title: Lieta T-746/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Andreassons Åkeri u.c./Komisija

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Andreassons Åkeri u.c./Komisija
   (Lieta T-746/16)
   (2017/C 038/47)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Andreassons Åkeri i Veddige AB (Veddige, Zviedrija), Luke Transport AB (Laholm, Zviedrija), Zimit Transportförmedling AB i konkurs (Veddige) (pārstāvji – A. Broch un C. M. von Quitzow)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 10. augusta Lēmumu (Ares (2016) 4309876) par EU-Pilot 7504/15/EMPL slēgšanu

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāji, pamatojoties uz civiltiesiskiem līgumiem, ir nolīguši Polijas pašnodarbinātas personas, kuru saimnieciskā darbība ir reģistrēta Polijā un kuras sniedza pakalpojumus prasītājiem. Pēc nolīgto pakalpojumu izpildes šie pašnodarbinātie atgriezās Polijā, kur tie ir rezidenti saskaņā ar sociālā nodrošinājuma tiesībām. Vēlāk pēc īpašas revīzijas (nodokļu revīzija) Zviedrijas Skatteverket (nodokļu iestāde) lika prasītajiem samaksāt Zviedrijas darba devēja sociālā nodrošinājuma iemaksas par Polijas pašnodarbinātajiem, uzliekot prasītājiem vēl īpašu naudas sodu. Tas ir pretrunā Padomes Regulai (EEK) Nr. 574/72, kas tagad ir aizstāta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 987/2009.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, pamatojoties uz 4. pantu Regulā Nr. 574/72, kas bija piemērojama laikā, kad Zviedrija pievienojās ES, Zviedrija norādīja Försäkringskassan (Sociālā nodrošinājuma iestāde) kā Zviedrijas kompetento iestādi attiecībā uz sociālā nodrošinājuma tiesību jautājumiem par attiecīgo ES tiesību normu ieviešanu. Taču saskaņā ar Zviedrijas tiesībām darba devēja sociālā nodrošinājuma iemaksas iekasē Skatteverket.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka sociālā nodrošinājuma iemaksas ir tikušas iekasētas divreiz, bet tieši to ir paredzēts novērst ar attiecīgajām regulām.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka indivīdam ir jāreģistrējas Zviedrijas Försäkringskassan, lai Zviedrijas darba devēja iemaksas varētu tikt iekasētas attiecībā uz Polijas pašnodarbinātajiem. Skatteverket nav veikusi nekādu pārbaudi, vai tas tā ir. Fakts, ka saskaņā ar iepriekš norādīto sociālā nodrošinājuma iemaksas tiek iekasētas, nenovirzot tās attiecībā uz konkrētu personu, kā tas notiek vairumā dalībvalstu, ir jāuzskata par neatbilstību ES tiesībām.


title: Lieta T-449/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 27. septembra spriedums – Satkirit Holdings/EUIPO – Advanced Mailing Solutions (“luvo”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “luvo” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “luvo” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Preču un pakalpojumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/16

         Vispārējās tiesas 2016. gada 27. septembra spriedums – Satkirit Holdings/EUIPO – Advanced Mailing Solutions (“luvo”)
   (Lieta T-449/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “luvo” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “luvo” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Preču un pakalpojumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 410/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Satkirit Holdings Ltd (Douglas, Menas sala) (pārstāvis – M. Vanhegan, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – E. Sliwinska un J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Advanced Mailing Solutions Ltd (East Kilbride, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 21. maija lēmumu lietā R 877/2014–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Advanced Mailing Solutions un Satkirit Holdings

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Satkirit Holdings Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta T-425/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — KODA/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/32

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — KODA/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-425/08)
   (2008/C 327/59)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: KODA (Kopenhāgena, Dānija) (pārstāvji — K. Dyekjær un J. Borum, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435 galīgajā redakcijā (lieta Nr. COMP/C2/38.698 — CISAC) un visus tā elementus;

               —

               pakārtoti, Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435 galīgajā redakcijā (lieta Nr. COMP/C2/38.698 — CISAC) atcelt tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435 galīgajā redakcijā (lieta Nr. COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu un 4. panta 3. un 4. punktu;

               —

               pakārtoti, Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435 galīgajā redakcijā (lieta Nr. COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu un 4. panta 3. un 4. punktu atcelt tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435 galīgajā redakcijā (lieta Nr. COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu un 4. panta 3. un 4. punktu atcelt tiktāl, ciktāl tas attiecas uz pārraidi pa kabeli;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435 galīgajā redakcijā (lieta Nr. COMP/C2/38.698 — CISAC), ar kuru ticis konstatēts, ka, savos savstarpējas pārstāvniecības līgumos izmantojot vai faktiski piemērojot dalības ierobežojumus (1. pants), savos savstarpējas pārstāvniecības līgumos piešķirot ekskluzīvās tiesības (2. pants) un, līdz ar citām kolektīvās pārvaldības sabiedrībām, koordinējot teritoriālo sadalījumu tādā veidā, lai licenču, kas attiecas uz publiskā izpildījuma tiesībām, pārraidot pa internetu, satelītu un kabeli, apjomu ierobežotu ar katras no tām valsts teritoriju (3. pants), prasītājs ir pārkāpis EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītājs norāda, ka:

               —

               apstrīdētajam lēmumam ir formas trūkums, jo attiecība uz būtisku jautājumu tas acīmredzami atšķiras no paziņojuma par iebildumiem;

               —

               apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo, pirmkārt, nav pierādīts, ka prasītāja veiktā teritoriālo ierobežojumu iekļaušana savstarpējas pārstāvniecības līgumos attiecībā uz pārraidi pa internetu, satelītu un kabeli izriet no saskaņotām darbībām ar citu EEZ līguma dalībvalstu kolektīvās pārvaldes sabiedrībām un, otrkārt, šie teritoriālie ierobežojumi neierobežo konkurenci.

         Pakārtoti, prasītājs secina, ka attiecībā uz licencēm, kas dod tiesības pārraidīt pa kabeli, pārkāpums nav pierādīts.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 20. aprīlī lietā T-86/04 Asa Sundholm pret Eiropas Kopienu Komisiju (Civildienests — Karjeras attīstības ziņojums — Novērtējuma veikšana par 2001.-2002. gadu)

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/18

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 20. aprīlī
   lietā T-86/04 Asa Sundholm pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Civildienests - Karjeras attīstības ziņojums - Novērtējuma veikšana par 2001.-2002. gadu)
   (2005/C 155/35)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-86/04 Asa Sundholma [Asa Sundholm], ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv S. Orlandi [S. Orlandi], A. Kūlens [A. Coolen], Ž.-N. Luī [J. N. Louis] un E. Maršals [E. Marchal], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — K. Berardī Kaizere [C. Berardis Kayser] un H. Krēmers [H. Kraemer], kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu, [kas veikts] novērtēšanas ietvaros par 2001.-2002. gadu, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood] un S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretārs I. Natsinas [I. Natsinas], 2005. gada 20. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt 2003. gada 10. aprīļa lēmumu, ar ko apstiprina karjeras attīstības ziņojumu par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 94, 17. 04. 2004.


title: Lieta C-472/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. augustā iesniedza Giudice di pace di L’Aquila (Itālija) – Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. augustā iesniedza Giudice di pace di L’Aquila (Itālija) – Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia

   (Lieta C-472/17)
   (2017/C 347/19)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di pace di L’Aquila

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Gabriele Di Girolamo

      Atbildētāja: Ministero della Giustizia

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai miertiesneša – prasītāja dienesta darbība ietilpst jēdzienā “noteikta laika darba ņēmējs”, kas kopsakarā minēts Direktīvas 2003/88 (1) 1. panta 3. punktā un 7. pantā, Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas transponēts ar Direktīvu 1999/70 (2), 2. klauzulā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punktā?

               2)

               Ja atbilde uz 1) punktā minēto jautājumu ir apstiprinoša, vai vispārējās jurisdikcijas tiesnesis [Ordinario] jeb tiesnesis “mantijā” var tikt uzskatīts par pastāvīgo darba ņēmēju, kas salīdzināms ar “miertiesnesi” – noteikta laika darba ņēmēju nolūkā piemērot Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas transponēts ar Direktīvu 1999/70, 4. klauzulu?

