title: Lieta T-151/06: Prasība, kas celta  2006. gada 9. jūnijā  —  Aluminium Silicon Mill Products  pret Komisiju

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/36

         Prasība, kas celta 2006. gada 9. jūnijā — Aluminium Silicon Mill Products pret Komisiju
   (Lieta T-151/06)
   (2006/C 178/66)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aluminium Silicon Mill Products GmbH (Zug, Šveice) (pārstāvji — L. Ruessmann un A. Willems, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisiju
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atzīt apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu tiktāl, ciktāl pret tirdzniecību, kas veikta, izmantojot ASMP starpniecību, Komisija ir attiekusies citādi nekā pret šo tirdzniecību sākotnējā Krievijas izcelsmes silīcija antidempinga izmeklēšanā, un uzdot Eiropas Komisijai attiecīgi pārrēķināt antidempinga starpību (un tādējādi atmaksājamo summu);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2229/2003 (1) tika uzlikts antidempinga maksājums par silīcija importu Kopienā no diviem Krievijas ražošanas eksportētājuzņēmumiem, kas ir saistīti ar prasītāju: Sual-Kremny-Urals LLC un ZAO Kremny. Tā kā prasītājs uzskatīja, ka antidempinga starpība, pamatojoties uz kuru tika veikti antidempinga maksājumi, tika atcelta, tas iesniedza trīs lūgumus atmaksāt veiktos maksājumus attiecībā uz importa darījumiem, kas veikti pēc atcelšanas.
   Apstrīdētajā lēmumā lūgumi tika daļēji apmierināti. Prasītājs lūdz atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl tajā ir norādīts pielāgojums, kas ir veikts bez jebkāda pamatojuma, kā rezultātā aprēķinātā antidempinga starpība ir vairāk nekā minimāla, un valsts muitas iestādēm nav ļauts atbilstoši prasītāja lūgumam pilnībā atlīdzināt antidempinga maksājumus, ko prasītājs samaksājis par Krievijas izcelsmes silīcija importu.
   Prasības pamatojumam prasītājs atsaucas, pirmkārt, uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā un Padomes Regulas Nr. 384/96 (2) (Pamatregula) un it īpaši tās 11. panta 9. punkta pārkāpumu, kā arī tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu. Prasītājs uzskata, ka Komisija ir kļūdījusies, atzīstot, ka apstākļu izmaiņas tai lika atkāpties no metodoloģijas, kas tika izmantota sākotnējā izmeklēšanā saistībā ar prasītāja veikto tirdzniecību.
   Otrkārt, prasītājs atsaucas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā un EKL 253. panta pārkāpumu, ciktāl ir atzīts, ka prasītājs un Krievijas fabrikas veido vienotu saimniecisko vienību, un ir pielāgota aģenta komisijas maksa.
   Treškārt, prasītājs atsaucas uz Pamatregulas pārkāpumu saistībā ar aģenta komisijas maksas atskaitījumu un it īpaši uz Pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunkta, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2238/2000 (3), pārkāpumu. Prasītājs norāda, ka ar Regulu Nr. 1972/2002 (4) grozītais 2. panta 10. punkta i) apakšpunkts nav piemērojams, jo pastāvošā atlīdzināšanas procedūra būtu saistīta ar sākotnējās procedūras turpmāku piemērošanu. Pakārtoti, prasītājs norāda, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1972/2002.

      (1)  Padomes 2003. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 2229/2003, ar ko ievieš galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts par Krievijas izcelsmes silīcija importu (OV L 339, 3. lpp.).

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2000. gada 9. oktobra Regula (EK) Nr. 19223872/2000, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 257, 2. lpp.).

      (4)  Padomes 2002. gada 5. novembra Regula (EK) Nr. 1972/2002, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 305, 1. lpp.).


title: Lieta C-389/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Grondwettelijk Hof (Beļģija) 2008. gada 8. septembra rīkojumu — Base NV , Euphony Benelux NV , Mobistar NV , Uninet International NV , T2 Belgium NV un KPN Belgium NV / Ministerraad , Cita lietas dalībniece: Belgacom NV

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Grondwettelijk Hof (Beļģija) 2008. gada 8. septembra rīkojumu — Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar NV, Uninet International NV, T2 Belgium NV un KPN Belgium NV/Ministerraad, Cita lietas dalībniece: Belgacom NV

   (Lieta C-389/08)
   (2008/C 285/44)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Grondwettelijk Hof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar NV, Uninet International NV, T2 Belgium NV un KPN Belgium NV

      Atbildētāja: Ministerraad

   Cita lietas dalībniece: Belgacom NV
   Prejudiciālais jautājums
   Vai 12. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (1) var interpretēt tādējādi, ka tas atļauj dalībvalsts kompetentajam likumdevējam, kas rīkojas nacionālās regulēšanas iestādes kapacitātē, vispārēji un pamatojoties uz universālā pakalpojuma sniedzēja — pirms tam vienīgā pakalpojuma sniedzēja — neto izmaksu aprēķina, noteikt, ka universālā pakalpojuma sniegšana var būt “negodīgs apgrūtinājums” uzņēmumiem, kas izraudzīti par universālā pakalpojuma sniedzējiem?

      (1)  OV L 108, 51. lpp.


               29.5.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/7

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Adviesbureau Ehcon B.V. iesniedza 2004. gada 8. aprīlī
   (Lieta T – 140/04)
   (2004/C 146/10)
   Tiesvedības valoda: nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Adviesbureau Ehcon B.V., Reeuwijk (Nīderlande), kuru pārstāv advokāts M. A. Goedkoop.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               prioritāri, piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus 158 400 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kas prasītājai radušies pasūtījuma līguma nepiešķiršanas rezultātā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus sakarā ar negūto peļņu 60 000 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kuru prasītāja nav guvusi tādēļ, ka atteikuma rezultātā nevarēja saimnieciski izlietot un attīstīt savu lietpratību;

               —

               piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai radušies, zaudējot izredzes uz papildu līguma piešķiršanu. Samazinoties izredzēm uz papildu līguma piešķiršanu, radušies zaudējumi tiek aprēķināti 10 % apmērā no papildu līguma neto peļņas, tas ir, 25 500 Eiro;

               —

               pakārtoti un daļēji papildus piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus 26 400 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kas prasītājai radušies, zaudējot izredzes uz pasūtījuma līguma piešķiršanu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt izdevumus 10 000 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kuri prasītājai radušies sakarā ar piedāvājuma izstrādi;

               —

               piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt izdevumus 40 000 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kuri prasītājai radušies sakarā ar pierādījumu savākšanu un sūdzību šajā lietā pie Eiropas Ombuda.

               —

               piespriest Eiropas Kopienu atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja 1996. gadā piedalījās Komisijas izsludinātajā publiskajā konkursā pakalpojumu jomā, kas saistīts ar direktīvu par lietošanai pārtikā paredzētā ūdens kvalitāti (1). Tomēr prasītājas piedāvājumu neizvēlējās.
   Komisija ir pārkāpusi konkursā ievērojamo pārredzamības principu. Eiropas Ombuds prasītājas lietā ir nonācis pie tāda paša rezultāta.
   Komisija ir pārkāpusi arī direktīvas 92/50/EEK 3. pantu par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (2). Komisija ir rīkojusies nevienlīdzīgi attiecībā uz dažādiem pakalpojumu sniedzējiem, pārkāpjot pienācīgas administrēšanas principu.
   Turklāt Komisija ir pārkāpusi arī direktīvas 92/50/EEK 12. panta pirmo punktu, jo tā prasītājai nav paziņojusi atteikšanas iemeslus 15 dienu laikā pēc atbilstoša rakstiska pieprasījuma saņemšanas.
   Ja Komisija būtu rīkojusies saskaņā ar pienācīgas administrācijas noteikumiem, prasītājai būtu iespējams piedalīties konkursā. Tādā gadījumā tā būtu saņēmusi arī pasūtījumu.
   Saskaņā ar 16. pantu un 17. panta 2. punktu direktīvā 92/50/EEK Komisijas pienākums bija paziņot Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju birojam par konkursa rezultātiem vēlākais 48 stundu laikā pēc pasūtījuma līguma piešķiršanas.
   Visbeidzot Komisija ir mēģinājusi to maldināt.

      (1)  Publiskais konkurss – XI.D.1 (OV C 232, 1996., 35. lpp.)

