title: Lieta T-150/22: Prasība, kas celta 2022. gada 21. martā – Lilly Drogerie/EUIPO – Lillydoo (“LILLYDOO kids”)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/59

      Prasība, kas celta 2022. gada 21. martā – Lilly Drogerie/EUIPO – Lillydoo (“LILLYDOO kids”)
      (Lieta T-150/22)
      (2022/C 198/84)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lilly Drogerie d.o.o. Belgrade (Stari Grad) (Belgrada, Serbija) (pārstāve: E. Bojinova-Miller, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lillydoo GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “LILLYDOO kids” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 495 352

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2022. gada 11. janvāra lēmums apvienotajās lietās R 903/2021-2 un R 1298/2021-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai saistībā ar šo prasību radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-21/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 7. janvārī iesniedza Sąd Okręgowy w Opolu (Polija) – OP

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 7. janvārī iesniedza Sąd Okręgowy w Opolu (Polija) – OP
      (Lieta C-21/22)
      (2022/C 198/29)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Opolu

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: OP

         Atbildētāja: Notariusz Justyna Gawlica

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi (1) 22. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka personai, kas nav Eiropas Savienības pilsonis, ir tiesības izvēlēties, ka mantojumu kopumā reglamentē tās valsts tiesību akti, kuras pilsonis ir mantojuma atstājējs?

                  2)

                  Vai Regulas Nr. 650/2012 75. pants, skatīts kopsakarā ar tās 22. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja starp dalībvalsti un trešo valsti ir noslēgts divpusējs nolīgums, kurā nav reglamentēta tiesību aktu izvēle mantojuma lietā, bet ir noteikti mantojuma lietai piemērojamie tiesību akti, šādas trešās valsts pilsone, kas dzīvo dalībvalstī, kurai ir saistošs šis divpusējais nolīgums, var izvēlēties piemērojamos tiesību aktus?

         (1)  OV 2012, L 201, 107. lpp.


title: Lieta T-113/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. marta spriedums – Team Beverage/EUIPO (“Beverage Analytics”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Beverage Analytics” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/40

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. marta spriedums – Team Beverage/EUIPO (“Beverage Analytics”)
      (Lieta T-113/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Beverage Analytics” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
      (2022/C 198/57)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Team Beverage AG (Brēmene, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un N. Willich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 11. decembra lēmumu lietā R 727/2020-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “Beverage Analytics” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja Apelācijas piektās padomes 2020. gada 11. decembra lēmumu lietā R 727/2020-5, ciktāl ar to ir atteikta vārdiska apzīmējuma “Beverage Analytics” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācija attiecībā uz precēm “tīmekļa vietņu izstrādes programmatūra” un “ierakstītas datoru operētājprogrammas” , kas ietilpst 9. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, un attiecībā uz pakalpojumiem “tīmekļa vietņu izveide un uzturēšana trešu personu vajadzībām”, “datu vai dokumentu pārnešana no fiziskajiem datu nesējiem uz elektroniskajiem datu nesējiem”, “informātikas sistēmu uzraudzība ar attālinātu piekļuvi, lai nodrošinātu pienācīgu darbību”, “tīmekļa vietņu izstrādes konsultācijas”, “dokumentu digitalizācija”, “datorprogrammu pavairošana”, “kvalitātes kontrole”, “informātikas datu atgūšana” un “pārbaude vai pētījumi attiecībā uz mašīnām, aparātiem un instrumentiem”, kas ietilpst 42. klasē.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-727/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 9. marta rīkojums – Kirimova/EUIPO (Atcelšanas prasība – Pārstāvība ar advokāta, kuram nav no prasītāja neatkarīgas trešās personas statusa, palīdzību – Nepieņemamība)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/48

      Vispārējās tiesas 2022. gada 9. marta rīkojums – Kirimova/EUIPO

      (Lieta T-727/20) (1)

      (Atcelšanas prasība - Pārstāvība ar advokāta, kuram nav no prasītāja neatkarīgas trešās personas statusa, palīdzību - Nepieņemamība)
      (2022/C 198/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nigar Kirimova (Minhene, Vācija) (pārstāvji: A. Parassina un A. García López, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju (EUIPO) (pārstāvji: G. Predonzani un A. Söder)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt EUIPO izpilddirektora 2020. gada 30. septembra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas pieteikums par atbrīvošanu no prasības par kādas Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) dalībvalsts valstspiederību, no kuras ir atkarīga pārstāvja iekļaušana šī biroja profesionālo pārstāvju sarakstā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Nigar Kirimova sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 163, 3.5.2021.


title: Lieta T-151/22: Prasība, kas celta 2022. gada 18. martā – General Wire Spring/EUIPO (“GENERAL PIPE CLEANERS”)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/59

      Prasība, kas celta 2022. gada 18. martā – General Wire Spring/EUIPO (“GENERAL PIPE CLEANERS”)
      (Lieta T-151/22)
      (2022/C 198/85)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: General Wire Spring Co. (McKees Rocks, Pensilvānija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāve: E. Carrillo, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “GENERAL PIPE CLEANERS” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 577 530

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2022. gada 11. janvāra lēmums lietā R 1452/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību;

                  —

                  atcelt apstrīdēto EUIPO Apelācijas piektās padomes lēmumu tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīta prasītājas iesniegtā apelācijas sūdzība un nav daļēji atcelts EUIPO lēmums attiecībā uz atteikumu reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmi (starptautiska reģistrācija) – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 577 530 – “GENERAL PIPE CLEANERS” attiecībā uz apstrīdētajām precēm, kas ietilpst 7. un 9. klasē.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-22/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 7. janvārī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – T. S.A./Przewodniczący Krajowej Rady Radiofonii i Telewizji

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 7. janvārī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – T. S.A./Przewodniczący Krajowej Rady Radiofonii i Telewizji

      (Lieta C-22/22)
      (2022/C 198/30)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Najwyższy

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: T. S.A.

         Atbildētājs: Przewodniczący Krajowej Rady Radiofonii i Telewizji

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/13/ES (2010. gada 10. marts) par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva) (1) 20. panta 2. punkts, skatīts kopā ar 4. panta 1. punktu, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. un 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar ko tikai televīzijas raidorganizācijām ir aizliegts iestarpināt reklāmu bērnu raidījumos, neattiecinot šo aizliegumu uz audiovizuālo mediju pakalpojumu pēc pieprasījuma raidorganizācijām?

         (1)  OV 2010, L 95, 1. lpp.


title: Lieta C-723/10: Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Galapagos BidCo. S.a.r.l./DE, kas rīkojas kā Galapagos S. A. maksātnespējas procesa administrators, Hauck Aufhäuser Fund Services S.A., Prime Capital S.A. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (ES) 2015/848 – Maksātnespējas procedūras – 3. panta 1. punkts – Starptautiskā jurisdikcija – Parādnieka galveno interešu centra pārcelšana uz citu dalībvalsti pēc tam, kad ir iesniegts pieteikums par galvenās maksātnespējas procedūras sākšanu)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/9

      Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Galapagos BidCo. S.a.r.l./DE, kas rīkojas kā Galapagos S. A. maksātnespējas procesa administrators, Hauck Aufhäuser Fund Services S.A., Prime Capital S.A.

      (Lieta C-723/10) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) 2015/848 - Maksātnespējas procedūras - 3. panta 1. punkts - Starptautiskā jurisdikcija - Parādnieka galveno interešu centra pārcelšana uz citu dalībvalsti pēc tam, kad ir iesniegts pieteikums par galvenās maksātnespējas procedūras sākšanu)
      (2022/C 198/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Galapagos BidCo. S.a.r.l.

         Atbildētāji: DE, kas rīkojas kā Galapagos S. A. maksātnespējas procesa administrators, Hauck Aufhäuser Fund Services S.A., Prime Capital S.A.

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2015/848 (2015. gada 20. maijs) par maksātnespējas procedūrām 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesa, kurā ir iesniegts pieteikums par galvenās maksātnespējas procedūras sākšanu, saglabā ekskluzīvu jurisdikciju sākt šādu procedūru, ja parādnieka galveno interešu centrs pēc šī pieteikuma iesniegšanas, bet pirms šī tiesa par to ir lēmusi, tiek pārcelts uz citu dalībvalsti. Tādējādi, ciktāl šī regula joprojām ir piemērojama minētajam pieteikumam, citas dalībvalsts tiesa, kurā vēlāk ir iesniegts pieteikums ar šādu pašu mērķi, principā nevar sevi atzīt par kompetentu sākt galveno maksātnespējas procedūru, kamēr vien pirmā tiesa nav pieņēmusi nolēmumu un noraidījusi savu jurisdikciju.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta C-41/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 18. janvārī iesniedza Landgericht Erfurt (Vācija) – XXX/Helvetia schweizerische Lebensversicherungs-AG

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 18. janvārī iesniedza Landgericht Erfurt (Vācija) – XXX/Helvetia schweizerische Lebensversicherungs-AG

      (Lieta C-41/22)
      (2022/C 198/31)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Erfurt

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: XXX

         Atbildētāja: Helvetia schweizerische Lebensversicherungs-AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Savienības tiesību normas, it īpaši Direktīvas 90/619/EEK (1) 15. panta 1. punkts, Direktīvas 92/96/EEK (2) 31. pants un Direktīvas 2002/83/EK (3) 35. panta 1. punkts, tos attiecīgi skatot kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 38. pantu, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu vai judikatūru, saskaņā ar kuru apdrošinājuma ņēmējam – pēc viņa atteikuma tiesību pamatotas izmantošanas – nosaka faktu izklāsta un pierādīšanas pienākumu, lai aprēķinātu pašas apdrošināšanas sabiedrības gūto labumu? Vai tad, ja šādi sadalīts faktu izklāsta un pierādīšanas pienākums ir pieņemams, Savienības tiesību normas, primāri – efektivitātes princips, prasa, lai apdrošinājuma ņēmējs pretim iegūtu tiesības pieprasīt no apdrošinātāja informāciju vai saņemt citus atvieglojumus, kas viņam ļautu īstenot savas tiesības?

