title: Lieta C-261/18: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 12. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde – Tiesas spriedums, ar ko konstatēta pienākumu neizpilde – Neizpilde – Direktīva 85/337/EEK – Vēja parka atļauja un būvniecība – Projekts, kam var būt būtiska ietekme uz vidi – Ietekmes uz vidi iepriekšēja novērtējuma neesamība – Legalizācijas pienākums – LESD 260. panta 2. punkts – Lūgums noteikt kavējuma naudu un naudas sodu)

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/10

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 12. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Īrija
      (Lieta C-261/18) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Tiesas spriedums, ar ko konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - Direktīva 85/337/EEK - Vēja parka atļauja un būvniecība - Projekts, kam var būt būtiska ietekme uz vidi - Ietekmes uz vidi iepriekšēja novērtējuma neesamība - Legalizācijas pienākums - LESD 260. panta 2. punkts - Lūgums noteikt kavējuma naudu un naudas sodu)
      (2020/C 10/11)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Noll-Ehlers un J. Tomkin)

         Atbildētāja: Īrija (pārstāvji: M. Browne, G. Hodge un A. Joyce, pārstāvji, kuriem palīdz G. Gilmore, BL, J. Connolly un G. Simons, SC)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Neveicot visus nepieciešamos pasākumus 2008. gada 3. jūlija sprieduma Komisija/Īrija (C-215/06, EU:C:2008:380) izpildei, Īrija nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti LESD 260. panta 1. punktā.

                  2)

                  Īrija maksā Eiropas Komisijai naudas sodu 5 000 000 EUR apmērā.

                  3)

                  Īrija maksā Komisijai kavējuma naudu 15 000 EUR apmērā par dienu, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz 2008. gada 3. jūlija sprieduma Komisija/Īrija (C-215/06, EU:C:2008:380) izpildes dienai.

                  4)

                  Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta C-409/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. maijā Hochmann Marketing GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2019. gada 22. marta rīkojumu lietā T-673/18 Hochmann Marketing GmbH/Eiropas Komisija

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/22

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. maijā Hochmann Marketing GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2019. gada 22. marta rīkojumu lietā T-673/18 Hochmann Marketing GmbH/Eiropas Komisija
      (Lieta C-409/19 P)
      (2020/C 10/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Hochmann Marketing GmbH (pārstāvis: J. Jennings, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
      Eiropas Savienības Tiesa (septītā palāta) ar 2019. gada 31. oktobra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: Lieta C-280/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Alain Flausch u.c./Ypourgos Perivallontos kai Energeias u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums – Sabiedrības līdzdalība lēmumu pieņemšanā un iespēja vērsties tiesā – Termiņu prasības celšanai atskaites punkts)

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Alain Flausch u.c./Ypourgos Perivallontos kai Energeias u.c.
      (Lieta C-280/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Sabiedrības līdzdalība lēmumu pieņemšanā un iespēja vērsties tiesā - Termiņu prasības celšanai atskaites punkts)
      (2020/C 10/12)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Alain Flausch, Andrea Bosco, Estiene Roger Jean Pierre Albrespy, Somateio “Syndesmos Iiton”, Somateio “Elliniko Diktyo – Filoi tis Fysis” un Somateio “Syllogos Prostasias kai Perithalpsis Agias Zois – SPPAZ”

         Atbildētāji: Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Tourismou un Ypourgos Naftilias kai Nisiotikis Politikis

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu 6. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj, ka ar projektu saistītās darbības nolūkā nodrošināt sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanas procesā dalībvalsts īsteno kompetentās reģionālās administratīvās iestādes līmenī, nevis tās pašvaldības vienības līmenī, no kuras ir atkarīga šī projekta īstenošanas vieta, ja konkrēti ieviestie noteikumi nenodrošina, ka faktiski tiek ievērotas attiecīgās sabiedrības daļas tiesības, un tas ir jānoskaidro iesniedzējtiesai.

                  2)

                  Direktīvas 2011/92 9. un 11. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kura rezultātā attiecīgās sabiedrības daļas locekļiem tiek izvirzīts termiņš prasības celšanai, ko sāk skaitīt no brīža, kad tīmekļvietnē ievietots paziņojums par atļaujas piešķiršanu projektam, ja šiem attiecīgās sabiedrības daļas locekļiem iepriekš nav bijis atbilstošas iespējas saņemt informāciju par atļaujas piešķiršanas procedūru saskaņā ar šīs direktīvas 6. panta 2. punktu.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta C-346/18 P: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums – Rose Vision, SL/Eiropas Komisija (Apelācija – Eiropas Savienības finansētie projekti pētniecības jomā – Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) – Nolīgumi par subsīdijām saistībā ar projektiem FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM un SFERA – Revīzijas, kurās konstatētas nelikumības dažu projektu īstenošanā – Eiropas Komisijas lēmumi, ar kuriem aptur saistībā ar citiem projektiem maksājamo summu izmaksu – Prasība sakarā ar atbildības konstatēšanu un prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/11

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums – Rose Vision, SL/Eiropas Komisija
      (Lieta C-346/18 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības finansētie projekti pētniecības jomā - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Nolīgumi par subsīdijām saistībā ar projektiem FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM un SFERA - Revīzijas, kurās konstatētas nelikumības dažu projektu īstenošanā - Eiropas Komisijas lēmumi, ar kuriem aptur saistībā ar citiem projektiem maksājamo summu izmaksu - Prasība sakarā ar atbildības konstatēšanu un prasība atcelt tiesību aktu)
      (2020/C 10/13)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rose Vision, SL (pārstāvis: J.J. Marín López, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji R. Lyal, J. Estrada de Solà, P. Rosa Plaza un M. Siekierzyńska, vēlāk R. Lyal, J. Estrada de Solà un M. Siekierzyńska, pārstāvji, kam palīdz J. Rivas, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 8. marta spriedumu Rose Vision/Komisija (T-45/13 RENV un T-587/15, nav publicēts, EU:T:2018:124), ciktāl tā 160. punktā Vispārējā tiesa nosprieda, ka atbilstoši LESD 340. panta pirmajai daļai nav konstatējams līgumisks kaitējums prasītājai tādēļ, ka būtu pārkāpts to Vispārējo noteikumu II.22 punkta 1. apakšpunkts, kas veido to nolīgumu neatņemamu sastāvdaļu, ko Rose Vision SL noslēgusi ar Eiropas Komisiju Septītās pamatprogrammas ietvaros, kas noteikta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1982/2006/EK (2006. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads).

                  2)

                  Apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Konstatēt, ka Eiropas Komisija ir pārkāpusi nolīgumu par subsīdijām saistībā ar projektu FutureNEM attiecībā uz revīzijas 11-INFS-025 konfidencialitāti.

                  4)

                  Rose Vision SL sedz savus, kā arī atlīdzina pusi Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu, kas tai radušies gan pirmās instances, gan apelācijas tiesvedībā.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta C-843/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. novembrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/32

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. novembrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT
      (Lieta C-843/19)
      (2020/C 54/34)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Atbildētāja apelācijas instancē: BT

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai tāda valsts tiesību norma kā 2015. gada Ley General de la Seguridad Social 208. panta c) apakšpunkts, kura prasība ir, ka visiem vispārējās shēmas dalībniekiem, lai tie varētu priekšlaicīgi pensionēties pēc pašu vēlēšanās, izmaksājamajai pensijai, kas ir aprēķināta saskaņā ar parasto kārtību bez piemaksām, ir jābūt vismaz minimālās pensijas apmērā, ir pretrunā Savienības tiesībām, ciktāl ar to netieši tiek diskriminētas sievietes, kas ir vispārējās shēmas dalībnieces, jo šādu sieviešu skaits ir daudz lielāks nekā vīriešu skaits?


title: Lieta C-884/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 3. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-586/14 RENV Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija

text:
               17.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 54/38

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 3. decembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-586/14 RENV Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija
      (Lieta C-884/19 P)
      (2020/C 54/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, A. Demeneix, T. Maxian Rusche)

         Pārējie lietas dalībnieki: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd un GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-586/14 RENV Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Komisija;

                  —

                  noraidīt pirmo prasības pamatu pirmajā instancē kā juridiski nepamatotu;

                  —

                  nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai otrā līdz ceturtā pirmajā instancē izvirzītā pamata atkārtotai izskatīšanai;

                  —

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem šajā tiesvedībā un iepriekšējās saistītajās tiesvedībās, proti, tajās, kurās tika taisīts sākotnējais spriedums, spriedums par apelācijas sūdzību un pārsūdzētais spriedums, pieņemšanu atlikt.

