title: Lieta C-910/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bankia SA/Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2003/71/EK – Prospekts, kurš ir jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību – 3. panta 2. punkts – 6. pants – Piedāvājums, kas ir adresēts gan privātajiem ieguldītājiem, gan arī kvalificētajiem ieguldītājiem – Prospektā sniegtās informācijas saturs – Prasība par atbildību – Privātie ieguldītāji un kvalificētie ieguldītāji – Zināšanas par emitenta ekonomisko stāvokli)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/10

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bankia SA/Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)
      (Lieta C-910/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/71/EK - Prospekts, kurš ir jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību - 3. panta 2. punkts - 6. pants - Piedāvājums, kas ir adresēts gan privātajiem ieguldītājiem, gan arī kvalificētajiem ieguldītājiem - Prospektā sniegtās informācijas saturs - Prasība par atbildību - Privātie ieguldītāji un kvalificētie ieguldītāji - Zināšanas par emitenta ekonomisko stāvokli)
      (2021/C 289/13)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bankia SA

         Atbildētāja: Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/71/EK (2003. gada 4. novembris) par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un par Direktīvas 2001/34/EK grozījumiem, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/11/EK (2008. gada 11. marts), 6. pants, lasot to kopsakarā ar tās 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka parakstīšanās uz akcijām publiska piedāvājuma, kas ir adresēts gan privātajiem investoriem, gan arī kvalificētajiem ieguldītājiem, gadījumā prasību par atbildību saistībā ar prospektā sniegto informāciju var celt ne tikai privātie ieguldītāji, bet arī kvalificētie ieguldītāji.

                  2)

                  Direktīvas 2003/71, kas grozīta ar Direktīvu 2008/11, 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļautas tādas valsts tiesību normas, kas sakarā ar prasību par atbildību, kuru kvalificēts ieguldītājs ir cēlis saistībā ar prospektā sniegto informāciju, ļauj vai pat uzliek pienākumu tiesai ņemt vērā faktu, ka šis ieguldītājs zināja vai tam bija jāzina par parakstīšanās uz akcijām publiskā piedāvājuma emitenta ekonomisko stāvokli, ņemot vērā ieguldītāja attiecības ar šo emitentu un neatkarīgi no prospekta, ciktāl šīs tiesību normas nav mazāk labvēlīgas kā normas, kas reglamentē līdzīgas prasības, kuras ir paredzētas valsts tiesībās, un ciktāl to rezultātā šīs prasības īstenošana praksē netiek padarīta neiespējama vai pārmērīgi apgrūtināta.

         (1)  OV C 95, 23.3.2020.


title: Lieta C-914/19: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero della Giustizia/GN (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Vienlīdzīgas attieksmes nodarbinātības un profesijas jomā princips – Direktīva 2000/78/EK – 6. panta 1. punkts – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 21. pants – Aizliegums jebkādi diskriminēt vecuma dēļ – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts 50 gadu vecuma ierobežojums iespējai strādāt notāra profesijā – Attaisnojums)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/11

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero della Giustizia/GN
      (Lieta C-914/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Vienlīdzīgas attieksmes nodarbinātības un profesijas jomā princips - Direktīva 2000/78/EK - 6. panta 1. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 21. pants - Aizliegums jebkādi diskriminēt vecuma dēļ - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts 50 gadu vecuma ierobežojums iespējai strādāt notāra profesijā - Attaisnojums)
      (2021/C 289/14)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ministero della Giustizia

         Atbildētāja: GN

         piedaloties: HM, JL, JJ

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants un Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts 50 gadu vecuma ierobežojums iespējai piedalīties konkursā darbam notāra profesijā, ciktāl šāds tiesiskais regulējums nešķiet esam vērsts uz to, lai sasniegtu mērķus garantēt šīs profesionālās darbības nepārtrauktību ievērojami ilgā laikposmā līdz aiziešanai pensijā, aizsargāt notariālo darbību pareizu norisi un sekmēt paaudžu nomaiņu šajā profesijā, kā arī padarīt tajā strādājošo personu kopumu par gados jaunāku, un katrā ziņā pārsniedz to, kas ir nepieciešams šo mērķu sasniegšanai; un šo apstākli pārbaudīt ir iesniedzējtiesas ziņā.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.


title: Lieta C-931/19: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Bundesfinanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Titanium Ltd/Finanzamt Österreich, iepriekš Finanzamt Wien (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 43. un 45. pants – Direktīva 2006/112/EK, kas grozīta ar Direktīvu 2008/8/EK – 44., 45. un 47. pants – Pakalpojumu sniegšana – Nodokļu piesaistes vieta – “Pastāvīgas iestādes” jēdziens – Nekustamā īpašuma iznomāšana kādā dalībvalstī – Tāda nekustamā īpašuma īpašnieks, kura juridiskā adrese ir Džērsijas salā)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/11

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Bundesfinanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Titanium Ltd/Finanzamt Österreich, iepriekš Finanzamt Wien

      (Lieta C-931/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 43. un 45. pants - Direktīva 2006/112/EK, kas grozīta ar Direktīvu 2008/8/EK - 44., 45. un 47. pants - Pakalpojumu sniegšana - Nodokļu piesaistes vieta - “Pastāvīgas iestādes” jēdziens - Nekustamā īpašuma iznomāšana kādā dalībvalstī - Tāda nekustamā īpašuma īpašnieks, kura juridiskā adrese ir Džērsijas salā)
      (2021/C 289/15)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Titanium Ltd

         Atbildētāja: Finanzamt Österreich, iepriekš – Finanzamt Wien

         Rezolutīvā daļa

      Nekustamais īpašums, kas kādā dalībvalstī ir iznomāts apstākļos, kad šī nekustamā īpašuma īpašniekam nav pašam sava personāla, lai sniegtu ar nomu saistīto pakalpojumu, nav pastāvīga iestāde Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 43. panta, kā arī Direktīvas 2006/112, kura grozīta ar Padomes Direktīvu 2008/8/EK (2008. gada 12. februāris), 44. un 45. panta izpratnē.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.


title: Lieta C-942/19: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Servicio Aragonés de Salud/LB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – EAK, UNICE un CEEP pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – 4. klauzula – Nediskriminācijas princips – Lūguma par norīkošanu pastāvīgiem štata darbiniekiem paredzētā darbā publiskajā sektorā noraidīšana – Valsts tiesiskais regulējums, kas izslēdz šādu norīkošanu pagaidu nodarbināšanas gadījumā – Piemērošanas joma – 4. klauzulas nepiemērojamība – Tiesas kompetences neesamība)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/12

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Servicio Aragonés de Salud/LB
      (Lieta C-942/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - EAK, UNICE un CEEP pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Nediskriminācijas princips - Lūguma par norīkošanu pastāvīgiem štata darbiniekiem paredzētā darbā publiskajā sektorā noraidīšana - Valsts tiesiskais regulējums, kas izslēdz šādu norīkošanu pagaidu nodarbināšanas gadījumā - Piemērošanas joma - 4. klauzulas nepiemērojamība - Tiesas kompetences neesamība)
      (2021/C 289/16)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Aragón

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Servicio Aragonés de Salud

         Atbildētāja: LB

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Savienības Tiesas kompetencē nav sniegt atbildes uz prejudiciālajiem jautājumiem, ko Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Aragonas Augstākā tiesa, Spānija) ir uzdevusi ar 2019. gada 17. decembra lēmumu.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta C-39/20: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Financiën/Jumbocarry Trading GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (ES) Nr. 952/2013 – Savienības Muitas kodekss – 22. panta 6. punkta pirmā daļa, lasot to kopsakarā ar 29. pantu – Pamatojuma paziņošana attiecīgajai personai pirms tāda lēmuma pieņemšanas, kas var radīt tai nelabvēlīgas sekas – 103. panta 1. punkts un 103. panta 3. punkta b) apakšpunkts – Muitas parāda noilgums – Muitas parāda paziņošanas termiņš – Termiņa apturēšana – 124. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Muitas parāda dzēšana noilguma gadījumā – Noteikuma par apturēšanas pamatiem piemērošana laikā – Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/13

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Financiën/Jumbocarry Trading GmbH

      (Lieta C-39/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 952/2013 - Savienības Muitas kodekss - 22. panta 6. punkta pirmā daļa, lasot to kopsakarā ar 29. pantu - Pamatojuma paziņošana attiecīgajai personai pirms tāda lēmuma pieņemšanas, kas var radīt tai nelabvēlīgas sekas - 103. panta 1. punkts un 103. panta 3. punkta b) apakšpunkts - Muitas parāda noilgums - Muitas parāda paziņošanas termiņš - Termiņa apturēšana - 124. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Muitas parāda dzēšana noilguma gadījumā - Noteikuma par apturēšanas pamatiem piemērošana laikā - Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)
      (2021/C 289/17)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

         Atbildētāja: Jumbocarry Trading GmbH

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, 103. panta 3. punkta b) apakšpunkts un 124. panta 1. punkta a) apakšpunkts, aplūkojot tos no tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu aspekta, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami muitas parādam, kurš radies pirms 2016. gada 1. maija un attiecībā uz kuru šajā datumā vēl nebija iestājies noilgums.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.


