15. novembra spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Entertainment Bulgaria System EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Direktīva 2006/112/EK — 168. panta a) punkts, 169. panta a) punkts, 214. panta 1. punkta d) un e) apakšpunkts un 289. un 290. pants — Maksājamā vai samaksātā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atskaitīšana — Citās dalībvalstīs veikti vēlāki darījumi — Atbrīvojums no nodokļa dalībvalstī, kurā īsteno tiesības uz nodokļa atskaitīšanu

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/14

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 15. novembra spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Entertainment Bulgaria System EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

   (Lieta C-507/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Direktīva 2006/112/EK - 168. panta a) punkts, 169. panta a) punkts, 214. panta 1. punkta d) un e) apakšpunkts un 289. un 290. pants - Maksājamā vai samaksātā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atskaitīšana - Citās dalībvalstīs veikti vēlāki darījumi - Atbrīvojums no nodokļa dalībvalstī, kurā īsteno tiesības uz nodokļa atskaitīšanu)
   (2018/C 022/18)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Entertainment Bulgaria System EOOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia“Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktiķa” – Sofia

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2009. gada 22. decembra Direktīvu 2009/162/ES, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauti tādi dalībvalsts tiesību akti, ar kuriem nodokļa maksātājam ir liegts tajā dalībvalstī, kuras teritorijā tas veic uzņēmējdarbību, atskaitīt maksājamo vai samaksāto priekšnodokli par tiem pakalpojumiem, ko ir snieguši nodokļa maksātāji, kuri veic uzņēmējdarbību citās dalībvalstīs, un kas ir izmantoti pakalpojumu sniegšanai citās dalībvalstīs – t.i. dalībvalstīs, kurās šis nodokļa maksātājs neveic uzņēmējdarbību, – tāpēc vien, ka šis nodokļa maksātājs ir reģistrējies kā pievienotās vērtības nodokļa maksātājs atbilstoši vienam no diviem Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/162, 214. panta 1. punkta d) un e) apakšpunktos paredzētajiem gadījumiem. Savukārt Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/162, 168. panta a) punkts un 169. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauti tādi dalībvalsts tiesību akti, ar kuriem nodokļa maksātājam ir liegts tajā dalībvalstī, kuras teritorijā tas veic uzņēmējdarbību un ir atbrīvots no nodokļa, izmantot tiesības uz maksājamā vai samaksātā priekšnodokļa atskaitīšanu par tiem pakalpojumiem, ko ir snieguši nodokļa maksātāji, kuri veic uzņēmējdarbību citās dalībvalstīs, un kas ir izmantoti pakalpojumu sniegšanai citās dalībvalstīs – t.i. dalībvalstīs, kurās šis nodokļa maksātājs neveic uzņēmējdarbību.

      (1)  OV C 441, 28.11.2016.


title: Lieta C-613/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. oktobrī iesniedza Corte dei Conti (Itālija) – Federazione Italiana Sport Equestri (FISE)/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. oktobrī iesniedza Corte dei Conti (Itālija) – Federazione Italiana Sport Equestri (FISE)/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT

   (Lieta C-613/17)
   (2018/C 022/35)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte dei Conti

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Federazione Italiana Sport Equestri (FISE)

      Atbildētājs: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (ES) Nr. 549/2013 (1) (t.s. EKS 2010) 20.15. punktā minētais jēdziens “publiska iejaukšanās, pieņemot vispārējus noteikumus, kas piemērojami visām vienībām, kuras veic vienu un to pašu darbību” ir jāsaprot plaši kā tāds, kas ietver arī vadības pilnvaras sporta jomā (t.s. “soft law”) un likumā noteiktās atzīšanas pilnvaras, lai varētu iegūt juridiskās personas statusu un darboties sporta nozarē, – pilnvaras, kas abas vispārīgi ir attiecināmas uz visām Itālijas valsts sporta federācijām?

               2)

               Vai Regulas (ES) Nr. 549/2013 (t.s. EKS 2010) 20.15. punktā minētais vispārējais kontroles rādītājs (“spēja noteikt institucionālas vienības vispārējo politiku vai programmu”) saturiski ir jāsaprot kā spēja vadīt, uzlikt saistības un izvirzīt nosacījumus bezpeļņas organizācijas pārvaldības darbībai, vai arī to var saprast neformālā nozīmē kā tādu, kas ietver arī ārējās uzraudzības pilnvaras, kuras atšķiras no tām, kas ir noteiktas 20.15. punkta a), b), c), d) un e) apakšpunktā minētajos īpašajos kontroles rādītājos (piemēram, pilnvaras apstiprināt budžetu, iecelt revidentus, apstiprināt statūtus un vairāku veidu reglamentus, vadības pilnvaras sporta jomā vai atzīšanas pilnvaras, lai varētu darboties sporta jomā)?

               3)

               Vai, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 549/2013 (t.s. EKS 2010) 20.15., 4.125. un 4.126. punkta noteikumiem, lai nospriestu, vai pastāv publiska kontrole, var ņemt vērā biedra naudu, precizējot, vai ļoti liela minētās biedra naudas summa kopā ar citiem pašu ieņēmumiem var, ievērojot konkrētā gadījuma specifiskās iezīmes, apliecināt bezpeļņas organizācijas ievērojamas pašnoteikšanās spējas esamību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 21. maija Regula (ES) Nr. 549/2013 par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Eiropas Savienībā (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 174, 1. lpp.).


title: Lieta T-756/17: Prasība, kas celta 2017. gada 13. novembrī – CMS Hasche Sigle/EUIPO (“WORLD LAW GROUP”)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/53

         Prasība, kas celta 2017. gada 13. novembrī – CMS Hasche Sigle/EUIPO (“WORLD LAW GROUP”)
   (Lieta T-756/17)
   (2018/C 022/69)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CMS Hasche Sigle Partnerschaft von Rechtsanwälten und Steuerberatern mbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – P.-C. Thielen, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “WORLD LAW GROUP” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 667 844

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 29. augusta lēmums lietā R 329/2017-5

      Prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, kas skar preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 14 667 844, ciktāl preču zīmes reģistrācijas pieteikums tika noraidīts;

               —

               piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) un b) apakšpunktu pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-798/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 30. novembra spriedums – Hanso Holding/EUIPO (“REAL”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “REAL” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 3. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 3. punkts))

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/38

         Vispārējās tiesas 2017. gada 30. novembra spriedums – Hanso Holding/EUIPO (“REAL”)
   (Lieta T-798/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “REAL” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 3. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 3. punkts)))
   (2018/C 022/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hanso Holding AS (Tromsø, Norvēģija) (pārstāvis: M. Wirtz, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 2. septembra lēmumu lietā R 2405/2015-2 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “REAL” kā Eiropas Savienības preču zīmi.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Hanso Holding AS atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 9.1.2017.


title: Lieta C-616/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 26. oktobrī iesniedza Tribunal correctionnel de Foix (Francija) – Procureur de la République/Mathieu Blaise u.c.

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 26. oktobrī iesniedza Tribunal correctionnel de Foix (Francija) – Procureur de la République/Mathieu Blaise u.c.
   (Lieta C-616/17)
   (2018/C 022/36)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal correctionnel de Foix

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Procureur de la République

      Atbildētāji: Mathieu Blaise, Sabrina Dauzet, Alain Feliu, Marie Foray, Sylvestre Ganter, Dominique Masset, Ambroise Monsarrat, Sandrine Muscat, Jean-Charles Sutra, Blanche Yon, Kevin Leo-Pol Fred Perrin, Germain Yves Dedieu, Olivier Godard, Kevin Pao Donovan Schachner, Laura Dominique Chantal Escande, Nicolas Benoit Rey, Eric Malek Benromdan, Olivier Eric Labrunie, Simon Joseph Jeremie Boucard, Alexis Ganter, Pierre André Garcia

      Cita lietas dalībniece: Espace Émeraude

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (1) atbilst piesardzības principam, ja tajā precīzi nav noteikts, kas ir darbīgā viela, atstājot atļaujas pieprasītājam iespēju izvēlēties, ko tas nosaka kā darbīgo vielu produktā, un tam ļaujot veltīt visu pieprasījuma dokumentāciju vienai vielai, lai gan tirdzniecībā laistā galaprodukta sastāvā ietilpst vairākas?

               2)

               Vai tiek nodrošināts piesardzības princips un tirdzniecības atļaujas objektivitāte, ja dokumentācijas izskatīšanai nepieciešamās pārbaudes, analīzes un novērtējumus veic vienīgi atļaujas pieprasītāji, kas var uzrādīt neobjektīvus rezultātus, neveicot neatkarīgu kontrolanalīzi un nepublicējot atļauju pieprasījumu ziņojumus ražošanas noslēpuma dēļ?

               3)

               Vai Regula atbilst piesardzības principam, ja tajā nav ņemta vērā darbīgo vielu daudzveidība un to kumulatīvā izmantošana, it īpaši, ja tajā nav paredzēts Eiropas līmenī veikt specifisku visaptverošu analīzi par darbīgo vielu savienošanu vienā produktā?