                  2)

                  Vai apdrošinātājam, kurš apdrošinājuma ņēmējam vai nu nav sniedzis informāciju par viņa atteikuma tiesībām vai arī ir sniedzis tikai kļūdainu informāciju, ir liegts attiecībā uz apdrošinājuma ņēmēja tiesībām, kas izriet no šīs informācijas, it īpaši atteikuma tiesībām, atsaukties uz tiesību zaudēšanu, tiesību ļaunprātīgu izmantošanu vai termiņa beigšanos?

                  3)

                  Vai apdrošinātājam, kurš apdrošinājuma ņēmējam nav sniedzis viņam paredzētu informāciju vai arī ir sniedzis tikai nepilnīgu vai kļūdainu informāciju, ir liegts attiecībā uz apdrošinājuma ņēmēja tiesībām, kas izriet no šīs informācijas, it īpaši atteikuma tiesībām, atsaukties uz tiesību zaudēšanu, tiesību ļaunprātīgu izmantošanu vai termiņa beigšanos?

         (1)  Otrā Padomes direktīva (1990. gada 8. novembris) par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo dzīvības apdrošināšanu un par noteikumiem pakalpojumu sniegšanas brīvības efektīvākai izmantošanai, un ar ko groza Direktīvu 79/267/EEK (OV 1990, L 330, 50. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva (1992. gada 10. novembris) par koordinēšanu attiecībā uz dzīvības apdrošināšanu, ar ko groza Direktīvu 79/267/EEK un Direktīvu 90/619/EEK (Trešā dzīvības apdrošināšanas direktīva) (OV 1992, L 360, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (2002. gada 5. novembris) par dzīvības apdrošināšanu (OV 2002, L 345, 1. lpp.).


title: Lieta C-726/20: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CT, Ferme de la Sarte SPRL/Région wallonne (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā lauksaimniecības politika (KLP) – Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) finansējums – Regula (ES) Nr. 1305/2013 – 17. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Atbalsts ieguldījumiem saistībā ar LESD I pielikumā minēto lauksaimniecības produktu pārstrādi, tirdzniecību un/vai izstrādi – Jēdziens “lauksaimniecības produkti” – Jēdzieni “veģetējoši koki un citi augi” un “sīpoli, saknes un tamlīdzīgas augu daļas; griezti ziedi un dekoratīvi zaļumi” – Jumtu apzaļumošanai paredzēti velēnas rituļi)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/10

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CT, Ferme de la Sarte SPRL/Région wallonne

      (Lieta C-726/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika (KLP) - Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) finansējums - Regula (ES) Nr. 1305/2013 - 17. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atbalsts ieguldījumiem saistībā ar LESD I pielikumā minēto lauksaimniecības produktu pārstrādi, tirdzniecību un/vai izstrādi - Jēdziens “lauksaimniecības produkti” - Jēdzieni “veģetējoši koki un citi augi” un “sīpoli, saknes un tamlīdzīgas augu daļas; griezti ziedi un dekoratīvi zaļumi” - Jumtu apzaļumošanai paredzēti velēnas rituļi)
      (2022/C 198/14)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: CT, Ferme de la Sarte SPRL

         Atbildētājs: Région wallonne

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1305/2013 (2013. gada 17. decembris) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005, 17. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietvertais jēdziens “[LESD] I pielikumā minētie lauksaimniecības produkti” attiecas uz tādiem augiem, kas tiek izmantoti jumtu apzaļumošanā, piemēram, velēnas rituļiem, un tādējādi ar tiem saistītajiem ieguldījumiem materiālajos aktīvos var tikt piešķirts atbalsts atbilstoši šajā tiesību normā paredzētajam lauku attīstības atbalsta pasākumam.

         (1)  OV C 79, 8.3.2021.


title: Lieta T-153/22: Prasība, kas celta 2022. gada 21. martā – Volkswagen/EUIPO – XTG (“XTG”)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/60

      Prasība, kas celta 2022. gada 21. martā – Volkswagen/EUIPO – XTG (“XTG”)
      (Lieta T-153/22)
      (2022/C 198/86)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Volkswagen AG (Volfsburga, Vācija) (pārstāvji: S. Machei un G. Orsoni, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: XTG S.A. (Vroclava, Polija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “XTG” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 120 223

         Process EUIPO: iebildumu process
      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 20. decembra lēmums lietā R 1387/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO, kā arī nepieciešamības gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-114/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 15. marta rīkojums – Growth Finance Plus/EUIPO (“doglover”) (Eiropas Savienības preču zīme – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/48

      Vispārējās tiesas 2022. gada 15. marta rīkojums – Growth Finance Plus/EUIPO (“doglover”)
      (Lieta T-114/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 198/70)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Growth Finance Plus AG (Gomisvalde, Šveice) (pārstāvis: H. Twelmeier, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 26. novembra lēmumu lietā R 720/2020-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “doglover” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta C-43/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 18. janvārī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Prokurator Generalny

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 18. janvārī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Prokurator Generalny

      (Lieta C-43/22)
      (2022/C 198/32)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Najwyższy

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Prokurator Generalny

         Atbildētāji: D. J., D[X]. J., Ł. J. un S. J., Wojewódzkie Pogotowie Ratunkowe w K.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienību 19. panta 1. punkta otrā daļa un 5. panta 1.–3. punkts saistībā ar Pamattiesību hartas 47. pantu un 51. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru dalībvalsts tieslietu ministrs, pamatojoties uz kritērijiem, kuri nav tikuši publiskoti, var, no vienas puses, norīkot tiesnesi darbā augstākas instances civillietu tiesā, kuras kompetencē ir izskatīt lietas Savienības tiesību jomā, uz noteiktu vai nenoteiktu laiku, un, no otras puses, jebkurā brīdī, pamatojoties uz lēmumu, kurš nav pamatots, atsaukt šī tiesneša norīkošanu darbā?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Līguma par Eiropas Savienību 19. panta 1. punkta otrā daļa un 5. panta 1. –3. punkts saistībā ar Pamattiesību hartas 47. pantu un 51. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, kura izskata tādas tiesas nolēmumu, kuras sastāvā ietilpst tiesnesis, kurš tika norīkots darbā pirmajā jautājumā izklāstītajā veidā, pārsūdzību pēc savas ierosmes ir jāpārbauda, vai šāda tiesa ir neatkarīga un objektīva tiesa, tostarp tad, ja izskatāmā lieta neietilpst Savienības tiesību jomā?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai Līguma par Eiropas Savienību 19. panta 1. punkta otrā daļa un 5. panta 1.–3. punkts saistībā ar Pamattiesību hartas 47. pantu un 51. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem dalībvalsts tiesai ir noteikts pienākums atcelt tiesas galīgo nolēmumu visos gadījumos, kad tiek konstatēts, ka lietas izskatīšanā piedalījās šāds darbā norīkotais tiesnesis un tiesa, kurā tas piedalījās, nebija neatkarīga un objektīva, izmantojot tādu tiesību aizsardzības līdzekli, ar ko apstrīd galīgus nolēmumus, proti, ārkārtas pārsūdzību, vai arī šāda pārkāpuma sekas ietilpst dalībvalsts procesuālajā autonomijā?


title: Lieta C-125/21: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums – Eiropas Komisija/Īrija (Prasība sakarā ar pienākumu neizpildi – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Spriedumu krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, savstarpēja atzīšana tālab, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā – Pamatlēmums 2008/909/TI – Pamatlēmuma izpildei vajadzīgo pasākumu neveikšana – Nepaziņošana Eiropas Komisijai)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/11

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums – Eiropas Komisija/Īrija
      (Lieta C-125/21) (1)

      (Prasība sakarā ar pienākumu neizpildi - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Spriedumu krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, savstarpēja atzīšana tālab, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā - Pamatlēmums 2008/909/TI - Pamatlēmuma izpildei vajadzīgo pasākumu neveikšana - Nepaziņošana Eiropas Komisijai)
      (2022/C 198/15)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Tomkin un S. Grünheid)

         Atbildētāja: Īrija (pārstāvji: M. Browne, M. Lane un J. Quaney, kuriem palīdz M. Gray, SC)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Noteiktajā termiņā nepieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes Pamatlēmuma 2008/909/TI (2008. gada 27. novembris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz spriedumiem krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā prasības un nepaziņojusi šo aktu tekstu Komisijai, Īrija nav izpildījusi šā pamatlēmuma 29. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus.