               3)

               Ja atbilde uz 2) punktā minēto jautājumu ir apstiprinoša, vai atšķirības vispārējās jurisdikcijas tiesnešu pieņemšanas pastāvīgā darbā procedūrā, to salīdzinot ar likumā paredzētajām atlases procedūrām, kas pieņemtas miertiesnešu pieņemšanai darbā uz noteiktu laiku, ir objektīvs pamats saskaņā ar Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas transponēts ar Direktīvu 1999/70/EK, 4. klauzulas 1. punktu un/vai 4. punktu, lai attaisnotu to, ka nesenākajā tiesas judikatūrā (“diritto vivente”) – Kasācijas tiesas apvienotās palātas spriedumā Nr. 13721/2017 un Consiglio di Stato [Valsts Padome] 2017. gada 8. aprīļa atzinumā Nr. 464/2017 – miertiesnešiem, kā prasītāja – noteikta laika darba ņēmēja gadījumā, nav piemēroti tie paši darba nosacījumi, kādus piemēro vispārējās jurisdikcijas tiesnešiem – salīdzināmajiem pastāvīgā darba ņēmējiem; kā arī to, ka nav piemēroti preventīvie un soda pasākumi par uz noteiktu laiku noslēgtu līgumu ļaunprātīgu izmantošanu, kas minēti iepriekš minētā Pamatnolīguma, kas transponēts ar Direktīvu 1999/70/EK, 5. klauzulā, un Leģislatīvā dekrēta Nr. 368/2001 5. panta 4.a punktā minētā transponējošā valsts tiesību norma. Tas notiek situācijā, kurā nav valsts tiesiskajā regulējumā vai Konstitūcijas normā paredzēta pamatprincipa, kas varētu leģitimizēt gan diskrimināciju saistībā ar darba nosacījumiem, gan absolūto aizliegumu pārveidot miertiesnešu darba attiecības par pastāvīgām darba attiecībām, arī ņemot vērā agrāko valsts tiesību normu (Likuma Nr. 217/1974 1. pants), kas jau bija paredzējusi pielīdzināt darba nosacījumus un stabilizēt goda tiesnešu secīgas darba attiecības uz noteiktu laiku?

               4)

               Katrā ziņā, vai tādā situācijā, kāda tiek šeit aplūkota, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punktam un Eiropas Savienības tiesībās izmantotajam neatkarīga un objektīva tiesneša jēdzienam ir pretrunā tāda miertiesneša darbība, kurš, būdams ieinteresēts noteiktā veidā atrisināt strīdu par labu prasītājai pusei, kura kā vienīgo darbu veic identiskas tiesas funkcijas, var aizstāt likumā noteikto piekritīgo tiesu tāpēc, ka augstākā valsts tieslietu struktūra – Cassazione a Sezioni unite [Kasācijas tiesas apvienotās palātas] – atsakās efektīvi aizsargāt prasītās tiesības, tādējādi liekot tiesnesim, kuram būtu piekritība pēc likuma, attiecīgā gadījumā atteikties no savas piekritības prasīto tiesību atzīšanā, lai gan attiecīgās tiesības – kā, piemēram, apmaksāts atvaļinājums pamata tiesvedībā – ir pamatotas Eiropas Savienības primārajās un atvasinātajās tiesībās situācijā, kurā attiecībā pret valsti tiek tieši vertikāli piemērots “Kopienu [Savienības]” tiesiskais regulējums? Gadījumā, ja Tiesa konstatētu Hartas 47. panta noteikumu pārkāpumu, tiek lūgts arī norādīt iekšējus tiesiskās aizsardzības līdzekļus, lai novērstu to, ka Savienības tiesību primārās normas pārkāpums arī valsts tiesiskajā regulējumā izraisa absolūtu atteikumu aizsargāt pamattiesības, kas aplūkojamajā lietā ir garantētas Savienības tiesībās.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.).


title: Lieta F-34/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 14. maija spriedums – Alexandrou /Komisija Civildienests — Atklāts konkurss — Paziņojums par konkursu EPSO/AD/231/12 — Nepielaišana pie vērtēšanas pārbaudījumiem — Piekļuve dokumentiem

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/40

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 14. maija spriedums – Alexandrou/Komisija
   (Lieta F-34/13) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Paziņojums par konkursu EPSO/AD/231/12 - Nepielaišana pie vērtēšanas pārbaudījumiem - Piekļuve dokumentiem)
   2014/C 194/59
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christodoulos Alexandrou (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – R. Duta, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Eggers un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt konkursa EPSO/AD/231/12 atlases komisijas lēmumu par prasītāja nepielaišanu pie minētā konkursa vērtēšanas pārbaudījumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               C. Alexandrou sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013., 58. lpp.


title: Lieta C-314/06: Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 18. decembra spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR) / Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED) (Direktīva 92/12/EEK — Akcīzes nodoklis — Minerāleļļas — Zaudējumi — Atbrīvojums no nodokļa — Nepārvarama vara)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/18

         Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 18. decembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)/Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)

   (Lieta C-314/06) (1)

   (Direktīva 92/12/EEK - Akcīzes nodoklis - Minerāleļļas - Zaudējumi - Atbrīvojums no nodokļa - Nepārvarama vara)
   (2008/C 51/29)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)

      Atbildētāji: Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation — Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (OV L 76, 1. lpp.) 14. panta 1. punkta interpretācija — Atbrīvojums no nodokļa, kas atlikšanas režīma ietvaros paredzēts negadījuma vai nepārvaramas varas izraisītiem zaudējumiem, kā arī zaudējumiem preču īpatnību dēļ, tās ražojot un apstrādājot, glabājot un pārvadājot — Šī atbrīvojuma piemērojamība zaudējumiem no naftas produktiem, kas radušies pēc apstiprināta noliktavas saimnieka apsaimniekota naftas vada noplūdēm un plīsuma
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               “nepārvaramas varas” jēdziens Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1994. gada 22. decembra Direktīvu 94/74/EK, 14. panta 1. punkta pirmā teikuma nozīmē paredz apstākļus, kas ir ārpus apstiprināta noliktavas saimnieka kontroles, ir neparasti un neparedzami, un kuru sekas, neraugoties uz visu pienācīgo ievēroto rūpību, nav novēršamas. Nosacījums, ka apstākļiem ir jābūt ārpus apstiprināta noliktavas saimnieka kontroles, neaprobežojas ar apstākļiem ārpus tā kontroles materiālā vai fiziskā nozīmē, bet arī nozīmē apstākļus, kas objektīvi izrādās tādi, ko apstiprināts noliktavas saimnieks nevar kontrolēt un kas ir ārpus viņa atbildības sfēras;

               2)

               produktu, kas izplūduši no naftas vada, daļēju zaudējumu sakarā ar to, ka tie ir šķidrā veidā un ka zemes, uz kuras tie izplūda, struktūra neļāva tos atgūt, nevar uzskatīt par “zaudējumiem, kas iespējami preču īpatnību dēļ” Direktīvas 92/12, kas grozīta ar Direktīvu 92/12, 14. panta 1. punkta otrā teikuma nozīmē.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta F-38/06 R: Civildienesta tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 31. maija  rīkojums —  Irène Bianchi  pret Eiropas Izglītības fondu (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumiem)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/34

         Civildienesta tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 31. maija rīkojums — Irène Bianchi pret Eiropas Izglītības fondu
   (Lieta F-38/06 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumiem)
   (2006/C 165/68)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Irène Bianchi, Turīna (Itālija) (pārstāvis — M. A. Lukas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Izglītības fonds (pārstāvji — M. Dunbar, direktore, kam palīdz G. Vandersanden, advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, 2005. gada 24. oktobra lēmuma, ar kuru Eiropas Izglītības fonds atteica pagarināt līgumu ar prasītāju kā pagaidu darbinieci, izpildes apturēšana un, otrkārt, pagaidu pasākumu noteikšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.


               18.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/22

         Saraksti iztiesāšanas sastāva noteikšanai
   (2006/C 42/08)
   Tiesa 2006. gada 17. janvāra sapulcē izveidoja šādu Reglamenta 11.b panta 2. punktā paredzēto sarakstu virspalātas sastāva noteikšanai:

               A. M. La Pergola [A. M. La Pergola]

               L. Bejs Larsens

                  Ž. P. Puisošē [J. P. Puissochet]

               A. O' Kīfs [A. Ó Caoimh]

               R. Šintgens

               E. Levits

               N. Kolnerika [N. Colneric]

               U. Lehmuss [U. Lõhmus]

               S. fon Bārs [S. von Bahr]

               J. Klučka

               H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues]

               J. Malenovskis [J. Malenovský]

               R. Silva de Lapuerta

               M. Ilešičs [M. Ilešič]

               K. Lēnartss [K. Lenaerts]

               E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet]

               K. Šīmans [K. Schiemann]

               Dž. Arestis

               J. Makarčiks

               E. Juhāss [E. Juhász]

               P. Kūris

         Tiesa 2006. gada 17. janvāra sapulcē izveidoja šādu Reglamenta 11.c panta 2. punkta pirmajā daļā paredzēto sarakstu otrās palātas sastāva noteikšanai:

               R. Šintgens

               L. Bejs Larsens

               R. Šintgens

               J. Klučka

               J. Makarčiks

               Dž. Arestis

               P. Kūris

         Tiesa 2006. gada 17. janvāra sapulcē izveidoja šādu Reglamenta 11.c panta 2. punkta otrajā daļā paredzēto sarakstu piektās palātas sastāva noteikšanai:

               R. Šintgens

               R. Silva de Lapuerta

               P. Kūris

               Dž. Arestis

               J. Klučka

               L. Bejs Larsens


title: Lieta T-850/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. decembra rīkojums – CompuGroup Medical/ITSB – Schatteiner (“SAM”) Prasība atcelt tiesību aktu — Kopienas preču zīme — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Apelācijas padomes lēmuma paziņošana prasītāja pārstāvja elektroniskajā kontā ITSB — Nokavējums — Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/28

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. decembra rīkojums – CompuGroup Medical/ITSB – Schatteiner (“SAM”)
   (Lieta T-850/14)
   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopienas preču zīme - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Apelācijas padomes lēmuma paziņošana prasītāja pārstāvja elektroniskajā kontā ITSB - Nokavējums - Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2016/C 068/36)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CompuGroup Medical AG (Koblenca, Vācija) (pārstāvis – B. Dix, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – H. Kunz)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Simon Schatteiner (Vīne, Austrija) (pārstāvji – F. Schulz un H. Pernez, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 23. jūlija lēmumu lietā R 818/2013–4 saistībā ar iebildumu procesu starp Simon Schatteiner un CompuGroup Medical AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CompuGroup Medical AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-442/15 P: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 22. septembra spriedums – Pensa Pharma, SA/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Vārdiska preču zīme “PENSA PHARMA” — Grafiska preču zīme “pensa” — Vārdisku preču zīmju “pentasa” īpašnieku pieteikumi par spēkā neesamības atzīšanu — Atzīšana par spēkā neesošu — Process EUIPO — Strīda priekšmeta grozīšana — Vispārējā tiesā izvirzīts jauns pamats

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/22

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 22. septembra spriedums – Pensa Pharma, SA/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S

   (Lieta C-442/15 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Vārdiska preču zīme “PENSA PHARMA” - Grafiska preču zīme “pensa” - Vārdisku preču zīmju “pentasa” īpašnieku pieteikumi par spēkā neesamības atzīšanu - Atzīšana par spēkā neesošu - Process EUIPO - Strīda priekšmeta grozīšana - Vispārējā tiesā izvirzīts jauns pamats)
   (2016/C 419/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Pensa Pharma, SA (pārstāvji – R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo), Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S (pārstāvji – I. Fowler, solicitor, un D. Slopek, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pensa Pharma SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta F-138/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 16. septembra rīkojums — Van Arum /Parlaments

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/39

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 16. septembra rīkojums — Van Arum/Parlaments
   (Lieta F-138/07) (1)

   2012/C 138/91
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008, 48. lpp.


title: Lieta C-426/07: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums ( Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dariusz Krawczyński / Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku (Iekšēja aplikšana ar nodokļiem — Nodokļi mehāniskajiem transportlīdzekļiem — Akcīzes nodoklis — Lietoti transportlīdzekļi — Imports)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/16

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dariusz Krawczyński/Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku

   (Lieta C-426/07) (1)

   (Iekšēja aplikšana ar nodokļiem - Nodokļi mehāniskajiem transportlīdzekļiem - Akcīzes nodoklis - Lietoti transportlīdzekļi - Imports)
   (2008/C 223/26)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Dariusz Krawczyński

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku — EKL 90. panta un 33. panta 1. punkta interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts akcīzes nodoklis, ar ko tiek aplikti visi vieglo automašīnu pārdošanas darījumi, kas īstenoti pirms to pirmās reģistrācijas valsts teritorijā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvu 91/680/EEK, 33. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to nav pretrunā tāds akcīzes nodoklis, kāds paredzēts Polijā ar 2004. gada 23. janvāra Likumu par akcīzes nodokli (ustawa o podatku akcyzowym), ar kuru apliek visu mehānisko transportlīdzekļu pārdošanas darījumus pirms to pirmās reģistrācijas valsts teritorijā;

               2)

               EKL 90. panta pirmā daļa ir interpretējama tādējādi, ka ar to nav saderīgs tāds akcīzess nodoklis kā pamata prāvā apskatītais, ja tā nodokļa apmērs, ko uzliek par lietotu mehānisko transportlīdzekļu pārdošanas darījumiem pirms to pirmās reģistrācijas, kuri iegādāti citā dalībvalstī, pārsniedz tā paša nodokļa atlikušo summu, kas iekļauta līdzīgu transportlīdzekļu tirgus vērtībā, kuri iepriekš ir reģistrēti tajā dalībvalstī, kas ieviesusi šo nodokli. Iesniedzējtiesai šajā lietā ir jāpārbauda, vai sakarā ar attiecīgo tiesisko regulējumu un it īpaši piemērojot Finanšu ministra 2004. gada 22. aprīļa Lēmumu par akcīzes nodokļa likmju samazinājumu (rozporządzenie Ministra Finansów w sprawie obniżenia stawek podatku akcyzowego) 7. pantu rodas šādas sekas.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta T-136/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. oktobra spriedums — Komisija/ Gal-Or (Šķīrējklauzula — Īpašas programmas pētījumu veikšanai un tehnoloģijas attīstībai ar kodolmateriāliem nesaistītas enerģijas jomā ietvaros noslēgts līgums par finanšu atbalstu — Līguma neievērošana — Avansu atmaksa — Nokavējuma procenti — Aizmuguriska lietas izskatīšana)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/30

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. oktobra spriedums — Komisija/Gal-Or

   (Lieta T-136/09) (1)

   (Šķīrējklauzula - Īpašas programmas pētījumu veikšanai un tehnoloģijas attīstībai ar kodolmateriāliem nesaistītas enerģijas jomā ietvaros noslēgts līgums par finanšu atbalstu - Līguma neievērošana - Avansu atmaksa - Nokavējuma procenti - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
   2010/C 317/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A.-M. Rouchaud-Joët un F. Mirza, pārstāvji, kam sākotnēji palīdzēja B. Katan un M. van der Woude, advokāti, pēc tam B. Katan)

      Atbildētājs: Benjamin Gal-Or (Jupiter, Florida, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība, kuras pamatā ir šķīrējklauzula, piespriest B. Gal-Or atmaksāt summu EUR 205 611 apmērā, ko Komisija viņam izmaksāja Līguma Nr. IN/0042/97 ietvaros, ar nokavējuma procentiem, kā arī nokavējuma procentus par summu EUR 9 231,25 apmērā, kas atbilst izmaksām par tiesvedību, kuru B. Gal-Or uzsāka pret Komisiju Nīderlandes tiesu iestādēs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Benjamin Gal-Or samaksāt Eiropas Komisijai pamatsummu EUR 205 611 apmērā ar nokavējuma procentiem:

                           —

                           2,75 %, sākot no 2003. gada 2. marta;

                           —

                           2,50 %, sākot no 2003. gada 7. marta;

                           —

                           2,00 %, sākot no 2003. gada 6. jūnija;

                           —

                           2,25 %, sākot no 2005. gada 6. decembra;

                           —

                           2,50 %, sākot no 2006. gada 8. marta;

                           —

                           2,75 %, sākot no 2006. gada 15. jūnija;

                           —

                           3,00 %, sākot no 2006. gada 9. augusta;

                           —

                           3,25 %, sākot no 2006. gada 11. oktobra;

                           —

                           3,50 %, sākot no 2006. gada 13. decembra;

                           —

                           3,75 %, sākot no 2007. gada 14. marta;

                           —

                           4,00 %, sākot no 2007. gada 13. jūnija;

                           —

                           4,25 %, sākot no 2008. gada 9. jūlija;

                           —

                           3,75 %, sākot no 2008. gada 15. oktobra;

                           —

                           3,25 %, sākot no 2008. gada 12. novembra;

                           —

                           2,50 %, sākot no 2008. gada 10. decembra;

                           —

                           2,00 %, sākot no 2009. gada 21. janvāra;

                           —

                           1,50 %, sākot no 2009. gada 11. marta;

                           —

                           1,25 %, sākot no 2009. gada 8. aprīļa;

                           —

                           1,00 %, sākot no 2009. gada 13. maija;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               B. Gal-Or atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta T-173/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 27. novembra spriedums – Hesse un Lutter & Partner/ITSB – Porsche (“Carrera”) (Kopienas preču zīme – Iebildumu process – Kopienas vārdiskas preču zīmes “Carrera” reģistrācijas pieteikums – Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes “CARRERA” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts – Lietas dalībnieka daļēja aizstāšana)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/29