title: Lieta C-182/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Curtea de Apel Suceava (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BE, DT/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceava – kas rīkojas kā BE likvidators, EP (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu – Atskaitījumu koriģēšana – Bankrota procedūra – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts automātisks atteikums atskaitīt PVN par darījumiem, kas apliekami ar nodokli un kas veikti pirms šīs procedūras uzsākšanas)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/14

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Curtea de Apel Suceava (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BE, DT/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceava – kas rīkojas kā BE likvidators, EP
      (Lieta C-182/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Atskaitījumu koriģēšana - Bankrota procedūra - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts automātisks atteikums atskaitīt PVN par darījumiem, kas apliekami ar nodokli un kas veikti pirms šīs procedūras uzsākšanas)
      (2021/C 289/19)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Suceava

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: BE, DT

         Atbildētāji: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceava – kas rīkojas kā BE likvidators, EP

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 184.–186. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu vai praksi, saskaņā ar ko bankrota procedūras uzsākšana attiecībā uz komersantu, kura ietver tā mantas realizāciju par labu tā kreditoriem, šim komersantam automātiski rada pienākumu koriģēt pievienotās vērtības nodokļa atskaitījumus, ko tas ir veicis par precēm un pakalpojumiem, kuri ir iegādāti pirms bankrota procedūras sākšanas, ja šīs procedūras uzsākšana nav šķērslis tam, ka minētā komersanta saimnieciskā darbība šīs direktīvas 9. panta izpratnē tiek turpināta, it īpaši attiecīgā uzņēmuma likvidācijas nolūkā.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta C-210/20: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl/Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pakalpojumu, piegādes un būvdarbu publiskais iepirkums – Direktīva 2014/24/ES – Procesa gaita – Dalībnieku atlase un līgumu slēgšanas tiesību piešķiršana – 63. pants – Pretendents, kurš paļaujas uz cita subjekta spējām, lai izpildītu līgumslēdzējas iestādes prasības – 57. panta 4., 6. un 7. punkts – Šī subjekta sniegti nepatiesi paziņojumi – Minētā pretendenta izslēgšana, nenosakot tam pienākumu vai neatļaujot tam aizstāt minēto subjektu – Samērīguma princips)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/15

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 3. jūnija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl/Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl

      (Lieta C-210/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu, piegādes un būvdarbu publiskais iepirkums - Direktīva 2014/24/ES - Procesa gaita - Dalībnieku atlase un līgumu slēgšanas tiesību piešķiršana - 63. pants - Pretendents, kurš paļaujas uz cita subjekta spējām, lai izpildītu līgumslēdzējas iestādes prasības - 57. panta 4., 6. un 7. punkts - Šī subjekta sniegti nepatiesi paziņojumi - Minētā pretendenta izslēgšana, nenosakot tam pienākumu vai neatļaujot tam aizstāt minēto subjektu - Samērīguma princips)
      (2021/C 289/21)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl

         Atbildētāji: Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl

         piedaloties: Azienda Unità Sanitaria Locale USL Toscana Centro

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, 63. pants, skatot to kopsakarā ar šīs direktīvas 57. panta 4. punkta h) apakšpunktu un ņemot vērā samērīguma principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru līgumslēdzējai iestādei pretendents ir automātiski jāizslēdz no publiskā iepirkuma procedūras, ja palīgpakalpojumu uzņēmums, uz kura spējām tas ir paredzējis paļauties, ir sniedzis nepatiesu paziņojumu par res judicata spēku ieguvušu notiesājošu kriminālspriedumu esamību, un tai nav tiesību uzdot vai šādā gadījumā vismaz atļaut šim pretendentam aizstāt minēto subjektu.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta C-364/19: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 14. aprīļa rīkojums (Tribunalul Galaţi (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XU, YV, ZW, AU, BZ, CA, DB, EC, NL/SC Credit Europe Ipotecar IFN SA, Credit Europe Bank NV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Patērētāju tiesību aizsardzība – Negodīgi noteikumi – Direktīva 93/13/EEK – 1. panta 2. punkts – Obligātas valsts tiesību normas atspoguļojošu līguma noteikumu izslēgšana no šīs direktīvas piemērošanas jomas – 4. panta 2. punkts – Izņēmums no noteikuma negodīguma vērtēšanas – Ārvalsts valūtā izteikts aizdevuma līgums – Apgalvota tirgotāja pienākuma sniegt informāciju neizpilde – Izvērtējums, ko valsts tiesa veic prioritāri saskaņā ar 1. panta 2. punktu)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/17

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 14. aprīļa rīkojums (Tribunalul Galaţi (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XU, YV, ZW, AU, BZ, CA, DB, EC, NL/SC Credit Europe Ipotecar IFN SA, Credit Europe Bank NV

      (Lieta C-364/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Patērētāju tiesību aizsardzība - Negodīgi noteikumi - Direktīva 93/13/EEK - 1. panta 2. punkts - Obligātas valsts tiesību normas atspoguļojošu līguma noteikumu izslēgšana no šīs direktīvas piemērošanas jomas - 4. panta 2. punkts - Izņēmums no noteikuma negodīguma vērtēšanas - Ārvalsts valūtā izteikts aizdevuma līgums - Apgalvota tirgotāja pienākuma sniegt informāciju neizpilde - Izvērtējums, ko valsts tiesa veic prioritāri saskaņā ar 1. panta 2. punktu)
      (2021/C 289/23)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Galaţi

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: XU, YV, ZW, AU, BZ, CA, DB, EC, NL

         Atbildētājas: SC Credit Europe Ipotecar IFN SA, Credit Europe Bank NV

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 1. panta 2. punkts un 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad dalībvalsts tiesā ir celta prasība par iespējami negodīgu līguma noteikumu, kas atspoguļo papildinoša rakstura valsts tiesību normu, tai vispirms ir jāizvērtē minētās direktīvas 1. panta 2. punktā paredzētās izslēgšanas no šīs direktīvas piemērošanas jomas ietekme un nevis minētās direktīvas 4. panta 2. punktā paredzētā izņēmuma no līguma noteikumu negodīguma vērtēšanas ietekme.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.


title: Lieta C-573/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 14. aprīļa rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Casa di Cura Città di Parma SpA/Agenzia delle Entrate (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants – Nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Sestā direktīva 77/388/EEK – 17. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Jaukta veida nodokļu maksātājs – Atskaitāmā daļa – Publiskas vai privātas veselības aprūpes iestādes, kas veic no nodokļa atbrīvotas darbības – Valsts tiesiskais regulējums, kas izslēdz tāda PVN atskaitīšanu, kurš ir saistīts ar tādu preču vai pakalpojumu iegādi, kas tiek izmantoti šīm no nodokļa atbrīvotajām darbībām)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/19

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 14. aprīļa rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Casa di Cura Città di Parma SpA/Agenzia delle Entrate

      (Lieta C-573/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants - Nodokļi - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Sestā direktīva 77/388/EEK - 17. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Jaukta veida nodokļu maksātājs - Atskaitāmā daļa - Publiskas vai privātas veselības aprūpes iestādes, kas veic no nodokļa atbrīvotas darbības - Valsts tiesiskais regulējums, kas izslēdz tāda PVN atskaitīšanu, kurš ir saistīts ar tādu preču vai pakalpojumu iegādi, kas tiek izmantoti šīm no nodokļa atbrīvotajām darbībām)
      (2021/C 289/26)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Commissione tributaria provinciale di Parma

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Casa di Cura Città di Parma SpA

         Atbildētāja: Agenzia delle Entrate

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas neļauj atskaitīt pievienotās vērtības nodokli (PVN), kurš ir samaksāts kā priekšnodoklis par to preču un pakalpojumu iegādi, kas tiek izmantoti no nodokļa atbrīvotu darbību veikšanai, un kurā līdz ar to ir paredzēts, ka PVN atskaitīšanas tiesības jauktam nodokļa maksātājam tiek aprēķinātas, pamatojoties uz atskaitāmo daļu, kas atbilst attiecībai starp darījumu, uz kuriem attiecas atskaitīšanas tiesības, apgrozījumu un gada laikā veikto darījumu, tostarp no nodokļa atbrīvoto medicīniski sanitāro pakalpojumu, kopējo apgrozījumu.

