title: Lieta T-432/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Francija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Augļi un dārzeņi — Ražotāju organizāciju atzīšanas nosacījumi)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/42

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Francija/Komisija
   (Lieta T-432/07) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Augļi un dārzeņi - Ražotāju organizāciju atzīšanas nosacījumi)
   2009/C 282/79
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues, A.-L. During)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Clotuche-Duvieusart un F. Jimeno Fernández)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2007. gada 3. oktobra Lēmumu 2007/647/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 261, 28. lpp.), tiktāl, ciktāl ar to izslēdz noteiktus izdevumus, ko Francijas Republika veikusi par labu augļu un dārzeņu ražotāju organizācijām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 22, 26.01.2008.


title: Lieta C-313/06: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 19. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/26/EK, ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no visurgājējai tehnikai uzstādāmiem iekšdedzes dzinējiem — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/18

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 19. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-313/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/26/EK, ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no visurgājējai tehnikai uzstādāmiem iekšdedzes dzinējiem - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 96/30)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Lawunmi un D. Recchia, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia un M. Fiorilli, pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/26/EK, ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no visurgājējai tehnikai uzstādāmiem iekšdedzes dzinējiem (OV L 146, 1. lpp.), prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/26/EK, ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no visurgājējai tehnikai uzstādāmiem iekšdedzes dzinējiem, prasības, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta C-602/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās (septītā palāta) tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-172/09 Gem-Year Industrial Co. Ltd /Eiropas Savienības Padome 2012. gada 20. decembrī iesniedza Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās (septītā palāta) tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-172/09 Gem-Year Industrial Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome 2012. gada 20. decembrī iesniedza Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd

   (Lieta C-602/12 P)
   2013/C 101/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd (pārstāvji — Y. Melin un V. Akritidis, avocats)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               1)

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-172/09 Gem-Year un Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Padome;

               2)

               pašai pieņemot galīgu spriedumu, atzīt

                           —

                           trešo prasības pamatu par kaitējuma, ko, pārkāpjot pamatregulas (1) 3. pantu, cietusi Kopienas ražošanas nozare, neesamību, un

                           —

                           septīto prasības pamatu par nelikumīgu subsīdiju kompensēšanu, atsakot tirgus ekonomikas režīmu, ar ko ir pārkāpta Regula Nr. 2026/97 (2) un pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkts;
                           vai alternatīvā gadījumā nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai.

               3)

               piespriest Padomei un personām, kas iestājušās lietā, papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējiem radušies šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu pamatu dēļ:

               Pirmkārt, ņemot vērā Vispārējā tiesā konstatētos faktus, ir skaidrs, ka nav pierādījumu, ka Savienības savienotājelementu ražošanas nozare būtu cietusi kaitējumu, ko radījis imports par dempinga cenām no Ķīnas antidempinga pamatregulas (3) 3. panta 2., 5.. un 6. punkta izpratnē. Šis pirmais pamats ir sadalīts divās šādās daļās:

                           i)

                           Vispārējā tiesa ir sagrozījusi tai iesniegtos pierādījumus, uzskatot, ka imports par dempinga cenām no Ķīnas materiālā ziņā esot negatīvi ietekmējis peļņas normu, kuru Savienības savienotājelementu ražošanas nozare ir sasniegusi attiecīgajā laikposmā (no 2003. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 30. septembrim), turpretim no lietas materiāliem izriet, ka peļņa minētajā laikposmā ir svārstījusies un ka pēdējā gada laikā tā bija savā otrajā augstākajā līmenī (4,4 %), tas ir arī laiks, kad imports par dempinga cenām no Ķīnas bija vislielākais un gandrīz sasniedza savu vēsturiski visaugstāko līmeni (2004. gadā) 4,7 %, kas ir nedaudz zemāks par plānoto peļņu (5 %), ko Komisija izmantoja, lai aprēķinātu cenu samazinājuma starpību.

                           ii)

                           Vispārējai tiesai iesniegtie pierādījumi liecina par augošu un vēl vairāk plaukstošu Savienības ražošanas nozari, it īpaši izmeklēšanas laikposmā. Lietas materiāli liecina nevis par kaitējumu, bet gan par gadījumu, kad nav izmantota hipotētiska iespēja pilnībā izmantot visas augoša ES iekšējā tirgus priekšrocības. Uz šā pamata lemjot, ka ES iestādēm esot bijušas tiesības uzskatīt, ka pastāv būtisku kaitējums, ko radījis imports par dempinga cenām, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tās nodibināto faktu juridiskajā kvalifikācijā, tā ka pamatregulas 3. panta 2., 5. un 6. punkts esot piemēroti nepareizi.

               Otrkārt, uzskatot, ka tirgus ekonomikas režīma pieteikums saskaņā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktu varētu tikt atteikts, pamatojoties uz konstatējumu par izejmateriālu ražošanas nozares subsidēšanu, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Tā rezultātā vēršanās pret subsīdijām notiek citā veidā nekā veicot izmeklēšanu, kura tika uzsākta saskaņā ar Padomes Regulu Nr. 2026/97 (tajā laikā piemērojamā antisubsidēšanas pamatregula). Šī ir nelikumīga pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta interpretācija un Padomes Regulas Nr. 2026/97 pārkāpums.

      (1)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1997. gada 6. oktobra Regula (EK) Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 288, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta C-569/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. decembrī iesniedza Juzgado Mercantil n ° 3 de Barcelona (Spānija) – Jordi Carné Hidalgo un Anna Aracil Gracia / Catalunya Banc, S.A.

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. decembrī iesniedza Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spānija) – Jordi Carné Hidalgo un Anna Aracil Gracia/Catalunya Banc, S.A.

   (Lieta C-569/14)
   (2015/C 046/41)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Jordi Carné Hidalgo un Anna Aracil Gracia

      Atbildētāja: Catalunya Banc, S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Spānijas Civilprocesa likuma 43. pants, saskaņā ar kuru tiesnesis nevar ieteikt lietas dalībniekiem apturēt tiesvedību civillietā, ja cits tiesnesis vai tiesa ir uzdevis prejudiciālu jautājumu Eiropas Savienības Tiesai, ir uzskatāms par skaidru ierobežojumu Direktīvas 93/13/EEK (1) 7. panta noteikumiem, kuros ir noteikts dalībvalstu pienākums nodrošināt, ka patērētāju un konkurentu interesēs pastāv adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtos līgumos?

               2)

               Vai Spānijas LEC [Civilprocesa likuma] 721. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru tiesnesim ir aizliegts pieņemt vai pēc savas ierosmes ieteikt pieņemt pagaidu noregulējuma pasākumus individuālās tiesvedības, kurās tiek aplūkota vispārēja līguma noteikuma spēkā neesamība tā negodīguma dēļ, ir uzskatāms par skaidru ierobežojumu Direktīvas [93/13]/EEK 7. panta noteikumiem, kuros ir noteikts dalībvalstu pienākums nodrošināt, ka patērētāju un konkurentu interesēs pastāv adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtos līgumos?

               3)

               Vai pagaidu noregulējuma pasākumu, kurus tiesvedībā, kas ir uzsākta, pamatojoties uz individuālu prasību, varētu pieņemt vai nu pēc savas ierosmes vai pēc lietas dalībnieku lūguma, sekām ir jābūt spēkā līdz brīdim, kad tiek pasludināts galīgais nolēmums vai nu individuālajā tiesvedībā vai kolektīvajā tiesvedībā, kas pārklājas ar individuālajām prasībām, nolūkā nodrošināt minētās direktīvas 7. pantā paredzētos adekvātos un efektīvos līdzekļus?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-129/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. martā iesniedza Oberlandesgericht Nürnberg (Vācija) – krimināllieta pret Zoran Spasic

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. martā iesniedza Oberlandesgericht Nürnberg (Vācija) – krimināllieta pret Zoran Spasic

   (Lieta C-129/14)
   2014/C 151/19
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Nürnberg

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Zoran Spasic

   Citi lietas dalībnieki: Generalstaatsanwaltschaft Nürnberg

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu (1), 54. pants ir saderīgs ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pantu, ja atbilstoši tam aizliegumam atkārtoti saukt pie atbildības tiek piemērots nosacījums, ka notiesāšanas gadījumā sods jau ir izciests, to izcieš vai to vairs nevar izpildīt atbilstīgi tās Līgumslēdzējas Puses tiesību aktiem, kurā spriedums pieņemts?

