title: Lieta T-178/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 18. janvāra rīkojums – W&O medical esthetics/EUIPO – Fidia farmaceutici (“HYALSTYLE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HYALSTYLE” — Ļaunticība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Pieteikums par liecinieku nopratināšanu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkts) — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/27

         Vispārējās tiesas 2018. gada 18. janvāra rīkojums – W&O medical esthetics/EUIPO – Fidia farmaceutici (“HYALSTYLE”)
   (Lieta T-178/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HYALSTYLE” - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Pieteikums par liecinieku nopratināšanu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkts) - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota))
   (2018/C 094/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: W&O medical esthetics GmbH (Oberursel, Vācija) (pārstāvis: A. Finkentey, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Söder)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Itālija) (pārstāvji: R. Kunz-Hallstein un H. Kunz-Hallstein, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 17. janvāra lēmumu lietā R 872/2016-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp W&O medical esthetics un Fidia farmaceutici.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               W&O medical esthetics GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Fidia farmaceutici SpA tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta C-11/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 5. janvārī Oleksandr Viktorovych Klymenko iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 8. novembra spriedumu lietā T-245/15 Klymenko/Padome

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/12

         Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 5. janvārīOleksandr Viktorovych Klymenko iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 8. novembra spriedumu lietā T-245/15 Klymenko/Padome
   (Lieta C-11/18 P)
   (2018/C 094/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Oleksandr Viktorovych Klymenko (pārstāve: M. Phelippeau, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz Tiesu atcelt Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 8. novembra spriedumu lietā T-245/15.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz Tiesu tostarp lemt par šādiem turpmāk minētiem prasībā Vispārējā tiesā ietvertajiem prasījumiem:

               —

               Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/364 (2015. gada 5. marts) (1); un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2015/357 (2015. gada 5. marts) (2);

               —

               atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/318 (2016. gada 4. marts) (3), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2016/311 (2016. gada 4. marts) (4);

               —

               atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/381 (2017. gada 3. marts) (5); un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/374 (2017. gada 3. marts) (6),

         ciktāl šie pasākumi attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, un piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un izdevumus par atcelšanas prasījumiem grozījumu rakstā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

      Pirmkārt, viņš apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini uzskatījusi, ka Eiropas Savienības Padome ir norādījusi aktuālos un konkrētos iemeslus, kas pamato pret viņu noteiktos ierobežojošo pasākumus, un ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini aprakstījusi Ukrainas Ģenerālprokuratūru kā “augstu tiesu iestādi”.

      Otrkārt, viņš apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini uzskatījusi, ka attiecīgajos aktos paredzētais sarakstā ietveršanas kritērijs atbilda KĀDP mērķiem.

      Treškārt, viņš uzsver, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā secinādama, ka ar ierobežojošo pasākumu netika pārkāptas viņa tiesības uz īpašumu.

      (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2015/364 (2015. gada 5. marts), ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 25. lpp.).

      (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2015/357 (2015. gada 5. marts), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 1. lpp.).

      (3)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2016/318 (2016. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 76. lpp.).

      (4)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2016/311 (2016. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 1. lpp.).

      (5)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2017/381 (2017. gada 3. marts), ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2017, L 58, 34. lpp.).

      (6)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2017/374 (2017. gada 3. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2017, L 58, 1. lpp.).


title: Lieta T-46/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. janvārī – Comune di Milano/Padome

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/35

         Prasība, kas celta 2018. gada 30. janvārī – Comune di Milano/Padome
   (Lieta T-46/18)
   (2018/C 094/46)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comune di Milano (Milāna, Itālija) (pārstāvji: F. Sciaudone un M. Condinanzi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               LESD 263. panta izpratnē atcelt Padomes 2017. gada 20. novembra 3579. sanāksmē Vispārējo lietu padomes sastāvā pieņemto lēmumu par jauno Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) biroja atrašanās vietu, kas ir publicēts preses paziņojumu lapā, kas ietver ziņojumu [Outcome of the Council meeting (3579th Council meeting)], Presse 65, provisional version, daļā, kurā ir noteikts, ka Eiropas Zāļu aģentūras biroja jaunā atrašanās vieta tiek pārcelta uz Amsterdamu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats – pilnvaru nepareiza izmantošana.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Padomes izmantotās atlases procedūras mērķis bija identificēt labāko piedāvājumu EMA biroja atrašanās vietas pārcelšanai, ņemot vērā iepriekš noteiktos atlases kritērijus. Savukārt, EMA biroja jaunās atrašanās vietas noteikšana ar izlozes palīdzību un bez nekādas papildus veiktas pierādījumu iegūšanas ir pretrunā procesuālo noteikumu pieņemšanas laikā noteiktajam mērķim atlasīt labāko piedāvājumu, izmantojot pārskatāmu lēmumu pieņemšanas procedūru, pamatojoties uz tehniskiem vērtējumiem un iepriekš noteiktiem specifiskiem kritērijiem, neļauj pārbaudīt abu kandidatūru – Milānas un Amsterdamas – nelīdzvērtīgumu.

               2.

               Otrais pamats – labas pārvaldības un pārskatāmības principa pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo lēmumu pieņemšanas procesa rezultātu raksturo sekojošais: i) tādu formu un noteikumu neievērošana, kuru mērķis ir nodrošināt nepieciešamo pārskatāmību; ii) nepietiekama to elementu izvērtēšana, kuriem ir nozīme attiecīgajā novērtējumā.

               3.

               Trešais pamats – Padomes 2009. gada 1. novembra lēmuma, ar ko pieņem iekšējo reglamentu, pārkāpums, kā arī 2017. gada 31. oktobra procesuālo normu pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka noteikumi, kas raksturo balsošanas norisi un 2017. gada 20. novembra lēmuma iznākumu, veido daudzus iemeslus, kāpēc 2017. gada 20. novembra lēmums ir nelikumīgs to īpašo noteikumu pārkāpuma dēļ, kuri Padomei bija jāievēro.


title: Lieta T-784/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 18. janvāra rīkojums – Strabag Belgium/Parlaments (Pagaidu noregulējums — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Nogaidīšanas laikposms — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums — Fumus boni juris — Steidzamība — Interešu izsvēršana)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/28

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 18. janvāra rīkojums – Strabag Belgium/Parlaments
   (Lieta T-784/17 R)
   ((Pagaidu noregulējums - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Nogaidīšanas laikposms - Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums - Fumus boni juris - Steidzamība - Interešu izsvēršana))
   (2018/C 094/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Strabag Belgium (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji: M. Schoups, K. Lemmens un M. Lahbib, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: Z. Nagy un B. Simon)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Parlamenta 2017. gada 24. novembra lēmuma noraidīt prasītāja piedāvājumu un piešķirt līguma slēgšanas tiesības par vispārējā būvniecības uzņēmuma pamatlīgumu Eiropas Parlamenta ēkām Briselē (Beļģija) (iepirkums Nr. 06/D 20/2017/M036) pieciem pretendentiem izpildi, un, otrkārt, izdot rīkojumu Parlamentam iesniegt dažādus dokumentus.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Parlamenta 2017. gada 24. novembra lēmuma noraidīt Strabag Belgium piedāvājumu un piešķirt līguma slēgšanas tiesības par vispārējā būvniecības uzņēmuma pamatlīgumu Eiropas Parlamenta ēkām Briselē (Beļģija) (iepirkums Nr. 06/D 20/2017/M036) pieciem pretendentiem izpildi apturēt.

               2)

               Pieteikumu pārējā daļā noraidīt.

               3)

               2017. gada 6. decembra rīkojumu Strabag Belgium/Parlaments (T-784/17 R) atcelt.

               4)

               Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-21/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. janvārī iesniedza Svea hovrätt (Zviedrija) – Textilis Ltd, Ozgur Keskin/Svenskt Tenn Aktiebolag

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. janvārī iesniedza Svea hovrätt (Zviedrija) – Textilis Ltd, Ozgur Keskin/Svenskt Tenn Aktiebolag

   (Lieta C-21/18)
   (2018/C 094/16)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Svea hovrätt

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Textilis Ltd, Ozgur Keskin

      Atbildētājs: Svenskt Tenn Aktiebolag

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 4. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2015/2424 (1) (2015. gada 16. decembris), ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi utt., ir jāinterpretē tādējādi, ka 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) punkts jaunajā formulējumā ir piemērojams tiesas novērtējumam par spēkā neesamību (saskaņā ar Preču zīmju regulas 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu), kas veikts pēc grozījuma stāšanās spēkā, proti, pēc 2016. gada 23. marta, pat ja prasība attiecas uz preču zīmes pasludināšanu par spēkā neesošu gadījumā, kad prasība ir celta pirms šīs dienas un tāpēc attiecas uz preču zīmi, kura reģistrēta pirms šīs dienas?