      (2)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.)


title: Lieta T-495/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. augustā – Sociedad agraria de transformación no 9982 Montecitrus/ITSB – Spanish Oranges (“MOUNTAIN CITRUS SPAIN”)

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/40

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. augustā – Sociedad agraria de transformación no 9982 Montecitrus/ITSB – Spanish Oranges (“MOUNTAIN CITRUS SPAIN”)
   (Lieta T-495/15)
   (2015/C 354/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sociedad agraria de transformación no9982 Montecitrus (Pulpí, Spānija) (pārstāvis – N. Fernández Fernández Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Spanish Oranges, SL (Castellón, Spānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “MOUNTAIN CITRUS SPAIN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 290 293

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 26. jūnija lēmums lietā R 871/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               noraidīt attiecīgo preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 29. un 31. klasē;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-102/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – Heli-Flight / EASA Civilā aviācija — Lidošanas nosacījumu apstiprinājuma pieteikums Robinson R66 tipa helikopteram — EASA noraidošs lēmums — Prasība atcelt tiesību aktu — Pārbaudes Apelācijas padomē apjoms — Pārbaudes Vispārējā tiesā apjoms — Prasība sakarā ar bezdarbību — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/46

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – Heli-Flight/EASA

   (Lieta T-102/13) (1)

   (Civilā aviācija - Lidošanas nosacījumu apstiprinājuma pieteikums Robinson R66 tipa helikopteram - EASA noraidošs lēmums - Prasība atcelt tiesību aktu - Pārbaudes Apelācijas padomē apjoms - Pārbaudes Vispārējā tiesā apjoms - Prasība sakarā ar bezdarbību - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2015/C 046/56)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heli-Flight GmbH & Co. KG (Reichelsheim, Vācija) (pārstāvis – T. Kittner, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Aviācijas drošības aģentūru (EASA) (pārstāvji – T. Masing un C. Eckart, advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt EASA2012. gada 13. janvāra lēmumu, ar ko ir noraidīts attiecībā uz Robinson R66 tipa helikopteru (sērijas Nr. 0034) iesniegtais prasītājas pieteikums, lai iegūtu lidošanas nosacījumu apstiprinājumu, otrkārt, prasība, ar kuru tiek lūgts konstatēt EASA bezdarbību attiecībā uz prasītājas 2011. gada 11. jūlija un 2012. gada 10. janvāra pieteikumu saistībā ar minēto helikopteru izskatīšanu, un, treškārt, prasība, ar kuru EASA tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas, kā uzskata prasītāja, tai ir nodarīts ar šo noraidošo lēmumu un apgalvoto bezdarbību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Heli-Flight GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta C-431/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. augustā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spānija) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)/José Blanco Marques

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. augustā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spānija) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)/José Blanco Marques

   (Lieta C-431/16)
   (2016/C 402/20)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Atbildētājs: José Blanco Marques

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāds valsts tiesību noteikums kā 1972. gada 23. jūnija Karaļa dekrēta Nr. 1646/1972 6. panta 4. punktā ietvertais, ar kuru paredz, ka 20 % piemaksa no aprēķina bāzes sakarā ar pilnīgu pastāvīgu nespēju strādāt savā ierastajā profesijā pensionāriem, kuri ir vecāki par 55 gadiem, “tiek apturēta, ja darba ņēmējs iegūst darbu”, ir uzskatāms par nepārklāšanās noteikumu Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1) 12., 46.a, 46.b un 46.c panta un Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2) 5., 53., 54. un 55. panta nozīmē, ņemot vērā, ka Tribunal Supremo (Augstākā tiesa, Spānija) ir uzskatījusi, ka šajā valsts tiesību noteikumā ietvertā neatbilstība tiek piemērota ne tikai attiecībā uz nodarbinātību, bet arī uz vecuma pensijas saņemšanu?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz iepriekšējo jautājumu, vai Regulas (EEK) Nr. 1408/71 46.a panta 3.a punkts un Regulas (EK) Nr. 883/2004 53. panta 3.a punkts ir interpretējami tādējādi, ka noteikums par apstrīdētā pabalsta un citas Eiropas Savienības dalībvalsts vai Šveices pensijas nepārklāšanos var tikt piemērots tikai tad, ja pastāv valsts tiesību norma, kurai ir likuma spēks un kurā ir skaidri noteikta neatbilstība starp sociālā nodrošinājuma pabalstiem invaliditātes, vecuma un apgādnieka zaudējuma gadījumā, kā tas ir šajā lietā, un pabalstiem vai ienākumiem, ko pabalsta saņēmējs ir guvis ārzemēs? Vai arī nepārklāšanās noteikums var tikt piemērots attiecībā uz citas Eiropas Savienības dalībvalsts vai Šveices pensiju saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 1408/71 12. pantu un Regulas (EK) Nr. 883/2004 5. pantu, ja nav konkrētas tiesību normas, bet valsts judikatūrā ir veikta interpretācija, pamatojoties uz kuru pastāv neatbilstība starp apstrīdēto pabalstu un Spānijas tiesībās noteikto vecuma pensiju?

               3)

               Ja ar atbildi uz iepriekšējo jautājumu tiktu apstiprināta Spānijas nepārklāšanās noteikuma piemērošana (paplašinot tās piemērošanas jomu, pamatojoties uz judikatūru) šajā lietā, neraugoties uz to, ka nav konkrētas tiesību normas par ārzemēs gūtiem pabalstiem vai ieņēmumiem, vai ir jāuzskata, ka 20 % piemaksa, kura, kā iepriekš minēts, saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem sociālā nodrošinājuma jomā sakarā ar pilnīgu pastāvīgu nespēju strādāt savā ierastajā profesijā pienākas darbiniekiem, kuri ir vecāki par 55 gadiem, kā tas ir ticis aprakstīts, ir uzskatāma par tāda paša vai cita veida pabalstu, salīdzinot ar vecuma pensiju, kura ir noteikta Šveices sociālā nodrošinājuma sistēmā? Vai Regulas (EEK) Nr. 1408/71 4. panta 1. punktā un Regulas (EK) Nr. 883/2004 3. panta 1. punktā minētā dažādo sociālā nodrošinājuma jomu definīcija ietilpst Kopienas tiesību piemērošanas jomā, vai arī ir jābalstās uz valsts tiesību aktos noteikto definīciju attiecībā uz katru konkrēto pabalstu? Gadījumā, ja šī definīcija ietilptu Kopienas tiesību piemērošanas jomā, vai šajā lietā apstrīdētā 20 % piemaksa no pilnīgas pastāvīgas invaliditātes pensijas aprēķina bāzes ir uzskatāma par invaliditātes pabalstu vai bezdarbnieka pabalstu, ņemot vērā, ka runa ir par pensijas piemaksu sakarā ar pilnīgu pastāvīgu nespēju strādāt savā ierastajā profesijā ievērojot, ka personām, kuras ir vecākas par 55 gadiem, ir grūti atrast citu darbu, pārtraucot minētās piemaksas maksāšanu gadījumā, ja pabalsta saņēmējs kļūst par nodarbināto?

               4)

               Ja abus minētos pabalstus uzskata par tādiem, kas ir viena veida, un ņemot vērā, ka ne Spānijas darbnespējas pensijas, ne tās piemaksas apmēra noteikšanā netiek ņemti vērā citā valstī veiktie iemaksu periodi, vai Spānijā noteiktā 20 % piemaksa no pilnīgas pastāvīgas invaliditātes pensijas aprēķina bāzes ir uzskatāma par pabalstu, uz kuru attiecas nepārklāšanās noteikumi, ņemot vērā, ka tā apmērs nav atkarīgs no apdrošināšanas un dzīvesvietas periodiem Regulas (EEK) Nr. 1408/71 46.b panta trešā ievilkuma un Regulas (EK) Nr. 883/2004 54. panta 2.a punkta nozīmē? Vai var piemērot nepārklāšanās noteikumu, pat ja minētais pabalsts nav iekļauts ne Regulas (EEK) Nr. 1408/71 IV pielikuma D daļā, ne Regulas (EK) Nr. 883/2004 IX pielikumā?

               5)

               Apstiprinošas atbildes uz iepriekšējo jautājumu gadījumā, vai ir piemērojams Regulas (EEK) Nr. 1408/71 46.a panta 3.d punktā un Regulas (EK) Nr. 883/2004 53. panta 3.d punktā minētais noteikums, saskaņā ar kuru Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā noteiktais pabalsts var tikt samazināts “vienīgi tādu pabalstu summu robežās, kas izmaksājamas saskaņā ar citas dalībvalsts, [šajā gadījumā Šveices] tiesību aktiem”?

               6)

               Ja atzītu, ka abi minētie ir dažāda veida pabalsti, un ņemot vērā, ka nav pierādīts, ka Šveice piemērotu jebkādus nepārklāšanās noteikumus, vai saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 1408/71 46.c pantu un Regulas (EK) Nr. 883/2004 55. pantu samazinājums var tikt pilnībā piemērots attiecībā uz Spānijā noteikto 20 % piemaksu pie pilnīgas pastāvīgas invaliditātes pensijas vai arī tas ir attiecīgi jādala? Jebkurā no abiem gadījumiem, vai ir piemērojams Regulas (EEK) Nr. 1408/71 46.a panta 3.d punktā un Regulas (EK) Nr. 883/2004 53. panta 3.d punktā noteiktais ierobežojums, saskaņā ar kuru Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā noteiktais pabalsts var tikt samazināts “vienīgi tādu pabalstu summu robežās, kas izmaksājamas saskaņā ar citas dalībvalsts, [šajā gadījumā Šveices] tiesību aktiem”?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV 1971, L 149, 2. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.).


title: Lieta T-234/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. septembra spriedums — Koninklijke Grolsch /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nīderlandes alus tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts vienots un turpināts EKL 81. panta pārkāpums — Prasītājas dalība konstatētajā pārkāpumā — Pierādījumu nepietiekamība — Pamatojuma nesniegšana)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/33

