title: lieta C-80/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 18. februārī (saņemta pa telefaksu/epastu 2005. gada 16. februārī) ierosināja sabiedrības Glunz AG un OSB Deutschland GmbH, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2004. gada 1. decembra spriedumu lietā T-27/02 Kronofrance S.A./Eiropas Kopienu Komisija, ko atbalstīja Glunz AG un OSB Deutschland GmbH

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/16

         Apelācija, ko 2005. gada 18. februārī (saņemta pa telefaksu/epastu 2005. gada 16. februārī) ierosināja sabiedrības Glunz AG un OSB Deutschland GmbH, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2004. gada 1. decembra spriedumu lietā T-27/02 Kronofrance S.A./Eiropas Kopienu Komisija, ko atbalstīja Glunz AG un OSB Deutschland GmbH

   (lieta C-80/05 P)
   (2005/C 106/31)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 18. februārī (saņemta pa telefaksu/epastu 2005. gada 16. februārī) izskatīšanai ir iesniegta sabiedrību Glunz AG un OSB Deutschland GmbH, ko pārstāv Hengeler Mueller biroja advokāts Hans-Jorgs Nīmeijers [Hans Jörg Niemeyer], advokāts, kas norādīja dzīvesvietu Luksemburgā, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2004. gada 1. decembra spriedumu lietā T-80/05 Kronofrance S.A./Eiropas Kopienu Komisija, ko atbalstīja Glunz AG un OSB Deutschland GmbH.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2004. gada 1. decembra spriedumu lietā T-27/02 (1) un noraidīt prasību;

               2)

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto spriedumu un nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               3)

               piespriest prasītājam pirmās instances tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmās instances tiesas spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

               —

               Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi EKL 87. panta 3. punktu, tā kā tā nepareizi interpretēja Daudznozaru ietvaru reģionālajam atbalstam apjomīgiem ieguldījumu projektiem, neievērojot Komisijai piešķirto rīcības brīvību šī ietvara noteikšanā un piemērošanā. Turklāt Pirmās instances tiesa ir veikusi kļūdainu ekonomisku novērtējumu, secinot, ka atbalsta piešķiršana tirgū, kas samazinās, izraisa nopietnu konkurences izkropļošanas risku, kaut arī attiecīgajā nozarē kapacitāte nav pārsniegta.

               —

               Pamatojoties uz nepareizu EKL 230. panta ceturtās daļas interpretāciju, Pirmās instances tiesa atzina prasības pieteikumu par pieņemamu, kaut arī prasītājai nebija tiesību celt šādu prasību. Kaut arī tā konkurē ar apelācijas iesniedzējiem, apskatāmais atbalsts prasītāju pirmās instances tiesvedībā neskar ne tieši, ne individuāli.

               —

               Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi tās Reglamenta 64. pantu. Tai bija jānosaka procesa organizatoriskie pasākumi, lai noskaidrotu faktisko situāciju un noteiktu būtiskos apstākļus, uz kuru pamata prasītājai ir prasības tiesības.

               —

               Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi EKL 230. panta otro daļu, jo tās spriedums pārsniedz pamatus, kas minēti prasības pieteikumā.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: lieta C-222/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven 2005. gada 17. maija rīkojumu lietā 1. J. van der Weerd, 2. Maatschap van der Bijl, 3. J.W. Schoonhoven pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven 2005. gada 17. maija rīkojumu lietā 1. J. van der Weerd, 2. Maatschap van der Bijl, 3. J.W. Schoonhoven pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (lieta C-222/05)
   (2005/C 193/21)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts College van Beroep voor het bedrijfsleven (Administratīvā tiesa tirdzniecības un rūpniecības jautājumos, Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 17. maija rīkojumu lietā 1. J. van der Weerd, 2. Maatschap van der Bijl, 3. J. W. Schoonhoven pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit [lauksaimniecības, dabas pārvaldes un pārtikas kvalitātes ministrs] un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 20. maijā.

      College van Beroep voor het bedrijfsleven lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Kopienu tiesības uzliek pienākumu pēc pašu iniciatīvas veikt pārbaudi, tas ir, pamatu pārbaudi, kas iziet ārpus strīdus priekšmeta, bet kas ir pamatoti uz Direktīvu 85/511/EK?

               2.

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 85/511/EEK (1) 11. panta 1. punkta pirmajā ievilkumā, lasot to kopā ar tās 13. panta 1. punkta otro ievilkumu, noteiktajam dalībvalstu pienākumam nodrošināt, ka laboratoriskas pārbaudes mutes un nagu sērgas vīrusa noteikšanai veic laboratorijas, kas ir uzskaitītas Direktīvas 85/511/EEK B pielikumā, ir tieša iedarbība?

               3.

                           (a)

                           Vai Direktīvas 85/511/EEK 11. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka faktam, ka mutes un nagu sērgas vīrusa esamību ir noteikusi laboratorija, kas nav norādīta B pielikumā, ir jābūt kādām tiesiskām sekām?

                           (b)

                           Ja atbilde uz 3(a). jautājumu ir apstiprinoša:
                           Vai Direktīvas 85/511/EEK 11. panta 1. punkta nolūks ir aizsargāt indivīdu, tādu kā apelācijas iesniedzēji pamatprāvā, intereses? Ja nē, vai indivīdi, tādi kā apelācijas iesniedzēji pamatprāvā, var atsaukties uz pienākumu, ko šis noteikums uzliek dalībvalstu iestādēm, pārkāpumu?

                           (c)

                           Ja atbilde uz 3b. jautājumu nosaka, ka indivīdi var atsaukties uz Direktīvas 85/511/EEK 11. panta 1. punktu:
                           Kādām tiesiskām sekām ir jābūt faktam, ka mutes un nagu sērgas vīrusa esamību ir konstatējusi laboratorija, kura nav norādīta Direktīvas 85/511/EEK B pielikumā?

               4.

               Vai Direktīvas 85/511/EEK B pielikums ir jāinterpretē, ņemot vērā tās 11. un 13. pantu, tādējādi, ka norāde Direktīvas 85/511/EEK B pielikumā “Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad” var norādīt vai tai ir arī jānorāda uz ID-Lelystad B.V.?

               5.

               Ja no atbildes uz augšminētajiem jautājumiem izriet, ka mutes un nagu sērgas vīrusa esamību var konstatēt Direktīvas 85/511/EEK B pielikumā nenorādīta laboratorija, vai Direktīvas 85/511/EEK B pielikums ir jāinterpretē tādējādi, ka norāde “Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad” var norādīt vai tai ir jānorāda arī uz ID-Lelystad B.V.:
               Vai Direktīva 85/511/EEK ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts administratīvai iestādei, kura ir pilnvarota pieņemt lēmumus, ir saistošs laboratorijas, kura ir norādīta Direktīvas 85/511/EEK B pielikumā, veiktās pārbaudes iznākums vai, ja atbilde uz 2a. jautājumu nozīmē, ka administratīvā iestāde var pamatot savus mutes un nagu sērgas kontroles pasākumus arī uz rezultātiem, kurus ieguvusi Direktīvas 85/511/EEK B pielikumā nenorādīta laboratorija — pēdējās laboratorijas rezultāti, vai arī galīgās iestādes noteikšana ietilpst dalībvalsts procesuālajā autonomijā un tiesai, kurā notiek pamatprāvas izskatīšana, ir jānoskaidro, vai noteikumi tiek piemēroti neatkarīgi no tā, vai laboratoriskā pārbaude ir veikta atbilstoši Kopienu vai valsts tiesību noteiktam pienākumam, un vai valsts procesuālo tiesību piemērošana nepadara Kopienu noteikumu piemērošanu par ārkārtīgi sarežģītu vai praktiski neiespējamu?

               6.

               Ja atbilde uz 5. jautājumu nozīmē, ka to, vai valsts iestādēm ir saistošs laboratoriskais rezultāts, nosaka Direktīva 85/511/EEK:
               Vai valsts iestādēm ir bez nosacījumiem saistošs laboratorijas iegūtais mutes un nagu sērgas vīrusa pārbaudes rezultāts? Ja nē, kādu rīcības brīvību Direktīva 85/511/EEK atstāj dalībvalstīm?

