title: Lieta C-521/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 30. septembra spriedumu lietā T-174/05 Elf Aquitaine /Komisija 2009. gada 15. decembrī iesniegusi Elf Aquitaine SA

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 30. septembra spriedumu lietā T-174/05 Elf Aquitaine/Komisija 2009. gada 15. decembrī iesniegusi Elf Aquitaine SA

   (Lieta C-521/09 P)
   2010/C 37/35
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Elf Aquitaine SA (pārstāvji — E. Morgan de Rivery un S. Thibault-Liger, avocats)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               primāri:

                           —

                           pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību 256. pantu un 3. protokola par Eiropas Savienības Tiesas statūtiem 56. pantu, pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedumu lietā T-174/05 Elf Aquitaine SA/Eiropas Kopienu Komisija;

                           —

                           apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

                           —

                           tādējādi atcelt Komisijas 2005. gada 19. janvāra Lēmuma C (2004) 4876, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/E-1/37.773 — AMCA) 1. panta d) apakšpunktu, 2. panta c) apakšpunktu, 3. pantu un 4. panta 9. punktu;

               —

               pakārtoti, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību 261. pantu, tiesas neierobežotas kontroles ietvaros atcelt vai samazināt Arkema SA un Elf Aquitaine kopā vai solidāri piespriesto, iepriekš minētā Komisijas lēmuma 2. panta c) apakšpunktā minēto, naudas sodu EUR 45 miljonu apmērā pamatojuma un argumentu Pirmās instances tiesas spriedumā lietā T-174/05 neesamības dēļ, kā tas turpinājumā minēts sešos šīs apelācijas sūdzības pamatos;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tos, kas Elf Auiqtaine radušies tiesvedībā Pirmās instances tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības atbalstam apelācijas sūdzības iesniedzēja min sešus pamatus.
   Ar savu pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka, neņemdama vērā visas Līguma par Eiropas Savienību 101. panta [iepriekš — EKL 81. pants] sankciju represīvās sekas, Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. It īpaši tā Pirmās instances tiesai pārmet, ka, noteikdama apelācijas sūdzības iesniedzējai atbildību par tās filiāles izdarīto pārkāpumu, Pirmās instances tiesa tai nav piemērojusi nevainīguma prezumpcijas principu un soda individualizēšanas principu, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzējas sniegtā informācija tieši pretēji ir pierādījums, ka tā personīgi nekādu pārkāpumu nav izdarījusi un ka pārkāpuma izdarīšanas laikā tā pat par to neko nav zinājusi.
   Ar savu otro pamatu Elf Aquitaine atsaucas uz tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, kas izriet no kļūdainas taisnīguma un sacīkstes principa interpretācijas. Pārsūdzētajā spriedumā Pirmās instances tiesa faktiski uzskatīja, ka aplūkojamā gadījumā sacīkstes princips esot ievērots, jo apelācijas sūdzības iesniedzēja bija spējīga pienācīgi iepazīties ar tās nostāju administratīvās procedūras laikā un ka pirmo reizi tā pret viņai izvirzītajiem iebildumiem tika informēta paziņojumā par iebildumiem. Apelācijas sūdzības iesniedzējas skatījumā šī interpretācija esot kļūdaina, jo ar to tiek noliegta vajadzība ievērot tās tiesības uz aizstāvību, jau sākot ar iepriekšējas izmeklēšanas stadiju, kā arī netiek ievērota vajadzība Komisijai šādu izmeklēšanu objektīvi veikt — vai tas būtu labvēlīgi, vai nelabvēlīgi — saistībā ar personu, kas, iespējams, izdarījusi pārkāpumu.
   Ar savu trešo pamato apelācijas sūdzības iesniedzēja Pirmās instances tiesai pārmet, ka tā esot pieļāvusi vairākas kļūdas saistībā ar pienākumu norādīt pamatojumu. Šis kļūdas attiecas gan uz Komisijai pieprasītā pamatojuma satura vērtējumu un tā intensitāti, gan uz paša apstrīdētā sprieduma saturu, kurā atrodami pretrunīgi apgalvojumi.
   Ar savu ceturto pamatu Elf Aquitaine norāda uz Līguma par Eiropas Savienību 263. panta [iepriekš — EKL 230. pants] pārkāpumu, jo Pirmās instances tiesa, ar savu vērtējumu par iespējamību vainot mātes sabiedrību par meitas sabiedrības izdarīto pārkāpumu aizstādama Komisijas lēmumā atrodamo nepilnīgo un pieticīgo vērtējumu, esot pārkāpusi likumības pārbaudes robežas.
   Ar savu piekto pamatu, kam ir četras daļas, apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzas, ka Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā noteikumus, saskaņā ar kuriem mātes sabiedrība tiek vainota par meitas sabiedrības veiktu, konkurenci deformējošu darbību. Neapstiprinot, ka mātes sabiedrība ir atbildīga par meitas sabiedrības rīcību, Pirmās instances tiesai faktiski bija jāizvērtē, vai Komisija ir pierādījusi konkrētu apelācijas sūdzības iesniedzējas iejaukšanos savas meitas sabiedrības vadībā.
   Ar savu sesto un pēdējo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja, visbeidzot, pakārtoti min, ka ja Pirmās instances tiesas pieļauto kļūdu un pārkāpumu rezultātā Komisijas lēmums netiks atcelts, tad tām vismaz būtu jābūt pamatam, lai Tiesa atceltu vai samazinātu naudas sodu, kas tām piespriests kopīgi un solidāri.


title: Lieta C-411/06: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 8. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 1013/2006 — Atkritumu pārvadājumi — Juridiskā pamata izvēle — EKL 133. pants un 175. panta 1. punkts)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/8

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 8. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (lieta C-411/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 1013/2006 - Atkritumu pārvadājumi - Juridiskā pamata izvēle - EKL 133. pants un 175. panta 1. punkts)
   2009/C 267/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Valero Hordana [G. Valero Jordana], M. Hutunens [M. Huttunen] un M. Konstantinidis [M. Konstantinidis])

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji — I. Anagnostopulu [I. Anagnostopoulou] un U. Rēslains [U. Rösslein]), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Mūrs [M. Moore] un K. Mihūla [K. Michoel])

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — Ž. De Bergess [G. de Bergues], A. Adams [A. Adam] un Ž. Lebrā [G. Le Bras]), Austrijas Republika (pārstāvis — E. Rīdls [E. Riedl]), Lielbritānijas un Zieneļīrijas apvienotā Karaliste (pārstāvji — E. Dženkinsone [E. Jenkinson], E. O’Nīla [E. O’Neil] un S. Behzadi-Spensere [S. Behzadi-Spencer], pārstāves, kurām palīdz A. Dešvuds [A. Dashwood], barrister)

      Priekšmets

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem (OV L 190, 1. lpp.) atcelšana — Juridiskā pamata izvēle — Tiesību akts ar divējādu mērķi vai dubultu saturu, kādēļ ir jāapvieno juridiskie pamati (EKL 175. panta 1. punkts un EKL 133. pants)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika, Austrijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 294, 02.12.2006.


title: Lieta C-220/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/16

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-220/08)
   (2008/C 183/31)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Condou-Durande)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK (1) par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, prasības, vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Grieķijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 38. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/83 transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 10. oktobrī.

      (1)  OV L 304, 30.09.2004., 12. lpp.


title: Lieta T-273/09: Prasība, kas celta 2009. gada 10. jūlijā — Associazione 'Giùlemanidallajuve /Komisija

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/4

         Prasība, kas celta 2009. gada 10. jūlijā — Associazione 'Giùlemanidallajuve/Komisija
   (lieta T-273/09)
   2009/C 244/06
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Associazione “Giùlemanidallajuve”, Cerignola (Itālija) (pārstāvji — L. Misson, G. Ernes un A. Pel, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt šai prasībai pievienoto apstrīdēto Eiropas Komisijas lēmumu, kas pieņemts 2009. gada 12. maijā;

               —

               uzdot Eiropas Komisijai uzsākt izmeklēšanu, lai konstatētu FIGC, CONI, UEFA un FIFA pieļautos EK līguma 81. un 82. panta pārkāpumus ar mērķi:

                           —

                           atcelt regulas, kas ir pretrunā ar EK līguma 81. un 82. pantu, un sodus, ko FIGC, CONI un UEFA ir uzlikušas Turīnas Juventus FC S.p.A.;

                           —

                           uzdot FIGC, CONI, UEFA un FIFA izmaksāt atlīdzību, kas līdzvērtīga kaitējumam, kāds reāli tika nodarīts Asociācijai sakarā ar to, ka šie uzņēmi un uzņēmumu apvienības ir pārkāpušas Līguma 81. un 82. pantu;

                           —

                           uzlikt atbilstošus sodus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 12. maija Lēmumu C (2009) 3916, ar kuru Komisija noraidīja juridiski pamatotu interešu un Kopienas interešu neesamības dēļ prasītājas sūdzību par Federazione Italiano Gioco Calcio (turpmāk tekstā — “FIGC”), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (turpmāk tekstā — “CONI”), Union des associations européennes de football (turpmāk tekstā — “UEFA”) un Fédération Internationale de Football Association (turpmāk tekstā — “FIFA”) iespējamo EKL 81. un 82. panta pārkāpumu sakarā ar disciplinārajiem pasākumiem, kas tika piemēroti Turīnas Juventus Football Club S.p.A. (turpmāk tekstā — “Juventus”).
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza vairākus argumentus, kas saistīti ar:

               —

               Komisija nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu un savu uzdevumu ieviest un īstenot konkurences politiku, jo nav ņēmusi vērā faktiskos un tiesiskos apstākļus, kas izklāstīti prasītājas sūdzībā, saskaņā ar kuru FIGC, CONI, UEFA un FIFA lēmumi pazemināt Juventus Itālijas B sērijas futbola čempionātā un aizliegt tam piedalīties Čempionu līgā ir pretrunā ar EKL 81. un 82. pantu;

               —

               ir pārkāpts EKL 81. pants, jo FIGC, CONI, UEFA un FIFA pieņemtie lēmumi ir jāuzskata par uzņēmumu apvienību lēmumiem, kas nebija tikai ar sportu saistīti lēmumi un kuri ierobežoja konkurenci visā kopējā tirgū, ciktāl tie, esot vērsti pret Juventus, negatīvi ietekmēja preču un pakalpojumu pircēju intereses futbola tirgū un kopējā tirgus konkurences struktūru;

               —

                  FIGC, CONI, UEFA un FIFA ir ļaunprātīgi izmantojuši savu dominējošo stāvokli, pārkāpjot EKL 82. pantu, jo tie pieņēma diskriminējošus, nesamērīgus un Juventus tiesības uz aizstāvību aizskarošus lēmumus.


title: Lieta C-307/06: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 21. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/23

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 21. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-307/06) (1)

   (2008/C 79/40)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta C-353/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. jūnijā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) — Jürgen Hein , Hjördis Hein / Condor Flugdienst GmbH

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. jūnijā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) — Jürgen Hein, Hjördis Hein/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-353/13)
   2013/C 274/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa:

      Amtsgericht Rüsselsheim

      Pamatlietas dalībnieki:

      Prasītāji: Jürgen Hein, Hjördis Hein

      Atbildētāja: Condor Flugdienst GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādu trešo personu iejaukšanās, kuras rīkojas uz savu atbildību un kuras ir saņēmušas tām uzticētos uzdevumus, kas ietilpst gaisa pārvadātāja darbībā, ir vērtējama kā ārkārtēji apstākļi regulas (1) 5. panta 3. punkta izpratnē?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai novērtējumā ir svarīgi, kas (gaisa pārvadātājs, lidostas ekspluatants utt.) ir devis uzdevumu trešajai personai?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-431/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 31. jūlijā iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) — Vietnam Airlines Co. Ltd/Brigitta Voss un Klaus-Jürgen Voss

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 31. jūlijā iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) — Vietnam Airlines Co. Ltd/Brigitta Voss un Klaus-Jürgen Voss

   (Lieta C-431/13)
   2013/C 325/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Frankfurt am Main

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Atbildētāja un apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vietnam Airlines Co. Ltd

      Prasītāji un atbildētāji apelācijas tiesvedībā: Brigitta Voss un Klaus-Jürgen Voss

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pasažierim saskaņā ar Pasažieru tiesību direktīvas (1) 7. pantu ilgas aizkavēšanās dēļ ir tiesības uz kompensāciju pilnā apmērā arī tad, ja trešā persona, kura nav pasažieris, aizkavēšanās dēļ ir iepriekš samaksājusi kompensāciju, vai arī šāds maksājums ir jāatskaita?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā saistībā ar atskaitīšanu: vai tas attiecas tikai uz prasījumiem par zaudējumu atlīdzību Vācijas valsts tiesību sistēmas izpratnē vai arī uz prasījumiem par cenas samazinājumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.)


title: Lieta T-89/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 20. oktobra rīkojums — Lebard /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Intereses prasības iesniegšanā trūkums — Nepieņemamība)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/26

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 20. oktobra rīkojums — Lebard/Komisija
   (Lieta T-89/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Intereses prasības iesniegšanā trūkums - Nepieņemamība)
   2010/C 11/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Daniel Lebard, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — M. de Guillenchmidt, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji É. Gippini Fournier un F. Amato, pēc tam M. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumus, pirmkārt, par pieteikuma pārskatīt sabiedrības Aventis saistības, kas izriet no Komisijas 1999. gada 9. augusta lēmuma lietā IV/M.1378 — Hoechst/Rhône-Poulenc, noraidījumu, un, otrkārt, par atteikumu atsaukt Komisijas 1999. gada 13. jūlija lēmumu lietā IV/M.1517 — Rhodia/Donau Chemie/Albright & Wilson

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Daniel Lebard sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               izbeigt tiesvedību par Valauret SA pieteikumu par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 131, 03.06.2006.


title: Lieta T-291/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – egeplast international/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/39

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – egeplast international/Komisija
   (Lieta T-291/14) (1)

   (2015/C 155/50)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-5/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 7. aprīļa spriedums (Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AK (*)/Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Juridisko izdevumu apdrošināšana – Direktīva 87/344/EEK – 4. panta 1. punkts – Apdrošinājuma ņēmēja tiesības brīvi izvēlēties advokātu – Tiesvedība vai administratīvais process – Jēdziens – Iebildumi pret atteikumu izsniegt norīkojumu aprūpes saņemšanai

text:
                  13.6.2016

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 211/18

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 7. aprīļa spriedums (Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) –  AK (*1)
            /Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand

         (Lieta C-5/15) (1)

         (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Juridisko izdevumu apdrošināšana - Direktīva 87/344/EEK - 4. panta 1. punkts - Apdrošinājuma ņēmēja tiesības brīvi izvēlēties advokātu - Tiesvedība vai administratīvais process - Jēdziens - Iebildumi pret atteikumu izsniegt norīkojumu aprūpes saņemšanai)
         (2016/C 211/22)
         Tiesvedības valoda – holandiešu

            Iesniedzējtiesa

            Gerechtshof Amsterdam

            Pamatlietas puses

            Prasītājs:  AK (*1)

            Atbildētājas: Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand

            Rezolutīvā daļa:

         Padomes 1987. gada 22. jūnija Direktīvas 87/344/EEK par normatīvo un administratīvo aktu saskaņošanu attiecībā uz juridisko izdevumu apdrošināšanu 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā minētais “administratīvā procesa” jēdziens ietver iebildumu celšanas posmu valsts pārvaldes iestādē, kura gaitā šī iestāde pieņem lēmumu, ko var pārsūdzēt tiesās.

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.

            (1)  OV C 107, 30.3.2015.


title: Lieta C-475/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedumu lietā T-364/12 Harper Hygienics/EUIPO – Clinique Laboratories (“CLEANIC Kindii”) 2015. gada 23. jūlijā iesniedza Harper Hygienics S.A.

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedumu lietā T-364/12 Harper Hygienics/EUIPO – Clinique Laboratories (“CLEANIC Kindii”) 2015. gada 23. jūlijā iesniedza Harper Hygienics S.A.

   (Lieta C-475/15 P)
   (2016/C 326/09)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Harper Hygienics S.A. (pārstāvis – D. Rzążewska, juriskonsults)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Clinique Laboratories, LLC

   Ar 2016. gada 7. aprīļa rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) apelācijas sūdzību atzina par daļēji nepieņemamu un pārējā daļā noraidīja.


title: Lieta C-441/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. septembrī iesniedza Højesteret (Dānija) – DI [Dansk Industri] , kas rīkojas Ajos A/S vārdā/ Karsten Eigil Rasmussen mantinieki

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. septembrī iesniedza Højesteret (Dānija) – DI [Dansk Industri], kas rīkojas Ajos A/S vārdā/Karsten Eigil Rasmussen mantinieki
   (Lieta C-441/14)
   2014/C 421/34
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

   Højesteret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: DI [Dansk Industri], kas rīkojas Ajos A/S vārdā

      Atbildētājs: Karsten Eigil Rasmussen mantinieki

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai vispārējais ES tiesību princips, ar kuru tiek aizliegta diskriminācija vecuma dēļ, ietver aizliegumu attiecībā uz tādu sistēmu, kāda ir Dānijā, saskaņā ar kuru darbiniekiem nav tiesību saņemt atlaišanas pabalstu, ja viņiem ir tiesības saņemt vecuma pensiju, kuru finansē viņu darba devējs saskaņā ar pensiju shēmu, kurai viņi ir pievienojušies pirms 50 gadu vecuma sasniegšanas, neatkarīgi no tā, vai viņi izvēlas palikt darba tirgū vai pensionēties?