         Vispārējās tiesas 2011. gada 15. septembra spriedums — Koninklijke Grolsch/Komisija
   (Lieta T-234/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nīderlandes alus tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts vienots un turpināts EKL 81. panta pārkāpums - Prasītājas dalība konstatētajā pārkāpumā - Pierādījumu nepietiekamība - Pamatojuma nesniegšana)
   2011/C 311/57
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koninklijke Grolsch NV (Enschede, Nīderlande) (pārstāvji — M. Biesheuvel un J. de Pree, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Bouquet, S. Noë un A. Nijenhuis, pēc tam A. Bouquet un S. Noë, kuriem palīdz M. Slotboom, avocat)

      Priekšmets

   Prasība, prioritāri, atcelt Komisijas 2007. gada 18. aprīļa Lēmumu C(2007) 1697 par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/B-2/37.766 — Nīderlandes alus tirgus) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, atcelt vai samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2007. gada 18. aprīļa Lēmums C(2007) 1697 par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/B-2/37.766 — Nīderlandes alus tirgus) ir atcelts tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Koninklijke Grolsch NV;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 08.09.2007.


title: Lieta T-315/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 17. novembra spriedums – Vince/EUIPO (“ELECTRIC HIGHWAY”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ELECTRIC HIGHWAY” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 17. novembra spriedums – Vince/EUIPO (“ELECTRIC HIGHWAY”)
   (Lieta T-315/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ELECTRIC HIGHWAY” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2017/C 006/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dale Vince (Stroud, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – B. Longstaff, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Bonne)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 3. marta lēmumu lietā R 1442/2014–5 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “ELECTRIC HIGHWAY” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dale Vince atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 406, 7.12.2015.


title: Lieta T-17/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. janvārī — Evropaïki Dynamiki /Komisija

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/27

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. janvārī — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-17/09)
   (2009/C 82/49)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu noraidīt piedāvājumu, ko prasītāja iesniedza saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu procedūrā VT/2008/019 — EMPL EESSI par “Informātikas pakalpojumiem un produktiem saistībā ar EESSI (Electronic Exchange of Social Security Information) projektu” (1), un kas (šis lēmums) paziņots prasītājai ar 2008. gada 30. oktobra vēstuli, un visus pārējos lēmumus, ieskaitot lēmumu piešķirt līgumu veiksmīgajam līgumslēdzējam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas zaudējumus, kas tai radušies sakarā ar attiecīgo konkursa procedūru, EUR 883 703,5 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasības pieteikumu, pat ja šis prasības pieteikums tiek noraidīts.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītāja lūdz atcelt atbildētājas lēmumu noraidīt piedāvājumu, ko prasītāja iesniedza saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu procedūrā VT/2008/019 — EMPL EESSI par Informātikas pakalpojumiem un produktiem saistībā ar EESSI (Electronic Exchange of Social Security Information [datorizētās informācijas apmaiņa par sociālo nodrošināšanu]) projektu un piešķirt līgumu veiksmīgajam līgumslēdzējam. Papildus tam prasītāja lūdz kompensāciju par iespējamajiem zaudējumiem, kas radušies saistībā ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru.
   Lai pamatotu savus prasījumus, prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, tā apgalvo, ka veiksmīgais līgumslēdzējs baudīja priviliģētu attieksmi no Komisijas puses sakarā vairākiem citiem līgumiem un ka tam tika piešķirtas priekšrocības šajā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu. Turklāt prasītāja apgalvo, ka šajā kontekstā atbildētāja to sistemātiski diskriminēja.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija neievēroja noteikumus par piedāvājuma specifikāciju izslēgšanas kritērijiem un tādējādi pārkāpa Finanšu Regulas (2) 93. un 94. pantu un tās īstenošanas noteikumu 133.a pantu un 134. pantu, kā arī Direktīvas 2004/18/EK (3) 45. pantu.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja pieļāva vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, izvērtējot prasītās piedāvājumu Izvērtēšanas komitejā.
   Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja pamatoja prasītājas piedāvājuma izvērtējumu ar vispārējiem un patvaļīgiem apsvērumiem, nepamatoja savu lēmumu un šajā sakarā pieļāva vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

      (1)  OV 2008/S 111-148231.

      (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 14. lpp.).


title: Lieta C-216/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 3. marta spriedumu lietā T-321/07 Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2010. gada 6. maijā iesniedza Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2010. gada 3. marta spriedumu lietā T-321/07 Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2010. gada 6. maijā iesniedza Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH

   (Lieta C-216/10 P)
   2010/C 179/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Applus Servicios Tecnológicos, SL

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās Tiesas 2010. gada 3. marta spriedumu lietā T-321/07 Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH/ITSB — Applus Servicios Tecnológicos, SL (pārsūdzētais spriedums), ar kuru minētā tiesa noraidīja prasību par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 7. jūnija lēmumu, ar ko atstāts spēkā Iebildumu nodaļas lēmums par iebildumu, kas celti pret Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 002 933 356, noraidīšanu;

               —

               pēc rakstveida procesa pabeigšanas nozīmēt tiesas sēdi;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējās Tiesas spriedums būtu atceļams šādu iemeslu dēļ:

               —

               Vispārējā Tiesa nepareizi apstiprināja Apelāciju padomes vērtējumu par sajaukšanas iespējas kritēriju atbilstoši Regulas par Kopienas preču zīmi (1) (RKPZ) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam;

               —

               Vispārējā Tiesa kļūdījās, neizvērtējot apelācijas sūdzības iesniedzējas iebildumus, kas pamatoti ar RKPZ 8. panta 5. punktu;

               —

               Vispārējā Tiesa pārkāpa RKPZ 75. pantu, nolemjot, ka Apelāciju padomei bija tiesības pilnā apmērā nevērtēt apelācijas sūdzības iesniedzējas atlikušos argumentus, it īpaši tos, kas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējas agrākas preču zīmes atšķirtspēju, motivējot to ar “procesuālās ekonomijas apsvērumiem”;

               —

               pārsūdzētais spriedums pārkāpj RKPZ 76. pantu;

               —

               Vispārējā Tiesa kļūdījās, akceptējot to, ka fakts, ka ITSB nepaziņoja apelācijas sūdzības iesniedzējai par Kopienas preču zīmes īpašnieka maiņu, tādējādi liedzot tai iespēju sniegt apsvērumus par lietas dalībnieka maiņu, nav būtisks apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpums;

               —

               Vispārējā Tiesa piesprieda atlīdzināt izdevumus tādā veidā, kas neatbilst attiecīgajām Eiropas Savienības tiesību normām.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-250/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. maijā iesniedza Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — Călin Ion Plavoșin/Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Solutionare Contestații, Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. maijā iesniedza Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — Călin Ion Plavoșin/Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Solutionare Contestații, Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș

   (Lieta C-250/12)
   2012/C 243/12
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Înalta Curte de Casație și Justiție

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Călin Ion Plavoșin

      Atbildētāji: Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Solutionare Contestații un Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gadījumā, kad pārdevēju pārkvalificē par PVN maksātāju un puses ir vienojušās par atlīdzību (cenu) par nekustamā īpašuma piegādi, neko neminot par PVN, Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) 73. un 78. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka summa, kurai uzliek nodokli, ir:

               a)

               atlīdzība (cena) par preces piegādi, par kuru puses ir vienojušās, no kā atņem PVN likmi, vai

               b)

               atlīdzība (cena) par preces piegādi, par kuru puses ir vienojušās?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-254/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 26. maijā iesniedza Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) – VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju / Đuro Vladika

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 26. maijā iesniedza Općinski sud u Velikoj Gorici (Horvātija) – VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju/Đuro Vladika

   (Lieta C-254/14)
   2014/C 253/25
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Općinski sud u Velikoj Gorici

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju

      Atbildētājs: Đuro Vladika

      Prejudiciālais jautājums

   Uz kādu principu pamata patērētājs saskaņā ar Eiropas Savienības tiesībām maksā par ūdeni, proti, vai patērētājam jāmaksā tikai par skaitītāja norādīto ūdens patēriņu atbilstoši šā ūdens cenai, vai arī tam par ūdeni jāmaksā cena, ar ko paredzēts segt ar komunālo pakalpojumu sniedzēju veikto darbību (infrastruktūru ekspluatāciju, ikdienas apkopi, pārvaldību, darbinieku algām u.tml.) saistītās izmaksas?


title: Lieta T-59/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. februārī — Polimeri Europa /Komisija

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/48

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. februārī — Polimeri Europa/Komisija
   (Lieta T-59/07)
   (2007/C 95/97)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polimeri Europa S.p.A., Brindisi (Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa un F. M. Moretti, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt lēmumu, kā arī attiecīgi soda apmēru;

               —

               pakārtoti atcelt vai samazināt sodu;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2006. gada 29. novembra Lēmumu K(2006), galīgais lēmums, lietā COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas veida stirēna un butadiēna kaučuks — (“Lēmums”) Komisija paziņoja, ka POLIMERI EUROPA kopā ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpusi EKL 81. pantu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. pantu, koordinējot vienošanās par produktu BR/ESBR cenām, sadalot klientus saskaņā ar nolīgumiem par atteikšanos no agresīvas konkurences un apmainoties ar ierobežotas pieejamības komercinformāciju.