         Pamati un galvenie argumenti

      Komisija izvirza trīs apelācijas pamatus.
      Pirmkārt, sprieduma 55.–61. punktā ir pieļauta tiesību kļūda. Tādējādi Vispārējā tiesa ir nepareizi interpretējusi gan Pamatregulas (1) 2. panta 7. punkta b) apakšpunktu, gan 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešo ievilkumu. Vispārējā tiesa no minētajām tiesību normām ir izsecinājusi prasību, ka TER (2) var tikt noraidīts tikai tad, ja Komisija konstatē, ka Pamatregulas 2. panta 1.–6. punkta piemērošana uzņēmumam, kas lūdz TER, izraisītu mākslīgus rezultātus. Citiem vārdiem sakot, vērtējumam ir jāpierāda uzņēmuma grāmatvedības dokumentos atklātā izkropļojuma precīza ietekme. Tomēr šāds pienākums pierādīt izkropļojuma ietekmi uz cenām, izmaksām un ieguldījumiem pastāv tikai saistībā ar Pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma pirmo daļu, kurā šī prasība ir konkrēti minēta. Spriedumā Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Tiesa šo prasību pamatoja ar šo konkrēto formulējumu. Nav iespējams šo argumentāciju paplašināt pēc analoģijas, lai to attiecinātu uz visiem pieciem TER kritērijiem, kas ir paredzēti Pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā.
      Otrkārt, sprieduma 62.–73. punktā ir pieļautas vairākas tiesību kļūdas. Pirmkārt, kapitāla izmaksas ir ražošanas faktors tāpat kā darbaspēka izmaksas. Tādējādi abas subsīdiju shēmas ir tieši saistītas ar ražošanas izmaksām. Otrkārt, Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā Komisijas veikto vērtējumu attiecībā uz abu subsīdiju shēmu ietekmi uz prasītāju pirmajā instancē ne saistībā ar attiecīgā laikposma noteikšanu, ne saistībā ar kopējo saņemto summu. Tieši pretēji tā Komisijas ekonomisko vērtējumu aizstāja ar savu vērtējumu.
      Treškārt, spriedumā ir pieļautas procesuālas kļūdas. Prasītājs pirmajā instancē apstrīdēja nevis to, kā Komisija ir interpretējusi Pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešo ievilkumu, bet tikai to, kā tā šo tiesību normu ir piemērojusi faktiem. Tādējādi Vispārējā tiesa lēma ultra vires. Turklāt Vispārējā tiesa nedeva Komisijai iespēju paust savu viedokli par Pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta jauno interpretāciju, kas pausta spriedumā, tādējādi pārkāpjot Komisijas tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu.

         (1)  Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51. lpp., labojums – OV 2016, L 44, 20. lpp.).

         (2)  Tirgus ekonomikas režīms.


title: Lieta T-863/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. decembrī – Production Christian Gallimard/EUIPO – Éditions Gallimard (“PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD”)

text:
               24.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/52

      Prasība, kas celta 2019. gada 19. decembrī – Production Christian Gallimard/EUIPO – Éditions Gallimard (“PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD”)
      (Lieta T-863/19)
      (2020/C 61/66)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Production Christian Gallimard (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis: L. Dreyfuss-Bechmann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA (Parīze, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 299 589

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 1. oktobra lēmums lietā R 2316/2018-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasības pieteikumu un tās pielikumus par pieņemamiem;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un sabiedrībai Éditions Gallimard (ja pēdēja minētā iestāsies šajā lietā) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-864/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. decembrī – AI u.c./ECDC

text:
               24.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/53

      Prasība, kas celta 2019. gada 17. decembrī – AI u.c./ECDC
      (Lieta T-864/19)
      (2020/C 61/67)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: AI, HV, HW un HY (pārstāvji: L. Levi un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (ECDC)

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECDC2019. gada 11. februāra lēmumu, ar ko noraidīts prasītāju 2018. gada 11. oktobra pieteikums par atlīdzinājumu;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt 2019. gada 10. septembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītāju 2019. gada 10. maija sūdzība;

                  —

                  piespriest izmaksāt atlīdzinājumu par materiālo un nemateriālo kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājiem;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāji – snieguši precizējumus par savām individuālajām faktiskajām situācijām – pēc tam izklāsta apgalvojumus par atbildētāja pārkāpumu, nodarīto kaitējumu un saikni starp pārkāpumu un kaitējumu.


title: Lieta T-879/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. decembrī – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (“Dr. Jacob’s essentials”)

text:
               24.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/57

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. decembrī – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (“Dr. Jacob’s essentials”)
      (Lieta T-879/19)
      (2020/C 61/73)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugāle) (pārstāvis: A. de Sampaio, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Ludwig Manfred Jacob (Heidesheim, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa Apelācijas padomē dalībnieks

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Dr. Jacob’s essentials” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 742 903

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 3. oktobra lēmums lietā R 1025/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otram procesa dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-270/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. decembra rīkojums – O'Flynn u.c./Komisija

text:
               24.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/62

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. decembra rīkojums – O'Flynn u.c./Komisija
      (Lieta T-270/18) (1)

      (2020/C 61/78)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta C-738/18 P: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 19. septembra rīkojums – Duferco Long Products SA/Eiropas Komisija

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/39

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 19. septembra rīkojums – Duferco Long Products SA/Eiropas Komisija
      (Lieta C-738/18 P) (1)

      (2020/C 68/45)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 35, 28.1.2019.


title: Lieta C-240/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 19. septembra rīkojums (Juzgado Contencioso-Administrativo no2 de Ourense (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/40

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 19. septembra rīkojums (Juzgado Contencioso-Administrativo no2 de Ourense (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (Lieta C-240/19) (1)

      (2020/C 68/47)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 238, 15.7.2019.


title: Lieta T-257/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. janvāra spriedums – Iberpotash/Komisija (Valsts atbalsts – Ieguves rūpniecības nozare – Pasākums, ar ko, pirmkārt, tiek samazināts finansiālo garantiju līmenis raktuvju atjaunošanai un, otrkārt, sniegts valsts ieguldījums raktuvju atjaunošanai, nodrošinot augstāku vides aizsardzības līmeni – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt – Atbalsta jēdziens – Priekšrocība – Valsts līdzekļu nodošana – Selektīvs rakstus – Tiesiskā paļāvība – Tiesiskā drošība – Atbalsta summas aprēķins)

text:
               2.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/42

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. janvāra spriedums – Iberpotash/Komisija
      (Lieta T-257/18) (1)

      (Valsts atbalsts - Ieguves rūpniecības nozare - Pasākums, ar ko, pirmkārt, tiek samazināts finansiālo garantiju līmenis raktuvju atjaunošanai un, otrkārt, sniegts valsts ieguldījums raktuvju atjaunošanai, nodrošinot augstāku vides aizsardzības līmeni - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt - Atbalsta jēdziens - Priekšrocība - Valsts līdzekļu nodošana - Selektīvs rakstus - Tiesiskā paļāvība - Tiesiskā drošība - Atbalsta summas aprēķins)
      (2020/C 68/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Iberpotash, SA (Súria, Spānija) (pārstāvji: N. Niejahr un B. Hoorelbeke, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Luengo un D. Recchia)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumu (ES) 2018/118 (2017. gada 31. augusts) par valsts atbalstu SA.35818 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2012/CP), ko īstenojusi Spānija Iberpotash labā (OV 2018, L 28, 25. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Iberpotash, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.


title: Lieta C-34/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 4. marta spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Telesakaru pakalpojumi – Atvērta telesakaru tīkla ieviešanas īstenošana – Direktīva 97/13/EK – Maksājumi un nodevas, kas piemērojamas individuālām licencēm – Pārejas noteikumi, ar kuriem tiek ieviesta nodeva, kas Direktīvā 97/13/EK nav atļauta – Augstākas instances tiesas sprieduma, kurš uzskatāms par pretēju Savienības tiesībām, res judicata spēks)

text:
               11.5.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/9

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 4. marta spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      (Lieta C-34/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Telesakaru pakalpojumi - Atvērta telesakaru tīkla ieviešanas īstenošana - Direktīva 97/13/EK - Maksājumi un nodevas, kas piemērojamas individuālām licencēm - Pārejas noteikumi, ar kuriem tiek ieviesta nodeva, kas Direktīvā 97/13/EK nav atļauta - Augstākas instances tiesas sprieduma, kurš uzskatāms par pretēju Savienības tiesībām, res judicata spēks)
      (2020/C 161/13)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Telecom Italia SpA

         Atbildētājas: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/13/EK (1997. gada 10. aprīlis) par vispārējo atļauju un individuālo licenču kopēju sistēmu telesakaru pakalpojumu jomā 22. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar kuru attiecībā uz 1998. gadu telesakaru uzņēmumam, kas ir šīs direktīvas spēkā stāšanās dienā pastāvošas atļaujas turētājs, tiek pagarināts uzliktais pienākums maksāt nodevu, kas aprēķināta atbilstoši apgrozījumam, nevis tikai administratīvajiem izdevumiem, kas saistīti ar vispārējo atļauju un individuālo licenču sistēmas noteikšanu, pārvaldību, kontroli un īstenošanu.