      (1)  Padomes 1985. gada 18. novembra Direktīva 85/511/EEK, ar ko ievieš Kopienas pasākumus mutes un nagu sērgas kontrolei (OV L 315, 11. lpp.).


title: Lieta C-504/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Frosinone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Antonio Paolo Conti Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Tiesas spriedums, ar ko valsts tiesiskais regulējums par derību iemaksu iekasēšanas koncesijām tika atzīts par nesaderīgu ar Savienības tiesībām — Sistēmas reorganizācija ar jaunu iepirkumu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/12

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Frosinone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Antonio Paolo Conti

   (Lieta C-504/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Tiesas spriedums, ar ko valsts tiesiskais regulējums par derību iemaksu iekasēšanas koncesijām tika atzīts par nesaderīgu ar Savienības tiesībām - Sistēmas reorganizācija ar jaunu iepirkumu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)
   (2016/C 270/15)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Frosinone

      Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      Antonio Paolo Conti

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 406, 7.12.2015.


title: Lieta T-549/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 3. septembra rīkojums — Nemeco /ITSB — Coca-Cola ( “NU” )

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/30

         Vispārējās tiesas 2013. gada 3. septembra rīkojums — Nemeco/ITSB — Coca-Cola (“NU”)
   (Lieta T-549/12) (1)

   2013/C 336/65
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta C-194/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Susanne Gassmayr/Bundesminister für Wissenschaft und Forschung (Sociālā politika — Direktīva 92/85/EEK — Pasākumu ieviešana, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti — 5. panta 3. punkts un 11. panta 1.–3. punkts — Tieša iedarbība — Strādājoša grūtniece, kurai piešķirts atvaļinājums uz grūtniecības laiku — Strādājoša grūtniece grūtniecības un dzemdību atvaļinājumā — Tiesības uz atlīdzību par dežūrām)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/4

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Susanne Gassmayr/Bundesminister für Wissenschaft und Forschung

   (Lieta C-194/08) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 92/85/EEK - Pasākumu ieviešana, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti - 5. panta 3. punkts un 11. panta 1.–3. punkts - Tieša iedarbība - Strādājoša grūtniece, kurai piešķirts atvaļinājums uz grūtniecības laiku - Strādājoša grūtniece grūtniecības un dzemdību atvaļinājumā - Tiesības uz atlīdzību par dežūrām)
   2010/C 234/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Susanne Gassmayr

      Atbildētāja: Bundesminister für Wissenschaft und Forschung

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (OV L 348, 1. lpp.), 11. panta 1., 2. un 3. punkta interpretācija — Tieša iedarbība — Darbinieces tiesības laikposmā, kad pastāv nodarbinātības aizliegums grūtniecēm, un/vai grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā saņemt piemaksu par dežūru veikšanu ārpus parastajiem darba laikiem (“Journaldienstzulage”)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē), 11. panta 1.–3. punktam ir tieša iedarbība un ar to tiek piešķirtas tiesības privātpersonām, uz kurām tās var atsaukties attiecībā pret dalībvalsti, kura nav transponējusi šo direktīvu valsts tiesībās vai ir transponējusi to nepareizi, — tiesības, kuras jānodrošina valsts tiesām;

               2)

               Direktīvas 92/85 11. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek aizliegts valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka strādājošai grūtniecei, kurai uz laiku piešķirts atvaļinājums sakarā ar grūtniecību, ir tiesības uz darba samaksu, kas atbilst vidējai algai, ko viņa saņēma atsauces laikposmā pirms grūtniecības sākuma, izņemot atlīdzību par dežūrām;

               3)

               Direktīvas 92/85 11. panta 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka darbiniecei grūtniecības un dzemdību atvaļinājumā ir tiesības uz darba samaksu, kas atbilst vidējai algai, ko viņa saņēma atsauces laikposmā pirms šī atvaļinājuma sākuma, izņemot atlīdzību par dežūrām.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta C-228/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) 2006. gada 16. maija rīkojumu — Mehmet Soysal, Cengiz Salkim, Ibrahim Savatli pret Vācijas Federatīvo Republiku; persona, kas iestājusies lietā: Bundesagentur für Arbeit

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) 2006. gada 16. maija rīkojumu — Mehmet Soysal, Cengiz Salkim, Ibrahim Savatli pret Vācijas Federatīvo Republiku; persona, kas iestājusies lietā: Bundesagentur für Arbeit

   (Lieta C-228/06)
   (2006/C 190/13)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Mehmet Soysal, Cengiz Salkim, Ibrahim Savatli

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Persona, kas iestājusies lietā: Bundesagentur für Arbeit [Federālā darba aģentūra]
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 41. panta 1. punkts 1970. gada 23. novembra Papildprotokolā Nolīgumam, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju (1), ir jāinterpretē tādējādi, ka par pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu uzskatāms apstāklis, ka Turcijas pilsonim, kas strādā par šoferi Turcijas uzņēmumā, veicot starptautiskos pārvadājumus ar Vācijā reģistrētu smago automašīnu, atbilstoši 2004. gada 30. jūlija Likuma par uzturēšanos (Aufenthaltsgesetz) 4. panta 1. punktam un 6. pantam, kā arī Regulas (EK) Nr. 539/2001 (2) 1. panta 1. punktam, ieceļojot Vācijā jābūt Šengenas vīzai, kaut gan Papildprotokola spēkā stāšanās brīdī viņš drīkstēja ieceļot Vācijas Federatīvajā Republikā bez vīzas?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai Papildprotokola 41. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā jautājumā minētajiem Turcijas pilsoņiem ieceļošanai Vācijā nav nepieciešama vīza?

      (1)  OV L 293, 4. lpp.

      (2)  2 OV L 81, 1. lpp.


title: Lieta C-189/11: Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-189/11)
   2011/C 186/27
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Lozano Palacios un C. Soulay)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka,

                           —

                           piemērojot īpašo režīmu ceļojumu aģentūrām gadījumos, kad ceļojumu pakalpojumi ir tikuši pārdoti trešajai personai, nevis ceļotājam,

                           —

                           izslēdzot no minētā īpašā režīma piemērošanas tādu mazumtirdzniecības aģentūru veikto vairumtirgotāju organizēto ceļojumu pārdošanu klientiem, kuras rīkojas savā vārdā,

                           —

                           zināmos gadījumos atļaujot ceļojumu aģentūrām rēķinā iekļaut kopējo summu, kurai nav saistības ar no klienta faktiski iekasēto PVN, un ļaujot klientam, kas ir nodokļu maksātājs, atskaitīt šo kopējo samaksāto PVN, un

                           —

                           atļaujot ceļojumu aģentūrām, tiktāl, ciktāl tām piemērojams īpašais režīms, vispārīgi noteikt nodokļa bāzi katram nodokļu samaksas periodam,

         Spānijas Karaliste nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 306.–310., 226., 168., 169. un 73. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka tas, kā Spānijas Karaliste piemēro īpašo režīmu ceļojumu aģentūrām, tiktāl, ciktāl tas attiecas ne tikai uz ceļotājiem sniegtajiem pakalpojumiem, kā ir paredzēts direktīvā, bet arī uz darījumiem ceļojumu aģentūru starpā, ir pretrunā tiesību aktu noteikumiem PVN jomā.
   Turklāt tas, ka no minētā īpašā režīma piemērošanas tiek izslēgta tādu mazumtirdzniecības aģentūru veikta vairumtirgotāju organizēto ceļojumu pārdošana klientiem, kuras rīkojas savā vārdā, arī neatbilstot direktīvai, jo šādas darbības, pēc Komisijas domām, neapšaubāmi ietilpst tajās, uz kurām attiecas īpašais režīms.
   Komisija uzskata, ka pretrunā PVN direktīvai ir arī Spānijas tiesību normas, kurās ceļojuma aģentūrām bez jebkāda pamata, kas būtu rodams minētajā direktīvā, ir atļauts rēķinā iekļaut kopējo PVN summu, kurai nav saistības ar no klienta faktiski iekasēto PVN, kā arī tiesību normas, kurās atļauts klientam, kas ir nodokļu maksātājs, atskaitīt šo kopējo samaksāto PVN, kā arī tās, kurās ceļojumu aģentūrām tiktāl, ciktāl tām ir piemērojams īpašais režīms, ir atļauts vispārīgi noteikt nodokļa bāzi katram nodokļu samaksas periodam.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-580/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 17. novembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Firma Hans Bühler KG

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 17. novembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Firma Hans Bühler KG

   (Lieta C-580/16)
   (2017/C 078/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Revision [kasācijas] sūdzības iesniedzējs: Firma Hans Bühler KG

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Direktīvas 2006/112 (1) 141. panta c) apakšpunkts, no kura noteikšanas atbilstoši Direktīvas 2006/112 42. pantam (lasot to kopā ar 197. pantu) ir atkarīga Direktīvas 2006/112 41. panta 1. punkta nepiemērošana, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētais nosacījums nav izpildīts tad, ja nodokļu maksātājs attiecīgajā dalībvalstī, no kuras preces tiek nosūtītas vai transportētas, ir reģistrēts un identificēts PVN nolūkā, arī tad, ja šis nodokļu maksātājs konkrētai preču iegādei Kopienas iekšienē izmanto citas dalībvalsts PVN identifikācijas numuru?

               2.