               2)

               Vai Preču zīmju regulas 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) punkts piemērojamajā redakcijā ir jāinterpretē tādējādi, ka tā tvērums attiecas uz apzīmējumu, kurš sastāv no divdimensiju izstrādājuma divdimensiju atveidojuma, piemēram, uz audumu, kas dekorēts ar attiecīgo apzīmējumu?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, saskaņā ar kādiem principiem formulējums “apzīmējum[i], kas sastāv tikai no formas (vai citas iezīmes), kura preces apvelta ar būtisku vērtību” Preču zīmju regulas 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) punktā ir jāinterpretē situācijā, kad reģistrācija aptver plašu preču klašu un preču klāstu un apzīmējumu precēm var piestiprināt dažādos veidos? Vai novērtējums jāveic saskaņā ar objektīvākiem/vispārīgākiem kritērijiem, piemēram, sākot ar to, kā preču zīme izskatās un kā to ir iespējams piestiprināt dažādām precēm, t. i., neņemot vērā veidu, kādā preču zīmes īpašnieks, iespējams, de facto ir piestiprinājis vai ir paredzējis piestiprināt apzīmējumu dažādām precēm?

      (1)  OV 2015, L 341, 21. lpp.


title: Lieta T-172/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 26. janvāra spriedums – Centro Clinico e Diagnostico G.B. Morgagni/Komisija (Valsts atbalsts — To nodokļu un iemaksu samazināšana, kas ir jāmaksā uzņēmumiem, kuri atrodas zonās, ko ir skārušas Itālijā notikušās dabas katastrofas — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt — Prasība atcelt tiesību aktu — Iespējamais saņēmējs, kam ir iegūtās tiesības — Tiešs un individuāls skārums — Pieņemamība — Vienlīdzīga attieksme — Tiesiskā paļāvība)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/19

         Vispārējās tiesas 2018. gada 26. janvāra spriedums – Centro Clinico e Diagnostico G.B. Morgagni/Komisija
   (Lieta T-172/16) (1)

   ((Valsts atbalsts - To nodokļu un iemaksu samazināšana, kas ir jāmaksā uzņēmumiem, kuri atrodas zonās, ko ir skārušas Itālijā notikušās dabas katastrofas - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt - Prasība atcelt tiesību aktu - Iespējamais saņēmējs, kam ir iegūtās tiesības - Tiešs un individuāls skārums - Pieņemamība - Vienlīdzīga attieksme - Tiesiskā paļāvība))
   (2018/C 094/24)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centro Clinico e Diagnostico G.B. Morgagni Srl (Katānija, Itālija) (pārstāvis: E. Castorina, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Stancanelli un V. Bottka)

      Priekšmets

   Prioritāri, prasība “samiernieciski interpretēt” Komisijas Lēmumu (ES) 2016/195 (2015. gada 14. augusts) par pasākumu SA.33083 (12/C) (ex 12/NN), ko ir īstenojusi Itālija un kas attiecas uz nodokļu un iemaksu samazinājumiem saistībā ar dabas katastrofām (visas nozares, izņemot lauksaimniecības nozari), un pasākumu SA.35083 (12/C) (ex 12/NN), ko ir īstenojusi Itālija un kas attiecas uz nodokļu un iemaksu samazinājumiem saistībā ar 2009. gada zemestrīci Abruco (visas nozares, izņemot lauksaimniecības nozari) (OV 2016, L 43, 1. lpp.), un, pakārtoti, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts šo lēmumu atcelt.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Centro Clinico e Diagnostico G. B. Morgagni Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta C-692/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. decembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Paulo Nascimento Consulting – Mediação Imobiliária Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. decembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Paulo Nascimento Consulting – Mediação Imobiliária Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-692/17)
   (2018/C 094/10)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Paulo Nascimento Consulting – Mediação Imobiliária Lda

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai PVN direktīvas (1) 135. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā atbrīvojuma piemērošanas nolūkos jēdzieni “kredīta piešķiršana”, “kredīta starpniecība” vai “kredīta pārvalde” ietver procesuālā stāvokļa, kas ir PVN maksātājam, tiesas atzīta prasījuma, kas izriet no nekustamā īpašuma starpniecības līguma neizpildes, kā arī PVN atbilstoši likmei maksājuma dienā un jau radušos nokavējuma procentu vai procentu, kas radīsies līdz pilnai samaksai, atgūšanā, cesiju trešajai personai pret atlīdzību?

      (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.)


title: Lieta T-610/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra rīkojums – PC/EASO

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/36

         Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra rīkojums – PC/EASO

   (Lieta T-610/16) (1)

   (2018/C 094/47)
   Tiesvedības valoda – somu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 269, 14.8.2017.


title: Lieta C-36/18: Prasība, kas celta 2018. gada 18. janvārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/14

         Prasība, kas celta 2018. gada 18. janvārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-36/18)
   (2018/C 094/17)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Triantafyllou, M. Morales Puerta un G. von Rintelen)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi

   Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/89/ES (2014. gada 23. jūlijs), ar ko izveido jūras telpiskās plānošanas satvaru (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Grieķijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 15. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai maksāt kavējuma naudu EUR 31 416 dienā no Tiesas sprieduma pasludināšanas dienas;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Minētās direktīvas par jūras telpiskās plānošanas satvaru 15. pantā ir noteikts, ka dalībvalstīm šī direktīva ir jātransponē savās tiesībās līdz 2016. gada 18. septembrim un par to jāinformē Komisija. Taču, nesaņēmusi nekādu atbildi ne uz brīdinājuma vēstuli, ne uz argumentēto atzinumu, ko tā bija nosūtījusi Grieķijas Republikai, Komisija saskaņā ar LESD 258. pantu lūdz atzīt, ka šī dalībvalsts nav izpildījusi pienākumu transponēt saistošu direktīvu.

               —

               Lai ieviestu procedūru, kādā katras dalībvalsts iestādes varētu organizēt un vērtēt cilvēka darbības tās jurisdikcijā esošajās jūras teritorijās nolūkā sasniegt ekoloģiskos, ekonomiskos un sociālos mērķus, Komisija atbilstīgi savam Paziņojumam par LESD 260. panta 3. punkta piemērošanu (2) vienlaikus lūdz piespriest kavējuma naudu – EUR 31 416 dienā, ņemot vērā pienākumu neizpildes smagumu (proti, ņemot vērā ne tikai direktīvas mērķus attiecībā uz kopējo zivsaimniecības politiku, jūras transportu, vides saglabāšanu un aizsardzību, kā arī enerģētiku, bet arī neizpildes ietekmi uz ieinteresētajiem saimnieciskās darbības subjektiem).

      (1)  OV 2014, L 25, 135. lpp.

      (2)  OV 2011, L 12, 1. lpp.


title: Lieta T-367/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – Brunner/EUIPO – CBM (“H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HOLY” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/20

         Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – Brunner/EUIPO – CBM (“H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE”)
   (Lieta T-367/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HOLY” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2018/C 094/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gerd Brunner (Moosthenning, Vācija) (pārstāvji: N. Maenz un D. Oerter, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Schifko)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: CBM Creative Brands Marken GmbH (Cīrihe, Šveice)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 10. maija lēmumu lietā R 2943/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp CBM un M. Brunner.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Gerd Brunner atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 305, 22.8.2016.


title: Lieta T-820/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. decembrī – Frinsa del Noroeste/EUIPO – Alimentos Friorizados (“Alfrisa”)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/28

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. decembrī – Frinsa del Noroeste/EUIPO – Alimentos Friorizados (“Alfrisa”)
   (Lieta T-820/17)
   (2018/C 094/38)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Ribeira, Spānija) (pārstāvis: J. Botella Reyna, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Alimentos Friorizados, SA (Barberá del Vallés, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Alfrisa” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 899 223

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 27. septembra lēmums lietā R 956/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt EUIPO lēmumus, ar kuriem noraidīti prasītājas iebildumi un apelācijas sūdzība saistībā ar Kopienas preču zīmi Nr. 14 899 223 “Alfrisa” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29. un 35. klasē;

               —

               piespriest strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 85. pantam un Īstenošanas regulas 94. noteikumam.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-561/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – Galocha/Kopuzņēmums Fusion for Energy (Civildienests — Līgumdarbinieki — Kopuzņēmuma Fusion for Energy atlases procedūra — Rezerves saraksti — Atlases procedūras pārkāpums — Vēlāki akti, kas adresēti trešajām personām — Trešo personu intereses — Dienesta intereses)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/20

         Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – Galocha/Kopuzņēmums Fusion for Energy

   (Lieta T-561/16) (1)

   ((Civildienests - Līgumdarbinieki - Kopuzņēmuma Fusion for Energy atlases procedūra - Rezerves saraksti - Atlases procedūras pārkāpums - Vēlāki akti, kas adresēti trešajām personām - Trešo personu intereses - Dienesta intereses))
   (2018/C 094/26)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Galocha (Madride, Spānija) (pārstāvji: A. Asmaryan Degtyareva un R-B. Dan, advokāti)

      Atbildētājs: ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām izveidotais Eiropas kopuzņēmums (pārstāvji: R. Hanak, G. Poszler un S. Bernal Blanco, kam palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt atlases komitejas lēmumu, kas paziņots ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām izveidotā Eiropas kopuzņēmuma Cilvēkresursu nodaļas vadītāja 2015. gada 4. jūnija elektroniskā pasta vēstulē, neiekļaut prasītāja vārdu atlases procedūras F4E/CA/ST/FGIV/2015/001 rezerves sarakstos, atcelt šos rezerves sarakstus un atcelt lēmumus par šajos sarakstos norādīto veiksmīgo kandidātu pieņemšanu darbā.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt atlases komisijas lēmumu, kurš paziņots ar ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām izveidotā Eiropas kopuzņēmuma Cilvēkresursu nodaļas vadītāja 2015. gada 4. jūnija elektroniskā pasta vēstuli, par Yosu Galocha vārda neiekļaušanu atlases procedūras F4E/CA/ST/FGIV/2015/001 rezerves sarakstā.