      Vispārējās tiesas 2014. gada 27. novembra spriedums – Hesse un Lutter & Partner/ITSB – Porsche (“Carrera”)
      (Lieta T-173/11) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Carrera” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes “CARRERA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts - Lietas dalībnieka daļēja aizstāšana)
      (2015/C 016/47)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Kurt Hesse (Nuremberg, Vācija) (pārstāvis – M. Krogmann, advokāts) un Lutter & Partner GmbH (Garching, Vācija) (pārstāvis – H. Lindner, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis – E. Stolz, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 306/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG un Kurt Hesse k-gu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Kurt Hesse k-gs un Lutter & Partner GmbH sedz savus, kā arī katrs atlīdzina pusi no Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 145, 14.5.2011.


title: Lieta C-156/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 21. janvāra spriedumu lietā T-34/07 Karen Goncharov /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), cits lietas dalībnieks ITSB Apelāciju padomē: DSB , 2010. gada 6. aprīlī iesniedza Karen Goncharov

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 21. janvāra spriedumu lietā T-34/07 Karen Goncharov/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), cits lietas dalībnieks ITSB Apelāciju padomē: DSB, 2010. gada 6. aprīlī iesniedza Karen Goncharov

   (Lieta C-156/10 P)
   2010/C 148/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Karen Goncharov (pārstāvji — A. Späth un G. N. Hasselblatt, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), DSB

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 21. janvāra spriedumu lietā T-34/07,

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 4. decembra lēmumu lietā R 1330/2005-2, un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Tiesā, Vispārējā tiesā un Apelāciju padomē, kā arī apelācijas sūdzības iesniedzēja izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējās tiesas 2010. gada 21. janvāra spriedums lietā T-34/07 esot atceļams, jo ar to tiekot pārkāpta Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (aizstāta ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā norma par reģistrācijas neiespējamību relatīvu atteikuma pamatojumu dēļ;
   Vispārējā tiesa esot tiesiski kļūdaini piemērojusi sajaukšanas iespējas vērtējuma vispārējos principus. It īpaši Vispārējā tiesa, neaplūkojot apstākli, ka preču zīmes šajā lietā veido saīsinājumi, neesot pietiekami izvērtējusi šīs lietas apstākļus.
   Vispārējā tiesa savu nolēmumu balstot tikai uz no pieredzes izrietošo principu, ka patērētājs vairāk uzmanības parasti pievēršot vārdu pirmajai daļai. Šajā sakarā burta “W” formas atšķirība apstrīdētajā preču zīmē neesot pietiekama, lai novērstu vizuālo un fonētisko līdzību.
   Saistībā ar minēto Vispārējā tiesa neesot ievērojusi, ka konfliktējošo preču zīmju gadījumā runa ir nevis par vārdiem, bet gan saīsinājumiem. Sprieduma pamatojums parādot, ka Vispārējā tiesa nevis ir veikusi sajaukšanas iespējas visaptverošu vērtējumu, bet gan balstījusies vienīgi uz no pieredzes izrietošo principu, kas turklāt šim izskatāmajam gadījumam vispār neesot piemērojams.
   Proti, saīsinājumu gadījumā patērētājs esot pieradis savu uzmanību īpaši veltīt katram atsevišķam burtam. Tāpēc no pieredzes izrietošus principus attiecībā uz vārdiskām preču zīmēm, ko veido vārdi, nevarot vienkārši piemērot vārdiskām preču zīmēm, ko veido saīsinājumi.


title: Lieta C-236/06: Prasība, kas celta  2006. gada 24. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/22

         Prasība, kas celta 2006. gada 24. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-236/06)
   (2006/C 165/42)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Maidani un G. Braun, pārstāvji)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (1) prasības, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 12. oktobrī.

      (1)  OV L 96, 16. lpp.


title: Lieta T-71/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 19. maija spriedums – Swatch/ITSB – Panavision Europe (“SWATCHBALL”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SWATCHBALL” reģistrācijas pieteikums — Kopienas vārdiskas un grafiskas un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “SWATCH” un “swatch” — Relatīvs atteikuma pamats — Kaitējums reputācijai — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 19. maija spriedums – Swatch/ITSB – Panavision Europe (“SWATCHBALL”)
   (Lieta T-71/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SWATCHBALL” reģistrācijas pieteikums - Kopienas vārdiskas un grafiskas un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “SWATCH” un “swatch” - Relatīvs atteikuma pamats - Kaitējums reputācijai - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2015/C 213/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Swatch AG (Bīla, Šveice) (pārstāvis – P. González–Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Panavision Europe Ltd (Grīnforda, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 11. novembra lēmumu lietā R 470/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Swatch AG un Panavision Europe Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Swatch AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.


title: Lieta C-514/15 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 7. jūlija rīkojums – HIT Groep BV/Eiropas Komisija Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus – Regula (EK) Nr. 1/2003 – 23. panta 2. punkts – Naudas soda apmēra aprēķināšana – Naudas soda maksimālais apmērs – Kopējais apgrozījums “iepriekšējā finanšu gadā” – Atsauce uz citu finanšu gadu, nevis to, kas ir bijis pirms apstrīdēta lēmuma pieņemšanas – Samērīguma princips

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/9

      Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 7. jūlija rīkojums – HIT Groep BV/Eiropas Komisija
      (Lieta C-514/15 P) (1)

      (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 23. panta 2. punkts - Naudas soda apmēra aprēķināšana - Naudas soda maksimālais apmērs - Kopējais apgrozījums “iepriekšējā finanšu gadā” - Atsauce uz citu finanšu gadu, nevis to, kas ir bijis pirms apstrīdēta lēmuma pieņemšanas - Samērīguma princips)
      (2016/C 364/03)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: HIT Groep BV (pārstāvji – G. van der Wal un L. Parret, advocaten)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Van Nuffel, S. Noë un V. Bottka)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  HIT Groep BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: lietas C-100/04 izslēgšana no reģistra

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/23

         lietas C-100/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 93/46)

      (tiesvedības valoda - itāļu)

   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2005. gada 13. janvārī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-100/04 Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004


title: Lieta F-123/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. novembrī — Bancale un Buccheri /Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/67

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. novembrī — Bancale un Buccheri/Komisija
   (Lieta F-123/10)
   ()
   2011/C 30/134
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Giovanni Bancale (Waterloo, Beļģija) un Roberto Buccheri (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Konkursu COM/INT/OLAF/09/AD8 un COM/INT/OLAF/09/AD10 atlases komisijas lēmumu neļaut prasītājiem piedalīties konkursos atcelšana

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku paziņojuma par konkursu EPSO/COM/INT/OLAF09 III sadaļas 4. punktu, ciktāl ar to ir aizliegts ņemt vērā universitātes līmeņa pieredzi, kura ir iegūta pirms universitātes diploma iegūšanas;

               —

               atcelt lēmumus, ar kuriem ir noraidītas prasītāju kandidatūras konkursā EPSO/COM/INT/OLAF09;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-259/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. novembra rīkojums – Trost Auto Service Technik/EUIPO (“AUTOSERVICE.COM”)

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/60

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. novembra rīkojums – Trost Auto Service Technik/EUIPO (“AUTOSERVICE.COM”)
   (Lieta T-259/16) (1)

   (2017/C 022/80)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta T-296/12: Prasība, kas celta 2012. gada 2. jūlijā — Health Food Manufacturer’s Association u.c./Komisija

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 2. jūlijā — Health Food Manufacturer’s Association u.c./Komisija
   (Lieta T-296/12)
   2012/C 250/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: The Health Food Manufacturer’s Association (East Molesey, Apvienotā Karaliste); Quest Vitamins Ltd (Birmingham, Apvienotā Karaliste); Natures Aid Ltd (Kirkham, Apvienotā Karaliste); Natuur- & gezonheidsProducten Nederland (Ermelo, Nīderlande) un New Care Supplements BV (Oisterwijk, Nīderlande) (pārstāvji — B. Kelly un G. Castle, Solicitors, un P. Bogaert, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada16. maija Regulu (ES) Nr. 432/2012, ar ko izveido sarakstu ar atļautajām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību (OV L 136, 1. lpp.);

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 16. maija Lēmumu, ar ko pieņem sarakstu ar atļautajām veselīguma norādēm un izveido sarakstu ar tā sauktajām atliktajām veselīguma norādēm, kuras Komisija nav ne noraidījusi, ne atļāvusi;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus, apgalvojot, ka apstrīdētā Regula esot nelikumīga šādu turpinājumā minēto iemeslu dēļ.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           vispārzināmu veselīguma norāžu atļautā saraksta pieņemšanai, vienlaikus dažām norādēm paredzot pārejas pasākumus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1924/2006 28. pantu (proti, sadalot novērtēšanas procedūru un pieņemot norāžu daļēju norāžu sarakstu saskaņā ar 13. panta 1. punktu), neesot juridiska pamata. Turklāt ar to tiekot pārkāpti labas pārvaldības, tiesiskās noteiktības un nediskriminācijas principi vairāku iemeslu dēļ, tostarp šādu: procedūras sadalīšanai neesot bijusi pamatota, sadalīšana neesot bijusi pārskatāma, sadalīšanas sakarā neesot notikusi konsultēšanās un tai neesot ticis norādīts pamatojums, dažas norādes esot “atliktas” un tām joprojām tiekot piemēroti pastāvošie pārejas periodi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1924/2006 (neskatoties uz šo pārejas periodu tiesisko nenoteiktību).