               2)

               Vai minētais Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu, 54. pantā izvirzītais nosacījums ir izpildīts arī tad, ja no valstī, kurā spriedums pieņemts, piespriestā soda divām pastāvīgām daļām (šajā lietā – brīvības atņemšanas un naudas sodi) ir izpildīta tikai viena (šajā lietā – naudas sods)?

      (1)  OV 2000, L 239, 19. lpp.


title: Lieta T-231/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. janvāra spriedums — Grieķija pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējā diplomātiskā pārstāvniecība Abudžā (Nigērija) — Parāda atgūšana ar ieskaitu — Regula (EK, Euratom ) Nr. 1605/2002 un Regula Nr. 2342/2002 — Labas ticības princips starptautiskajās publiskajās tiesībās)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/26

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. janvāra spriedums — Grieķija pret Komisiju
   (Lieta T-231/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējā diplomātiskā pārstāvniecība Abudžā (Nigērija) - Parāda atgūšana ar ieskaitu - Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 un Regula Nr. 2342/2002 - Labas ticības princips starptautiskajās publiskajās tiesībās)
   (2007/C 56/50)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — P. Milonopuls [P. Mylonopoulos] un V. Kiriazopuls [V. Kyriazopoulos], pārstāvji)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triandafilu [D. Triantafyllou] un F. Dentilaks [F. Dintilhac], pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt 2004. gada 10. marta aktu, ar kuru Komisija ar ieskaitu atguva summas, kas Grieķijas Republikai bija jāmaksā sakarā ar tās dalību nekustamā īpašuma projektos, kuri saistīti ar Komisijas, kā arī atsevišķu Eiropas Savienības dalībvalstu diplomātisko pārstāvniecību Abudžā (Nigērija).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Grieķijas Republikas prasības pieteikuma 12. pielikumā iesniegtais Padomes Juridiskā dienesta 1998. gada 26. jūnija atzinums ir izņemams no lietas materiāliem;

               2)

               prasību noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 10.7.2004 (iepriekš lieta C-189/04).


title: Lieta C-125/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 3. septembra spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Iron & Smith kft/Unilever NV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Preču zīmes — Valsts preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga agrākai Kopienas preču zīmei, reģistrācija — Kopienas preču zīme ar reputāciju Eiropas Savienībā — Reputācijas ģeogrāfiskā izplatība

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 3. septembra spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Iron & Smith kft/Unilever NV

   (Lieta C-125/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Valsts preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga agrākai Kopienas preču zīmei, reģistrācija - Kopienas preču zīme ar reputāciju Eiropas Savienībā - Reputācijas ģeogrāfiskā izplatība)
   (2015/C 354/07)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Iron & Smith kft

      Atbildētāja: Unilever NV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja agrākas Kopienas preču zīmes reputācija ir konstatēta būtiskā Eiropas Savienības teritorijas daļā, kas attiecīgā gadījumā var sakrist ar vienas dalībvalsts teritoriju, kam nav obligāti jābūt tai dalībvalstij, kurā ir ticis iesniegts vēlākas valsts preču zīmes reģistrācijas pieteikums, ir jāuzskata, ka šai preču zīmei ir reputācija Eiropas Savienībā. Judikatūrā izvirzītajiem kritērijiem, kuri attiecas uz Kopienas preču zīmes faktisku izmantošanu, kā tādiem nav nozīmes, lai konstatētu, vai pastāv “reputācija” šīs direktīvas 4. panta 3. punkta izpratnē;

               2)

               ja agrāka Kopienas preču zīme jau ir ieguvusi reputāciju būtiskā Eiropas Savienības teritorijas daļā, taču ne konkrētajā sabiedrības daļā tajā dalībvalstī, kurā ir iesniegts vēlākas valsts preču zīmes reģistrācijas pieteikums, pret kuru celti iebildumi, Kopienas preču zīmes īpašnieks var gūt labumu no aizsardzības, kas noteikta ar Direktīvas 2008/95 4. panta 3. punktu, ja izrādās, ka daļai, kas komerciāli nav maznozīmīga, no minētās konkrētās sabiedrības daļas šī preču zīme ir pazīstama, tā saskata saikni starp to un vēlāko valsts preču zīmi un ka, ņemot vērā visus faktorus, kam ir nozīme lietā, eksistē vai nu reāls un pastāvošs Kopienas preču zīmes aizskārums šīs tiesību normas izpratnē, vai arī, ja tā nav, pastāv nopietns risks, ka šāds aizskārums radīsies nākotnē.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014.


title: Lieta C-108/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 24. februārī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Paweł Dworzecki

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 24. februārī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Paweł Dworzecki

   (Lieta C-108/16)
   (2016/C 156/39)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Openbaar Ministerie

      Atbildētājs: Paweł Dworzecki

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai šādi Pamatlēmuma 2002/584/TI (1) 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā izmantotie jēdzieni

                           —

                           “savlaicīgi [..] saņēma pavēsti un tādējādi tika informēta par tās lietas izskatīšanas plānoto dienu un vietu, kurā pieņemts nolēmums”
                           un

                           —

                           “savlaicīgi [..] ar citiem līdzekļiem saņēma oficiālu informāciju par minētās lietas izskatīšanas plānoto dienu un vietu tādā veidā, ka ir nepārprotami konstatēts, ka attiecīgā persona zināja par paredzēto lietas izskatīšanu”
                           ir autonomi Savienības tiesību jēdzieni?

               2)

               Ja tā:

                           – a.

                           kā šie autonomi jēdzieni vispārīgi būtu jāinterpretē un

                           – b.

                           vai tāda lieta kā izskatāmā, kurā raksturīgs tas, ka:

                                       —

                                       atbilstoši EAO [Eiropas apcietināšanas orderis] pavēste tika izsniegta pieprasītās personas adresē pieaugušam pieprasītās personas mājsaimniecības iedzīvotājam, kurš apņēmās nodot pavēsti pieprasītajai personai;

                                       —

                                       no EAO nav skaidrs, vai un kad šis iedzīvotājs faktiski nodeva pavēsti pieprasītajai personai;

                                       —

                                       no pieprasītās personas pauduma tiesas sēdē iesniedzējtiesā nav iespējams secināt, ka pieprasītā persona – savlaicīgi – zināja par plānotās lietas izskatīšanas vietu un laiku,

                     tie ietilpst vienā vai abos autonomajos jēdzienos?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.).


title: Lieta T-502/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 4. jūlija spriedums — Lopparelli /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2003. gada paaugstināšana amatā — Prioritātes punktu piešķiršana)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/34

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 4. jūlija spriedums — Lopparelli/Komisija
   (Lieta T-502/04) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2003. gada paaugstināšana amatā - Prioritātes punktu piešķiršana)
   (2007/C 199/63)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stéphane Lopparelli, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un M. Velardo, pārstāvji)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt lēmumu par prioritātes punktu piešķiršanu prasītājam 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kā arī lēmumu neiekļaut viņa uzvārdu to ierēdņu sarakstā, kas paaugstināmi amatā A5 pakāpē šajā pašā gadā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta T-32/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 9. marta spriedums — Ella Valley Vineyards /ITSB — HFP ( “ELLA VALLEY VINEYARDS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “ELLA VALLEY VINEYARDS” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un Kopienas preču zīmes “ELLE” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Asociācijas iespēja — Saikne starp apzīmējumiem — Reputācija — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/14