               Vai Direktīvas 2006/112 42. un 256. pants, lasot tos kopā ar 263. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka Direktīvas 2006/112 41. panta 1. punkts kļūst par nepiemērojamu, tikai iesniedzot termiņā kopsavilkuma paziņojumu?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-172/16: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 21. jūlija rīkojums (Amtsgericht Düsseldorf, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer/Swiss International Air Lines AG

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/20

      Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 21. jūlija rīkojums (Amtsgericht Düsseldorf, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer/Swiss International Air Lines AG

      (Lieta C-172/16) (1)

      (2016/C 454/38)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta F-133/06: Civildienesta tiesas (pirmās palāta) 2008. gada 4. novembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība atdot personīgās lietas — Lēmums noraidīt sūdzību valodā, kas nav ierēdņa dzimtā valoda — Novēloti iesniegta prasība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/45

         Civildienesta tiesas (pirmās palāta) 2008. gada 4. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-133/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība atdot personīgās lietas - Lēmums noraidīt sūdzību valodā, kas nav ierēdņa dzimtā valoda - Novēloti iesniegta prasība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2009/C 6/90)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Komisijas lēmuma, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums piegādāt viņa pašreizējā dzīvesvietā mantas, kas palika viņa iepriekšējā darba devēja nodrošinātajā dzīvesvietā, kad viņš bija Angolā, atcelšana, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               piespriest Marcuccio atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV L 223., 22.9.2007., 18. lpp.


title: Lieta C-133/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. martā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/15

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. martā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-133/10)
   2010/C 148/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Peere un K. Walkerová)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 28. novembra Direktīvas 2005/81/EK, ar ko groza Direktīvu 80/723/EEK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību, kā arī finansiālo pārskatāmību dažos uzņēmumos (1), prasības, un katrā ziņā tos nedarot zināmus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2005/81/EK transponēšanas termiņš beidzās 2006. gada 19. decembrī. Līdz šīs prasības celšanas dienai atbildētāja joprojām nebija veikusi visus direktīvas transponēšanai vajadzīgos pasākumus vai katrā ziņā tos nebija darījusi zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 312, 47. lpp.


title: Lieta F-78/06: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2006. gada 19. decembra rīkojums — Suhadolnik pret Tiesu (Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Iecelšana amatā — Pārbaudes laiks — Pārbaudāmais — Apstiprināšana — Klasificēšana pakāpē un līmenī — Civildienesta noteikumu XIII pielikumā paredzētie pārejas pasākumi — Prasības pieņemamība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/49

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2006. gada 19. decembra rīkojums — Suhadolnik pret Tiesu
   (Lieta F-78/06) (1)

   (Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Iecelšana amatā - Pārbaudes laiks - Pārbaudāmais - Apstiprināšana - Klasificēšana pakāpē un līmenī - Civildienesta noteikumu XIII pielikumā paredzētie pārejas pasākumi - Prasības pieņemamība)
   (2006/C 331/110)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Simona Suhadolnik, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Jaume un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa (pārstāvis — M. Schauss)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio un I. Sulce)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Tiesas 2005. gada 22. jūlija lēmumu, ar ko prasītāja ir apstiprināta amatā, viņas pakāpe ir noteikta saskaņā ar Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punktu un viņas līmenis ir noteikts saskaņā ar Civildienesta noteikumu 32. panta jauno redakciju, un, otrkārt, prasība veikt pārklasifikāciju, kā arī prasība par zaudējumu atlīdzību.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006., 17. lpp.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 15. decembrī lietā C-272/03 (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Hauptzollamt Neubrandenburg pret Jens Christian Siig (Kopienas Muitas kodekss — Muitas nodokļu parāda rašanās — Pagaidu ievešanas procedūra — Traktora ar puspiekabi maiņa)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2004. gada 15. decembrī
   lietā C-272/03 (Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Hauptzollamt Neubrandenburg pret Jens Christian Siig
       (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - Muitas nodokļu parāda rašanās - Pagaidu ievešanas procedūra - Traktora ar puspiekabi maiņa)
   (2005/C 45/15)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-272/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesfinanzhof (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 13. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 24. jūnijā tiesvedībā Hauptzollamt Neubrandenburg pret Jens Christian Siig, kas veic komercdarbību ar nosaukumu “Internationale Transport”Export-Import, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta, tiesneši C. Gulmann un R. Schintgen (referents), ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2004. gada 15. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   718. panta 3. punkta d) apakšpunkts un 670. panta p) punkts Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, šajā nozīmē interpretējams tādējādi, ka tas aizliedz izmantot ārpus Kopienas muitas teritorijas reģistrētu, ceļu satiksmē izmantojamu traktoru, lai no Kopienas muitas teritorijā esošas vietas, kur puspiekabē iekrautas preces, to transportētu uz citu vietu, kas atrodas Kopienas muitas teritorijā, kur tā tiek novietota tikai tāpēc, lai vēlāk kāds cits ceļu satiksmē izmantojams traktors to transportētu preču saņēmējam, kurš reģistrēts ārpus Kopienas muitas teritorijas.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Lieta C-477/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 7. jūlija spriedumu lietā T-111/07 Agrofert Holding a.s. /Eiropas Komisija 2010. gada 27. septembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 7. jūlija spriedumu lietā T-111/07 Agrofert Holding a.s./Eiropas Komisija 2010. gada 27. septembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-477/10 P)
   ()
   2010/C 328/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Smulders, P. Costa de Oliveira un V. Bottka)

      Pārējie lietas dalībnieki: Agrofert Holding a.s., Zviedrijas Karaliste, Somijas Republika, Dānijas Karaliste un Polski Koncern Naftowy Orlen SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 7. jūlija spriedumu lietā T-111/07 Agrofert Holding a.s./Komisija;

               —

               pasludināt galīgo spriedumu attiecībā uz šīs apelācijas sūdzības priekšmetā ietilpstošajiem jautājumiem un

               —

               piespriest prasītājai lietā T-111/07 atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies Komisijai minētajā lietā un šajā apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība attiecas uz tādu izņēmumu no tiesībām uz piekļuvi dokumentiem interpretāciju, kas saistīti ar i) pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību (turpmāk tekstā — “izmeklēšanas” izņēmums), ii) fiziskas vai juridiskas personas komerciālo interešu aizsardzību (turpmāk tekstā — “komerciālo interešu” izņēmums), iii) Komisijas lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību (turpmāk tekstā — “lēmumu pieņemšanas procesa” izņēmums) un iv) juridisko konsultāciju aizsardzību (turpmāk tekstā — “juridisko konsultāciju” izņēmums). Tie ir noteikti attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1) (turpmāk tekstā — “Regula 1049/2001”) 4. panta 2. punkta trešajā ievilkumā, 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā, 4. panta 3 punkta otrajā daļā un 4. panta 2. punkta otrajā ievilkumā.
   Konkrētāk, šī apelācijas sūdzība attiecas uz šo izņēmumu piemērošanu dokumentiem, kuri ietilpst Komisijas lietas materiālos attiecībā uz apvienošanās kontroles procedūru saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (2) (turpmāk tekstā — “Apvienošanās regula”).
   Komisija uzskata, ka pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā sakarā ar minēto izņēmumu interpretāciju, neņemot vērā īpatnības, kas piemīt konkurences tiesību procedūrām, un garantijas, ko sniedz Apvienošanās regula uzņēmumiem, kuri piedalās apvienošanās procedūrās. It īpaši Vispārējā tiesa savā spriedumā neesot mēģinājusi panākt patiesu un saskaņotu līdzsvaru starp diviem šajā lietā piemērojamajiem tiesiskajiem regulējumiem. Tā vietā Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi noteikumus par piekļuvi dokumentiem un līdz ar to ir padarījusi nepiemērojamus apvienošanās noteikumus.
   Pirmais jautājums, kas iesniegts izskatīšanai Tiesā, ir par Apvienošanās regulā un LESD 339. pantā noteiktā pienākuma ievērot dienesta noslēpumu apjomu saistībā ar izņēmumu no piekļuves tiesībām, it īpaši “izmeklēšanas” un “komerciālo interešu” izņēmumu, interpretēšanu.
   Otrais Tiesai iesniegtais jautājums attiecas uz Vispārējās tiesas secinājumu, ka šajā lietā nav īpašu apstākļu, lai atteiktu piekļuvi dokumentiem, nepastāvot Komisijas pienākumam konkrēti un individuāli izvērtēt katru pieprasīto dokumentu un sniegt sīkāku atteikuma pamatojumu attiecībā uz katra pieprasītā dokumenta saturu.
   Trešais jautājums ir par “izmeklēšanas” izņēmuma šauru interpretāciju, saskaņā ar kuru šis izņēmums nav piemērojams pēc tam, kad Komisija ir pieņēmusi lēmumu par administratīvās apvienošanās kontroles procedūras izbeigšanu.
   Ceturtais Tiesai iesniegtais jautājums attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu apjomu, lai pierādītu, ka iepazīšanās ar dokumentiem var it īpaši kaitēt “komerciālo interešu”, “lēmumu pieņemšanas procesa” un “juridisko konsultāciju” aizsardzībai.
   Visbeidzot, piektais Tiesai uzdotais jautājums attiecas uz noteikuma par daļēju piekļuvi interpretāciju. Saskaņā ar Komisijas nostāju — lai tā varētu efektīvi veikt savu izmeklēšanu attiecībā uz apvienošanos, tai ir jāievēro savi pienākumi atbilstoši Apvienošanās regulai, it īpaši tie, kas saistīti ar dienesta noslēpumu, neatkarīgi no tā, vai tās lēmums ir kļuvis galīgs. Turklāt gadījumos, kad procesuālie noteikumi, kas reglamentē konkrētu darbību jomu, atbilstoši judikatūrā sniegtajai interpretācijai piešķir aizsardzību noteiktiem dokumentiem, tādiem kā Komisijas iekšējie dokumenti, esot jāatzīst, ka uz šādiem dokumentiem attiecas vispārīgā prezumpcija par nepieejamību saskaņā ar Regulu 1049/2001. Vispārējās tiesas spriedums radot šaubas par apjomu, kādā Komisija spēj veikt savu izmeklēšanu šajā jomā, kā arī par pušu, kas tai iesniegušas dokumentus, tiesībām, un šīs apelācijas sūdzības mērķis ir ļaut Tiesai sniegt skaidrojumus par pareizo pieeju.
   Līdz ar to Komisija iesniedz šo apelācijas sūdzību, lai ļautu Tiesai lemt par pamata jautājumiem, kas radušies saistībā ar Vispārējās tiesas spriedumu, un sniegt abu attiecīgo tiesību aktu konsekventu un saskaņotu interpretāciju.