                  2)

                  Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 26.4.2021.


title: Lieta C-47/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 21. janvārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – Apotheke B./Bundesamt für Sicherheit im Gesundheitswesen (BASG)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 21. janvārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – Apotheke B./Bundesamt für Sicherheit im Gesundheitswesen (BASG)

      (Lieta C-47/22)
      (2022/C 198/33)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja: Apotheke B.

         Atbildētājs: Bundesamt für Sicherheit im Gesundheitswesen (BASG)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                              a)

                              Vai Direktīvas 2001/83 (1) 80. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā ietvertā prasība ir izpildīta arī tad, ja, kā tas ir pamatlietā, zāļu izplatīšanas atļaujas turētājs iepērk zāles no citām personām, kuras saskaņā ar valsts tiesību aktiem arī ir pilnvarotas vai tiesīgas pārdot zāles iedzīvotājiem, tomēr pašas nav šādas atļaujas turētājas vai saskaņā ar šīs direktīvas 77. panta 3. punktu ir atbrīvotas no pienākuma iegūt šādu atļauju, ja šāda iepirkšana notiek tikai nelielā apjomā?

                              b)

                              Ja atbilde uz 1.a jautājumu būtu noliedzoša, vai Direktīvas 2001/83 80. panta b) punktā ietvertās prasības izpildei nozīmīgi ir tas, vai zāles, kas iepirktas pamatlietā un 1.a jautājumā aprakstītajā veidā, tiek piegādātas vienīgi personām, kuras saskaņā ar šīs direktīvas 77. panta 2. punktu ir pilnvarotas vai tiesīgas pārdot zāles iedzīvotājiem, vai arī personām, kuras pašas ir zāļu izplatīšanas atļaujas turētājas?

                  2.

                              a)

                              Vai [Direktīvas 2001/83] 79. panta b) punkts un 80. panta g) punkts kopsakarā ar LIP pamatnostādņu 2.2. sadaļu ir jāinterpretē tādējādi, ka prasības attiecībā uz darbiniekiem ir izpildītas arī tad, ja, kā tas ir pamatlietā, atbildīgā persona četras stundas (fiziski) neatrodas uzņēmumā, tomēr šajā laikā ir sazvanāma pa telefonu?

                              b)

                              Vai Direktīva 2001/83, it īpaši tās 79. pants un 80. panta g) punkts kopsakarā ar LIP pamatnostādņu 2.3. sadaļas pirmo daļu ir jāinterpretē tādējādi, ka no šajās normās vai attiecīgi pamatnostādnēs ietvertās prasības attiecībā uz darbiniekiem ir izpildītas, ja, kā tas ir pamatlietā, atbildīgās personas prombūtnes gadījumā, kā aprakstīts 2.a jautājumā, darba vietā esošie darbinieki, piemēram, dalībvalsts kompetentās iestādes veiktas pārbaudes gadījumā nespēj paši sniegt informāciju par rakstveidā noformētajām procedūrām, kuras attiecas uz viņu atbildības jomu?

                              c)

                              Vai Direktīva 2001/83, it īpaši tās 79. pants un 80. panta g) punkts kopsakarā ar LIP pamatnostādņu 2.3. sadaļu ir jāinterpretē tādējādi, ka, novērtējot, vai visos zāļu vairumtirdzniecības darbības posmos ir nodrošināts pietiekams skaits kompetentu darbinieku, ir jāņem vērā arī darbības, kuru izpilde ir nodota ārpakalpojumus sniedzošām trešām personām (vai attiecīgi – darbības, ko trešās personas veic pēc pasūtījuma), kā tas ir pamatlietā, un vai minētā direktīva nepieļauj, ka šāda novērtējuma vajadzībām tiek saņemts eksperta atzinums, vai pat tā paredz, ka šāds atzinums ir nepieciešams?

                  3.

                  Vai Direktīva 2001/83, it īpaši tās 77. panta 6. punkts un 79. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka atļauja nodarboties ar zāļu izplatīšanu vairumtirdzniecībā ir jāatsauc arī tad, ja tiek konstatēts, ka nav izpildīta kāda no šīs direktīvas 80. panta prasībām, piemēram, kā pamatlietas gadījumā, konkrētos apstākļos notiek zāļu iepirkšana, kas ir pretrunā minētās direktīvas 80. panta b) punktam, tomēr pēc tam šī prasība tiek izpildīta – vismaz brīdī, kad dalībvalsts kompetentā iestāde vai tiesa, kas izskata lietu, pieņem lēmumu? Ja tas tā nav: kādas citas Savienības tiesību prasības attiecas uz šādu novērtēšanu, piemēram, kad minētā atļauja ir nevis jāatsauc, bet (tikai) jāaptur tās darbība?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).


title: Lieta C-126/21: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums – Eiropas Komisija/Īrija (Prasība sakarā ar pienākumu neizpildi – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Lēmumu par uzraudzības pasākumiem kā alternatīvu pirmstiesas apcietinājumam savstarpēja atzīšana – Pamatlēmums 2009/829/TI – Pamatlēmuma izpildei vajadzīgo pasākumu neveikšana – Nepaziņošana Eiropas Komisijai)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/11

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums – Eiropas Komisija/Īrija
      (Lieta C-126/21) (1)

      (Prasība sakarā ar pienākumu neizpildi - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Lēmumu par uzraudzības pasākumiem kā alternatīvu pirmstiesas apcietinājumam savstarpēja atzīšana - Pamatlēmums 2009/829/TI - Pamatlēmuma izpildei vajadzīgo pasākumu neveikšana - Nepaziņošana Eiropas Komisijai)
      (2022/C 198/16)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Tomkin un S. Grünheid)

         Atbildētāja: Īrija (pārstāvji: M. Browne, M. Lane un J. Quaney, kuriem palīdz M. Gray, SC)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Noteiktajā termiņā nepieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes Pamatlēmumu 2009/829/TI (2009. gada 23. oktobris), ar ko attiecībās starp Eiropas Savienības dalībvalstīm savstarpējas atzīšanas principu piemēro lēmumiem par uzraudzības pasākumiem kā alternatīvu pirmstiesas apcietinājumam prasības un nepaziņojusi šo aktu tekstu Komisijai, Īrija nav izpildījusi šā pamatlēmuma 27. pantā paredzētos pienākumus.

                  2)

                  Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 26.4.2021.


title: Lieta T-115/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 15. marta rīkojums – Growth Finance Plus/EUIPO (“catlover”) (Eiropas Savienības preču zīme – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/49

      Vispārējās tiesas 2022. gada 15. marta rīkojums – Growth Finance Plus/EUIPO (“catlover”)
      (Lieta T-115/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 198/71)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Growth Finance Plus AG (Gomisvalde, Šveice) (pārstāvis: H. Twelmeier, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 26. novembra lēmumu lietā R 717/2020-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “catlover” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-154/22: Prasība, kas celta 2022. gada 21. martā – Volkswagen/EUIPO – XTG (“XTG”)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/61

      Prasība, kas celta 2022. gada 21. martā – Volkswagen/EUIPO – XTG (“XTG”)
      (Lieta T-154/22)
      (2022/C 198/87)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Volkswagen AG (Volfsburga, Vācija) (pārstāvji: S. Machei un G. Orsoni, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: XTG S.A. (Vroclava, Polija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “XTG” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 120 217

         Process EUIPO: iebildumu process
      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 20. decembra lēmums lietā R 1385/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO, kā arī nepieciešamības gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-130/21 P: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums – Lukáš Wagenknecht/Eiropas Komisija (Apelācija – Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība – Krāpšanas apkarošana – Daudzgadu finanšu shēma – Apgalvotais Čehijas Republikas premjerministra interešu konflikts – Lūgums liegt pēdējam minētajam tikties ar Eiropas Komisāru kolēģiju – Lūgums izbeigt tiešos maksājumus Savienības budžetā dažām lauksaimniecības un pārtikas grupām – Prasība sakarā ar bezdarbību – Apgalvotā Eiropas Komisijas rīcības neesamība – Eiropas Savienības Vispārējās tiesas sastāvs – Apgalvotā objektivitātes neesamība – Prasības nepieņemamība – Nostājas formulēšana – Locus standi – Interese celt prasību)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/12

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 24. marta spriedums – Lukáš Wagenknecht/Eiropas Komisija
      (Lieta C-130/21 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība - Krāpšanas apkarošana - Daudzgadu finanšu shēma - Apgalvotais Čehijas Republikas premjerministra interešu konflikts - Lūgums liegt pēdējam minētajam tikties ar Eiropas Komisāru kolēģiju - Lūgums izbeigt tiešos maksājumus Savienības budžetā dažām lauksaimniecības un pārtikas grupām - Prasība sakarā ar bezdarbību - Apgalvotā Eiropas Komisijas rīcības neesamība - Eiropas Savienības Vispārējās tiesas sastāvs - Apgalvotā objektivitātes neesamība - Prasības nepieņemamība - Nostājas formulēšana - Locus standi - Interese celt prasību)
      (2022/C 198/17)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Lukáš Wagenknecht (pārstāvis: A. Koller, advokátka)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Erlbacher un M. Salyková)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Lukaš Wagenknecht sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 10.5.2021.