               2)

               Atcelt atlases procedūras F4E/CA/ST/FGIV/2015/001 rezerves sarakstus.

               3)

               Atcelt ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām izveidotā Eiropas kopuzņēmuma lēmumus par atlases procedūras F4E/CA/ST/FGIV/2015/001 rezerves sarakstos norādīto veiksmīgo kandidātu pieņemšanu darbā.

               4)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               5)

               ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām izveidotais Eiropas kopuzņēmums sedz tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar Nr. F-117/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: Lieta T-642/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 18. janvāra rīkojums – Iame/EUIPO – Industrie Aeronautiche Reggiane (“Parilla”)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/36

         Vispārējās tiesas 2018. gada 18. janvāra rīkojums – Iame/EUIPO – Industrie Aeronautiche Reggiane (“Parilla”)
   (Lieta T-642/16) (1)

   (2018/C 094/48)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 392, 24.10.2016.


title: Lieta C-59/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. janvārī – Itālijas Republika/Eiropas Savienības Padome

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/15

         Prasība, kas celta 2018. gada 30. janvārī – Itālijas Republika/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-59/18)
   (2018/C 094/18)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, S. Fiorentino un C. Colelli, avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Padomes 2017. gada 20. novembra sanāksmē Vispārējo lietu padomes sastāvā pieņemto lēmumu 14559/17, kas ir publicēts preses paziņojumu lapā, kas ietver ziņojumu [Outcome of the Council meeting (3579th Council meeting)], daļā, kurā ir noteikts, ka Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) biroja jaunā atrašanās vieta tiek pārcelta uz Amsterdamu, un tā rezultātā noteikt, ka šīs aģentūras atrašanās vieta ir jānosaka Milānā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Itālijas valdība ir iesniegusi prasību Eiropas Savienības Tiesā par Eiropas Savienības Padomes lēmumu 14559/17, kas ir pieņemts 2017. gada 20. novembra sanāksmē Vispārējo lietu padomes sastāvā un kas ir publicēts preses paziņojumu lapā, kas ietver ziņojumu [Outcome of the Council meeting (3579th Council meeting)], daļā, kurā ir noteikts, ka Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) biroja jaunā atrašanās vieta tiek pārcelta uz Amsterdamu. Savas prasības pamatojumam Itālijas valdība ir izvirzījusi tikai vienu prasības pamatu par pilnvaru nepareizu izmantošanu sakarā ar izmeklēšanas neveikšanu un faktu sagrozīšanu, ko ir izraisījusi Amsterdamas biroja faktiskās atrašanās vietas neatbilstība piedāvājumā sniegtajai informācijai.


title: Lieta T-8/18: Prasība, kas celta 2018. gada 11. janvārī – easyJet Airline/Komisija

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/29

         Prasība, kas celta 2018. gada 11. janvārī – easyJet Airline/Komisija
   (Lieta T-8/18)
   (2018/C 094/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: easyJet Airline Co. Ltd (Lutona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: P. Willis, Solicitor, un E. Bourtzalas, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1861 (1) pilnībā un katrā gadījumā tiktāl, ciktāl tas skar apgalvoto nelikumīgo valsts atbalstu, kas piešķirts prasītājai, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kuri radušies prasītājai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda faktisko un tiesisko apstākļu vērtējumā, secinot, ka lidostu operatori rīkojās tikai kā “starpnieki” Sardīnijas reģionā, un ka līdz ar to viņu sniegtais finansējums prasītājai bija valsts līdzekļi un tas bija attiecināms uz valsti.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda faktisko un tiesisko apstākļu vērtējumā, secinot, ka lidostas operatoru piešķirtais finansējums prasītājai ir nepamatota priekšrocība prasītājai un jo īpaši, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi tirgus ekonomikas dalībnieka principu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda faktisko un tiesisko apstākļu vērtējumā, secinot, ka attiecīgo aviosabiedrību finansēšana izkropļo vai draud izkropļot konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda faktisko un tiesisko apstākļu vērtējumā, secinot, ka apgalvotais atbalsts, kas, kā Komisija uzskatīja, bija piešķirts prasītājai, nevar tikt atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu saskaņā ar kādu no izņēmumiem, kas noteikti LESD 107. panta 3. punktā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda faktisko un tiesisko apstākļu vērtējumā tiktāl, ciktāl Komisija esot pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu, jo prasītājai bija tiesiskā paļāvība, ka tās vienošanās ar lidostas operatoriem neietvēra valsts atbalstu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir nepietiekami pamatots gan attiecībā uz: a) secinājumu, ka lidostu operatori rīkojās tikai kā “starpnieki” Sardīnijas reģionā un ka tādējādi finansējums, kādu viņi piešķīra prasītājai, ietvēra valsts līdzekļus un tas bija attiecināms uz valsti; un b) tirgus ekonomikas dalībnieka principa piemērošanu, lai konstatētu, ka prasītāja ir saņēmusi nepamatotu priekšrocību.

      (1)  Komisijas Lēmums (ES) 2017/1861 (2016. gada 29. jūlijs) par valsts atbalstu SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Itālija – Kompensācija Sardīnijas lidostām par sabiedrisko pakalpojumu saistībām (SGEI) (OV 2017 L 268, 1. lpp.).


title: Lieta T-818/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – BSCA/Komisija (Valsts atbalsts — Beļģijas piešķirts valsts atbalsts BSCA — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji saderīgu un daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Akts ar saistošu raksturu — Noilguma termiņš — ILS ekonomiskais raksturs — Inventāra ekonomiskās izmantošanas īpatsvars — Kļūdaini šifrētie dati — Pieteikums par korekciju veikšanu — Atsauces vērtību noteikšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Konkurences izkropļojumi — Tiesiskā paļāvība

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/16

         Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – BSCA/Komisija
   (Lieta T-818/14) (1)

   ((Valsts atbalsts - Beļģijas piešķirts valsts atbalsts BSCA - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji saderīgu un daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Akts ar saistošu raksturu - Noilguma termiņš - ILS ekonomiskais raksturs - Inventāra ekonomiskās izmantošanas īpatsvars - Kļūdaini šifrētie dati - Pieteikums par korekciju veikšanu - Atsauces vērtību noteikšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Konkurences izkropļojumi - Tiesiskā paļāvība)
   (2018/C 094/19)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Brussels South Charleroi Airport (BSCA) (Šarlruā, Belģija) (pārstāvji: P. Frühling, S. Golinvaux, H. Tacheny un J. Delarue, advokāti

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: S. Noë, R. Sauer un B. Stromsky

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Société Wallonne des Aéroports SA (Sowaer) (pārstāvji: A. Lepièce un H. Baeyens, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Brussels Airport Company SA (pārstāvji: T. Janssens, F. Hoseinian un T. Oeyen, advokāti) un Brussels Airlines SA/NV (pārstāvji: sākotnēji J. Derenne, J. Blockx, D. Vallindas un D. Dauchez, vēlāk – J. Derenne un D. Vallindas, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 1. oktobra Lēmuma C(2014) 6849, galīgā redakcija, par pasākumiem saistībā ar valsts atbalstu SA 14093 (C76/2002), kurus Beļģija īstenojusi BSCA un Ryanair labā, 3. līdz 6. pantu

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no Brussels South Charleroi Airport (BSCA) tiesāšanās izdevumiem.