               2)

               Vai tas, ka Dānijas tiesa lietā starp darbinieku un privātu darba devēju par atlaišanas pabalsta samaksu, kas kā izklāstīts 1. jautājumā, darba devējam saskaņā ar valsts tiesību aktiem nav jāmaksā, ja attiecīgais rezultāts nav saderīgs ar vispārējo ES tiesību principu, ar kuru tiek aizliegta diskriminācija vecuma dēļ, veic šī principa izvērtēšanu un tā tiešās ietekmes uz tiesiskās noteiktības principu un saistītā tiesiskās paļāvības aizsardzības principu izvērtēšanu, un pēc šīs izvērtēšanas nonāk pie secinājuma, ka tiesiskās paļāvības principam ir jābūt pārākam par principu, ar kuru tiek aizliegta diskriminācija vecuma dēļ, kā rezultātā atbilstoši valsts tiesību aktiem šim darba devējam nav jāmaksā atlaišanas pabalsts, atbilst ES tiesībām? Tiek lūgts padoms arī attiecībā uz to, vai fakts, ka darbinieks, atkarībā no apstākļiem, var pieprasīt kompensāciju no valsts Dānijas tiesību aktu nesaderības ar ES tiesību aktiem dēļ, ietekmē jautājumu par to, vai šādu izvērtēšanu var apsvērt.


title: Lieta T-498/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. novembrī — Ryanair /Komisija

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/42

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. novembrī — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-498/08)
   (2009/C 32/82)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ryanair Ltd, Dublina (Īrija) (pārstāvji — E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               saskaņā ar EKL 230. un 231. pantu atzīt, ka Komisijas netiešais lēmums, ar ko ir atteikta piekļuve dokumentiem, kuriem prasītājs ir lūdzis piekļūt, iesniedzot 2008. gada 25. jūnija pieteikumu, nav spēkā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājam radušies tiesvedībās; un

               —

               veikt citus pasākumus, ko Pirmās instances tiesa uzskatītu par piemērotiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot šo prasības pieteikumu, prasītājs vēlas panākt, ka tiek atcelts Komisijas netiešais lēmums, ar ko ir noraidīts atbilstoši Regulai Nr. 1049/2001 (1) izteiktais prasītāja lūgums piekļūt dokumentiem par valsts atbalsta procedūrām, kas attiecas uz iespējamu valsts atbalstu, kurš piešķirts, panākot vienošanos ar Lībekas Blankenzejas [Lübeck Blankensee] lidostas pārvaldītāju.
   Prasītāja norādītie pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir norādīti lietā T-494/08 Ryanair/Komisija.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-234/07: Prasība, kas celta 2007. gada 10. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/16

         Prasība, kas celta 2007. gada 10. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-234/07)
   (2007/C 155/31)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Shotter un G. Braga da Cruz)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, praksē nenodrošinot, ka zvanītāja atrašanās vietas informāciju padara pieejamu iestādēm, kas nodrošina neatliekamo palīdzību, līdz līmenim, kas ir tehniski iespējams, par visiem zvaniem uz vienoto Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numuru “112”, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK (1) par universālo pakalpojumu lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) 26. panta 3. punkts;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 24. jūlijā.

      (1)  OV L 108, 51. lpp.


title: Lieta C-487/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 11. oktobrī iesniedza Tribunal administratif de Rennes (Francija) — L'Océane Immobilière SAS/Direction de contrôle fiscal Ouest

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 11. oktobrī iesniedza Tribunal administratif de Rennes (Francija) — L'Océane Immobilière SAS/Direction de contrôle fiscal Ouest

   (Lieta C-487/10)
   ()
   2010/C 346/55
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Rennes

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: L'Océane Immobilière SAS

      Atbildētāja: Direction de contrôle fiscal Ouest

      Prejudiciālais jautājums

   Vai atbilstoši Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) 5. pantam dalībvalsts drīkst paturēt spēkā vai paredzēt tiesību normu, saskaņā ar kuru nodokļu maksātāja vajadzībām paredzētas ēkas piegāde pašam sev ir apliekama ar pievienotās vērtības nodokli, tomēr tā dod tiesības iekasēto pievienotās vērtības nodokli nekavējoties pilnībā atskaitīt?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Direktīva 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-18/05: Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — IMI u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara santehnikas cauruļu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ilgstošs un daudzveidīgs pārkāpums — Dalības izbeigšana — Naudas sodi — Ierobežota dalība aizliegtas vienošanās ietvaros)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/29

         Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedums — IMI u.c./Komisija
   (Lieta T-18/05) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara santehnikas cauruļu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ilgstošs un daudzveidīgs pārkāpums - Dalības izbeigšana - Naudas sodi - Ierobežota dalība aizliegtas vienošanās ietvaros)
   2010/C 179/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: IMI plc (Birmingema, Vorvikšīra, Apvienotā Karaliste); IMI Kynoch Ltd (Birmingema); un Yorkshire Copper Tube (Liverpūle, Mersīsaida, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — M. Struys un D. Arts, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier un S. Noë)

      Priekšmets

   Pirmkārt, lūgums atcelt Komisijas 2004. gada 3. septembra Lēmuma C(2004) 2826 par [EKL] 81. pantā un EEZ līguma 53. pantā noteiktās procedūras piemērošanu (Lieta COMP/E-1/38.069 — Vara santehnikas caurules) 1. panta h)–j) punktu un 2. panta f) punktu un, otrkārt, pakārtoti, lūgums samazināt ar šo lēmumu prasītājiem noteiktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2004. gada 3. septembra Lēmuma C(2004) 2826 par [EKL] 81. pantā un EEZ līguma 53. pantā noteiktās procedūras piemērošanu (Lieta COMP/E-1/38.069 — Vara santehnikas caurules) 1. panta h)–j) punktu atcelt tiktāl, ciktāl tie attiecas uz laika posmu no 1994. gada 1. decembra līdz 1996. gada 11. aprīlim;

               2)

               naudas soda apmērs, kas IMI plc, IMI Kynoch Ltd un Yorkshire Copper Tube solidāri noteikts Lēmuma C(2004) 2826 2. panta f) punktā, ir EUR 38,556 miljoni;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina 40 % no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies IMI, IMI Kynoch un Yorkshire Copper Tube;

               5)

               IMI, IMI Kynoch un Yorkshire Copper Tube sedz 60 % no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 69, 19.03.2005.


title: Lieta F-130/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. novembrī  – ZZ /Eiropas Parlaments

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/52

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. novembrī – ZZ/Eiropas Parlaments
   (Lieta F-130/14)
   (2015/C 034/63)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – D. Bergin, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu atskaitīt no prasītāja pensijas uzturlīdzekļu summu, kura prasītājam ir jāmaksā viņa agrākajai laulātajai, jo ar šo lēmumu, pēc prasītāja domām, ir pārkāpts laulības šķiršanas tiesvedībā taisīts valsts tiesas spriedums

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Lēmumu Nr. 13 par tiesību grozīšanu;

               —

               piespriest izmaksāt viņam naudas summu EUR 2 75  000 apmērā kā zaudējumu un tiesas izdevumu atlīdzību, ņemot vērā tiesas un tiesāšanās izdevumus un zaudējumus, kuri prasītājam ir radušies kopš dienestu sākotnējā atteikuma piemērot tiesas rīkojumus juridiski pareizi un taisnīgi.


title: Lieta T-247/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Pakalpojumu sniegšana saistībā ar Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikuma un saistīto tiešsaistes un nesaistes plašsaziņas līdzekļu sagatavošanu un izplatīšanu — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un lēmums piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/31

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-247/09) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Pakalpojumu sniegšana saistībā ar Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikuma un saistīto tiešsaistes un nesaistes plašsaziņas līdzekļu sagatavošanu un izplatīšanu - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un lēmums piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2012/C 366/58
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Bambara un E. Manhaeve, pārstāvji, kam palīdz sākotnēji N. Dimopoulos, solicitor, vēlāk E. Petritsi, advokāts, un visbeidzot O. Graber-Soudry, solicitor)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju biroja 2009. gada 7. aprīļa lēmumu neizvēlēties prasītājas piedāvājumu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu attiecībā uz Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikuma un saistīto tiešsaistes un nesaistes plašsaziņas līdzekļu sagatavošanu un izplatīšanu procedūras ietvaros, kā arī visus tos lēmumus, kas tika pieņemti pēc Publikāciju biroja lēmuma, tostarp, lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 205, 29.08.2009.


title: Tiesas spriedums ( 2011. gada 10. maijs ) apvienotajās lietās E-4/10, E-6/10 un E-7/10 – Lihtenšteinas Firstiste, Reassur Aktiengesellschaft un Swisscom RE Aktiengesellschaft pret EBTA Uzraudzības iestādi (Prasība par EBTA Uzraudzības iestādes lēmuma atcelšanu – valsts atbalsts – īpaši nodokļu noteikumi, kas piemērojami piesaistītajām apdrošināšanas sabiedrībām – uzņēmuma jēdziens – selektivitāte – pastāvošais atbalsts un jaunais atbalsts – konkurences kropļojumi un ietekme uz tirdzniecību – atgūšana – tiesiskā paļāvība – tiesiskā noteiktība – pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               6.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/7

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2011. gada 10. maijs)
   apvienotajās lietās E-4/10, E-6/10 un E-7/10
   Lihtenšteinas Firstiste, Reassur Aktiengesellschaft un Swisscom RE Aktiengesellschaft pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Prasība par EBTA Uzraudzības iestādes lēmuma atcelšanu – valsts atbalsts – īpaši nodokļu noteikumi, kas piemērojami piesaistītajām apdrošināšanas sabiedrībām – uzņēmuma jēdziens – selektivitāte – pastāvošais atbalsts un jaunais atbalsts – konkurences kropļojumi un ietekme uz tirdzniecību – atgūšana – tiesiskā paļāvība – tiesiskā noteiktība – pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 294/07
   Apvienotajās lietās E-4/10, E-6/10 un E-7/10, Lihtenšteinas Firstiste, Reassur Aktiengesellschaft un Swisscom RE Aktiengesellschaft pret EBTA Uzraudzības iestādi – PIETEKUMS atcelt 2010. gada 24. marta Lēmumu 97/10/COL par kaptīvo apdrošināšanas sabiedrību aplikšanu ar nodokļiem saskaņā ar Lihtenšteinas nodokļu likumu – Tiesa šādā sastāvā – priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Thorgeir Örlygsson (tiesnesis-referents) un Per Christiansen – 2011. gada 10. maijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo Tiesa:

               1.