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka:

                           —

                           ar vairāku veselīguma norāžu neiekļaušanu atļautajos sarakstos tiekot pārkāpta Regula (EK) Nr. 1924/2006, piemērojot neatbilstošus novērtēšanas kritērijus, tiekot pārkāpti labas pārvaldības, tiesiskās noteiktības un pienākuma sadarboties ar valsts pārtikas iestādēm principi, kā arī pienākums norādīt pamatojumu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka:

                           —

                           ja iepriekš izklāstītie pamati netiek atbalstīti, prasītāji apgalvo, ka pati Regula (EK) Nr. 1924/2006 ir spēkā neesoša, jo neesot ievērotas tiesības tikt uzklausītam un tiesiskā noteiktība. Regulas (EK) Nr. 1924/2006 nelikumība šīs prasības ietvaros tiek izvirzīta saskaņā ar LESD 277. pantu un ir uzskatāma par Regulas (ES) Nr. 432/2012 nelikumības pamatu.


title: Lieta T-425/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – Hoffmann/EUIPO (“Genius”)

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/46

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – Hoffmann/EUIPO (“Genius”)
   (Lieta T-425/16)
   (2016/C 343/62)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Karl Hoffmann (Bad Schwalbach, Vācija) (pārstāvis – C. Jonas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Genius” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 509 071

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 31. maija lēmums lietā R 1631/2015–5

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-553/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. oktobrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Undis Servizi Srl/Comune di Sulmona

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. oktobrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Undis Servizi Srl/Comune di Sulmona

   (Lieta C-553/15)
   (2016/C 027/12)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Undis Servizi Srl

      Atbildētāja: Comune di Sulmona

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, ņemot vērā lielāko daļu no darbībām, kuras veikusi kontrolētā iestāde, ir jāņem vērā arī darbības, kuras uzliktas veikt publisko tiesību iestādei, kas nav partnere, un kuras veiktas par labu publisko tiesību iestādēm, kas nav partneres?

               2)

               Vai, ņemot vērā lielāko daļu no darbībām, kuras veikusi kontrolētā iestāde, ir jāņem vērā arī tie lēmumi par līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu, kuri pieņemti par labu publisko tiesību iestādēm, kas ir partneres, pirms stājusies spēkā prasība par līdzīgu kontroli?


title: Lieta C-163/06: Tiesas 2007. gada 21. jūnija rīkojums — Somijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Prasība atcelt tiesību aktu — Nepieņemamība — Akts, kas nerada juridiski saistošas sekas — Eiropas Kopienu pašu resursi — Procedūra pārkāpuma gadījumā — Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 11. pants — Nokavējuma procenti — Sarunas par vienošanos attiecībā uz nosacītu nodokļu maksājumu — Atteikuma vēstules)

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/8

         Tiesas 2007. gada 21. jūnija rīkojums — Somijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-163/06) (1)

   (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepieņemamība - Akts, kas nerada juridiski saistošas sekas - Eiropas Kopienu pašu resursi - Procedūra pārkāpuma gadījumā - Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 11. pants - Nokavējuma procenti - Sarunas par vienošanos attiecībā uz nosacītu nodokļu maksājumu - Atteikuma vēstules)
   (2007/C 235/12)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Somijas Republika (pārstāve — E. Bygglin)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Wilms un P. Aalto)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 9. janvāra rīkojumu lietā T-177/05 Somijas/Komisija, ar ko Pirmās instances tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, kura bija celta par Komisijas lēmumu, kas esot bijis izteikts divās Komisijas vēstulēs, ar kurām tā esot atteikusies uzsākt sarunas par nosacītu nodokļu maksājumu, kuru Komisija atprasījusi ar atpakaļejošu spēku, pieprasot kā Kopienu pašu resursus (nodokļi attiecībā uz ievedmuitu militārām iekārtām).
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               Somijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


               10.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/7

         EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 17. augustā iesniegtā prasība pret Lihtenšteinas Firstisti
   (Lieta E-22/15)
   (2015/C 410/06)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Markus Schneider, Clémence Perrin un Íris Ísberg, 2015. gada 17. augustā iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Lihtenšteinas Firstisti.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atzīst, ka, noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu aktus, kas minēti Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XIII nodaļas 15.q punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/62/ES (2011. gada 8. jūnijs), ar ko Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, groza attiecībā uz to, kā novērst viltotu zāļu nokļūšanu legālas piegādes ķēdē, un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/26/ES (2012. gada 25. oktobris), ar ko Direktīvu 2001/83/EK groza attiecībā uz farmakovigilanci) un pielāgoti Līgumam ar tā 1. protokolu, Lihtenšteina nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu 2. pantu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Lihtenšteinas Firstistei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Lihtenšteinas Firstiste līdz 2015. gada 11. aprīlim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 11. februārī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav īstenojusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/62/ES (2011. gada 8. jūnijs), ar ko Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, groza attiecībā uz to, kā novērst viltotu zāļu nokļūšanu legālas piegādes ķēdē,
               kā arī

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/26/ES (2012. gada 25. oktobris), ar ko Direktīvu 2001/83/EK groza attiecībā uz farmakovigilanci, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XIII nodaļas 15.q punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Lihtenšteina, noteiktajā termiņā nepieņemot aktu īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu 2. pantu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta T-590/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 14. novembra rīkojums — S & S Szlegiel Szlegiel i Wiśniewski /ITSB — Scotch & Soda ( “SODA” )

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/69

         Vispārējās tiesas 2012. gada 14. novembra rīkojums —S & S Szlegiel Szlegiel i Wiśniewski/ITSB — Scotch & Soda (“SODA”)
   (Lieta T-590/11) (1)

   2013/C 26/137
   Tiesvedības valoda — angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-476/12: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 5. novembra spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu — Nediskriminācijas princips — Koplīgums, ar ko paredzēta piemaksa par apgādībā esošu bērnu — Piemaksas, ko maksā nepilna darba laika darba ņēmējiem, aprēķins atbilstoši prorata temporis principam

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 5. novembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers

   (Lieta C-476/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu - Nediskriminācijas princips - Koplīgums, ar ko paredzēta piemaksa par apgādībā esošu bērnu - Piemaksas, ko maksā nepilna darba laika darba ņēmējiem, aprēķins atbilstoši prorata temporis principam)
   (2015/C 007/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Österreichischer Gewerkschaftsbund

      Atbildētāja: Verband Österreichischer Banken und Bankiers

      Rezolutīvā daļa:

   1997. gada 6. jūnijā noslēgtā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu, kas ietverts Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu, kurā grozījumi veikti ar Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīvu 98/23/EK, pielikumā, 4. klauzulas 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prorata temporis princips ir jāpiemēro tādas piemaksas par apgādībā esošu bērnu aprēķinam, ko nepilna darba laika darba ņēmējam darba devējs maksā, pildot tādu koplīgumu, kāds ir piemērojams Austrijas banku un baņķieru darba ņēmējiem.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Lieta T-39/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — El Corte Inglés /ITSB — Pucci International ( “PUCCI” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PUCCI” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts grafiskas un vārdiska preču zīmes “Emidio Tucci” un “E. TUCCI” — Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “Emidio Tucci” reģistrācijas pieteikums — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. pants 2. un 3. punkts un 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts — Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas Nr. 207/2009 8. pants 5. punkts)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/23

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — El Corte Inglés/ITSB — Pucci International (“PUCCI”)
   (Lieta T-39/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PUCCI” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas un vārdiska preču zīmes “Emidio Tucci” un “E. TUCCI” - Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “Emidio Tucci” reģistrācijas pieteikums - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. pants 2. un 3. punkts un 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts - Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas Nr. 207/2009 8. pants 5. punkts)
   2012/C 355/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, S.A. (Madride, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji E. López Camba, J. L. Rivas Zurdo un E. Seijo Veiguela, pēc tam J. L. Rivas Zurdo un E. Seijo Veiguela, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Emilio Pucci International B.V. (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji — P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto un E. Gavuzzi, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 29. oktobra lēmumu lietā R 173/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp El Corte Inglés, SA un Emilio Pucci International BV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               El Corte Inglés, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta T-102/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedums – Deutsche Post/ITSB – PostNL Holding (“TPG POST”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “TPG POST” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes “POST” un “Deutsche Post” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/35