               4)

               Vai Regula atbilst piesardzības principam, ja tās III un IV nodaļā ir noteikts atbrīvojums no toksiskuma pārbaudēm (genotoksiskums, kancerogenitātes pētījumi, endokrīnās sistēmas traucējumu pētījumi utt.) pesticīdu produktiem ar sastāvu, kāds tiek laists tirdzniecībā un iedarbojas uz patērētājiem un vidi, paredzot vienīgi kopsavilkuma pārbaudes, ko veic atļaujas pieprasītājs?

      (1)  OV L 309, 1. lpp.


title: Lieta T-758/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. novembrī – Perfect Bar/EUIPO (“PERFECT BAR”)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/53

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. novembrī – Perfect Bar/EUIPO (“PERFECT BAR”)
   (Lieta T-758/17)
   (2018/C 022/70)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – F. Miazzetto, J. Gracia Albero, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas satur vārdiskus elementus “PERFECT BAR” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 374 085

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 5. septembra lēmums lietā R 2439/2016-4

      Prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut reģistrēt reģistrācijai pieteikto preču zīmi, proti, apmierināt Eiropas Savienības preču zīmes “PERFECT BAR” reģistrācijas pieteikumu Nr. 015374085;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar procesu Vispārējā tiesā un EUIPO.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-547/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 23. novembra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gasorba SL, Josefa Rico Gil, Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA Konkurence — LESD 101. pants — Nolīgumi starp uzņēmumiem — Komercattiecības starp degvielas uzpildes staciju ekspluatētājiem un naftas uzņēmumiem — Nolīgums par degvielas ekskluzīvu ilgtermiņa piegādi — Lēmums, ar kuru Eiropas Komisija atzīst uzņēmuma saistības par saistošām — Cik saistošs Komisijas lēmums par saistībām ir valstu tiesām — Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. panta 1. punkts un 16. panta 1. punkts

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/15

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 23. novembra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gasorba SL, Josefa Rico Gil, Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

   (Lieta C-547/16) (1)

   (Konkurence - LESD 101. pants - Nolīgumi starp uzņēmumiem - Komercattiecības starp degvielas uzpildes staciju ekspluatētājiem un naftas uzņēmumiem - Nolīgums par degvielas ekskluzīvu ilgtermiņa piegādi - Lēmums, ar kuru Eiropas Komisija atzīst uzņēmuma saistības par saistošām - Cik saistošs Komisijas lēmums par saistībām ir valstu tiesām - Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. panta 1. punkts un 16. panta 1. punkts)
   (2018/C 022/19)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Gasorba SL, Josefa Rico Gil, Antonio Ferrándiz González

      Atbildētāja: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

      Rezolutīvā daļa

   Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101. un 102. pantā], 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lēmums par saistībām konkrētu nolīgumu starp uzņēmumiem kontekstā, ko Eiropas Komisija pieņēmusi saskaņā ar attiecīgās regulas 9. panta 1. punktu, neliedz valstu tiesām izvērtēt minēto nolīgumu atbilstību konkurences noteikumiem un vajadzības gadījumā saskaņā ar LESD 101. panta 2. punktu atzīt tos par spēkā neesošiem.

      (1)  OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta T-759/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. novembrī – Perfect Bar/EUIPO (“PERFECT BAR”)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/54

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. novembrī – Perfect Bar/EUIPO (“PERFECT BAR”)
   (Lieta T-759/17)
   (2018/C 022/71)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – F. Miazzetto, J. Gracia Albero, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas satur vārdiskus elementus “PERFECT Bar” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 376 064

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 5. septembra lēmums lietā R 2440/2016-4

      Prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut reģistrēt reģistrācijai pieteikto preču zīmi, proti, apmierināt Eiropas Savienības preču zīmes “PERFECT BAR” reģistrācijas pieteikumu Nr. 015376064;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar procesu Vispārējā tiesā un EUIPO.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-618/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. oktobrī iesniedza Tribunal d'instance de Limoges (Francija) – BNP Paribas Personal Finance SA sabiedrības Solfea tiesību pārņēmēja/Roger Ducloux, Josée Ducloux, meitas uzvārds Lecay

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. oktobrī iesniedza Tribunal d'instance de Limoges (Francija) – BNP Paribas Personal Finance SA sabiedrības Solfea tiesību pārņēmēja/Roger Ducloux, Josée Ducloux, meitas uzvārds Lecay

   (Lieta C-618/17)
   (2018/C 022/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal d'instance de Limoges

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: BNP Paribas Personal Finance SA, sabiedrības Solfea tiesību pārņēmēja

      Atbildētāji: Roger Ducloux, Josée Ducloux, meitas uzvārds Lecay

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tad, ja efektīvā gada izmaksu procentu likme ir 5,97377 %, atbilstoši noapaļošanas normai, kas izriet no 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/7/EK (1) un 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK (2), saskaņā ar kuru franču valodas redakcijā [“le résultat du calcul est exprimé avec une exactitude d’au moins une décimale. Si le chiffre de la décimale suivante est supérieur ou égal à 5, le chiffre de la première décimale sera augmenté de 1”] “aprēķina rezultātu izsaka ar precizitāti vismaz līdz vienam ciparam aiz komata. Ja nākamais cipars aiz komata ir lielāks vai vienāds ar 5, pirmo ciparu aiz komata noapaļo uz augšu”, drīkst uzskatīt, ka TAEG likme ir precīza, ja tā ir norādīta 5,95 % apmērā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīva 98/7/EK, ar ko groza Direktīvu 87/102/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu (OV 2008, L 101, 17. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīva 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV 2008, L 133, 66. lpp.).


title: Lieta T-895/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 30. novembra spriedums – Toontrack Music/EUIPO (“SUPERIOR DRUMMER”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SUPERIOR DRUMMER” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/39

         Vispārējās tiesas 2017. gada 30. novembra spriedums – Toontrack Music/EUIPO (“SUPERIOR DRUMMER”)
   (Lieta T-895/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SUPERIOR DRUMMER” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2018/C 022/53)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Toontrack Music AB (Umeå, Zviedrija) (pārstāvis: L.-E. Ström, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Palmero Cabezas)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 2438/2015-5 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “SUPERIOR DRUMMER” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Toontrack Music AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 46, 13.2.2017.


title: Lieta C-424/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 14. jūlijā Vilislav Andreev Kaleychev iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 22. jūnija rīkojumu lietā T-58/17 Kaleychev/Eiropas Cilvēktiesību tiesa

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/16

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 14. jūlijāVilislav Andreev Kaleychev iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 22. jūnija rīkojumu lietā T-58/17 Kaleychev/Eiropas Cilvēktiesību tiesa
   (Lieta C-424/17 P)
   (2018/C 022/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Vilislav Andreev Kaleychev (pārstāve – K. Mladenova, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Cilvēktiesību tiesa
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2017. gada 22. novembra rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-909/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. novembra spriedums – Laboratorios Ern/EUIPO – Sharma (“NRIM Life Sciences”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NRIM Life Sciences” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “RYM” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/2001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/39

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. novembra spriedums – Laboratorios Ern/EUIPO – Sharma (“NRIM Life Sciences”)
   (Lieta T-909/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NRIM Life Sciences” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “RYM” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/2001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2018/C 022/54)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis – S. Correa Rodríguez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Bonne)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Anil K. Sharma (Hillingdon, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 26. septembra lēmumu lietā R 2376/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Laboratorios Ern un A. K. Sharma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Laboratorios Ern, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta C-619/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. novembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Ministerio de Defensa/Ana de Diego Porras

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. novembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Ministerio de Defensa/Ana de Diego Porras

   (Lieta C-619/17)
   (2018/C 022/38)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Ministerio de Defensa

      Otra lietas dalībniece: Ana de Diego Porras

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 1999/70 (1) pielikumā esošā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēts nekāds atlīdzinājums, izbeidzot darba līgumu, kas noslēgts uz noteiktu laiku, lai pagaidu kārtībā aizvietotu citu darbinieku, kuram ir tiesības uz savas amata vietas saglabāšanu, ja šī izbeigšana notiek tāpēc, ka darbā atgriežas aizvietotais darbinieks, taču šāds atlīdzinājums ir paredzēts gadījumā, ja darba līgums tiek izbeigts citu likumā paredzēto iemeslu dēļ?

               2)

               Vai – gadījumā, ja uz pirmo jautājumu atbildams noliedzoši – Pamatnolīguma 5. klauzulas piemērošanas jomā ietilpst tāds pasākums kā Spānijas likumdevēja noteiktais atlīdzinājums 12 dienu izpeļņas apmērā par katru nostrādāto gadu, kas darbiniekam jāsaņem uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma izbeigšanas gadījumā pat tad, ja uz noteiktu laiku noformētās darba tiesiskās attiecības bija noslēgtas ar vienu vienīgu līgumu?