         (1)  OV C 35, 1.2.2021.


title: Lieta C-92/21: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 26. marta rīkojums (Tribunal du travail de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VW/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Robežkontrole, patvērums un imigrācija – Patvēruma politika – Kritēriji un mehānismi, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikumu izskatīšanu – Regula (ES) Nr. 604/2013 (Dublina III) – 27. pants – Tiesiskās aizsardzības līdzekļi pret pārsūtīšanas lēmumu – Pārsūdzības apturošais raksturs – 29. pants – Pārsūtīšanas kārtība un termiņi – Standarti starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai – Direktīva 2013/33/ES – 18. pants – Valsts pasākums, ar kuru pieteikuma iesniedzējam, attiecībā uz kuru ir pieņemts pārsūtīšanas lēmums, ir piešķirta vieta īpašā uzņemšanas struktūrā, kurā izmitinātās personas saņem palīdzību, lai sagatavotu viņu pārsūtīšanu)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/20

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 26. marta rīkojums (Tribunal du travail de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VW/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

      (Lieta C-92/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Robežkontrole, patvērums un imigrācija - Patvēruma politika - Kritēriji un mehānismi, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikumu izskatīšanu - Regula (ES) Nr. 604/2013 (Dublina III) - 27. pants - Tiesiskās aizsardzības līdzekļi pret pārsūtīšanas lēmumu - Pārsūdzības apturošais raksturs - 29. pants - Pārsūtīšanas kārtība un termiņi - Standarti starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai - Direktīva 2013/33/ES - 18. pants - Valsts pasākums, ar kuru pieteikuma iesniedzējam, attiecībā uz kuru ir pieņemts pārsūtīšanas lēmums, ir piešķirta vieta īpašā uzņemšanas struktūrā, kurā izmitinātās personas saņem palīdzību, lai sagatavotu viņu pārsūtīšanu)
      (2021/C 289/28)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal du travail de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: VW

         Atbildētāj): Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 27. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts attiecībā uz pieteikuma iesniedzēju, kurš ir cēlis prasību par pārsūtīšanas lēmumu uz citu dalībvalsti šīs regulas 26. panta 1. punkta izpratnē, veic tādus sagatavošanas pasākumus šai pārsūtīšanai kā, piemēram, vietas piešķiršana īpašā uzņemšanas struktūrā, kurā izmitinātajām personām tiek nodrošināta palīdzība, lai sagatavotu viņu pārsūtīšanu.

         (1)  OV C 138, 19.4.2021.


title: Lieta C-208/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. martā iesniedza Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polija) – K.D./Towarzystwo Ubezpieczeń Ż S.A.

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. martā iesniedza Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polija) – K.D./Towarzystwo Ubezpieczeń Ż S.A.

      (Lieta C-208/21)
      (2021/C 289/32)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: K.D.

         Atbildētājs: Towarzystwo Ubezpieczeń Ż S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2005/29/EK (1) 3. panta 1. punkts kopsakarā ar 2. panta d punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka negodīgas komercprakses jēdziens koncentrējas tikai uz apstākļiem, kas saistīti ar līguma noslēgšanu un produkta prezentēšanu patērētājam, vai arī direktīva un līdz ar to arī negodīgas komercprakses jēdziens ir piemērojams arī situācijā, kurā tirgotājs, kas ir produkta autors, sagatavo maldinošu standartlīgumu, uz kura balstās cita tirgotāja sagatavots pārdošanas piedāvājums, un tādējādi tas nav tieši saistīts ar produkta laišanu apgrozībā?

                  2)

                  Apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā, vai ir jāpieņem, ka tirgotājs, kurš saskaņā ar Direktīvu 2005/29/EK ir atbildīgs par negodīgas komercprakses izmantošanu, ir tirgotājs, kurš ir atbildīgs par maldinoša standartlīguma sagatavošanu, vai tirgotājs, kurš uz šāda standartlīguma pamata prezentē produktu patērētājam un ir tieši atbildīgs par produkta laišanu apgrozībā, vai arī ir jāpieņem, ka Direktīvas 2005/29/EK izpratnē atbildīgi ir abi tirgotāji?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2005/29/EK 3. panta 2. punkts pieļauj tādu valsts tiesību normu (valsts tiesību interpretācija), kas ļauj patērētājam lūgt valsts tiesā atzīt par spēkā neesošu savstarpēju saistību līgumu, kas noslēgts ar tirgotāju, ja patērētāja griba noslēgt līgumu tika izteikta tirgotāja negodīgas komercprakses ietekmē?

                  4)

                  Apstiprinošas atbildes uz trešo jautājumu gadījumā, vai ir jāpieņem, ka tirgotāja rīcība, kas izpaužas kā nesaprotama un neskaidra standartlīguma izmantošana attiecībās ar patērētāju, ir jāvērtē atbilstoši Direktīvai 93/13 (2) un vai līdz ar to Direktīvas 93/13 5. pantā ietvertais nosacījums par līguma noteikumu sagatavošanu vienkāršā un skaidri saprotamā valodā ir jāinterpretē tādējādi, ka apdrošināšanas līgumos, kas ir piesaistīti apdrošināšanas kapitālieguldījumu fondam un kas tiek slēgti ar patērētājiem, individuāli nesaskaņots līguma noteikums, kurā nav tieši noteikta ieguldījuma riska pakāpe apdrošināšanas līguma darbības laikā, bet ir tikai informēts par iespēju zaudēt daļu no iemaksātās pirmās prēmijas un kārtējām prēmijām, ja persona atteiksies no apdrošināšanas pirms apdrošināšanas perioda beigām, atbilst šim nosacījumam?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV 2005, L 149, 22. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-213/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale/Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale/Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani

      (Lieta C-213/21)
      (2021/C 289/33)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Italy Emergenza Cooperativa Sociale

         Atbildētājs: Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 2014/24/ES (1) 10. panta h) punkts un līdz ar to arī šīs direktīvas 28. apsvērums nepieļauj valsts tiesību aktus, kas paredz, ka neatliekamās medicīniskās palīdzības transporta pakalpojumu sniegšanas līguma tiesības ir prioritāri jāpiešķir tikai brīvprātīgo organizācijām – ar noteikumu, ka tās vismaz sešus mēnešus ir reģistrētas Valsts trešā sektora reģistrā, kā arī ietilpst apvienību tīklā un ir akreditētas saskaņā ar nozares reģionālajiem tiesību aktiem (ja tādi ir), un ar nosacījumu, ka šī līguma tiesību piešķiršana nodrošina vispārējām interesēm atbilstoša pakalpojuma sniegšanu sistēmā, kas sniedz efektīvu ieguldījumu sociāliem mērķiem un tiecas uz solidaritāti ekonomiskās efektivitātes un atbilstības apstākļos, kā arī ievērojot pārskatāmības un nediskriminācijas principus – neparedzot iespēju piešķirt pakalpojuma līguma tiesības arī citām bezpeļņas organizācijām un, jo īpaši, sociālajiem kooperatīviem kā sociālajiem bezpeļņas uzņēmumiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).


title: Lieta C-214/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale/Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale/Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

      (Lieta C-214/21)
      (2021/C 289/34)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Italy Emergenza Cooperativa Sociale

         Atbildētājs: Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

         Piedaloties: ANPAS – Associazione Nazionale Pubbliche Assistenze Odv

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 2014/24/ES (1) 10. panta h) punkts un līdz ar to arī šīs direktīvas 28. apsvērums nepieļauj valsts tiesību aktus, kas paredz, ka neatliekamās medicīniskās palīdzības transporta pakalpojumu sniegšanas līguma tiesības ir prioritāri jāpiešķir tikai brīvprātīgo organizācijām – ar noteikumu, ka tās vismaz sešus mēnešus ir reģistrētas Valsts trešā sektora reģistrā, kā arī ietilpst apvienību tīklā un ir akreditētas saskaņā ar nozares reģionālajiem tiesību aktiem (ja tādi ir), un ar nosacījumu, ka šī līguma tiesību piešķiršana nodrošina vispārējām interesēm atbilstoša pakalpojuma sniegšanu sistēmā, kas sniedz efektīvu ieguldījumu sociāliem mērķiem un tiecas uz solidaritāti ekonomiskās efektivitātes un atbilstības apstākļos, kā arī ievērojot pārskatāmības un nediskriminācijas principus – neparedzot iespēju piešķirt pakalpojuma līguma tiesības arī citām bezpeļņas organizācijām un, jo īpaši, sociālajiem kooperatīviem kā sociālajiem bezpeļņas uzņēmumiem, tostarp sociālajiem kooperatīviem, kuri saskaņā ar decreto legislativo 112 del 2017 [2017. gada Likumdošanas dekrēta Nr. 112] 3. panta 2.bis punktu veic atmaksājumu sadali dalībniekiem saistībā ar darbību vispārējās interesēs?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).


title: Lieta C-253/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. aprīlī iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) iesniedza – TUIfly GmbH/FI, RE

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. aprīlī iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) iesniedza – TUIfly GmbH/FI, RE
      (Lieta C-253/21)
      (2021/C 289/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: TUIfly GmbH

         Atbildētāji: FI, RE

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) punkts 7. panta 1. punkts un 8. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par lidojuma atcelšanu uzskata to, ka lidmašīna nolaižas citā, rezervācijā neparedzētā ielidošanas lidostā, kas neatrodas tajā pašā pilsētā, vietā vai reģionā, kur ir rezervācijā paredzētais lidojuma galamērķis, un pasažieri galu galā no šīs lidostas ar lidostas autobusu tiek aizgādāti uz sākotnēji paredzēto galamērķa lidostu, kur tie ierodas ar mazāk nekā 3 stundu kavēšanos?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-269/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. aprīlī iesniedza Sąd Okręgowy w Krakowie (Polija) – BC, DC/X

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. aprīlī iesniedza Sąd Okręgowy w Krakowie (Polija) – BC, DC/X
      (Lieta C-269/21)
      (2021/C 289/38)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Krakowie

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: BC, DC

         Atbildētājs: X

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienību (turpmāk tekstā – “LES”) 2. pants un 19. panta 1. punkts, kā arī LES 6. panta 1. līdz 3. punkts, saistībā ar Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantu, ir jāsaprot tādējādi, ka:

                              a)

                              par tiesību aktos noteiktu tiesu Savienības tiesību izpratnē nav uzskatāma tiesa, kuras sastāvā ir persona, kas iecelta šīs tiesas tiesneša amatā procedūrā, kurā nepiedalījās tiesnešu pašpārvaldes struktūras, kuru amatos lielākajā daļā gadījumu tiesneši tika ir iecelti neatkarīgi no izpildvaras vai likumdošanas varas, situācijā, kad, ņemot vērā dalībvalsts konstitucionālo mantojumu, tādas tiesnešu pašpārvaldes struktūras dalība, kas atbilst šīm prasībām, ir obligāta tiesneša iecelšanā amatā, ņemot vērā institucionālo un strukturālo kontekstu, kā arī ievērojot, ka:

                                          —

                                          atzinums par kandidatūru tiesneša amatam bija jāsniedz tiesas kolēģijai, proti, iestādei, kura ir nodibināta tādējādi, ka tajā esošo personu vairākumu veido izpildvaras pārstāvja, t.i. tieslietu ministra-ģenerālprokurora, ieceltās personas;

                                          —

                                          pašreizējā Krajowa Rada Sądownictwa [Valsts tiesu padome], kas tika iecelta pretēji Polijas konstitucionālajām un likumu normām, nav neatkarīga iestāde un tajā nav tiesnešu pārstāvju, kuri tajā būtu iecelti tajā neatkarīgi no izpildvaras un likumdošanas varas, tādējādi valsts tiesību aktos paredzētais lūgums iecelt tiesneša amatā faktiski nav ticis iesniegts;

                                          —

                                          iecelšanas amatā procedūras dalībniekiem nebija tiesību vērsties tiesā LES 2. panta un 19. panta 1. punkta, kā arī LES 6. panta 1. līdz 3. punkta, saistībā ar Pamattiesību hartas 47. pantu, izpratnē.

                              b)

                              prasībām par neatkarīgu tiesu, kas noteikta tiesību aktos, neatbilst tāda tiesa, kuras sastāvā ir persona, kas iecelta šīs tiesas tiesneša amatā procedūrā, kura bija atkarīga no izpildvaras patvaļīgas iekaukšanās un nepiedalījās tiesnešu pašpārvaldes struktūras, kuru amatos lielākajā daļā gadījumu tiesneši ir iecelti neatkarīgi no izpildvaras vai likumdošanas varas, vai cita iestāde, kas nodrošina objektīvu kandidāta novērtēšanu, ņemot vērā to, ka tiesnešu pašpārvaldes struktūru vai tādas iestādes dalība, kas ir neatkarīga no izpildvaras un likumdošanas varas un nodrošina objektīvu kandidāta novērtēšanu tiesneša iecelšanas procedūrā, Eiropas tiesību tradīcijā, uz kuru balstās LES un Hartas noteikumi un kas veido Eiropas Savienības kā tiesiskas Savienības pamatus, ir nepieciešama, lai uzskatītu, ka valsts tiesa garantē obligāto efektīvas tiesību aizsardzības tiesā pakāpi lietās, uz kurām attiecas Savienības tiesības, tādējādi nodrošinot varas dalīšanas, varas līdzsvarošanas un tiesiskuma principus;

                  2)

                  Vai LES 2. pants un 19. panta 1. punkts, saistībā ar Hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka situācijā, kad tiesas sastāvā ir persona, kas iecelta tiesneša amatā 1. punktā aprakstītajos apstākļos:

                              a)

                              nepieļauj tādu valsts tiesību aktu piemērošanu, kurās šādas personas iecelšanas amatā likumības pārbaude ir nodota tikai tādas Sąd Najwyższy [Augstākās tiesas] palātas kompetencē, ko veido vienīgi personas, kuras ir ieceltas tiesneša amatā 1. punktā aprakstītajos apstākļos, un kurās vienlaikus ir noteikts pienākums atstāt iebildes pret personas iecelšanu tiesneša amatā bez izskatīšanas, ņemot vērā institucionālo un sistēmisko kontekstu;

                              b)

                              prasa veikt tādu valsts tiesību aktu interpretāciju, kas ļautu tiesai pēc tās iniciatīvas atstatīt šādu personu no lietas izskatīšanas, pamatojoties – pēc analoģijas – uz noteikumiem par tiesneša, kurš nav spējīgs spriest (iudex inhabilis), atstatīšanu, lai nodrošinātu Eiropas tiesību efektivitāti.


title: Lieta C-289/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. maijā iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – IG/Varhoven administrativen sad

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 5. maijā iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – IG/Varhoven administrativen sad

      (Lieta C-289/21)
      (2021/C 289/39)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Sofia-grad

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IG

         Atbildētāja: Varhoven administrativen sad

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai dalībvalsts normatīvā tiesību akta tādas normas grozīšana, kuru apelācijas instances tiesa iepriekš atzinusi par nesaderīgu ar spēkā esošu Savienības tiesību normu, atbrīvo kasācijas instances tiesu no pienākuma pārbaudīt vai izvērtēt pirms grozījuma spēkā bijušās normas redakcijas saderību ar Savienības tiesību normām?

                  2)

                  Vai pieņēmums, ka attiecīgā norma ir atsaukta, ir uzskatāms par efektīvu tiesību aizsardzības līdzekli attiecībā uz Savienības tiesību aktos (šajā gadījumā – Direktīvas 2012/27/ES (1) 9. un 10. pantā) garantētajām tiesībām un brīvībām, vai attiecīgi par šādu tiesību aizsardzības līdzekli tas ir uzskatāms tad, ja šīs valsts tiesībās paredzētā iespēja pārbaudīt, vai attiecīgā valsts norma pirms tās grozīšanas bija saderīga ar Savienības tiesību normām, pastāv vienīgi tad, ja atbildīgajā tiesā saistībā ar šo normu tiek celta prasība par konkrētu zaudējumu atlīdzināšanu, un vienīgi attiecībā uz personu, kas cēlusi šo prasību?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu būtu apstiprinoša, vai ir pieļaujams, ka laikā no attiecīgās tiesību normas pieņemšanas līdz grozīšanai tā turpina reglamentēt tiesiskās attiecības neierobežotam tādu personu lokam, kuras nav cēlušas prasību par zaudējumu atlīdzināšanu saistībā ar šo normu, vai ka šīs valsts tiesību normas saderība ar Savienības tiesību normu laikā pirms šā grozījuma nav novērtēta attiecībā uz šīm personām?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/27/ES (2012. gada 25. oktobris) par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (OV 2012, L 315, 1. lpp.).


title: Lieta C-293/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. maijā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB “Vittamed technologijos” likvidācijas procesā/Valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. maijā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB“Vittamed technologijos” likvidācijas procesā/Valstybinė mokesčių inspekcija

      (Lieta C-293/21)
      (2021/C 289/40)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: UAB “Vittamed technologijos”, likvidācijas procesā

         Atbildētāja: Valstybinė mokesčių inspekcija

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 184. līdz 187. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļa maksātājam ir (vai nav) pienākums koriģēt pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atskaitījumus, kas aprēķināti par preču un pakalpojumu iegādi kapitālieguldījumu preču ražošanai, gadījumā, ja šīs preces vairs nav paredzētas izmantošanai ar nodokli apliekamās saimnieciskās darbības ietvaros, jo nodokļa maksātāja īpašnieks (akcionārs) nolemj to nodot likvidācijai un šis nodokļa maksātājs iesniedz lūgumu to svītrot no PVN maksātāju reģistra? Vai atbildi uz šo jautājumu ietekmē lēmuma par nodokļa maksātāja likvidāciju iemesli, proti, fakts, ka lēmums par šīs personas likvidāciju tika pieņemts pieaugošo zaudējumu, pasūtījumu neesamības un akcionāra šaubu par plānotās (paredzētās) saimnieciskās darbības rentabilitātes dēļ?

         (1)  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.)


title: Lieta C-295/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. maijā iesniedza cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) – Allianz Benelux SA/État belge, SPF Finances

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. maijā iesniedza cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) – Allianz Benelux SA/État belge, SPF Finances

      (Lieta C-295/21)
      (2021/C 289/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Bruxelles

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Allianz Benelux SA

         Atbildētājas: État belge, SPF Finances

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Padomes Direktīvas 90/435/EEK (1990. gada 23. jūlijs) par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (1), 4. panta 1. punkts, skatīts vai neskatīts kopā ar Direktīvas 78/855/EEK (Trešā direktīva) (2) un Direktīvas 82/89/EEK (Sestā direktīva) (3) noteikumiem attiecībā uz [akciju] sabiedrību tiesībām, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību norma, kurā paredzēts, ka direktīvā minētā sadalītā peļņa tiek iekļauta tās sabiedrības, kura ir saņēmusi dividendes, nodokļa bāzē, un pēc tam tiek atskaitīti līdz 95 % no tās summas, un vajadzības gadījumā tā tiek pārnesta uz nākamajiem taksācijas gadiem, bet kā rezultātā, tā kā nav īpašas tiesību normas, kas sabiedrību reorganizācijas gadījumā paredzētu, ka samazinājumi, kas šādā veidā pārnesti iegūstošajai sabiedrībai, tiek pilnībā pārnesti uz iegūstošo sabiedrību, attiecīgā peļņa saistībā ar minēto darbību tiek netieši aplikta ar nodokli, jo tiek piemērota tāda tiesību norma, ar kuru ir ierobežota minēto samazinājumu pārnešana proporcionāli tai daļai, ko veido fiskālie neto aktīvi pirms darbības ar iegūstošās sabiedrības pārnestajiem elementiem no iegūstošās sabiedrības fiskālo neto aktīvu un pārnesto aktīvu fiskālo elementu neto vērtības kopsumma – arī pirms darbības?