                  2)

                  Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tās neuzliek valsts tiesai pienākumu nepiemērot valsts procesuālās normas, kas tiesas nolēmumam piešķir res judicata spēku, pat ja tas ļautu novērst Savienības tiesību normas pārkāpumu, bet tas neliedz ieinteresētajām personām iespēju prasīt valsts atbildību, lai tādējādi panāktu savu Savienības tiesībās atzīto tiesību aizsardzību.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-135/19: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 5. marta spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pensionsversicherungsanstalt/CW (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums – Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 3. un 11. pants – Jomas, uz kurām attiecas šī regula – Šīs regulas darbības jomā ietilpstoši pabalsti – Kvalifikācija – Slimības pabalsts – Invaliditātes pabalsts – Bezdarbnieka pabalsti – Persona, kura vairs nav apdrošināta dalībvalstī pēc tam, kad šī persona šajā dalībvalstī ir pārtraukusi savu profesionālo darbību un ir pārcēlusies uz citu dalībvalsti – Lūgums piešķirt rehabilitācijas pabalstu iepriekšējā dzīvesvietas un darba dalībvalstī – Atteikums – Piemērojamo tiesību aktu noteikšana)

text:
               11.5.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/12

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 5. marta spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pensionsversicherungsanstalt/CW
      (Lieta C-135/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 3. un 11. pants - Jomas, uz kurām attiecas šī regula - Šīs regulas darbības jomā ietilpstoši pabalsti - Kvalifikācija - Slimības pabalsts - Invaliditātes pabalsts - Bezdarbnieka pabalsti - Persona, kura vairs nav apdrošināta dalībvalstī pēc tam, kad šī persona šajā dalībvalstī ir pārtraukusi savu profesionālo darbību un ir pārcēlusies uz citu dalībvalsti - Lūgums piešķirt rehabilitācijas pabalstu iepriekšējā dzīvesvietas un darba dalībvalstī - Atteikums - Piemērojamo tiesību aktu noteikšana)
      (2020/C 161/16)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs Pensionsversicherungsanstalt

         Atbildētājs: CW

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Tāds pabalsts kā pamatlietā aplūkotais rehabilitācijas pabalsts ir uzskatāms par slimības pabalstu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 465/2012 (2012. gada 22. maijs), 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē.

                  2)

                  Regula Nr. 883/2004, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 465/2012, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek aizliegta tāda situācija, kurā personai – kura vairs nav apdrošināta savas izcelsmes dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmā pēc tam, kad šī persona šajā dalībvalstī ir pārtraukusi savu profesionālo darbību un ir pārcēlusies uz citu dalībvalsti, kurā tā ir strādājusi un ieguvusi sava apdrošināšanas stāža lielāko daļu, – izcelsmes valsts kompetentā iestāde ir atteikusi piešķirt tādu pabalstu kā pamatlietā aplūkotais rehabilitācijas pabalsts, jo uz šo personu attiecas nevis minētās izcelsmes dalībvalsts, bet šīs personas dzīvesvietas dalībvalsts tiesību akti.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta C-298/19: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 27. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – Direktīva 91/676/EEK – Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti – Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde – Neizpilde – LESD 260. panta 2. punkts – Finansiālas sankcijas – Naudas sods)

text:
               11.5.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/12

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 27. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
      (Lieta C-298/19) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 91/676/EEK - Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - LESD 260. panta 2. punkts - Finansiālas sankcijas - Naudas sods)
      (2020/C 161/17)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Konstantinidis un E. Manhaeve)

         Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis: E. Skandalou)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Līdz dienai, kad beidzās Eiropas Komisijas nosūtītajā brīdinājuma vēstulē noteiktais termiņš, proti, līdz 2017. gada 5. decembrim, neveikdama pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2015. gada 23. aprīļa spriedumu Komisija/Grieķija (C-149/14, nav publicēts, EU:C:2015:264), Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti saskaņā ar LESD 260. panta 1. punktu.

                  2)

                  Grieķijas Republika maksā Eiropas Komisijai naudas sodu 3 500 000 EUR apmērā, ieskaitot to Komisijas norādītajā kontā.

                  3)

                  Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta C-30/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. janvārī iesniedza Juzgado de lo Mercantil n° 2 de Madrid (Spānija) – RH/AB Volvo u.c.

text:
               11.5.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. janvārī iesniedza Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Spānija) – RH/AB Volvo u.c.
      (Lieta C-30/20)
      (2020/C 161/33)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: RH

         Atbildētājas: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB un Volvo Group España S.A.

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 7. panta 2. punkts, kurā ir noteikts, ka pret personu, kurai ir domicils kādas dalībvalsts teritorijā, var celt prasību citā dalībvalstī “[..] lietās, kas attiecas uz neatļautu darbību vai kvazideliktu, – tās vietas tiesās, kur iestājies vai var iestāties notikums, kas rada kaitējumu”, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir vienīgi noteikta dalībvalsts, kurā atrodas minētā vieta, tiesu iestāžu starptautiskā jurisdikcija, līdz ar to, lai konkretizētu teritoriāli piekritīgo valsts tiesu šajā valstī, ir jāizmanto valsts procesuālās tiesību normas, vai arī tas ir jāinterpretē kā jaukta tiesību norma, ar kuru līdz ar to tieši tiek noteikta gan starptautiskā jurisdikcija, gan valsts teritoriālā jurisdikcija, neatsaucoties uz valsts iekšējām tiesību normām?

         (1)  OV 2012, L 351, 1. lpp.


title: Lieta C-31/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. janvārī iesniedza Audiencia Provincial de Alicante (Spānija) – Bankia S.A./SI

text:
               11.5.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. janvārī iesniedza Audiencia Provincial de Alicante (Spānija) – Bankia S.A./SI
      (Lieta C-31/20)
      (2020/C 161/34)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Provincial de Alicante

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bankia S.A.

         Atbildētāja: SI

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Direktīvas [93/13] (1) 6. panta 1. punktā atzīto nesaistīšanas principu ir saderīga tiesu sniegtā interpretācija (saskaņā ar kuru summu, kas ir nepamatoti samaksātas, piemērojot ar patērētāju noslēgtajā hipotekārā aizdevuma līgumā iekļauto noteikumu par izdevumiem, atmaksāšana nav spēkā neesamības atzīšanas sekas, bet par to ir jāceļ atsevišķa prasība, kas ir pakļauta noilgumam), kas pieļauj to, ka patērētājam var būt galīgi saistošs noteikums par izdevumiem, jo viņš nevarēs saņemt to atlīdzinājumu, ja minētajai prasībai būs iestājies noilgums?

                  2)

                  Vai ar minēto principu ir saderīgs noilguma termiņa attiecībā uz prasību atmaksāt maksājumus, kas ir nepamatoti veikti, piemērojot par negodīgu atzītu noteikumu, tiesību institūts, ciktāl tas var ietvert tiesību uz atlīdzināšanu zaudēšanu, lai arī noteikums tika atzīts par spēkā neesošu?

                  3)

                  Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai EST minētais jēdziens “saprātīgs noilguma termiņš” ir jāinterpretē, piemērojot tikai valsts noteiktus kritērijus vai, gluži pretēji, saprātīgumam ir jāpiemēro kāda konkrēta prasība, lai aizņēmējiem patērētājiem nodrošinātu minimālu aizsardzību visā Eiropas Savienībā un neskartu tiesību uz to, ka par negodīgu atzīts noteikums ir nesaistošs, būtību?

                  4)

                  Ja tiek uzskatīts, ka saprātīgs noilguma termiņš ir jānosaka, ievērojot dažus obligātus noteikumus, vai saprātīgums var būt atkarīgs no brīža, kurā valsts tiesību aktos tiek noteikta iespēja celt prasību; vai ir saprātīgi noilguma termiņa aprēķināšanu sākt no līguma noslēgšanas dienas vai, gluži pretēji, negodīgu noteikumu nesaistīšanas princips prasa iepriekšēju vai vienlaicīgu noteikuma par izdevumiem spēkā neesamības atzīšanu, lai aizņēmējam tiktu piešķirts saprātīgs termiņš, kurā viņš varētu lūgt atmaksāt nepamatoti veiktos maksājumus?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-47/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 28. janvārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – F./Stadt Karlsruhe

text:
               11.5.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 28. janvārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – F./Stadt Karlsruhe

      (Lieta C-47/20)
      (2020/C 161/39)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: F.

         Atbildētāja: Stadt Karlsruhe

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Direktīvas 2006/126/EK (1) 2. panta 1. punkta un 11. panta 4. punkta otrās daļas regulējums dalībvalstij, kuras teritorijā citas dalībvalsts izsniegtas A un B kategorijas ES vadītāja apliecības turētājam par transportlīdzekļa vadīšanu alkohola reibumā pirmajā minētajā dalībvalstī it tikušas atsauktas tiesības vadīt mehāniskos transportlīdzekļus ar šo vadītāja apliecību, pieļauj atteikt tādas šo kategoriju vadītāja apliecības atzīšanu, kas attiecīgajai personai pēc atsaukuma ir tikusi izsniegta otrajā minētajā dalībvalstī atjaunošanas ceļā saskaņā ar Direktīvas 2006/126/EK 7. panta 3. punkta otro daļu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/126/EK (2006. gada 20. decembris) par vadītāju apliecībām (OV 2006, L 403, 18. lpp.).


title: Lieta C-88/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. februārī iesniedza tribunal correctionnel de Bordeaux (Francija) – Procureur de la République/ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

text:
               11.5.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. februārī iesniedza tribunal correctionnel de Bordeaux (Francija) – Procureur de la République/ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ
      (Lieta C-88/20)
      (2020/C 161/47)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal correctionnel de Bordeaux

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Procureur de la République

         Atbildētāji: ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pants, interpretējot to, ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 7. protokola 4. pantu un ar to saistīto Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru, nepieļauj vienlaicīgu kriminālprocesu un administratīvo procesu par vienu un to pašu likumpārkāpumu (telemārketingu) ar divām dažādām kvalifikācijām?

                  2)

                  Ja atbilde ir apstiprinoša, kas nozīmē vienotu procesu par vienu nodarījumu, vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pantā, kurā ir nostiprināti noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības un samērīguma principi, kas ir interpretēts, ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas tiesības un brīvības un ar to saistītās Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūras pamattiesības, nav prasīts, lai vienota procesa kritēriji tiktu iepriekš noteikti, ņemot vērā pienākumu neizpildes smagumu?