               Pieteikumus noraida.

               2.

               Piespriež pieteikumu iesniedzējiem segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-63/11: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 21. jūnija rīkojums ( Tribunale di Rovereto , Itālija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procura della Repubblica/John Austine

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 21. jūnija rīkojums (Tribunale di Rovereto, Itālija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procura della Repubblica/John Austine

   (Lieta C-63/11) (1)

   2011/C 252/67
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 120, 16.04.2011.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta)  2006. gada 10. janvārī  lietā C-230/03 ( Bundesverwaltungsgericht  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Mehmet Sedef  pret  Freie und Hansestadt Hamburg  (EEK un Turcijas asociācija — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 6. pants — Tiesības saņemt uzturēšanās atļaujas pagarinājumu — Nosacījumi — Turcijas pilsonis, kas piecpadsmit gadus bijis nodarbināts kādas dalībvalsts jūrniecībā — Tas pats darba devējs vairāk nekā vienu gadu bez pārtraukuma, bet mazāk nekā trīs gadus — Profesijas specifikas dēļ 17 reizes pārtraukti nodarbinātības periodi)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2006. gada 10. janvārī
   lietā C-230/03 (Bundesverwaltungsgericht lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Mehmet Sedef pret Freie und Hansestadt Hamburg
       (1)

   (EEK un Turcijas asociācija - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 6. pants - Tiesības saņemt uzturēšanās atļaujas pagarinājumu - Nosacījumi - Turcijas pilsonis, kas piecpadsmit gadus bijis nodarbināts kādas dalībvalsts jūrniecībā - Tas pats darba devējs vairāk nekā vienu gadu bez pārtraukuma, bet mazāk nekā trīs gadus - Profesijas specifikas dēļ 17 reizes pārtraukti nodarbinātības periodi)
   (2006/C 60/02)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-230/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesverwaltungsgericht (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 18. martā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 26. maijā, tiesvedībā
         Mehmet Sedef
       pret
         Freie und Hansestadt Hamburg
      , piedaloties
         Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
      , Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann], R. Šintgens [R. Schintgen] (referents), Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2006. gada 10. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   6. pants 1980. gada 19. septembra Lēmumā Nr. 1/80 par asociācijas nodibināšanu, ko pieņēmusi Asociācijas padome, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas noslēgto Asociācijas līgumu, ir interpretējams šādi:

               —

               tiesības, kas turku darba ņēmējam piešķirtas šī panta 1. punkta trešajā ievilkumā, principā paredz, ka attiecīgajai personai iepriekš ir jāizpilda nosacījumi, kas minēti tā paša punkta otrajā ievilkumā;

               —

               turku darba ņēmējam, kam vēl nav tiesības uz pieeju jebkuram algotam darbam pēc savas izvēles, pamatojoties uz minēto trešo ievilkumu, principā ir pienākums uzņemošajā dalībvalstī nepārtraukti likumīgi nostrādāt paredzēto periodu, ja vien viņš nevar pamatoties uz kādu no šī panta 2. punktā minētajiem likumīgajiem iemesliem, kas attaisno tā īslaicīgo prombūtni no darba tirgus;

               —

               šī pēdējā norma aptver tādus likumīgas nodarbinātības periodu pārtraukumus, kas izraisījuši strīdu pamata prāvā, un attiecīgās valsts kompetentās iestādes nevar apstrīdēt attiecīgā turku darba ņēmēja tiesības uzturēties uzņemošajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 200, 23.8.2003.


title: Lieta C-326/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. jūlijā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Rita van Caster un Patrick van Caster/Finanzamt Essen-Süd

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. jūlijā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Rita van Caster un Patrick van Caster/Finanzamt Essen-Süd

   (Lieta C-326/12)
   2012/C 303/25
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Rita van Caster un Patrick van Caster

      Atbildētāja: Finanzamt Essen-Süd

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Investmentsteuergesetz 6. pantā paredzētā fiksētā nodokļu likme ienākumiem no tā sauktajiem “nepārskatāmajiem” (valsts un) ārvalstu investīciju fondiem ir pretrunā Kopienu tiesībām (EKL 56. pants), jo tas ir uzskatāms par slēptu kapitāla brīvas aprites (EKL 58. panta 6. punkts) ierobežojumu?


title: Lieta C-164/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de grande instance de Nantes (Francija) 2007. gada 27. marta rīkojumu — James Wood / Fonds de Garantie

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de grande instance de Nantes (Francija) 2007. gada 27. marta rīkojumu — James Wood/Fonds de Garantie

   (Lieta C-164/07)
   (2007/C 129/11)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal de grande instance de Nantes
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: James Wood

      Atbildētājs: Fonds de Garantie

   Prejudiciālais jautājums
   Vai saskaņā ar Romas līguma 7. pantā pasludināto nediskriminācijas pilsonības dēļ vispārīgo principu Code francais de Procédure Pénal (Francijas Kriminālprocesa kodekss) 706-3. panta normas ir saderīgas ar Kopienu tiesībām, ja Eiropas Kopienu pilsonim, kas dzīvo Francijā un ir bērna, kas ir Francijas pilsonis un kas gājis bojā ārpus valsts teritorijas, tēvs, ir atteikta Fonds de Garantie maksātā kaitējuma atlīdzība vienīgi viņa pilsonības dēļ?


title: Lieta C-326/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/38

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-326/08)
   (2008/C 223/64)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Wils un B. Kotschy)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Direktīvas 2005/29/EK (1) prasības un katrā ziņā, nepaziņojot par pieņemtajiem tiesību aktiem Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Kopienu tiesībās un it īpaši iepriekš minētās direktīvas 19. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2007. gada 12. jūnijā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.).


title: Lieta C-244/07: Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/50/EK — Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas un Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēja izmantojamība — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/26

         Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-244/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/50/EK - Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas un Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēja izmantojamība - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 51/42)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Yerrrel un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Aktu, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/50/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību (OV L 164, 114. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa

               1)

               nenodrošinot, ka noteiktajā termiņā stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/50/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta C-458/13: Tiesas 2014. gada 7. maija rīkojums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Andreas Grund , kā SR-Tronic GmbH  īpašuma maksātnespējas administrators, Jürgen Reiser , Dirk Seidler / Nintendo Co. Ltd , Nintendo of America Inc.

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/19

         Tiesas 2014. gada 7. maija rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Andreas Grund, kā SR-Tronic GmbH īpašuma maksātnespējas administrators, Jürgen Reiser, Dirk Seidler/Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc.

   (Lieta C-458/13) (1)

   2014/C 261/33
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-433/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2010. gada 13. jūlija rīkojumu lietā F-103/09 Allen u.c./Komisija 2010. gada 20. septembrī iesniedza John Allen u.c.

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/41

         Apelācijas sūdzība, ko par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2010. gada 13. jūlija rīkojumu lietā F-103/09 Allen u.c./Komisija 2010. gada 20. septembrī iesniedza John Allen u.c.
   (Lieta T-433/10 P)
   ()
   2010/C 317/74
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: John Allen u.c. (Horspath, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Lasok, QC, un B. Lask, Barrister)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību,

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 13. jūlija rīkojumu lietā F-103/09,

               —

               noraidīt atbildētājas izvirzīto pirmo un otro pamatu par nepieņemamību un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēji prasa atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (ESCT) 2010. gada 13. jūlija rīkojumu lietā F-103/09 Allen u.c./Komisija, ar kuru ESCT noraidīja kā nepieņemamu prasību, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēji prasīja atlīdzināt kaitējumu un atcelt lēmumu, ar kuru tika atteikts atlīdzināt kaitējumu saistībā ar zaudējumiem, kādi tika nodarīti katram apelācijas sūdzības iesniedzējam tāpēc, ka viņi netika pieņemti darbā kā Kopienu pagaidu darbinieki laikā, kad tie strādāja Joint European Tours (JET) Joint Undertaking.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka, secinot, ka šajā kontekstā ir piemērojams pienākums rīkoties saprātīgā termiņā, un — pat, ja šādam pienākumam būtu jābūt — ar savu pieeju attiecībā uz šī perioda ilgumu un sākuma datumu, ESCT rīkojās pretēji Tiesas judikatūrai un Eiropas Savienības tiesību pamatprincipiem.


title: Lieta F-133/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. novembrī – ZZ/Komisija

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/50

      Prasība, kas celta 2014. gada 17. novembrī – ZZ/Komisija
      (Lieta F-133/14)
      (2015/C 016/74)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvji – J.-N. Louis, R. Metz, D. Verbeke, advokāti)

         Atbildētāja: Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt lēmumu par prasītāja pensijas tiesību pārvešanu uz Savienības pensiju shēmu, kas ir lēmums, ar ko piemēro jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2014. gada 18. februāra lēmumu, ar ko nosaka prasītāja iegūto pensiju tiesību pirms viņa stāšanās darbā Komisijā aprēķinu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-343/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Chemnitz (Vācija) 2006. gada 8. augusta rīkojumu — Peter Funk pret Stadt Chemnitz

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Chemnitz (Vācija) 2006. gada 8. augusta rīkojumu — Peter Funk pret Stadt Chemnitz

   (Lieta C-343/06)
   (2006/C 281/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Peter Funk

      Atbildētājs: Stadt Chemnitz

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai viena dalībvalsts atbilstoši Direktīvas 91/439/EEK (1) 1. panta 2. punktam un 8. panta 2. un 4. punktam var citā dalībvalstī izsniegtas vadītāja apliecības turētājam pieprasīt, lai viņš iekšzemes iestādē pieprasa atzīt viņa tiesības vadīt transportlīdzekļus iekšzemē, ja ārvalstu ES vadītāja apliecības turētājam iepriekš iekšzemē vadītāja apliecība ir atņemta vai savādāk atcelta?