         (1)  OV 1990,L 225, 6. lpp.

         (2)  Padomes Trešā direktīva 78/855/EEK (1978. gada 9. oktobris), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz akciju sabiedrību apvienošanos (OV 1978, L 295, 36. lpp.).

         (3)  Padomes Sestā direktīva 82/891/EEK (1982. gada 17. decembris), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz akciju sabiedrību sadalīšanu (OV 1982, L 378, 47. lpp.).


title: Lieta C-121/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. marta rīkojums (Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VG/Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/31

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. marta rīkojums (Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VG/Minister van Buitenlandse Zaken

      (Lieta C-121/20) (1)

      (2021/C 289/43)
      Tiesvedības valoda – holandiešu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 209, 22.6.2020.


title: Lieta C-317/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. aprīļa rīkojums (Landgericht Mainz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KX/PY GmbH

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/31

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 26. aprīļa rīkojums (Landgericht Mainz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KX/PY GmbH

      (Lieta C-317/20) (1)

      (2021/C 289/44)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 348, 19.10.2020.


title: Lieta C-336/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 27. aprīļa rīkojums (Landgericht Ravensburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – QY/Bank 11 für Privatkunden und Handel GmbH

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/31

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 27. aprīļa rīkojums (Landgericht Ravensburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – QY/Bank 11 für Privatkunden und Handel GmbH

      (Lieta C-336/20) (1)

      (2021/C 289/45)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 423, 7.12.2020.


title: Apvienotās lietas no C-422/20 līdz C-445/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 16. aprīļa rīkojums (Amtsgericht Nürnberg (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – flightright GmbH (C-442/20, C-443/20 un C-444/20), PN un LM (C-445/20)/Ryanair Designated Activity Company

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/31

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 16. aprīļa rīkojums (Amtsgericht Nürnberg (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – flightright GmbH (C-442/20, C-443/20 un C-444/20), PN un LM (C-445/20)/Ryanair Designated Activity Company

      (Apvienotās lietas no C-422/20 līdz C-445/20) (1)

      (2021/C 289/46)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietas no reģistra.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta C-591/20: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 11. marta rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Reprensus GmbH/S-V Pavlovi Trejd EOOD

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/32

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 11. marta rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Reprensus GmbH/S-V Pavlovi Trejd EOOD

      (Lieta C-591/20) (1)

      (2021/C 289/47)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 35, 1.2.2021.


title: Lieta T-718/17: Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Itālija/Komisija (Valodu lietojums – Paziņojums par atklātajiem konkursiem administratoru un asistentu pieņemšanai darbā būvniecības nozarē – Valodu zināšanas – 2. valodas izvēles ierobežošana, ļaujot izvēlēties tikai no trīs valodām – Regula Nr. 1 – Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts – Diskriminācija valodas dēļ – Dienesta intereses – Samērīgums)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/33

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Itālija/Komisija
      (Lieta T-718/17) (1)

      (Valodu lietojums - Paziņojums par atklātajiem konkursiem administratoru un asistentu pieņemšanai darbā būvniecības nozarē - Valodu zināšanas - 2. valodas izvēles ierobežošana, ļaujot izvēlēties tikai no trīs valodām - Regula Nr. 1 - Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts - Diskriminācija valodas dēļ - Dienesta intereses - Samērīgums)
      (2021/C 289/48)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāve, kam palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Gattinara, D. Milanowska un L. Vernier, pārstāvji)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: S. Jiménez García)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt paziņojumu par atklātajiem konkursiem EPSO/AD/342/17 (AD 6), kas organizēts, lai izveidotu rezerves sarakstu ēku pārvaldības inženieru (tostarp vides un pakalpojumu inženieru) pieņemšanai darbā, un EPSO/AST/141/17 (AST 3), kas organizēts, lai izveidotu rezerves sarakstu, pirmkārt, ēku būvniecības koordinatoru un tehnisko darbinieku (1. profils), otrkārt, ēku koordinatoru un tehnisko darbinieku gaisa kondicionēšanas un elektromehānikas un elektrotehnikas jomā (2. profils) un, treškārt, asistentu darba drošības un ēku drošuma jomā (3. profils) pieņemšanai darbā (OV 2017, C 242 A, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt paziņojumu par atklātajiem konkursiem EPSO/AD/342/17 (AD 6), kas organizēts, lai izveidotu rezerves sarakstu ēku pārvaldības inženieru (tostarp vides un pakalpojumu inženieru) pieņemšanai darbā, un EPSO/AST/141/17 (AST 3), kas organizēts, lai izveidotu rezerves sarakstu, pirmkārt, ēku būvniecības koordinatoru un tehnisko darbinieku (1. profils), otrkārt, ēku koordinatoru un tehnisko darbinieku gaisa kondicionēšanas un elektromehānikas un elektrotehnikas jomā (2. profils) un, treškārt, asistentu darba drošības un ēku drošuma jomā (3. profils) pieņemšanai darbā.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Itālijas Republikas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 424, 11.12.2017.


title: Lieta T-169/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Style & Taste/EUIPO – The Polo/Lauren Company (Polo spēlētāja attēls) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo polo spēlētāju – Agrāks valsts dizainparaugs – Relatīvs spēkā neesamības pamats – Regulas (EK) Nr. 40/94 52. panta 2. punkta d) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 2. punkta d) apakšpunkts))

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/34

      Vispārējās tiesas 2021. gada 2. jūnija spriedums – Style & Taste/EUIPO – The Polo/Lauren Company (Polo spēlētāja attēls)
      (Lieta T-169/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo polo spēlētāju - Agrāks valsts dizainparaugs - Relatīvs spēkā neesamības pamats - Regulas (EK) Nr. 40/94 52. panta 2. punkta d) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 2. punkta d) apakšpunkts))
      (2021/C 289/50)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Style & Taste, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis: L. Plaza Fernández-Villa, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Palmero Cabezas un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: The Polo/Lauren Company LP (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāve: M. Garayalde Niño, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 7. janvāra lēmumu lietā R 1272/2018-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Style & Taste un The Polo/Lauren Company.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Style & Taste, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 155, 6.5.2019.


title: Lieta T-260/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. maija rīkojums – Makhlouf/Komisija un ECB (Ārpuslīgumiskā atbildība – Ekonomikas un monetārā politika – Programma Kipras stabilitātes atbalstam – 2013. gada 26. aprīlī starp Kipru un Eiropas Stabilitātes mehānismu noslēgtais saprašanās memorands par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem – Prasītājs, kurš vairs neatbild uz Vispārējās tiesas lūgumiem – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/36

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. maija rīkojums – Makhlouf/Komisija un ECB
      (Lieta T-260/18) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Ekonomikas un monetārā politika - Programma Kipras stabilitātes atbalstam - 2013. gada 26. aprīlī starp Kipru un Eiropas Stabilitātes mehānismu noslēgtais saprašanās memorands par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem - Prasītājs, kurš vairs neatbild uz Vispārējās tiesas lūgumiem - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 289/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Rami Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, T. Materne un T. Maxian Rusche), Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: O. Heinz, G. Várhelyi un P. Papapaschalis, kuriem palīdz H.-G. Kamann, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājām esot nodarīts ar 2013. gada 26. aprīlī starp Kipru un Eiropas Stabilitātes mehānismu (ESM) noslēgto saprašanās memorandu par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Rami Makhlouf sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta T-332/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 31. maija rīkojums – König Ludwig International/EUIPO (“Royal Bavarian Beer”) (Eiropas Savienības preču zīme – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “Royal Bavarian Beer” – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Tiesības tikt uzklausītam – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts – Eiropas Savienības preču zīmes vienotais raksturs – Regulas 2017/1001 1. panta 2. punkts – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/37

      Vispārējās tiesas 2021. gada 31. maija rīkojums – König Ludwig International/EUIPO (“Royal Bavarian Beer”)
      (Lieta T-332/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “Royal Bavarian Beer” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts - Eiropas Savienības preču zīmes vienotais raksturs - Regulas 2017/1001 1. panta 2. punkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2021/C 289/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: König Ludwig International GmbH & Co. KG (Geltendorf, Vācija) (pārstāvji: O. Spuhler un J. Stock, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Palmero Cabezas)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 1. aprīļa lēmumu lietā R 1714/2019-4 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “Royal Bavarian Beer” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu.