      (1)  OV L 145, 43. lpp.

      (2)  Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 24, 1. lpp.).


title: Lieta T-293/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. jūnija rīkojums — BASF Plant Science u.c./Komisija (Tiesību aktu tuvināšana — Ģenētiski modificētu organismu apzināta izplatīšana vidē — Tirdzniecības atļaujas izsniegšanas procedūra — Lēmuma nepieņemšana — Prasība sakarā ar bezdarbību — Prāvas priekšmeta izzušana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/43

         Vispārējās tiesas 2010. gada 9. jūnija rīkojums — BASF Plant Science u.c./Komisija
   (Lieta T-293/08) (1)

   (Tiesību aktu tuvināšana - Ģenētiski modificētu organismu apzināta izplatīšana vidē - Tirdzniecības atļaujas izsniegšanas procedūra - Lēmuma nepieņemšana - Prasība sakarā ar bezdarbību - Prāvas priekšmeta izzušana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2010/C 221/71
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: BASF Plant Science GmbH (Ludwigshafen, Vācija); Plant Science Sweden AB (Svalöv, Zviedrija); Amylogene HB (Svalöv) un BASF Plant Science Co. GmbH, agrāk BASF Plant Science Holding GmbH (Ludwigshafen) (pārstāvji — D. Waelbroeck un U. Zinsmeister, advokāti, un D. Slater, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. O’Reilly un M. C. Zadra)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — J. Bering Liisberg un R. Holdgaard)

      Priekšmets

   Prasība atzīt, ka, atturēdamās pieņemt lēmumu par prasītāju informēšanu sakarā ar ģenētiski modificētas kartupeļu šķirnes Amflora laišanu tirgū, Komisija nav izpildījusi pienākumus, kas ir paredzēti 18. panta 1. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvā 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (OV L 106, 1. lpp.) un kas ir paredzēti 5. pantā Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumā 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (OV L 184, 23. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Tiesas rīkojums (sestā palāta)  2005. gada 1. decembrī  lietā C-116/05 (Tribunal de commerce de Nancy lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Établissements Dhumeaux et Cie SA, Société d'études et de commerce (SEC) pret ALBV SA, ALBV SA pret Tragex Gel SA, Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (AFSCA), bijušais Institut d'expertise vétérinaire (IEV), ALBV SA pret CIGMA International SA un ALBV SA pret Jean Max Gustin kā Tragex Gel SA pilnvaroto (Prejudiciāls nolēmums — Nepieņemamība)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/14

      TIESAS RĪKOJUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 1. decembrī
   lietā C-116/05 (Tribunal de commerce de Nancy lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Établissements Dhumeaux et Cie SA, Société d'études et de commerce (SEC) pret ALBV SA, ALBV SA pret Tragex Gel SA, Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (AFSCA), bijušais Institut d'expertise vétérinaire (IEV), ALBV SA pret CIGMA International SA un ALBV SA pret Jean Max Gustin kā Tragex Gel SA pilnvaroto (1)

   (Prejudiciāls nolēmums - Nepieņemamība)
   (2006/C 60/29)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-116/05 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Tribunal de commerce de Nancy (Francija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2005. gada 14. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 10. martā, tiesvedībā Établissements Dhumeaux et Cie SA, Société d'études et de commerce (SEC) pret ALBV SA, ALBV SA pret Tragex Gel SA, Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (AFSCA), bijušais Institut d'expertise vétérinaire (IEV), ALBV SA pret CIGMA International SA, un ALBV SA pret Jean Max Gustin, kā Tragex Gel SA pilnvaroto, Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Malenovský, tiesneši A. La Pergola (referents) un J.-P. Puissochet, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2005. gada 1. decembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Tribunal de commerce de Nancy iesniedza ar 2005. gada 14. februāra lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 115, 14.5.2005.


title: Lieta C-237/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 3. jūnija spriedums ( Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — État belge/Nathalie De Fruytier (Sestā PVN direktīva — 13. panta A daļas 1. punkta d) apakšpunkts — Darbību vispārējās interesēs atbrīvošana no nodokļa — Cilvēka orgānu, asiņu un piena piegādāšana — Cilvēka orgānu un paraugu pārvadāšana, ko slimnīcām un laboratorijām veic pašnodarbināta persona — Jēdzieni “preču piegāde” un “pakalpojumu sniegšana” — Nošķiršanas kritēriji)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/10

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 3. jūnija spriedums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — État belge/Nathalie De Fruytier

   (Lieta C-237/09) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 13. panta A daļas 1. punkta d) apakšpunkts - Darbību vispārējās interesēs atbrīvošana no nodokļa - Cilvēka orgānu, asiņu un piena piegādāšana - Cilvēka orgānu un paraugu pārvadāšana, ko slimnīcām un laboratorijām veic pašnodarbināta persona - Jēdzieni “preču piegāde” un “pakalpojumu sniegšana” - Nošķiršanas kritēriji)
   2010/C 209/13
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: État belge

      Atbildētāja: Nathalie De Fruytier

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Beļģija) — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 13. panta A daļas 1. punkta d) apakšpunkta interpretācija — Darbību vispārējās interesēs atbrīvošana no nodokļa — Cilvēka orgānu, asiņu un piena piegādāšana — Iespēja pielīdzināt piegādei cilvēka orgānu un analīžu pārvadāšanu, ko slimnīcām un laboratorijām veic pašnodarbināta persona

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta d) apakšpunkts, ar kuru no PVN ir atbrīvota “cilvēka orgānu, asiņu un piena piegādāšana”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neattiecas uz cilvēka orgānu un paraugu pārvadāšanu, ko slimnīcu un laboratoriju labā veic pašnodarbināta persona.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta C-223/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. maijā iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – combit Software GmbH/Commit Business Solutions Ltd

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. maijā iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – combit Software GmbH/Commit Business Solutions Ltd

   (Lieta C-223/15)
   (2015/C 294/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: combit Software GmbH

      Atbildētāja: Commit Business Solutions Ltd

      Prejudiciālie jautājumi
       (1)

   Kā Kopienas vārdiskas preču zīmes sajaukšanas iespējas novērtējumu ietekmē tas, ka Kopienas preču zīmes fonētisko līdzību ar apzīmējumu, attiecībā uz kuru ir norādīts preču zīmes pārkāpums, raugoties no vidusmēra patērētāja viedokļa daļā dalībvalstu, taču ne citu dalībvalstu vidusmēra patērētāja skatījumā neitralizē atšķirīgā nozīme:

               a)

               vai sajaukšanas iespējas vērtējumā ir svarīgs fiktīva vidusmēra patērētāja viedoklis vienā dalībvalstu daļā, otrā dalībvalstu daļā vai tomēr visās dalībvalstīs?

               b)

               vai Kopienas preču zīmes pārkāpums ir jāapstiprina vai jānoliedz attiecībā uz visu Eiropas Savienības teritoriju, ja sajaukšanas iespēja pastāv tikai vienā tās daļā, vai tomēr nošķiršana ir jāveic pēc atsevišķām dalībvalstīm?

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (kodificēta versija), OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-470/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. jūnija spriedums – X-cen-tek/EUIPO (Trīsstūra attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo trīsstūri, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/43

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. jūnija spriedums – X-cen-tek/EUIPO (Trīsstūra attēls)
   (Lieta T-470/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo trīsstūri, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 277/64)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Vardenburga, Vācija) (pārstāvis – H. Hillers, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 17. jūnija lēmumu lietā R 2565/2015-4 attiecībā uz pieteikumu par grafiskā apzīmējuma, kas attēlo trīsstūri, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               X-cen-tek GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta F-126/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. oktobrī — Van Beers /Komisija

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/57

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. oktobrī — Van Beers/Komisija
   (Lieta F-126/07)
   (2008/C 22/110)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Isabelle Van Beers, Woluwe-St-Etienne (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas kandidatūra atbilstoši sertifikācijas procedūrai par 2006. amatā paaugstināšanas gadu;

               —

               atzīt, ka Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā — “Civildienesta noteikumi”) 45.a panta vispārīgo izpildes noteikumu (turpmāk tekstā — “VIN”) 4. panta 2. punkts, ka tā rezultātā netiek ņemts vērā vai nu sertificējamā kandidāta veikto uzdevumu faktiskais līmenis, vai arī turpmāk pēc 2006. gada 30. aprīļa tiek saglabāta atšķirība starp iepriekšējām C* un B* kategorijām, nav likumīgs;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, Komisijas AST 6 pakāpes ierēdne, izvirzīja savu kandidatūru sertifikācijas procedūras par 2006. amatā paaugstināšanas gadu ietvaros. 2007. gada 29. martā iecēlējinstitūcija galīgi apstiprināja savu 2007. gada 22. februāra lēmumu, par kuru prasītāja bija iesniegusi sūdzību, ka tā neapstiprinās prasītājas kandidatūru sertifikācijas procedūras par 2006. amatā paaugstināšanas gadu.
   Savas prasības atbalstam prasītāja vispirms atsaucas uz acīmredzamu kļūdu novērtējumā.
   Tā arī uzsver, ka Civildienesta 45.a panta VIN 4. panta 2. punkts nav likumīgs.
   It īpaši prasītāja norāda uz vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un samērīguma principa pārkāpumu, labas pārvaldības principa pārkāpumu un tiesību tikt paaugstinātam amatā neievērošanu, kā arī uz tiesiskās paļāvības principa aizsardzības pārkāpumu.


title: Lieta T-228/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. jūnija rīkojums — Malheiro /Komisija

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/30

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. jūnija rīkojums — Malheiro/Komisija
   (Lieta T-228/07) (1)

   (2008/C 183/59)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 24, 8.9.2007.


title: Lieta C-237/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. maijā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) – Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. maijā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) – Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan

   (Lieta C-237/15)
   (2015/C 236/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Minister for Justice and Equality

      Atbildētājs: Francis Lanigan

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kādas ir Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (2002/584/TI) (1) 17. pantā, to lasot kopsakarā ar minētā pamatlēmuma 15. pantu, noteikto termiņu neievērošanas sekas?