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedums – Deutsche Post/ITSB – PostNL Holding (“TPG POST”)
   (Lieta T-102/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TPG POST” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes “POST” un “Deutsche Post” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 213/58)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Post AG (Bonn, Vācija) (pārstāvji – K. Hamacher un C. Giersdorf, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – G. Schneider un S. Hanne)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: PostNL Holding BV (Hāga, Nīderlande)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 11. decembra lēmumu lietā R 2108/2012–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp PostNL Holding BV un Deutsche Post AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deutsche Post AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta T-108/07: Prasība, kas celta 2007. gada 8. aprīlī — Spira /Komisija

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 8. aprīlī — Spira/Komisija
   (Lieta T-108/07)
   (2007/C 129/36)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Diamanthandel A. Spira BVBA, Antverpene (Beļģija) (pārstāvji — J. Bourgeois, Y. van Gerven, F. Louis un A. Vallery, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 26. janvāra lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 773/2004 7. panta 2. punktu lietā COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2007. gada 26. janvāra lēmumu konkurences lietā COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice, ar kuru Komisija noraidīja prasītājas sūdzību par EKL 81. un 82. panta pārkāpumu saistībā ar De Beers uzņēmuma grupas izmantoto “Izvēlētā piegādātāja ”sistēmu neapstrādātu dimantu izplatīšanai, apgalvojot, ka Kopienai nav pietiekamu interešu rīkoties saistībā ar prasītājas sūdzību.
   Prasītāja apgalvo, ka De Beers, neapstrādātu dimantu ražotāja, kas saskaņā ar prasītājas teikto galvenokārt ir iesaistīta neapstrādātu dimantu tirdzniecības sākotnējā stadijā, ar “Izvēlētā piegādātāja ”sistēmu mēģina palielināt kontroli tirgū, lai aptvertu visu dimantu ceļu no raktuvēm līdz patērētājam, proti, arī vēlākus tirgus.
   Prasības pamatojumā prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija neizpildīja savu pienākumu rūpīgi un objektīvi izskatīt sūdzību un ar pienācīgu rūpību un objektivitāti pārbaudīt sūdzībā kritizētās pret konkurenci vērstās darbības.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija nevarēja apgalvot, ka Kopienai nebija pietiekamu interešu rīkoties saistībā ar sūdzību, ievērojot iesaistītā uzņēmuma lielumu, pret konkurenci vērsto darbību ģeogrāfisko apmēru, kā arī pārkāpumu konkurencei un iekšējam tirgum nodarīto kaitējumu.
   Treškārt un visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija secināja, ka nepastāv pietiekamas Kopienas intereses, pamatojoties uz kļūdainu lietas apstākļu faktisko un juridisko vērtējumu, jo:

               1)

               Komisija neņēma vērā acīmredzamo un publiski paziņoto De Beers ierobežotās selektīvās izplatīšanas sistēmas pret konkurenci vērsto mērķi;

               2)

               Komisija nevarēja novērtēt De Beers izplatīšanas sistēmas pret konkurenci vērstās sekas, vispirms nenovērtējot De Beers dominējošo stāvokli un ietekmi tirgū;

               3)

               Komisija neņēma vērā daudzus pierādījumus, uz kuriem tās uzmanība bija vērsta sūdzībā un kuri apliecināja sistēmas ļaunprātīgo un pret konkurenci vērsto raksturu;

               4)

               Komisija nepareizi novērtēja pārskatīto Noteikumu par vēršanos pie šķīrējtiesneša, ko De Beers ieviesa, lai atrisinātu strīdus par izplatīšanas sistēmas ieviešanu, iedarbīgumu;

               5)

               Komisija pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā, atzīstot, ka De Beers izplatīšanas sistēma nenoslēdza tirgu.


title: Lieta F-130/06: Prasība, kas celta 2006. gada 13. novembrī — Sotgia pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/86

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. novembrī — Sotgia pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta F-130/06)
   (2006/C 326/173)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stefano Sotgia, Dublina (Īrija) (pārstāvji — T. Bontinck un J. Feld)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2006. gada 2. maijā paziņoto individuālo lēmumu par pagaidu darbinieka iecelšanu par ierēdni, kas stājās spēkā ar 2006. gada 16. aprīli;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, pēc tam, kad viņš bija vairākus gadus strādājis Komisijā kā pagaidu darbinieks A5 kategorijā, vēlāk — A*11 kategorijā, izturēja atklāto konkursu EPSO/A/18/04, kas tika organizēts nolūkā izveidot pakāpes A7/A6 administratoru darbā pieņemšanas rezerves sarakstu. Tā rezultātā viņš tika iecelts par ierēdni tajā pašā amatā, kurā tas bija strādājis kā pagaidu darbinieks un klasificēts pakāpē A*6, 2. līmenī, piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma normas.
   Savu prasību pamatojot, prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu 31. un 62. panta pārkāpumu, kā arī Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. un 2. panta pārkāpumu.
   Prasītājs turklāt apgalvo, ka pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, princips, ka tiek saglabātas iegūtās tiesības, un vienlīdzīgas attieksmes princips.


title: Apvienotās lietas C-290/05 un C-333/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 5. oktobrī ( Bács-Kiskun Megyei Bíróság , Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ákos Nádasdi (C-290/05) pret Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága un Ilona Németh (C-333/05) pret Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága (Iekšējie nodokļi — Reģistrācijas nodeva, ko piemēro mehāniskajiem transportlīdzekļiem — Lietoti mehāniskie transportlīdzekļi — Imports)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/16

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 5. oktobrī (Bács-Kiskun Megyei Bíróság, Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ákos Nádasdi (C-290/05) pret Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága un Ilona Németh (C-333/05) pret Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága

   (Apvienotās lietas C-290/05 un C-333/05) (1)

   (Iekšējie nodokļi - Reģistrācijas nodeva, ko piemēro mehāniskajiem transportlīdzekļiem - Lietoti mehāniskie transportlīdzekļi - Imports)
   (2006/C 294/27)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Iesniedzējtiesa
   Bács-Kiskun Megyei Bíróság, Hajdú-Bihar Megyei Bíróság
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Ákos Nádasdi (C-290/05), Ilona Németh (C-333/05)

      Atbildētājas: Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága (C-290/05) un Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága (C-333/05)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — EK līguma 90. panta pirmās daļas interpretācija — Reģistrācijas nodeva, ar ko mehāniskos transportlīdzekļus apliek, tos pirmo reizi nododot ekspluatācijā dalībvalsts teritorijā, un ar ko neapliek lietotus mehāniskos transportlīdzekļus, kas dalībvalsts teritorijā ekspluatācijā ir nodoti pirms 2004. gada 1. februāra, kuru aprēķina neatkarīgi no mehāniskā transportlīdzekļa vērtības
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Tāda kā ar Ungārijas 2003. gada Likumu Nr. CX par reģistrācijas nodevu (a regisztrációs adóról szóló 2003. évi CX. törvény) ieviestā nodeva, ar ko vieglās automašīnas apliek nevis tāpēc, ka tās šķērso robežu, bet cita iemesla dēļ, nav uzskatāma par ievedmuitas nodokli vai maksājumu ar līdzvērtīgu iedarbību EKL 23. un 25. panta nozīmē.

               2)

               EKL 90. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka šī norma iestājas pret tādu nodevu kā tā, kas ir ieviesta ar Likumu par reģistrācijas nodevu, tiktāl, ciktāl

                           —

                           šī nodeva ir piemērojama lietotiem transportlīdzekļiem, nododot tos ekspluatācijā dalībvalsts teritorijā pirmo reizi, un

                           —

                           tās summa, kas noteikta atkarībā vienīgi no transportlīdzekļu tehniskajiem rādītājiem (dzinēja tips, dzinēja tilpums) un to klasifikācijas saistībā ar vidi, tiek aprēķināta, neievērojot to vērtības samazināšanos, no kā izriet, ka, nodevu piemērojot lietotiem transportlīdzekļiem, ko importē no citām dalībvalstīm, tās summa pārsniedz minētās nodevas summu, ko ietver līdzīgu lietotu importa dalībvalstī jau reģistrētu transportlīdzekļu atlikusī vērtība.

                     Salīdzinājums ar lietotiem transportlīdzekļiem, kas ekspluatācijā attiecīgajā dalībvalstī nodoti pirms minētās nodevas ieviešanas, neattiecas uz lietu.

               3)

               33. pants Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze neiestājas pret tādas nodevas iekasēšanu kā tā, kas ir ieviesta ar Likumu par reģistrācijas nodevu, kuras apliekamais objekts nav apgrozījums un kas tirdzniecībā starp dalībvalstīm nerada formalitātes, šķērsojot robežas.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.