                  2)

                  König Ludwig International GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 255, 3.8.2020.


title: Lieta T-244/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. maijā – Luossavaara-Kiirunavaara/Komisija

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. maijā – Luossavaara-Kiirunavaara/Komisija
      (Lieta T-244/21)
      (2021/C 289/54)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Luossavaara-Kiirunavaara AB (Luleå, Zviedrija) (pārstāvji: A. Bryngelsson, F. Sjövall un A. Johansson, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 1. panta 3. punktu Komisijas 2021. gada 25. februāra lēmumā par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris) 11. panta 3. punktu (1);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas tiesību normas, kas regulē par emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu (ETS), it īpaši Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2019/331 (2018. gada 19. decembris) (2) I pielikums un Direktīvas 2003/87/EK 10.a pants (3).

                              —

                              Prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā, it īpaši tā 13. apsvērumā, 1. panta 3. punktā un III pielikumā nav ievērots Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. punkts un Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2019/331 I pielikums. Komisijas Deleģētajā regulā (ES) 2019/331 norādītā līmeņatzīme algomerētai rūdai ir jāinterpretē saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK, Līgumiem un vispārējiem ES tiesību principiem. Saskaņā ar minēto direktīvu un judikatūru uz aizstājējproduktiem un alternatīvajām ražošanas metodēm būtu jāattiecina vienas un tās pašas produktu līmeņatzīmes, lai veicinātu klimata ziņā visefektīvākās tehnoloģijas. Kā liecina iesniegtie pierādījumi, kausētas dzelzsrūdas granulas un kausētas dzelzsrūdas gabaliņi ir viens otru aizstājoši. Atteikdamās pakļaut prasītājas kausēto granulu ražošanas iekārtas līmeņatzīmei, Komisija ir nepareizi interpretējusi Direktīvu 2003/87/EK un Deleģēto regulu (ES) 2019/331, kā arī pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas princips.

                              —

                              Prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā tiek pārkāpti iepriekš minētie principi, jo ar to tiek diskriminēti uzņēmumi un nozares tādējādi, ka nepamatoti tiek dota priekšroka atsevišķiem uzņēmumiem. Tas attiecas gan uz kausēto gabaliņu ražošanu salīdzinājumā ar kausēto granulu ražošanu, gan uz prasītājas granulu ražošanu salīdzinājumā ar citu granulu ražošanu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot pretrunā ES pienākumiem starptautisko vides tiesību jomā.

                              —

                              Šī pamata ietvaros prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā skaidrajām saistībām, ko ES ir uzņēmusies ar nacionāli noteikto ieguldījumu saskaņā ar 2015. gada Parīzes nolīgumu.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā neesot ievērots kompetentas iestādes pienākums uzmanīgi un objektīvi pārbaudīt visus konkrētā gadījuma būtiskos aspektus.

                              —

                              Apstrīdētais lēmums atspoguļo Eiropas Komisijas pieņemto politisko nostāju, kas prasītājas skatījumā nav pamatota ar objektīvu padziļinātu tehnisku novērtējumu par attiecīgo produktu un metožu aizstājamību, bet tā vietā ir balstīts tikai uz vienas puses, uz kuru attiecas lēmums, proti, tērauda rūpniecības organizācijas, apgalvojumiem, nevērtējot tehniskos iebildumus, kurus cita starpā izvirzīja prasītāja un Zviedrijas Vides aizsardzības aģentūra, un nekonsultējoties ar neitrālu trešo personu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā neesot ievērots pienākums saskaņā ar LESD 296. pantu norādīt pamatojumu.

                              —

                              Prasītājas skatījumā apstrīdētajā lēmumā nav sniegts ne mazākais paskaidrojums par kausētu granulu un kausētu gabaliņu tehnisko aizstājamību vai par vienlīdzīgas attieksmes principa piemērošanu, bet tā vietā tikai ir norādīts, ka līmeņatzīme ir “pielāgota”, lai izslēgtu (prasītājas) kausēto granulu ražošanu. Tādējādi attiecīgajām personām no paša lēmuma nav bijis iespējams pārliecināties par lēmuma pieņemšanas iemesliem.

                  6.

                  Ar sesto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka Deleģētā regula (ES) 2019/331 saskaņā ar LESD 277. pantu ir jāatzīst par spēkā neesošu tiktāl, ciktāl tā ir piemērojama apstrīdētajam lēmumam no sprieduma pieņemšanas dienas.

                              —

                              Ar sesto pamatu, kas ir pakārtots iepriekš minētajiem pamatiem, prasītāja apgalvo – ja Deleģētā regula (ES) 2019/331 ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to izslēdz prasītājas kausētās granulas (bet ne norādītā konkurējošā ražotāja kausētās granulas) (4), pati šī regula ir jāatzīst par spēkā neesošu, jo ar to ir pārkāpta Direktīva 2003/87/EK un Savienības tiesību vispārējie principi.

         (1)  Komisijas Lēmums (ES) 2013/355 (2021. gada 25. februāris) par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV 2021, L 68, 221. lpp.).

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2019/331 (2018. gada 19. decembris), ar ko nosaka Savienības mēroga pārejas noteikumus saskaņotai bezmaksas emisijas kvotu iedalei saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 10.a pantu (OV 2019, L 59, 8. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV 2003, L 275, 32. lpp.).

         (4)  Redakcionāla piezīme: šī ražotāja nosaukums ir izlaists.


title: Lieta T-261/21: Prasība, kas celta 2021. gada 17. maijā – Sturz/EUIPO – Clatronic International (“STEAKER”)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 17. maijā – Sturz/EUIPO – Clatronic International (“STEAKER”)
      (Lieta T-261/21)
      (2021/C 289/55)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Manfred Sturz (Schorndorf, Vācija) (pārstāvis: B. Bittner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Clatronic International GmbH (Kempen, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītājs

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “STEAKER” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 16 707 465

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 4. marta lēmums lietā R 214/2020-2

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  gadījumā, ja kāda persona iestātos lietā, piespriest tai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  pakārtoti: nodot lietu atpakaļ Apelācijas padomei atkārtotai izskatīšanai.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  tiesību tikt uzklausītam Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. punkta izpratnē neievērošana;

                  —

                  lietas pilnīgas izskatīšanas neveikšana un faktu un pierādījumu sagrozīšana, kas paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 72. panta 2. punktā;

                  —

                  pilnvaru nepareiza izmantošana, kuras rezultātā Apelācijas padome nav pieļāvusi pierādījumus.


title: Lieta T-291/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. maijā – Cathay Pacific Airways/Komisija

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/41

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. maijā – Cathay Pacific Airways/Komisija
      (Lieta T-291/21)
      (2021/C 289/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cathay Pacific Airways Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji: M. Rees un E. Estellon, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 268. un 340. pantam uzdot Eiropas Savienībai (ko pārstāv Eiropas Komisija) samaksāt:

                              —

                              finansiālu atlīdzinājumu, kas atbilst nokavējuma procentiem par summu 57 120 000 EUR, kuri aprēķināti pēc procentu likmes, ko 2010. gada 1. novembrī ECB piemēroja saviem refinansēšanas darījumiem (t. i., 1,0 procentpunkts) un kam pieskaitīti 3,5 procentpunkti, par laikposmu no 2011. gada 10. februāra līdz 2016. gada 4. februārim, tātad kopumā 14 211 026,51 EUR vai – alternatīvi – pēc procentu likmes, kādu Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgu; un

                              —

                              saliktos procentus par nokavējuma procentiem par laikposmu no 2016. gada 5. februāra (vai – alternatīvi – no dienas, ko Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgu) līdz dienai, kad Eiropas Komisija faktiski veiks iepriekšējā apakšpunktā prasītās summas samaksu, pēc procentu likmes, ko ECB piemēro saviem refinansēšanas darījumiem un kam pieskaitīti 3,5 procentpunkti, vai – alternatīvi – pēc procentu likmes, kādu Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgu;

                  —

                  pamatojoties uz LESD 263. pantu, atceltu apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus prasītāja tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības par zaudējumu atlīdzināšanu pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu. Prasītāja apgalvo, ka Eiropas Savienībai atbilstoši LESD 266., 268. un 340. pantam ir jāatlīdzina prasītājai nodarītais ārpuslīgumiskais kaitējums, kura apmērs esot vienāds ar nokavējuma procentiem par atsauces laikposmu.
      Atcelšanas prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējai tiesai ir jāatceļ apstrīdētais lēmums, jo pamats prasības noraidīšanai noilguma dēļ esot uzskatāms par tiesību kļūdu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā Komisijas Regulai Nr. 2342/2002 (1), kas interpretēta atbilstoši LESD 266. pantam.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā Deleģētajai regulai Nr. 1268/2012 (2), kas interpretēta atbilstoši LESD 266. pantam.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējai tiesai ir jāatceļ apstrīdētais lēmums (3), jo tajā trūkstot pietiekama pamatojuma.

         (1)  Komisijas Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (2002. gada 23. decembris), ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 357, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 (2012. gada 29. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362, 1. lpp.).