               2)

               Vai Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (2002/584/TI) 17. pantā paredzēto termiņu neievērošana rada tiesības personai, kura pirms lēmuma par nodošanu pieņemšanas, pārsniedzot šos termiņus, tiek paturēta apcietinājumā?

      (1)  OV L 190, 1. lpp.


title: Lieta T-311/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 19. oktobra spriedums — Buendía Sierra pret Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Paaugstināšanas amatā par 2003. gadu izpilde — Prioritātes punktu piešķiršana)

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/13

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 19. oktobra spriedums — Buendía Sierra pret Komisiju
   (Lieta T-311/04) (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Paaugstināšanas amatā par 2003. gadu izpilde - Prioritātes punktu piešķiršana)
   (2006/C 310/25)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Luis Buendía Sierra, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — M. van der Woude un V. Landes, avocats)

      Atbi ldētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris, pārstāvji, kuriem palīdz D. Waelbroeck, avocat)
   Priekšmets
   Atcelt:

               —

               Komisijas juridiskā dienesta ģenerāldirektora 2003. gada 2. jūlijā paziņoto lēmumu, ar ko prasītājam paaugstināšanas amatā par 2003. gadu izpildes ietvaros piešķirts tikai viens ģenerāldirekcijas prioritātes punkts, un kas apstiprināts ar iecēlējinstitūcijas 2003. gada 16. decembrī paziņoto lēmumu;

               —

               Iecēlējinstitūcijas 2003. gada 16. decembrī ar Sysper sistēmas palīdzību paziņoto lēmumu, ar ko prasītājam paaugstināšanas amatā par 2003. gadu izpildes ietvaros nav piešķirts neviens īpašs prioritātes punkts saistībā ar papildu aktivitātēm iestādes interesēs;

               —

               šādus lēmumus: iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar ko prasītājam paaugstināšanas amatā par 2003. gadu izpildes ietvaros kopumā ir piešķirti 20 punkti; 2003. gada 13. novembrīInformations administratives n
                  o
                  69-2003 A5 pakāpes ierēdņu nopelnu sarakstu publicēto paaugstināšanas amatā par 2003. gadu izpildes ietvaros; 2003. gada 27. novembrīInformations administratives n
                  o
                  73-2003 publicēto amatā paaugstināto A4 pakāpes ierēdņu sarakstu paaugstināšanas amatā par 2003. gadu izpildes ietvaros; jebkurā gadījumā lēmumu, ar ko nolemts prasītāju neiekļaut nevienā no šiem sarakstiem;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, iecēlējinstitūcijas 2004. gada 15. jūnija lēmumu, ar ko noraidīta viņa 2004. gada 12. februārī iesniegtā sūdzība.

         Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem kā kopējais prasītāja paaugstināšanas amatā punktu skaits atbilst 20 punktiem un ar kuriem atteikts prasītāju iekļaut amatā paaugstināto A4 pakāpes ierēdņu sarakstā paaugstināšanas amatā par 2003. gadu izpildes ietvaros.

               2)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-522/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — Tevfik Isbir/DB Services GmbH

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — Tevfik Isbir/DB Services GmbH

   (Lieta C-522/12)
   2013/C 32/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītājs: Tevfik Isbir

      Atbildētāja: DB Services GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 96/71/EK (1) 3. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā minētais jēdziens “minimālās algas likmes” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas apzīmē darba devēja atlīdzību par darba ņēmēja veikto darbu, par kuru saskaņā ar direktīvas 3. punkta 1. punkta pirmajā daļā minēto normatīvo vai administratīvo aktu vai vispārēji saistošu darba koplīgumu ir vienīgi un pilnībā jāsamaksā koplīgumā paredzētā minimālā darba alga (“parastais darbs”), un tāpēc saistībai samaksāt minimālo darba algu var tikt pieskaitīti tikai tie darba devēja maksājumi, ar ko tiek kompensēts šis parastais darbs un kam vēlākais attiecīgā darba algas izmaksas perioda beigās ir jābūt darba ņēmēja rīcībā?

               2)

               Vai Direktīvas 96/71/EK 3. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā minētais jēdziens “minimālās algas likmes” ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību akti vai prakse, saskaņā ar kuriem darba devēja maksājumi nav jāuzskata par minimālās darba algas elementu un līdz ar to nav jāieskaita minimālās darba algas samaksas saistības izpildē, ja darba devējs uz darba koplīguma pamata samaksā šos maksājumus,

                           —

                           kuri saskaņā ar darba koplīguma pušu un valsts likumdevēja gribu ir paredzēti, lai kalpotu darba ņēmēju uzkrājumu veidošanai,
                           un šim mērķim

                           —

                           darba devēja ikmēneša maksājumi darba ņēmējam tiek ilgtermiņā ieguldīti, piemēram, kā iemaksa krājkontā, kā iemaksas dzīvojamās ēkas celtniecībai vai iegādei vai kā iemaksa uzkrājošajai dzīvības apdrošināšanai, un

                           —

                           tiek sekmēti ar valsts dotācijām un nodokļu atvieglojumiem, un

                           —

                           šīs iemaksas darba ņēmēja rīcībā var būt tikai pēc vairāku gadu termiņa, un

                           —

                           iemaksu apmērs kā ikmēneša nemainīga summa ir atkarīga vienīgi no nolīgtā darba laika, nevis no atlīdzības par darbu (“uzkrājumus veicinoši maksājumi”)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV 1997, L 18, 1. lpp.).


title: Lieta F-25/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 14. decembra spriedums — Bleser /Eiropas Savienības Tiesa (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunus, mazāk labvēlīgus noteikumus — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. un 13. pants — Pārskatāmības princips — Saistības starp pakāpi un nodarbinātību princips — Diskriminācijas aizliegums vecuma dēļ — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses — Labas pārvaldības princips — Tiesiskās drošības un retroaktivitātes aizlieguma principi — Reformatio in pejus aizlieguma princips — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Labas ticības princips — Patere legem quam ipse fecisti princips)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/18

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 14. decembra spriedums — Bleser/Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta F-25/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunus, mazāk labvēlīgus noteikumus - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. un 13. pants - Pārskatāmības princips - Saistības starp pakāpi un nodarbinātību princips - Diskriminācijas aizliegums vecuma dēļ - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses - Labas pārvaldības princips - Tiesiskās drošības un retroaktivitātes aizlieguma principi - Reformatio in pejus aizlieguma princips - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Labas ticības princips - Patere legem quam ipse fecisti princips)
   2011/C 38/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thomas Bleser (Nittel, Vācija) (pārstāvji — P. Goergen un M. Wehrheim, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvji — sākotnēji M. Schauss, pēc tam A. V. Placco un M. Glaeser)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un M. Simm)

      Priekšmets

   Eiropas Savienības Tiesas lēmuma par prasītāja, kas tika iekļauts rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās, klasificēšanu, piemērojot mazāk labvēlīgus to noteikumus [(EK, EURATOM) Nr. 723/2004, XIII pielikuma 12. pants, ar ko groza Civildienesta noteikumus], atcelšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 117, 26.05.2007., 36. lpp.


title: lieta T-169/09: Prasība, kas celta 2009. gada 28. aprīlī — Vidieffe/ITSB — Ellis International Group Holdings ( GOTHA )

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/57

         Prasība, kas celta 2009. gada 28. aprīlī — Vidieffe/ITSB — Ellis International Group Holdings (“GOTHA”)
   (lieta T-169/09)
   2009/C 141/115
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vidieffe Srl, Boloņa (Itālija) (pārstāvji — M. Lamandini, advokāts, D. De Pasquale, advokāts, M. Pappalardo, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Perry Ellis International Group Holdings Ltd

      Prasītājas prasījumi:

               —

               Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) [aizstāta ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.] 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpuma dēļ un/vai pilnvaru nepareizas izmantošanas dēļ atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 12. februāra lēmumu, ciktāl ar to daļēji apmierināta apelācijas sūdzība un atcelts ITSB Iebildumu nodaļas lēmums, ciktāl ar to noraidīti iebildumi attiecībā uz “ādas vai ādas imitācijas precēm, tādām precēm no šiem materiāliem, kas nav ietvertas citās klasēs; ceļasomām un čemodāniem; lietussargiem, saulessargiem un spieķiem”, kas ietilpst 18. klasē, un visām precēm, kas ietilpst 25. klasē; tā rezultātā — pilnībā apstiprināt ITSB Iebildumu nodaļas lēmumu (lieta Nr. B 909 350, 2008. gada 22. februāris);

               —

               uzdot ITSB veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu Pirmās instances tiesas lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GOTHA” (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 665 957) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Perry Ellis International Group Holdings Ltd