      OV 315, 10.12.2005.


title: Lieta C-327/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) tiesas 2017. gada 23. marta spriedumu lietā T-239/15 Cryo-Save AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2017. gada 31. maijā iesniedza Cryo-Save AG

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) tiesas 2017. gada 23. marta spriedumu lietā T-239/15 Cryo-Save AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2017. gada 31. maijā iesniedza Cryo-Save AG

   (Lieta C-327/17 P)
   (2017/C 330/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Cryo-Save AG (pārstāve – C. Onken, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 23. marta spriedumu lietā T-239/15;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza vienu apelācijas sūdzības pamatu, proti, Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (turpmāk tekstā – “Preču zīmes regula”) (1) 64. panta 1. punkta, Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (turpmāk tekstā – “Īstenošanas regula”) (2), 50. noteikuma 1. punkta, lasot to kopsakarā ar Preču zīmes regulas 56. panta 2. punktu un Īstenošanas regulas 37. un 39. noteikumu, kā arī Preču zīmes regulas 76. panta 1. punkta pārkāpumu. Pārkāpumu veidojot tas, ka Vispārējā tiesa atzina par nepieņemamu prasītājas un tagad apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmo prasības pamatu.
   Ar pirmo prasības pamatu prasītāja un apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdza atzīt pieteikuma par tās Eiropas Savienības preču zīmes atcelšanu nepieņemamību. Pamatojumā tā izklāstīja, ka šis pieteikums, pretēji Preču zīmes regulas 56. panta 2. punktā un Īstenošanas regulas 37. noteikuma b) punkta iv) apakšpunktā paredzētajam, netika pietiekami pamatots.
   Vispārējā tiesa nosprieda, ka prasītājas un apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmais prasības pamats esot nepieņemams, jo prasītāja un apelācijas sūdzības iesniedzēja procesā Apelācijas padomē neesot izvirzījusi nevienu Preču zīmes regulas 56. panta 2. punkta, lasot to kopsakarā ar Īstenošanas regulas 37. noteikuma b) punkta iv) apakšpunktu, formālo prasību pārkāpumu, apelācijas sūdzības pārbaude tika ierobežota ar faktiskās izmantošanas pārbaudi un līdz ar to Apelācijas padomei nebija noteikti jāpārbauda pieteikuma par atcelšanu pareizība. Vispārējās tiesas veiktā pirmā prasības pamata izskatīšana tās ieskatā esot pielīdzināma faktiskā un tiesiskā apjoma, kuru izskatīja Apelācijas padome, paplašināšanai.
   Prasītāja un apelācijas sūdzības iesniedzēja pret to iebilst ar argumentu, ka pieteikuma par atcelšanu pieņemamība ir nolēmuma pēc būtības priekšnosacījums, kurš atbildētājam pēc paša iniciatīvas ir jāpārbauda ikvienā procesa stadijā – Preču zīmes regulas 76. panta 2. punkta pirmais teikums, Īstenošanas regulas 39. noteikuma 1. punkts, 40. noteikuma 1. punkta otrais teikums, Preču zīmes regulas 64. panta 1. punkts, Īstenošanas regulas 50. noteikuma 1. punkts. Līdz ar to neesot nozīmes tam, vai prasītāja un apelācijas sūdzības iesniedzēja Apelācijas padomē īpaši ir izvirzījusi jautājumu par pieteikuma par atcelšanu pieņemamību.
   Turklāt atbildētāja Anulēšanas nodaļa pieteikuma par atcelšanu pieņemamību ir pārbaudījusi pēc pašas iniciatīvas un skaidri atzinusi Preču zīmes regulas 56. panta 2. punkta un Īstenošanas regulas 37. noteikuma nosacījumus par izpildītiem. Vispārējās tiesas judikatūrā atzītais funkcionālās turpinātības princips prasa, lai Apelācijas padome veiktu pilnīgu Anulēšanas nodaļas lēmuma pārbaudi, tostarp pieteikuma par atcelšanu pieņemamības novērtējuma pārbaudi. Sava uzskata pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja atsaucas tostarp uz Vispārējās tiesas judikatūru lietās “KLEENCARE”, spriedums, 2003. gada 23. septembris, T-308/01, 24.–26., 28., 29. un 32. punkts (3), un “HOOLIGAN”, spriedums, 2005. gada 1. februāris, T-57/03, 22. un 25. punkts (4)).
   Visbeidzot prasītāja un apelācijas sūdzības iesniedzēja, lai arī citādi formulējot, noteikti esot izvirzījusi iebildumu par pieteikuma par atcelšanu pieņemamību gan procesā Anulēšanas nodaļā, gan Apelācijas padomē.
   Visu trīs iepriekš minēto iemeslu dēļ pieteikuma par atcelšanu pieņemamības jautājums esot bijis procesa Apelācijas padomē faktiskā un tiesiska apjoma daļa. Vispārējās tiesas veiktā pieteikuma par atcelšanu pieņemamības pārbaudē tas nebūtu pārsniegts. Šajā ziņā atšķiras iebilde par pieteikuma par atcelšanu nepieņemamību no jaunu atcelšanas vai spēkā neesamības pamata izvirzīšanas vai novēlotas prasības sniegt pierādījumus par agrākas preču zīmes faktisku izmantošanu.

      (1)  OV L 78, 1. lpp.

      (2)  OV L 303, 1. lpp.

      (3)  ECLI:EU:T:2003:241.

      (4)  ECLI:EU:T:2005:29.


title: Lieta C-566/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. novembrī iesniedza Kammergericht Berlin (Vācija) – Konrad Erzberger/TUI AG

text:
               7.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. novembrī iesniedza Kammergericht Berlin (Vācija) – Konrad Erzberger/TUI AG

   (Lieta C-566/15)
   (2016/C 090/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Kammergericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Konrad Erzberger

      Atbildētāja: TUI AG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar LESD 18. pantu (nediskriminācijas princips) un LESD 45. pantu (darba ņēmēju brīva pārvietošanās) ir saderīgi, ka dalībvalstī tiesības vēlēt darba ņēmēju pārstāvjus uzņēmuma uzraudzības institūcijā un tikt tajā ievēlētiem ir piešķirtas tikai tādiem darba ņēmējiem, kuri tiek nodarbināti tās teritorijā izvietotās uzņēmuma darbības vietās vai grupas uzņēmumos?


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 19. janvārī lietā T-372/03 Yves Mathieu pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Sūdzību un prasību termiņi — Sūdzības netieša noraidīšana — Nepieņemamība)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/28

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 19. janvārī
   lietā T-372/03 Yves Mathieu pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Sūdzību un prasību termiņi - Sūdzības netieša noraidīšana - Nepieņemamība)
   (2005/C 132/51)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-372/03 Īvs Majo [Yves Mathieu], Eirkopas Kopienu Komisijas ierēdnis, Audergēmā (Beļģija), ko pārstāv L. Vogels [L. Vogel], avocat, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv Dž. Kurāls [J. Curall] un H. Krēmers [H. Krämer], par prasību atcelt lēmumu, ar ko netieši noraidīta prasītāja 2002. gada 29. oktobra sūdzība par Komisijas 2002. gada 6. augusta lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja ar Civildienesta noteikumu 24. pantu un 90. panta 1. punktu pamatotā sūdzība par morālā spiediena izdarīšanu uz viņu un, otrkārt, kaitējuma atlīdzību. Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D. Švābi [D. Šváby], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 19. janvārī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 7, 10.01.2004.


title: Lieta F-74/13: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 2. augusta rīkojums – Mommer/Komisija Civildienests – Ierēdņi – Pensijas – Civildienesta noteikumu VIII pielikuma par pensijas tiesību nodošanu 11. panta 2. punkts – Pensijas tiesību, kas iegūtas citās pensiju sistēmās, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu – Lēmums, ar kuru ir atzīti izdienas gadi, piemērojot jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN – Reglamenta 81. pants – Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota prasība

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/45

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 2. augusta rīkojums – Mommer/Komisija
      (Lieta F-74/13) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma par pensijas tiesību nodošanu 11. panta 2. punkts - Pensijas tiesību, kas iegūtas citās pensiju sistēmās, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu - Lēmums, ar kuru ir atzīti izdienas gadi, piemērojot jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN - Reglamenta 81. pants - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota prasība)
      (2016/C 364/57)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Anne Mommer (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji S. Orlandi, J.-N. Louis un D. de Abreu Caldas, advokāti, vēlāk S. Orlandi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji C. Ehrbar un G. Gattinara, vēlāk J. Currall un G. Gattinara un visbeidzot G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumu par prasītāja pensijas tiesību pārnešanu uz Savienības pensiju sistēmu, kurā tiek piemēroti jaunie Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu,

                  2)

                  katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 274, 21.9.2013., 33. lpp.