               3)

               Vai – gadījumā, ja uz otro jautājumu atbildams apstiprinoši – Pamatnolīguma 5. klauzulai ir pretrunā tāda tiesību norma, kurā darba līguma izbeigšanas gadījumā uz noteiktu laiku nodarbinātajiem darbiniekiem ir paredzēts atlīdzinājums 12 dienu izpeļņas apmērā par katru nostrādāto gadu, taču šāds atlīdzinājums uz noteiktu laiku nodarbinātajiem darbiniekiem nav paredzēts, ja darba līgums tiek slēgts, lai pagaidu kārtībā aizvietotu darbinieku, kuram ir tiesības uz savas amata vietas saglabāšanu?

      (1)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.).


title: Lieta T-50/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 30. novembra spriedums – Mackevision Medien Design/EUIPO (“TO CREATE REALITY”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “TO CREATE REALITY” reģistrācijas pieteikums — Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/40

         Vispārējās tiesas 2017. gada 30. novembra spriedums – Mackevision Medien Design/EUIPO (“TO CREATE REALITY”)
   (Lieta T-50/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “TO CREATE REALITY” reģistrācijas pieteikums - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
   (2018/C 022/55)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mackevision Medien Design GmbH Stuttgart (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji: E. Stolz, U. Stelzenmüller un J. Weiser, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Graul un S. Hanne)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 20. decembra lēmumu lietā R 995/2016-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “TO CREATE REALITY” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Mackevision Medien Design GmbH Stuttgart atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 104, 3.4.2017.


title: Lieta C-620/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. novembrī iesniedza Székesfehérvári Törvényszék (Ungārija) – Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe/Fővárosi Törvényszék

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. novembrī iesniedza Székesfehérvári Törvényszék (Ungārija) – Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe/Fővárosi Törvényszék

   (Lieta C-620/17)
   (2018/C 022/39)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Székesfehérvári Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe

      Atbildētājs: Fővárosi Törvényszék

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības tiesību normas un pamatprincipi (it īpaši LES 4. pants un vienveidīgas interpretācijas prasība), kā tos interpretējusi Eiropas Savienības Tiesa, it īpaši lietā Köbler pasludinātajā spriedumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesas, kas pēdējā instancē pasludina spriedumu, ar ko ir pārkāptas Savienības tiesības, atbildības iestāšanos var pamatot tikai ar valsts tiesībām vai arī valsts tiesībās noteiktajiem kritērijiem? Ja atbilde ir noliedzoša, vai Savienības tiesību normas un pamatprincipi, it īpaši Eiropas Savienības Tiesas spriedumā Köbler noteiktie trīs kritēriji, lai konstatētu “valsts” atbildību, ir jāinterpretē tādējādi, ka minētās valsts tiesām tas, vai ir izpildīti nosacījumi attiecībā uz dalībvalsts atbildību par Savienības tiesību pārkāpumu, ir jāvērtē, pamatojoties uz valsts tiesībām?

               2.

               Vai Savienības tiesību normas un pamatprincipi (it īpaši LES 4. panta 3. punkts un efektīvas tiesību aizsardzības tiesā prasība), it īpaši Eiropas Savienības Tiesas spriedumi par dalībvalsts atbildību, kas tostarp pasludināti lietās Francovich, Brasserie du pêcheur un Köbler, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja spriedumi, kurus dalībvalsts tiesas, kas lemj pēdējā instancē, pasludina, pārkāpjot Savienības tiesības, iegūst res judicata spēku, ir izslēgta dalībvalsts atbildības atzīšana par nodarītajiem zaudējumiem?

               3.

               Vai atbilstoši Direktīvai 89/665/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 2007/66/EK (1) un Direktīvu 92/13/EEK, Savienības tiesību izpratnē ir nozīme pārskatīšanas procedūrai publiskā iepirkuma jomā saistībā ar publiskā iepirkuma līgumiem, kuru vērtība pārsniedz Kopienu noteikto slieksni, un administratīvā lēmuma pārbaudei tiesā minētajā procedūrā? Ja atbilde ir apstiprinoša, vai ir nozīme Savienības tiesībām un Eiropas Savienības Tiesas judikatūrai (tostarp spriedumiem, kas pasludināti lietās Kühne & Heitz, Kapferer un it īpaši Impresa Pizzarotti) attiecībā uz nepieciešamību pieņemt prasību veikt pārskatīšanu ārkārtas pārskatīšanas procedūrā, kas valsts tiesībās ir paredzēta saistībā ar tāda administratīvā lēmuma pārbaudi tiesā, kas pieņemts minētajā pārsūdzības procedūrā publiskā iepirkuma jomā?

               4.

               Vai direktīvas par pārsūdzības procedūru publiskā iepirkuma jomā (proti, Direktīva 89/665/EEK, kas grozīta ar Direktīvu 2007/66/EK un Direktīvu 92/13/EEK) ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru valsts tiesas, kas izskata pamatlietu, var neņemt vērā apstākli, ka pārbaude ir jāveic saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas spriedumu – kas pasludināts prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā saistībā ar pārsūdzības procedūru publiskā iepirkumā jomā, turklāt šo apstākli neņem vērā valsts tiesas, kuras lemj tiesvedībā, kas uzsākta saistībā ar pārskatīšanas prasību, kas celta par pamatlietā pieņemto nolēmumu?

               5.

               Vai Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīva 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, it īpaši tās 1. panta 1. un 3. punkts, un Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīva 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, it īpaši tās 1. un 2. pants – it sevišķi, ņemot vērā lietās Willy Kempter, Pannon GSM un VB Pénzügyi Lízing, kā arī Kühne & Heitz, Kapferer un Impresa Pizzarotti pasludinātos spriedumus –, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar minētajām direktīvām, efektīvas tiesību aizsardzības tiesā prasību un līdzvērtības un efektivitātes principiem ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums vai tā piemērošana, saskaņā ar kuru tiesa, kas izskata lietu, neraugoties uz to, ka Eiropas Savienības Tiesas spriedumā, kas pasludināts prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā pirms nolēmuma otrajā instancē pieņemšanas, ir noteikta atbilstīga Savienības tiesību interpretācija, to noraida noilguma dēļ un vēlāk tiesa, kas izskata pārskatīšanas prasību, atzīst pārskatīšanas prasību par nepieņemamu?

               6.

               Ja saskaņā ar valsts tiesībām ir jāpieņem pārskatīšanas prasība, lai, pamatojoties uz jaunu Konstitucionālās tiesas nolēmumu, atjaunotu atbilstību Konstitūcijai, vai nebūtu jāpieņem pārskatīšanas prasība saskaņā ar līdzvērtības principu un spriedumā Transportes Urbanos noteikto principu gadījumā, ja pamattiesvedībā nebija iespējams ņemt vērā Eiropas Savienības Tiesas spriedumu valsts tiesībās paredzēto noteikumu par procesuālajiem termiņiem dēļ?

               7.

               Vai Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīva 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, it īpaši tās 1. panta 1. un 3. punkts, un Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīva 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, it īpaši tās 1. un 2. pants, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas spriedumu C-2/06, Willy Kempter, saskaņā ar kuru privātpersonai nav īpaši jāatsaucas uz Tiesas judikatūru tādējādi, ka pārsūdzības procedūras publiskā iepirkuma jomā, kuras reglamentē tikai minētās direktīvas, var tikt ierosinātas, iesniedzot prasības pieteikumu, kurā minētais pārkāpums publiskā iepirkuma jomā ir skaidri aprakstīts un turklāt skaidri norādīta pārkāptā tiesību norma par publisko iepirkumu – konkrēts pants un punkts – proti, pārsūdzības procedūrā publiskā iepirkuma jomā var pārbaudīt tikai tos pārkāpumus, kurus prasītājs ir norādījis saistībā ar publiskā iepirkuma jomā pārkāpto tiesību normu – konkrētu pantu un punktu –, savukārt jebkurā citā administratīvajā un civiltiesiskajā procedūrā pietiek ar to, ka privātpersona min faktus un sniedz tiem pierādījumus un iestāde vai kompetentā tiesa pieņem nolēmumu par pārsūdzību saskaņā ar to saturu?

               8.

               Vai spriedumos Köbler un Traghetti paredzētais nosacījums par pietiekami būtisku pārkāpumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka pārkāpums nav izdarīts, ja tiesa, kas pēdējā instancē pieņem nolēmumu, pilnībā neievērojot ļoti rūpīgi izstrādāto Eiropas Savienības Tiesas pastāvīgo judikatūru –, tostarp balstoties uz atšķirīgiem juridiskiem atzinumiem –, noraida privātpersonas lūgumu uzsākt prejudiciāla nolēmuma tiesvedību saistībā ar nepieciešamību pieņemt pārskatīšanas prasību, sniedzot absurdu pamatojumu, ka Savienības tiesiskajā regulējumā – šajā gadījumā it īpaši Direktīvā 89/665/EEK un Direktīvā 92/13/EEK – nav tiesību normu, kas reglamentē pārskatīšanu, lai arī tai tika ļoti precīzi norādīta atbilstošā Eiropas Savienības Tiesas judikatūra, tostarp arī spriedums Impresa Pizzarotti, kurā tieši ir nospriests, ka ir jāveic pārskatīšana saistībā ar publiskā iepirkuma procedūru? Ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas spriedumu C-283/81, CILFIT, cik plašs pamatojums ir jāsniedz valsts tiesai, kas nepieņem pārskatīšanas prasību, neievērojot juridisko interpretāciju, ko Tiesa ir noteikusi kā saistošu?