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme “gotcha” (Nr. 2 896 199) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (aizstāta ar Regulu Nr. 207/2009) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, un, katrā gadījumā, pilnvaru nepareiza izmantošana, jo ticis uzskatīts, ka pastāvēja tādu apzīmējumu sajaukšanas iespēja, attiecībā uz kurām šāda iespēja nepastāv.


title: Lieta T-579/13: Prasība, kas celta 2013. gada 6. novembrī — Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe /Komisija

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/18

         Prasība, kas celta 2013. gada 6. novembrī — Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe/Komisija
   (Lieta T-579/13)
   2013/C 377/42
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji — D. Dodaro un S. Cianciullo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka izraudzītā pretendenta Città di Roma Metronotte Srl piedāvājums neatbilst publiskā iepirkuma dokumentācijas kā lex specialis noteikumiem un it īpaši publiskā iepirkuma specifikāciju 5.2. punktam, saskaņā ar kuru piedāvājumi bija jāsagatavo atbilstoši “Eiropas un valsts darba tiesībām, kas ir piemērojamas uzņēmumu īpašnieka maiņas gadījumā, un it īpaši Direktīvai 2001/23/EK un valsts noteikumiem, ar kuriem šī direktīva ir tikusi transponēta”, it īpaši ņemot vērā “noteikumus par darbinieku tiesību aizsardzību darba devēja maiņas gadījumā sakarā ar uzņēmuma īpašumtiesību nodošanu”;

               —

               atzīt, ka ar Città di Roma Metronotte Srl piedāvājumu objektīvi tiek pārkāpti vienlīdzīgas attieksmes un konkurences principi un ka tas līdz ar to ir pretrunā Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētajai regulai (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem, kuras preambulas 41. apsvērumā ir precizēts, ka “līgumu piešķiršanas procedūru nolūks ir apmierināt iestāžu vajadzības pēc labākiem iespējamiem noteikumiem, vienlaikus garantējot vienlīdzīgu piekļuvi publiskiem līgumiem un ievērojot pārredzamības un nediskriminācijas principus”;

               —

               līdz ar to atcelt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu Città di Roma Metronotte Srl un iespējamo ar šo sabiedrību noslēgto līgumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt zaudējumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Eiropas Komisijas Pārstāvniecības Itālijā 2013. gada 27. augusta lēmumu ar atsauces numuru ARES (2013) 2936015, kas ticis pieņemts saistībā ar “PO/2013-11-SEC/ROM — Starpiestāžu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra attiecībā uz apsardzes un sagaidīšanas pakalpojumiem Eiropas Savienības mājas Romas un Milānas birojos — 1. daļa: RCE un UIPE Romā”, ar kuru ir noraidīts prasītāja iesniegtais piedāvājums.
   Savas prasības pamatošanai prasītājs ir izvirzījis divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti publiskā iepirkuma dokumentācijas kā lex specialis noteikumi un vienlīdzīgas attieksmes princips.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka lex specialis paredz, ka izraudzītajam pakalpojuma sniedzējam bija jāpārņem personāls, pieņemot darbā sertificētos apsargus, kuri bija nodarbināti darbību izbeidzošajā sabiedrībā tajā pašā teritorijā. Izraudzītais pretendents tomēr ir atteicies pārņemt personālu, un ka

                           —

                           netieši apstiprinot līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, atbildētāja ir pieļāvusi vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, saskaņā ar kuru ir jāpieņem un objektīvi jāpiemēro skaidri un vienveidīgi publiskā iepirkuma noteikumi visiem dalībniekiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Eiropas Komisijas Regula (ES) Nr. 1268/2012

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts uz Direktīvas 2004/18/EK 2. pantā paredzētā principa nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem, kā arī principu, kas ir paredzēti iepriekš minētajā direktīvā un kuru mērķis ir nodrošināt pārskatāmības un konkurences, un arī darba aizsardzības jomā piemērojamo noteikumu ievērošanu, pārkāpumu, un ka

                           —

                           tikai publiskā iepirkuma dokumentācijas kā lex specialis noteikumu, koplīguma un Kopienu un valsts principu, kas garantē darba ņēmēju aizsardzību — ko pārējie pretendenti bija ievērojuši — neievērošanas dēļ izraudzītais pretendents varēja formulēt ekonomiski izdevīgāku piedāvājumu.


title: Lieta T-206/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. aprīlī – Argus Security Projects/Komisija un EUBAM

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/33

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. aprīlī – Argus Security Projects/Komisija un EUBAM

   (Lieta T-206/17)
   (2017/C 195/46)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kipra) (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Robežu palīdzības misija Lībijā (EUBAM)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EUBAM Libya2017. gada 24. janvāra lēmumu, ar kuru aizstāts 2014. gada 16. februāra sākotnējais lēmums neizvēlēties sabiedrības Argus iesniegto piedāvājumu publiskajā iepirkumā par drošības pakalpojumu sniegšanu Eiropas Savienības palīdzības misijā integrētai Lībijas robežu pārvaldībai (līgums EUBAM-13-020) un piešķirt publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības [sabiedrībai] Garda;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Saistībā ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 187, 1. lpp.) 110. panta pārkāpums, publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību dokumentos noteikto normu, it īpaši pretendentu instrukcijas 4.1. un 12.1. punkta, un vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem un to nediskriminācijas principu pārkāpums. Šis pamats ir sadalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir saistīta tehnisko un operacionālo līdzekļu mobilizēšanas saskaņā ar līguma nosacījumiem neesamību;

                           —

                           otrā daļa ir saistīta ar cilvēkresursu mobilizēšanas saskaņā ar līguma nosacījumiem neesamību;

                           —

                           trešā daļa ir saistīta ar mobilizēšanas plāna neatbilstību faktiskiem apstākļiem un iepriekšējas pretendentu pieredzes naidīgā vidē ņemšanu vērā.

               2.

               Saistībā ar otro pamatu tiek apgalvots līguma sākotnējo nosacījumu būtisku grozījumu esamība un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums. Šis pamats ir sadalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir saistīta ar cilvēkresursu novērtējumu;

                           —

                           otrā daļa ir saistīta ar tehnisko resursu un to mobilizēšanas plāna novērtējumu.


title: Lieta T-146/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. maijā — SANOFI AVENTIS pret ITSB — G. D. SEARLE ( ATURION )

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/23

         Prasība, kas celta 2006. gada 22. maijā — SANOFI AVENTIS pret ITSB — G. D. SEARLE (“ATURION”)
   (Lieta T-146/06)
   (2006/C 190/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SANOFI AVENTIS S.A., Parīze (Francija) (pārstāvji — E. Armijo Chavarri un A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: G. D. SEARLE LLC

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 3. februāra lēmumu lietā R 227/2005–1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: G. D. SEARLE LLC

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ATURION”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 5. klasē — pieteikums Nr. 1.662.311

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “URION”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecīgā preču zīme var sabiedrībai radīt sajaukšanas iespēju.


title: lieta C-461/05: Prasība pret Dānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 23. decembrī

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/18

         Prasība pret Dānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. decembrī
   (lieta C-461/05)
   (2006/C 48/35)
   tiesvedības valoda — dāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 23. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Dānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv G. Wilms un H.C. Støvlbæk, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, atsakoties aprēķināt un pārskaitīt pašu resursus saistībā ar militārā aprīkojuma beznodokļu importu, kā arī nokavējuma procentus par pašu ieņēmumiem, ko Dānija nav nodevusi Komisijas rīcībā, Dānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai līdz 2000. gada 31. maijam uzliek Direktīvas 1552/89 2., 9., 10. un 11. pants un pēc šī datuma — Regulas 1150/2000 minēto pantu attiecīgie noteikumi;

               2)

               piespriest Dānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka Dānija nav izpildījusi pienākumus, kas tai līdz 2000. gada 31. maijam ieskaitot uzlikti ar Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 2., 9., 10. un 11. pantu un no 2000. gada 1. jūnija līdz 2002. gada 31. decembrim — ar Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 2., 9., 10. un 11. pantu, jo Dānija nav pārskaitījusi pašu ieņēmumus saistībā ar militārā aprīkojuma importu.
   Šis Līguma pārkāpums turpinājās līdz brīdim, kad stājās spēkā Regula (EK) Nr. 150/2003, proti, līdz 2003. gada 1. janvārim. Saskaņā ar šo regulu no minētās dienas ir iespējama muitas nodokļu atcelšana attiecībā uz dažiem ieročiem un militārajām precēm.
   Komisija uzskata, ka dalībvalstij, kas pārkāpusi Kopējā muitas tarifa noteikumus, radot pašu resursu zaudējumus, ir jāpārskaita summa, kas atbilst Kopienai nodarītajiem zaudējumiem. Attiecīgā gadījumā pie šīs summas ir jāpieskaita nokavējuma procenti atbilstoši Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 11. pantam un Regulai (EK, Euratom) Nr. 1150/2000.
   Saskaņā ar Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 2., 9., 10. un 11. pantu un Regulu (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 Dānijas iestādēm vajadzēja Kopienas Muitas kodeksa 217. panta 1. punktā paredzētajā termiņā aprēķināt un ieskaitīt kontos ar attiecīgo importu saistītās summas un nodot tās Komisijas rīcībā.
   Komisija atzīst, ka, lai gan Dānija tika aicināta izpildīt minētos pienākumus, tā neveica vajadzīgos aprēķinus, lai noteiktu summu, kas nebija samaksāta kā Kopienas pašu resursi, tādējādi pārkāpjot Līgumu attiecīgi kopš 1998. finanšu gada.
   Komisija turklāt atzīst, ka attiecīgajam muitas parādam atbilstošās summas līdz 2002. gada 31. martam nebija nodotas Komisijas rīcībā.
   Tādēļ Komisija uzskata, ka, nenosakot pašu resursus saistībā ar militārā aprīkojuma importu un nenododot tos Komisijas rīcībā, Dānija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzlika Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 2., 9., 10. un 11. pants un Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 minētie panti, jo nav noteikusi pašu resursus saistībā ar militārā aprīkojuma importu.