      POLIMERI EUROPA savas prasības, ar kuru tā apstrīd šo lēmumu, atbalstam norāda uz būtiskiem procesuāliem pārkāpumiem un tās tiesību uz aizstāvību pārkāpumu. Prasītāja it īpaši norāda uz šādu Komisijas rīcību: (i) nepareizā veidā piemērota tā sauktā soda mīkstināšanas metode; (ii) nepamatoti un neizskaidrojamā veidā pieņemts otrais paziņojums par iebildumiem, turklāt izkropļojot tā funkciju; (iii) POLIMERI EUROPA, kas lēmumā minēta kā pirmā, uzlikta visa atbildība par faktiem attiecībā uz laika periodu, kurā nevis tā, bet gan Società Syndial S.p.A pārvaldīja šo uzņēmējdarbību; (iv) Lēmumā iekļauts tāds tirgus aprēķins, kas bija jauns un atšķirīgs no iepriekšēji izmantotā.
   Tāpat prasītāja apgalvo, ka Lēmums nav spēkā esošs šādu būtisku kļūdu dēļ: (i) atbilstošas iepriekšējās izmeklēšanas trūkums, nepietiekams un pretrunīgs pamatojums jautājumā par attiecīgā tirgus noteikšanu, jo Komisija saistītā veidā izvērtēja BR/ESBR jomas, turklāt neņemot vērā dabisko kaučuku, un netaisnīgi aprēķināja tirgus lielumu; (ii) kļūdaina atbildības uzlikšana POLIMERI EUROPA par faktiem, kas radušies laika periodā, kurā nevis tā, bet cita sabiedrība pārvaldīja attiecīgo produktu ražošanu; (iii) atbilstošas iepriekšējās izmeklēšanas trūkums, nepietiekams un pretrunīgs pamatojums faktisko apstākļu izvērtējumā; (iv) atbilstošas iepriekšējās izmeklēšanas trūkums, nepietiekams un pretrunīgs pamatojums jautājumā par pierādījumiem par iespējamo pretlikumību BR tirgū.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka paredzētais sods ir prettiesisks, jo: (i) pārkāpts pienākums izvērtēt pārkāpuma patieso ietekmi; (ii) trūkst pamatojuma un pārkāpti vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma princips attiecībā uz cenu palielināšanu kā preventīvu pasākumu; (iii) pieļauta kļūda saistībā ar pārkāpuma ilgumu, ņemot vērā pieejamos pierādījumus; (iv) kļūdains pamatojums un pārkāpts tiesiskās noteiktības un samērīguma princips, piemērojot principu par atkārtotu pārkāpumu; (iv) nav piemēroti mīkstinošie apstākļi saistībā ar iedomāto vienošanās vai saskaņotu darbību īstenošanu.


title: Lieta T-755/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Herbert Smith Freehills/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti par pārrunām pirms direktīvas par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu pieņemšanas — Piekļuves atteikums — Izņēmums juridisko atzinumu aizsardzībai — Tiesības uz aizstāvību — Sevišķas sabiedrības intereses

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/30

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Herbert Smith Freehills/Komisija
   (Lieta T-755/14) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti par pārrunām pirms direktīvas par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu pieņemšanas - Piekļuves atteikums - Izņēmums juridisko atzinumu aizsardzībai - Tiesības uz aizstāvību - Sevišķas sabiedrības intereses)
   (2016/C 392/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Herbert Smith Freehills LLP (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – P. Wytinck, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Van Nuffel, J. Baquero Cruz un F. Clotuche-Duvieusart)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – E. Rebasti, J. Herrmann un M. Veiga)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 236. pantam atcelt Komisijas 2014. gada 24. septembra Lēmuma Gestdem 2014/2070, ar kuru ir atteikta piekļuve dažiem dokumentiem, kas saistīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 3. aprīļa Direktīvas 2014/40/ES par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK (OV 2014, L 127, 1. lppp.), pieņemšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Herbert Smith Freehills LLP sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta T-80/07: Prasība, kas celta 2007. gada 15. martā — JanSport Apparel /ITSB ( BUILT TO RESIST )

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/55

         Prasība, kas celta 2007. gada 15. martā — JanSport Apparel/ITSB (“BUILT TO RESIST”)
   (Lieta T-80/07)
   (2007/C 95/111)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JanSport Apparel Corp., Vilmingtona (ASV) (pārstāvji — C. Bercial Arias, C. Casalonga, K. Dimidjian-Lecompte, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto Apelāciju otrās padomes 2007. gada 12. janvāra lēmumu R 1090/2006-2, ar ko ir daļēji noraidīts Kopienas preču zīmes “BUILT TO RESIST ”reģistrācijas pieteikums Nr. 2937522 attiecībā uz šādām precēm:

                           —

                           16. klase: papīrs, kartons, preces no šīm vielām (nav iekļautas citās klasēs); iespiedmateriāli; grāmatsiešanas materiāli; plakātu statņi no papīra vai kartona, albūmi, ielūgumu kartītes, papīra vai plastmasas maisiņi iesaiņošanai, konusveida papīra maisiņi, papīra lacītes, grāmatas, kalendāri, kartona etiķetes, katalogi, kartes, izšūšanas rakstu paraugi, gravīras, aploksnes, mapes, formas, apsveikuma kartītes, grāmatas, žurnāli, avīzes, brošūras, biļeteni un citas iespiestas publikācijas, fotogrāfijas, attēli, portreti, pastkartes, rakstāmpiederumi, uzvārda plāksnītes, adrešu spiedogi, līmlentes kancelejas piederumiem vai mājsaimniecības vajadzībām, paziņojumu kartītes, grāmatzīmes, bloknoti, iesaiņošanai paredzētās plastmasas lentes, papīrs, kartons, preces no šīm vielām; līmvielas kancelejas piederumiem vai mājsaimniecības vajadzībām; materiāli māksliniekiem; otas; rakstāmmašīnas un biroja piederumi (izņemot mēbeles); mācību materiāls (izņemot iekārtas); plastmasas materiāli iesaiņošanas vajadzībām (nav iekļauti citās klasēs); iespiedburti; drukāšanas bloki, zīmuļu penāļi, rakstāmspalvas, rakstāmpapīrs, aploksnes, plakāti, papīra transparenti, personālie laika plānotāji, piezīmju grāmatas un papīra mapes; peļu paklājiņi;

                           —

                           18. klase: āda un ādas imitācija, no šiem materiāliem izgatavotas preces, kas nav iekļautas citās klasēs; dzīvnieku ādas; bagāžas somas un ceļasomas; universālas somas un sporta somas, bagāža no mīksta materiāla, bagāžas somas, mugursomas, ikdienas mugursomas, papīrmaisi sadedzināšanai, somu uzbūve, mantu somas, slēpju somas, grāmatu somas, ietilpīgas somas, salokamās ceļojuma somas, velosomas, rokas somas, apģērba somas, somas apģērbam, koferi, “pullman ”somas, dokumentu turētāji, naudas maki, lietussargi un saulessargi, vizītkaršu maki un turētāji, kabatas portfeļi un naudas klipši, siksnas, polsteri un jostas, kā arī visas preces, kas ir saistītas ar iepriekš minētajām un ietilpst 18. klasē; un

                           —

                           25. klase: apģērbi, galvassegas un apavi; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: valsts vārdiska preču zīme “BUILT TO RESIST ”attiecībā uz 16., 18. un 25. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem — reģistrācijas pieteikums Nr. 293 7522

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.
   Pirmkārt, attiecībā uz reģistrācijai pieteiktās vārdiskas preču zīmes atšķirtspēju prasītāja norāda, ka konkrētai sabiedrības daļai tā nekavējoties un bez turpmākas apsvēršanas ļaus saskatīt jebkuru no piedāvāto preču īpašībām. Prasītāja uzskata, ka ar to vien, ka attiecīgā vārdiskā preču zīme attiecībā uz reģistrācijai pieteiktajām precēm ir zīmīga, nepietiek, lai, pamatojoties uz 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, atteiktu reģistrāciju un lūgto aizsardzību. Turklāt prasītāja apgalvo, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, ja papildus preču zīmes pamatfunkcijai saukli var izmantot arī mārketinga vai reklāmas vajadzībām, tā reģistrācija nav jāatsaka. Turklāt prasītāja norāda, ka tas, ka Amerikas Savienotajās Valstīs vārdiskā preču zīme bija reģistrēta valsts līmenī attiecība uz tām pašām precēm, pierāda, ka sabiedrība un, konkrēti, angliski runājošie patērētāji ir spējīgi to uztvert kā komerciālās izcelsmes norādi.
   Otrkārt, attiecībā uz raksturīgo atšķirtspēju prasītāja norāda, ka vārdiskajai preču zīmei ir vismaz minimāls atšķirtspējas līmenis, kas ļauj veikt reģistrāciju.


title: Lieta T-205/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūlija spriedums — GRE /ITSB — Villiger Söhne ( “LIBERTE american blend” uz zila fona) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “LIBERTE american blend” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “La LIBERTAD” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/7

         Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūlija spriedums — GRE/ITSB — Villiger Söhne (“LIBERTE american blend” uz zila fona)
   (Lieta T-205/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “LIBERTE american blend” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “La LIBERTAD” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 233/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Vācija) (pārstāvji — I. Memmler un S. Schulz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Villiger Söhne GmbH (Waldshut-Tiengen, Vācija) (pārstāvji — B. Pikolin un H. McKenzie, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 1. marta lēmumu lietā R 387/2011-1 attiecībā uz iebildumu procesu Villiger Söhne GmbH un GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta C-322/09 P: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums — NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB /Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Konkurenta sūdzība — Pieņemamība — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 4., 10., 13. un 20. pants — Komisijas lēmums neturpināt sūdzības izskatīšanu — Komisijas veikta pasākumu kvalifikācija, atzīstot tos par tādiem, kuri daļēji nav valsts atbalsts un daļēji ir pastāvošs un ar kopējo tirgu saderīgs atbalsts — EKL 230. pants — Jēdziens apstrīdams akts )