                  3)

                  Ja atbilde ir noliedzoša, kas nozīmē procesu kumulāciju, vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pantā, kurā ir nostiprināti noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības un samērīguma principi, kas ir interpretēts, ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas tiesības un brīvības un ar to saistītās Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūras pamattiesības, nav prasīts, lai šie vienlaicīgie kriminālprocesi un administratīvie procesi par vienu un to pašu likumpārkāpumu (telemārketingu) tiktu attiecināti tikai uz vissmagākajiem nodarījumiem un lai šajā gadījumā smaguma kritēriji tiktu iepriekš noteikti?


title: Lieta C-107/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 26. februārī Grieķijas Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedumu lietā T-295/18 Grieķijas Republika/Eiropas Komisija

text:
               11.5.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/39

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 26. februārī Grieķijas Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedumu lietā T-295/18 Grieķijas Republika/Eiropas Komisija
      (Lieta C-107/20 P)
      (2020/C 161/51)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji: E. Tsaousi, A. Vasilopoulou un E. Krompa)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

                  —

                  Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz apmierināt viņas apelācijas sūdzību un atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra spriedumu lietā T-295/18, ar kuru ir noraidīta Grieķijas Republikas 2018. gada 7. maija prasība pret Komisijas Īstenošanas lēmumu Nr. 2018/304/ES (2018. gada 27. februāris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus Grieķijas Republikas izdevumus par bruto summu EUR 17 869 131,75 (budžetārās ietekmes summa EUR 14 857 076,98), kurus tā veikusi un pieteikusi ELFLA ietvaros saistībā ar pasākumiem 125A, 321 un 322 (bruto summa EUR 15 631 043,52 un budžetārās ietekmes summa EUR 12 618 988,75) un pasākumu 123A (bruto summa EUR 2 238 088,23), kā arī bruto summu EUR 588 103,59 [par izdevumiem], kurus tā veikusi ELGF ietvaros, pēc pārbaudes pasākuma par 2011. – 2014. finanšu gada darījumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza sešus pamatus. Pirmie pieci apelācijas sūdzībā izvirzītie pamati attiecas uz pamatu par ELFLA izdevumiem piemēroto korekciju atcelšanu noraidīšanu.
      Ar pirmo apelācijas pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta Regulas (ES) 1306/2013 52. panta 4. punkta kļūdaina interpretācija un piemērošana, esot sagrozīts prasības apjoms un tās 23. pielikums un neesot sniegts pietiekams pamatojums pārsūdzētajam spriedumam.
      Ar otro apelācijas pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētais spriedums esot jāatceļ, jo tas neesot pamatots, tajā esot sniegta ne bis in idem principa kļūdaina interpretācija un tas esot nepareizi piemērots, un neesot ņemts vērā Vispārējās tiesas nospriestais par Grieķijas Republikas iebildumiem pēc būtības par to, ka Komisija pārkāpusi tiesiskās drošības, labas pārvaldības, tiesiskās paļāvības aizsardzības un samērīguma principus, ar to pārkāpjot Reglamenta 76. pantu.
      Ar trešo apelācijas pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētajā spriedumā esot kļūdaini interpretēts un piemērots Regulas (EK) Nr. 1698/2005 71. panta 2. un 3. punkts un 75. pants, Regulas (EK) Nr. 1974/2006 43. pants, kā arī Regulas (ES) Nr. 65/2011 24. panta 2. punkta b) apakšpunkts un ka trešā prasības pamata noraidījums neesot pietiekami un atbilstoši pamatots.
      Ar ceturto apelācijas pamatu tiek apgalvots, ka esot kļūdaini interpretēts un piemērots LESD 296. pants, to skatot to kopā ar Īstenošanas regulas 908/2014 36. un 40. pantu, kā arī esot norādīts pārsūdzētā sprieduma nepietiekams, neatbilstošs un pretrunīgs pamatojums attiecībā uz Komisijas pieļauto samērīguma principa un labas pārvaldības pārkāpumu.
      Ar piekto apelācijas pamatu tiek norādīts, ka Vispārējā tiesa neesot spriedusi par Grieķijas Republikas iebildumu pēc būtības par to, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu attiecībā uz finanšu korekciju piemērošanu pasākumiem 321, 322 un 123A, tādējādi pārkāpjot Reglamenta 76. pantu.
      Attiecībā uz ELGF izdevumiem piemērotās korekcijas atcelšanas iemeslu noraidīšanu sestajā apelācijas pamatā tiek norādīts, ka esot kļūdaini piemērots LESD 296. pantā norādītais pienākums sniegt pamatojumu, esot sagrozīts kopsavilkuma ziņojums un neesot sniegts pietiekams pamatojums.


title: Lieta T-602/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija rīkojums — Ayuntamiento de Enguera/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Dotāciju nolīgums, kas noslēgts finanšu instrumenta videi (LIFE+) ietvaros — Dotācijas apmēra samazināšana — Prasības pārkvalificēšana — Prasītājas atteikums — Nepieņemamība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/53

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija rīkojums — Ayuntamiento de Enguera/Komisija
      (Lieta T-602/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Dotāciju nolīgums, kas noslēgts finanšu instrumenta videi (LIFE+) ietvaros - Dotācijas apmēra samazināšana - Prasības pārkvalificēšana - Prasītājas atteikums - Nepieņemamība)
      (2019/C 230/66)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ayuntamiento de Enguera (Enguera, Spānija) (pārstāvji: J. Palau Navarro, J. Ortiz Ballester un V. Soriano i Piqueras, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà un A. Katsimerou)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2018. gada 26. jūlija vēstuli, kurā tika apstiprināta tās nostāja par dotācijas, kas piešķirta, īstenojot dotācijas nolīgumu LIFE10 ENV/ES/000458, samazināšanu un kurā paziņots par atgūšanas rīkojuma izdošanu attiecībā uz summu 113 408,05 EUR.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Ayuntamiento de Enguera atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta T-358/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — J. García Carrión/EUIPO — Codorníu (“JAUME CODORNÍU”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “JAUME CODORNÍU” reģistrācijas pieteikums — Eiropas Savienības un Spānijas agrākas vārdiskas preču zīmes “JAUME SERRA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzība — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts — Vārda un uzvārda atšķirtspēja)

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/17

      Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — J. García Carrión/EUIPO — Codorníu (“JAUME CODORNÍU”)
      (Lieta T-358/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “JAUME CODORNÍU” reģistrācijas pieteikums - Eiropas Savienības un Spānijas agrākas vārdiskas preču zīmes “JAUME SERRA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts - Vārda un uzvārda atšķirtspēja)
      (2019/C 238/21)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: J. García Carrión, SA (Jumilla, Spānija) (pārstāvis: E. Arsuaga Santos, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Spānija) (pārstāvji: M. Ceballos Rodríguez un M. Hernández Gásquez, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 11. aprīļa lēmumu lietā R 451/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp J. García Carrión un Codorníu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     J. García Carrión SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 276, 6.8.2018.


title: Lieta T-364/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 23. maija spriedums — Arçelik/EUIPO (“MicroGarden”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MicroGarden” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/18

      Vispārējās tiesas 2019. gada 23. maija spriedums — Arçelik/EUIPO (“MicroGarden”)
      (Lieta T-364/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MicroGarden” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2019/C 238/22)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Arçelik AS (Stambula, Turcija) (pārstāvji: A. Franke un E. Flach, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Sliwinska, S. Palmero Cabezas un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 4. aprīļa lēmumu lietā R 163/2018-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “MicroGarden” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Arçelik AS atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta T-439/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 23. maija spriedums — Sintokogio/EUIPO (“ProAssist”) (Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiskā reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “ProAssist” — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas 2017/1001 94. pants — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/18

      Vispārējās tiesas 2019. gada 23. maija spriedums — Sintokogio/EUIPO (“ProAssist”)
      (Lieta T-439/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiskā reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “ProAssist” - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas 2017/1001 94. pants - Vienlīdzīga attieksme)
      (2019/C 238/23)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sintokogio Ltd (Nagoya, Japāna) (pārstāvji: sākotnēji V. Dalichau, S. Kirschstein-Freund un B. Breitinger, advokāti, vēlāk S. Kirschstein-Freund un B. Breitinger, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Palmero Cabezas un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 3. maija lēmumu lietā R 2341/2017-2 attiecībā uz grafiskas preču zīmes “ProAssist” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Sintokogio Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 328, 17.9.2018.


title: Lieta T-258/19: Prasība, kas celta 2019. gada 15. aprīlī — Foz/Padome

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/20

      Prasība, kas celta 2019. gada 15. aprīlī — Foz/Padome
      (Lieta T-258/19)
      (2019/C 238/25)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Samer Foz (Dubaija, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvis: L. Cloquet un J. Buyle, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris) (1), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas Regulu (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris) (2), ciktāl tā attiecas uz prasītāju, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu novērtējumā, nosakot, ka prasītājs atbalsta Sīrijas režīmu un gūst labumu no tā, jo šāds viedoklis esot pilnībā nepamatots.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot noticis vispārējā samērīguma principa pārkāpums un ka ar apstrīdētajiem aktiem īstenotajiem pasākumiem esot tāda ietekme, ka tie paši par sevi būtu jāuzskata par nesamērīgiem. Pret prasītāju vērsto sankciju ekonomiskās sekas esot katastrofālas un nesamērīgas, salīdzinot ar mērķiem, kādus ir paredzēts sasniegt ar apstrīdētajiem aktiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot noticis nesamērīgs tiesību uz īpašumu un tiesību uz darbu pārkāpums, jo apstrīdētie pasākumi liedzot prasītājam netraucēti izmantot savu īpašumu un viņa ekonomisko brīvību, pārkāpjot Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Pirmo papildu protokolu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana. Apstrīdētie akti esot pieņemti, lai sasniegtu citus mērķus, nekā tajā minētie, proti, viņam nezināmu iemeslu dēļ vēršoties pret pašu prasītāju, nevis režīmu, un tādējādi esot pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot noticis LESD 296. panta 2. punktā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums. Apstrīdēto aktu pamatojums patiesībā esot pilnīgi formāls un iespējams atbildētāja neesot to kārtīgi izsvērusi.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot noticis tiesību uz aizstāvību un tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpums. Prasītājs nebūtu varējis nodrošināt tiesas sēdi pirms apstrīdēto ierobežojošo pasākumu piemērošanas, un tā viņš neesot varējis atbilstoši izmantot savas tiesības uz aizstāvību, ieskaitot tiesības uz taisnīgu tiesu, kas skaidri paredzētas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 3. punktā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 2. punktā.