               3)

               La Société wallonne des aéroports SA (Sowaer), Brussels Airport Company SA un Brussels Airlines SA/NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta T-13/18: Prasība, kas celta 2018. gada 15. janvārī – Crédit mutuel Arkéa/EUIPO – Confédération nationale du Crédit mutuel (“Crédit Mutuel”)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/30

         Prasība, kas celta 2018. gada 15. janvārī – Crédit mutuel Arkéa/EUIPO – Confédération nationale du Crédit mutuel (“Crédit Mutuel”)
   (Lieta T-13/18)
   (2018/C 094/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Crédit mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon, Francija) (pārstāvji: A. Casalonga, F. Codevelle un C. Bercial Arias, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: Confédération nationale du Crédit mutuel (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Crédit Mutuel” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 943 135

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 8. novembra lēmums lietā R 1724/2016-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir atzīts, ka Eiropas Savienības preču zīmei Nr. 9 943 135 “Crédit Mutuel” ir izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja saistībā ar noteiktām 9., 35. un 36. klasē ietilpstošajām precēm;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir atzīta Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 9 943 135 “Crédit Mutuel” atšķirtspēja saistībā ar noteiktām 9., 16., 36., 38., 42. un 45. klasē ietilpstošajām precēm;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu un 3. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-196/15 P: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. janvāra spriedums – Gyarmathy/FRA Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Pieņemšana darbā — Paziņojums par vakanci — Kandidatūras noraidījums — Atlases procedūras norise — Pierādījumu sagrozīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību — Civildienesta tiesas objektivitāte

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/17

         Vispārējās tiesas 2018. gada 31. janvāra spriedums – Gyarmathy/FRA

   (Lieta T-196/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pieņemšana darbā - Paziņojums par vakanci - Kandidatūras noraidījums - Atlases procedūras norise - Pierādījumu sagrozīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību - Civildienesta tiesas objektivitāte)
   (2018/C 094/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Pasītāja: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Ungārija) (Pārstāvis: A. Cech, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) (pārstāvji: C. Manolopoulos, pārstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 5. marta spriedumu Gyarmathy/FRA (F-97/13, EU:F:2015:7) ar mērķi šo spriedumu atcelt.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Valéria Anna Gyarmathy atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 20.3.2017.


title: Lieta T-181/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra rīkojums – PC/EASO

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/36

         Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra rīkojums – PC/EASO

   (Lieta T-181/17) (1)

   (2018/C 094/49)
   Tiesvedības valoda – somu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 357, 23.10.2017.


title: Lieta T-625/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 30. janvāra spriedums – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA (REACH — Maksājums par vielas reģistrāciju — MVU piešķirts samazinājums — Kļūda paziņojumā par uzņēmuma lielumu — Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums — Vielas ražošanas izbeigšana — Administratīvā maksājuma apmēra aprēķina kritēriji — Ieteikums 2003/361/EK — Tiesiskā noteiktība — Tiesiskā paļāvība — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/21

         Vispārējās tiesas 2018. gada 30. janvāra spriedums – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA

   (Lieta T-625/16) (1)

   ((REACH - Maksājums par vielas reģistrāciju - MVU piešķirts samazinājums - Kļūda paziņojumā par uzņēmuma lielumu - Lēmums, ar ko uzlikts administratīvs maksājums - Vielas ražošanas izbeigšana - Administratīvā maksājuma apmēra aprēķina kritēriji - Ieteikums 2003/361/EK - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme))
   (2018/C 094/27)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Polija) (pārstāvis: T. Dobrzyński, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: sākotnēji E. Maurage, J.-P. Trnka un M. Heikkilä, vēlāk J.-P. Trnka un M. Heikkilä)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru lūgts atcelt, pirmkārt, ECHA 2016. gada 23. jūnija Lēmumu SME(2016) 2851, ar kuru ir konstatēts, ka prasītāja neatbilst nosacījumiem, lai saņemtu vidējiem uzņēmumiem paredzēto maksājuma samazinājumu, un tai ir piemērots administratīvais maksājums, un, otrkārt, ECHA izdotos un Lēmumam SME(2016) 2851 pievienotos rēķinus Nr. 10058238 un Nr. 10058239 un, treškārt, ECHA valdes 2015. gada 4. jūnija Lēmumu MB/43/2014 par grozījumu izdarīšanu Lēmumā MB/D/29/2010, kas ir grozīts ar Lēmumu MB/21/2012 par pakalpojumu, par kuriem tiek saņemti maksājumi, klasifikāciju.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 402, 31.10.2016.


title: Lieta T-281/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra rīkojums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/36

         Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra rīkojums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-281/17) (1)

   (2018/C 094/50)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 269, 14.8.2017.


title: Lieta T-765/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – Grupo Ganaderos de Fuerteventura/EUIPO (“EL TOFIO El sabor de CANARIAS”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EL TOFIO El sabor de CANARIAS” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/22

         Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – Grupo Ganaderos de Fuerteventura/EUIPO (“EL TOFIO El sabor de CANARIAS”)
   (Lieta T-765/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EL TOFIO El sabor de CANARIAS” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)))
   (2018/C 094/28)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Ganaderos de Fuerteventura, SL (Puerto del Rosario, Spānija) (pārstāvis: E. Manresa Medina, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un J. García Murillo)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 1404/2015-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “EL TOFIO El sabor de CANARIAS” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2016. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 1404/2015-5.

               2)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               3)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Grupo Ganaderos de Fuerteventura, SL tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 9.1.2017.


title: Lieta T-808/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 30. janvāra spriedums – Jean Patou Worldwide/EUIPO – Emboga (“HISPANITAS JOY IS A CHOICE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “HISPANITAS JOY IS A CHOICE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JOY” — Agrākās preču zīmes faktiska izmantošana — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/22

         Vispārējās tiesas 2018. gada 30. janvāra spriedums – Jean Patou Worldwide/EUIPO – Emboga (“HISPANITAS JOY IS A CHOICE”)
   (Lieta T-808/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “HISPANITAS JOY IS A CHOICE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JOY” - Agrākās preču zīmes faktiska izmantošana - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2018/C 094/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jean Patou Worldwide Ltd (Watford, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: S. Baran, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: T. Frydendahl, A. Folliard-Monguiral un D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Emboga, SA (Petrel, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 235/2016-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Jean Patou Worldwide un Emboga.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Jean Patou Worldwide Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 14, 16.1.2017.


title: Lieta T-866/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – SilverTours/EUIPO (“billiger-mietwagen.de”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “billiger-mietwagen.de” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/23

         Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – SilverTours/EUIPO (“billiger-mietwagen.de”)
   (Lieta T-866/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “billiger-mietwagen.de” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)))
   (2018/C 094/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SilverTours GmbH (Fribourg-en-Brisgau, Vācija) (pārstāvis: P. Neuwald, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Hanne)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 3. novembra lēmumu lietā R 206/2016–5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “billiger-mietwagen.de” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               SilverTours GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Tiesas spriedums (2017. gada 14. novembris) apvienotajās lietās E-2/17 un E-3/17 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (Direktīva 89/662/EEK – Veterinārās pārbaudes – Importa ierobežojumi – Neapstrādāta un pārstrādāta gaļa, olas un piens)

text:
               15.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 97/9

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2017. gada 14. novembris)
   apvienotajās lietās E-2/17 un E-3/17
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi

      (Direktīva 89/662/EEK – Veterinārās pārbaudes – Importa ierobežojumi – Neapstrādāta un pārstrādāta gaļa, olas un piens)

   (2018/C 97/05)
   Apvienotajās lietās E-2/17 un E-3/17 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – PIETEIKUMI pasludināšanai, ka Islande nav izpildījusi savas saistības, kuras izriet no akta, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu I pielikuma I nodaļas 1.1. daļas 1. punktā (Padomes 1989. gada 11. decembra Direktīva 89/662/EEK par veterinārajām pārbaudēm Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu) un kas grozīts un pielāgots līgumam ar tā 1. protokolu un nozaru pielāgojumiem I pielikumā, un jo īpaši no šā akta 5. panta, atstājot spēkā:

               i)

               svaigas gaļas un gaļas produktu importa atļauju sistēmu, kas noteikta Islandes Likuma Nr. 25/1993 10. pantā un Islandes Noteikumu Nr. 448/2012 3.-5. pantā;

               ii)

               jēlu olu un jēlu olu produktu importa atļauju sistēmu, kas noteikta Islandes Likuma Nr. 25/1993 10. pantā un Islandes Noteikumu Nr. 448/2012 3. panta e) punktā un 4. pantā;

               iii)

               nepasterizēta piena un no nepasterizēta piena pārstrādātu piena produktu importa atļauju sistēmu un papildu prasības, kas noteiktas Islandes Likuma Nr. 25/1993 10. pantā un Islandes Noteikumu Nr. 448/2012 3. panta f) punktā un 4. un 5. pantā, kā arī importētu no nepasterizēta piena pārstrādātu piena produktu mārketinga aizliegumu, kas noteikts Islandes Noteikumu Nr. 104/2010 7.a pantā; kā arī

               iv)

               administratīvo praksi, saskaņā ar kuru importētājiem tiek pieprasīts sniegt deklarāciju un saņemt apstiprinājumu attiecībā uz apstrādātu olu un piena produktu importu, piemēram, tādu, kas noteikta Islandes Noteikumu Nr. 448/2012 piemērošanas kontekstā,

         Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Páll Hreinsson, 2017. gada 14. novembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               pasludina, ka Islande nav izpildījusi savas saistības, kuras izriet no 5. panta aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu I pielikuma I nodaļas 1.1. daļas 1. punktā (Padomes 1989. gada 11. decembra Direktīva 89/662/EEK par veterinārajām pārbaudēm Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu) un kas grozīts un pielāgots līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu un I pielikumu, atstājot spēkā:

                           i)

                           svaigas gaļas un gaļas produktu importa atļauju sistēmu, kas noteikta Islandes Likuma Nr. 25/1993 10. pantā un Islandes Noteikumu Nr. 448/2012 3. panta a) punktā un 4. un 5. pantā;

                           ii)

                           jēlu olu un olu produktu importa atļauju sistēmu, kas noteikta Islandes Likuma Nr. 25/1993 10. pantā un Islandes Noteikumu Nr. 448/2012 3. panta e) punktā un 4. pantā;

                           iii)

                           nepasterizēta piena un no nepasterizēta piena pārstrādātu piena produktu importa atļauju sistēmu, kas noteikta Islandes Noteikumu Nr. 448/2012 3. panta f) punktā un 4. pantā, un papildu prasības attiecībā uz dažiem siera veidiem, kas noteiktas Islandes Noteikumu Nr. 448/2012 5. panta trešajā daļā; kā arī

                           iv)

                           administratīvo praksi, saskaņā ar kuru apstrādātu olu un piena produktu importētājiem tiek pieprasīts sniegt attiecīgajai valsts iestādei datus, kas pierāda, ka produkti ir apstrādāti saskaņā ar valsts tiesību aktiem;

               2)

               noraida pieteikumu pārējā daļā;

               3)

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-22/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. janvārī iesniedza Amtsgericht Darmstadt (Vācija) – TopFit e.V., Daniele Biffi/Deutscher Leichtathletikverband e.V.

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. janvārī iesniedza Amtsgericht Darmstadt (Vācija) – TopFit e.V., Daniele Biffi/Deutscher Leichtathletikverband e.V.

   (Lieta C-22/18)
   (2018/C 123/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Darmstadt

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: TopFit e.V., Daniele Biffi

      Atbildētāja: Deutscher Leichtathletikverband e.V.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 18., 21. un 165. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda tiesību norma dalībvalsts apvienības vieglatlētikas noteikumos, atbilstoši kurai piedalīšanās valsts čempionātos ir atkarīga no dalībvalsts valstspiederības, ir uzskatāma par aizliegtu diskrimināciju?

               2)

               Vai LESD 18., 21. un 165. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts apvienība īsteno aizliegtu diskrimināciju pret sportistiem amatieriem, kuriem nav dalībvalsts valstspiederības, tiem gan dodot iespēju piedalīties valsts čempionātos, taču ļaujot tiem piedalīties tikai “ārpus” vai “bez vērtējuma” un neļaujot piedalīties finālskrējienos un finālcīņās?

               3)

               Vai LESD 18., 21. un 165. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts apvienība īsteno aizliegtu diskrimināciju pret sportistiem amatieriem, kuriem nav dalībvalsts valstspiederības, izslēdzot tos no valsts titulu vai attiecīgi vietu piešķiršanas?


title: Lieta T-45/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 20. februāra spriedums – Kwang Yang Motor/EUIPO – Schmidt (“CK1”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CK1” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CK” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/18

         Vispārējās tiesas 2018. gada 20. februāra spriedums – Kwang Yang Motor/EUIPO – Schmidt (“CK1”)
   (Lieta T-45/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CK1” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CK” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
   (2018/C 123/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kwang Yang Motor Co., Ltd (Kaohsiung, Taivāna) (pārstāvji: A. González Hähnlein un A. Kleinheyer, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un D. Walicka)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Udo Schmidt (Reken, Vacija) (pārstāvji: G. Rother un J. Vogtmeier, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 2. novembra lēmumu lietā R 2193/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp U. Schmidt un Kwang Yang Motor.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Kwang Yang Motor Co., Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 78, 13.3.2017.


title: Lieta T-88/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. februārī – Gruppo Armonie/EUIPO (“ARMONIE”)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/29

         Prasība, kas celta 2018. gada 19. februārī – Gruppo Armonie/EUIPO (“ARMONIE”)
   (Lieta T-88/18)
   (2018/C 134/41)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Itālija) (pārstāvis: G. Medri, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ARMONIE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 430 068

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 15. decembra lēmums lietā R 2063/2017–5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-557/16: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 14. marta spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Astellas Pharma GmbH/Helm AG, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2001/83/EK — Cilvēkiem paredzētas zāles — 28. un 29. pants — Zāļu tirdzniecības atļaujas izdošanas decentralizētā procedūra — 10. pants — Ģenēriskās zāles — Atsauces zāļu datu aizsardzības periods — Attiecīgo dalībvalstu kompetento iestāžu pilnvaras noteikt aizsardzības perioda sākšanās brīdi — Attiecīgo dalībvalstu tiesu kompetence kontrolēt aizsardzības perioda sākšanās brīža noteikšanu — Efektīva tiesību aizsardzība tiesā — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47. pants)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/13

         Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 14. marta spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Astellas Pharma GmbH/Helm AG, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea)

   (Lieta C-557/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/83/EK - Cilvēkiem paredzētas zāles - 28. un 29. pants - Zāļu tirdzniecības atļaujas izdošanas decentralizētā procedūra - 10. pants - Ģenēriskās zāles - Atsauces zāļu datu aizsardzības periods - Attiecīgo dalībvalstu kompetento iestāžu pilnvaras noteikt aizsardzības perioda sākšanās brīdi - Attiecīgo dalībvalstu tiesu kompetence kontrolēt aizsardzības perioda sākšanās brīža noteikšanu - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants))
   (2018/C 166/16)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Astellas Pharma GmbH

      Atbildētāji: Helm AG, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/26/ES (2012. gada 25. oktobris), 28. un 29. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ģenērisko zāļu tirdzniecības atļaujas decentralizētās procedūras ietvaros tās dalībvalsts kompetentā iestāde, uz kuru attiecas šī procedūra, pati nevar noteikt atsauces zāļu datu aizsardzības perioda sākšanās brīdi, atbilstoši šīs direktīvas 28. panta 5. punktam pieņemot lēmumu par minēto ģenērisko zāļu laišanu tirgū šajā dalībvalstī.

               2)

               Direktīvas 2001/83, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2012/26, 10. pants, skatīts kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas dalībvalsts tiesai, uz kuru attiecas decentralizētā tirdzniecības atļaujas procedūra un kurā atsauces zāļu tirdzniecības atļaujas turētājs ir cēlis prasību par lēmumu par ģenērisku zāļu tirdzniecības atļauju šajā dalībvalstī, ko pieņēmusi tās kompetentā iestāde, ir kompetence kontrolēt, kad ir noteikts atsauces zāļu datu aizsardzības perioda sākšanās brīdis. Savukārt šai tiesai nav kompetences pārbaudīt, vai atsauces zāļu sākotnējā tirdzniecības atļauja, kas piešķirta citā dalībvalstī, ir piešķirta saskaņā ar šo direktīvu.

      (1)  OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta T-202/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. martā – Bruel/Komisija

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/45

         Prasība, kas celta 2018. gada 23. martā – Bruel/Komisija
   (Lieta T-202/18)
   (2018/C 166/57)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Damien Bruel (Parīze, Francija) (pārstāvis: H. Hansen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to:

               —

               atcelt 2018. gada 18. janvāra Lēmumu “Ģenerālsekretāra lēmums saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 īstenošanas kārtības 4. pantu” sakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 4. panta, 6. un 9. panta, Hartas 47. panta, Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta, vispārējā pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa pārkāpumu un pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi;

         katrā ziņā:

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               ļaut prasītājam izmantot visas pārējās tiesības, prasījumus, pamatus un prasības.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) 4. un 9. pants.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 6. pants.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts vispārējais pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pants.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkts, samērīguma princips un neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.


201805250691897372018/C 200/532212017TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180424414111Lieta T-221/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. aprīļa spriedums – Mémora Servicios Funerarios/EUIPO – Chatenoud (“MEMORAME”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MEMORAME” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “mémora” un agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “MÉMORA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Preču un pakalpojumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2002018LV4110120180424LV0053411411Vispārējās tiesas 2018. gada 24. aprīļa spriedums – Mémora Servicios Funerarios/EUIPO – Chatenoud (“MEMORAME”)
   (Lieta T-221/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MEMORAME” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “mémora” un agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “MÉMORA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Preču un pakalpojumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))”2018/C 200/53Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mémora Servicios Funerarios SLU (Saragosa, Spānija) (pārstāvji: C. Marí Aguilar un J. Gallego Jiménez, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Georges Chatenoud (Tivjē, Francija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 10. februāra lēmumu lietā R 1308/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Mémora Servicios Funerarios un G. Chatenoud.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Mémora Servicios Funerarios SLU atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 239, 24.7.2017.