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/14

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums — NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB/Eiropas Komisija
   (Lieta C-322/09 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Konkurenta sūdzība - Pieņemamība - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 4., 10., 13. un 20. pants - Komisijas lēmums neturpināt sūdzības izskatīšanu - Komisijas veikta pasākumu kvalifikācija, atzīstot tos par tādiem, kuri daļēji nav valsts atbalsts un daļēji ir pastāvošs un ar kopējo tirgu saderīgs atbalsts - EKL 230. pants - Jēdziens “apstrīdams akts”)
   2011/C 13/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB (pārstāvji — M. Merola un L. Armati, avvocati)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn un T. Scharf)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-152/06 NDSHT/Komisija, kurā Pirmās instances tiesa atzina par nepieņemamu prasību par Komisijas lēmuma, kas ietverts 2006. gada 24. marta un 28. aprīļa vēstulēs, neuzsākt EK līguma 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru, atcelšanu pēc prasītājas sūdzības par, iespējams, Zviedrijas iestāžu piešķirtu atbalstu Stockholm Visitors Board AB dažādu Stokholmas pilsētas piešķirtu subsīdiju veidā — Pārsūdzami akti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-152/06 NDSHT/Komisija;

               2)

               noraidīt Eiropas Kopienu Komisijas iebildi par nepieņemamību, ko tā izvirzījusi Pirmās instances tiesā;

               3)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par tiem NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB prasījumiem atcelt 2006. gada 24. marta un 28. aprīļa vēstulēs ietverto Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu neturpināt izskatīt prasību, ko šī sabiedrība iesniegusi attiecībā uz iespējami nelikumīgu valsts atbalstu, kuru Stokholmas pilsēta ir piešķīrusi Stockholm Visitors Board AB;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 233, 26.06.2009., 12. lpp.


title: lieta T-501/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Bodegas Franco-Españolas S.A. iesniedza 2004. gada 23. decembrī

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/27

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Bodegas Franco-Españolas S.A. iesniedza 2004. gada 23. decembrī
   (lieta T-501/04)
   (2005/C 45/60)
   valoda, kurā sagatavots prasības pieteikums spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 23. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Bodegas Franco-Españolas S.A., Logroño (Spānija), kuru pārstāv María Emilia López Camba, Madrides advokātu kolēģijas advokāte.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 25. oktobrī pieņemto lēmumu lietā R 513/2002-1;

               —

               piespriest ITSB un procesa otrai pusei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               vārdiskā preču zīme “ROYAL” attiecībā uz 33. klases precēm (alkoholiskie dzērieni, izņemot alu)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

                  Compañía General da Agricultura das Vinhas do Alto Douro S.A.

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               portugāļu grafiskā preču zīme “ROYAL BRANDE”, pieteikums Nr. 122.170, Kopienu vārdiskā preču zīme “ROYAL FEITORIA”, pieteikums Nr. 418.301, un starptautiskā preču zīme “ROYAL OPORTO WINE COMPANY (PORTUGAL)”, pieteikums Nr. 174.788, attiecībā uz 33. klases precēm.

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               pieņemt iebildumu, balstoties uz Kopienas preču zīmi ar pieteikuma Nr. 418.301, un noraidīt pieteikumu preču zīmes reģistrācijai

               Apelāciju padomes lēmums:

               apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina interpretācija.


title: Lieta T-419/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. jūlija spriedums — Okalux/ITSB — Messe Düsseldorf ( OKATECH ) (Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme OKATECH — Daļēja atcelšana — Termiņš prasības celšanai — Regulas (EK) Nr. 40/94 57. un 77.a pants [tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 58. un 80. pants] — Tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības principi — Tiesības tikt uzklausītam)

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/20

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 1. jūlija spriedums — Okalux/ITSB — Messe Düsseldorf (“OKATECH”)
   (Lieta T-419/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “OKATECH” - Daļēja atcelšana - Termiņš prasības celšanai - Regulas (EK) Nr. 40/94 57. un 77.a pants [tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 58. un 80. pants] - Tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības principi - Tiesības tikt uzklausītam)
   2009/C 193/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Okalux GmbH, Marktheidenfeld (Vācija) (pārstāvis — M. Beckensträter, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Messe Düsseldorf GmbH, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji I. Friedhoff, pēc tam S. von Petersdorff-Campen, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 3. septembra lēmumu lietā R 766/2007-2 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Messe Düsseldorf GmbH un Okalux GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Okalux GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 8, 12.1.2008.


title: Lieta T-215/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. maijā — MPM-Quality un Eutech /ITSB — Elton hodinářská ( “MANUFACTURE PRIM 1949” )

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/10

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. maijā — MPM-Quality un Eutech/ITSB — Elton hodinářská (“MANUFACTURE PRIM 1949”)
   (Lieta T-215/12)
   2012/C 273/18
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: MPM-Quality v.o.s. (Frýdek-Místek, Čehijas Republika) un Eutech akciová společnost (Šternberk, Čehijas Republika) (pārstāvis — M. Kyjovský, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Elton hodinářská, a.s.

      Prasītāju prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 5. marta lēmumu lietā R 826/2010-4,

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: kombinēta preču zīme “MANUFACTURE PRIM 1949”, reģistrācijas Nr. 3531662, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 14. un 35. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Elton hodinářská, a.s.

      Lietas dalībnieces, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītājas

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikums saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta b) apakšpunktu kopsakarā ar 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu un 8. panta 5. punktu un saskaņā ar šīs regulas 52. panta 1. punkta b) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītājas apgalvo, ka Apelāciju padome esot pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (turpmāk tekstā — “Regula”) 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, 8. panta 5. punktu un 52. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jo tā:

               —

               esot vadījusies no kļūdainas interpretācijas argumentācijas un pierādīšanas pienākumam saskaņā ar Regulas 54. pantu un 165. panta 4. punktu;

               —

               esot nepareizi piemērojusi Tiesas judikatūru;

               —

               neesot ņēmusi vērā starptautiskās preču zīmes būtisko izmantošanu, labi zināmo raksturu un izmantošanu, kam ir nozīme attiecībā uz to, kā attiecīgie patērētāji uztver apzīmējumu “PRIM”;

               —

               esot nepareizi piemērojusi Regulas 55. pantu saistībā ar 41. pantu, apgalvojot, ka agrākajām tiesībām ir jāpieder vienam un tam pašam īpašniekam;

               —

               neesot izteikusi viedokli par prasītāju izvirzītajiem faktiskajiem apstākļiem un pierādījumiem, neesot piešķīrusi attiecīgu nozīmi šiem pierādījumiem, un vispār neesot apskatījusi dažus no tiem (piemēram, licences līgumus);

               —

               neesot ņēmusi vērā apstākli, ka Eiropas Savienībā jau ir reģistrētas līdzīgas preču zīmes, kas ietver vārdu “PRIM”.


title: Lieta F-111/15: Prasība, kas celta 2015. gada 31. jūlijā – ZZ/Komisija

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/55

         Prasība, kas celta 2015. gada 31. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-111/15)
   (2015/C 354/66)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – J.-N. Louis un N. Montigny, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājam un viņa laulātajai atteikts atmaksāt izdevumus par trīs rēķiniem saistībā ar medicīnisku iejaukšanos un ārstēšanu no vēža, ar kuru viņa ir saslimusi

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru atteikts atmaksāt aprēķinus 67, 68 un 72 attiecībā uz veselības aprūpi, kas sniegta prasītāja laulātajai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-202/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. jūnijā — Agencja Wydawnicza Technopol /ITSB ( 555 )

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. jūnijā — Agencja Wydawnicza Technopol/ITSB (“555”)
   (Lieta T-202/07)
   (2007/C 183/70)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agencja Wydawnicza“Technopol”Sp. z o. o., (pārstāve — D. Rzążewska, radca prawny)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 22. marta lēmumu lietā R 1278/2006-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “555” attiecībā uz 16. klasē ietilpstošajām precēm

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: kļūdaina Regulas Nr. 40/94 (1) par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta piemērošana, jo apzīmējums “555” attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā minētajām precēm nav nedz aprakstošs, nedz arī tas ir nepietiekami atšķirtspējīgs

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-357/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 28. aprīļa rīkojumu lietā F-72/14 Garcia Minguez/Komisija 2015. gada 7. jūlijā iesniedza Maria Luisa Garcia Minguez

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/49

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 28. aprīļa rīkojumu lietā F-72/14 Garcia Minguez/Komisija 2015. gada 7. jūlijā iesniedza Maria Luisa Garcia Minguez

   (Lieta T-357/15 P)
   (2015/C 279/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Maria Luisa Garcia Minguez (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – L. Ortiz Blanco un Á. Givaja Sanz, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2015. gada 28. aprīļa rīkojumu lietā F-72/14;

               —

               lemt par strīdu lietā F-72/14 un atcelt Komisijas lēmumu nepielaist prasītāju pie dalības iekšējā konkursā COM/3/AD 9/13, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot jēdzienus “Komisija” un “iestāde”, kas ir ietverti paziņojumā par konkursu un Civildienesta noteikumu 27. un 29. pantā. Prasītāja apgalvo, ka Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA) bija jāuzskata par daļu no Komisijas, nosakot personas, kurām ir tiesības piedalīties iekšējā konkursā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principus, kā arī Civildienesta noteikumu 27. un 29. pantu. Prasītāja apgalvo, ka ir prettiesiski ļaut iekšējā konkursā piedalīties darbiniekiem, kuri strādā tieši iestādē, tostarp darbiniekiem, kuri ir norīkoti darbā izpildaģentūrā, un vienlaicīgi neļaut konkursā piedalīties citiem darbiniekiem, kuri strādā tajā pašā aģentūrā.