               9.

               Vai LES 19. pantā un 4. panta 3. punktā noteiktie efektīvas tiesību aizsardzības tiesā un līdzvērtības principi, ar LESD 49. pantu nostiprinātā brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība un Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras, kā arī Direktīvā 89/665/EEK, Direktīvā 92/13/EEK un Direktīvā 2007/66/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tas, ka kompetentās iestādes un tiesas, acīmredzami neievērojot piemērojamās Savienības tiesības, noraida vienu pēc otras prasītāja celtās prasības par iespējas liegšanu piedalīties publiskā iepirkuma procedūrā, saistībā ar kurām attiecīgā gadījumā ir jāsagatavo daudzi dokumenti ar būtisku laika un naudas līdzekļu ieguldījumu vai jāpiedalās tiesas sēdēs, un lai arī skaidrs, ka teorētiski pastāv iespēja atzīt atbildību par zaudējumiem, kas nodarīti tiesvedības funkciju pildīšanas dēļ, attiecīgajā tiesiskajā regulējumā prasītājam ir liegta iespēja lūgt tiesai atlīdzināt zaudējumus, kas tam ir nodarīti, veicot prettiesiskus pasākumus?

               10.

               Vai spriedumos Köbler, Traghetti un Saint Giorgio noteiktie principi ir jāinterpretē tādējādi, ka nevar atlīdzināt zaudējumus, kas ir radušies tāpēc, ka dalībvalsts tiesa, kas pēdējā instancē izskata lietu, neievērojot Tiesas pastāvīgo judikatūru, nav pieņēmusi pārskatīšanas prasību privātpersonai noteiktajā laikā, kurā tai būtu bijusi iespēja lūgt atlīdzināt tai radušos izdevumus?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīva 2007/66/EK, ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu piešķiršanas jomā (OV 2007, L 335, 1. lpp.).


title: Lieta T-670/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 22. novembra rīkojums – Digital Rights Ireland/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi — Personas datu pārsūtīšana uz Amerikas Savienotajām Valstīm — Saskaņā ar Īrijas tiesībām dibināta bezpeļņas organizācija — Personas datu aizsardzības neesamība juridiskām personām — Par apstrādi atbildīgā persona — Locekļu un atbalstītāju vārdā celta prasība — Sabiedrības interesēs celta prasība — Nepieņemamība

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/40

         Vispārējās tiesas 2017. gada 22. novembra rīkojums – Digital Rights Ireland/Komisija
   (Lieta T-670/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi - Personas datu pārsūtīšana uz Amerikas Savienotajām Valstīm - Saskaņā ar Īrijas tiesībām dibināta bezpeļņas organizācija - Personas datu aizsardzības neesamība juridiskām personām - Par apstrādi atbildīgā persona - Locekļu un atbalstītāju vārdā celta prasība - Sabiedrības interesēs celta prasība - Nepieņemamība)
   (2018/C 022/56)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Digital Rights Ireland Ltd (Bennettsbridge, Īrija) (pārstāvis – E. McGarr, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Kranenborg un D. Nardi)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 12. jūlija Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/1250 saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/46/EK par pienācīgu aizsardzību, ko nodrošina ES un ASV privātuma vairogs (OV 2016, L 207, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Čehijas Republikas, Vācijas Federatīvās Republikas, Īrijas, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes, Amerikas Savienoto Valstu, Nīderlandes Karalistes, Francijas Republikas, Business Software Alliance (BSA), Microsoft Corporation, Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs un l’Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir) pieteikumi par iestāšanos lietā vairs nav jāizskata;

               3)

               Digital Rights Ireland Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus, izņemot ar pieteikumiem par iestāšanos lietā saistītos;

               4)

               Čehijas Republika, Vācijas Federatīvā Republika, Īrija, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Amerikas Savienotās Valstis, Nīderlandes Karaliste, Francijas Republika, BSA, Microsoft Corporation, Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs un UFC – Que choisir sedz savus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā radušos tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 410, 7.11.2016.


title: Lieta C-455/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 31. jūlijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Benedikt Brisch/TUIfly GmbH

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 31. jūlijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Benedikt Brisch/TUIfly GmbH

   (Lieta C-455/17)
   (2018/C 022/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Benedikt Brisch

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

   Ar 2017. gada 21. septembra rīkojumu lieta tika izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta T-762/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. novembrī – Grammer/EUIPO (Ģeometriskas figūras attēls)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/55

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. novembrī – Grammer/EUIPO (Ģeometriskas figūras attēls)
   (Lieta T-762/17)
   (2018/C 022/73)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grammer AG (Amberg, Vācija) (pārstāvji: J. Bühling un D. Graetsch, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Ģeometriskas figūras attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 389 621

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 6. septembra lēmums lietā R 2250/2016-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-456/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 31. jūlijā iesniedza Oberlandesgericht Köln (Vācija) – Gabriela Verena Glanzmann u.c./Deutsche Lufthansa AG

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 31. jūlijā iesniedza Oberlandesgericht Köln (Vācija) – Gabriela Verena Glanzmann u.c./Deutsche Lufthansa AG

   (Lieta C-456/17)
   (2018/C 022/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Köln

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Gabriela Verena Glanzmann, Sara Glanzmann, Loris Glanzmann

      Atbildētāja: Deutsche Lufthansa AG

   Ar 2017. gada 6. oktobra rīkojumu lieta tika izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-621/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. novembrī iesniedza Kúria (Ungārija) – Gyula Kiss/CIB Bank Zrt. u.c.

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. novembrī iesniedza Kúria (Ungārija) – Gyula Kiss/CIB Bank Zrt. u.c.
   (Lieta C-621/17)
   (2018/C 022/40)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Gyula Kiss

      Atbildētāji: CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (turpmāk tekstā – “direktīva”) (1) 4. panta 2. punktā un 5. pantā paredzētā prasība formulēt noteikumus vienkāršā, skaidri saprotamā valodā ir jāinterpretē tādējādi, ka šai prasībai atbilst ar patērētājiem noslēgtā aizdevuma līguma noteikums, par kuru nav notikusi atsevišķa apspriešanās un kurā ir precīzi noteikts izmaksu, komisijas maksu un citu maksājumu apmērs (turpmāk tekstā kopā – “izmaksas”), kas ir jāmaksā patērētājam, to aprēķina metode un samaksas termiņi, bet kurā nav precizēts, par kādiem konkrētiem pakalpojumiem rodas šīs izmaksas; vai tomēr tā ir jāinterpretē tādējādi, ka līgumā ir jābūt arī norādei par to, kādi ir šie konkrētie pakalpojumi? Vai pēdējā minētajā gadījumā pietiek ar to, ka sniegtā pakalpojuma saturs var tikt izsecināts no izmaksu apzīmējuma?

               2)

               Vai direktīvas 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aplūkojamajā gadījumā izmantotais līguma noteikums par izmaksām, no kura, pamatojoties uz līgumu, nav iespējams skaidri noteikt, par kādiem konkrētiem pakalpojumiem rodas šīs izmaksas, pretēji prasībai pēc godprātības rada ievērojamu nelīdzsvarotību pušu tiesībās un pienākumos, kas izriet no līguma, un tas notiek par sliktu patērētājam?