         (1)  Padomes Īstenošanas lēmums (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 18I, 21.1.2019., 13. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas Regula (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 18I, 21.1.2019, 4. lpp.).


title: Lieta T-259/19: Prasība, kas celta 2019. gada 15. aprīlī — Aman Dimashq/Padome

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/21

      Prasība, kas celta 2019. gada 15. aprīlī — Aman Dimashq/Padome
      (Lieta T-259/19)
      (2019/C 238/26)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Aman Dimashq JSC (Damaska, Sīrija), (pārstāvis: L. Cloquet un J. Buyle, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris) (1), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas Regulu (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris) (2), ciktāl tā attiecas uz prasītāju, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu novērtējumā, nosakot, ka prasītājs atbalsta Sīrijas režīmu un gūst labumu no tā, jo šāds viedoklis esot pilnībā nepamatots.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot noticis vispārējā samērīguma principa pārkāpums un ka ar apstrīdētajiem aktiem īstenotajiem pasākumiem esot tāda ietekme, ka tie paši par sevi būtu jāuzskata par nesamērīgiem. Pret prasītāju vērsto sankciju ekonomiskās sekas esot katastrofālas un nesamērīgas, salīdzinot ar mērķiem, kādus ir paredzēts sasniegt ar apstrīdētajiem aktiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot noticis nesamērīgs tiesību uz īpašumu un tiesību uz darbu pārkāpums, jo apstrīdētie pasākumi liedzot prasītājam netraucēti izmantot savu īpašumu un viņa ekonomisko brīvību, pārkāpjot Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Pirmo papildu protokolu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana. Apstrīdētie akti esot pieņemti, lai sasniegtu citus mērķus, nekā tajā minētie, proti, viņam nezināmu iemeslu dēļ vēršoties pret pašu prasītāju, nevis režīmu, un tādējādi esot pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot noticis LESD 296. panta 2. punktā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums. Apstrīdēto aktu pamatojums patiesībā esot pilnīgi formāls un iespējams atbildētāja neesot to kārtīgi izsvērusi.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot noticis tiesību uz aizstāvību un tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpums. Prasītājs nebūtu varējis nodrošināt tiesas sēdi pirms apstrīdēto ierobežojošo pasākumu piemērošanas, un tā viņš neesot varējis atbilstoši izmantot savas tiesības uz aizstāvību, ieskaitot tiesības uz taisnīgu tiesu, kas skaidri paredzētas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 3. punktā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 2. punktā.

         (1)  Padomes Īstenošanas lēmums (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 18I, 21.1.2019., 13. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas Regula (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 18I, 21.1.2019, 4. lpp.).


title: Lieta T-283/19: Prasība, kas celta 2019. gada 2. maijā — Vācija/ACER

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/22

      Prasība, kas celta 2019. gada 2. maijā — Vācija/ACER
      (Lieta T-283/19)
      (2019/C 238/27)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller un S. Eisenberg, kā arī M. Elspas, R. Bierwagen un G. Brucker, advokāti)

         Atbildētāja: Energoregulatoru sadarbības aģentūra

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  1.

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 21. februāra Lēmuma Nr. 02/2019 I pielikuma 5. panta 8. un 9. punktu un II pielikuma 5. panta 8. un 9. punktu;

                  2.

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 21. februāra Lēmuma Nr. 02/2019 I pielikuma 10. panta 4. punkta otro teikuma daļu, 5. punktu, 16. panta 2. punkta otro teikumu un 3. punkta d) apakšpunkta vii) punktu, kā arī II pielikuma 17. panta 3. punkta d) apakšpunkta vii) punktu;

                  3.

                  pakārtoti — gadījumā, ja Tiesa uzskatītu, ka saskaņā ar 1. punktu atceļamās I un II pielikuma tiesību normas ir nesaraujami saistītas ar pārējām attiecīgajos pantos vai attiecīgajos pielikumos ietvertajām tiesību normām, vai ar atbildētājas 2019. gada 21. februāra Lēmumu Nr. 02/2019 kopumā — atcelt attiecīgos pantus, pielikumus vai Lēmumu kopumā;

                  4.

                  pakārtoti — gadījumā, ja Tiesa uzskatītu, ka saskaņā ar 2. punktu atceļamās I un II pielikuma tiesību normas ir nesaraujami saistītas ar pārējām attiecīgajos pantos vai attiecīgajos pielikumos ietvertajām tiesību normām, vai ar atbildētājas 2019. gada 21. februāra Lēmumu Nr. 02/2019 kopumā — atcelt attiecīgos pantus, pielikumus vai Lēmumu kopumā, kā arī

                  5.

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Iekšējā elektroenerģijas tirgus regulas, kas drīzumā stāsies spēkā, 14.–16. panta apvienojumā ar LES 13. panta 2. punktu un vispārējā tiesiskās drošības principa pārkāpums.
                  Ar pirmo prasības pamatu tiek iebilsts, ka Lēmuma Nr. 02/2019 I un II pielikuma [attiecīgā] 5. panta 8. punkta b) un c) apakšpunktā ietvertais atbildētājas skaidrojumu par to, kas ir kritisks tīkla elements, ir pretrunā no 2020. gada 1. janvāra piemērojamās Iekšējā elektroenerģijas tirgus regulas 14.–16. pantā noteiktajai pamatstrukūrai. Iekšējā elektroenerģijas tirgus regulas 14.–16. pantā ir regulēts, kā pārrobežu tirdzniecības jaudu aprēķinā tiek ņemtas vērā iekšējās elektrotīklu pārslodzes. Saskaņā ar Iekšējā elektroenerģijas tirgus regulas 16. panta 8. punktu tiekot neatspēkojami pieņemts, ka nav diskriminācijas saistībā ar pārrobežu elektroenerģijas plūsmām, ja attiecībā uz iekšējiem un pārrobežu tīkla elementiem pārrobežu tirdzniecībā tiek darīts pieejams jaudas minimums 70 % apmērā no katra attiecīgā tīkla elementa. Saskaņā ar Iekšējā elektroenerģijas tirgus regulas 16. panta 4. punktu pārdispečēšanas pasākumi nedrīkst tikt piemēroti, pārsniedzot jaudas minimumu. Turklāt, ievērojot jaudas minimumu, tirdzniecības zonas jauna konfigurācija var tikt veikta tikai ar attiecīgās dalībvalsts piekrišanu. Piedevām jaudas minimums 70 % apmērā tikšot ieviests tikai pakāpeniski, ievērojot lineāru trajektoriju. Ar jaudas minimumu 70 % apmērā un lineāro trajektoriju tiek ņemts vērā apstāklis, ka iekšējā tīkla attīstībai ir vajadzīgs laiks. Ar Lēmuma I un II pielikuma [attiecīgā] 5. panta 8. punkta b) apakšpunktu šī pamatstrukūra tiekot apvērsta, jo noteiktais jaudas minimums 70 % apmērā iekšējiem tīkla elementiem varot tikt piemērots tikai tad, ja pārvades sistēmas operators var pierādīt, ka tirdzniecības zonas jauna konfigurācija vai papildu pārdispečēšana vai papildu tīkla attīstība būtu mazāk efektīvas. Papildus tam I un II pielikuma [attiecīgā] 5. panta 8. punkta c) apakšpunktā paredzētais efektivitātes kritērijs padarot neiedarbīgu 70 % apmērā noteikto jaudas minimumu, jo kritērijs esot praktiski neizpildāms.
                  Ar I pielikuma 10. panta 4. punkta otrajā teikuma daļā, 5. punktā, 16. panta 2. punkta otrajā teikumā un 3. punkta d) apakšpunkta vii) punktā un II pielikuma 17. panta 3. punkta d) apakšpunkta vii) punktā paredzēto agro korektīvo pasākumu ņemšanu vērā esot pārkāpts Iekšējā elektroenerģijas tirgus regulas 16. panta 4. punkts, saskaņā ar kuru tirgus dalībniekiem esot jādara pieejama maksimāla jauda.

                  2.