               3.

               Ar trešo pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums atbildēt uz prasības pieteikumā izvirzīto pamatu, neesot norādīts pamatojums un esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principus, kā arī pašu iestāžu tiesību aktus. Prasītāja apgalvo, ka viņas īpašā situācija – viņa ar Komisijas piekrišanu veica nodaļas vadītājas pienākumus divās nodaļās, kas ir norādītas Komisijas organizācijas shēmā – pamato viņas pielaišanu pie dalības attiecīgajā iekšējā konkursā.


title: Lieta T-214/11: Prasība, kas celta 2011. gada 11. aprīlī — ClientEarth un PAN Europe /EFSA

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 11. aprīlī — ClientEarth un PAN Europe/EFSA
   (Lieta T-214/11)
   2011/C 179/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) un Pesticides Action Network Europe (PAN Europe) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — P. Kirch, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka atbildētāja ir pārkāpusi Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem;

               —

               atzīt, ka atbildētāja ir pārkāpusi Regulu (EK) Nr. 1367/2006 (1);

               —

               atzīt, ka atbildētāja ir pārkāpusi Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2);

               —

               atcelt atteikuma vēstuli, ar kuru atbildētāja liedza iespēju iepazīties ar pieprasītajiem dokumentiem un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus, tostarp jebkuru lietā iestājušos personu tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas ar savu prasības pieteikumu, pamatojoties uz LESD 263. pantu, lūdz atcelt Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes vēstuli, ar kuru tika noraidīts to pieteikums par piekļuvi dokumentam, tādējādi liedzot iespēju iepazīties ar vidējā posma projektiem un EFSA Pesticīdu koordinācijas komitejas (PSC) un Augu aizsardzības līdzekļu un šo līdzekļu atlieku grupas (PPR) zinātniskajiem ieteikumiem Vadlīnijām par pieejamo zinātniski recenzēto publikāciju iesniegšanu pesticīdu aktīvo vielu apstiprinājumam saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1107/2009 (3).
   Pamatojot savu prasību, prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1)

               Saistībā ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. panta 2. punkts, jo paredzētajā termiņā nav sniegta atbilde uz prasītāju atkārtoto pieteikumu un nav detalizēti izklāstīti šādas rīcības iemesli.

               2)

               Saistībā ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Orhūsas Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem 4. panta 1., 2., 3. un 4. punkts, jo prasītājām nav ļauts iepazīties ar pieprasītajiem projektiem un zinātniskajiem ieteikumiem par EFSA vadlīnijām. Ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punkts, jo Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. pantā paredzētie izņēmumi nav interpretēti šauri.

               3)

               Saistībā ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpta Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta otrā daļa, jo nav pierādīts, ka iepazīšanās ar pieprasītajiem dokumentiem nopietnu kaitētu EFSA iekšējo lēmumu pieņemšanai, īpaši tad, kad lēmums ir pieņemts.

               4)

               Saistībā ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpta Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta otrā daļa, jo nav izvērtēts, vai iepazīšanās ar dokumentu ir saistīta ar sevišķām sabiedrības interesēm, un nav detalizēti pamatoti šāda atteikuma iemesli.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV L 309, 1. lpp.).


title: Lieta C-228/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. maijā iesniedza Landgericht Düsseldorf (Vācija) — Melzer/MF Global UK Ltd

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. maijā iesniedza Landgericht Düsseldorf (Vācija) — Melzer/MF Global UK Ltd
   (Lieta C-228/11)
   2011/C 211/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Melzer

      Atbildētāja: MF Global UK Ltd

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) 5. panta 3) punktā minētajā jurisdikcijā lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību, tad, ja ir runa par vairāku personu pārrobežu piedalīšanos neatļautā darbībā, ir pieļaujama darbības izdarīšanas vietas abpusēja atzīšana, lai noteiktu vietu, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).


title: Lieta C-364/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 18. decembra  g spriedums ( High Court of Justice (Chancery Division) – Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – International Stem Cell Corporation / Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 98/44/EK — 6. panta 2. punkta c) apakšpunkts — Biotehnoloģisko izgudrojumu tiesiskā aizsardzība — Aktivēšana ar olšūnu partenoģenēzi — Cilvēka embrionālo cilmes šūnu ražošana — Patentspēja — “Cilvēka embrija izmantošanas rūpnieciskiem un komerciāliem mērķiem” izslēgšana — Jēdzieni “cilvēka embrijs” un “organisms, ar kuru var tikt aizsākts cilvēka attīstības process”

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/7

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 18. decembra g spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) – Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – International Stem Cell Corporation/Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks

   (Lieta C-364/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 98/44/EK - 6. panta 2. punkta c) apakšpunkts - Biotehnoloģisko izgudrojumu tiesiskā aizsardzība - Aktivēšana ar olšūnu partenoģenēzi - Cilvēka embrionālo cilmes šūnu ražošana - Patentspēja - “Cilvēka embrija izmantošanas rūpnieciskiem un komerciāliem mērķiem” izslēgšana - Jēdzieni “cilvēka embrijs” un “organisms, ar kuru var tikt aizsākts cilvēka attīstības process”)
   (2015/C 065/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: International Stem Cell Corporation

      Atbildētāja: Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvas 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā 6. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka neapaugļota cilvēka olšūna, kuras dalīšanās un tālāka attīstība ir tikusi stimulēta ar partenoģenēzi, nav “cilvēka embrijs” šīs tiesību normas nozīmē, ja, ņemot vērā pašreizējās zinātniskās atziņas, tai nav piemītošā spēja attīstīties par cilvēku, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lietas T-69/02 izslēgšana

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/38

         Lietas T-69/02 (1) izslēgšana
   (2004/C 217/69)

      (Tiesvedības valoda: spāņu)

   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas pirmās palātas priekšsēdētājs 2004. gada 7. jūnijā izdeva rīkojumu izslēgt lietu T-69/02 Organización de Productores de Tunidos Congelados (OPTUC) pret Eiropas Kopienu Komisiju no reģistra.

      (1)  OV C 118, 18.5.2002.


title: Tiesas Spriedums (ceturtā palāta) 2005. gada 8. septembrī lietā C-448/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/40/EK — Tādu lēmumu savstarpēju atzīšana, kas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgo personu izraidīšanu — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 8. septembrī
   lietā C-448/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/40/EK - Tādu lēmumu savstarpēju atzīšana, kas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgo personu izraidīšanu - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 271/18)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-448/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 27. oktobrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves — K. O'Reilija [C. O'Reilly] un A.-M. Rušo-Žoē [A.-M. Rouchaud-Joët]) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis — Z. Šrainers [S. Schreiner]), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], tiesneši H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] un M. Ilešičs [M. Ilešič] (referents), ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 8. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2001. gada 28. maija Direktīvu 2001/40/EK par tādu lēmumu savstarpēju atzīšanu, kas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgo personu izraidīšanu, izņemot tās 7. pantu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.


title: Lieta T-286/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. maijā – KF/SATCEN

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/57

         Prasība, kas celta 2015. gada 28. maijā – KF/SATCEN

   (Lieta T-286/15)
   (2015/C 302/73)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: KF (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – A. Kunst, lawyer)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Satelītcentrs (SATCEN)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt/nepiemērot Apelāciju padomes 2015. gada 26. janvāra lēmumu, kas prasītājai tika paziņots 2015. gada 23. martā, ar kuru tika noraidītas divas prasītājas celtās apelācijas sūdzības. Prasītāja norāda uz SATCEN Civildienesta noteikumu (1) 28. panta 6. punkta nepiemērojamību atbilstoši LESD 267. pantam;

               —

               atcelt SATCEN2013. gada 5. jūlija netiešo lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītājas palīdzības pieprasījums;

               —

               atcelt SATCEN2013. gada 5. jūlija lēmumu atstādināt prasītāju no darba pienākumu veikšanas un uzsākt disciplināro procedūru, alternatīvi – pārskatīt lēmuma tiesiskumu netieši prasības par lēmumu par atcelšanu ietvaros;

               —

               atcelt SATCEN2014. gada 28. februāra lēmumu par atcelšanu;

               —

               piespriest SATCEN izmaksāt prasītājai kompensāciju par materiālajiem zaudējumiem, kuros ietilpst alga, piemaksas un citi maksājumi, līdz prasītājas līguma beigām, kā arī atlīdzināt prasītājai nodarīto nemateriālo zaudējumu, kas sākotnēji ex aequo et bono ir aprēķināts EUR 5 00  000 apmērā;

               —

               piespriest SATCEN atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, pieskaitot procentus 8 % apmērā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Prasības atcelt SATCEN Apelāciju padomes 2015. gada 26. janvāra lēmumu pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka ir pārkāptas prasītājas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu.