201805250031897132018/C 200/021912016CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL201804102211Lieta C-191/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 10. aprīļa spriedums (Landgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Romano Pisciotti/Vācijas Federatīvā Republika (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Savienības pilsonība — LESD 18. un 21. pants — Dalībvalsts pilsoņa, kurš ir izmantojis savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, izdošana Amerikas Savienotajām Valstīm — Eiropas Savienības un šīs trešās valsts nolīgums par izdošanu — Savienības tiesību piemērošanas joma — Izdošanas aizliegums, kas tiek piemērots tikai attiecīgās valsts pilsoņiem — Brīvas pārvietošanās ierobežojums — Attaisnojums, kas balstīts uz nesodāmības novēršanu — Samērīgums — Savienības pilsoņa izcelsmes dalībvalsts informēšana)
 ---documentbreak--- C2002018LV210120180410LV00022121Tiesas (virspalāta) 2018. gada 10. aprīļa spriedums (Landgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Romano Pisciotti/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-191/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Savienības pilsonība — LESD 18. un 21. pants — Dalībvalsts pilsoņa, kurš ir izmantojis savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, izdošana Amerikas Savienotajām Valstīm — Eiropas Savienības un šīs trešās valsts nolīgums par izdošanu — Savienības tiesību piemērošanas joma — Izdošanas aizliegums, kas tiek piemērots tikai attiecīgās valsts pilsoņiem — Brīvas pārvietošanās ierobežojums — Attaisnojums, kas balstīts uz nesodāmības novēršanu — Samērīgums — Savienības pilsoņa izcelsmes dalībvalsts informēšana)”2018/C 200/02Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Romano Pisciotti

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā gadījumā kā pamatlietā aplūkotais, kurā Savienības pilsonis, uz ko attiecās lūgums par izdošanu Amerikas Savienotajām Valstīm, šā lūguma iespējamas izpildes nolūkos ir ticis apcietināts dalībvalstī, kura nav viņa pilsonības dalībvalsts, šā pilsoņa situācija ietilpst Savienības tiesību piemērošanas jomā, ciktāl minētais pilsonis ir īstenojis savas tiesības brīvi pārvietoties Eiropas Savienībā un minētais izdošanas lūgums ir ticis izsniegts 2003. gada 25. jūnija Nolīguma par izdošanu starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm ietvaros.

            2)

            Tādā gadījumā kā pamatlietā aplūkotais, kurā Savienības pilsonis, uz ko attiecās lūgums par izdošanu Amerikas Savienotajām Valstīm atbilstoši 2003. gada 25. jūnija Nolīgumam par izdošanu starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm, šā lūguma iespējamas izpildes nolūkos ir ticis apcietināts dalībvalstī, kura nav viņa pilsonības dalībvalsts, LESD 18. un 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tas, ka lūguma saņēmēja dalībvalsts uz konstitucionālo tiesību normas pamata nošķir savus pilsoņus un citu dalībvalstu pilsoņus un atļauj pēdējo minēto pilsoņu izdošanu, kaut arī tā neatļauj savu pilsoņu izdošanu, ja tā iepriekš tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kuras pilsonis ir attiecīgā persona, ir sniegusi iespēju viņu pieprasīt uz Eiropas apcietināšanas ordera pamata un šī dalībvalsts šajā ziņā nav veikusi nekādus pasākumus.

      (
         1
      )	OV C 270, 25.7.2016.


201805250191897592018/C 200/146452016CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180419121211Lieta C-645/16: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 19. aprīļa spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL/Demeures terre et tradition SARL (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji — Direktīva 86/653/EEK — Tirdzniecības pārstāvja tiesības saņemt atlīdzību vai kaitējuma atlīdzību pēc tirdzniecības pārstāvja līguma izbeigšanās — 17. pants — Tiesību uz atlīdzību izslēgšana līguma izbeigšanas gadījumā līgumā noteiktajā pārbaudes laikā)
 ---documentbreak--- C2002018LV1210120180419LV0014121121Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 19. aprīļa spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL/Demeures terre et tradition SARL

   (Lieta C-645/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji — Direktīva 86/653/EEK — Tirdzniecības pārstāvja tiesības saņemt atlīdzību vai kaitējuma atlīdzību pēc tirdzniecības pārstāvja līguma izbeigšanās — 17. pants — Tiesību uz atlīdzību izslēgšana līguma izbeigšanas gadījumā līgumā noteiktajā pārbaudes laikā)”2018/C 200/14Tiesvedības valoda – franču
      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Conseils et mise en relations (CMR) SARL

      Atbildētāja: Demeures terre et tradition SARL

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīvas 86/653/EEK (1986. gada 18. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šā panta 2. un 3. punktā paredzētais atlīdzinājuma un kompensēšanas mehānisms tirdzniecības pārstāvja līguma izbeigšanas gadījumā ir piemērojams, ja šis līgums tiek izbeigts šajā līgumā noteiktajā pārbaudes laikā.
   (
         1
      )	OV C 70, 6.3.2017.


201805250271897472018/C 200/032582016CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL201804123311Lieta C-258/16: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 12. aprīļa spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gaisa transports — Monreālas konvencija — 31. pants — Gaisa pārvadātāju atbildība par reģistrēto bagāžu — Gaisa pārvadātājam adresētās rakstveida sūdzības formas un satura prasības — Sūdzība, kas iesniegta elektroniski un reģistrēta gaisa pārvadātāja informācijas sistēmā — Sūdzība, ko bagāžas saņēmēja vārdā iesniedzis gaisa pārvadātāja darbinieks)
 ---documentbreak--- C2002018LV310120180412LV00033131Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 12. aprīļa spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

   (Lieta C-258/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gaisa transports — Monreālas konvencija — 31. pants — Gaisa pārvadātāju atbildība par reģistrēto bagāžu — Gaisa pārvadātājam adresētās rakstveida sūdzības formas un satura prasības — Sūdzība, kas iesniegta elektroniski un reģistrēta gaisa pārvadātāja informācijas sistēmā — Sūdzība, ko bagāžas saņēmēja vārdā iesniedzis gaisa pārvadātāja darbinieks)”2018/C 200/03Tiesvedības valoda – somu
      Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finnair Oyj

      Atbildētāja: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju, kas noslēgta Monreālā 1999. gada 28. maijā un Eiropas Kopienas vārdā apstiprināta ar Padomes 2001. gada 5. aprīļa Lēmumu 2001/539/EK, 31. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši šī panta 3. punktam sūdzība ir jāiesniedz rakstveidā minētā panta 2. punktā noteiktajos termiņos, jo pretējā gadījumā jebkādas prasības pret pārvadātāju nav pieņemamas.

            2)

            Tāda sūdzība kā pamatlietā, kas reģistrēta gaisa pārvadātāja informācijas sistēmā, atbilst Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju, kas noslēgta Monreālā 1999. gada 28. maijā, 31. panta 3. punktā izvirzītajai prasībai par rakstveida formu.

            3)

            Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju, kas noslēgta Monreālā 1999. gada 28. maijā, 31. panta 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā, ja prasība par rakstveida formu ir atzīstama par izpildītu, ja gaisa pārvadātāja darbinieks ar pasažiera ziņu paziņojumu par bojājumu noformē rakstiski – vai nu uz papīra, vai elektroniskā veidā, ievadot to šī pārvadātāja informācijas sistēmā, – ja pasažieris līdz šīs konvencijas 31. panta 2. punktā paredzētā termiņa beigām var pārliecināties par rakstveidā sastādītās un informācijas sistēmā ievadītās sūdzības teksta pareizību un vajadzības gadījumā to grozīt, papildināt vai aizstāt.

            4)

            Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju, kas noslēgta Monreālā 1999. gada 28. maijā, 31. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā sūdzībai nav izvirzītas vēl arī citas materiāltiesiskas prasības papildus tai, ka par radītajiem zaudējumiem ir jāpaziņo pārvadātājam.

      (
         1
      )	OV C 260, 18.7.2016.


201805250511897052018/C 200/402882016TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180426323322Lieta T-288/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 26. aprīļa spriedums – Convivo/EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (“M’Cooky”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “M’Cooky” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “MR.COOK” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Sajaukšanas iespēja)
 ---documentbreak--- C2002018LV3220120180426LV0040322332Vispārējās tiesas 2018. gada 26. aprīļa spriedums – Convivo/EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (“M’Cooky”)
   (Lieta T-288/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “M’Cooky” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “MR.COOK” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Sajaukšanas iespēja)”2018/C 200/40Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Convivo GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvis: C. Düchs, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Porcesadora Nacional de Alimentos C.A. Pronaca (Quito, Ekvadora)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 7. marta lēmumu lietā R 1039/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Porcesadora Nacional de Alimentos C. A. Pronaca un Convivo.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Convivo GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 260, 18.7.2016.