                  Regulas (EK) Nr. 714/2009 (1) pārkāpums
                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar Lēmumu ir nepieļaujamā veidā ierobežoti Regulas (EK) Nr. 714/2009 I pielikuma 1.7. punktā paredzētie trīs pastāvošie izņēmuma regulējumi attiecībā uz iekšējo tīkla elementu ņemšanu vērā, jo Lēmumā ir paredzēts tikai efektivitātes kritērijs un tas ir īstenots nepareizi.

                  3.

                  Regulas (ES) 2015/1222 (2) pārkāpums
                  Ar trešo prasības pamatu tiek norādīts, ka ar Lēmuma I un II pielikuma [attiecīgā] 5. panta 8. punkta c) apakšpunktā paredzēto efektivitātes kritēriju ir pārkāpts Regulas (ES) 2015/1222 32. pantā paredzētais tirdzniecības zonu izvērtēšanas process, kā arī Regulas (ES) 2015/1222 29. panta 3. punkta b) apakšpunktā ietvertā prasība jaudas aprēķinā ņemt vērā tīkla elementus.

                  4.

                  Samērīguma principa pārkāpums
                  Ar ceturto prasības pamatu tiek iebilsts, ka, ar Lēmuma I un II pielikuma [attiecīgā] 5. panta 8. punkta c) apakšpunktā paredzēto efektivitātes kritēriju izslēdzot iekšējos tīkla elementus, ir pārkāpts samērīguma princips, jo šī izslēgšana apdraud sistēmas drošību un nav vismazāk ierobežojošais līdzeklis.

                  5.

                  Apstrīdētā lēmuma formālie trūkumi
                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar Lēmumu ir pārkāpts Regulas Nr. 1 (1958. gada 15. aprīlis), ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas (OV 17, 6.10.1958., 385. lpp.), 2. un 4. pants, jo tā publicēšana un izziņošana ir veikta tikai angļu valodā. Tajā turklāt neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, un aģentūra Lēmumu esot pieņēmusi, pārsniedzot savu kompetenci.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 714/2009 (2009. gada 13. jūlijs) par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā un par Regulas (EK) Nr. 1228/2003 atcelšanu (OV L 211, 14.8.2009, 15. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (ES) 2015/1222 (2015. gada 24. jūlijs), ar ko izveido jaudas piešķiršanas un pārslodzes vadības vadlīnijas (OV L 197, 25.7.2015., 24. lpp.).


title: Lieta T-302/19: Prasība, kas celta 2019. gada 14. maijā — Yanukovych/Padome

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/26

      Prasība, kas celta 2019. gada 14. maijā — Yanukovych/Padome
      (Lieta T-302/19)
      (2019/C 238/30)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvis: T. Beazley, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/354 (1), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/352 (2), ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi lietā T-301/18 Yanukovych/Padome (3) izvirzītajiem pamatiem.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2019/354 (2019. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 64, 5.3.2019., 7. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2019/352 (2019. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 64, 5.3.2019., 1. lpp.).

         (3)  OV C 231, 2.7.2018., 48. lpp.


title: Lieta T-316/19: Prasība, kas celta 2019. gada 23. maijā — BU/Komisija

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/27

      Prasība, kas celta 2019. gada 23. maijā — BU/Komisija
      (Lieta T-316/19)
      (2019/C 238/32)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: BU (pārstāvis: E. Bonanni, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 2. augusta lēmumu;

                  —

                  piespriest Komisijai samaksāt summu 21 440 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest Komisijai samaksāt nokavējuma procentus no 2017. gada 23. janvāra līdz minētās summas samaksas brīdim;

                  —

                  atlīdzināt nodarīto kaitējumu 500 000 EUR apmērā vai citā taisnīgi noteiktā apmērā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

            Pakārtoti:

                  —

                  likt Komisijai atzīt, ka lietas apstākļi veido īpašu gadījumu, kas ir aprakstīts Noteikumu (kas bija spēkā līdz 2006. gadam) 10. pantā, un samaksāt galvenajā prasījumu daļā minēto summu;

            Pakārtoti tam:

                  —

                  likt Komisijai lūgt ārstu komisiju sniegt atzinumu saskaņā ar Kopīgo noteikumu (kas ir spēkā pēc 2006. gada) 20. un 22. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītājam šajā lietā, kam jau ir atzīta pilnīga un pastāvīga invaliditāte arodslimības dēļ, iecēlējinstitūcija ir atteikusies piemērot līdz 2006. gada 1. janvārim spēkā esošo Noteikumu par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku 10. pantu saistībā ar to izdevumu atlīdzināšanu, kas ir radušies par ārstēšanu, kura attiecas uz tāda “atvērta koduma” aizvēršanu, kas bija kaitīgs prasītāja, kurš saslimis ar arodslimību, elpceļiem.
      Prasības pamatojumam prasītājs norāda:

                  1.

                  ka prasītāja ārstējošā ārsta ziņojums un iegūtie rezultāti neapšaubāmi liecina par prasītāja ārstēšanās steidzamību un nepieciešamību saskaņā ar Noteikumu 10. pantu;

                  2.

                  ka ir pārkāpti labas pārvaldības principi, ņemot vērā nepilnīgos dokumentus, kas tika iesniegti ekspertam, pie kura vērsās šajos dokumentos norādītais ārsts, kā tas ir paredzēts 23. pantā, kā arī ņemot vērā šajā posmā iesaistījušos trīs ārstu pārsteidzoši neētisko rīcību, ieskaitot atteikumu atzīt deguna pamatfunkcijas un it īpaši nodrošināt [arodslimības] skartā prasītāja elpceļu aizsardzību pret infekcijām, un tādējādi atteikumu atzīt labumu, kāds būtu no atvērtā koduma aizvēršanas;

                  3.

                  ka iecēlējinstitūcija ir atteikusies prasītājam pēc analoģijas piemērot Kopīgo noteikumu 22. pantu, aizstājot 23. panta piemērošanu, kas ir atzīts par nepiemērojamu, lai gan šī pati iecēlējinstitūcija ir lūgusi Tiesas priekšsēdētāju piemērot 22. pantu “cita ārsta” iecelšanai pēc savas ierosmes: vēršanās ārstu komisijā prasītājam garantētu gan pareizu pilnvaru noformēšanu, gan dokumentācijas pilnīgumu.


title: Lieta T-321/19: Prasība, kas celta 2019. gada 27. maijā — Maternus/EUIPO — adp Gauselmann (“Jokers WILD Casino”)

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/28

      Prasība, kas celta 2019. gada 27. maijā — Maternus/EUIPO — adp Gauselmann (“Jokers WILD Casino”)
      (Lieta T-321/19)
      (2019/C 238/33)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Maternus GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji: M. Zöbisch un R. Drozdz, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: adp Gauselmann GmbH (Lübbecke, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Jokers WILD Casino” melnā, sarkanā, dzeltenā un baltā krāsā — Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 515 321

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 27. februāra lēmums lietā R 803/2018-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pirmā teikuma pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-326/19: Prasība, kas celta 2019. gada 31. maijā — Gerber/Parlaments un Padome

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/29

      Prasība, kas celta 2019. gada 31. maijā — Gerber/Parlaments un Padome
      (Lieta T-326/19)
      (2019/C 238/34)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Tibor Gerber (Milāna, Itālija) (pārstāvis: N. Amadei, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto Regulu Nr. 2019/474, it īpaši tās 1. panta 1. punktu un 2. panta otro teikumu, šādas atcelšanas rezultātā atzīstot, ka Direktīva 2019/475 nav spēkā, ciktāl tā ir funkcionāli saistīta ar apstrīdēto regulu;

                  —

                  gaidot spriedumu, apturēt apstrīdētās regulas un Direktīvas 2019/475 piemērošanu līdz dienai, kad tiks pasludināts Vispārējās tiesas spriedums;

                  —

                  gaidot spriedumu, izdot rīkojumu apturēt visu to izpildes pasākumu īstenošanu, kas ir paredzēti Regulā Nr. 2019/474 un Direktīvā 2019/475, it īpaši to pasākumu īstenošanu, kuri attiecas uz to transportlīdzekļu reģistrāciju, kuri ir paredzēti 2018. gada 1. decembra Likumā Nr. 132 (likums, ar ko ir pārveidots 2018. gada 4. oktobra Dekrētlikums Nr. 113);

                  —

                  iespējams, pieņemt liecības, ko prasītājs ir sniedzis, lai apstiprinātu prasībā aprakstītos faktiskos apstākļus;

                  —

                  katrā ziņā piespriest Savienības Padomei un Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir vērsta uz to, lai atceltu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu Nr. 2019/474 (2019. gada 19. marts), ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 952/2013, ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, it īpaši tās daļas, kas attiecas uz Campione d’Italia pašvaldības un Itālijas teritoriālo Lugāno ezera ūdeņu muitas režīmu (1. panta 1. punkts un 2. panta otrais teikums).
      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz pienākuma norādīt akta pamatojumu neizpildi

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka pretēji LESD 296. panta 2. punktam apstrīdētā regula ir pamatota nepilnīgi un pretrunīgi. Runājot par Campione iekļaušanu Eiropas muitas režīmā, regulā tiek apgalvots, ka vēsturiskie iemesli, kas pamatojot tā izslēgšanu, piemēram, izolētība un ekonomiskās grūtības, vairs nepastāv. Taču pašvaldības izolētība nav zudusi un ekonomiskās grūtības ir palielinājušās, ņemot vērā, ka tika paziņots par Casinò, kas ir vienīgais pašvaldības peļņas avots, maksātnespēju.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz starptautisko tiesību pārkāpumu