                           —

                           Apelācijas padome nav ņēmusi vērā lielāko daļu no prasītājas faktiskajiem un juridiskajiem pamatiem un tā gandrīz nav apsvērusi/pārskatījusi nevienu no daudzskaitlīgajiem prasītājas pamattiesību pārkāpumiem.

               2.

               Prasības atcelt SATCEN2013. gada 5. jūlija netiešo atteikumu sniegt palīdzību atbilstoši SATCEN Civildienesta noteikumu 2.6. pantam pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

                           —

                           ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums sniegt palīdzību atbilstoši SATCEN Civildienesta noteikumu 2.6. pantam un prasītājas tiesības atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “ES harta”) 31. pantam;

                           —

                           ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 12.a pants un prasītājas tiesības atbilstoši ES hartas 31. pantam.

               3.

               Prasības atcelt SATCEN lēmumu par atstādināšanu un tā lēmumu par disciplinārās procedūras uzsākšanu pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

                           —

                           ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts objektivitātes princips, pārkāptas prasītājas tiesības uz labu pārvaldību, kā arī nepareizi izmantotas pilnvaras;

                           —

                           ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību, pārkāpts SATCEN Civildienesta noteikumu IX pielikuma 1. panta 1. punkts un 2. pants, kā arī nepareizi izmantotas pilnvaras;

                           —

                           ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts nevainīguma prezumpcijas princips.

               4.

               Prasības atcelt SATCEN2014. gada 28. februāra lēmumu par atcelšanu pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.

                           —

                           ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību, SATCEN Civildienesta noteikumu IX pielikuma 10. panta 1. punkts un prasītājas tiesības uz labu pārvaldību;

                           —

                           ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts objektivitātes princips;

                           —

                           ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums konstatēt faktu, uz kuriem atsaucas iecēlējinstitūcija, būtību, prasītājas tiesības izpaust informāciju, lai pierādītu savu nevainīgumu, kā arī nevainīguma prezumpcijas princips;

                           —

                           ar ceturto pamatu tiek apgalvota nepareiza pilnvaru izmantošana. Direktora ziņojumā nav norādīti vadītāja apgalvotie fakti, Disciplinārā padome nepamatoti atteicās pieprasīt direktoram norādīt uz konkrētām darbībām, kuru veikšanā tiek vainota prasītāja.

      (1)  Padomes 2009. gada 14. septembra Lēmums 2009/747/KĀDP par Eiropas Savienības Satelītcentra Civildienesta noteikumiem (OV L 276, 1. lpp.).


title: Lieta T-286/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. maijā – Yanukovych/Padome

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. maijā – Yanukovych/Padome
   (Lieta T-286/17)
   (2017/C 231/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Doņetska, Ukraina) (pārstāvis – T. Beazley, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2017. gada 3. marta Lēmuma (KĀDP) 2017/381, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2017, L 58, 34. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2017. gada 3. marta Īstenošanas regulu (ES) 2017/374, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2017, L 62, 1. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav izvēlējusies apstrīdētajiem tiesību aktiem atbilstošu juridisko pamatu.

                           —

                           Apstrīdētajā lēmumā neesot tikuši izpildīti nosacījumi tam, lai Padome varētu pamatoties uz LES 29. pantu.

                           —

                           Neesot bijuši izpildīti nosacījumi, kas ļauj pamatoties uz LESD 215. pantu, jo neesot bijis pieņemts spēkā esošs lēmums saskaņā ar LES V sadaļas 2. nodaļu.

                           —

                           Neesot bijusi pietiekama saikne, lai attiecībā pret prasītāju varētu pamatoties uz LESD 215. pantu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot nepareizi izmantojusi pilnvaras.

                           —

                           Padomes faktiskais mērķis, ieviešot apstrīdētos tiesību aktus, būtībā esot bijis iegūt pastāvošā Ukrainas režīma labvēlību (lai Ukraina veidotu ciešākas saiknes ar Eiropas Savienību), un nevis šajos apstrīdētajos tiesību aktos tieši norādītie mērķi/pamatojums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot norādījusi pamatojumu.

                           —

                           Apstrīdēto lēmumu pamatojums prasītāja iekļaušanai (papildus tam, ka tas ir kļūdains) esot formāls, neatbilstošs un nepietiekami individualizēts.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājs neatbilst norādītajiem kritērijiem tam, lai persona tiktu iekļauta sarakstā attiecīgajā laikā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, iekļaudama prasītāju to personu sarakstā, kurām ir piemērojami apstrīdētie pasākumi. Ar prasītāja atkārtotu iekļaušanu, neskatoties uz acīmredzamo plaisu starp “pamatojumu” un atbilstošajiem iekļaušanas kritērijiem, Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka neesot tikušas ievērotas prasītāja tiesības uz aizstāvību un/vai ka viņam esot tikusi liegta efektīva tiesību aizsardzība tiesā. Cita starpā Padome neesot atbilstoši apspriedusies ar prasītāju pirms viņa atkārtotas iekļaušanas, un prasītājam neesot tikusi dota atbilstoša un taisnīga iespēja labot kļūdas vai iesniegt informāciju, kas attiecas uz viņa personīgo situāciju.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas prasītāja tiesības uz īpašumu, kas ir paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā, ciktāl cita starpā ierobežojošie pasākumi esot šo tiesību nepamatots un nesamērīgs ierobežojums.


title: Lieta F-4/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. janvārī — Skoulidi pret Komisiju

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/44

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. janvārī — Skoulidi pret Komisiju
   (Lieta F-4/07)
   (2007/C 56/83)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eleni-Eleftheria Skoulidi, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — G. Vandersanden)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               piešķirt prasītājai atlīdzību par morālo kaitējumu, ko viņa esot cietusi iecēlējinstitūcijas 2006. gada 28. marta lēmuma dēļ neļaut viņai izmantot iespēju, kas bija paredzēta Komisijas ar Grieķijas valdību noslēgtajā līgumā;

               —

               novērtēt šo kaitējumu ex aequo un bono EUR 200 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas tika norīkota uz Grieķijas Valsts Izglītības un reliģijas lietu ministriju uz astoņiem mēnešiem, lūdza iespēju izmantot Komisijas un dalībvalstu ierēdņu apmaiņas režīmu, lai pabeigtu uzdevumus, ko tā bija veikusi šajā periodā. Saņemot vairāku Komisijas dienestu un Grieķijas valdības atļauju, prasītāja saņēma no savas iestādes noraidošu lēmumu, jo apmaiņa būtu pretrunā tām piemērojamajām tiesību normām, kas reglamentē norīkojumus.
   Savā prasībā prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi vairākas kļūdas, proti:

               —

               nav ievērojusi pienācīgu rūpību, kas attiecas uz visām pārvaldēm;

               —

               nav ievērojusi saistības, kas radušās no apmaiņas līguma, kuru tā pati bija noslēgusi ar Grieķijas valdību, tādējādi pārkāpjot prasītājas tiesisko paļāvību, kā arī Kopienu vispārīgās intereses;

               —

               ir izteikusi nepieklājīgas piezīmes par prasītāju;

               —

               ir diskriminējusi prasītāju, salīdzinot ar citiem ierēdņiem, kuri tika norīkoti uz noteiktām valsts pārvaldēm uz ilgāku laikposmu.


title: Lieta T-662/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. jūnija spriedums – dm–drogerie markt/ITSB – Diseños Mireia (“M”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “M” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiska preču zīme “dm” — Relatīvs atteikuma pamats — Apzīmējumu līdzības neesamība — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/22

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. jūnija spriedums – dm–drogerie markt/ITSB – Diseños Mireia (“M”)
   (Lieta T-662/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “M” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiska preču zīme “dm” - Relatīvs atteikuma pamats - Apzīmējumu līdzības neesamība - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 262/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: dm–drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Vācija) (pārstāvji – O. Bludovsky un C. Mellein, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Diseños Mireia, SL (Barselona, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 11. septembra lēmumu lietā R 911/2012-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp dm-drogerie markt GmbH & Co. KG un Diseños Mireia, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               dm-drogerie markt GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 61, 1.3.2014.


title: Tiesas Spriedums (trešā palāta)  2005. gada 20. oktobrī  lietā C-264/03 Eiropas kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts līgumi — Direktīva 92/50/EEK — Procedūra valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Būvētāja pārstāvja pilnvarojums — Personas, kam var uzticēt būvētāja pārstāvja uzdevumus — Saskaņā ar Francijas tiesībām dibinātu juridisku personu izsmeļošs uzskaitījums)

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 20. oktobrī
   lietā C-264/03 Eiropas kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts līgumi - Direktīva 92/50/EEK - Procedūra valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Būvētāja pārstāvja pilnvarojums - Personas, kam var uzticēt būvētāja pārstāvja uzdevumus - Saskaņā ar Francijas tiesībām dibinātu juridisku personu izsmeļošs uzskaitījums)
   (2005/C 315/04)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-264/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 17. jūnijā cēla Eiropas kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromskis [B. Stromsky] un K. Vīdners [K. Wiedner], kā arī F. Simoneti [F. Simonetti]) pret Francijas Republiku (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues] un D. Petraušs [D. Petrausch]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas] (referents), tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský], Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], E. Borgs-Bartets [A. Borg-Barthet] un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 20. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   atbilstoši 4. pantam 1985. gada 12. jūlija likumā Nr. 85-704 “Par publisko būvju celtniecību un tās saistību ar privāto būvju celtniecību” ar grozījumiem, kas veikti ar 1996. gada 14. novembra likumu “Par pilsētas attīstības veicināšanas pakta īstenošanu”, paredzot, ka būvētāja pārstāvis var būt vienīgi kāda no izsmeļoši uzskaitītajām, saskaņā ar Francijas tiesībām dibinātajām juridiskajām personām, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai, ar grozījumiem, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīvā 97/52/EK, un pienākumus, ko tai uzliek EKL 49. pants.