201805250181897442018/C 200/1582017CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180412121322Lieta C-8/17: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 12. aprīļa spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA/Flexipiso – Pavimentos SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 63., 167., 168., 178. – 180., 182. un 219. pants — Nodokļu neitralitātes princips — Tiesības uz PVN atskaitīšanu — Valsts tiesību aktos paredzēts termiņš šo tiesību izmantošanai — Tāda papildu PVN atskaitīšana, kas samaksāts valstij un par kuru tikuši iesniegti dokumenti, ar kuriem pēc nodokļa uzrēķina koriģēti sākotnējie rēķini — Termiņa sākuma datums)
 ---documentbreak--- C2002018LV1220120180412LV0015122132Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 12. aprīļa spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA/Flexipiso – Pavimentos SA

   (Lieta C-8/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 63., 167., 168., 178. – 180., 182. un 219. pants — Nodokļu neitralitātes princips — Tiesības uz PVN atskaitīšanu — Valsts tiesību aktos paredzēts termiņš šo tiesību izmantošanai — Tāda papildu PVN atskaitīšana, kas samaksāts valstij un par kuru tikuši iesniegti dokumenti, ar kuriem pēc nodokļa uzrēķina koriģēti sākotnējie rēķini — Termiņa sākuma datums)”2018/C 200/15Tiesvedības valoda – portugāļu
      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal de Justiça

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Biosafe – Indústria de Reciclagens SA

      Atbildētāja: Flexipiso – Pavimentos SA

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 63., 167., 168., 178.–180., 182. un 219. pants un nodokļu neitralitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tādos apstākļos, kādi ir aplūkoti pamatlietā, kurā nodokļa uzrēķina rezultātā valstij tika samaksāts papildu PVN un par kuru vairākus gadus pēc attiecīgo preču piegādes tika iesniegti sākotnējā rēķina labojumi, tiesības atskaitīt PVN tiek atteiktas, pamatojoties uz to, ka šajā tiesiskajā regulējumā paredzētais termiņš šo tiesību izmantošanai ir sācies šo sākotnējo rēķinu izdošanas datumā un jau ir beidzies.
   (
         1
      )	OV C 95, 27.3.2017.


201805250071897482018/C 200/043162016CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL201804174521Apvienotās lietas C-316/16 un C-424/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 17. aprīļa spriedums (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija), Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – B/Land Baden-Württemberg (C-316/16), Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero (C-424/16) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības pilsonība — Tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā — Direktīva 2004/38/EK — 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts — Pastiprināta aizsardzība pret izraidīšanu — Nosacījumi — Pastāvīgās uzturēšanās tiesības — Uzturēšanās uzņēmējā dalībvalstī iepriekšējos desmit gadus pirms lēmuma par izraidīšanu no attiecīgās dalībvalsts teritorijas — Brīvības atņemšanas laikposms — Sekas attiecībā uz desmit gadus ilgās uzturēšanās nepārtrauktību — Saistība ar vispārējo novērtējumu par integrācijas saikni — Brīdis, kad tiek veikts minētais novērtējums, un kritēriji, kas jāņem vērā, veicot šo novērtējumu)
 ---documentbreak--- C2002018LV410120180417LV00044152Tiesas (virspalāta) 2018. gada 17. aprīļa spriedums (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija), Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – B/Land Baden-Württemberg (C-316/16), Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero (C-424/16)
   (Apvienotās lietas C-316/16 un C-424/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības pilsonība — Tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā — Direktīva 2004/38/EK — 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts — Pastiprināta aizsardzība pret izraidīšanu — Nosacījumi — Pastāvīgās uzturēšanās tiesības — Uzturēšanās uzņēmējā dalībvalstī iepriekšējos desmit gadus pirms lēmuma par izraidīšanu no attiecīgās dalībvalsts teritorijas — Brīvības atņemšanas laikposms — Sekas attiecībā uz desmit gadus ilgās uzturēšanās nepārtrauktību — Saistība ar vispārējo novērtējumu par integrācijas saikni — Brīdis, kad tiek veikts minētais novērtējums, un kritēriji, kas jāņem vērā, veicot šo novērtējumu)”2018/C 200/04Tiesvedības valodas – vācu un angļu
      Iesniedzējtiesas

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: B (C-316/16), Secretary of State for the Home Department (C-424/16)

      Atbildētāji: Land Baden-Württemberg (C-316/16), Franco Vomero (C-424/16)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētajā normā paredzētās aizsardzības pret izraidīšanu no teritorijas saņemšanai ir izvirzīts nosacījums, ka ieinteresētajai personai ir pastāvīgās uzturēšanās tiesības šīs direktīvas 16. panta un 28. panta 2. punkta izpratnē.

            2)

            Direktīvas 2004/38 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja Savienības pilsonis izcieš brīvības atņemšanas sodu un attiecībā uz viņu tiek pieņemts lēmums par izraidīšanu, nosacījums, ka viņš ir “uzturējies uzņēmējā dalībvalstī iepriekšējos desmit gadus”, kurš ir paredzēts šajā tiesību normā, var būt izpildīts, ja vispārējais novērtējums par ieinteresētās personas situāciju, ņemot vērā visus atbilstīgos aspektus, liek uzskatīt, ka, neraugoties uz minēto brīvības atņemšanu, integrācijas saiknes, kas ieinteresēto personu vieno ar uzņemošo dalībvalsti, nav tikušas pārrautas. Šo aspektu vidū ir tas, cik spēcīgas ir integrācijas saiknes, kas izveidotas ar uzņemošo dalībvalsti, pirms ieinteresētajai personai ir piemērota brīvības atņemšana, tā noziedzīgā nodarījuma raksturs, kas ir pamatā attiecīgajam brīvības atņemšanas laikposmam, un apstākļi, kādos šis noziedzīgais nodarījums ir izdarīts, kā arī ieinteresētās personas uzvedība brīvības atņemšanas laikposmā.

            3)

            Direktīvas 2004/38 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, vai persona atbilst nosacījumam, ka tā “ir uzturējusies uzņēmējā dalībvalstī iepriekšējos desmit gadus”, minētās normas izpratnē, ir jānovērtē dienā, kad tiek pieņemts sākotnējais lēmums par izraidīšanu.

      (
         1
      )	OV C 343, 19.9.2016.

      OV C 350, 26.9.2016.


201805250141897552018/C 200/16132017CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180412131311Lieta C-13/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 12. aprīļa spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, iepriekš Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Kosmētikas līdzekļi — Regula (EK) Nr. 1223/2009 — 10. panta 2. punkts — Kosmētikas līdzekļa drošuma novērtēšana — Šī vērtētāja kvalifikācija — Apmācību līdzvērtīguma atzīšana — Farmācijai, toksikoloģijai vai medicīnai līdzīgas zinātnes nozares — Dalībvalstu rīcības brīvība)
 ---documentbreak--- C2002018LV1310120180412LV0016131131Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 12. aprīļa spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, iepriekš Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique

   (Lieta C-13/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Kosmētikas līdzekļi — Regula (EK) Nr. 1223/2009 — 10. panta 2. punkts — Kosmētikas līdzekļa drošuma novērtēšana — Šī vērtētāja kvalifikācija — Apmācību līdzvērtīguma atzīšana — Farmācijai, toksikoloģijai vai medicīnai līdzīgas zinātnes nozares — Dalībvalstu rīcības brīvība)”2018/C 200/16Tiesvedības valoda – franču
      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Fédération des entreprises de la beauté

      Atbildētāji: Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, iepriekš Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1223/2009 (2009. gada 30. novembris) par kosmētikas līdzekļiem 10. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā normā paredzētā izglītības līdzvērtīguma atzīšana var attiekties uz izglītību, kas nav trešajās valstīs iegūta izglītība.

            2)

            Regulas Nr. 1223/2009 10. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to katrai dalībvalstij tiek piešķirta kompetence noteikt, kuras nozares ir “līdzīgas” farmācijai, toksikoloģijai vai medicīnai, kā arī šīs regulas prasībām atbilstošus kvalifikācijas līmeņus, taču tām ir jāievēro minētās regulas mērķi, it īpaši mērķis nodrošināt, lai kosmētikas līdzekļu novērtētājam būtu kvalifikācija, kas ļauj nodrošināt augstu cilvēka veselības aizsardzības līmeni.

      (
         1
      )	OV C 95, 27.3.2017.


title: Lieta C-124/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 15. februārī Red Bull GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 30. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-101/15 un T-102/15 Red Bull GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
201805250161897562018/C 200/271242018CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180215212221Lieta C-124/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 15. februārīRed Bull GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 30. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-101/15 un T-102/15 Red Bull GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
 ---documentbreak--- C2002018LV2110120180215LV0027211222Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 15. februārīRed Bull GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 30. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-101/15 un T-102/15 Red Bull GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-124/18 P)2018/C 200/27Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Red Bull GmbH (pārstāvji: A. Renck, advokāts, S. Petivlasova, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Marques, Optimum Mark sp. z o.o.