title: Lieta T-155/22: Prasība, kas celta 2022. gada 16. martā – Korporaciya “Masternet”/EUIPO – Stayer Ibérica (“STAYER”)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/61

      Prasība, kas celta 2022. gada 16. martā – Korporaciya“Masternet”/EUIPO – Stayer Ibérica (“STAYER”)
      (Lieta T-155/22)
      (2022/C 198/88)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ZAO Korporaciya“Masternet” (Maskava, Krievija) (pārstāvis: N. Bürglen, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskā preču zīme “STAYER” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 498 015

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 21. decembra lēmums lietā R 931/2021-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta pārkāpums.


title: Lieta C-60/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. februārī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – ZU/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. februārī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – ZU/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-60/22)
      (2022/C 198/34)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: ZU

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Vispārīgās datu aizsardzības regulas (1) (turpmāk tekstā – “VDAR”) 5. pantā paredzētā pārziņa pārskatatbildības neesamība, proti, pārskatatbildības neievērošana vai nepilnīga ievērošana, piemēram, apstrādes darbību nereģistrēšana vai nepilnīga reģistrēšana saskaņā ar VDAR 30. pantu vai vienošanās par kopīgu procedūru neesamība saskaņā ar VDAR 26. pantu nozīmē, ka datu apstrāde ir nelikumīga VDAR 17. panta 1. punkta d) apakšpunkta un VDAR 18. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē un līdz ar to pastāv datu subjekta tiesības uz [datu] dzēšanu vai ierobežošanu?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai tiesību uz [datu] dzēšanu vai ierobežošanu esamība nozīmē, ka apstrādātie dati nav jāņem vērā tiesvedībā? Vai tas tā katrā ziņā ir tad, ja datu subjekts iebilst pret to izmantošanu tiesvedībā?

                  3)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: vai tas, ka pārzinis ir pārkāpis VDAR 5., 30. vai 26. pantu, nozīmē, ka valsts tiesa jautājumā par datu apstrādes izmantošanu tiesā datus var ņemt vērā tikai tad, ja datu subjekts ir skaidri piekritis datu izmantošanai?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp. un labojums OV 2018, L 127, 2. lpp.) .


title: Lieta T-159/22: Prasība, kas celta 2022. gada 23. martā – Sanetview/EUIPO – 2boca2catering (“Las Cebras”)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/62

      Prasība, kas celta 2022. gada 23. martā – Sanetview/EUIPO – 2boca2catering (“Las Cebras”)
      (Lieta T-159/22)
      (2022/C 198/89)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sanetview, SLU (Andora la Velja, Andora) pārstāvji: J. Gallego Jiménez, E. Sanz Valls, P. Bauzá Martínez, Y. Hernández Viñes un C. Marí Aguilar, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: 2boca2catering, SL (Sevilja, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Las Cebras” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 169 269

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2022. gada 4. janvāra lēmums lietā R 1070/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt pret strīdus preču zīmi celtos iebildumus, pieļaujot konfliktējošo preču zīmju iespējamu mierīgu līdzāspastāvēšanu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-220/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 15. marta rīkojums – Thomas Henry/EUIPO (“Spicy Ginger”) (Eiropas Savienības preču zīme – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/49

      Vispārējās tiesas 2022. gada 15. marta rīkojums – Thomas Henry/EUIPO (“Spicy Ginger”)
      (Lieta T-220/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 198/72)
      Tiesvedības valoda: vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Thomas Henry GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un N. Willich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl un D. Hanf)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 12. februāra lēmumu lietā R 435/2020-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “Spicy Ginger” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Thomas Henry GmbH tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 217, 7.6.2021.


title: Lieta T-161/22: Prasība, kas celta 2022. gada 25. martā – Ortega Montero/Parlaments

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/62

      Prasība, kas celta 2022. gada 25. martā – Ortega Montero/Parlaments
      (Lieta T-161/22)
      (2022/C 198/90)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Maria Del Carmen Ortega Montero (Brisele, Beļģija) (pārstāve: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2021. gada 20. maija lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīti prasītājas padomdevēja 2021. gada 19. janvāra vēstulē ietvertie lūgumi, kas attiecas uz 2020. gada 10. novembrī pieņemtā Personāla komitejas Reglamenta grozījuma atcelšanu, kā arī uz balsojumiem, kuri veikti, un lēmumiem, kas pieņemti, pamatojoties uz šo jauno Reglamenta redakciju;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt 2021. gada 21. decembra lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīta sūdzība, ko prasītāja 2021. gada 18. augustā bija iesniegusi par lēmumu, ar kuru ir noraidīti viņas 2021. gada 19. janvāra vēstulē paustie lūgumi;

                  —

                  atcelt jaunos 2020. gada Reglamenta noteikumus un it īpaši 2020. gada 10. novembra grozījumu 22. pantā;

                  —

                  atcelt balsošanu rakstveida procedūrā, kas veikta saskaņā ar jauno 2020. gada Reglamenta 22. pantu, un visus no tā izrietošos lēmumus, tostarp pēdējo vēlēšanu rezultātus;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamato un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz 2020. gada Reglamenta grozījuma un tā pieņemšanas 2020. gada 10. novembra rītā prettiesiskumu, jo, pirmkārt, ar šo grozījumu ir pārkāpts Reglamenta 21. panta ratio legis un tajā aizsargātie demokrātiskie principi, otrkārt, pats 22. pants nav ticis ievērots tā pieņemšanas un īstenošanas laikā un, visbeidzot, pieņemtās redakcijas ir juridiski neskaidras.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz balsojumu, kas 2020. gada 10. novembrī veikti, pamatojoties uz jauno Reglamenta 22. pantu pat pirms tā stāšanās spēkā, prettiesiskumu (ratione temporis).

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz rakstveida procedūras, kas ir piemērojama attiecībā uz konsultatīvo un starpiestāžu komiteju un delegāciju balsojumu un kas bija jāīsteno 2020. gada 10. novembra pēcpusdienā, pieņemšanas prettiesiskumu.


title: Lieta C-82/20: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 24. marta rīkojums (Tribunal de grande instance de Rodez (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BNP Paribas Personal Finance SA/AN, CN (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Hipotekārā aizdevuma līgums, kas izteikts ārvalsts valūtā (Šveices franki) – 4. panta 2. punkts – Līguma galvenais priekšmets – Noteikumi, saskaņā ar kuriem aizņēmējs ir pakļauts maiņas kursa izmaiņu riskam – Saprotamības un pārskatāmības prasības – 3. panta 1. punkts – Ievērojama nelīdzsvarotība – 5. pants – Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/12

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 24. marta rīkojums (Tribunal de grande instance de Rodez (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BNP Paribas Personal Finance SA/AN, CN
      (Lieta C-82/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Hipotekārā aizdevuma līgums, kas izteikts ārvalsts valūtā (Šveices franki) - 4. panta 2. punkts - Līguma galvenais priekšmets - Noteikumi, saskaņā ar kuriem aizņēmējs ir pakļauts maiņas kursa izmaiņu riskam - Saprotamības un pārskatāmības prasības - 3. panta 1. punkts - Ievērojama nelīdzsvarotība - 5. pants - Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība)
      (2022/C 198/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de grande instance de Rodez

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BNP Paribas Personal Finance SA

         Atbildētājas: AN, CN

         piedaloties: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Languedoc

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizdevuma līguma, kas izteikts ārvalsts valūtā, ietvaros prasība par šī līguma noteikumu – saskaņā ar kuriem konta valūta ir ārvalsts valūta un maksājumu valūta ir euro, un kuru rezultātā aizņēmējam ir radīts maiņas kursa izmaiņu risks –, pārskatāmību ir izpildīta, ja komersants ir sniedzis patērētājam pietiekamu un precīzu informāciju, kas ļauj samērā informētam, uzmanīgam un apdomīgam vidusmēra patērētājam saprast attiecīgā finanšu mehānisma konkrēto darbību un tādējādi izvērtēt šādu noteikumu potenciāli būtisku negatīvu ekonomisko seku risku attiecībā uz viņa finanšu saistībām visa šī līguma darbības laikā.

                  2)

                  Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizdevuma līguma noteikumi – saskaņā ar kuriem konta valūta ir ārvalsts valūta un maksājumu valūta ir euro, un kuru rezultātā aizņēmējam ir radīts maiņas kursa izmaiņu risks bez robežvērtības noteikšanas –, var radīt ievērojamu nelīdzsvarotību līguma pušu tiesībās un pienākumos, kuri izriet no šī līguma, par sliktu patērētājam, jo komersants, ievērojot pārskatāmības prasību pret patērētāju, nevarēja saprātīgi sagaidīt, ka minētais patērētājs pieņemtu nesamērīgo valūtas maiņas risku, kas izriet no šādiem noteikumiem; tas vien, ka attiecīgā gadījumā ir konstatēta komersanta labticības neesamība, nav pietiekami, lai raksturotu šādu nelīdzsvarotību.