         Vispārējās tiesas 2012. gada 9. marta spriedums — Ella Valley Vineyards/ITSB — HFP (“ELLA VALLEY VINEYARDS”)
   (Lieta T-32/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “ELLA VALLEY VINEYARDS” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un Kopienas preču zīmes “ELLE” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Asociācijas iespēja - Saikne starp apzīmējumiem - Reputācija - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   2012/C 126/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ella Valley Vineyards (Adulam) Ltd (Jeruzāleme, Izraēla) (pārstāvji — C. de Haas un O. Vanner, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Hachette Filipacchi Presse (HFP) (Levallois-Perret, Francija) (pārstāvis — C. Moyou Joly, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 11. novembra lēmumu lietā R 1293/2008-1 saistībā ar iebildumu procesu starp Hachette Filipacchi Presse (HFP) un Ella Valley Vineyards (Adulam) Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 11. novembra lēmumu lietā R 1293/2008-1;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Ella Valley Vineyards (Adulam) Ltd tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Hachette Filipacchi Presse (HFP) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 20. janvāra lietā C-306/03 (Juzgado de lo Social n°3 de Orense lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Cristalina Salgado Alonso pret Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — EKL 12., 39. un 42. pants — Regulas 1408/71/EEK 45. pants un 48. panta 1. punkts — Vecums un nāve — Bezdarbs — Minimālais apdrošināšanas stāžs — Apdrošināšanas stāžs, kas jāņem vērā, aprēķinot pabalsta apmēru, bet nevis, lai piešķirtu tiesības uz šiem pabalstiem — Bezdarba periodi — Summēšana)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 20. janvāra
   lietā C-306/03 (Juzgado de lo Social n
      o
      3 de Orense lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Cristalina Salgado Alonso pret Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
       (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - EKL 12., 39. un 42. pants - Regulas 1408/71/EEK 45. pants un 48. panta 1. punkts - Vecums un nāve - Bezdarbs - Minimālais apdrošināšanas stāžs - Apdrošināšanas stāžs, kas jāņem vērā, aprēķinot pabalsta apmēru, bet nevis, lai piešķirtu tiesības uz šiem pabalstiem - Bezdarba periodi - Summēšana)
   (2005/C 57/18)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Lietā C-306/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Juzgado de lo Social n
      o
      3 de Orense (Spānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 24. jūnijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 16. jūlijā tiesvedībā Cristalina Salgado Alonso pret Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (referents), P. Kūris un G. Arestis, ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretāre M. Múgica Arzamendi, 2005. gada 20. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 39. un 42. pants, kā arī 45. pants Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā Nr. 1408/71/EEK par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kura grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu Nr. 118/97/EK un kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 1998. gada 29. jūnija Regulu Nr. 1606/98/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nav pretrunā tādai valsts normai, kāda ietverta Sociālā nodrošinājuma likuma divdesmit astotajā papildu noteikumā, kas neatļauj dalībvalsts kompetentajām iestādēm valsts sistēmas vecuma pensijas izmaksāšanas nolūkā ņemt vērā noteiktus apdrošināšanas periodus, ko darba ņēmējs ir pabeidzis šajā dalībvalstī bezdarba situācijā, kuras laikā apdrošināšanas bezdarba gadījumam pārvaldes iestāde pārskaitīja iemaksas vecuma pensijas apdrošināšanai, precizējot, ka šādi periodi tiek ņemti vērā vienīgi minētās pensijas apmēra aprēķināšanai.

      (1)  OV C 226, 20.09.2003.


title: Lieta C-433/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. septembrī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Domenico Rosa

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. septembrī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Domenico Rosa

   (Lieta C-433/14)
   (2014/C 448/04)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bari

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Domenico Rosa

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumu [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj publicēt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par koncesijām uz īsāku termiņu nekā iepriekš, ja minētais uzaicinājums ir ticis izsludināts, lai labotu sekas, kas radās, nelikumīgi izslēdzot konkrētu skaitu uzņēmēju no iepriekšējiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā?

               2)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka prasība pagaidu kārtā novienādot koncesiju derīguma termiņu, ir atbilstošs attaisnojums saīsinātam uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā paredzēto koncesiju derīguma termiņam salīdzinājumā ar to koncesiju termiņu, kas tika piešķirtas iepriekš?

               3)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj noteikt pienākumu bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumu, kas veido spēļu pārvaldes un iekasēšanas tīklu, ja darbība tiek izbeigta koncesijas galīgā termiņa beigu dēļ vai tiesību izbeigšanās vai atsaukšanas dēļ?


title: Lieta T-182/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. maijā — Komisija/ Atlantic Energy

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/46

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. maijā — Komisija/Atlantic Energy

   (Lieta T-182/08)
   (2008/C 171/88)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A.-M. Rouchaud-Joët, S. Lejeune, pārstāvji, un M. Jarvis, Barrister)

      Atbildētājs: Atlantic Energy Ltd, Truro (Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt Komisijai summu EUR 383 081,19 apmērā, ko veido pamatsumma EUR 226 010,00 un nokavējuma procenti EUR 76 233,61, kuri ir aprēķināti pēc ECB likmes +2 % par pamatsummu par laika posmu no 1996. gada 1. jūnija līdz 2002. gada 28. februārim, un nokavējuma procentus EUR 84 448,11 apmērā, kas ir aprēķināti par pamatsummu, plus procenti uz 2002. gada 28. februāri pēc ECB likmes +1,5 % par laika posmu no 2002. gada 16. jūlija līdz 2008. gada 31. maijam, EUR 3 610,53 apmērā;

               —

               piespriest prasītājam maksāt procentus EUR 39,33 dienā no 2008. gada 31. maija līdz pilnīgai parāda samaksas dienai; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1996. gada 29. martā Eiropas Kopiena, ko pārstāvēja Komisija, noslēdza līgumu BU 183/95 UK/AT ar Sidney C. Banks Pls un Jenbacher Energiesysteme AG par projekta “Uzlabots automātisks siltuma un enerģijas ražošanai paredzētais kombinētais gazificētājs, kurā kā kurināmo izmanto skaidas” īstenošanu Komisijas darbības saistībā ar enerģiju, kas nav kodolenerģija, jomā (1). Saskaņā ar līguma noteikumiem Komisija samaksāja avansu par savu ieguldījumu projektā līguma koordinatoram Sindey C. Banks Plc.

   Ar 1996. gada 25. septembra faksimila paziņojumu Sidney C. Banks Plc paziņoja Komisijai, ka tas ir nolēmis izstāties no projekta. 1998. gada 17. aprīlī Eiropas Kopiena, ko pārstāv Komisija, noslēdza līguma pielikumu Nr. 1, ar kuru Atlantic Energy Ltd stājās Sidney C. Banks Plc vietā kā līgumslēdzēja puse un līguma koordinators.
   Atbilstoši pielikuma 2. punktam Sidney C. Banks Plc pārskaitīja no Komisijas saņemto avansa maksājumu (kopā ar procentiem) Atlantic Energy Ltd 1998. gada aprīlī.
   Komisija lūdz noteikt Atlantic Energy Ltd atmaksāt avansa maksājumu kopā ar procentiem, pamatojoties uz to, ka projekts netika faktiski uzsākts un, ja tas tika uzsākts, Komisija to apturēja.

      (1)  Padomes 1994. gada 23. novembra Lēmums 94/806/EK, ar ko pieņem specifisku izpētes un tehnoloģijas attīstības, ieskaitot demonstrēšanu, programmu enerģijas, kas nav kodolenerģija, jomā (1994.g.–1998.g.) OV L 334, 22.12.1994., 87. lpp.


title: Lieta T-464/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. decembrī — Korsch /ITSB ( PharmaResearch )

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/51

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. decembrī — Korsch/ITSB (“PharmaResearch”)
   (Lieta T-464/07)
   (2008/C 51/94)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Korsch AG, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — J. Grzam, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 18. oktobra lēmumu apelācijas lietā R 924/2007-4 attiecībā uz vārdisku precu zīmi “PharmaResearch” Nr. 5 309 836;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus prasības tiesvedībā un procesā Apelāciju padomē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PharmaResearch” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 309 836);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo neesot nekādu reģistrācijas atteikuma pamatojumu.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-68/13: Prasība, kas celta 2013. gada 5. februārī — Novartis /ITSB ( “CARE TO CARE” )

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/30

         Prasība, kas celta 2013. gada 5. februārī — Novartis/ITSB (“CARE TO CARE”)
   (Lieta T-68/13)
   2013/C 108/76
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Basel, Šveice.) (pārstāvis — M. Douglas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes un dizainparaugi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 29. novembra lēmumu lietā R 953/2012-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes un dizainparaugi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CARE TO CARE” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 224 657

      Pārbaudītāja lēmums: noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-97/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. februārī — Rovi Pharmaceuticals /ITSB — Laboratorios Farmaceuticos Rovi ( “ROVI Pharmaceuticals” )

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/15

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. februārī — Rovi Pharmaceuticals/ITSB — Laboratorios Farmaceuticos Rovi (“ROVI Pharmaceuticals”)
   (Lieta T-97/11)
   2011/C 120/35
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rovi Pharmaceuticals GmbH (Schlüchtern, Vācija) (pārstāvis — M. Berghofer, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Laboratorios Farmaceuticos Rovi, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 7. decembra lēmumu lietā R 500/2010-2;