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka gan līgumisks, gan paražu tiesību pienākums ievērot starptautiskās tiesības ir paredzēts ne tikai LES 3. panta 5. punktā, bet to bieži ir apstiprinājusi arī Tiesa. Tomēr ar apstrīdēto regulu (un ar to saistīto Direktīvu 2019/475) tika grozīts muitas režīms, uz kuru attiecas paražu tiesību norma, ko ir izstrādājusi Itālija un Šveice un atzinusi pati Savienība un pamatojoties uz kuru uz Campione attiecas Šveices muitas režīms. Tādējādi ar to ir pārkāpts starptautisks pienākums, kas ir jāievēro gan saskaņā ar Līgumu, gan Tiesas judikatūru.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz Eiropas pilsoņu brīvas pārvietošanās tiesību pārkāpumu

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētā regula rada sekas, kas ir pretrunā LESD 21. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 45. pantā noteiktajām tiesībām. Savienības muitas režīma, nevis Šveices muitas režīma piemērošana Campione pašvaldībai izraisa to, ka, iebraucot Campione teritorijā un izbraucot no tās (gan pa sauszemi, gan pa ezeru), ir izveidota fiziska muitas barjera un tiek veiktas attiecīgas personu un preču pārbaudes, lai nodrošinātu Eiropas un Šveices noteikumu piemērošanu.


title: Lieta C-309/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. aprīlī Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 14. februāra rīkojumu lietā T-709/18 Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos/Komisija

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/28

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. aprīlī Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 14. februāra rīkojumu lietā T-709/18 Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos/Komisija
      (Lieta C-309/19 P)
      (2019/C 263/33)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos (pārstāvji: J. J. Azcárate Olano un E. Almarza Nantes, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Pilnībā atcelt pārsūdzēto rīkojumu un līdz ar to atzīt par pieņemamu prasību par tiesību akta atcelšanu, kuru šis lietas dalībnieks bija cēlis saskaņā ar LESD 263. pantu par Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2018/1214 (2018. gada 29. augusts) par nosaukuma ierakstīšanu Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā (“Morcilla de Burgos” (AĢIN)) (1), lai pēc tam, izskatot lietu pēc būtības, pieņemtu spriedumu, ar kuru minētā Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2018/1214 (2018. gada 29. augusts) tiek atzīta par spēkā neesošu, piespriežot atlīdzināt tiesāšanas izdevumus tam lietas dalībniekam, kas iebilst pret to.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī apelācijas sūdzība esot pamatota ar tiesvedībā Eiropas Savienības Vispārējā tiesā pieļauto pārkāpumu, kura rezultātā esot tikušas aizskartas apelācijas sūdzības iesniedzējas intereses un kura pamatā esot tiesību kļūda, kas izpaudās kā Vispārējās tiesas Reglamenta 73. panta 1. punkta un saistīto pantu, kā arī ar to saistītās judikatūras pārkāpums, saskaņā ar šādu juridisko pamatojumu:

                  —

                  pārsūdzētajā rīkojumā būtībā esot kļūdaini atzīts, ka prasības pieteikumā ir bijuši prasītājas pārstāvju “tikai parakstu skenējumi”, lai gan patiesībā tajā esot bijuši kvalificēti elektroniskie paraksti ar ACA kvalificētu sertifikātu, kuriem ir tāda pats juridiskais spēks kā pašrocīgam parakstam;

                  —

                  minētie kvalificētie elektroniskie paraksti esot atzīti un aizsargāti ar Regulu eIDAS, t.i., Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 23. jūlija Regulu (ES) Nr. 910/2014 (2);

                  —

                  kvalificētie elektroniskie paraksti ar ACA kvalificētajiem sertifikātiem pilnībā atbilst Vispārējās tiesas Reglamenta 73. panta 1. punkta garam un pamatojumam: “tiesiskās drošības labad nodrošināt prasības pieteikuma autentiskumu un izslēgt risku, ka to patiesībā nav sagatavojusi šim nolūkam pilnvarotā persona”, kā tas norādīts pārsūdzētajā rīkojumā;

                  —

                  Vispārējās tiesas Reglamenta 73. panta 1. punkts esot atcelts ar Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija lēmumu, attiecīgajam grozījumam stājoties spēkā 2018. gada 1. decembrī (divas dienas pēc prasības pieteikuma iesniegšanas); taču Rietumvalstu tiesību sistēmās vispārējs un universāls princips sodu noteikšanas tiesībās ir labvēlīgākas tiesību normas piemērošana;

                  —

                  judikatūra, kas minēta pārsūdzētajā rīkojumā, lai pamatotu attiecīgā lietas dalībnieka celtās prasības nepieņemamību, galvenokārt attiecas uz skenētiem parakstiem. Taču konkrētajā lietā, kurā izdots šis rīkojums, aplūkotais gadījums (prasības pieteikums, kurš ir parakstīts ar kvalificētu elektronisko parakstu ar ACA sertifikātu) nekad neesot ticis izskatīts Eiropas Savienības tiesās;

                  —

                  tiesību normas esot jāinterpretē, ņemot vērā piemērošanas laika sociālo realitāti, it īpaši vadoties pēc to gara un mērķa.

         (1)  OV 2018, L 224, 3. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 910/2014 (2014. gada 23. jūlijs) par elektronisko identifikāciju un uzticamības pakalpojumiem elektronisko darījumu veikšanai iekšējā tirgū un ar ko atceļ Direktīvu 1999/93/EK (OV 2014, L 257, 73. lpp.).


title: Lieta T-478/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedums — Frank/Komisija (Pētniecība un tehnoloģijas attīstība — Pētniecības un inovācijas pamatprogramma (2014. — 2020. gads) — Uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus un saistītās darbības atbilstoši EPP 2016. gada darba programmai — ERCEA lēmums, ar kuru dotācijas pieteikums ir noraidīts kā neatbilstīgs — Administratīva sūdzība Komisijai — Netiešs lēmums par noraidīšanu — Daļēja nepieņemamība — Tiešs lēmums par noraidīšanu — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/38

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedums — Frank/Komisija
      (Lieta T-478/16) (1)

      (Pētniecība un tehnoloģijas attīstība - Pētniecības un inovācijas pamatprogramma (2014. - 2020. gads) - Uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus un saistītās darbības atbilstoši EPP 2016. gada darba programmai - ERCEA lēmums, ar kuru dotācijas pieteikums ir noraidīts kā neatbilstīgs - Administratīva sūdzība Komisijai - Netiešs lēmums par noraidīšanu - Daļēja nepieņemamība - Tiešs lēmums par noraidīšanu - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2019/C 263/42)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Regine Frank (Bonna, Vācija) (pārstāvis: S. Conrad, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, L. Mantl un B. Conte)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Komisijas 2016. gada 17. jūnija lēmumu un, otrkārt, Komisijas 2016. gada 16. septembra lēmumu, ar kuriem attiecīgi netieši un tieši ir noraidīta administratīvā sūdzība, ko prasītāja ir iesniegusi, pamatojoties uz Padomes Regulas (EK) Nr. 58/2003 (2002. gada 19. decembris), ar ko nosaka statūtus izpildaģentūrām, kurām uztic konkrētus Kopienas programmu pārvaldības uzdevumus (OV 2003, L 11, 1. lpp.), 22. panta 1. punktu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 475, 19.12.2016.


title: Lieta T-373/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. jūnijā — Gatti/Parlaments

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/70

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. jūnijā — Gatti/Parlaments
      (Lieta T-373/19)
      (2019/C 263/75)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Natalino Gatti (Nonantola, Itālija) (pārstāvis: M. Paniz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta paziņojumu, ar ko ir transponēts Deputātu palātas Prezidija 2018. gada 12. jūlija Lēmums Nr. 14/2018 un/vai Republikas Senāta Prezidentūras padomes Lēmums Nr. 6/2018, un katrā ziņā

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta piešķirtās mūža pensijas pārskatīšanu un pārrēķinu;

                  —

                  tādējādi atzīt prasītāja tiesības saglabāt attiecīgo mūža pensiju uzkrātajā apmērā, kas uzkrāta, pamatojoties uz tiesisko regulējumu, kurš bija spēkā pirms Deputātu palātas Prezidija Lēmuma Nr. 14/2018 un/vai Republikas Senāta Prezidentūras padomes Lēmuma Nr. 6/2018, piespriežot Eiropas Parlamentam samaksāt viņam visas summas, kas ir nepamatoti ieturētas, ņemot vērā monetāro revalvāciju un pieskaitot likumiskos procentus, sākot no ieturējuma dienas līdz pilnīgai samaksai, kā arī

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un nekavējoties pilnībā atjaunot mūža pensiju sākotnējā apmērā, kā arī atlīdzināt visus zaudējumus, ja un tādā mērā, kādā tie ir radušies prasītājam;

                  —

                  katrā ziņā: piespriest pilnībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, advokāta honorāru, ieskaitot PVN, advokātu sociālās apdrošināšanas iemaksu un vienotas likmes atlīdzību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-345/19 Santini/Parlaments.


title: Lieta C-361/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. jūnijā iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) — De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               12.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. jūnijā iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) — De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Lieta C-361/19)
      (2019/C 270/18)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Pamatlietas puses

      Prasītāja: De Ruiter vof
      Atbildētājs: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību (1) 99. panta 1. punkts un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 809/2014 (2014. gada 17. jūlijs), ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, lauku attīstības pasākumiem un savstarpējo atbilstību (2), 73. panta 4. punkta a) apakšpunkts ir spēkā, ciktāl atbilstoši tiem, lai noteiktu gadu, attiecībā uz kuru tiek aprēķināts savstarpējās atbilstības samazinājums, ir jāņem vērā gads, kad ir ticis konstatēts savstarpējās atbilstības tiesību normu pārkāpums, ja gads, kad ir izdarīts pārkāpums, neatbilst gadam, kad tas ir ticis konstatēts?