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

            —

            atcelt pārsūdzēto 2017. gada 30. novembra nolēmumu apvienotajās lietās T-101/15 un T-102/15,

            —

            atcelt atbildētāja Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 2. decembra lēmumus lietās R 2037/2013-1 un R 2036/2013-1 un

            —

            piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējās tiesas sniegtā Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi (
         1
      ) 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 4. panta interpretācija krāsu kombināciju preču zīmju kontekstā esot pretrunā vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principiem. Vispārējā tiesa esot nepienācīgi noteikusi jaunu un nesamērīgu prasību attiecībā uz krāsu kombināciju preču zīmju grafisko attēlojumu, pamatojoties uz kļūdainu premisu, ka šādas preču zīmes pēc sava rakstura ir mazāk konkrētas. Pirmkārt, šai premisai neesot nekāda tiesiskā pamata, tā neatbilstot nevienam no tiesību aktos noteiktajiem mērķiem un tās sekas ir tādas, ka krāsu kombināciju preču zīmes tiek nelikumīgi un nesamērīgi diskriminētas salīdzinājumā ar visiem pārējiem preču zīmju veidiem, piemēram, vienas krāsas preču zīmēm, vārdiskām preču zīmēm, grafiskām preču zīmēm un citām. Otrkārt, pārsūdzētajā nolēmumā noteiktie kritēriji esot pretrunā tādu preču zīmju iedabai, ko veido krāsu kombinācija pati par sevi un kas – kā skaidri atzinusi Tiesa lietā Libertel (
         2
      ) – nav telpiski norobežotas. Ar pārsūdzēto nolēmumu preču zīmes, ko veido krāsu kombinācija pati par sevi, faktiski tiek ierobežotas tādējādi, ka tās var būt tikai krāsainas grafiskas preču zīmes, pozīcijas preču zīmes vai ornamenta preču zīmes. Treškārt, pārsūdzētā nolēmuma potenciālās sekas esot tādas, ka vairāk nekā 85 % no atbildētāja reģistrā esošajām krāsu kombināciju preču zīmēm, kas atbilst apstrīdēto preču zīmju veidam, būtu spēkā neesošas.
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 4. pantu, nepareizi un nepieļaujami interpretējot spriedumu lietā Heidelberger Bauchemie (
         3
      ), ciktāl tā esot noteikusi trīs kumulatīvas prasības attiecībā uz krāsu kombināciju preču zīmju grafisku attēlojumu, proti: i) precīzi attiecīgo krāsu toņi; ii) attiecīgo krāsu proporcijas un iii) krāsu telpiskais izkārtojums. Minētās prasības neesot bijušas būtiskas šī nolēmuma mērķiem, un tām esot nesamērīgi negatīvas sekas tikai attiecībā uz preču zīmju vai apzīmējumu kategoriju vai klasi, kas sastāv no apzīmējumiem, kurus veido krāsu kombinācija vai krāsa pati par sevi. Vēl jo vairāk, trešā – pirmo reizi ieviesta – kumulatīvā prasība it kā esot attaisnota ar apgalvoto “ierobežoto krāsām raksturīgo spēju izteikt konkrētu nozīmi”. Taču pēdējais minētais aspekts līdz šim esot bijis aplūkots saistībā ar atšķirtspēju, veicot pārbaudi par preču zīmes reģistrējamību, nevis kā grafiskajam attēlojumam izvirzīta prasība, kas nozīmējot, ka tas no paša sākuma izraisa reģistrācijas spēkā neesamību, neļaujot pierādīt iegūto atšķirtspēju vai citādi izlabot situāciju. Ar pārsūdzēto nolēmumu tāpat esot pārkāpts Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 4. pants, prasot sniegt “skaidru” aprakstu attiecībā uz aplūkojamo preču zīmju veidu un prettiesiski sašaurinot šādu preču zīmju faktisko definīciju tādējādi, ka tā attiecas tikai uz preču zīmēm, kurām ir viens telpiskais (citiem vārdiem sakot, grafiskais) izkārtojums, kas atbilst paredzētajam turpmākajam faktiskajam preču zīmes lietojumam.
   Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, savā nolēmumā neizvērtējot un neņemot vērā to, ka pirmā apstrīdētā preču zīme tika pieteikta pirms sprieduma lietā Heidelberger Bauchemie, un tādējādi neievērojot to principu potenciālu piemērošanu, kurus Tiesa noteikusi spriedumos Lambretta (
         4
      ) un Cactus (
         5
      ). Tāpat tā esot pārkāpusi šo principu, neveicot visaptverošo vērtējumu attiecībā uz pieļaujamiem un uzticamiem avotiem, piemērojamajām tiesību normām un noteikumiem, Eiropas Savienības judikatūru un atbildētāja pamatnostādnēm, lai noteiktu, vai visi apstākļi, kuriem ir nozīme šajā lietā, kopā var pamatot konstatējumu, ka atbildētājs ir devis apelācijas sūdzības iesniedzējai konkrētus, beznosacījuma un saskaņotus solījumus, uz kuriem apelācijas sūdzības iesniedzēja paļāvās, izpildot tajos ietvertos noteikumus, kā rezultātā apelācijas sūdzības iesniedzējai esot radusies atbilstoša tiesiskā paļāvība.
   Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi samērīguma principu, neapsverot, cik nesamērīgi būtu atzīt par spēkā neesošām abas apstrīdētās preču zīmes, ņemot vērā šīs lietas ārkārtas apstākļus. It īpaši Vispārējā tiesa neesot konstatējusi, ka konkrētības, skaidrības un tiesiskās noteiktības mērķi varētu tikt likumīgi sasniegti, ja apelācijas sūdzības iesniedzēja tiktu aicināta un tai tiktu atļauts sniegt skaidrāku abu preču zīmju aprakstu tā, lai to reģistrācija varētu palikt spēkā, nevis atzīstot abas reģistrācijas par spēkā neesošām.
   Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi savu reglamentu, nepareizi piemērojot Reglamenta 134. panta 1. punktu un piespriežot apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. Šīs lietas ārkārtas apstākļi un taisnīguma princips prasot, lai saskaņā ar Reglamenta 135. panta 1. punktu apelācijas sūdzības iesniedzējai netiktu piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus (un lai atbildētājam tiktu piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus).
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).
   (
         2
      )	Spriedums, 2003. gada 6. maijs, Libertel, C-104/01, EU:C:2003:244.
   (
         3
      )	Spriedums, 2004. gada 24. jūnijs, Heidelberger Bauchemie, C-49/02, EU:C:2004:384.
   (
         4
      )	Spriedums, 2017. gada 16. februāris, Brandconcern BV/EUIPO un Scooters India (“Lambretta”), C-577/14 P, EU:C:2017:122.
   (
         5
      )	Spriedums, 2017. gada 11. oktobris, EUIPO/Cactus SA (“Cactus”), C-501/15 P, EU:C:2017:750.


201805250101897532018/C 200/053202016CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL201804105511Lieta C-320/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 10. aprīļa spriedums (Tribunal de grande instance de Lille (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Uber France SAS (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumi transporta jomā — Direktīva 2006/123/EK — Pakalpojumi iekšējā tirgū — Direktīva 98/34/EK — Informācijas sabiedrības pakalpojumi — Informācijas sabiedrības pakalpojumiem piemērojamie noteikumi — Jēdziens — Starpniecības pakalpojums, kas ar viedtālruņa lietotnes palīdzību ļauj par samaksu savienot neprofesionālus autovadītājus, kuri izmanto savu transportlīdzekli, ar personām, kuras vēlas pārvietoties pilsētā — Kriminālsods)
 ---documentbreak--- C2002018LV510120180410LV00055151Tiesas (virspalāta) 2018. gada 10. aprīļa spriedums (Tribunal de grande instance de Lille (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Uber France SAS

   (Lieta C-320/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumi transporta jomā — Direktīva 2006/123/EK — Pakalpojumi iekšējā tirgū — Direktīva 98/34/EK — Informācijas sabiedrības pakalpojumi — Informācijas sabiedrības pakalpojumiem piemērojamie noteikumi — Jēdziens — Starpniecības pakalpojums, kas ar viedtālruņa lietotnes palīdzību ļauj par samaksu savienot neprofesionālus autovadītājus, kuri izmanto savu transportlīdzekli, ar personām, kuras vēlas pārvietoties pilsētā — Kriminālsods)”2018/C 200/05Tiesvedības valoda – franču
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Lille

      Lietas dalībnieks pamata kriminālprocesā

      Uber France SAS

      piedaloties: Nabil Bensalem

      Rezolutīvā daļa

   1. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/34/EK (1998. gada 22. jūnijs), kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/48/EK (1998. gada 20. jūlijs), un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū 2. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts kriminālsods par tādas klientu sakaru nodibināšanas sistēmas organizēšanu ar personām, kas bez attiecīgas atļaujas par samaksu sniedz pasažieru pārvadājumu ar autotransportu pakalpojumus ar transportlīdzekļiem, kam ir mazāk par desmit vietām, attiecas uz “pakalpojumu pārvadājumu jomā”, ciktāl tas tiek piemērots starpniecības pakalpojumam, kas tiek sniegts ar viedtālruņa lietotnes palīdzību un kas ir tāda vispārējā pakalpojuma neatņemama sastāvdaļa, kura galvenais elements ir pārvadājumu pakalpojums. Šāds pakalpojums ir izslēgts no šo direktīvu piemērošanas jomas.
   (
         1
      )	OV C 296, 16.8.2016.