title: Lieta T-301/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 26. septembra spriedums — IG Communications/ITSB — Citigroup un Citibank ( “CITIGATE” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CITIGATE” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes, kas ietver elementu “citi” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespēja — Preču zīmju saime — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/12

         Vispārējās tiesas 2012. gada 26. septembra spriedums — IG Communications/ITSB — Citigroup un Citibank (“CITIGATE”)
   (Lieta T-301/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CITIGATE” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes, kas ietver elementu “citi” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespēja - Preču zīmju saime - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   2012/C 343/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: IG Communications Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — M. Edenborough, QC, un R. Beard, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Citas procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Citigroup, Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) un Citibank, NA (Ņujorka) (pārstāvji — sākotnēji V. von Bomhard, A. Renck, advokāti, un H. O’Neill, solicitor, vēlāk — V. von Bomhard un A. Renck)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 821/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Citigroup, Inc. un Citibank, NA, no vienas puses, un IG Communications Ltd, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               IG Communications Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta T-812/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. decembrī  – BPC Lux 2  u.c./Komisija

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/60

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. decembrī – BPC Lux 2 u.c./Komisija
   (Lieta T-812/14)
   (2015/C 046/78)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: BPC Lux 2 Sàrl (Seningerberga, Luksemburga), BPC UKI LP (Džordžtauna, Kaimanu salas), Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (Džordžtauna, Kaimanu salas), Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis), Queen Street Fund Ltd (Džordžtauna, Kaimanu salas), BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (Džordžtauna, Kaimanu salas), BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (Džordžtauna, Kaimanu salas), CSS LLC (Čikāga, Amerikas Savienotās Valstis), Beltway Strategic Opportunities Fund LP (Džordžtauna, Kaimanu salas), EJF Debt Opportunities Master Fund LP (Džordžtauna, Kaimanu salas), EJF DO Fund (Cayman) LP (Džordžtauna, Kaimanu salas), TP Lux HoldCo (Luksemburga, Luksemburga), VR Global Partners LP (Džordžtauna, Kaimanu salas), Absalon II Ltd (Dublina, Īrija), CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denvera, Amerikas Savienotās Valstis), City of New York Group Trust (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis), Dignity Health (Sanfrancisko, Amerikas Savienotās Valstis), GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Luksemburga, Luksemburga), GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublina, Īrija) un San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – J. Webber un M. Steenson, Solicitors, un P. Fajardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 3. augusta lēmumu necelt iebildumus par Portugāles paziņoto pasākumu Banco Espirito Santo S.A. (BES) restrukturizācijai procedūrā SA.39250; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, kļūdas faktos un procesuālas kļūdas, acīmredzami nepareizi novērtējot hipotētisko scenāriju, it īpaši saistībā ar privātā kapitāla pieejamību BES restrukturizācijai.

                           —

                           Komisija ir pārkāpusi vairākas Banku darbības paziņojuma prasības, nenovērtējot vai, pakārtoti, nenorādot pamatojumu tam, vai: a) palīdzība bija ierobežota līdz nepieciešamajam minimumam, b) maksimāli bija izmantots privātais kapitāls, c) bija piemērojams izņēmums no prasības, ka subordinētā parāda turētāji piedalās pilnā apmērā, pamatojoties uz ietekmi uz finansiālo stabilitāti un nesamērīgumu, un d) ir ievērots princips “neviens kreditors nav sliktākā situācijā”.

                           —

                           Komisija nav izmeklējusi hipotētisko scenāriju un tādējādi ir izdarījusi nepareizu pieņēmumu par faktiem, ka vienīgā alternatīva paziņotajam pasākumam bija BES likvidācija. Komisija nav ņēmusi vērā pierādījumus, ka bija pieejams jauns privātais kapitāls un tādējādi varēja tikt samazināts valsts atbalsts, kas bija vajadzīgs saskaņā ar paziņoto pasākumu.

                           —

                           Komisijai bija pienākums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu. To nedarot, Komisija ir pārkāpusi prasītāju procesuālās tiesības, kas ir paredzētas šajā tiesību normā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi prasītāju procesuālās tiesības, neuzsākot formālu izmeklēšanas procedūru.

                           —

                           Paziņojums, aplūkojot to objektīvi, radīja būtiskas grūtības novērtēt gan faktus, gan tiesību aktus.

                           —

                           Komisijas iepriekšējs vērtējums, kas tika veikts tikai vienas svētdienas laikā, nevarēja būt pilnīgs un pietiekams, ņemot vērā izmeklējamā jautājuma nozīmību un sarežģītību.

                           —

                           Komisijai bija pamats domāt, ka tās rīcībā esošā informācija var būt neuzticama, vai ka tā vismaz bija jāpārbauda, pirms uz to varēja paļauties.

                           —

                           Komisija nav ņēmusi vērā Banku darbības paziņojuma 50.–53. punktu, kuros ir paredzēts divu posmu glābšanas un restrukturizācijas process steidzamās situācijās, kā tas bija BES gadījumā.

                           —

                           Komisijai bija pienākums uzsākt formālu izmeklēšanu. Komisijas pienākuma neizpilde liedza prasītajiem kā ieinteresētajām personām jebkādu iespēju piedalīties procedūrā, pārkāpjot to leģitīmās procesuālās tiesības saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu.


title: Lieta T-657/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 6. septembra rīkojums — Technion un Technion Research & Development Foundation /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Sestā pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumu pamatprogramma — Vēstule, ar kuru ir paziņots Komisijas nodoms atgūt, izpildot līgumu par izpētes finansēšanu, piešķirtās summas — No līguma nenodalāmi dokumenti — Nepieņemamība)

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/10

         Vispārējās tiesas 2012. gada 6. septembra rīkojums — Technion un Technion Research & Development Foundation/Komisija
   (Lieta T-657/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Sestā pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumu pamatprogramma - Vēstule, ar kuru ir paziņots Komisijas nodoms atgūt, izpildot līgumu par izpētes finansēšanu, piešķirtās summas - No līguma nenodalāmi dokumenti - Nepieņemamība)
   2012/C 319/18
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Izraēla) un Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (pārstāvji — D. Grisay un D. Piccininno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Calciu un F. Moro)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 19. oktobra vēstuli, ar kuru ir paziņota maksājuma uzdevuma izdošana par summas EUR 97 106,72, kas atbilst summai, kas samaksāta saistībā ar līgumu Nr. 034984 (Mosaica), atlīdzināšanu, pamatojoties uz secinājumiem, kuri izdarīti finanšu revīzijā, kas attiecās it īpaši uz šo līgumu, kas noslēgts saistībā ar Eiropas Kopienas Sesto pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrēšanas pasākumu pamatprogrammu, kas veicina Eiropas pētniecības un jauninājumus telpas izveidi (2002–2006)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Technion — Israel Institute of Technology un Technion Research & Development Foundation Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 73, 10.3.2012.


title: Lieta C-522/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 21. marta rīkojums ( Giudice di pace di Lecce (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Abdoul Khadre Mbaye (Reglamenta 99. pants — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2008/115/EK — Kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru nelikumīgu uzturēšanos soda ar kriminālsodiem)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/16

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 21. marta rīkojums (Giudice di pace di Lecce (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Abdoul Khadre Mbaye

   (Lieta C-522/11) (1)

   (Reglamenta 99. pants - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2008/115/EK - Kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru nelikumīgu uzturēšanos soda ar kriminālsodiem)
   2013/C 156/25
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di pace di Lecce

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Abdoul Khadre Mbaye

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Ufficio del Giudice di Pace Lecce — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.), 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta, kā arī 6., 7. un 8. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ārvalstniekam, kurš valsts teritorijā ieceļojis vai uzturas nelikumīgi, paredzēts no EUR 5 000 līdz EUR 10 000 liels naudas sods — Nelikumīgas uzturēšanās kā noziedzīga nodarījuma pieļaujamība — Tūlītējas izraidīšanas, kas noteikta vismaz uz pieciem gadiem un ar kuru ir aizstāts naudas sods, pieļaujamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Trešo valstu valstspiederīgie, kuri ir apsūdzēti vai notiesāti par dalībvalsts tiesiskajā regulējumā paredzētu nelikumīgu uzturēšanos kā noziedzīgu nodarījumu, nevar tikai saistībā ar šo nelikumīgu uzturēšanos kā noziedzīgu nodarījumu tikt izslēgti no Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, piemērošanas jomas saskaņā ar tās 2. panta 2. punkta b) apakšpunktu;

               2)

               ar Direktīvu 2008/115 tiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, ar kuru trešo valstu valstspiederīgo nelikumīgu uzturēšanos soda ar naudas sodu, kuru var aizstāt ar izraidīšanu kā sodu; tomēr šī aizstāšanas iespēja var tikt izmantota tikai tad, ja ieinteresētās personas situācija atbilst vienam no šīs direktīvas 7. panta 4. punktā minētajiem gadījumiem.