      (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-423/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 23. novembra rīkojums – Nexans France un Nexans/Komisija Pagaidu noregulējums — Konkurence — Elektrokabeļi — Lūguma piemērot konfidencialitāti noteiktai informācijai, kas ir ietverta lēmumā, ar ko konstatē LESD 101. panta pārkāpumu, noraidījums — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/41

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 23. novembra rīkojums – Nexans France un Nexans/Komisija
   (Lieta T-423/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Elektrokabeļi - Lūguma piemērot konfidencialitāti noteiktai informācijai, kas ir ietverta lēmumā, ar ko konstatē LESD 101. panta pārkāpumu, noraidījums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
   (2018/C 022/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Nexans France (Courbevoie, Francija) un Nexans (Courbevoie) (pārstāvji – G. Forwood, A. Rogers un A. Oh, un M. Powell, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. van Vliet, G. Meessen un I. Zaloguin)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Komisijas 2017. gada 2. maija Lēmuma C(2017) 3051 final, par lūgumu piemērot konfidencialitāti (Lieta COMP/AT.39610 – Elektrokabeļi) piemērošanu, ciktāl šis lūgums ir noraidīts attiecībā uz informāciju, kas ir iegūta kratīšanā pie prasītājām un vēl viena saimnieciskās darbības subjekta, un, otrkārt, noteikt Komisijai pienākumu nepublicēt tās 2014. gada 2. aprīļa Lēmuma C(2014) 2139 final, (Lieta COMP/AT.39610 – Elektrokabeļi) versiju, kurā ir ietverta šī informācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               2017. gada 12. jūlija rīkojuma Nexans France un Nexans/Komisija (T-423/17 R) pasludināšanu atlikt;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-470/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. augustā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) – Teresa Coria Garcia u.c./Austrian Airlines AG

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. augustā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) – Teresa Coria Garcia u.c./Austrian Airlines AG

   (Lieta C-470/17)
   (2018/C 022/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Handelsgericht Wien

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Teresa Coria Garcia, Marina Velasco Coria, Miriam Coria Garcia

   Atbildētāja: Austrian Airlines AG

   Ar Tiesas 2017. gada 25. oktobra rīkojumu lieta ir izslēgta no reģistra.


title: Lieta C-623/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 31. oktobrī iesniedza Investigatory Powers Tribunal – London (Apvienotā Karaliste) – Privacy International/Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs u.c.

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 31. oktobrī iesniedza Investigatory Powers Tribunal – London (Apvienotā Karaliste) – Privacy International/Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs u.c.
   (Lieta C-623/17)
   (2018/C 022/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Investigatory Powers Tribunal – London

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Privacy International

      Atbildētāji: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service Srl, Secret Intelligence Service

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai tādos apstākļos, ja:

               a.

               DIA (1) iespējas izmantot tām sniegtos MKD (2) ir būtiskas, lai aizsargātu Apvienotās Karalistes valsts drošību, tostarp pretterorisma, pretizlūkošanas un kodolieroču izplatīšanas apkarošanas jomās;

               b.

               DIA veiktas MKD izmantošanas būtiska iezīme ir iepriekš nezināmu apdraudējumu valsts drošībai atklāšana, izmantojot masu apjoma metodes, kuru pamatā nav selektīva atlase un kas ir balstītas uz MKD apkopošanu vienā vietā. Tās principiālais noderīgums izpaužas kā ātra mērķa noteikšana un izstrāde, kā arī rīcības pamata nodrošināšana tūlītēja apdraudējuma gadījumā;

               c.

               tāpēc elektronisko sakaru tīkla nodrošinātājam netiek prasīts saglabāt MKD (ilgāk par laikposmu, kas noteikts saskaņā ar parastajām komercdarbības prasībām), ko saglabā tikai valsts (DIA);

               d.

               valsts tiesa ir konstatējusi (izņemot atsevišķus jautājumus, attiecībā uz kuriem pastāv atkāpes), ka garantijas, kas attiecas uz DIA veikto MKD izmantošanu, atbilst ECPAK (3); un

               e.

               valsts tiesa ir konstatējusi, ka prasību, kas paredzētas sprieduma [2016. gada 21. decembris, Tele2 Sverige un Watson u.c., C-203/15 un C-698/15 (EU:C:2016:970)], 119.-125. punktā (“Watson prasības”), izvirzīšana attiecīgajā gadījumā padarītu neefektīvus pasākumus, ko DIA veikušas, lai aizsargātu valsts drošību, un līdz ar to apdraudētu Apvienotās Karalistes valsts drošību;

               1.

               Vai, ņemot vērā LES 4. pantu un Direktīvas 2002/58/EK par privātumu un elektroniskajām komunikācijām (E-privātuma direktīva) (4) 1. panta 3. punktu, valsts sekretāra norādījumus elektroniskā komunikāciju tīkla nodrošinātājam sniegt masu komunikāciju datus dalībvalsts drošības un izlūkošanas aģentūrām (DIA) ietilpst Savienības tiesību aktu un E-privātuma direktīvas piemērošanas jomā?

               2.

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai uz šādu Valsts sekretāra rīkojumu attiecināmas kādas no Watson prasībām vai citas prasības papildus Eiropas Cilvēktiesību konvencijā noteiktajām? Ja jā, kā un kādā mērā šīs prasības ir attiecināmas, ņemot vērā DIA būtisko nepieciešamību izmantot masu datu iegūšanas un automatizētas apstrādes metodes, lai aizsargātu valsts drošību, un to, kādā mērā šādas iespējas, ja tās citādi ir atbilstošas Eiropas Cilvēktiesību konvencijai, var tikt būtiski ierobežotas, izvirzot šādas prasības?

      (1)  Drošības un izlūkošanas aģentūras.

      (2)  Masu komunikāciju dati [Bulk Communications Data].

      (3)  Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīva 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV 2002, L 201, 37. lpp.).


title: Lieta T-765/17: Prasība, kas celta 2017. gada 23. novembrī – Kiku/CPVO – Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (“Pinova”)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/56

         Prasība, kas celta 2017. gada 23. novembrī – Kiku/CPVO – Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (“Pinova”)
   (Lieta T-765/17)
   (2018/C 022/75)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kiku GmbH (Girlan, Itālija) (pārstāvji – G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)

      Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Drēzdene, Vācija)

      Informācija par procesu CPVO

      Strīdus augu šķirnes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus augu šķirne: ābolu šķirne “PINOVA” – Sertifikāts Nr. EU 1298

      Process CPVO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: CPVO Apelācijas padomes 2017. gada 16. augusta lēmums lietā A005/2016

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest CPVO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 2100/94 20. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopā ar tās 10. pantu un 116. panta 1. punktu, pārkāpums.


title: Lieta C-472/15 P: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 23. novembra spriedums – Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA/Eiropas Komisija, Itālijas Republika (Apelācija — Valsts atbalsts — Eksporta kredīta apdrošināšana — Pārapdrošināšanas segums, ko valsts uzņēmums ir piešķīris savam meitasuzņēmumam — Kapitālieguldījumi meitasuzņēmuma zaudējumu segšanai — Valsts atbalsta jēdziens — Valsts vainojamība — Privātā ieguldītāja kritērijs)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/2

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 23. novembra spriedums – Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA/Eiropas Komisija, Itālijas Republika
   (Lieta C-472/15 P) (1)

   ((Apelācija - Valsts atbalsts - Eksporta kredīta apdrošināšana - Pārapdrošināšanas segums, ko valsts uzņēmums ir piešķīris savam meitasuzņēmumam - Kapitālieguldījumi meitasuzņēmuma zaudējumu segšanai - Valsts atbalsta jēdziens - Valsts vainojamība - Privātā ieguldītāja kritērijs))
   (2018/C 022/02)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA (pārstāvji – M. Siragusa un G. Rizza, avvocati)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, G. Conte un D. Grespan), Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāve, kam palīdz S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) un Sace BT SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijai saistībā ar šo tiesvedību radušos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Lieta T-526/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Ruiz Jayo un citi/VNV

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Ruiz Jayo un citi/VNV
   (Lieta T-526/17)
   (2018/C 022/58)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: María Concepción Ruiz Jayo (Madride, Spānija) un citi 3499 prasītāji (pārstāvji – S. Rodríguez Bajón, F. Cremades García y M. Ruiz Núñez, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pieņemt attiecīgu prasību un uzskatīt to par pamatotu;

               —

               atbilstoši LESD 277. pantam atzīt Regulas (ES) Nr. 806/2014 nepiemerojamību vai, pakārtoti, minētās Regulas (ES) Nr. 806/2014 21. panta, 22. panta 2. punkta a) apakšpunkta, 24. panta, kā arī 18. un 23. panta nepiemerojamību;
               atcelt apstrīdēto VNV/SRB lēmumu;

               —

               piespriest VNV/SRB atlīdzināt kaitējumu, kas ir nodarīts prasītājiem, piemērojot tiesību normas, kuras ir pretrunā Eiropas tiesībām;

               —

               pakārtoti, piespriest VNV izmaksāt prasītājiem kā akcionāriem vai kreditoriem kompensāciju, uzskatot Banco Popular prasītāju sniegto vērtējumu par gala vērtējumu, kā paredzēts Regulā 806/2014, lai noteiktu, vai attieksme pret akcionāriem un kreditoriem būtu labvēlīgāka, ja noregulējamai iestādei būtu tikušas piemērotas parastās maksātnespējas procedūras;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08, ar kuru tika paredzēts noregulējums Banco Popular Español, S.A.