         Ja nē:

               2)

               Vai Direktīvas 91/439/EEK . panta 2. punkts kopā ar 8. panta 2. un 4. punktu ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts savas valsts teritorijā tiesības vadīt transportlīdzekli, kas pamatotas ar citā dalībvalstī izdotu vadītāja apliecību, var neatzīt, ja ārvalstu ES vadītāja apliecības turētājam iepriekš iekšzemē administratīvā iestāde tiesības vadīt transportlīdzekli ir atņēmusi, ja sākotnēji minētās dalībvalsts tiesības pamatojas uz to, ka tiesību vadīt transportlīdzekli atņemšanas vai atcelšanas administratīvie pasākumi neietver aizlieguma termiņu atkārtotai piešķiršanai, un ka attiecīgajai personai tiesības atkal iegūt tiesības vadīt transportlīdzekli ir tikai tad, ja tā pēc administratīvās iestādes pieprasījuma kā materiālo priekšnosacījumu tiesību vadīt transportlīdzekli atkārtotai iegūšanai ir iesniegusi piemērotības vadīšanai pierādījumu valsts tiesību normās sīkāk reglamentētā medicīniski–psiholoģiskā vērtējuma formā?

         Ja nē:

               3)

               Vai Direktīvas 91/439/EEK 1. panta 2. punkts kopā ar 8. panta 2. un 4. punktu ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts savas valsts teritorijā tiesības vadīt transportlīdzekli, kas pamatotas ar citā dalībvalstī izdotu vadītāja apliecību, var neatzīt, ja ārvalstu ES vadītāja apliecības turētājam iepriekš iekšzemē administratīvā iestāde tiesības vadīt transportlīdzekli ir atņēmusi vai kā savādāk atcēlusi un ja uz objektīva pamata (nav dzīvesvieta dalībvalstī, kura ir izdevusi vadītāja apliecību un nesekmīgs pieprasījums vadītāja apliecības atkārtotai izsniegšanai) var secināt, ka ar ārvalstu ES vadītāja apliecības iegūšanu tiks apietas stingrās iekšzemē noteiktās atjaunošanas prasības, it īpaši medicīniski-psiholoģiskais vērtējums?

      (1)  OV L 237, 1. lpp.


title: Lieta C-271/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 29. februāra spriedumu lietā T-270/12 Panalpina World Transport (Holding) Ltd u.c./Eiropas Komisija 2016. gada 13. maijā iesniedza Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 29. februāra spriedumu lietā T-270/12 Panalpina World Transport (Holding) Ltd u.c./Eiropas Komisija 2016. gada 13. maijā iesniedza Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd

   (Lieta C-271/16 P)
   (2016/C 243/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd (pārstāvji – S. Mobley, A. Stratakis, A. Gamble, Solicitors)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā ir noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzēju pirmais pamats saistībā ar pārkāpumiem;

               —

               grozīt 2012. gada 28. marta lēmuma lietā COMP/39462 – Kravu pārvadājumi (turpmāk tekstā – “Lēmums”) 2. panta 2. un 3. punktu, ciktāl šīs tiesību normas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām, un, īstenojot neierobežoto kompetenci par pārbaudi tiesā, samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējām noteiktos naudas sodus, un

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību un tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pārliecinot sevi, ka Komisija nav atkāpusies no savas lēmumu pieņemšanas prakses, pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā vai pārkāpusi samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzami pārsniegusi saprātīgas tajā iesniegto pierādījumu izvērtēšanas robežas, kā arī nepareizi piemērojusi attiecīgo judikatūru. Konkrēti apelācijas sūdzības iesniedzēju pamati ir šādi:

               1.

               Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, acīmredzami pārsniedzot saprātīgas pierādījumu izvērtēšanas robežas attiecībā uz to, vai aplūkotie pārkāpumi un, konkrētāk, AMS un CAF pārkāpumi attiecās uz kravas pārvadājumu “pakalpojumu paketi” kopumā.

               2.

               Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, nepiemērojot judikatūrā noteikto principu, ka attiecībā uz pārkāpumu, kas ir saistīts ar daļu no preces vai pakalpojuma, Komisijai būtu jāņem vērā tikai tie pārdošanas apjomi, kas ir saistīti ar šo daļu.


title: Lieta C-240/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 18. augusta rīkojums – Eiropas Komisija/Igaunijas Republika, ko atbalsta: Vācijas Federatīvā Republika, Beļģijas Karaliste, Nīderlandes Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Polijas Republika, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/31

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 18. augusta rīkojums – Eiropas Komisija/Igaunijas Republika, ko atbalsta: Vācijas Federatīvā Republika, Beļģijas Karaliste, Nīderlandes Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Polijas Republika, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-240/13) (1)

   2014/C 409/43
   Tiesvedības valoda – igauņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta T-112/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 3. septembra rīkojums – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistrācija — “Edam Holland”  — Intereses celt prasību neesamība — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/10

         Vispārējās tiesas 2014. gada 3. septembra rīkojums – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse/Komisija
   (Lieta T-112/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistrācija - “Edam Holland” - Intereses celt prasību neesamība - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 380/13
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – M. Loschelder un V. Schoene, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji G. von Rintelen un M. Vollkommer, vēlāk G. von Rintelen un F. Jimeno Fernández)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – C. Wissels, J. Langer, M. Noort, B. Koopman un M. Bulterman) un Nederlandse Zuivelorganisatie (Zūtermēra [Zoetermeer], Nīderlande) (pārstāvji – P. van Ginneken, F. Gerritzen un C. van Veen, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 2. decembra Regulu (ES) Nr. 1121/2010 par nosaukuma ierakstīšanu Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā [Edam Holland (AĢIN)] (OV L 317, 14. lpp.).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse eV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste un Nederlandse Zuivelorganisatie sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 145, 14.5.2011.


title: Lieta T-234/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. jūlija rīkojums – Lucart France /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Vide — Direktīva 94/62/EK — Iepakojums un izlietotais iepakojums — Direktīva 2013/2/ES — Ar lokanu materiālu aptīti rullīši, caurulītes un cilindri — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/55

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. jūlija rīkojums – Lucart France/Komisija
   (Lieta T-234/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Direktīva 94/62/EK - Iepakojums un izlietotais iepakojums - Direktīva 2013/2/ES - Ar lokanu materiālu aptīti rullīši, caurulītes un cilindri - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 315/92
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Lucart France (Torvilliers, Francija) (pārstāvji – J.-M. Leprêtre un N. Chahid-Nouraï, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Alcover San Pedro un J.-F. Brakeland)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem (OV L 37, 10. lpp.), ciktāl Komisija ir iekļāvusi ražojumu piemēru sarakstā, kas paskaidro jēdziena “iepakojums” precizējošo kritēriju piemērošanu, ar lokanu materiālu aptītus rullīšus, caurulītes un cilindrus, izņemot tos, kas veidoti kā daļa no ražošanas iekārtas un kurus neizmanto, lai ražojumu iepakotu kā tirdzniecības vienību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Lucart France sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Héraðsdómur Reykjavíkur 2007. gada 19. marta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Jón Gunnar Þorkelsson pret Gildi-lífeyrissjóður ( Gildi pensijas fonds) (Lieta E-4/07)

text:
               15.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/20

      Héraðsdómur Reykjavíkur2007. gada 19. marta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Jón Gunnar Þorkelsson pret Gildi-lífeyrissjóður (Gildi pensijas fonds)
   (Lieta E-4/07)
   (2007/C 272/08)
   Ar Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa) 2007. gada 19. marta vēstuli EBTA Tiesai iesniedza lūgumu, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2007. gada 26. martā, par konsultatīvo atzinumu lietā Jón Gunnar Þorkelsson pret Gildi-lífeyrissjóður (Gildi pensijas fonds), par šādiem jautājumiem.

               1.