      (1)  OV C 370, 17.12.2011.


title: Lieta T-57/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. septembra rīkojums — E.ON Ruhrgas un E.ON Földgáz Trade/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Konkurence — Koncentrācija — Lēmums, kurā koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Saistības — Komisijas vēstules par saistībām — Nepārsūdzami akti — Nepieņemamība)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/64

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 2. septembra rīkojums — E.ON Ruhrgas un E.ON Földgáz Trade/Komisija
   (lieta T-57/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Konkurence - Koncentrācija - Lēmums, kurā koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Saistības - Komisijas vēstules par saistībām - Nepārsūdzami akti - Nepieņemamība)
   2009/C 267/114
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      E.ON Ruhrgas International AG, Essen (Vācija), un E.ON Földgáz Trade Zrt, Budapešta (Ungārija) (pārstāvji — G. Wiedemann un T. Lübbig, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un V. Di Bucci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumus, kas esot iekļauti Komisijas 2006. gada 19. decembra un 2007. gada 16. janvāra vēstulēs par saistībām, ko uzņēmās E.ON Ruhrgas International AG un kas minētas 3. pantā Komisijas 2005. gada 21. decembra lēmumam, ar kuru Komisija atzina koncentrācijas darbību par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (Lieta COMP/M.3696 — E.ON/MOL)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību kā nepieņemamu;

               2)

               E.ON Ruhrgas International AG un E.ON Földgáz Trade Zrt sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Kopienas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.04.2007.


title: Lieta C-365/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Association française des entreprises/Ministre des finances et des comptes publics Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja nodokļu sistēma, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs — Direktīva 2011/96/ES — Nodokļu dubultas uzlikšanas novēršana — 3 % iemaksa papildus uzņēmumu ienākuma nodoklim

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/18

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Association française des entreprises/Ministre des finances et des comptes publics

   (Lieta C-365/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja nodokļu sistēma, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs - Direktīva 2011/96/ES - Nodokļu dubultas uzlikšanas novēršana - 3 % iemaksa papildus uzņēmumu ienākuma nodoklim)
   (2017/C 239/24)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Association française des entreprises privées (AFEP), Axa, Compagnie générale des établissements Michelin, Danone, ENGIE, iepriekš – GDF Suez, Eutelsat Communications, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Orange SA, Sanofi SA, Suez Environnement Company, Technip, Total SA, Vivendi, Eurazeo, Safran, Scor SE, Unibail-Rodamco SE, Zodiac Aerospace

      Atbildētājs: Ministre des finances et des comptes publics

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2011. gada 30. novembra Direktīvas 2011/96/ES par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2014. gada 8. jūlija Direktīvu 2014/86/ES, 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu mātesuzņēmuma dalībvalsts noteiktu nodokļu pasākumu kā pamatlietā aplūkotais, ar kuru ir paredzēts iekasēt nodokli saistībā ar mātesuzņēmuma veikto dividenžu sadali, ja šī nodokļa bāzi veido sadalīto dividenžu summas, tostarp tās, kas nāk no šī uzņēmuma meitasuzņēmumiem nerezidentiem.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta C-600/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kapitāla brīva aprite — Pensiju fondiem un pensiju kasēm izmaksāto dividenžu un procentu aplikšana ar nodokli — Attieksme pret dibinājumiem nerezidentiem izmaksātajām dividendēm un procentiem — Ekspluatācijas izmaksu, kuras tieši saistītas ar ienākumu gūšanu dividenžu vai procentu formā, atskaitīšana — Pierādīšanas pienākums)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-600/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kapitāla brīva aprite - Pensiju fondiem un pensiju kasēm izmaksāto dividenžu un procentu aplikšana ar nodokli - Attieksme pret dibinājumiem nerezidentiem izmaksātajām dividendēm un procentiem - Ekspluatācijas izmaksu, kuras tieši saistītas ar ienākumu gūšanu dividenžu vai procentu formā, atskaitīšana - Pierādīšanas pienākums)
   2013/C 26/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un W. Mölls)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze un J. Möller)

      Personas, kuras iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un N. Rouam), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels un C. Schillemans), Somijas Republika (pārstāvji — M. Pere), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji — A. Falk un S. Johannesson), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — H. Walker, kam palīdz G. Facenna, barrister)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — LESD 63. panta un EEZ līguma 40. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums par dividenžu un procentu, kas izmaksāti pensiju fondiem un pensiju kasēm, aplikšanu ar nodokli, atsevišķas nodokļu priekšrocības nodrošinot tikai dividendēm un procentiem, kas izmaksāti dibinājumiem rezidentiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Vācijas Federatīvās Republikas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 80, 12.03.2011.


title: Lieta C-16/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. janvārī iesniedza Gyulai Törvényszék (Ungārija) — HERMES Hitel és Faktor Zrt./Nemzeti Földalapkezelő Szervezet

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. janvārī iesniedza Gyulai Törvényszék (Ungārija) — HERMES Hitel és Faktor Zrt./Nemzeti Földalapkezelő Szervezet

   (Lieta C-16/12)
   2012/C 126/06
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Gyulai Törvényszék

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: HERMES Hitel és Faktor Zrt.

      Atbildētāja: Nemzeti Földalapkezelő Szervezet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principi, kas tiek uzskatīti par Savienības tiesību pamatprincipiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj dalībvalstij pieņemt tiesību normas, ar kurām līguma, kuru minētā valsts ir noslēgusi kā īpašnieks, saturs tiek grozīts par sliktu otram līgumslēdzējam, jo ar šo tiesību normu līguma priekšmets tiek kvalificēts kā neatsavināma lieta un tādējādi otrs līgumslēdzējs nevar īstenot tiesības, kuras viņam izriet no attiecīgā līguma?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai valsts tiesai, piemērojot Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā un Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā noteikto Kopienas lojalitātes principu, ir pienākums atstāt bez piemērošanas valsts tiesību normu, ar kuru tiek regulēts neatsavināmas lietas līguma priekšmeta juridiskais statuss, un atzīt lietu par atsavināmu, neraugoties uz to, ka valsts tiesību aktos ir paredzēts pretējais?


title: Lieta T-29/13: Prasība, kas celta 2013. gada 17. janvārī — AbbVie u.c./EZA

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 17. janvārī — AbbVie u.c./EZA
   (Lieta T-29/13)
   2013/C 79/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: AbbVie, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās valstis) un AbbVie Ltd (Maidenhead, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — P. Bogaert, G. Berrisch, lawyers, un B. Kelly, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Zāļu aģentūras 2012. gada 5. novembra Lēmumu EZA/685471/2012 par piekļuves piešķiršanu zāļu tirdzniecības atļaujas dokumentācijai un

               —

               piespriest Eiropas Zāļu aģentūrai atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos visus, tostarp prasītāju, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir saistīta ar lūgumu atbilstoši LESD 263. panta 4. punktam atcelt Eiropas Zāļu aģentūras 2012. gada 5. novembra Lēmumu EZA/685471/2012 par piekļuves piešķiršanu zāļu tirdzniecības atļaujas dokumentācijai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem.
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu tiekot pārkāpts Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkts un prasītāju pamattiesības uz konfidenciālas komercinformācijas aizsardzību.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu tiekot pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu attiecībā uz Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkta piemērošanu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu tiekot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu tiekot pārkāpta Direktīva Nr. 2001/29/EK (1) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, pamattiesības attiecībā uz tiesībām uz īpašumu, tostarp autortiesības, kā arī samērīguma un labas pārvaldības principi, ciktāl tiek piešķirta piekļuve dokumentu kopijām.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā.


title: Lieta T-539/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Acino /Komisija (Cilvēkiem paredzētas zāles — Atsevišķu zāļu partiju, kuras satur aktīvo vielu klopidogrelu, laišanas tirgū apturēšana un atsaukšana — Tirdzniecības atļaujas grozījums — Aizliegums laist tirgū zāles — Regula (EK) Nr. 726/2004 un Direktīva 2001/83/EK — Samērīgums — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/32

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Acino/Komisija
   (Lieta T-539/10) (1)

   (Cilvēkiem paredzētas zāles - Atsevišķu zāļu partiju, kuras satur aktīvo vielu klopidogrelu, laišanas tirgū apturēšana un atsaukšana - Tirdzniecības atļaujas grozījums - Aizliegums laist tirgū zāles - Regula (EK) Nr. 726/2004 un Direktīva 2001/83/EK - Samērīgums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 114/51
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Acino AG, agrāk — Acino Pharma GmbH (Miesbach, Vācija) (pārstāvji — R. Buchner un E. Burk, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Sipos, G. Wilms, B.-R. Killmann un M. Šimerdová, vēlāk B.-R. Killmann un M. Šimerdová)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 29. marta un 16. septembra lēmumus par cilvēkiem paredzētu zāļu, kuras satur aktīvo vielu klopidogrelu, kuru ražo noteiktā ražotnē, laišanas tirgū apturēšanu, šo zāļu partiju atsaukšanu, tirdzniecības atļauju grozīšanu, kā arī par aizliegumu laist tirgū šīs zāles.

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               par prasību daļā par Komisijas 2010. gada 29. marta Lēmumu C(2010) 2204 un Lēmumu C(2010) 2208 un Komisijas 2010. gada 16. septembra Lēmumu C(2010) 6429 un Lēmumu C(2010) 6436 vairs nav jālemj;

               2.

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3.

               Acino AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.1.2011.