               —

               noraidīt iebildumus Nr. 1368580 pilnībā, piespriežot atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               uzdot atbildētajam reģistrēt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 6475107.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ROVI Pharmaceuticals” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 44. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6475107

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 24810 grafiskai preču zīmei “ROVI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 4953915 grafiskai preču zīmei “ROVICM Rovi Contract Manufacturing” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem 5., 42. un 44. klasē; Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 2509464 vārdiskai preču zīmei “ROVIFARMA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5., 39. un 44. klasē; Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 1324942 vārdiskai preču zīmei “ROVI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē; Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 283403 vārdiskai preču zīmei “ROVI” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1. un 5. klasē; Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 137853 grafiskai preču zīmei “ROVI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome i) esot kļūdaini atzinusi, ka pastāvēja sajaukšanas iespēja, jo tā esot nepareizi novērtējusi individuālos faktorus, kam ir nozīme visaptverošajā vērtējumā un ii) neesot veikusi attiecīgo preču zīmju visaptverošu vērtējumu.


title: Lieta T-137/15: Vispārējās tiesas 2015. gada 5. augusta rīkojums – Parker Hannifin Manufacturing un Parker-Hannifin/Komisija

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/61

         Vispārējās tiesas 2015. gada 5. augusta rīkojums – Parker Hannifin Manufacturing un Parker-Hannifin/Komisija
   (Lieta T-137/15) (1)

   (2015/C 381/86)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/1

         (2008/C 107/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 92, 12.4.2008

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 79, 29.3.2008

      OV C 64, 8.3.2008

      OV C 51, 23.2.2008

      OV C 37, 9.2.2008

      OV C 22, 26.1.2008

      OV C 8, 12.1.2008

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-354/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 13. februāra spriedums — Petralia pret Komisiju (Ierēdņi — Pagaidu darbinieki — Zinātniskais dienests — Klasificēšana pakāpē)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/34

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 13. februāra spriedums — Petralia pret Komisiju
   (Lieta T-354/04) (1)

   (Ierēdņi - Pagaidu darbinieki - Zinātniskais dienests - Klasificēšana pakāpē)
   (2007/C 82/75)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gaetano Petralia, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — C. Forte, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Loggi, pārstāvji)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2003. gada 7. oktobra lēmumu par prasītāja galīgu klasifikāciju B5 pakāpes 3. līmenī un 2004. gada 13. maija lēmumu, ar ko noraida prasītāja sūdzību.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-155/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums ( Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Minister Finansów / RR Donnelley Global Turnkey Solutions Poland Sp. z o.o. (PVN — Direktīva 2006/112/EK — 44. un 47. pants — Vieta, kas tiek uzskatīta par ar nodokli apliekamo darījumu sniegšanas vietu — Nodokļu piesaiste — Jēdziens “pakalpojumi, kas saistīti ar nekustamo īpašumu” — Pārrobežu komplekss preču uzglabāšanas pakalpojums)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/30

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Minister Finansów/RR Donnelley Global Turnkey Solutions Poland Sp. z o.o.

   (Lieta C-155/12) (1)

   (PVN - Direktīva 2006/112/EK - 44. un 47. pants - Vieta, kas tiek uzskatīta par ar nodokli apliekamo darījumu sniegšanas vietu - Nodokļu piesaiste - Jēdziens “pakalpojumi, kas saistīti ar nekustamo īpašumu” - Pārrobežu komplekss preču uzglabāšanas pakalpojums)
   2013/C 225/50
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Minister Finansów

      Atbildētājs: RR Donnelley Global Turnkey Solutions Poland Sp. z o.o.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Naczelny Sad Administracyjny — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) ar grozījumiem 44. un 47. panta interpretācija — Nodokļu piesaistes vietas noteikšana — Pakalpojumu, kas saistīti ar nekustamo īpašumu, jēdziens — Pārrobežu kompleksi pakalpojumi preču glabāšanas jomā, kas sniegti citās dalībvalstīs vai trešajās valstīs reģistrētiem līgumpartneriem un kas ietver preču pieņemšanu noliktavās Polijā, to izvietošanu, to uzglabāšanu, to iekraušanu un izkraušanu, to iesaiņošanu no jauna un pārsūtīšanu klientam

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīvu 2008/8/EK, 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka komplekss glabāšanas pakalpojums, kas ietver preču pieņemšanu noliktavā, to izvietošanu atbilstošos noliktavas plauktos, šo preču glabāšanu klientam, preču izsniegšanu, izkraušanu un iekraušanu, ietilpst šī panta piemērošanas jomā tikai tad, ja glabāšana ir vienota darījuma galvenais pakalpojums un ja šī pakalpojuma saņēmējiem tiek piešķirtas tiesības izmantot visu tieši noteiktu nekustamo īpašumu vai tā daļu.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012.


title: Lieta C-230/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 3. aprīļa spriedums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Militzer & Münch GmbH / Ministero delle Finanze (Muitas savienība — Kopienas tranzīts — Muitas parāda piedziņa — Kompetentā dalībvalsts — Pierādījums par darījuma likumību vai par pārkāpuma vietu — Termiņi — Galvenās atbildīgās personas atbildība)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/5

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 3. aprīļa spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Militzer & Münch GmbH/Ministero delle Finanze

   (Lieta C-230/06) (1)

   (Muitas savienība - Kopienas tranzīts - Muitas parāda piedziņa - Kompetentā dalībvalsts - Pierādījums par darījuma likumību vai par pārkāpuma vietu - Termiņi - Galvenās atbildīgās personas atbildība)
   (2008/C 128/07)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Militzer & Münch GmbH

      Atbildētāja: Ministero delle Finanze

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte suprema di cassazione — Komisijas 1987. gada 27. marta Regulas (EEK) Nr. 1062 par Kopienas tranzīta procedūras īstenošanas noteikumiem un šās procedūras vienkāršojumiem (OV L 107, 1. lpp.) 11.a panta interpretācija un Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 215. panta 1. punkta interpretācija — Galamērķa muitas iestādes veikta procedūras noslēgšana, ko apstiprināja viltoti dokumenti — Termiņš, kādā jāpaziņo, ka nosūtītās preces nav tikušas uzrādītas galamērķa muitas iestādē — Piemērojamība
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pārbaudot tās dalībvalsts kompetenci, kura veikusi muitas nodokļu piedziņu, iesniedzējtiesai ir jānosaka, vai brīdī, kad tika konstatēts, ka nosūtītās preces galamērķa muitas iestādē netika uzrādītas, bija iespējams noteikt nodarījuma vai pārkāpuma izdarīšanas vietu. Ja tas tā ir, Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 203. panta 1. punkta un 215. panta 1. punkta noteikumi par kompetento dalībvalsti muitas parāda piedziņai ļauj atzīt to dalībvalsti, kuras teritorijā tika izdarīts pirmais nodarījums vai pārkāpums, ko var kvalificēt kā izņemšanu no muitas uzraudzības. Turpretī, ja nodarījuma vai pārkāpuma izdarīšanas vietu nebija iespējams konstatēt, saskaņā ar Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92, 378. un 379. pantu muitas nodokļu piedziņas kompetence ir tai dalībvalstij, kuras pārraudzībā ir nosūtītāja muitas iestāde;

               2)

               gadījumā, ja nosūtītās preces galamērķa muitas iestādē nebija uzrādītas un nodarījuma vai pārkāpuma izdarīšanas vietu nebija iespējams konstatēt, vienīgi nosūtītāja muitas iestādei ir jāveic paredzētā informēšana, ievērojot vienpadsmit un trīs mēnešu termiņus, kas paredzēti Regulas Nr. 2454/93 379. panta 1. un 2. punktā;

               3)

               muitas brokera kā galvenā atbildīgā uzskatīšana par atbildīgu par muitas parādu nav pretrunā samērīguma principam.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta C-482/04 P: Tiesas rīkojums  2005. gada 21. novembrī  —  SNF SAS  pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Direktīva par kosmētikas līdzekļiem — Ierobežojumi attiecībā uz poliakrilamīdu izmantošanu kosmētikas līdzekļu sastāvā)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/20

         Tiesas rīkojums 2005. gada 21. novembrī — SNF SAS pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-482/04 P) (1)