               Vai termins “sociālā apdrošināšana”, kā to saprot EEZ līgumā un jo īpaši līguma galvenās daļas 29. pantā un Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, ietver tiesības uz invaliditātes pabalstu no pensiju fondu shēmām, piemēram, Īslandes?

               2.

               Neatkarīgi no tā vai atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša vai noliedzoša, apgabaltiesa jautā, vai EEZ līguma noteikumus par darbaspēka brīvu pārvietošanos un jo īpaši 28. un 29. pantu var interpretēt tā, ka Īslandes pensiju fondu statūti, kas paredz īpašas pabalsta tiesības (tiesības saņemt visu plānoto pabalstu (projection of entitlements)), ja attiecīgais indivīds vismaz 6 no 12 mēnešiem pirms nelaimes gadījuma dienas ir veicis apdrošināšanas prēmijas Īslandes pensiju fondā, kas ir līguma par pensiju fondu savstarpējām attiecībām dalībnieks, ir saderīgi ar EEZ līgumu, ja iemesls, kāpēc indivīds nevar izpildīt šo nosacījumu ir tas, ka viņš ir pārcēlies uz citu EEZ valsti, lai veiktu tādu pašu darbu, ko viņš veica iepriekš, un viņš ir veicis maksājumus tās valsts pensiju fondā?

               3.

               Vai Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71, par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, ir jāinterpretē tā, ka darbiniekiem atlīdzības prasības ir jāiesniedz tai valstij, kurā tie traumas gūšanas brīdī dzīvo un kurā tiem ir tiesības uz sociālo nodrošinājumu?


title: Lieta C-385/12: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 5. februāra spriedums ( Székesfehérvári Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiešie nodokļi — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Valsts tiesību akti nodokļu jomā, ar ko ievieš speciālu apgrozījuma nodokli mazumtirdzniecībai veikalos — Mazumtirdzniecības lielveikalu ķēde — Diskriminējošu seku pastāvēšana — Netieša diskriminācija)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/10

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 5. februāra spriedums (Székesfehérvári Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

   (Lieta C-385/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiešie nodokļi - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Valsts tiesību akti nodokļu jomā, ar ko ievieš speciālu apgrozījuma nodokli mazumtirdzniecībai veikalos - Mazumtirdzniecības lielveikalu ķēde - Diskriminējošu seku pastāvēšana - Netieša diskriminācija)
   2014/C 93/15
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Székesfehérvári Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft

      Atbildētājs: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Székesfehérvári Törvényszék — LESD 18., 26., 49., 54., 55., 56., 63., 65. un 110. panta interpretācija — Valsts tiesību akti nodokļu jomā, ar ko ievieš īpašu nodokli mazumtirdzniecībai veikalos — Progresīvais nodoklis, kas tiek aprēķināts no īstenotā neto apgrozījuma — Nodokļa likmes robežas, kas vairāk skar pārtikas mazumtirdzniecības uzņēmumus, kas pieder ārzemniekiem, nekā tos, kas pieder pilsoņiem

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. un 54. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesību akts par apgrozījuma nodokli mazumtirdzniecībai veikalā, kurā paredzēts pienākums nodokļa maksātājiem, kas ir “saistītie uzņēmumi” sabiedrību grupas ietvaros šī tiesību akta izpratnē, nolūkā piemērot ļoti progresīvu nodokļa likmi saskaitīt to apgrozījumu summas un pēc tam šādi aprēķināto nodokļu summu sadalīt starp tiem atbilstoši to reālā apgrozījuma proporcijai, jo nodokļa maksātāji, kas ietilpst speciālā nodokļa visaugstākās likmes līmenī vairumā gadījumu ir “saistīti” ar sabiedrībām, kuru juridiskā adrese ir citā dalībvalstī, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 366, 24.11.2012.


title: Lieta C-245/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 5. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/39

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 5. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-245/07) (1)

   (2008/C 51/71)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


               16.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 176/10

      Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Lihtenšteinas Firstistes Administratīvā tiesa) 2011. gada 14. februāra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvo atzinumu Arnulf Clauder lietā
   (Lieta E-4/11)
   2011/C 176/08

      Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Lihtenšteinas Firstistes Administratīvā tiesa) ar 2011. gada 14. februāra vēstuli, ko Tiesas kanceleja saņēma 2011. gada 16. februārī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu Arnulf Clauder lietā par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Direktīva 2004/38/EK, īpaši 16. panta 1. punkts saistībā ar 7. panta 1. punktu, jāinterpretē tādā veidā, ka Savienības pilsonis ar tiesībām uz pastāvīgu dzīvesvietu, kurš ir pensionārs un saņem sociālo pabalstu uzņēmējā dalībvalstī, drīkst pieprasīt tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos, pat ja ģimenes loceklis arī pieprasīs sociālo pabalstu?

               2.

               Vai tas, ka Savienības pilsonis ar tiesībām uz pastāvīgu dzīvesvietu bijis nodarbinātais vai pašnodarbinātais uzņēmējā dalībvalstī pirms pensijas vecuma sasniegšanas, ietekmē atbildi uz 1. jautājumu?

               3.

               Vai tas, ka ģimenes loceklis būs nodarbinātais vai pašnodarbinātais uzņēmējā dalībvalstī un vienalga pieprasīs sociālo pabalstu, ietekmē atbildi uz 1. jautājumu?


title: Lieta C-114/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. martā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) — Belpolis Benelux SA /Beļģijas valsts

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. martā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) — Belpolis Benelux SA/Beļģijas valsts
   (Lieta C-114/10)
   2010/C 134/33
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Belpolis Benelux SA

      Atbildētāja: Beļģijas valsts

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Var ar Kopienu tiesībām, it īpaši pakalpojumu sniegšanas brīvību atbilstoši LESD 56. pantam, netiek pieļauts tāds regulējums kā tas, kas ir paredzēts 1970. gada 20. jūlijaKoninklijk Besluit Nr. 20 1. un 1.a pantā, saskaņā ar kuru samazinātā pievienotās vērtības nodokļa likme (6 %) par būvniecības pakalpojumiem var tikt piemērota tikai tad, ja pakalpojumu sniedzējs Wetboek van Inkomstenbelastingen 1992 400. un 401. pantā paredzētajā kārtībā Beļģijā ir reģistrēts kā komersants?

               2)

               Vai ar 1970. gada 20. jūlijaKoninklijk Besluit Nr. 20 1. un 1.a pantā paredzēto regulējumu, saskaņā ar kuru samazinātā pievienotās vērtības nodokļa likme (6 %) par būvniecības pakalpojumiem var tikt piemērota tikai tad, ja pakalpojumu sniedzējs Wetboek van Inkomstenbelastingen 1992 400. un 401. pantā paredzētajā kārtībā Beļģijā ir reģistrēts kā komersants, tiek pārkāpts nodokļu neitralitātes princips un/vai Kopienu vispārīgais vienlīdzīgas attieksmes princips?


title: Lieta C-265/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 17. jūnija Kammarrätten i Sundvall rīkojumu lietā Margaretha Bouanich pret Skatteverket

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 17. jūnija Kammarrätten i Sundvall rīkojumu lietā Margaretha Bouanich pret Skatteverket
   (Lieta C-265/04)
   (2004/C 228/43)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 17. jūnija Kammarrätten i Sundvall (Zviedrija) rīkojumu lietā Margaretha Bouanich pret Skatteverket un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 24. jūnijā.
   Kammarrätten i Sundvall lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai saskaņā ar EK 56. un 58. pantu dalībvalsts drīkst aplikt ar nodokli tādus ar akciju atpakaļpirkšanu saistītus maksājumus, kurus veikusi akciju sabiedrība dalībvalstī, tāpat kā dividendes - bez tiesībām atskaitīt atpakaļpirkto akciju iegādes maksu, ja maksājums tiek veikts akcionāram, kura dzīves vieta vai pastāvīgās uzturēšanās vieta nav dalībvalstī, ievērojot to, ka šādas akciju sabiedrības maksājums par akciju atpakaļpirkšanu akcionāram, kura dzīves vieta vai pastāvīgās uzturēšanās vieta ir dalībvalstī, tiek aplikts ar nodokli kā peļņa, ar tiesībām atskaitīt atpakaļpirkto akciju iegādes maksu?

               2.

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde - ja konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas noslēgta starp dalībvalsti, kur ir akciju sabiedrības juridiskā adrese, un dalībvalsti, kuras rezidents ir akcionārs, atsaucoties uz Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (OECD) Parauga Nodokļu Konvencijas (Model Tax Convention) komentāriem, nosaka, ka akciju atpakaļpirkšanas maksājumiem pirmās un otrās dalībvalsts akcionāriem ir jāpiemēro zemāka nodokļu likme nekā piemērotā, kā arī atļauj atskaitīt summu, kas vienāda ar atpirkto akciju nominālvērtību - vai pie šādiem apstākļiem iepriekšējā jautājumā minētie panti ļauj dalībvalstij piemērot augstāk aprakstīto noteikumu?

               3.