title: Lieta C-224/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 10. maijā iesniedza Landgericht Baden-Baden (Vācija) — kriminālprocess pret Leo Apelt

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 10. maijā iesniedza Landgericht Baden-Baden (Vācija) — kriminālprocess pret Leo Apelt

   (Lieta C-224/10)
   ()
   2010/C 221/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Baden-Baden

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Leo Apelt

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dalībvalsts — ievērojot Direktīvas 91/439/EEK (1) 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, saskaņā ar kuru C un D kategorijas vadītāju apliecības izdod tikai transportlīdzekļu vadītājiem, kam jau ir tiesības vadīt B kategorijas transportlīdzekļus — saskaņā ar šīs pašas direktīvas 1. pantu un 8. panta 2. un 4. punktu var atteikties atzīt citas dalībvalsts izdotas apliecības, kas aptver tiesības vadīt B un D kategoriju transportlīdzekļus, derīgumu — it īpaši attiecībā uz D kategoriju —, ja šīs vadītāja apliecības īpašniekam B kategorijas transportlīdzekļu vadīšanas tiesības tika piešķirtas pirms pirmajā minētajā valstī notikušās transportlīdzekļa vadīšanas tiesību atņemšanas tiesā, bet tiesības vadīt D kategorijas transportlīdzekļus — tomēr tikai pēc tiesību atņemšanas tiesā un pēc vienlaikus noteiktā aizlieguma no jauna iegūt tiesības termiņa beigām?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:
               Vai pirmā minētā dalībvalsts drīkst atteikties atzīt minēto vadītāja apliecību — it īpaši attiecībā uz D kategorijas transportlīdzekļu vadīšanas tiesībām — piemērojot Direktīvas 2006/126/EK (2) 11. panta 4. punktu, saskaņā ar kuru dalībvalsts atsakās atzīt vadītāja apliecības derīgumu, ko izdevusi kāda cita dalībvalsts personai, kuras vadītāja apliecība ir aizturēta šīs vadītāja apliecības darbības teritorijā, ja B kategorijas transportlīdzekļu vadīšanas tiesības ir iegūtas 2006. gada 1. martā un D kategorijas transportlīdzekļu vadīšanas tiesības — 2007. gada 30. aprīlī un vadītāja apliecība ir izdota pēdējā minētā datumā?

      (1)  Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīva 91/439/EEK par vadītāju apliecībām; OV L 237, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīva 2006/126/EK par vadītāju apliecībām; OV L 403, 18. lpp.


title: Lieta C-413/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2014. gada 12. jūnija spriedumu lietā T-286/09 Intel Corporation/Eiropas Komisija 2014. gada 28. augustā iesniedza Intel Corporation

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/25

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2014. gada 12. jūnija spriedumu lietā T-286/09 Intel Corporation/Eiropas Komisija 2014. gada 28. augustā iesniedza Intel Corporation

      (Lieta C-413/14 P)
      (2014/C 395/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Intel Corporation (pārstāvji – D. M. Beard, QC, A. N. Parr un R. W. Mackenzie, Solicitors)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija,

         Association for Competitive Technology, Inc.,

         Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

                  —

                  pilnībā vai daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atcelt vai būtiski samazināt uzlikto naudas sodu;

                  —

                  pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā atbilstoši Tiesas spriedumam;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu, kas iedalāms trīs daļās, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot piemērojusi nepareizus juridiskus kritērijus, lai izvērtētu tās rīcības tiesiskumu atbilstoši EKL 82. pantam un EEZ līguma 54. pantam.

                  Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka attiecīgajai rīcībai bija raksturīga spēja ierobežot konkurenci un tātad tā varēja tikt atzīta par pretēju EKL 82. pantam un EEZ līguma 54. pantam, nepastāvot nepieciešamībai izskatīt visus faktus, kuriem ir nozīme, un globālo faktisko kontekstu.

                  Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka, lai konstatētu EKL 82. panta un EEZ līguma 54. panta pārkāpumu, spēja ierobežot konkurenci var tikt izvērtēta, pamatojoties uz abstraktiem apsvērumiem, nevis iespējamām vai faktiskām sekām.

                  Vispārējā tiesa esot kļūdījusies savā pakārtoti izdarītajā secinājumā, proti, ka konkrētā rīcība bija spējīga ierobežot konkurenci, jo Vispārējā tiesa esot kļūdaini ņēmusi vērā faktorus, ar kuriem nevar tikt pierādīta šī spēja, un neesot ņēmusi vērā daudzus atbilstošus faktorus, kuri būtu bijis jāņem vērā, tādus kā rīcības tirgus segums, apgalvotās rīcības ilgums, faktiskie tirgus dati, kas liecina par ātru cenu samazināšanos un izstumšanas neesamību, un secinājumi, kas būtu bijis jāizdara no tikpat efektīva konkurenta (TEK) testa, ko Komisija veikusi administratīvajā procesā.

            Ar otro apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, konstatējot pārkāpumu attiecībā uz pēdējiem diviem gadiem no apgalvotā pārkāpuma laikposma, ņemot vērā, ka konkrētās rīcības tirgus segums šo gadu gaitā skāra, vislielākais, tikai 3,5 % no konkrētā tirgus.
      Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, tās rīcību attiecībās ar HP un Lenovo kvalificējot kā “ekskluzivitātes atlaides”, lai gan šī rīcībā attiecās tikai uz 28 % un 42 % (vai mazāk) no katra klienta veikto attiecīgā ražojuma iepirkumu apjoma, .t.i., nekādā ziņā neatbilstot norādei par “visām vai gandrīz visām” šo klientu vajadzībām.
      Ar ceturto apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principu un procesuālā taisnīguma principu attiecībā uz piecas stundas ilgu tikšanos, kas Komisijai notikusi ar svarīgo Dell vadītāju, par jautājumiem, kam ir objektīva saikne ar izmeklēšanas pamata aspektiem, un kuras laikā šis svarīgais Dell vadītājs sniedza ļoti detalizētus paskaidrojumus. Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka bija pietiekami, ka Komisija tikai darīja zināmu tikšanās laikā apspriesto tematu sarakstu, nevis aptaujātās personas par šiem tematiem teiktā ierakstu vai kopsavilkumu. Tāpat Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai bija pienākums sniegt prima facie liecinājumus par to, ka Komisija nav fiksējusi attaisnojošus elementus; īstenībā apelācijas sūdzības iesniedzējas pienākums esot bijis vienīgi parādīt, ka nevar tikt izslēgts, ka šie materiāli varētu būt bijuši lietderīgi tās aizstāvībai, un šis pienākums konkrētajā gadījumā esot skaidri izpildīts.
      Ar piekto apelācijas sūdzības pamatu, kas iedalāms trīs daļās, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi konstatējusi Kopienas kompetenci attiecībā uz līgumiem, ko Intel noslēgusi ar Lenovo 2006. un 2007. gadā.

                  Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka šī rīcība ir tikusi “īstenota” Eiropas Ekonomikas zonā, jo Intel saskaņā ar minētajiem līgumiem nepārdeva nekādus ražojumus Lenovo Eiropas Ekonomikas zonā.

                  Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka “raksturīgu seku” tests sniedz atbilstošu pamatu Kopienas kompetencei attiecībā uz konkrēto rīcību.

                  Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, piemērojot “raksturīgu seku” testus, jo neesot bijis iespējams paredzēt, ka starp Intel un Lenovo noslēgtie līgumi attiecībā uz CPU x86 piegādi Ķīnā radīs tūlītējas un būtiskas sekas Eiropas Ekonomikas zonā.

            Ar sesto apelācijas sūdzības pamatu, kas iedalāms divās daļās, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi dažādas kļūdas uzliktā naudas soda aprēķinā.

                  Naudas sods esot acīmredzami nesamērīgs.

                  Vispārējā tiesa, piemērojot Komisijas 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai attiecībā uz rīcību, kas veikta pirms to pieņemšanas, esot pārkāpusi ES tiesību pamatprincipus.


title: Lieta T-356/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. septembra spriedums — Grieķija/Komisija (ELVFG — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma — Laukaugi — Samērīgums — Vienotas likmes korekcijas likmes palielināšana atkārtotas pienākuma neizpildes dēļ)

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/6

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. septembra spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-356/08) (1)

   (ELVFG - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma - Laukaugi - Samērīgums - Vienotas likmes korekcijas likmes palielināšana atkārtotas pienākuma neizpildes dēļ)
   2012/C 319/08
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, E. Leftheriotou un V. Karra)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un A. Markoulli)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 8. jūlija Lēmumu 2008/582/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu un Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) (OV L 186, 39. lpp.), tiktāl, ciktāl ar to no Kopienas finansējuma tiek izslēgti atsevišķi Grieķijas Republikas izdevumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 285, 8.11.2008.