   (Apelācija - Direktīva par kosmētikas līdzekļiem - Ierobežojumi attiecībā uz poliakrilamīdu izmantošanu kosmētikas līdzekļu sastāvā)
   (2006/C 143/36)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: SNF SAS (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, avocats)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — X. Lewis un A. Caeiros)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 6. septembra rīkojumu lietā T-213/02 SNF/Komisija, ar kuru par nepieņemamu atzīts lūgums daļēji atcelt Komisijas 2002. gada 15. aprīļa Divdesmit sesto direktīvu 2002/34/EK, ar ko tehnikas attīstībai pielāgo II, III un VII pielikumu Padomes Direktīvai 76/768/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kosmētikas līdzekļiem (OV L 102, 19. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  SNF SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 19, 22.01.2005.


title: Tiesas Spriedums (otrā palāta) 2005. gada 16. jūnijā apvienotajās lietās C-462/03 un 463/03 (Bundesvergabeamt lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Strabag AG, Kostmann GmbH pret Österreichische Bundesbahnen (Publiskie iepirkumi — Direktīva 93/38/EEK — Ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozares — Jēdzieni tīklu “apsaimniekošana” un “nodrošināšana”, lai iedzīvotājiem sniegtu pakalpojumus dzelzceļa transporta jomā — Dzelzceļa infrastruktūras darbi)

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 16. jūnijā
   apvienotajās lietās C-462/03 un 463/03 (Bundesvergabeamt lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Strabag AG, Kostmann GmbH pret Österreichische Bundesbahnen
       (1)

   (Publiskie iepirkumi - Direktīva 93/38/EEK - Ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozares - Jēdzieni tīklu “apsaimniekošana” un “nodrošināšana”, lai iedzīvotājiem sniegtu pakalpojumus dzelzceļa transporta jomā - Dzelzceļa infrastruktūras darbi)
   (2005/C 193/08)
   tiesvedības valoda — vācu
   Apvienotajās lietās C-462/03 un 463/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesvergabeamt (Federālais iepirkumu birojs, Austrija) iesniedza ar lēmumiem, kas pieņemti 2003. gada 27. oktobrī un kas Tiesā reģistrēti 2003. gada 4. novembrī, tiesvedībā Strabag AG, Kostmann GmbH pret Österreichische Bundesbahnen, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans] (referents), tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], R. Šintgens [R. Schintgen], Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 16. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ja līgumslēdzējs subjekts, veicot kādu no Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu [iepirkumu] piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, 2. panta 2. punktā īpaši minētajām darbībām, plāno, veicot šādu darbību, piešķirt piegādes, būvdarbu vai pakalpojumu iepirkumu vai organizēt konkursu, šo iepirkumu vai šo konkursu reglamentē šīs direktīvas noteikumi.

      (1)  OV C 21, 24.01.2004.


title: Lieta T-569/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Bimbo /ITSB — Panrico ( “BIMBO DOUGHNUTS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BIMBO DOUGHNUTS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “DOGHNUTS” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Prasība par grozīšanu — Pieņemamība)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/32

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Bimbo/ITSB — Panrico (“BIMBO DOUGHNUTS”)
   (Lieta T-569/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BIMBO DOUGHNUTS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “DOGHNUTS” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Prasība par grozīšanu - Pieņemamība)
   2012/C 366/62
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bimbo, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — J. Carbonell Callicó, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Panrico, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — D. Pellisé Urquiza, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 838/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Panrico, SA un Bimbo, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bimbo, SA sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina ITSB tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Panrico, SA sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 46, 12.2.2011.


title: Lieta C-265/10: Prasība, kas celta 2010. gada 28. maijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/21

         Prasība, kas celta 2010. gada 28. maijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-265/10)
   ()
   2010/C 221/35
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un M. van Beek)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot visus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai piemērotu sankcijas par Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (1), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK, pārkāpumu vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tai šīs regulas 126. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tā kā Beļģijas Karaliste nav veikusi visus pasākumus, lai piemērotu sankcijas par REACH regulas pārkāpumu, kam bija jāstājas spēkā līdz 2008. gada 1. decembrim, vai katrā ziņā par tiem nav informējusi Komisiju, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tai šīs regulas 126. pantā paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 396, 1. lpp.


title: Lieta T-135/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. aprīļa spriedums – Hitachi Chemical Europe u.c./ECHA REACH — Dažu elpceļu sensibilizatoru kā īpaši bīstamu vielu apzināšana — Tādas pašas bažas — Prasība atcelt tiesību aktu — Tieša ietekme — Pieņemamība — Tiesības uz aizstāvību — Samērīgums

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. aprīļa spriedums – Hitachi Chemical Europe u.c./ECHA

   (Lieta T-135/13) (1)

   (REACH - Dažu elpceļu sensibilizatoru kā īpaši bīstamu vielu apzināšana - Tādas pašas bažas - Prasība atcelt tiesību aktu - Tieša ietekme - Pieņemamība - Tiesības uz aizstāvību - Samērīgums)
   (2015/C 198/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Hitachi Chemical Europe GmbH (Diseldorfa, Vācija), Polynt SpA (Skancorošjate [Scanzorosciate], Itālija) un Sitre Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji – C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji – M. Heikkilä, W. Broere un T. Zbihlej)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: REACh ChemAdvice GmbH (Kelkheima [Kelkheim], Vācija) un New Japan Chemical (Osaka, Japāna) (pārstāvji – C. Mereu un K. Van Maldegem)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāves – B. Koopman, M. Bulterman un C. Schillemans) un Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Mifsud-Bonnici un K. Talabér-Ritz)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt ECHA2012. gada 18. decembra Lēmumu ED/169/2012 par īpaši bīstamu vielu iekļaušanu kandidātvielu sarakstā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), 59. pantu, ciktāl šis lēmums attiecas uz heksahidrometilftalanhidrīdu (EK Nr. 247–094 1), heksahidro 4-metilftalanhidrīdu (EK Nr. 243–072–0), heksahidro 1-metilftalanhidrīdu (EK Nr. 256–356–4) un heksahidro 3-metilftalanhidrīdu (EK Nr. 260–566–1)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA un Sitre Srl sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste, Eiropas Komisija, REACh ChemAdvice GmbH un New Japan Chemical sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013.


title: Lieta T-378/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Masco u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Vienots pārkāpums)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/26

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Masco u.c./Komisija
   (Lieta T-378/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Vienots pārkāpums)
   2013/C 325/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Masco Corp. (Mičigana, Amerikas Savienotās Valstis), Hansgrohe AG (Schiltach, Vācija), Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH (Schiltach), Hansgrohe Handelsgesellschaft mbH (Wiener Neudorf, Austrija), Hansgrohe SA/NV (Brisele, Beļģija), Hansgrohe BV (Westknollendam, Nīderlande), Hansgrohe SARL (Antony, Francija), Hansgrohe SRL (Villanova d’Asti, Itālija), Hüppe GmbH (Bad Zwischenahn, Vācija), Hüppe Ges.mbH (Laxenburg, Austrija), Hüppe Belgium SA (Woluwé Saint-Étienne, Beļģija) un Hüppe BV (Alblasserdam, Nīderlande) (pārstāvji — D. Schroeder, S. Heinz, advokāti, un J. Temple Lang, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un F. Ronkes Agerbeek, kuriem palīdz de B. Kennelly, barrister)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) 1. pantu, ciktāl Komisija tajā ir secinājusi, ka prasītāji ir piedalījušies vienotā un saliktā pārkāpumā vannas istabu aprīkojuma nozarē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Masco Corp., Hansgrohe AG, Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH, Hansgrohe Handelsgesellschaft mbH, Hansgrohe SA/NV, Hansgrohe BV, Hansgrohe SARL, Hansgrohe SRL, Hüppe GmbH, Hüppe Ges.mbH, Hüppe Belgium SA un Hüppe BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Lieta T-174/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. maijā — Volkswagen /ITSB ( TDI )

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/40

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. maijā — Volkswagen/ITSB (“TDI”)
   (Lieta T-174/07)
   (2007/C 155/73)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG, Wolfsburg (Vācija) (pārstāvji — S. Risthaus, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošana biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 7. marta lēmumu apelācijas lietā R 1479/2005–1, kas ir paziņots 2007. gada 23. martā;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas] birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TDI”, kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 4.,7. un 37. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 842 302)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt
   Izvirzītie pamati:

               —

               neņemot vērā Apelāciju padomes 2003. gada 12. maija lēmumu apelācijas lietā R 53/2002–4, pārkāpts Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 62. panta 2. punkts;

               —

               nepienācīgi veicot faktu pārbaudi pēc savas iniciatīvas, pārkāpts Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkts;