               Vai EK 43. un 48. pants ļauj dalībvalstij piemērot augstāk aprakstīto noteikumu?


title: Lieta F-31/12: Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2016. gada 3. maija rīkojums – Noël/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts — Pensijas tiesības, kas iegūtas pirms stāšanās darbā Savienībā saskaņā ar valsts pensiju sistēmu — Nodošana Savienības pensiju shēmai — Iecēlējinstitūcijas sākotnēji izteikts priekšlikums par iemaksu gadiem, kuram ieinteresētā persona ir piekritusi — Šī priekšlikuma atsaukšana — Uz jauniem vispārīgajiem īstenošanas noteikumiem balstīts jauns priekšlikums par iemaksu gadiem — Iebilde par nepieņemamību — Nelabvēlīga akta jēdziens — Reglamenta 83. pants

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/41

         Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2016. gada 3. maija rīkojums – Noël/Komisija
   (Lieta F-31/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Pensijas tiesības, kas iegūtas pirms stāšanās darbā Savienībā saskaņā ar valsts pensiju sistēmu - Nodošana Savienības pensiju shēmai - Iecēlējinstitūcijas sākotnēji izteikts priekšlikums par iemaksu gadiem, kuram ieinteresētā persona ir piekritusi - Šī priekšlikuma atsaukšana - Uz jauniem vispārīgajiem īstenošanas noteikumiem balstīts jauns priekšlikums par iemaksu gadiem - Iebilde par nepieņemamību - Nelabvēlīga akta jēdziens - Reglamenta 83. pants)
   (2016/C 222/53)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marc Noël (Bergen, Nīderlande) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J. N. Louis, É. Marchal un S. Orlandi, advokāti, vēlāk D. de Abreu Caldas, J. N. Louis un S. Orlandi, advokāti, un, visbeidzot, J. N. Louis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji D. Martin un J. Baquero Cruz, vēlāk J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara, un, visbeidzot, G. Gattinara un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumus par pensijas tiesību, kas iegūtas pirms stāšanās amatā Komisijā, nodošanu, pamatojoties uz PMO pārrēķināto priekšlikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               M. Noël sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 133, 5.5.2012, 31. lpp.


title: Lieta C-408/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Aliny Wojciechowski/Office national des pensions (ONP) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības pensionēts ierēdnis, kurš pirms stāšanās amatā ir strādājis algotu darbu dalībvalstī, kur viņš bija norīkots — Tiesības uz pensiju saskaņā ar darba ņēmēju valsts pensiju shēmu — Karjeras vienība — Atteikums izmaksāt darba ņēmēja vecuma pensiju — Lojālas sadarbības princips

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/17

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Aliny Wojciechowski/Office national des pensions (ONP)
   (Lieta C-408/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības pensionēts ierēdnis, kurš pirms stāšanās amatā ir strādājis algotu darbu dalībvalstī, kur viņš bija norīkots - Tiesības uz pensiju saskaņā ar darba ņēmēju valsts pensiju shēmu - Karjeras vienība - Atteikums izmaksāt darba ņēmēja vecuma pensiju - Lojālas sadarbības princips)
   (2015/C 363/20)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Aliny Wojciechowski

      Atbildētājs: Office national des pensions (ONP)

      Rezolutīvā daļa:

   LES 4. panta 3. punkts apvienojumā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumiem, kas pieņemti ar Padomes 1968. gada 29. februāra Regulu (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 259/68, ar ko nosaka Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību un nosaka pagaidu pasākumus, kas piemērojami Komisijas ierēdņiem, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1080/2010, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kura rezultātā var tikt samazināta vai atteikta vecuma pensija, kas pienākas darba ņēmējam, kurš ir šīs dalībvalsts pilsonis, atbilstoši saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem pabeigtajam sniegumam, ja kopējais karjeras gadu skaits, ko šis darba ņēmējs ir nostrādājis kā algots darbinieks šajā dalībvalstī un kā Savienības ierēdnis, kurš ir ticis norīkots šajā pašā dalībvalstī, pārsniedz karjeras vienību 45 gadu apmērā, kas ir paredzēta minētajā tiesiskajā regulējumā, ciktāl, ņemot vērā tās daļas aprēķina metodi, kura atbilst Savienības izmaksājamās pensijas apmēram, šis samazinājums ir lielāks nekā samazinājums, kurš būtu ticis piemērots, ja visa minētā darba ņēmēja karjera būtu tikusi pabeigta algota darbinieka statusā attiecīgajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014.


title: Lieta T-126/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. februāra rīkojums — Okalux /ITSB — Ondex ( ONDACELL ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Nodevas par iebildumiem nesamaksāšana — Lēmums, ar ko iebildumus atzīst par neiesniegtiem — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/24

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. februāra rīkojums — Okalux/ITSB — Ondex (“ONDACELL”)
   (Lieta T-126/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Nodevas par iebildumiem nesamaksāšana - Lēmums, ar ko iebildumus atzīst par neiesniegtiem - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2009/C 82/43)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Okalux GmbH, Marktheidenfeld (Vācija) (pārstāvis — M. Beckensträter, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Ondex SAS, Chevigny-Saint-Sauveur (Francija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 1384/2007-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Okalux GmbH un Ondex SAS

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Okalux GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 116, 9.5.2008.


title: Lieta C-299/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/7

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-299/08)
   (2008/C 272/08)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieņemot un saglabājot spēkā Publisko iepirkumu kodeksa 73. un 74.-IV pantu, kas pieņemts ar 2006. gada 1. augusta Dekrētu Nr. 2006-975, tā kā šajos noteikumos paredzēta publiskā iepirkuma projekta izstrādes procedūra (marchés de définition), kas līgumslēdzējai iestādei ļauj piešķirt pakalpojumu, piegādes vai būvdarbu publiskā iepirkuma izpildi (marché d'exécution) kādam no sākotnējā publiskā iepirkuma projekta izstrādātājiem bez jauna konkursa vai labākajā gadījumā, izsludinot ierobežotu konkursu tikai starp šiem izstrādātājiem, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas ir paredzēti 2., 28. un 31. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvā 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1);

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību Komisija pārmet atbildētājai, ka tā atļauj piešķirt līgumu slēgšanas tiesības ar tiešu vienošanos — vai ierobežotā konkursā — gadījumos, kas nav paredzēti Direktīvā 2004/18/EK. Nošķirot publiskā iepirkuma projekta izstrādi (marchés de définition) un izpildes darbu publisko iepirkumu (marchés d'exécution) un ar zināmiem nosacījumiem atļaujot izpildes darbu publisko iepirkumu piešķirt sākotnējo publisko iepirkumu projektu izstrādātājiem bez jauna konkursa vai labākajā gadījumā, izsludinot ierobežotu konkursu tikai starp šiem izstrādātājiem, Francijas tiesiskajā regulējumā nav ievēroti vienlīdzības un pārskatāmības pamatprincipi, kas ir ietverti Direktīvā 2004/18/EK. Kā uzskata Komisija, pēc būtības nav iespējams, ka izpildes darbu publiskā iepirkuma priekšmets un piešķiršanas kritēriji var tikt precīzi noteikti brīdī, kad pats projekts vēl nav definēts. Publiskā iepirkuma projekta izstrāde un izpildes darbu publiskais iepirkums esot divi atsevišķi iepirkumi, kur katram ir savs priekšmets un piešķiršanas kritēriji, tādēļ attiecībā uz katru no tiem ir jāievēro Direktīvas 2004/18/EK prasības.

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-604/15 P: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 12. jūlija rīkojums – Ana Pérez Gutiérrez/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglaments — 181. pants — Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — Sabiedrības veselība — Eiropas Komisijas piedāvātās fotogrāfijas tādiem brīdinājumiem par ietekmi uz veselību, kas izmantojami uz tabakas izstrādājumu iepakojumiem — Mirušas personas fotoattēla neatļauta izmantošana

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/15

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 12. jūlija rīkojums – Ana Pérez Gutiérrez/Eiropas Komisija
   (Lieta C-604/15 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglaments - 181. pants - Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - Sabiedrības veselība - Eiropas Komisijas piedāvātās fotogrāfijas tādiem brīdinājumiem par ietekmi uz veselību, kas izmantojami uz tabakas izstrādājumu iepakojumiem - Mirušas personas fotoattēla neatļauta izmantošana)
   (2016/C 343/23)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ana Pérez Gutiérrez (pārstāvis – J. Soler Puebla, abogado)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un J. Tomkin)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Ana Pérez Gutiérrez atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta C-351/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. jūnijā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/27

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. jūnijā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-351/13)
   2013/C 260/48
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Markoulli un B. Schima)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenodrošinot to, ka no 2012. gada 1. janvāra dējējvistas vairs netiek audzētas neuzlaboto būru sistēmās, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kuri noteikti Padomes 1999. gada 19. jūlija Direktīvas 1999/74/EK (1), ar ko paredz minimālos standartus dējējvistu aizsardzībai, 3. pantā un 5. panta 2. punktā;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar Direktīvas 1999/74/EK 5. panta 2. punktu no 2012. gada 1. janvāra ir aizliegts audzēt dējējvistas neuzlaboto būru sistēmās. Turklāt Direktīvas 1999/74/EK 3. pantā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir pienākums nodrošināt, lai dējējvistu īpašnieki vai turētāji dējējvistām izmantotu tikai ar šo direktīvu atļautās audzēšanas sistēmas.
   Komisija ir vērsusi dalībvalstu uzmanību uz to pienākumiem izpildīt iepriekš minētās šīs direktīvas normas līdz 2011. gadam. No ziņām, ko sniegusi Grieķijas Republika, izriet, ka ievērojams skaits dējējvistu audzētavu īpašnieku un turētāju direktīvā paredzētajā transponēšanas termiņā neesot varējuši izpildīt pienākumus, kas tiem izriet no Direktīvas 1999/74/EK.
   No ziņām, ko Grieķijas Republika sniegusi pirmstiesas procedūras gaitā, kā arī no šo ziņu nesenākajiem atjauninājumiem izriet, ka Grieķijas Republika vēl nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Direktīvas 1999/74/EK 3. pantā un 5. panta 2. punktā.