         (1)  Iesniegšanas datums: 14.2.2020.


title: Lieta T-162/22: Prasība, kas celta 2022. gada 24. martā – OQ/Komisija

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/63

      Prasība, kas celta 2022. gada 24. martā – OQ/Komisija
      (Lieta T-162/22)
      (2022/C 198/91)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: OQ (pārstāvji: M. Maes un J.-N. Louis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību;

                  —

                  to atzīt par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas 2021. gada 19. maija lēmumu, ar ko prasītājam piemērots disciplinārsods – atstādināšana no amata bez pensijas tiesību samazinājuma;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas 2021. gada 15. decembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja [konfidenciāla informācija] (1) atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam iesniegtā sūdzība;

                  —

                  piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas šajā tiesvedībā radušies prasītājam.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir saistīts ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 10. panta pārkāpumu tādēļ, ka prasītājam piemērotais disciplinārsods, ņemot vērā Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) IX pielikuma 10. pantā paredzētos vērtēšanas kritērijus, neesot samērīgs ar pieļautā pārkāpuma smagumu un tajā neesot ņemti vērā atbildību mīkstinoši apstākļi.

                  2.

                  Otrais pamats ir saistīts ar pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi. Prasītājs apgalvo, ka Komisija nav rīkojusies atbilstoši disciplinārlietu padomes atzinumam, kurā esot ieteikts piemērot pazemināšanas pakāpē sodu atbilstoši Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 1. punkta f) apakšpunktam, tai pat laikā nenorādot juridiski pietiekamu pamatojumu atšķirīgajam lēmumam.

         (1)  Aizsegtie dati ir konfidenciāli.


title: Lieta T-165/22: Prasība, kas celta 2022. gada 29. martā – Saure/Komisija

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/64

      Prasība, kas celta 2022. gada 29. martā – Saure/Komisija
      (Lieta T-165/22)
      (2022/C 198/92)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Hans-Wilhelm Saure (Berlīne, Vācija) (pārstāvis: C. Partsch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2022. gada 7. februāra lēmumu par atteikumu ļaut prasītājam iepazīties ar Komisijas dokumentiem, izsniedzot viņam visas dokumentu kopijas attiecībā uz saziņu starp Komisiju un uzņēmumu AstraZeneca plc vai tās meitasuzņēmumiem, starp Komisiju un Vācijas Federālo kanceleju vai Federālās Veselības ministriju par uzņēmumu AstraZeneca plc vai tās meitasuzņēmumiem, sākot no 2020. gada 1. aprīļa, un īpaši attiecībā uz AstraZeneca plc piedāvāto Covid-19 vakcīnu daudzumiem un to piegādes termiņiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: Prasītājam esot tiesības piekļūt Eiropas Komisijas dokumentiem, kuri ir tiesvedības priekšmets, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 2. panta 1. punktu. Ar Komisijas atteikumu tiekot pārkāpta šī tiesību norma.

                  2.

                  Otrais pamats: Prasītāja tiesības uz piekļuvi neesot pretrunā Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrajā ievilkumā paredzētajam izslēgšanas iemeslam. Šis izslēgšanas iemesls laika ziņā esot ierobežots un attiecoties vienīgi uz notiekošiem procesiem un apspriedēm. Beļģijā pret AstraZeneca notiekošā tiesvedība Nr. 2021/48/C attiecoties uz pilnīgi citiem faktiskajiem apstākļiem un esot jau pabeigta ar 2021. gada 18. jūnija spriedumu.

                  3.

                  Trešais pamats: Prasītāja tiesības uz piekļuvi neesot pretrunā Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētajam izslēgšanas iemeslam. Tās prevalējot pār sabiedrības interesi izpaust personas datus.

                  4.

                  Ceturtais pamats: Prasītāja tiesības uz piekļuvi neesot pretrunā Regulas (EK) Nr. 1049/21 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā paredzētajam izslēgšanas iemeslam. Prasītā informācija nesaturot komercnoslēpumus Direktīvas (ES) 2016/943 (2) 2. panta izpratnē, jo tie ir zināmi un nav veikti nekādi slepenības uzturēšanas pasākumi.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/943 (2016. gada 8. jūnijs) par zinātības un darījumdarbības neizpaužamas informācijas (komercnoslēpumu) aizsardzību pret nelikumīgu iegūšanu, izmantošanu un izpaušanu (OV 2016, L 157, 1. lpp.).


title: Lieta C-98/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 14. februārī iesniedza cour d'appel de Paris (Francija) – Eurelec Trading SCRL/Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 14. februārī iesniedza cour d'appel de Paris (Francija) – Eurelec Trading SCRL/Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)
      (Lieta C-98/22)
      (2022/C 198/36)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Eurelec Trading SCRL

         Atbildētāji: Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 1. panta 1. punktā definētā “civillietu un komerclietu” joma ir jāinterpretē tādējādi, ka tā aptver prasību – un tās rezultātā pieņemtu tiesas nolēmumu –, (i) ko pret Beļģijas sabiedrību cēlis Francijas Ekonomikas un finanšu ministrs saskaņā ar Francijas Komerckodeksa (bijušo) L 442-6. panta I daļas 2. punktu (ii) ar mērķi konstatēt un izbeigt konkurenci ierobežojošu praksi un piespriest apgalvotajam šīs prakses īstenotājam civiltiesisko naudas sodu, (iii) pamatojoties uz pierādījumiem, kas iegūti, izmantojot ministra īpašās izmeklēšanas pilnvaras?

         (1)  OV 2012, L 351, 1. lpp.


title: Lieta C-609/21: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 25. marta rīkojums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)– kriminālprocess pret IP, DD, ZI, SS, HYA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – LES 4. panta 3. punkts – LESD 267. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 47. panta otrā daļa – Tiesas Reglamenta 94. pants – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu saturs – Valsts tiesību norma, kurā ir paredzēts, ka valsts krimināllietu tiesai ir jāatsakās no lietas izskatīšanas, ja lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu ir pausta nostāja par lietas faktiskajiem apstākļiem, pretējā gadījumā nosakot, ka pēc būtības pieņemtais vēlākais nolēmums ir jāatceļ – LESD 18. pants – Hartas 21. panta 2. punkts – Eiropas Savienības Tiesas statūtu 23. pants – Valsts tiesu pienākums informēt dalībvalsti, kuras tiesu sistēmā tās ietilpst, par visiem Tiesai iesniegtajiem lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/13

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 25. marta rīkojums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)– kriminālprocess pret IP, DD, ZI, SS, HYA
      (Lieta C-609/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - LES 4. panta 3. punkts - LESD 267. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. panta otrā daļa - Tiesas Reglamenta 94. pants - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu saturs - Valsts tiesību norma, kurā ir paredzēts, ka valsts krimināllietu tiesai ir jāatsakās no lietas izskatīšanas, ja lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu ir pausta nostāja par lietas faktiskajiem apstākļiem, pretējā gadījumā nosakot, ka pēc būtības pieņemtais vēlākais nolēmums ir jāatceļ - LESD 18. pants - Hartas 21. panta 2. punkts - Eiropas Savienības Tiesas statūtu 23. pants - Valsts tiesu pienākums informēt dalībvalsti, kuras tiesu sistēmā tās ietilpst, par visiem Tiesai iesniegtajiem lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu)
      (2022/C 198/19)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

         IP, DD, ZI, SS, HYA

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  LESD 267. pants un Tiesas Reglamenta 94. panta pirmās daļas a) punkts, tos lasot kopā ar LES 4. panta 3. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otro daļu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesību normu, kurā krimināllietu tiesām, kad tās lemj par faktiskajiem apstākļiem saistībā ar Tiesai iesniegtu lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, ir noteikts pienākums atteikties no lietas izskatīšanas, pretējā gadījumā paredzot, ka pēc būtības pieņemtais vēlākais nolēmums ir jāatceļ. Šāda tiesību norma šīm tiesām, kā arī visām iestādēm, kuras ir pilnvarotas to piemērot, ir jāatstāj nepiemērota.

                  2)

                  LESD 18. pants, Pamattiesību hartas 21. panta 2. punkts, kā arī Eiropas Savienības Tiesas statūtu 23. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā tiesai, kas iesniedz Tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, ir noteikts pienākums nosūtīt šī lūguma kopiju iestādei, kas nodrošina šīs dalībvalsts pārstāvību Tiesā.