               —

               noliedzot pieteiktās preču zīmes atšķirtspēju, pārkāpts Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts;

               —

               pieņemot pieteiktās preču zīmes aprakstošo funkciju, pārkāpts Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts;

               —

               noliedzot, ka pieteiktā preču zīme tās izmantošanas rezultātā ir ieguvusi atšķirtspēju, pārkāpts Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-285/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūlija spriedums — Andrieu pret Komisiju (Ierēdņi — Prasība atcelt tiesību aktu — Karjeras attīstības ziņojums — Tiesības uz aizstāvēšanos — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Nepieņemamība)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/39

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūlija spriedums — Andrieu pret Komisiju
   (Lieta T-285/04) (1)

   (Ierēdņi - Prasība atcelt tiesību aktu - Karjeras attīstības ziņojums - Tiesības uz aizstāvēšanos - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Nepieņemamība)
   (2006/C 224/83)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel Andrieu, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un Y. Minatchy, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un L. Lozano Palacios, kam palīdz M. Genton, advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par 2001./2002. gadu un, otrkārt, lūgums atlīdzināt zaudējumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: PIrmās Instances Tiesas Spriedums 2005. gada 9. jūnijā lietā T-80/04 Jean-Pierre Castets pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Invaliditātes piešķiršana — Atlīdzība par neizmantoto atvaļinājumu — Dienu skaits, kas tiek ņemts vērā, aprēķinot atlīdzību — Ar dienesta vajadzībām nesaistīti iemesli)

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/27

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 9. jūnijā
   lietā T-80/04 Jean-Pierre Castets pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Invaliditātes piešķiršana - Atlīdzība par neizmantoto atvaļinājumu - Dienu skaits, kas tiek ņemts vērā, aprēķinot atlīdzību - Ar dienesta vajadzībām nesaistīti iemesli)
   (2005/C 193/45)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-80/04 Žans Pjērs Kasē [Jean-Pierre Castets], bijušais Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīves vietu Saint-Victor-des-Oules (Francija), ko pārstāv Dž. Kretens [G. Crétin], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — J. Kurals [J. Currall] un V. Džoris [V. Joris]), kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru noteikts atlīdzības apmērs par ikgadējo atvaļinājumu, ko prasītājs nav izmantojis viņa amata saistību izbeigšanās brīdī, ciktāl atlīdzības aprēķins izriet no ierobežojuma, ka atlikt var tikai divpadsmit brīvdienu izmantošanu viena kalendārā gada laikā, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši P. Mengoci [P. Mengozzi] un I. Višņevska-Bjalecka [I. Wiszniewska-Białecka], sekretārs H. Jungs [H. Jungs], 2005. gada 9. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 94, 17.4.2004.


title: Lieta C-92/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 25. februārī iesniedza Judecătoria Câmpulung (Rumānija) – Liliana Tudoran , Florin Iulian Tudoran , Ilie Tudoran / SC Suport Colect SRL

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 25. februārī iesniedza Judecătoria Câmpulung (Rumānija) – Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran/SC Suport Colect SRL

   (Lieta C-92/14)
   2014/C 142/29
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

   Judecătoria Câmpulung

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran

      Atbildētāja: SC Suport Colect SRL

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (2), noteikumi ir piemērojami arī tādam aizdevuma līgumam, kurš ir ticis noslēgts 2006. gada 5. oktobrī pirms Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai, bet kurš turpina radīt sekas arī šobrīd, ciktāl tā noteikumi šobrīd ir izpildes priekšmets, ņemot vērā vēlāk veiktās minētajā līgumā paredzētā aizdevuma cesijas?

               2.

               Apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā: vai tādi noteikumi kā noteikumi par “aizņēmēja parāda apkalpošanu”, kas attiecas uz parādnieka pieļautu samaksas kavējumu esamību, kā arī tādi noteikumi, kas attiecas uz procentu likmes palielināšanu pēc viena gada, kā rezultātā pēc šā datuma likme sastāv no Bănca Comercială Română piemērotās mainīgās bāzes likmes, kas tiek noteikta bankas galvenajā birojā, pieskaitot 1,90 [procentpunktus], var tikt atzīti par negodīgiem Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos izpratnē?

               3.

               Vai indivīdiem Savienības tiesībās paredzēto tiesību efektīvas aizsardzības tiesā princips, kas ir paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, pieļauj tādu valsts tiesību noteikumu kā 2006. gada decembra Steidzamības kārtībā pieņemtā Dekrētlikuma Nr. 99 par kredītiestādēm un kapitāla pietiekamību 120. pants, kurā bankas aizdevuma līgumam, kurš ir noslēgts privātā kārtā un nepastāvot parādnieka iespējai apspriest tā noteikumus, ir atzīts izpildu dokumenta raksturs, un, pamatojoties uz kuru, pēc vispārējas pārbaudes un pēc atļaujas veikt piespiedu izpildi saņemšanas pirmstiesas procesa ietvaros, kurā tiesai pastāv ierobežotas iespējas izvērtēt aizdevuma summu, tiesu izpildītājs var vērst piespiedu piedziņu uz parādniekam piederošo īpašumu?

               4.

               Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā iepriekš spēkā esošā Civilprocesa kodeksa 372. un turpmākie panti, kuros kreditoram ir ļauts pieprasīt izpildīt pakalpojumu, kas izriet no negodīgiem līguma noteikumiem, vēršot piedziņu uz īpašumu, ar kuru ir nodrošināts aizdevums, un pārdodot nekustamo īpašumu, neraugoties uz patērētāja izvirzīto iebildi, un neatkarīgai tiesai neveicot minēto līguma noteikumu pārbaudi?

               5.

               Vai tāda noteikuma pastāvēšana valsts tiesiskajā regulējumā kā 2006. gada decembra Steidzamības kārtībā pieņemtā Dekrētlikuma Nr. 99 par kredītiestādēm un kapitāla pietiekamību 120. pants, kurā bankas aizdevuma līgumam ir atzīts izpildu dokumenta raksturs, var nelabvēlīgi ietekmēt LESD 49. pantā paredzētās tiesības veikt uzņēmējdarbību, kā arī LESD 45. pantā paredzēto pakalpojumu sniegšanas brīvību, ciktāl tas var atturēt Savienības pilsoņus no uzņēmējdarbības veikšanas valstī, kurā privātas institūcijas noslēgtam bankas līgumam ir atzīts tāds pats spēks kā izpildu dokumentam, kurš ir ticis izdots uz sprieduma pamata?

               6.

               Apstiprinošas atbildes uz iepriekš minētajiem jautājumiem gadījumā: vai valsts tiesa var pēc savas ierosmes izvirzīt šāda veida dokumenta, pamatojoties uz kuru tika uzsākta šāda veida līgumā paredzētā aizdevuma piespiedu piedziņa, neizpildāmību?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.

      (2)  OV L 133, 66. lpp.


title: Lieta T-496/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 29. janvāra spriedums — Bank Mellat /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Pret Irānu pieņemtie ierobežojošie pasākumi kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Naudas līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 29. janvāra spriedums — Bank Mellat/Padome
   (Lieta T-496/10) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Pret Irānu pieņemtie ierobežojošie pasākumi kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Naudas līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2013/C 71/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank Mellat (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — sākotnēji S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, un R. Blakeley, barrister, vēlāk R. Blakeley, S. Zaiwalla, solicitor, un M. Brindle, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un A. Vitro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Boelaert un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 195, 25. lpp.), Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP (OV L 281, 81. lpp.), Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP (OV L 319, 71. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010 (OV L 319, 11. lpp.) un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti skar prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiktāl, ciktāl tie attiecas uz Bank Mellat, atcelt:

                           —

                           Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, II pielikuma B tabulas 4. punktu;

                           —

                           Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, pielikuma B tabulas 2. punktu;

                           —

                           Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmuma 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, pielikuma I sadaļas B tabulas 4. punktu;

                           —

                           Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007, VIII pielikuma B tabulas 4. punktu;

                           —

                           Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP;

                           —

                           Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010;

                           —

                           Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu, IX pielikuma I sadaļas B tabulas 4. punktu;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Bank Mellat tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta T-361/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 15. jūnija spriedumu lietā F-35/08 Pachtitis /Komisija 2010. gada 25. augustā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/33

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 15. jūnija spriedumu lietā F-35/08 Pachtitis/Komisija 2010. gada 25. augustā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta T-361/10 P)
   ()
   2010/C 301/57
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Curral un I. Chatzigiannis)