         (1)  OV 2013, L 347, 549. lpp.

         (2)  OV 2014, L 227, 69. lpp.


title: Lieta C-834/18: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 10. aprīļa rīkojums (Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rolibérica Lda/Autoridade para as Condições do Trabalho (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Autopārvadājumi — Regula (EK) Nr. 561/2006 — 4. panta i) punkts — Jēdziens “nedēļa” — Iknedēļas atpūtas laikposmi — Aprēķina metodes)

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/13

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 10. aprīļa rīkojums (Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rolibérica Lda/Autoridade para as Condições do Trabalho
      (Lieta C-834/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Autopārvadājumi - Regula (EK) Nr. 561/2006 - 4. panta i) punkts - Jēdziens “nedēļa” - Iknedēļas atpūtas laikposmi - Aprēķina metodes)
      (2019/C 280/16)
      Tiesvedības valoda — portugāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Rolibérica Lda

         Atbildētāja: Autoridade para as Condições do Trabalho

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 561/2006 (2006. gada 15. marts), ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85, ir jāinterpretē tādējādi, ka “iknedēļas atpūtas laikposmam” šīs regulas 8. panta izpratnē nav obligāti jābeidzas “nedēļā”, kā tā definēta minētās regulas 4. panta i) punktā.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


               22.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/17

      Lihtenšteinas Firstistes tiesas (Fürstliches Landgericht) 2019. gada 29. marta lūgums sniegt EBTA tiesas konsultatīvu atzinumu lietā Gable Insurance AG in Konkurs

      (Lieta E-3/19)
      (2019/C 284/06)
      Lihtenšteinas Firstistes tiesa (Fürstliches Landgericht) 2019. gada 29. marta vēstulē, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2019. gada 29. martā, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Gable Insurance AG in Konkurs par šādiem jautājumiem.

                  1.

                  Pirmais jautājums attiecas uz to, kā interpretējams termins “apdrošināšanas atlīdzības prasība”, kurš sniegts Direktīvas 2009/138/EK 268. panta 1. punkta g) apakšpunktā.

                              a)

                              Kādi kritēriji jāpiemēro, lai noteiktu, vai daži parāda elementi vēl nav zināmi?

                              b)

                              Vai prasībai, lai to uzskatītu par apdrošināšanas atlīdzības prasību, vismaz principā jāizriet, jābūt atzītai un/vai iesniegtai, pirms tiek sākta maksātnespējas procedūra (vai alternatīvi, pirms tiek anulēti apdrošināšanas līgumi likvidācijas procesa sākšanas rezultātā)? Ja atbilde ir “nē”, rodas šāds jautājums:

                              c)

                              Vai Direktīva 2009/138/EK paredz laika ierobežojumu attiecībā uz iespēju apdrošināšanas atlīdzības prasībām izrietēt pēc tam, kad sāktas maksātnespējas procedūras, lai novērstu to, ka tiek pastāvīgi atlikta galīgā pārskata sastādīšana un sadale kreditoriem tādēļ, ka tiek pastāvīgi iesniegtas jaunas prasības, vai alternatīvi, kā Direktīvā 2009/138/EK ir reglamentēti šāda veida beztermiņa parādi?

                              d)

                              Vai frāze “… ir anulētas …” nozīmē, ka tikai tās prēmijas, kuras [apdrošināšanas sabiedrībai] ir jāmaksā sakarā ar to, ka apdrošināšanas līgums ir anulēts līdz likvidācijas procesa sākšanai, uzskatāmas par apdrošināšanas atlīdzības prasībām, vai arī apdrošināšanas atlīdzības prasība rodas, ja apdrošināšanas sabiedrībai prēmija ir jāmaksā līguma anulēšanas rezultātā pēc likvidācijas procesa sākšanas?

                  2.

                  Pirmais jautājums attiecas uz to, kā interpretējams termins “likvidācijas process”, kurš sniegts Direktīvas 2009/138/EK 268. panta 1. punkta d) apakšpunktā.
                  Vai šis noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka mierizlīgums tiesā attiecībā uz (atsevišķām) apdrošināšanas atlīdzības prasībām ir iespējams arī neatkarīgi no valsts procesuālajiem noteikumiem, kas reglamentē likvidācijas procesu, vai pretēji valsts procesuālajiem noteikumiem, un, ja tas tā ir, tad kādām direktīvas prasībām jābūt izpildītām attiecībā uz mierizlīguma panākšanu?

                  3.

                  Trešais jautājums attiecas uz saikni starp Direktīvas 2009/138/EK 275. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 274. panta 2. punkta g) apakšpunktu.
                  Vai 275. panta 1. punkta a) apakšpunkts izslēdz valsts noteikumu, ar ko īsteno 274. panta 2. punkta g) apakšpunktu, citiem vārdiem sakot, attiecībā uz prasību iesniegšanu, pārbaudi un atzīšanu, kā rezultātā apdrošināšanas kreditoriem piemēro nevienlīdzīgu attieksmi?


title: Lieta C-643/18: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 12. aprīļa rīkojums (Landesgericht Korneuburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — British Airways plc/MF

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/39

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 12. aprīļa rīkojums (Landesgericht Korneuburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — British Airways plc/MF
      (Lieta C-643/18) (1)

      (2019/C 288/50)
      Tiesvedības valoda — vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 4, 7.1.2019.


title: Lieta C-149/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 12. jūnija rīkojums (Okresný súd Bratislava V (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret R.B.

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/39

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 12. jūnija rīkojums (Okresný súd Bratislava V (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret R.B.
      (Lieta C-149/19) (1)

      (2019/C 288/51)
      Tiesvedības valoda — slovāku
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta C-244/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 5. jūnija rīkojums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — GB/Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH, Volkswagen AG

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/40

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 5. jūnija rīkojums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — GB/Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH, Volkswagen AG
      (Lieta C-244/19) (1)

      (2019/C 288/52)
      Tiesvedības valoda — vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-273/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SIA “Kuršu zeme”/Valsts ieņēmumu dienests (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — Tiesības uz PVN kā priekšnodokļa atskaitīšanu — 168. pants — Preču piegādes ķēde — Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu atteikums šīs ķēdes esamības dēļ — Kompetentās nodokļu iestādes pienākums pierādīt ļaunprātīgas rīcības esamību)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/20

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SIA “Kuršu zeme”/Valsts ieņēmumu dienests
      (Lieta C-273/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - Tiesības uz PVN kā priekšnodokļa atskaitīšanu - 168. pants - Preču piegādes ķēde - Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu atteikums šīs ķēdes esamības dēļ - Kompetentās nodokļu iestādes pienākums pierādīt ļaunprātīgas rīcības esamību)
      (2019/C 305/24)
      Tiesvedības valoda — latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SIA “Kuršu zeme”

         Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes Direktīvu 2010/45/ES (2010. gada 13. jūlijs), 168. panta a) punkts ir interpretējams tādējādi, ka, lai atteiktu tiesības atskaitīt kā priekšnodokli samaksāto pievienotās vērtības nodokli (PVN), ar to vien, ka preču iegāde ir notikusi secīgu, vairāku personu starpā veiktu pārdošanas darījumu ķēdes beigās un ka nodokļa maksātājs attiecīgās preces ir ieguvis tādas personas noliktavā, kas ietilpst šajā ķēdē, bet kas nav persona, kura rēķinā ir norādīta kā piegādātājs, nepietiek, lai konstatētu, ka pastāv ļaunprātīga rīcība, ko īsteno nodokļa maksātājs vai citas personas, kuras piedalās minētajā ķēdē, jo kompetentajai nodokļu iestādei ir jāpierāda, ka pastāv nepamatota nodokļu priekšrocība, ko ir guvis šis nodokļa maksātājs vai šīs citas personas.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Tiesas spriedums (2019. gada 14. maijs) lietā E-6/18 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2014/52/ES)

text:
               19.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/7

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2019. gada 14. maijs)
      lietā E-6/18
      EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi

         (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2014/52/ES)

      (2019/C 315/08)
      Lietā E-6/18 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – LŪGUMS pasludināt, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma 1.a punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/52/ES (2014. gada 16. aprīlis), ar ko groza Direktīvu 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu, vai jebkurā gadījumā nedarot šos pasākumus zināmus EBTA Uzraudzības iestādei,– Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Bernd Hammermann, 2019. gada 14. maijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
      Ar šo tiesa:

                  1)

                  pasludina, ka Islande, nepieņemot pasākumus, kuri ir vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma 1.a punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/52/ES (2014. gada 16. aprīlis), ar ko groza Direktīvu 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu) un kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu;

                  2)

                  piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.