         (1)  Iesniegšanas datums: 28.9.2021.


title: Lieta T-400/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 7. marta rīkojums – El Corte Inglés/EUIPO – Rudolf Böckenholt (“LLOYD’S”)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/65

      Vispārējās tiesas 2022. gada 7. marta rīkojums – El Corte Inglés/EUIPO – Rudolf Böckenholt (“LLOYD’S”)
      (Lieta T-400/20) (1)

      (2022/C 198/93)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Devītās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 262, 10.8.2020.


title: Lieta T-382/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 7. marta rīkojums – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (“airscreen”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “airscreen” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “AIRSCREEN” – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 2. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 2. punkts) – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/50

      Vispārējās tiesas 2022. gada 7. marta rīkojums – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (“airscreen”)
      (Lieta T-382/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “airscreen” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “AIRSCREEN” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 2. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 2. punkts) - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2022/C 198/73)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: the airscreen company GmbH & Co. KG (Minstere, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un N. Willich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Moviescreens Rental GmbH (Damme, Vācija) (pārstāvji: D. Schulz un P. Stelzig, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 5. maija lēmumu lietā R 1990/2020-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp the airscreen company un Moviescreens Rental.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  the airscreen company GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 329, 16.8.2021.


title: Lieta C-141/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 28. februārī iesniedza Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Austrija) – TLL The Longevity Labs GmbH/Optimize Health Solutionsmi GmbH un BM

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 28. februārī iesniedza Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Austrija) – TLL The Longevity Labs GmbH/Optimize Health Solutionsmi GmbH un BM
      (Lieta C-141/22)
      (2022/C 198/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: TLL The Longevity Labs GmbH

         Atbildētāji: Optimize Health Solutionsmi GmbH un BM

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) [2015/2283] (2015. gada 25. novembris) par jauniem pārtikas produktiem (1) 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta iv) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “griķu dīgstu milti ar augstu spermidīna saturu” ir jauns pārtikas produkts, ja vienīgi griķu dīgstu milti ar nepalielinātu spermidīna saturu līdz 1997. gada 15. maijam tika izmantoti ievērojamā apjomā cilvēkiem paredzētajā tirgū Eiropas Savienībā vai ja tam ir pārtikas nekaitīgas lietošanas vēsture pēc tam neatkarīgi no tā, kā spermidīns nonāk griķu dīgstu miltos?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši: vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) [2015/2283] (2015. gada 25. novembris) par jauniem pārtikas produktiem 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta vii) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “pārtikas ražošanas process” ietver arī primārās ražošanas procesus?

                  3)

                  Ja uz otro jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai, atbildot uz jautājumu par ražošanas procesa novitāti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) [2015/2238] (2015. gada 25. novembris) par jauniem pārtikas produktiem 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta vii) punkta izpratnē, nozīme ir tam, ka pats ražošanas process nekad iepriekš nav ticis izmantots saistībā ar nevienu pārtikas produktu, vai arī tam, ka tas nav ticis izmantots saistībā ar novērtējamo pārtikas produktu?

                  4)

                  Ja uz otro jautājumu tiek atbildēts noliedzoši: Vai griķu sēklu diedzēšana spermidīnu saturošā barības šķīdumā ir primārās ražošanas process attiecībā uz augu, uz kuru neattiecas tiesību normas par pārtikas produktiem, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2015/2283 (2015. gada 25. novembris) par jauniem pārtikas produktiem, jo augs pirms ražas novākšanas vēl nav pārtikas produkts (Regulas (EK) Nr. 178/2002 (2) 2. panta c) punkts)?

                  5)

                  Vai ir nozīme tam, ka barības šķīdums satur dabīgo vai sintētisko spermidīnu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2015/2283 (2015. gada 25. novembris) par jauniem pārtikas produktiem un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1169/2011 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 258/97 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1852/2001 (OV 2015, L 327, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV 2002, L 31, 1. lpp.).


title: Lieta T-632/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 1. marta rīkojums – Agreiter u.c./Komisija (Atcelšanas prasība – Cilvēkiem paredzētas zāles – Cilvēkiem paredzētu zāļu “Spikevax” tirdzniecības atļaujas ar nosacījumiem grozījumi – mRNS (modificētu nukleozīdu) vakcīna pret Covid-19 – Intereses celt prasību neesamība – Tieša skāruma neesamība – Individuāla skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/50

      Vispārējās tiesas 2022. gada 1. marta rīkojums – Agreiter u.c./Komisija
      (Lieta T-632/21) (1)

      (Atcelšanas prasība - Cilvēkiem paredzētas zāles - Cilvēkiem paredzētu zāļu “Spikevax” tirdzniecības atļaujas ar nosacījumiem grozījumi - mRNS (modificētu nukleozīdu) vakcīna pret Covid-19 - Intereses celt prasību neesamība - Tieša skāruma neesamība - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2022/C 198/74)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Karin Agreiter (Merano, Itālija) un 33 citi prasītāji, kuru uzvārdi ir norādīti rīkojuma pielikumā (pārstāve: R. Holzeisen, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Haasbeek un B.-R. Killmann)

         Priekšmets

      Ar prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu, prasītāji lūdz atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2021) 5686 final (2021. gada 23. jūlijs), ar ko groza tirdzniecības atļauju ar nosacījumiem cilvēkiem paredzētām zālēm Spikevax – mRNS vakcīna (modificētu nukleozīdu) pret Covid-19, kas piešķirta ar 2021. gada 6. janvāra Lēmumu C(2021) 94 final.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Noraidīt prasību kā nepieņemamu.

                  2)

                  Par Moderna Biotech Spain SL pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  3)

                  Karin Agreiter un pārējie šā rīkojuma pielikumā minētie prasītāji atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Moderna Biotech Spain pati sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 471, 22.11.2021.


title: Lieta T-740/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 17. marta rīkojums – Alcogroup un Alcodis/Komisija

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/65

      Vispārējās tiesas 2022. gada 17. marta rīkojums – Alcogroup un Alcodis/Komisija
      (Lieta T-740/21) (1)

      (2022/C 198/94)
      Tiesvedības valoda – franču
      Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 24, 17.1.2022.


title: Lieta C-166/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 25. februārī iesniedza High Court (Īrija) – Hellfire Massy Residents Association/An Bord Pleanála, The Minister for Housing, Heritage and Local Government, Īrija, The Attorney General

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 25. februārī iesniedza High Court (Īrija) – Hellfire Massy Residents Association/An Bord Pleanála, The Minister for Housing, Heritage and Local Government, Īrija, The Attorney General

      (Lieta C-166/22)
      (2022/C 198/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court (Īrija)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Hellfire Massy Residents Association

         Atbildētāji: An Bord Pleanála, The Minister for Housing, Heritage and Local Government, Īrija un The Attorney General

         Pārējie lietas dalībnieki: South Dublin County Council, An Taisce – The National Trust for Ireland un Save the Bride Otters

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Pirmais jautājums ir šāds:
                  vai no ES tiesību sistēmas pārākuma izrietošie ES tiesību vispārējie principi nozīmē to, ka valsts procesuālā norma, saskaņā ar kuru pieteikuma iesniedzējam, kas vēršas tiesā, ir skaidri jānorāda attiecīgās tiesību normas, nevar liegt pieteikuma iesniedzējam, kas apstrīd valsts tiesību aktu saderību ar noteiktajām ES tiesību normām, atsaukties arī uz apstrīdēšanu, kas balstīta uz tiesību doktrīnām vai instrumentiem, kuri ir jāinterpretē kā pēc būtības saistīti ar šo ES tiesību interpretāciju, piemēram, principu, ka ES vides tiesības ir jāinterpretē saistībā ar 1998. gada 25. jūnijā Orhūsā (Dānija) pieņemto Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas ir neatņemama ES tiesību sistēmas sastāvdaļa?

                  2)

                  Otrais jautājums ir šāds:
                  vai Direktīvas 92/43/EEK (1) 12. un/vai 16. pants un/vai šie noteikumi saistībā ar 9. panta 2. punktu Orhūsas Konvencijā par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas 1998. gada 25. jūnijā noslēgta Orhūsā, Dānijā, un/vai kopā ar principu, ka dalībvalstīm ir jāveic visi vajadzīgie īpašie pasākumi, lai efektīvi īstenotu direktīvu, nozīmē, ka nevar atsaukties uz valsts procesuālo noteikumu, saskaņā ar kuru pieteikuma iesniedzējs nedrīkst izvirzīt “hipotētisku jautājumu” un “viņam ir jābūt reāli vai faktiski skartam”, pirms viņš var iesniegt sūdzību par valsts tiesību aktu atbilstību ES tiesību normai, lai nepieļautu apstrīdēšanu, ko ir veicis pieteikuma iesniedzējs, kurš ir atsaucies uz sabiedrības līdzdalības tiesībām attiecībā uz administratīvu lēmumu un kurš pēc tam vēlas apstrīdēt valsts tiesību normas spēkā esamību, atsaucoties uz ES tiesībām, paredzot, ka nākotnē varētu tikt nodarīts kaitējums videi, jo valsts tiesību aktos esot pieļautas nepilnības, ja pastāv pamatota iespēja, ka šāds kaitējums varētu rasties nākotnē, it īpaši tāpēc, ka ir atļauts veikt būvniecību teritorijā, kas ir īpaši aizsargājamu sugu dzīvotne, un/vai tāpēc, ka, piemērojot piesardzības pieeju, pastāv iespēja, ka pēc piekrišanas saņemšanas veiktie pētījumi var radīt nepieciešamību pieprasīt atkāpi saskaņā ar Direktīvas 16. pantu?

                  3)

                  Trešais jautājums ir šāds:
                  vai Direktīvas 92/43/EEK 12. un/vai 16. pants un/vai šie noteikumi saistībā ar 6. panta 1.–9. punktu un/vai [9. panta 2. punktu Orhūsas Konvencijā par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas noslēgta 1998. gada 25. jūnijā Orhūsā, Dānijā, un/vai ar principu, ka dalībvalstīm ir jāveic visi nepieciešamie īpašie pasākumi, lai efektīvi īstenotu direktīvu, ir panākts, ka atļauju sistēma, kas paredzēta valsts tiesību aktos, lai īstenotu direktīvas 16. pantu, nedrīkst būt paralēla un neatkarīga no attīstības atļauju sistēmas, bet tai ir jābūt daļai no integrēta apstiprināšanas procesa, kas ietver lēmumu, ko pieņem kompetentā iestāde (nevis ad hoc lēmumu, ko, pamatojoties uz vispārīgu krimināltiesību normu, pieņem pats attīstītājs), par to, vai ir jāpieprasa atkāpes atļauja, pamatojoties uz problēmām, kas konstatētas pēc attīstības atļaujas piešķiršanas, un/vai kādi pētījumi ir nepieciešami, kompetentajai iestādei lemjot par to, lai apsvērtu, vai šāda atļauja ir jāpieprasa?