      Otrs lietas dalībnieks: Dimitrios Pachtitis (Atēnas, Grieķija), ko atbalsta Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2010. gada 15. jūnija spriedumu lietā F-35/08 Pachtitis/Komisija;

               —

               nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Civildienesta tiesai, lai tiktu izvērtēti pārējie atcelšanas pamati;

               —

               piespriest atbildētājam apelācijas instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas un pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2010. gada 15. jūnija spriedumu lietā F-35/08 Pachtitis/Komisija, ar kuru ir atcelti Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) 2007. gada 31. maija un 2007. gada 6. decembra lēmumi, saskaņā ar kuriem D. Pachtitis tika izslēgts no to 110 kandidātu saraksta, kuri ir saņēmuši augstāko punktu skaitu priekšatlases testos, lai iegūtu tiesības piedalīties atklātajā konkursā EPSO/AD/77/06, un ar kuru Komisijai ir piespriests segt savus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Komisija izvirza šādus atcelšanas pamatus:

               —

               Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu III pielikuma 1., 5. un 7. panta pārkāpums;

               —

               Kopienu tiesību pārkāpums un it īpaši Lēmuma 2002/620/EK (1) 2. panta un Lēmuma 2002/621/EK (2) 1. panta, par EPSO izveidi pārkāpums;

               —

               pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.

      (1)  Eiropas Parlamenta, Padomes, Komisijas, Tiesas, Revīzijas palātas, Ekonomikas un sociālo lietu komitejas, Reģionu komitejas un Eiropas ombuda 2002. gada 25. jūlija Lēmums 2002/620/EK par Eiropas Kopienu Personāla atlases biroja izveidi — Eiropas Parlamenta biroja paziņojums (OV L 197, 53. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas ģenerālsekretāru, Tiesas Sekretāra, Revīzijas Palātas, Ekonomikas un sociālo lietu komitejas un Reģionu komitejas ģenerālsekretāru un Eiropas ombuda pārstāvja 2002. gada 25. jūlija Lēmums 2002/621/EK par Eiropas Kopienu Personāla atlases biroja uzbūvi un darbību (OV L 197, 56. lpp.).


title: Lieta C-72/11: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums ( Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi, Heinz Ulrich Kessel (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku, lai novērstu kodolieroču izplatīšanu — Regula (EK) Nr. 423/2007 — 7. panta 3. un 4. punkts — Sinterkrāsns piegādāšana un uzstādīšana Irānā — Jēdziens “netieši darīt pieejamus” “saimnieciskos resursus” minētās regulas IV un V pielikumā norādītās personas, vienības vai struktūras interesēs — Aizlieguma darīt pieejamus “apiešanas” jēdziens)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/13

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi, Heinz Ulrich Kessel

   (Lieta C-72/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku, lai novērstu kodolieroču izplatīšanu - Regula (EK) Nr. 423/2007 - 7. panta 3. un 4. punkts - Sinterkrāsns piegādāšana un uzstādīšana Irānā - Jēdziens “netieši darīt pieejamus”“saimnieciskos resursus” minētās regulas IV un V pielikumā norādītās personas, vienības vai struktūras interesēs - Aizlieguma darīt pieejamus “apiešanas” jēdziens)
   2012/C 49/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi, Heinz Ulrich Kessel

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Düsseldorf — Lūgums interpretēt Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regulas (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.) 7. panta 3. un 4. punktu — Regulas (EK) Nr. 423/2007 II pielikumā minēto iekārtu neizmantojamā stāvoklī piegāde tādai juridiskai personai Irānā, kas nav minēta šīs regulas IV un V pielikumā — Iekārta, kas iespējami paredzēta, lai to vēlāk ražošanā izmantotu šajos divos pielikumos minētā vienība — Aizlieguma darīt pieejamus saimnieciskus resursus šīs regulas IV un V pielikumā minētajām personām piemērošanas joma — Jēdziens “netieši darīt pieejamus” — Pirmkārt, noteikumu, kas aizliedz darīt pieejamus saimnieciskus resursus, vienlaicīga piemērojamība un, otrkārt, šī pēdējā aizlieguma apiešana

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regulas (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu 7. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizliegums netieši darīt pieejamus saimnieciskus resursus šīs regulas 1. panta i) punkta izpratnē ietver darbības saistībā ar funkcionētspējīgas, bet vēl neizmantojamas sinterkrāsns piegādi un uzstādīšanu Irānā trešajai personai, kura, rīkojoties minētās regulas IV un V pielikumā minētās personas, vienības vai struktūras vārdā, kontrolē vai vadībā, plāno, izmantojot šo krāsni, šādai personai, vienībai vai struktūrai izgatavot preces, ar kurām var veicināt kodolieroču izplatīšanu šajā valstī;

               2.

               Regulas Nr. 423/2007 7. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           tas attiecas uz tādām darbībām, kurām, šķiet, ir formāls raksturs, kas dod iespēju neievērot minētās regulas 7. panta 3. punkta pārkāpuma veidojošos elementus, bet kuru mērķis vai iznākums tomēr ir tieši vai netieši neņemt vērā šajā pēdējā noteikumā minēto aizliegumu;

                           —

                           termini “apzināti” un “tīši” nozīmē kumulatīvus apziņas un gribas elementus, kuri ir izpildīti, ja persona, kura piedalās darbībā, kurai ir tāds mērķis vai tāds iznākums, apzināti cenšas to veikt vai vismaz uzskata, ka tās līdzdalībai šādā darbībā var būt šis [apiešanas] mērķis vai iznākums, un tā pieņem šādu iespējamību.

      (1)  OV C 252, 27.08.2011.


title: Lieta T-398/05: Pirmās instances tiesas  2006. gada 5. maija  rīkojums — Tesoka  pret Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fondu (Nosūtīšana izskatīšanai Civildienesta tiesā)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/26

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 5. maija rīkojums —Tesoka pret Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fondu
   (Lieta T-398/05) (1)

   (Nosūtīšana izskatīšanai Civildienesta tiesā)
   (2006/C 165/52)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sabrina Tesoka, Overijse (Beļģija) (pārstāvis — J.-L. Fagnart, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds (pārstāvis — C. Callanan, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība iesniegta atbilstoši EKL 236. pantam
   Rezolutīvā daļa:
   Lietu T-398/05 nosūtīt izskatīšanai Civildienesta tiesai.

      (1)  OV C 10, 14.01.2006.


title: Lieta T-600/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. septembra rīkojums – PAN Europe u.c./Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Augu aizsardzības līdzekļi — Darbīgā viela sulfoksaflors — Iekļaušana Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumā — Tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība

text:
               21.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 428/16

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. septembra rīkojums – PAN Europe u.c./Komisija
   (Lieta T-600/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Augu aizsardzības līdzekļi - Darbīgā viela sulfoksaflors - Iekļaušana Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumā - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)
   (2016/C 428/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brisele, Beļģija), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Louvain-la-Neuve, Beļģija), Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Itālija) (pārstāvji – B. Kloostra un A. van den Biesen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Pignataro-Nolin, G. von Rintelen un P. Ondrůšek)

      Priekšmets

   Prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 27. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/1295, ar ko apstiprina darbīgo vielu sulfoksafloru saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū un groza Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumu (OV 2015, L 199, 8. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               European Crop Protection Association (ECPA), de Dow AgroSciences Ltd un de Dow AgroSciences Iberica SA pieteikumi par iestāšanos lietā vairs nav jāizskata;

               3)

               Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) un Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               PAN Europe, Bee Life, Unaapi, Komisija, ECPA, Dow AgroSciences un Dow AgroSciences Iberica sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā pašas.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta F-40/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī  – ZZ /Komisija

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/60

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-40/14)
   2014/C 292/78
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Orlandi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu aprēķināt prasītāja pensijas tiesības Savienības pensiju sistēmā, piemērojot jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta Vispārīgos īstenošanas noteikumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pants nav piemērojams;

               —

               atcelt 2013. gada 30. septembra un 2013. gada 9. decembra lēmumus aprēķināt pensijas tiesības, ko prasītājs ieguvis pirms stāšanās darbā, saistībā ar pensijas tiesību pārnešanu uz Eiropas Savienības iestāžu pensiju sistēmu, piemērojot 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgos īstenošanas noteikumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-45/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 24. maijā ( College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maatschap Schonewille-Prins / Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Lauksaimniecības struktūras — Kopienas atbalsta shēmas — Liellopu gaļas nozare — Liellopu identifikācija un reģistrācija — Piemaksa par nokaušanu — Izslēgšana un samazināšana)