         (3)  Nr. Ares(2021)2113498, 2021. gada 25. marts.


title: Lieta T-292/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. maijā – Singapore Airlines Cargo/Komisija

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/42

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. maijā – Singapore Airlines Cargo/Komisija
      (Lieta T-292/21)
      (2021/C 289/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Singapore Airlines Cargo Pte Ltd (Singapūra, Singapūra) (pārstāvji: J. Wileur, J. Poitras, J. Ruiz Calzado un N. Solárová, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu;

                  —

                  uzdot Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Komisija, atlīdzināt zaudējumus, kuri prasītājai radušies tādēļ, ka Komisija nav samaksājusi nokavējuma procentus uz LESD 266. panta pirmās daļas pamata un atbilstoši 2015. gada 16. decembra spriedumam lietā T-43/11 Singapore Airlines Cargo Pte Ltd un Singapore Airlines Limited/Komisija, proti, šajā nolūkā uz LESD 340. panta otrās daļas, LESD 268. panta un LESD 266. panta otrās daļas pamata samaksāt šādas summas:

                              —

                              i) summu, kas vienāda ar nesamaksātajiem nokavējuma procentiem, t.i., procentus par 74 800 000 EUR pēc Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operāciju procentu likmes 2010. gada 1. novembrī (tas ir, 1 %), kurai pieskaitīti 3,5 %, par laikposmu no 2011. gada 11. februāra līdz 2016. gada 8. februārim, no šīs summas atņemot Komisijas jau samaksāto summu (1 635 368 EUR), tātad kopumā 15 185 410 EUR vai – alternatīvi – par laikposmu un pēc procentu likmes, kādus Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgiem;

                              —

                              ii) summu, kas vienāda ar procentiem, kas maksājami par nesamaksātajiem nokavējuma procentiem par laikposmu no 2016. gada 9. februāra līdz 2021. gada 1. februārim un kas aprēķināmi pēc Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operāciju procentu likmes 2010. gada 1. novembrī (tas ir, 1 %), kurai pieskaitīti 3,5 %, tātad papildu procentus 3 407 356 EUR apmērā vai – alternatīvi – par laikposmu un pēc procentu likmes, kādus Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgiem; un

                              —

                              iii) saliktos procentus – t.i., saliktos procentus (ar “procentu kapitalizāciju”) par nesamaksātajiem nokavējuma procentiem un papildu procentiem – kopumā 18 592 766 EUR apmērā (vai jebkuru citu summu, ko Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgu) par laikposmu no 2021. gada 2. februāra līdz dienai, kad Komisija faktiski būs veikusi visu nesamaksāto procentu summu samaksu, pēc Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operāciju procentu likmes 2010. gada 1. novembrī (tas ir, 1 %), kurai pieskaitīti 3,5 %, vai – alternatīvi – par laikposmu un pēc procentu likmes, kādus Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgiem.

                  —

                  papildus vai alternatīvi – pamatojoties uz LESD 263. pantu, pilnā apmērā vai daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2021. gada 25. marta lēmumu, ar ko noraidīts prasītājas lūgums samaksāt atlīdzinājumu par nesamaksātajiem nokavējuma procentiem un saliktajiem procentiem.

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības par zaudējumu atlīdzināšanu pamatošanai prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu, ar ko tiek apgalvots, ka saskaņā ar LESD 340. panta otro daļu, LESD 268. pantu un LESD 266. panta otro daļu Eiropas Savienībai, ko pārstāv Komisija, ir ārpuslīgumiska atbildība samaksāt atlīdzinājumu, kura apmērs vienāds ar nokavējuma procentiem, kas Komisijai esot bijuši jāsamaksā prasītājai atbilstoši LESD 266. panta pirmajai daļai saistībā ar atbilstoši Komisijas lēmumam lietā COMP/39258 – Kravu gaisa pārvadājumi provizoriski samaksātās naudas soda pamatsummas atmaksu pēc tam, kad šis lēmums bija atcelts ar Tiesas spriedumu lietā T-43/11 Singapore Airlines Cargo Pte Ltd un Singapore Airlines Limited/Komisija. Prasītāja lūdz arī atlīdzinājumu, kas vienāds ar procentiem par Komisijas nesamaksāto nokavējuma procentu summu un saliktajiem procentiem par laikposmu kopš dienas, kad prasītāja iesniedza Komisijai lūgumu samaksāt procentu summu parādu.
      Atcelšanas prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisijas 2021. gada 25. marta lēmumā, ar ko noraidīts prasītājas lūgums samaksāt procentus, proti, ar konstatējumu, ka prasītājas lūgumam bija iestājies noilgums, ir pieļauta tiesību kļūda. Eiropas Komisijas konstatējums neatbilstot judikatūrai, un tam neesot rodams apstiprinājums Tiesas 2021. gada 20. janvāra spriedumā lietā C-301/19 Komisija/Printeos (turpmāk tekstā – “Printeos”) (EU:C:2021:39).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija, savā lēmumā atsaukdamās tikai uz Komisijas Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (2002. gada 23. decembris), ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 357, 1. lpp.), 85.a panta 2. punktu un neņemdama vērā LESD 266. panta pirmo daļu, ko ES Tiesa interpretējusi lietā Printeos, ir pieļāvusi tiesību kļūdu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisijas 2021. gada 25. marta lēmumā nav norādīts pietiekams pamatojums, jo tajā neesot pienācīgi izklāstīti iemesli, kuru dēļ ir pārkāpta LESD 296. panta otrā daļa.


title: Lieta T-297/21: Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Troy Chemical un Troy/Komisija

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/44

      Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Troy Chemical un Troy/Komisija
      (Lieta T-297/21)
      (2021/C 289/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Troy Chemical Co. BV (Delfta, Nīderlande) un Troy Corp. (Florham Park, Ņūdžersija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: D. Abrahams, H. Widemann un Ł. Gorywoda, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas Īstenošanas regulu (ES) 2021/348 (2021. gada 25. februāris) (1) pilnībā;

                  —

                  veikt jebkādus citus pasākumus, kas nepieciešami taisnīguma nodrošināšanai; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot trīs gadu apstiprinājuma periodu karbendazīmam, atbildētāja esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nepareizi izmantojusi pilnvaras, pārkāpusi tiesisko paļāvību (atvasināta no spēkā esošiem norādījumiem), pārkāpusi nediskriminācijas principu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, secinot, ka ir jāizpilda “īpaši nosacījumi”, lai neatļautu biocīdus izmantot krāsās un apmetumos, kurus paredzēts lietot ārpus telpām, atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un nepareizi izmantojusi pilnvaras.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka secinot, ka ir jāizpilda “īpaši nosacījumi”, lai nedrīkstētu ļaut laist tirgū īpaši apstrādātas preces (krāsas un apmetumus, kuri apstrādāti ar karbendazīmu vai kuros tas iestrādāts) izmantošanai ārpus telpām, atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kā arī tiesību kļūdu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, secinot, ka ir jāizpilda “īpaši nosacījumi”, lai krāsas un apmetumi, kuri apstrādāti ar karbendazīmu vai kuros tas iestrādāts, būtu jāmarķē, norādot, ka tie nav paredzēti izmantošanai ārpus telpām, atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu tiesību un faktu kļūdu.

         (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2021/348 (2021. gada 25. februāris), ar ko karbendazīmu apstiprina par 7. un 10. produkta veida biocīdos lietojamu esošu aktīvo vielu (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2021, L 68, 174.–177. lpp.).


title: Lieta T-302/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. maijā – ABOCA u.c./Komisija

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/45

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. maijā – ABOCA u.c./Komisija
      (Lieta T-302/21)
      (2021/C 289/61)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: ABOCA SpA Società Agricola (Sansepolcro, Itālija), Coswell SpA (Funo di Argelato, Itālija), Associação portuguesa de suplementos alimentares (Apard) (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji: B. Kelly, Solicitor, K. Ewert, advokāts, D. Scannell un C. Thomas, Barristers-at-law)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas lūdz Vispārējo tiesu pilnā apmērā vai – pakārtoti – daļēji atcelt Komisijas Regulu (ES) 2021/468 (2021. gada 18. marts), ar ko attiecībā uz hidroksiantracēna atvasinājumus saturošām botāniskajām sugām groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikumu (1) (turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”), un piespriest Komisijai atlīdzināt to tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums par rīcību atbilstoši Regulai (EK) 1925/2006 (turpmāk tekstā – “pievienoto vielu regula”) ir prettiesisks:

                              —

                              Apstrīdētajā regulā vārds “preparāti” šķiet esam izmantots, lai aizliegtu nesadalītu augu sastāvdaļu un dabīgu botānisku ekstraktu lietošanu pārtikā. Pievienoto vielu regulā Komisijai neesot piešķirtas pilnvaras aizliegt pārtikas produktus.

                              —

                              Komisijai esot bijusi jāievēro stingrāka procedūra un juridiskais kritērijs, kuri paredzēti Direktīvā 2002/46/EK.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula esot juridiski neskaidra:

                              —

                              Prasītājas nevarot konstatēt, vai to produktiem ir piemērojama apstrīdētās regulas 1. panta 2. punktā paredzētā papildu pārbaude, jo jēdziena “preparāti” nozīme pievienoto vielu regulas kontekstā esot neskaidra.

                              —

                              Saikne starp abiem pievienoto vielu regulas pantiem esot neskaidra.