                  4)

                  Ceturtais jautājums ir šāds:
                  vai Direktīvas 92/43/EEK 12. un/vai 16. pantam un/vai šiem noteikumiem, tos lasot kopā ar Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas 1998. gada 25. jūnijā parakstīta Orhūsā (Dānija), 6. panta 1.–9. punktu un/vai 9. panta 2. punktu, ir tādas sekas, ka attiecībā uz attīstību, ja, piešķirot attīstības atļauju, tika veikts atbilstošs novērtējums saskaņā ar Direktīvas 92/43/EEK 6. panta 3. punktu, un kontekstā, kad var lūgt atkāpi pēc attīstības atļaujas saņemšanas saskaņā ar Direktīvas 92/43/EEK 16. pantu, ir prasība par sabiedrības līdzdalības procedūru saskaņā ar Orhūsas konvencijas 6. pantu?

         (1)  Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu un savvaļas floras un faunas aizsardzību (OV 1992, L 206, 7. lpp.).


title: Lieta T-135/22: Prasība, kas celta 2022. gada 11. martā – Deckers Outdoor/EUIPO – Chunxian (“TULEUGG”)

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/51

      Prasība, kas celta 2022. gada 11. martā – Deckers Outdoor/EUIPO – Chunxian (“TULEUGG”)
      (Lieta T-135/22)
      (2022/C 198/75)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deckers Outdoor Corp. (Goleta, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: A. Improda un C. Brega, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Guo Chunxian (Mengzhou, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “TULEUGG” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 156 704

         Process EUIPO: iebildumu process
      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 17. decembra lēmums lietā R 412/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  līdz ar to noraidīt preču zīmes “TULEUGG” reģistrācijas pieteikumu Nr. 18 156 704;

                  —

                  piespriest EUIPO un/vai Guo Chunxian atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību, kā arī iepriekšējo procesu Iebildumu nodaļā un Apelācijas piektajā padomē.

         Prasījumi:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-136/22: Prasība, kas celta 2022. gada 10. martā – Hamoudi/Frontex

text:
               16.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/52

      Prasība, kas celta 2022. gada 10. martā – Hamoudi/Frontex

      (Lieta T-136/22)
      (2022/C 198/76)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Alaa Hamoudi (Turcija) (ko pārstāv: F. Gatta, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Tiesu piespriest Frontex izmaksāt prasītājam 250,000 EUR kā zaudējumu atlīdzību par nemateriālo kaitējumu saistībā ar katru no abiem prasījumiem. Prasītājs it īpaši lūdz atlīdzību:

                  —

                  par kaitējumu, kas tam nodarīts, jo kolektīvās izraidīšanas laikā no Grieķijas 28. –29. aprīlī Egejas jūrā, kā arī pēc tam netika ievērotas tā pamattiesības saskaņā ar ES Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 1., 2., 3., 4., 18. pantu, 19. panta 1. un 2. punktu un 21. pantu;

                  —

                  par netaisnības sajūtu un sašutumu, ko tam radīja fakts, ka pret viņu vērstās kolektīvās izraidīšanas 2020. gada 28. –29. aprīlī autore vai līdzautore bija Eiropas Savienības aģentūra.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Frontex, apstiprinādama ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma Egejas jūrā sākšanu, esot pārkāpusi Regulas 2019/1896 (1) 46. panta 5. punktu, pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nepareizi izmantojusi pilnvaras un neesot rīkojusies ar pienācīgu rūpību, tādējādi pārkāpjot labas pārvaldības principu. It īpaši Frontex izpilddirektors esot prettiesiski apstiprinājis ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma Egejas jūrā sākšanu, pārkāpjot Aģentūras izveides regulas 46. panta 5. punktu, jo viņš neīstenoja rīcības brīvību saistībā ar pašu pārbaudi par šī noteikuma piemērošanu ārkārtīgi nestabilajai situācijai, kuru tas regulēja. Pakārtoti, izpilddirektors esot pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nepareizi izmantojis pilnvaras un neesot izpildījis rūpības pienākumu, uzskatīdams, ka 46. panta 5. punkts neattiecas uz regulējamo situāciju. Abi nemateriālā kaitējuma aspekti nebūtu radīti, ja nebūtu bijis prettiesiskas Frontex bezdarbības vai rīcības.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Frontex esot pieļāvusi prettiesisku bezdarbību, kas var radīt ārpuslīgumisko atbildību, ja nav veiktas darbības saskaņā ar Regulas 2019/1896 46. panta 4. punktu, nav izpildīti pozitīvie pienākumi atbilstoši šīs regulas 80. pantam un Hartas (2) 1., 2., 3., 4., 18. pantam, 19. panta 1. un 2. punktam un 21. pantam, nav ievērots labas pārvaldības princips, nav pareizi izmantotas pilnvaras un ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

                     Frontex izpilddirektors prettiesiski neesot īstenojis rīcības brīvību saistībā ar Aģentūras izveides regulas 46. panta 4. punktu, gan pirms atpakaļ raidīšanas operācijas, gan tās laikā, gan pēc tās, kas viss notika laikposmā no 2020. gada 28. – 29. aprīlim. Pakārtoti, izpilddirektors esot pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nepareizi izmantojis pilnvaras un neesot izpildījis rūpības pienākumu, uzskatīdams, ka 46. panta 4. punkts neattiecas uz regulējamo situāciju. Abi nemateriālā kaitējuma aspekti nebūtu radīti, ja nebūtu bijis apstrīdētās prettiesiskās Frontex bezdarbības.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Frontex esot veikusi prettiesisku darbību, kas var radīt ārpuslīgumisko atbildību saistībā ar 2020. gada 28.–29. aprīļa atpakaļ raidīšanas operāciju, jo neesot ievērotas prasītāja pamattiesības saskaņā ar Hartas 1., 2., 3., 4., 6., 18. pantu, 19. panta 1. un 2. punktu un 21. pantu.
                  Prasītāja prettiesiskā kolektīvā izraidīšana 2020. gada 28.–29. aprīlī ir attiecināma uz Frontex, kas ir tās “patiesā autore”, jo tā tika veikta saskaņā ar juridiski saistošu rīcības plānu ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumam Egejas jūrā, kuru izstrādāja Frontex izpilddirektors. Pakārtoti, Frontex esot atbildīga par atbalstu un palīdzību Komisijai prasītāja prettiesiskajā kolektīvajā izraidīšanā 2020. gada 28.–29. aprīlī. Abi nemateriālā kaitējuma aspekti nebūtu radīti, ja nebūtu bijis apstrīdētās prettiesiskās Frontex rīcības.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1896 (2019. gada 13. novembris) par Eiropas Robežu un krasta apsardzi un ar ko atceļ Regulas (ES) Nr. 1052/2013 un (ES) 2016/1624.

         (2)  OV 2012, C 326, 391. lpp.


title: Trygderetten 2022. gada 26. janvāra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā A pret Arbeids- og velferdsdirektoratet (Lieta E-2/22) 2022/C 210/13

text:
               25.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 210/32

         Trygderetten2022. gada 26. janvāra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā A pret Arbeids- og velferdsdirektoratet

      (Lieta E-2/22)
      (2022/C 210/13)

         Trygderetten (Valsts apdrošināšanas tiesa) 2022. gada 26. janvārī iesniedza EBTA Tiesai lūgumu, kas Tiesas kancelejā tika saņemts 2022. gada 27. janvārī, sniegt konsultatīvu atzinumu lietā A pret Arbeids- og velferdsdirektoratet par šādiem jautājumiem:

                  1)

                  Vai tāds pabalsts kā pārejas pabalsts (overgangsstønad) (skat. Valsts apdrošināšanas likuma 15–5. panta pirmo daļu saistībā ar otrās daļas pirmo teikumu) ietilpst Europos Parlamento ir Tarybos Regulas (EK) Nr. 883/2004 (1) materiālajā piemērošanas jomā saskaņā ar:

                              a.

                              3. panta 1. punktu, jo īpaši j) apakšpunktu, vai

                              b.

                              3. panta 3. punktu saistībā ar 70. pantu?

                  2)

                  Vai 1) jautājuma novērtējumā ir nozīme tam, ka pastāv prasība par profesionālo darbību, lai turpinātu saņemt pabalstu, ja jaunākais bērns ir sasniedzis viena gada vecumu (skat. Valsts apdrošināšanas likuma 15–6. pantu)?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp.).


title: Lieta C-561/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Nederlandstalige Ondernemingsrechtbank Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Q, R, S/United Airlines, Inc. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Gaisa pārvadājumi – Regula (EK) Nr. 261/2004 – Kopīgi noteikumi par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos – Savienots reiss, ko veido divi lidojuma segmenti – Ilga ielidošanas kavēšanās galamērķī, kas radusies šī lidojuma otrajā segmentā, kurš savieno divas lidostas trešā valstī – Šīs regulas spēkā esamība no starptautisko tiesību viedokļa)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/12

      Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Nederlandstalige Ondernemingsrechtbank Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Q, R, S/United Airlines, Inc.