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Apvienotās lietas C-596/15 P un C-597/15 P: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 23. novembra spriedums – Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P)/Eiropas Komisija Apelācija — Sabiedrības veselība — Patērētāju tiesību aizsardzība — Regula (EK) Nr. 1924/2006 — Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem — 13. panta 3. punkts — Saraksts ar atļautajām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem — Botāniskas vielas — Atliktās veselīguma norādes — Prasība sakarā ar bezdarbību — LESD 265. pants — Eiropas Komisijas nostājas formulēšana — Interese celt prasību — Locus standi

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/3

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 23. novembra spriedums – Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P)/Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas C-596/15 P un C-597/15 P) (1)

   (Apelācija - Sabiedrības veselība - Patērētāju tiesību aizsardzība - Regula (EK) Nr. 1924/2006 - Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem - 13. panta 3. punkts - Saraksts ar atļautajām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem - Botāniskas vielas - Atliktās veselīguma norādes - Prasība sakarā ar bezdarbību - LESD 265. pants - Eiropas Komisijas nostājas formulēšana - Interese celt prasību - Locus standi)
   (2018/C 022/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P) (pārstāvji – M. Weidner, T. Guttau un N. Hußmann, Rechtsanwälte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Grünheid un M. Wilderspin)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 16. septembra rīkojumu Bionorica/Komisija (T-619/14, nav publicēts, EU:T:2015:723);

               2)

               Bionorica SE celto prasību sakarā ar bezdarbību lietā T-619/14 noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               apelācijas sūdzību lietā C-597/15 P noraidīt;

               4)

               Bionorica SE un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus paši gan pirmajā instancē lietā T-619/14, gan apelācijas tiesvedībā lietā C-596/15 P;

               5)

               Diapharm GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā lietā C-597/15 P.

      (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: Lieta T-693/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – García Gómez un citi/VNV

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – García Gómez un citi/VNV
   (Lieta T-693/17)
   (2018/C 022/59)
   Tiesvedības valoda: spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Abel García Gómez (Torrevieja, Spānija) un citi 2 199 prasītāji (pārstāvji: J. Cremades García, S. Rodríguez Bajón un M. F. Ruiz Núñez, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pieņemt attiecīgo prasību atcelt tiesību aktu un uzskatīt to par pamatotu;

               —

               atbilstoši LESD 277. pantam atzīt Regulas (ES) Nr. 806/2014 nepiemerojamību vai, pakārtoti, minētās Regulas (ES) Nr. 806/2014 21. panta, 22. panta 2. punkta a) apakšpunkta, 24. panta, kā arī 18. un 23. panta nepiemerojamību;
               atcelt apstrīdēto VNV/SRB lēmumu;

               —

               piespriest VNV/SRB atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājiem ir nodarīts, piemērojot tiesību normas, kuras ir pretrunā Eiropas tiesībām;

               —

               Pakārtoti, piespriest VNV izmaksāt prasītājiem kā akcionāriem vai kreditoriem kompensāciju, uzskatot prasītāju sniegto Banco Popular vērtējumu par gala vērtējumu saskaņā ar Regulu 806/2014, lai noteiktu, vai attieksme pret akcionāriem un kreditoriem būtu labvēlīgāka, ja noregulējamai iestādei būtu tikušas piemērotas parastās maksātnespējas procedūras;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08, ar kuru tika paredzēts noregulējums Banco Popular Español, S.A.

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-766/17: Prasība, kas celta 2017. gada 23. novembrī – Eglo Leuchten/EUIPO – Di-Ka (Lampas dizainparaugs)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/57

         Prasība, kas celta 2017. gada 23. novembrī – Eglo Leuchten/EUIPO – Di-Ka (Lampas dizainparaugs)
   (Lieta T-766/17)
   (2018/C 022/76)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eglo Leuchten GmbH (Pill, Austrija) (pārstāvis: H. Lauf, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Di-Ka Vertriebs GmbH & Co. KG (Arnsberg, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 2435768–0033

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 26. septembra lēmums lietā R 738/2016–3

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 6. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-549/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 19. septembrī Ukraina iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-346/14 DEP Yanukovych/Padome

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/17

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 19. septembrī Ukraina iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-346/14 DEP Yanukovych/Padome
   (Lieta C-549/17 P)
   (2018/C 022/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ukraina (pārstāvis: M. Kostytska, Advocate)

      Pārējie lietas dalībnieki: Viktor Fedorovych Yanukovych, Eiropas Savienības Padome, Polijas Republika, Eiropas Komisija
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2017. gada 23. novembra rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-767/17: Prasība, kas celta 2017. gada 23. novembrī – Eglo Leuchten/EUIPO – Briloner Leuchten (Sienas lampa)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/58

         Prasība, kas celta 2017. gada 23. novembrī – Eglo Leuchten/EUIPO – Briloner Leuchten (Sienas lampa)
   (Lieta T-767/17)
   (2018/C 022/77)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eglo Leuchten GmbH (Pill, Austrija) (pārstāvis: H. Lauf, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Briloner Leuchten GmbH (Brilon, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 2435768–0036

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 26. septembra lēmums lietā R 746/2016–3

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 6. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-550/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 19. septembrī Ukraina iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-347/14 DEP Yanukovych/Padome

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/17

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 19. septembrī Ukraina iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-347/14 DEP Yanukovych/Padome
   (Lieta C-550/17 P)
   (2018/C 022/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ukraina (pārstāvis: M. Kostytska, Advocate)

      Pārējie lietas dalībnieki: Olga Stanislavivna Yanukovych, kā Viktor Viktorovych Yanukovych mantiniece, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2017. gada 23. novembra rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-719/17: Prasība, kas celta 2017. gada 23. oktobrī – DuPont de Nemours u.c./Komisija

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 23. oktobrī – DuPont de Nemours u.c./Komisija
   (Lieta T-719/17)
   (2018/C 022/60)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: DuPont de Nemours (Deutschland) GmbH (Neu-Isenburg, Vācija) un 12 citi (pārstāvji: D. Waelbroeck, I. Antypas un A. Accarain, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/1496 (2017. gada 23. augusts) par darbīgās vielas flupirsulfuronmetila (“FPS”) apstiprinājuma neatjaunošanu un tirdzniecības atļauju atsaukšanu augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo vielu (1);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: pārkāpta AAL regula (1107/2009) (2), Atjaunošanas regula (1141/2010) (3), KMI regula (1272/2008) (4) un Dzīvnieku testēšanas direktīva (2010/63) (5):

                           —

                           prasītāji apgalvo, ka apstrīdētā regula tika pieņemta, pārkāpjot Atjaunošanas regulu (1141/2010) un Atjaunošanas vadlīnijas (SANC0/10387/2010 rev. 8), ciktāl Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) ir atkārtoti novērtējusi FPS bīstamības profilu, lai gan nav bijušas izmaiņas pašreizējās zinātniskajās atziņās un piemērojamajā tiesiskajā regulējumā;

                           —

                           prasītāji apgalvo, ka apstrīdētā regula ir pieņemta, pārkāpjot KMI regulu (1272/2008) un Komisijas vadlīnijas par gruntsūdeņu metabolītiem (SANC0/221/2000 rev.10), ciktāl EFSA ir pamatojusies uz savu FPS bīstamības klasifikācijas priekšlikumu, lai prezumētu trīs gruntsūdeņu metabolītu toksiskumu;

                           —

                           prasītāji apgalvo, ka apstrīdētā regula ir pieņemta, pārkāpjot tādus ES noteikumus par testēšanu, izmantojot dzīvniekus, kas ir noteikti AAL regulā (1107/2009) un Dzīvnieku testēšanas direktīvā (2010/63), ciktāl EFSA ir identificējusi datu nepietiekamību saistībā ar papildu genotoksicitātes pētījumiem, pietiekami neņemot vērā vispārējo pierādījumu daudzumu un faktu, ka nav pierādīta vajadzība veikt turpmākus testus.

               2.

               Otrais pamats: pamatošanās uz jaunām un nenoteiktām vadlīnijām, pārkāpjot tiesiskās noteiktības principu, tiesības uz aizstāvību un vairākas ES tiesību normas:

                           —

                           prasītāji apgalvo, ka apstrīdētā regula ir pieņemta, pārkāpjot tiesiskās noteiktības principu, atjaunošanas pieteikumu iesniedzēju tiesības uz aizstāvību, kā arī vairākas ES tiesību normas, jo genotoksicitātes vērtējumu par diviem FPS metabolītiem EFSA ir veikusi, pamatojoties uz jaunu un neapstiprinātu zinātnisku viedokli, kas šobrīd tiek pārbaudīts, kā rezultātā EFSA ir identificējusi mākslīgu datu nepilnību atjaunošanas materiālos, par ko prasītājiem nav tikusi dota iespēja izteikties.

               3.

               Trešais pamats: nav veikts pilnīgs riska novērtējums, pārkāpjot tiesības uz aizstāvību un vairākas ES tiesību normas:

                           —

                           prasītāji apgalvo, ka apstrīdētā regula ir pieņemta, pārkāpjot atjaunošanas pieteikumu iesniedzēju tiesības uz aizstāvību un vairākas ES tiesību normas, jo Komisija ir vienīgi pamatojusies uz EFSA secinājumiem, lai lemtu par FPS aizliegšanu, neņemot vērā visu pieejamo zinātnisko informāciju, kas pierāda FPS drošumu, īpaši papildu pētījumus, ko spontāni veicis atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs, lai kliedētu apgalvoto datu nepilnību un EFSA norādītās bažas, kā arī ziņotājas dalībvalsts vērtējumu un citu dalībvalstu piezīmes atjaunošanas procesa pārskatīšanā.