      (1)  OV C 200, 23.08.2003.


               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/2

         Saraksti, pēc kuriem nosaka lietu izskatīšanas sastāvus virspalātai, kā arī otrajai, trešajai, sestajai un septītajai palātai
   (2007/C 69/04)
   Tiesa 2007. gada 16. janvāra sapulcē atbilstoši Reglamenta 11.b panta 2. punktam sastādīja šādu sarakstu, pēc kura nosaka virspalātas sastāvu:

               R. A. Šintgens [R. A. Schintgen]

               K. Toadere

               A. Ticano [A. Tizzano]

               A. Arabadžijevs

               H. N. Kunja Rodrigess

               T. fon Danvics [T. von Danwitz]

               R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta]

               Ž. K. Bonišo

               K. H. T. Šīmans

               P. Linda

               J. Makarčiks

               L. Bejs Larsens

               P. Kūris

               A. O'Kīfs

               E. Juhāss [E. Juhász]

               E. Levits

               Dž. Arestis [G. Arestis]

               U. Lehmuss

               E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet]

               J. Klučka

               M. Ilešičs [M. Ilešič]

               J. Malenovskis [J. Malenovský]

         Tiesa 2007. gada 16. janvāra sapulcē atbilstoši Reglamenta 11.c panta 2. punkta pirmajai daļai sastādīja šādus sarakstus, pēc kuriem nosaka otrās un trešās palātas sastāvu:
   Otrā palāta

               K. H. T. Šīmans

               K. Toadere

               J. Makarčiks

               Ž. K. Bonišo

               P. Kūris

               L. Bejs Larsens

         Trešā palāta

               H. N. Kunja Rodrigess

               A. Arabadžijevs

               J. Klučka

               P. Linda

               U. Lehmuss

               A. O'Kīfs

         Tiesa 2007. gada 16. janvāra sapulcē atbilstoši Reglamenta 11.c panta 2. punkta otrajai daļai sastādīja šādus sarakstus, pēc kuriem nosaka sestās un septītās palātas sastāvu:
   Sestā palāta

               K. H. T. Šīmans

               J. Makarčiks

               L. Bejs Larsens

               Ž. K. Bonišo

               K. Toadere

         Septītā palāta

               H. N. Kunja Rodrigess

               U. Lehmuss

               A. O'Kīfs

               P. Linda

               A. Arabadžijevs


title: Lieta C-427/04: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 5. oktobrī

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/24

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 5. oktobrī
   (Lieta C-427/04)
   (2005/C 6/45)
   tiesvedības valoda – grieķu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 5. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Wouter Wils un Georges Zavvos, Komisijas Juridiskā dienesta darbinieki.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. marta Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību (1), un jebkurā gadījumā tūlīt neinformējot Komisiju par šādiem aktiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā direktīva;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai noteiktais termiņš beidzās 2003. gada 20. aprīlī.

      (1)  OV L 110, 20.4.2004., 1. lpp.


title: Lieta C-78/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedums ( Cour d'appel de Rouen (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Marc Berel u.c./ Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre (Kopienas Muitas kodekss — 213., 233. un 239. pants — Vairāku parādnieku solidāras atbildības pienākums samaksāt vienu un to pašu muitas parādu — Ievedmuitas nodokļu atlaišana — Muitas parāda dzēšana — Iespēja solidāram parādniekam atsaukties uz citam solidāram parādniekam piešķirtu parāda atlaišanu — Neesamība)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedums (Cour d'appel de Rouen (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Marc Berel u.c./Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre

   (Lieta C-78/10) (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - 213., 233. un 239. pants - Vairāku parādnieku solidāras atbildības pienākums samaksāt vienu un to pašu muitas parādu - Ievedmuitas nodokļu atlaišana - Muitas parāda dzēšana - Iespēja solidāram parādniekam atsaukties uz citam solidāram parādniekam piešķirtu parāda atlaišanu - Neesamība)
   2011/C 103/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Rouen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Marc Berel, kas rīkojas kā sabiedrības Port Angot Développement pārstāvis, Emmanuel Hess, kas rīkojas kā sabiedrības Port Angot Développement administrators, Rijn Schelde Mondia France SA, Receveur principal des douanes de Rouen Port, Administration des douanes — Havre Port, Société Port Angot Développement, sabiedrības Manutention de Produits Chimiques et Miniers Maprochim SAS tiesību pārņēmēja, Asia Pulp & Paper France EURL

      Atbildētāji: Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Rouen — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 213., 233. un 239. panta interpretācija — Ievedmuitas nodokļa atlaišana — Solidāra parādnieka iespēja atsaukties uz muitas parāda solidāro raksturu, lai saņemtu ievedmuitas nodokļa atlaišanu, kas iepriekš piešķirta citam solidāram parādniekam

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 82/97, 213., 233. un 239. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tādā solidāras atbildības pienākuma samaksāt muitas parādu kontekstā šī 213. panta izpratnē kā pamata lietā netiek pieļauts piemērot valsts tiesībās spēkā esošu principu, nu kura izriet, ka, pamatojoties uz minēto 239. pantu piešķirtu daļēju nodokļa atlaišanu vienam no solidārajiem parādniekiem var piemērot pārējiem solidārajiem parādniekiem tā, ka tā paša kodeksa 233. panta pirmās daļas b) punktā paredzētā parāda dzēšana attiecas uz pašu parādu un tādējādi no maksāšanas pienākuma atlaistā parāda apmērā atbrīvo visus solidāros parādniekus.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-27/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. janvārī – Apvienotā Karaliste/Komisija

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. janvārī – Apvienotā Karaliste/Komisija
   (Lieta T-27/16)
   (2016/C 111/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāves – J. Kraehling, pārstāve, kā arī S. Lee un M. Gray, Barristers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 13. novembra Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/2098 (1) 1. pantu, kurā tostarp noteikts, ka daļa no lauksaimniecības izdevumiem attiecībā uz Apvienotās Karalistes deklarētās pārdotās produkcijas vērtības aprēķinu esot veikti pretēji Savienības tiesībām un ka tos nevarot finansēt no ELGF un ELFLA, kā rezultātā ir jāanulē pieci ieraksti minētā lēmuma pielikumā (pēdējais ieraksts 42. lpp. un pirmie četri ieraksti 43. lpp.), proti, kopumā veicot finanšu korekciju EUR 1 849 194,86 apmērā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt Apvienotās Karalistes tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretēdama prasību, ka, aprēķinot ražotāju organizācijas pārdotās produkcijas vērtību, lai noteiktu atbalsta maksimālo apjomu, dalībvalsts var ņemt vērā tādu audzētāju produkciju, kas pievienojas organizācijai. Šādi rīkojoties, Komisija nav ņēmusi vērā skaidros noteikumus, kas ir iekļauti, pirmkārt, Komisijas Regulas Nr. 1433/2003 (2) 3. panta 1. un 3. punktā un, otrkārt, Komisijas Regulas Nr. 1580/2007 (3) 52. panta 1. un 2. punktā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka interpretējot, kāda ir to biedru produkcijas vērtība, kuri pievienojas organizācijai, Komisija ir pārkāpusi tiesiskuma un tiesiskās noteiktības principus, kas ir jāievēro it īpaši stingri, ja pasākuma rezultātā rodas finansiālas sekas un/vai tiek uzlikts sods.

      (1)  Komisijas 2015. gada 13. novembra Īstenošanas lēmums (ES) 2015/2098, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 7716) (OV 2015, L 303, 35. lpp.).

      (2)  Komisijas 2003. gada 11. augusta Regula (EK) Nr. 1433/2003, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2200/96 attiecībā uz darbības fondiem, darbības programmām un finansiālu palīdzību (OV 2003, L 203, 25. lpp.).

      (3)  Komisijas 2007. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 1580/2007, ar ko nosaka Regulu (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanas noteikumus augļu un dārzeņu nozarē (OV L 350, 1. lpp.).


title: Lieta C-512/09: Prasība, kas celta 2009. gada 10. decembrī — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 10. decembrī — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-512/09)
   2010/C 37/31
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — Irò Dimitriou un A. Margelis)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Direktīvas 2006/66/EK par baterijām un akumulatoriem, un bateriju un akumulatoru atkritumiem un ar ko atceļ Direktīvu 91/157/EEK (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Grieķijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 26. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2006/66/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2008. gada 26. septembrī.

      (1)  OV L 266, 26.09.2006., 1. lpp.