      (Lieta C-561/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa pārvadājumi - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Kopīgi noteikumi par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos - Savienots reiss, ko veido divi lidojuma segmenti - Ilga ielidošanas kavēšanās galamērķī, kas radusies šī lidojuma otrajā segmentā, kurš savieno divas lidostas trešā valstī - Šīs regulas spēkā esamība no starptautisko tiesību viedokļa)
      (2022/C 213/14)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Nederlandstalige Ondernemingsrechtbank Brussel

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Q, R, S

         Atbildētāja: United Airlines, Inc.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts, lasot to kopā ar 6. un 7. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda savienota reisa no lidostas dalībvalsts teritorijā uz lidostu trešās valsts teritorijā ar pārsēšanos citā šīs trešās valsts lidostā, kurš sastāv no diviem lidojuma segmentiem un kurš ar vienotu rezervāciju ir rezervēts pie Kopienas pārvadātāja, pasažierim ir tiesības uz kompensāciju no trešās valsts gaisa pārvadātāja, kas ir veicis šo lidojumu kopumā šī Kopienas pārvadātāja vārdā, ja šis pasažieris ir sasniedzis galamērķi vairāk nekā ar trīs stundu kavēšanos, kura radusies minētā lidojuma otrajā segmentā.

                  2)

                  Otrā prejudiciālā jautājuma izskatīšanā nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 261/2004 spēkā esamību, ņemot vērā starptautisko paražu tiesību principu, saskaņā ar kuru katrai valstij ir pilnīga un ekskluzīva suverenitāte pār savu gaisa telpu.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta C-568/20: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – J/H Limited (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – Piemērošanas joma – 2. panta a) punkts – Jēdziens “spriedums” – Maksājuma rīkojums, kas pieņemts citā dalībvalstī pēc trešā valstī pieņemta nolēmuma īsas un uz sacīkstes principu balstītas pārbaudes – 39. pants – Izpildāmība dalībvalstīs)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/13

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – J/H Limited

      (Lieta C-568/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Piemērošanas joma - 2. panta a) punkts - Jēdziens “spriedums” - Maksājuma rīkojums, kas pieņemts citā dalībvalstī pēc trešā valstī pieņemta nolēmuma īsas un uz sacīkstes principu balstītas pārbaudes - 39. pants - Izpildāmība dalībvalstīs)
      (2022/C 213/15)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: J

         Atbildētāja: H Limited

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 2. panta a) punkts un 39. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka maksājuma rīkojums, ko dalībvalsts tiesa izdevusi, pamatojoties uz galīgiem trešās valsts spriedumiem, ir uzskatāms par spriedumu un ir izpildāms citās dalībvalstīs, ja tas ir pieņemts uz sacīkstes principu balstītas tiesvedības rezultātā izcelsmes dalībvalstī un tajā ir atzīts par izpildāmu, tomēr šī dokumenta sprieduma raksturs neliedz atbildētajam, pret kuru ir vērsta izpilde, tiesības atbilstoši šīs regulas 46. pantam lūgt atteikt izpildi kāda tās 45. pantā minētā iemesla dēļ.

         (1)  OV C 28, 25.1.2021.


title: Lieta C-645/20: Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – V A, Z A/TP (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (ES) Nr. 650/2012 – 10. pants – Papildu jurisdikcija mantojuma jomā – Mirušā pastāvīgā dzīvesvieta nāves brīdī valstī, kurai Regula (ES) Nr. 650/2012 nav saistoša – Mirušais, kuram ir dalībvalsts pilsonība un pieder īpašums šajā dalībvalstī – Minētās dalībvalsts tiesas, kurā celta prasība, pienākums pēc savas ierosmes pārbaudīt papildu jurisdikcijas kritērijus – Mantojuma administratora iecelšana)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/14

      Tiesas (piektā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – V A, Z A/TP
      (Lieta C-645/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 650/2012 - 10. pants - Papildu jurisdikcija mantojuma jomā - Mirušā pastāvīgā dzīvesvieta nāves brīdī valstī, kurai Regula (ES) Nr. 650/2012 nav saistoša - Mirušais, kuram ir dalībvalsts pilsonība un pieder īpašums šajā dalībvalstī - Minētās dalībvalsts tiesas, kurā celta prasība, pienākums pēc savas ierosmes pārbaudīt papildu jurisdikcijas kritērijus - Mantojuma administratora iecelšana)
      (2022/C 213/16)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: V A, Z A

         Atbildētāja: TP

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi 10. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesai pēc savas ierosmes ir jāatzīst sava jurisdikcija saskaņā ar šajā tiesību normā paredzēto papildu jurisdikcijas noteikumu, ja, izskatīdama lietu, pamatojoties uz šīs regulas 4. pantā ietverto vispārējās jurisdikcijas noteikumu, tā konstatē, ka tai saskaņā ar šo pēdējo minēto tiesību normu nav jurisdikcijas.

         (1)  OV C 53, 15.2.2021.


title: Lieta C-668/20: Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Y GmbH/Hauptzollamt (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējais muitas tarifs – Kombinētā nomenklatūra – Preču klasifikācija – Pozīcijas 1302, 3301 un 3302 – Ekstrahēti vaniļas oleosveķi – Akcīzes nodoklis – Direktīva 92/83/EEK – Atbrīvojumi no nodokļa – 27. panta 1. punkta e) apakšpunkts – Jēdziens “garšvielas” – Direktīva 92/12/EEK – Eiropas Komisijas Akcīzes nodokļa komiteja – Pilnvaras)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/14

      Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Y GmbH/Hauptzollamt

      (Lieta C-668/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Preču klasifikācija - Pozīcijas 1302, 3301 un 3302 - Ekstrahēti vaniļas oleosveķi - Akcīzes nodoklis - Direktīva 92/83/EEK - Atbrīvojumi no nodokļa - 27. panta 1. punkta e) apakšpunkts - Jēdziens “garšvielas” - Direktīva 92/12/EEK - Eiropas Komisijas Akcīzes nodokļa komiteja - Pilnvaras)
      (2022/C 213/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Y GmbH

         Atbildētāja: Hauptzollamt

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas 2015. gada 6. oktobra Īstenošanas regulu (ES) 2015/1754, I pielikumā ietvertā kombinētā nomenklatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka prece, kas sastāv no aptuveni 85 % etanola, 10 % ūdens, 4,8 % sausā atlikuma, kurā vidējais vanilīna saturs ir 0,5 % apmērā un kura standartizācijas nolūkā tiek iegūta, atšķaidot ar ūdeni un etanolu starpproduktu, kas pats ir ekstrahēts no vaniļas pāksts, izmantojot etanolu, ietilpst šīs nomenklatūras apakšpozīcijā 1302 1905.

                  2)

                  Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 27. panta 1. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vaniļas oleosveķi, kuri ietilpst Regulas Nr. 2658/87, kurā grozījumi ir izdarīti ar Īstenošanas regulu 2015/1754, I pielikumā iekļautās kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 1302 1905, ir jāuzskata par “garšvielām” šīs tiesību normas izpratnē ar nosacījumu, ka tie ir sastāvdaļa, kas konkrētam produktam piešķir īpašu garšu vai smaržu.

         (1)  OV C 72, 1.3.2021.


title: Apvienotās lietas C-102/21 un C-103/21: Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KW (C-102/21), SG (C-103/21)/Autonome Provinz Bozen (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Valstu piešķirts atbalsts – Atbalsta shēma mazo hidroelektrostaciju būvniecībai – Alpu un kalnu tūristu mītnes bez elektrotīkla – Eiropas Komisijas atļauja – Termiņa beigšanās)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/15

      Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KW (C-102/21), SG (C-103/21)/Autonome Provinz Bozen

      (Apvienotās lietas C-102/21 un C-103/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valstu piešķirts atbalsts - Atbalsta shēma mazo hidroelektrostaciju būvniecībai - Alpu un kalnu tūristu mītnes bez elektrotīkla - Eiropas Komisijas atļauja - Termiņa beigšanās)
      (2022/C 213/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: KW (C-102/21), SG (C-103/21)

         Atbildētāja: Autonome Provinz Bozen

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atļauja īstenot atbalsta shēmu mazo hidroelektrostaciju būvniecībai, pamatojoties uz Komisijas lēmumu C(2012) 5048 final (2012. gada 25. jūlijs) par valsts atbalstu SA.32113 (2010/N) – Itālija: Atbalsta shēma attiecībā uz enerģijas ietaupījumu, apkures sistēmām uz katru rajona teritoriju un elektrifikāciju Alto Adidžes/Dienvidtiroles attālajos reģionos, vairs nebija spēkā, kad Autonome Provinz Bozen (Bolcāno autonomā province, Itālija) piešķīra subsīdijas KW un SG.

                  2)

                  LESD 108. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Komisijai nav jāprasa dalībvalstij atgūt nelikumīgais atbalsts Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai, 1. panta f) punkta izpratnē.

         (1)  OV C 217, 7.6.2021.