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/2

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 24. maijā (College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maatschap Schonewille-Prins/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

   (Lieta C-45/05) (1)

   (Lauksaimniecības struktūras - Kopienas atbalsta shēmas - Liellopu gaļas nozare - Liellopu identifikācija un reģistrācija - Piemaksa par nokaušanu - Izslēgšana un samazināšana)
   (2007/C 155/02)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Maatschap Schonewille-Prins

      Atbildētājs: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (OV L 160, 21. lpp.) 21. panta un Komisijas 2001. gada 11. decembra Regulas (EK) Nr. 2419/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, kas izveidotas ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3508/92 (OV L 327, 11. lpp.) 44., 45. un 47. panta 2. punkta interpretācija — Komisijas 1992. gada 23. decembra Regulas (EEK) Nr. 3887/92, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta sistēmām (OV L 391, 36. lpp.) 11. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 17. jūlija Regulas (EK) Nr. 1760/2000, ar ko izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97 (OV L 204, 1. lpp.) 22. panta interpretācija — Piemaksa par nokaušanu — Regulas Nr. 1760/2000 ievērošana — Kopienu izslēgšana un samazināšana — Piemērošana valsts izslēgšanai un samazināšanai — Labojumi un papildinājumi, kas izdarīti elektroniskajā datu bāzē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, neievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 17. jūlija Regulas (EK) Nr. 1760/2000, ar ko izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97, 7. panta 1. punkta otrajā ievilkumā paredzēto termiņu informācijas sniegšanai elektroniskajai datu bāzei par liellopu pārvietošanu no lauku saimniecības vai uz to, šis liellops kļūst par nederīgu piemaksas par nokaušanu saņemšanai un tādējādi tiek zaudētas tiesības saņemt šādu piemaksu par šo liellopu;

               2)

               otrā prejudiciālā jautājuma pārbaudes laikā nav atklāti apstākļi, kas, ievērojot samērīguma principu, ietekmētu Regulas Nr. 1254/1999 21. panta spēkā esamību, kas liedz tiesības uz piemaksu par tāda liellopa nokaušanu, par kuru nav sniegta informācija Regulas Nr. 1760/2000 7. panta 1. punkta otrajā ievilkumā paredzētajā termiņā un līdz ar ko tiek zaudētas tiesības saņemt šādu piemaksu par šo liellopu;

               3)

               Komisijas 2001. gada 11. decembra Regulas (EK) Nr. 2419/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, kas izveidotas ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3508/92, 44. un 45. pantu nepiemēro gadījumiem, kad piemaksa par liellopa nokaušanu ir liegta tāpēc, ka ziņas elektroniskai datu bāzei par šī liellopa pārvietošanu uz lauku saimniecību vai no tās nav sniegtas Regulas Nr. 1760/2000 7. panta 1. punkta otrajā ievilkumā paredzētajā termiņā, lai atjaunotu tiesības saņemt piemaksu par attiecīgā liellopa nokaušanu, pat tad ja šīs minētajai datu bāzei novēloti nosūtītās ziņas ir pareizas;

               4)

               Komisijas 1992. gada 23. decembra Regulas (EEK) Nr. 3887/92, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta sistēmām, 11. pants un/vai Regulas Nr. 1760/2000 22. pants ir interpretējami tādējādi, ka dalībvalsts nedrīkst paredzēt valsts sankcijas, samazinot vai liedzot pilnībā Kopienu atbalstu, uz kuru var pretendēt lauksaimnieks, kas ir iesniedzis pieteikumu piemaksas par nokaušanu saņemšanai, jo šāda veida sankcijas jau ir sīki uzskaitītas Regulā Nr. 3887/92.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Lieta C-201/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 3. septembra spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW/Helena Vandersteen u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2001/29/EK – Autortiesības un blakustiesības – Reproducēšanas tiesības – Izņēmumi un ierobežojumi – Jēdziens “parodija” – Autonoms Savienības tiesību jēdziens)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/3

      Tiesas (virspalāta) 2014. gada 3. septembra spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW/Helena Vandersteen u.c.
      (Lieta C-201/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/29/EK - Autortiesības un blakustiesības - Reproducēšanas tiesības - Izņēmumi un ierobežojumi - Jēdziens “parodija” - Autonoms Savienības tiesību jēdziens)
      (2015/C 016/04)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hof van beroep te Brussel

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW

         Atbildētāji: Helena Vandersteen, Christiane Vandersteen, Liliana Vandersteen, Isabelle Vandersteen, Rita Dupont, Amoras II CVOH, WPG Uitgevers België

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 5. panta 3. punkta k) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais jēdziens “parodija” ir autonoms Savienības tiesību jēdziens;

                  2)

                  Direktīvas 2001/29 5. panta 3. punkta k) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka parodijas galvenās raksturiezīmes ir, pirmkārt, atsaukšanās uz pastāvošu darbu kopā ar pamanāmām atšķirībām no tā un, otrkārt, humora vai izsmiekla izpausme. Jēdziens “parodija” šīs tiesību normas izpratnē nav pakļauts nosacījumiem, atbilstoši kuriem papildus tam, ka tajā ir jābūt pamanāmām atšķirībām salīdzinājumā ar parodēto oriģinālo darbu, parodijai pašai ir jābūt oriģinālai, tai ir jābūt saprātīgi attiecināmai uz citu personu, nevis paša oriģinālā darba autoru, jāattiecas uz pašu oriģinālo darbu vai arī tajā ir jābūt minētam parodētā darba avotam.
                  Konkrētajā situācijā piemērojot izņēmumu attiecībā uz parodiju Direktīvas 2001/29 5. panta 3. punkta k) apakšpunkta izpratnē, ir jāievēro taisnīgs līdzsvars starp šīs direktīvas 2. un 3. pantā paredzēto personu interesēm un tiesībām, no vienas puses, un aizsargātā darba izmantotāja, kurš atsaucas uz parodijas izņēmumu šā 5. panta 3. punkta k) apakšpunkta izpratnē, vārda brīvību, no otras puses.
                  Iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus pamatlietas apstākļus un pieņemot, ka attiecīgais zīmējums pamatlietā atbilst minētajām galvenajām raksturiezīmēm, ir jāizvērtē, vai, piemērojot parodijas izņēmumu Direktīvas 2001/29 5. panta 3. punkta k) apakšpunkta izpratnē, tiek ievērots šis taisnīgais līdzsvars.

         (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-100/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

   (Lieta C-100/12)
   2012/C 151/25
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fastweb SpA

      Atbildētāja: Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

      Pārējie lietas dalībnieki: Telecom Italia S.p.A., Path-net S.p.A.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai pušu vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un konkurences aizsardzības publiskā iepirkuma procedūrās principi, kuri ir paredzēti Direktīvā 89/665/EEK (1), kurā pēdējie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/66/EK (2), pieļauj tādu tiesisko regulējumu, kāds šobrīd izriet no Consiglio di Stato Plenārās asamblejas 2011. gada [7. aprīļa] Lēmuma Nr. 4, atbilstoši kuram tādas pretprasības, kuras mērķis, apstrīdot pamatprasības iesniedzēja pielaišanu dalībai līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, ir apstrīdēt tā tiesības celt prasību, izskatīšana vienmēr ir jāveic pirms pamatprasības izskatīšanas un tai ir prejudiciāla iedarbība attiecībā pret pamatprasības izskatīšanu, tostarp arī tad, ja pamatprasības iesniedzējam ir materiāltiesiska interese panākt visas atlases procedūras atkārtotu uzsākšanu un neraugoties uz konkurentu, kuri ir piedalījušies šajā procedūrā, skaitu, un it īpaši tad, ja uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu ir bijuši vairs tikai divi pretendenti (proti, pamatprasības iesniedzējs un pretprasības iesniedzējs, kurš ir arī līguma slēgšanas tiesību ieguvējs), katrs no kuriem vēlas panākt otra pretendenta izslēgšanu, pamatojoties uz to, ka tā iesniegtajā piedāvājumā nav ievērotas obligātās piedāvājuma atzīšanai par atbilstīgu noteiktās prasības?

      (1)  OV L 395, 33. lpp.

      (2)  OV L 335, 31. lpp.