               4.

               Ceturtais pamats: samērīguma principa pārkāpums:

                           —

                           prasītāji apgalvo, ka apstrīdētā regula ir klaji nesamērīga ar FPS vispārīgā drošuma profilu un ka Komisija par apstrīdēto regulu apgalvotās bažas būtu varējusi risināt ar mazāk ierobežojošiem pasākumiem, kas neietver FPS izmantošanas aizliegumu, piemēram, izmantojot AAL regulas (1107/2009) 6. panta f) punktā paredzēto apstiprinošo datu procedūru vai risku mazināšanas pasākumus, par kuriem valsts līmenī nolēmušas ES dalībvalstis.

               5.

               Piektais pamats: nediskriminācijas principa pārkāpums:

                           —

                           prasītāji apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi nediskriminācijas principu, jo apgalvotās bažas par apstrīdēto regulu Komisijas iepriekšējā lēmumpieņemšanas praksē ir konsekventi risinātas ar mazāk ierobežojošiem pasākumiem. Taču Komisija līdz šim nekad nav izmantojusi šādas bažas, lai pamatotu pilnīgu vielas izmantošanas aizliegumu.

               6.

               Sestais pamats: labas pārvaldības principu un DuPont tiesiskās paļāvības aizsardzības pārkāpums:

                           —

                           prasītāji apgalvo, ka Komisija nav pienācīgi vadījusi FPS pārskatīšanas procesu, kā rezultātā DuPont ir bijis jāiegulda ievērojami līdzekļi zinātniskas dokumentācijas sagatavošanā, kas galu galā izrādījusies pilnīgi nederīga, jo Komisija negaidīti mainījusi savu nostāju attiecībā uz noteiktām bažām. Turklāt prasītāji apgalvo, ka apstrīdētā regula grauj konkurences politikas mērķus, kas ir FPS izmantošanas pārtraukšanas pamatā un ko pati Komisija ir noteikusi Dow/DuPont, lai novērstu dominējošā stāvokļa radīšanu EEZ graudaugu herbicīdu tirgū. Šādas FPS pārskatīšanas procesa nepareizas vadības iznākumā ir noticis Komisijas rūpības pienākuma, labas pārvaldības principu un DuPont tiesiskās paļāvības aizsardzības pārkāpums.

      (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2017/1496 (2017. gada 23. augusts) par darbīgās vielas DPX KE 459 (flupirsulfuronmetila) apstiprinājuma neatjaunošanu, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, un par grozījumiem Komisijas Īstenošanas regulā (ES) Nr. 540/2011 (OV 2017, L 218, 7. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas Regula (ES) Nr. 1141/2010 (2010. gada 7. decembris), ar ko nosaka procedūru, ar kuru Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā atkārtoti iekļauj aktīvo vielu otro grupu, un izveido šo vielu sarakstu (OV 2010, L 322, 10. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1272/2008 (2008. gada 16. decembris) par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV 2008, L 353, 1. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/63/ES (2010. gada 22. septembris) par zinātniskiem mērķiem izmantojamo dzīvnieku aizsardzību (OV 2010, L 276, 33. lpp.).


title: Lieta T-769/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. novembrī – roelliroelli confectionery schweiz/EUIPO – Tanner (“ALPRAUSCH”)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/58

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. novembrī – roelliroelli confectionery schweiz/EUIPO – Tanner (“ALPRAUSCH”)
   (Lieta T-769/17)
   (2018/C 022/78)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: roelliroelli confectionery schweiz GmbH (St. Gallen, Šveice) (pārstāvji: S. Overhage un R. Böhm, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: André Tanner (Schindellegi, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “ALPRAUSCH” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 218 671

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 1. augusta lēmums lietā R 1596/2016–5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-678/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. decembrī – Eiropas Komisija/Īrija

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. decembrī – Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-678/17)
   (2018/C 022/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. J. Loewenthal un A. Bouchagiar)

      Atbildētāja: Īrija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka noteiktajā termiņā neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai no Apple Sales International un Apple Operations Europe atgūtu valsts atbalstu, kurš ar Komisijas Lēmuma (ES) 2017/1283 (2016. gada 30. augusts) par valsts atbalstu SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP), ko Īrija ir sniegusi Apple [..] (1), 1. pantu ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu, Īrija nav izpildījusi šī lēmuma 2. un 3. pantā, kā arī LESD 108. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Atbilstoši Eiropas Komisijas 2016. gada 30. augusta lēmumam lietā SA.38373 Īrijai bija četru mēnešu laikā jāatgūst Apple Sales International (turpmāk tekstā – “ASI”) un Apple Operations Europe (turpmāk tekstā – “AOE”) piešķirtais nelikumīgais un nesaderīgais valsts atbalsts. Atbalsts izrietēja no diviem nodokļu nolēmumiem, ko Īrija bija pieņēmusi 1991. gada 29. janvārī un 2007. gada 23. maijā par labu ASI un AOE un kas deva šīm sabiedrībām iespēju noteikt savas uzņēmuma peļņas nodokļa ikgadējās saistības Īrijā līdz 2014. gadam.
   Īrija neizpildīja savu pienākumu atgūt valsts atbalstu četru mēnešu laikā pēc Komisijas lēmuma paziņošanas. Turklāt Īrija joprojām nav veikusi visus vajadzīgos pasākumus Komisijas lēmuma izpildei.

      (1)  OV 2017, L 187, 1. lpp.


title: Lieta T-727/17: Prasība, kas celta 2017. gada 26. oktobrī – PP u.c./SEAE

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 26. oktobrī – PP u.c./SEAE

   (Lieta T-727/17)
   (2018/C 022/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: PP, PQ un UQ (pārstāvis – N. de Montigny, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

      Prasītāju prasījumi:

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt

                           —

                           prasītāju 2017. gada 3. februāra, 6. februāra un 20. marta aprēķinu lapas, ko tiem pa e-pastu bija nosūtījusi EĀDD personāla nodaļa, kā arī, ciktāl nepieciešams, algas izrakstus, ar kuru starpniecību tiem tika piešķirts pabalsts izglītībai par to bērniem;

                           —

                           un visbeidzot, ciktāl nepieciešams, atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu 2016. gada 15. decembra e-pasta vēstules formā, ar ko prasītājus informēja par to, ka:

                                       —

                                       ir apmierināts to pieteikums par tādu izglītības izmaksu atlīdzināšanu, kas pārsniedz B tipa pabalstu izglītībai 2016./2017. gadā, un

                                       —

                                       visas summas, kas pārsniedz maksimālo summu, katrā ziņā nevar būt lielākas par 9 704,15 EUR;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības atbalstam prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir saistīts ar iebildi par prettiesiskumu, ciktāl atbildētāja pieņemtais lēmums piemērot maksimālo pabalsta izglītībai summu, kas pārsniedz Civildienesta noteikumos paredzēto, kas šajā lietā ir apstrīdēts, kā arī 2016. gada 15. aprīļa paziņojums, uz ko tas pamatots, un Guidelines ir pretrunā Eiropas Savienības Civildienesta noteikumiem un to X pielikumam.

               2.

               Otrais pamats ir saistīts ar individuālā lēmuma prettiesiskumu šādu iebildumu dēļ:

                           —

                           nodrošinājuma, tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības principu pārkāpums, kā arī labas pārvaldības un iegūto tiesību principu pārkāpums;

                           —

                           tiesību uz ģimeni un tiesību uz izglītību pārkāpums;

                           —

                           vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpums;

                           —

                           interešu neizsvēršana un veiktā pasākuma samērīguma principa neievērošana.


title: Lieta C-551/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 19. septembrī Ukraina iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-348/14 DEP Yanukovych/Padome

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/18

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 19. septembrī Ukraina iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-348/14 DEP Yanukovych/Padome
   (Lieta C-551/17 P)
   (2018/C 022/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ukraina (pārstāvis: M. Kostytska, Advocate)

      Pārējie lietas dalībnieki: Oleksandr Viktorovych Yanukovych, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2017. gada 23. novembra rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-658/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 16. novembra spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Robeco Hollands Bezit NV u.c./Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2004/39/EK — Finanšu instrumentu tirgi — 4. panta 1. punkta 14) apakšpunkts — “Regulēta tirgus” jēdziens — Piemērošanas joma — Sistēma, kurā piedalās, no vienas puses, starpnieki, kas pārstāv ieguldītājus, un, no otras puses, “atvērta tipa” ieguldījumu fondu aģenti, kam ir pienākums izpildīt ar viņu fondiem saistītos rīkojumus

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 16. novembra spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Robeco Hollands Bezit NV u.c./Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)