      (1)  OV L 203, 3.8.1999., 53.-57. lpp.


title: Lieta C-288/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2013. gada 7. marta spriedumu lietā T-94/10 Rütgers Germany GmbH u.c./Eiropas Ķimikāliju aģentūra ( ECHA ) 2013. gada 27. maijā iesniedza Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV , Deza, a.s. , Industrial Química del Nalón, SA , Bilbaína de Alquitranes, SA

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2013. gada 7. marta spriedumu lietā T-94/10 Rütgers Germany GmbH u.c./Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) 2013. gada 27. maijā iesniedza Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Bilbaína de Alquitranes, SA

   (Lieta C-288/13 P)
   2013/C 252/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA un Bilbaína de Alquitranes, SA (pārstāvis — K. Van Maldegem, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-94/10 un

               —

               atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) Lēmumu ED/68/2009 (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), ar kuru antracēna eļļa ir apzināta kā viela, kura iekļaujama kandidātvielu sarakstā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (1) (turpmāk tekstā — “REACH regula”) 59. pantu, vai

               —

               pakārtoti, nodot lietu Vispārējai tiesai otrreizējai izskatīšanai, lai tā spriež par prasītāju prasību atcelt tiesību aktu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus (ieskaitot tos, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā).

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa, noraidīdama to prasību daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, ir pārkāpusi Savienības tiesības. It īpaši apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas, interpretējot tās tiesību normas, kas jāpiemēro apelācijas sūdzības iesniedzēju situācijā. Tādējādi Vispārējā tiesa ir pieļāvusi virkni kļūdas tiesību piemērošanā, it īpaši secinot, ka:

               —

               lieta attiecās uz sarežģītiem zinātniskiem un tehniskiem faktiem un ka lēmumā, ar kuru antracēna eļļa tika identificēta kā viela, kurai ir PBT un vPvB īpašības, pamatojoties uz šīm sastāvdaļām koncentrācijā, kas atbilst vai pārsniedz 0,1 %, nebija acīmredzamas kļūdas vērtējumā;

               —

               nav nepieciešams, lai sastāvdaļas tiktu individuāli identificētas kā tādas, kurām piemīt PBT un vPvB īpašības, ar atsevišķu ECHA lēmumu, kas pamatots uz padziļinātu vērtējumu;

               —

               nav konstatējams REACH regulas 59. panta 3. punkta un XV pielikuma pārkāpums tādēļ, ka lietas materiālos atbilstoši XV pielikumam nebija ietverta informācija par aizstājošām vielām, un

               —

               nav konstatējams vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.

         Šo iemeslu dēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas prasa atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-94/10 un atcelt apstrīdēto lēmumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.).


title: Lieta C-226/15 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Carolus C. BVBA Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “English pink” reģistrācijas pieteikums — Vārdiskas preču zīmes “PINK LADY” un grafisku preču zīmju, kas ietver vārdiskus elementus “Pink Lady”, īpašnieka iebildumi — Iebildumu noraidījums — Eiropas Savienības preču zīmju tiesas nolēmums — Grozīšana — Res judicata spēks

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Carolus C. BVBA

   (Lieta C-226/15 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “English pink” reģistrācijas pieteikums - Vārdiskas preču zīmes “PINK LADY” un grafisku preču zīmju, kas ietver vārdiskus elementus “Pink Lady”, īpašnieka iebildumi - Iebildumu noraidījums - Eiropas Savienības preču zīmju tiesas nolēmums - Grozīšana - Res judicata spēks)
   (2016/C 343/09)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion (pārstāvji – T. de Haan, avocat, P. Péters, advocaat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo) un Carolus C. BVBA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               piespriest Apple and Pear Australia un Star Fruits Diffusion atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta C-16/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 11. janvārī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd/Office of Communications and British Telecommunications PLC

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/40

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 11. janvārī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd/Office of Communications and British Telecommunications PLC

   (Lieta C-16/10)
   2010/C 63/63
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: The Number Ltd un Conduit Enterprises Ltd

      Atbildētājs: Office of Communications and British Telecommunications PLC

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pilnvaras, kas dalībvalstīm piešķirtas Direktīvas 2002/22/EK (1) (turpmāk tekstā — “Universālā pakalpojuma direktīva”) 8. panta 1. punktā kopsakarā ar Direktīvas 2002/21/EK (2) (turpmāk tekstā — “Pamatdirektīva”) 8. pantu, Direktīvas 2002/20/EK (3) (turpmāk tekstā — “Atļauju izsniegšanas direktīva”) 3. panta 2. punktu un 6. panta 2. punktu un Universālā pakalpojuma direktīvas 3. panta 2. punktu, kā arī citām būtiskām EK tiesību normām par viena vai vairāku uzņēmumu izraudzīšanos, lai garantētu universālā pakalpojuma vai dažādu Universālā pakalpojuma direktīvas 4., 5., 6., 7. pantā un 9. panta 2. punktā minēto universālā pakalpojuma elementu sniegšanu, ir interpretējamas tā, ka:

                           a)

                           dalībvalstij, kas saskaņā ar šo tiesību normu ir nolēmusi izraudzīties uzņēmumu, tās ļauj šādam uzņēmumam uzlikt tikai tādus specifiskus pienākumus, kas paredz, ka uzņēmums pats galalietotājiem sniedz universālo pakalpojumu vai tā elementu, kura sniegšanai tas ir ticis izraudzīts, vai

                           b)

                           dalībvalstij, kas saskaņā ar šo tiesību normu ir nolēmusi izraudzīties uzņēmumu, tās ļauj izraudzītajam uzņēmumam uzlikt tādus specifiskus pienākumus, kādus dalībvalsts uzskata par visefektīvākajiem, piemērotākajiem un samērīgākajiem, lai garantētu universālā pakalpojuma vai tā elementa sniegšanu galalietotājiem — neatkarīgi no tā, vai šādi pienākumi paredz, ka universālo pakalpojumu vai tā elementu galalietotājiem sniedz pats izraudzītais komersants?

               2)

               Vai iepriekš minētās tiesību normas, ņemot vērā arī Universālā pakalpojuma direktīvas 3. panta 2. punktu, apstākļos, kad uzņēmums ir izraudzīts saskaņā ar Universālā pakalpojuma direktīvas 8. panta 1. punktu saistībā ar šīs direktīvas 5. panta 1. punkta b) apakšpunktu (visaptverošs telefona uzziņu dienests) — bez pienākuma sniegt šādu pakalpojumu tieši galalietotājiem, dalībvalstīm ļauj uzlikt šādam izraudzītam uzņēmumam specifiskus pienākumus:

                           a)

                           uzturēt un atjaunināt visaptverošu datubāzi ar abonentu informāciju un

                           b)

                           padarīt pieejamu mašīnlasāmā formā visaptverošas un regulāri atjauninātas abonentu informācijas datubāzes saturu jebkurai personai, kas vēlas sniegt publiski pieejamus telefona uzziņu dienesta pakalpojumus vai abonentu sarakstus (neatkarīgi no tā, vai šādai personai ir nodoms sniegt visaptverošu telefona uzziņu dienesta pakalpojumus galalietotājiem), un

                           c)

                           sniegt šādai personai [piekļuvi] datubāzei ar noteikumiem, kas ir taisnīgi, objektīvi, izmaksām tuvināti un nediskriminējoši?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 51. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).


title: Lieta T-636/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. septembrī – Starbucks un Starbucks Manufacturing Emea/Komisija

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/25

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. septembrī – Starbucks un Starbucks Manufacturing Emea/Komisija
   (Lieta T-636/16)
   (2016/C 462/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Starbucks Corp. (Sietla, Vašingtona, ASV) un Starbucks Manufacturing Emea BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji – S. Verschuur, M. Petite un M.-A. Stroungi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 21. oktobra Lēmuma par valsts atbalstu SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), ko Nīderlande piešķīrusi Starbucks (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), 1.–4. pantu;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktu un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, interpretējot un piemērojot atsauces tiesību pamataktus, lai novērtētu, vai APA piešķir selektīvu priekšrocību, ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, pieļaujot kļūdu pēc būtības tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, nepareizi konstatējot, ka APA ir piešķīrusi priekšrocību, tādējādi pieļaujot vairākas acīmredzamas faktu kļūdas un kļūdas vērtējumā, neveicot rūpīgu un objektīvu pārbaudi un norādot neatbilstošu pamatojumu, ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, kļūdaini aprēķinot apgalvoto atbalstu un tādējādi pieļaujot kļūdu pēc būtības un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ir pārkāpusi Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 16. pantu.

      (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).