                              —

                              Katrā ziņā apstrīdētā regula esot pretrunā diskriminācijas aizlieguma principam, jo tā esot vērsta pret prasītāju produktiem, nevis pret daudzajiem pārtikas produktiem, kuri arī satur hidroksiantracēna atvasinājumus līdzīgā daudzumā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) 2017. gada izvērtējumu nav iespējams ievērot pievienoto vielu regulā paredzēto juridisko kritēriju:

                              —

                              Lai attiecīgo vielu iekļautu pievienoto vielu regulas pielikumā, piemērojamā juridiskā kritērija nepieciešams elements ir identificējama kaitīga ietekme uz cilvēku veselību.

                              —

                                 EFSA secinājumos šāda kaitīga ietekme uz cilvēku veselību neesot konstatēta.

                              —

                              Komisijas pieeja esot nesamērīga, jo tā neatbilstot pievienoto vielu regulā izklāstītajam “nepieciešamības” kritērijam.

                              —

                              Komisija neesot ņēmusi vērā kopš 2017. gada publicētos datus, kuri pierādot, ka attiecīgo vielu patēriņam nav kaitīgas ietekmes uz cilvēku veselību.

         (1)  OV 2021, L 96, 6. lpp.


title: Lieta T-307/21: Prasība, kas celta 2021. gada 1. jūnijā – Classen Holz Kontor/EUIPO – Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer (“DRYTILE”)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/46

      Prasība, kas celta 2021. gada 1. jūnijā – Classen Holz Kontor/EUIPO – Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer (“DRYTILE”)
      (Lieta T-307/21)
      (2021/C 289/63)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Classen Holz Kontor GmbH (Kaizereša, Vācija) (pārstāvji: M. Bergermann un D. Graetsch, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG (Alftera, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “DRYTILE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 999 950

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 19. marta lēmums lietā R 1226/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-308/21: Prasība, kas celta 2021. gada 1. jūnijā – Classen Holz Kontor/EUIPO – Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer (“new type tiling DRYTILE”)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/47

      Prasība, kas celta 2021. gada 1. jūnijā – Classen Holz Kontor/EUIPO – Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer (“new type tiling DRYTILE”)
      (Lieta T-308/21)
      (2021/C 289/64)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Classen Holz Kontor GmbH (Kaizereša, Vācija) (pārstāvji: M. Bergermann un D. Graetsch, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG (Alftera, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “new type tiling DRYTILE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 000 526

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 19. marta lēmums lietā R 1227/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-310/21: Prasība, kas celta 2021. gada 2. jūnijā – Air Canada/Komisija

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/48

      Prasība, kas celta 2021. gada 2. jūnijā – Air Canada/Komisija
      (Lieta T-310/21)
      (2021/C 289/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Air Canada (Saint-Laurent, Kvebeka, Kanāda) (pārstāvji: T. Soames, I.-Z. Prodromou-Stamoudi, advokāti, un T. Johnston, Barrister)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  Piespriest Eiropas Savienībai, ko pārstāv Komisija, samaksāt Air Canada radītos zaudējumus, jo Komisija nav samaksājusi kavējuma procentus un saliktos procentus atbilstoši LESD 266. panta pirmajai daļai, izpildot 2015. gada 16. decembra spriedumu Air Canada/Komisija (Lieta T-9/11), un tādējādi saskaņā ar LESD 266. panta otro daļu, 268. pantu un 340. panta otro daļu uzdot samaksāt šādas summas:

                              —

                              summu, kas atbilst maksājamajiem nokavējuma procentiem, proti, procentiem no summas 21 037 500,00 EUR atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. novembrī piemērojamajai likmei (proti, 1 %), palielinot to par 3,5 %, attiecībā uz laikposmu no 2011. gada 10. februāra līdz 2016. gada 8. februārim, atskaitot jau samaksāto garantēto peļņu 468 540,80 EUR apmērā, kas veido kopējo summu 4 264 896,70 EUR apmērā, vai, pretējā gadījumā, saskaņā ar Vispārējās tiesas par atbilstošu atzītu procentu likmi;

                              —

                              summu, kas atbilst maksājamajiem procentiem no summas 4 264 896,70 EUR atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. novembrī piemērojamajai likmei (proti, 1 %), palielinot to par 3,5 %, attiecībā uz laikposmu no 2016. gada 9. februāra līdz procentu piemērošanas datumam (2021. gada 4. februāris), kas veido kopējo summu 958 550 14 EUR apmērā, vai, pretējā gadījumā, saskaņā ar Vispārējās tiesas par atbilstošu atzītu procentu likmi un par tās noteiktu laikposmu; un

                              —

                              summu, kas atbilst saliktajiem procentiem no to procentu summas, kas nav samaksāti no maksājamās summas, to piemērošanas datumā (4 264 896,70 EUR + 958 550,14 EUR: 5 223 446,84 EUR vai citu summu, ko Vispārējā tiesa atzīst par atbilstošu) atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. novembrī piemērojamajai likmei (proti, 1 %), palielinot to par 3,5 %, par laikposmu no 2021. gada 5. februāra līdz datumam, kad Komisija Air Canada atlīdzinās nesamaksāto procentu summu, vai, pretējā gadījumā, saskaņā ar Vispārējās tiesas par atbilstošu atzītu procentu likmi un par tās noteiktu laikposmu.

                  —

                  Turklāt un/vai pakārtoti – atcelt apstrīdēto lēmumu; un

                  —

                  Piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka Eiropas Savienība ir ārpuslīgumiski atbildīga par noteiktu vēl nesamaksātu procentu summu samaksu. Prasītāja apgalvo, ka 2016. gada 8. februārī Komisija tai samaksāja procentu summu, kas atspoguļo “garantēto peļņu” no prasītājas 2011. gada 10. februārī veiktā pagaidu maksājuma. Prasītāja uzskata, ka “garantētā peļņa” neatspoguļoja summas, kuras tai pienākas kavējuma procentu veidā. Tādēļ prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 268. pantu un vēlas, lai tai tiktu piespriests samaksāt kavējuma un saliktos procentus.

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka procentu piemērošana nebija ierobežota laikā un tādēļ Tiesai ir jāatceļ Komisijas 2021. gada 25. marta lēmums (1).

         (1)  Atsauces Nr. Ares(2021)2113744, 2021. gada 25. marts.


title: Lieta T-314/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. jūnijā – TA/Parlaments

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/50

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. jūnijā – TA/Parlaments
      (Lieta T-314/21)
      (2021/C 289/67)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: TA (pārstāvis: M. Casado García-Hirschfeld, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu;

                  —

                  atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2019. gadu un, ciktāl nepieciešams, atcelt 2021. gada 29. martaM. Welle lēmumu, kas pieņemts, atbildot uz sūdzību Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta izpratnē;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 43. panta, Iekšējo noteikumu, kas attiecas uz Civildienesta noteikumu 43. panta vispārīgo īstenošanas noteikumu piemērošanu, 5. panta 2. punkta un 6. panta 11. punkta, kā arī Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 15. panta 2. punkta un 87. panta 1. punkta pārkāpumu. Prasītāja it īpaši apgalvo, ka, neņemot vērā to, ka nav noteiktu mērķu 2019. gadam, vērtētāji neesot ievērojuši iepriekš minētās normas.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz faktu materiālu neatbilstību, kas izraisījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.


title: Lieta T-315/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. jūnijā – Laboratorios Ern/EUIPO – Nordesta (“APIAL”)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/50

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. jūnijā – Laboratorios Ern/EUIPO – Nordesta (“APIAL”)
      (Lieta T-315/21)
      (2021/C 289/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis: I. Miralles Llorca, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Nordesta GmbH (Minhene, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “APIAL” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 958 998

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 25. marta lēmums lietā R 1560/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 17 958 998 “APIAL” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 3., 4. un 5. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO un gadījumā, ja Nordesta GmbH izlemj iestāties šajā lietā, – Nordesta GmbH atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-317/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūnijā – El Corte Inglés/EUIPO – Brito & Pereira (“TINTAS BRICOR”)

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/52

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūnijā – El Corte Inglés/EUIPO – Brito & Pereira (“TINTAS BRICOR”)
      (Lieta T-317/21)
      (2021/C 289/70)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis: J. Rivas Zurdo, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Brito & Pereira (Vizela, Portugāle)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TINTAS BRICOR” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 944 336

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 26. marta lēmums lietā R 882/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl noraidot iebildumu iesniedzēja apelācijas sūdzību, tika apstiprināts Iebildumu nodaļas lēmums iebildumu procesā B 3 070 825, atļaujot reģistrēt Eiropas Savienības grafisku preču zīmi “TINTAS BRICOR” Nr. 17 944 336, lai apzīmētu noteiktas 2. un 35. klasē ietilpstošas preces un pakalpojumus;

                  —

                  piespriest tam lietas dalībniekam vai dalībniekiem, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  pierādījumu par iebildumu pamatā esošo preču zīmju izmantošanu nepareizs vērtējums;

                  —

                  pamatojuma neloģiskums tā nekonsekvences vai iekšējā pretrunīguma dēļ attiecībā uz, prasītājas ieskatā, acīmredzamo pretrunu esamību 44., 45. un 46. punktā un gala secinājumu, tajos atzīstot preču zīmes “BRICOR” popularizēšanas, reklāmas un komerciālās pārvaldībās darbības, kas tiek noliegtas 56. punktā.