   (Lieta C-658/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2004/39/EK - Finanšu instrumentu tirgi - 4. panta 1. punkta 14) apakšpunkts - “Regulēta tirgus” jēdziens - Piemērošanas joma - Sistēma, kurā piedalās, no vienas puses, starpnieki, kas pārstāv ieguldītājus, un, no otras puses, “atvērta tipa” ieguldījumu fondu aģenti, kam ir pienākums izpildīt ar viņu fondiem saistītos rīkojumus)
   (2018/C 022/04)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Robeco Hollands Bezit NV, Robeco Duurzaam Aandelen NV, Robeco Safe Mix NV, Robeco Solid Mix NV, Robeco Balanced Mix NV, Robeco Growth Mix NV, Robeco Life Cycle Funds NV, Robeco Afrika Fonds NV, Robeco Global Stars Equities, Robeco All Strategy Euro Bonds, Robeco High Yield Bonds, Robeco Property Equities

      Atbildētāja: Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK, 4. panta 1. punkta 14) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “regulēts tirgus” šīs tiesību normas izpratnē attiecas uz tādu tirdzniecības sistēmu, kurā daudzi fondu aģenti un starpnieki pārstāv attiecīgi “atvērtos” ieguldījumu fondus un ieguldītājus un kuras vienīgais uzdevums ir palīdzēt šiem ieguldījumu fondiem veikt to pienākumu izpildīt šo ieguldītāju iesniegtos rīkojumus par daļu apliecību pirkšanu un pārdošanu.

      (1)  OV C 98, 14.3.2016.


title: Lieta C-577/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

   (Lieta C-577/17)
   (2018/C 022/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Pieaicinātās personas: Clinton Osas Alake alias Klenti Solim, Cynthia Nomamidobo, mj. Prince Nomamidobo

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pieprasījumu saņēmusī – un saskaņā ar Dublinas III regulas (1) III nodaļā izvirzītajiem kritērijiem atbildīgā – dalībvalsts var paust saistošu piekrišanu atpakaļuzņemšanas pieprasījumam saskaņā ar Dublinas III regulas 23. panta 1. punktu vēl arī tad, ja jau ir beidzies Dublinas III regulas 25. panta 1. punktā paredzētais atbildes sniegšanas termiņš un pieprasījumu saņēmusī dalībvalsts iepriekš, ievērojot termiņu, jau ir noraidījusi atpakaļuzņemšanas pieprasījumu un ir jau arī, ievērojot termiņu, noraidoši atbildējusi uz atkārtotas izskatīšanas pieprasījumu, kas balstīts uz Īstenošanas regulas (2) 5. panta 2. punktu?

                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde:

               2)

               Vai pēc tam, kad saskaņā ar Dublinas III regulas III nodaļā izvirzītajiem kritērijiem atbildīgā dalībvalsts, ievērojot termiņu, ir noraidījusi atpakaļuzņemšanas pieprasījumu, pieprasījuma iesniedzējai dalībvalstij, kurā ir iesniegts jaunais pieteikums, ir jāpārbauda šis pieteikums, lai nodrošinātu, ka kāda no dalībvalstīm izskata pieteikumu saskaņā ar Dublinas III regulas 3. panta 1. punktu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 31. lpp.).

      (2)  Komisijas 2003. gada 2. septembra Regula (EK) Nr. 1560/2003, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu Padomes Regulu (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2003, L 222, 3. lpp.).


title: Lieta C-671/15: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 14. novembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE) u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — LESD 42. pants — Regula (EK) Nr. 2200/96 — Regula (EK) Nr. 1182/2007 — Regula (EK) Nr. 1234/2007 — Pretkonkurences darbības — LESD 101. pants — Regula Nr. 26 — Regula (EK) Nr. 1184/2006 — Ražotāju organizācijas — Ražotāju organizāciju apvienības — Šo organizāciju un apvienību uzdevumi — Minimālās pārdošanas cenas noteikšanas prakse — Tirgū laisto daudzumu saskaņošanas prakse — Apmaiņas ar stratēģisku informāciju prakse — Francijas lapu cigoriņu tirgus

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/4

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 14. novembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE) u.c.
   (Lieta C-671/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika - LESD 42. pants - Regula (EK) Nr. 2200/96 - Regula (EK) Nr. 1182/2007 - Regula (EK) Nr. 1234/2007 - Pretkonkurences darbības - LESD 101. pants - Regula Nr. 26 - Regula (EK) Nr. 1184/2006 - Ražotāju organizācijas - Ražotāju organizāciju apvienības - Šo organizāciju un apvienību uzdevumi - Minimālās pārdošanas cenas noteikšanas prakse - Tirgū laisto daudzumu saskaņošanas prakse - Apmaiņas ar stratēģisku informāciju prakse - Francijas lapu cigoriņu tirgus)
   (2018/C 022/05)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Président de l’Autorité de la concurrence

      Atbildētāji: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Fraileg SARL, Prim’Santerre SARL, Union des endiviers, anciennement Fédération nationale des producteurs d’endives (FNPE), Soleil du Nord SARL, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), France endives société coopérative agricole, Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP’Endives) société coopérative agricole, Marché de Phalempin société coopérative agricole, Primacoop société coopérative agricole, Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Valois-Fruits union de sociétés coopératives agricoles, Groupe Perle du Nord SAS, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 101. pants, skatot to kopsakarā ar Padomes 1962. gada 4. aprīļa Regulas Nr. 26, ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai, 2. pantu, Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulas (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju 11. panta 1. punktu, Padomes 2006. gada 24. jūlija Regulas (EK) Nr. 1184/2006, ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai, kas grozīta ar Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, 2. pantu, Padomes 2007. gada 26. septembra Regulas (EK) Nr. 1182/2007, ar ko paredz īpašus noteikumus augļu un dārzeņu nozarei un ar ko groza Direktīvas 2001/112/EK un 2001/113/EK un Regulas (EEK) Nr. 827/68, (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96, (EK) Nr. 2826/2000, (EK) Nr. 1782/2003 un (EK) Nr. 318/2006, kā arī atceļ Regulu (EK) Nr. 2202/96 , 3. panta 1. punktu, kā arī Regulas Nr. 1234/2007, kas grozīta ar Padomes 2009. gada 25. maija Regulu (EK) Nr. 491/2009, 122. panta pirmo daļu un 175. un 176. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               —

               tādas darbības kā pamatlietā, kuras attiecas uz kopīgu minimālās pārdošanas cenas noteikšanu, tirgū laisto daudzumu saskaņošanu vai stratēģiskas informācijas apmaiņu, nevar tikt atbrīvotas no LESD 101. panta 1. punktā paredzētā aizliegto vienošanos aizlieguma, ja vienošanās par tām ir notikusi starp dažādām ražotāju organizācijām vai ražotāju organizāciju apvienībām, kā arī tādām vienībām, kuras dalībvalsts nav atzinusi, lai īstenotu kādu no Eiropas Savienības likumdevēja noteiktajiem mērķiem attiecīgā tirgus kopīgās organizācijas ietvaros, kā, piemēram, profesionālās organizācijas, kurām nav ražotāju organizācijas, ražotāju organizāciju apvienības vai starpnozaru organizācijas statusa Eiropas Savienības tiesiskā regulējuma izpratnē, un

               —

               tādas darbības kā pamatlietā, kas attiecas uz cenu vai tirgū laisto daudzumu saskaņošanu vai stratēģiskas informācijas apmaiņu, var tikt atbrīvotas no LESD 101. panta 1. punktā paredzētā aizliegto vienošanos aizlieguma, ja vienošanās par tām ir notikusi starp vienas un tās pašas ražotāju organizācijas vai ražotāju organizācijas, kuru atzinusi dalībvalsts, dalībniekiem un ja tās ir noteikti vajadzīgas tā mērķa vai mērķu īstenošanai, kuri uzticēti attiecīgajai ražotāju organizācijai vai ražotāju organizāciju apvienībai saskaņā ar Eiropas Savienības tiesisko regulējumu.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.


title: Lieta T-772/17: Prasība, kas celta 2017. gada 27. novembrī – Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (“Café del Mar”)

text:
               22.1.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/59

         Prasība, kas celta 2017. gada 27. novembrī – Café del Mar u.c./EUIPO – Guiral Broto (“Café del Mar”)
   (Lieta T-772/17)
   (2018/C 022/79)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Spānija), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) un Carlos Andrea González (Sant Antoni de Portmany) (pārstāvji: F. Miazzetto un J. L. Gracia Albero, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Ramón Guiral Broto (Marvelja [Marbella], Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Café del Mar” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 2 090 520

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 4. septembra lēmums lietā R 1540/2015-5

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt par spēkā neesošu Eiropas Savienības grafisku preču zīmi Nr. 2 090 520, kas ietver vārdiskus elementus “Café del Mar”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī piespriest preču zīmes, kuru lūgts atzīt par spēkā neesošu, īpašniekam atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā EUIPO Anulēšanas nodaļā un Apelācijas padomēs.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums