title: Lieta T-69/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 5. oktobra rīkojums — Provincie Groningen un Provincie Drenthe /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — ERAF — Lēmums par finanšu atbalsta samazināšanu un par samaksāto summu daļēju atmaksu — Reģionālā iestāde — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/30

         Vispārējās tiesas 2010. gada 5. oktobra rīkojums — Provincie Groningen un Provincie Drenthe/Komisija
   (Lieta T-69/09) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Lēmums par finanšu atbalsta samazināšanu un par samaksāto summu daļēju atmaksu - Reģionālā iestāde - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2010/C 328/50
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Provincie Groningen (Nīderlande) un Provincie Drenthe (Nīderlande) (pārstāvji — C. Dekker un E. Belhadj, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė un W. Roels)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 11. decembra Lēmumu C(2008) 8355 par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) palīdzības, kura sākotnēji tika apstiprināta ar vienotu programmdokumentu Nr. 97.07.13.003 attiecībā uz Kopienu struktūrālo palīdzību Groningen un Drenthe (Nīderlande) reģionā, kas ietilpst mērķī Nr. 2 Nīderlandē, atbilstoši Komisijas 1997. gada 26. maija Lēmumam C(1997) 1362

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Provincie Groningen un Provincie Drenthe atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta T-88/13 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 19. jūnija spriedums – Z/Tiesa Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Civildienesta tiesas objektivitāte — Pieteikums par tiesneša noraidīšanu — Iecelšana citā amatā — Dienesta intereses — Noteikums par pakāpes un amata atbilstību — Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkts — Disciplinārlieta — Tiesības uz aizstāvību

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/17

         Vispārējās tiesas 2015. gada 19. jūnija spriedums – Z/Tiesa
   (Lieta T-88/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta tiesas objektivitāte - Pieteikums par tiesneša noraidīšanu - Iecelšana citā amatā - Dienesta intereses - Noteikums par pakāpes un amata atbilstību - Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkts - Disciplinārlieta - Tiesības uz aizstāvību)
   (2015/C 262/22)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Z (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – F. Rollinger, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvis – A. Placco)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 5. decembra spriedumu lietā Z/Tiesa (F-88/09 un F-48/10, Krājums-CDL, EU:F:2012:171), ar ko tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) spriedumu Z/Tiesa (F-88/09 un F-48/10, Krājums-CDL, EU:F:2012:171) daļā, kurā ar to kā neiedarbīgs tika noraidīts lietā F-48/10 izvirzītais prasības pamats par komitejas, kas atbildīga par sūdzību izskatīšanu, kompetences neesamību un Eiropas Savienības Tiesas 2004. gada 4. maija Lēmuma par to pilnvaru izmantošanu, kuras saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumiem piešķirtas iecēlējinstitūcijai un kuras saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību piešķirtas institūcijai, kas ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 4. panta prettiesiskumu;

               2)

               apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               prasību lietā F-48/10 noraidīt daļā, kurā tā ir balstīta uz prasības pamatu par komitejas, kas atbildīga par sūdzību izskatīšanu, kompetences neesamību un Tiesas 2004. gada 4. maija Lēmuma par to pilnvaru izmantošanu, kuras saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumiem piešķirtas iecēlējinstitūcijai un kuras saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību piešķirtas institūcijai, kas ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 4. panta prettiesiskumu;

               4)

               runājot par tiesāšanās izdevumiem šajā apelācijas instancē, Z k-dze atlīdzina trīs ceturtdaļas Tiesas tiesāšanās izdevumu un sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu, bet Tiesa sedz vienu ceturtdaļu savu tiesāšanās izdevumu un atlīdzina vienu ceturtdaļu Z k-dzes tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 233, 10.8.2013.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 2. jūnijā lietā C-266/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Dalībvalsts divpusēju nolīgumu sarunu process, to noslēgšana, ratifikācija un stāšanās spēkā — Kravu vai pasažieru pārvadājumi pa ūdensceļiem — Kopienas ārējā kompetence — EKL 10. pants — Regulas (EEK) Nr. 3921/91 un (EK) Nr. 1356/96)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 2. jūnijā
   lietā C-266/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Dalībvalsts divpusēju nolīgumu sarunu process, to noslēgšana, ratifikācija un stāšanās spēkā - Kravu vai pasažieru pārvadājumi pa ūdensceļiem - Kopienas ārējā kompetence - EKL 10. pants - Regulas (EEK) Nr. 3921/91 un (EK) Nr. 1356/96)
   (2005/C 182/12)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-266/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 18. jūnijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Šmita [C. Schmidt] un V. Vilss [W. Wils]) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvji — Z. Šrainers [S. Schreiner]), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] (referente), K. Lēnartss [K. Lenaerts], S. fon Bārs [S. von Bahr] un K. Šīmans [K. Schiemann], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 2. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               vedot sarunas, noslēdzot, ratificējot un pasludinot, ka ir stājušies spēkā

                           —

                           Luksemburgas Lielhercogistes valdības un Čehijas un Slovākijas Federatīvās Republikas valdības nolīgumu par pārvadājumiem pa ūdensceļiem, kas parakstīts Luksemburgā, 1992. gada 30. decembrī,

                           —

                           Luksemburgas Lielhercogistes valdības un Rumānijas valdības nolīgumu par pārvadājumiem pa ūdensceļiem, kas parakstīts Bukarestē, 1993. gada 10. novembrī un

                           —

                           Luksemburgas Lielhercogistes valdības un Polijas valdības nolīgumu par iekšējiem ūdensceļiem, kas parakstīts Luksemburgā, 1994. gada 9. martā,

                     nesadarbojoties un nesaskaņojot tos ar Komisiju, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 10. pantu.

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija un Luksemburgas Lielhercogiste katra sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 200, 23.08.2003.


title: Lieta C-270/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 28. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Ungārijas Republika

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/18

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 28. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Ungārijas Republika
   (Lieta C-270/08) (1)

   (2009/C 6/36)

      Tiesvedības valoda — ungāru

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 209, 15.8.2008.


title: Lieta T-419/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Cybergun /ITSB — Umarex Sportwaffen ( “AK 47” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “AK 47” — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/26

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Cybergun/ITSB — Umarex Sportwaffen (“AK 47”)
   (Lieta T-419/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “AK 47” - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   2011/C 145/43
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cybergun SA (Bondoufle, Francija) (pārstāvis — S. Guyot, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. Kg (Arnsberg, Vācija) (pārstāvis — M.-H. Hoffmann, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 5. augusta lēmumu lietā R 1101/2007-1 par spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG un Cybergun SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Cybergun SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta T-322/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 16. marta  spriedums —  Telefon & Buch  pret ITSB (Kopienas preču zīme — Prasības pieņemamība — Neparedzēti apstākļi — Lūgums atzīt par spēkā neesošu — Regulas (EK) Nr. 40/94 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Vārdiska preču zīme  WEISSE SEITEN  — Absolūts atteikuma pamatojums — Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) līdz d) apakšpunkts)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/17

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. marta spriedums — Telefon & Buch pret ITSB
   (Lieta T-322/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Prasības pieņemamība - Neparedzēti apstākļi - Lūgums atzīt par spēkā neesošu - Regulas (EK) Nr. 40/94 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Vārdiska preču zīme “WEISSE SEITEN” - Absolūts atteikuma pamatojums - Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) līdz d) apakšpunkts)
   (2006/C 108/27)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Telefon & BuchVerlagsgesellschaft mbH, Zalcburga (Austrija), (pārstāvji — H. Ceiners [H. Zeiner] un M. Baldares del Barko [M. Baldares del Barco], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Herold Business Data GmbH & Co. KG, Mēdlinge [Mödling] (Austrija), (pārstāvji — A. Lensins-Krāmers [A. Lensing-Kramer], K. fon Nusbaums [C. von Nussbaum] un U. Rīze [U. Reese], advokāti)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 19. jūnija lēmumu (apvienotās lietas R 580/2001-1 un R 592/2001-1) attiecībā uz procesu starp Herold Business Data AG un Telefon & Buch Verlagsgesellschaft mbH par akta atcelšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas radušies personai, kas iestājusies lietā;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C, 08.01.2005.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 8. jūlijā lietā C-214/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Dalībvalsts pienākuma neizpilde — Direktīva Nr. 88/609/EEK — Atmosfēras piesārņojums — Lielās sadedzināšanas iekārtas)

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 8. jūlijā
   lietā C-214/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (1)

   (Dalībvalsts pienākuma neizpilde - Direktīva Nr. 88/609/EEK - Atmosfēras piesārņojums - Lielās sadedzināšanas iekārtas)
   (2004/C 217/13)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā C-214/03, Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv J.C.Schieferer un G. Valero Jordana pret Austrijas Republiku, kuru pārstāv H. Dossi un E. Riedl iesniedza pieteikumu nolūkā konstatēt, ka nepareizi transponējot Padomes 1988. gada 24. novembra direktīvu Nr. 88/609/EEK, par noteiktu piesārņojuma vielu izmešu, kas rodas no lielām sadedzināšanas iekārtām, ierobežošanu atmosfērā (OV L 336, 1. lpp.), ar grozījumiem atbilstoši Padomes 1994. gada 15. decembra direktīvai Nr. 94/66/EK (OV L 337, 83. lpp.), Austrijas Republika nav izpildījusi tās pienākumus, ko tai uzliek grozītā direktīva, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas un A. La Pergola, tiesnese R. Silva de Lapuerte (referente) un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāts: M. Poiares Maduro, sekretārs: R. Grass, 2004. gada 8. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Austrijas Republika nav izpildījusi tās pienākumu, kas tai ir saistošs saskaņā ar 2. panta 6., 8., 9. un 10. punktiem, 4. panta 1. punktu kopā ar III un VII pielikumu un 9. panta 2. un 3. punktiem Padomes 1988. gada 24. novembra direktīvā Nr. 88/609/EEK par noteikta veida piesārņojuma vielu izmešu, kas rodas no lielām sadedzināšanas iekārtām, ierobežošanu atmosfērā, ar grozījumiem atbilstoši Padomes 1994. gada 15. decembra direktīvai Nr. 94/66/EK,

                           —

                           pārņemot Luftreinhalteverordnung für Kesselanlagen (noteikumus par atmosfēras piesārņojuma vielu izmešu, kas rodas no tvaika ģeneratoru iekārtām, samazināšanu) 22. panta 1. punktu attiecībā par gaisa kvalitātes saglabāšanu esot tvaika katlu iekārtām, definīcija “dažādu degvielu kurināšanas iekārta” atšķiras no tās, kas norādīta direktīvas 2. panta 8. punktā,

                           —

                           netransponējot šos nosacījumus atbilstošajos nacionālos tiesību aktos, Luftreinhaltegesetz für Kesselanlagen (noteikumi, par atmosfēras piesārņojuma vielu izmešu, kas rodas no tvaika ģeneratoru iekārtām, ierobežošanu) un Luftreinhalteeverordnung für Kesselanlagen, “jaunas iekārtas” un “pastāvošas iekārtas” definīcijas, kā norādīts direktīvas 2. panta 9. un 10. punktā,

                           —

                           nepilnīgi piemērojot atbilstošo likumdošanu par gaisa kvalitātes saglabāšanu, noteikto emitēto vielu daudzuma pakāpe, kas minēta 4. panta 1. punkta un pielikumos III un VII, sēra dioksīdam, slāpekļa dioksīdam un putekļiem, jo īpaši atšķiras no direktīvas 2. panta 6. punktā minētās “degvielas” definīcijas, un

                           —

                           nepareizi transponējot direktīvas 9. panta 2. un 3. punktu Luftreinhaltegesetz für Kesselanlagen un Luftreinhalteverordnung für Kesselanlagen, attiecībā uz maksimāli pieļaujamo emisiju līmeņu aprēķināšanas metodēm sadedzināšanas iekārtām, kuras ir paredzētas dažāda veida kurināmā izmantošanai, un kuru darbībai izmanto destilācijas un jēlnaftas pārstrādes konversijas rezultātā radušās nogulsnes, vienas pašas vai kopā ar citām degvielām.

               2.

               Austrijas Republikai segt izdevumus.

      (1)  OV C 158, 5.7.2003.


title: lieta T-328/05: Prasība, kas celta 2005. gada 26. augustā — Apple Computer/ITSB

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/28

         Prasība, kas celta 2005. gada 26. augustā — Apple Computer/ITSB
   (lieta T-328/05)
   (2005/C 281/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Apple Computer, Inc. (Kapertino [Cupertino], ASV), (pārstāvji — P. Raulinsons [P. Rawlinson], S. Džounss [S. Jones], Dž. Raters [J. Rutter], solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: TKS-Teknosoft S. A. (Trepleksa [Treplex], Šveice)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes lēmumu Nr. R 416/2004-4;

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu Nr. 851/2004; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus, kas radušies prasītājai/apelācijas iesniedzējai saistībā ar šo apelāciju un apelāciju Apelāciju padomē, un iebildumu Iebildumu nodaļā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “QUARTZ” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē (pieteikums Nr. 1 421 130)
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: TKS-Teknosoft S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Grafiska Kopienas preču zīme “QUARTZ” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Apmierināt iebildumu attiecībā uz visām precēm, par kurām iesniegts iebildums

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt prasītājas apelāciju

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo konkrētajā sabiedrības daļā nepastāv abu konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja. Iebildumu nodaļa un Apelāciju padome kļūdījās, konstatējot līdzību starp attiecīgajām precēm un neizvērtējot sajaukšanas iespēju attiecībā uz atbilstošajiem patērētājiem, tādējādi piešķirot iebildumu iesniedzējai TKS-Teknosoft S.A. preču zīmes monopolu.


title: Lieta T-71/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 30. aprīļa rīkojums — Xeda International /Komisija (Pagaidu noregulējums — Direktīva 91/414/EEK — Lēmums par difenilanīna neiekļaušanu Direktīvas 91/414 I pielikumā — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/40

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 30. aprīļa rīkojums — Xeda International/Komisija
   (Lieta T-71/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Direktīva 91/414/EEK - Lēmums par difenilanīna neiekļaušanu Direktīvas 91/414 I pielikumā - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2010/C 179/70
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Xeda International SA (Saint-Andiol, Francija) (pārstāvji — C. Mereu, K. Van Maldegem, avocats, un P. Sellar, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Bianchi un L. Parpala, pārstāvji, kuriem palīdz J. Stuyck, avocat)

      Priekšmets

   Pieteikums par Komisijas 2009. gada 30. novembra Lēmuma 2009/859/EK neiekļaut difenilamīnu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un atsaukt atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kuros ir minētā viela (OV L 314, 79. lpp.), piemērošanas apturēšanu līdz sprieduma pasludināšanai pamata prāvā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-412/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. augustā — Chin Haur Indonesia /Padome

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/27

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. augustā — Chin Haur Indonesia/Padome
   (Lieta T-412/13)
   2013/C 274/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chin Haur Indonesia, PT (Tangerang, Indonēzija) (pārstāvji — T. Müller-Ibold un F.-C. Laprévote, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 501/2013 (1) 1. panta 1. un 3. punktu, ciktāl ar to uz prasītāju ir attiecināts antidempinga maksājums un noraidīts tās lūgums piešķirt atbrīvojumu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās un ar to saistītos izdevumus saistībā ar šo lietu;

               —

               veikt pasākumus, kurus tiesa uzskata par atbilstošiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija un Padome nav pierādījušas apiešanas praksi saistībā ar importu no Indonēzijas un tādējādi ir pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo:

                           —

                           secinājums, ka ir notikušas izmaiņas tirdzniecības struktūrā, ir acīmredzami kļūdains;

                           —

                           Padome ir maldīgi apgalvojusi, ka Indonēzijas ražotāji, īpaši prasītāja, caur Ķīnu ES ir ieveduši velosipēdus.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir maldīgi atzinusi, ka prasītāja nesadarbojās un ka šī nesadarbošanās ir pamats lūguma piešķirt atbrīvojumu noraidīšanai, jo:

                           —

                           prasītāja sadarbojās atbilstoši savām iespējām;

                           —

                           konstatējums par nesadarbošanos ir nepamatots;

                           —

                           Padomes atzinums par nesadarbošanos ir pamatojuma nenorādīšana;

                           —

                           Padome nav ņēmusi vērā prasītājas sniegto papildinformāciju.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka izmeklēšanas procedūrā ir tikušas pārkāptas prasītājas procesuālās tiesības, jo:

                           —

                           Komisija nav izpildījusi tās pienākumu saglabāt neitralitāti, izskatot tai iesniegtos pierādījumus;

                           —

                           Komisijas veiktajā izmeklēšanā tika pieļauti procesuāli pārkāpumi.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atteikums prasītājai piešķirt atbrīvojumu ir vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, jo:

                           —

                           Komisija prasītāju ir diskriminējusi, piešķirot atbrīvojumu līdzīgā situācijā esošiem eksportētajiem un noraidot prasītājas lūgumu piešķirt atbrīvojumu;

                           —

                           prasītājai kļūdaini ir tikusi piemērota tāda pati attieksme kā citiem ražotājiem, kuri nesadarbojās vispār.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Īstenošanas regulā ietvertie konstatējumi par kaitējumu un dempingu neatbilst Antidempinga pamatregulai, jo:

                           —

                           konstatējums par antidempinga maksājuma koriģējošās ietekmes mazināšanu ir kļūdains;

                           —

                           Komisija dempinga faktu ir konstatējusi, pamatodamās uz neuzticamiem un nepiemērotiem datiem un kļūdaini atteikusies ņemt vērā prasītājas iesniegto informāciju par cenām.

      (1)  Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (OV L 153, 1. lpp.).


title: Lieta T-156/09: Pirmās instances tiesas 2009. gada 24. jūnija rīkojums — Four Ace International /ITSB ( skiken )

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/21

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 24. jūnija rīkojums — Four Ace International/ITSB (“skiken”)
   (Lieta T-156/09) (1)

   2009/C 233/44

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 153, 4.7.2009.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. oktobrī lietā T-257/02 K pret Eiropas Kopienu Tiesu (Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Azbesta ekspozīcija — Profesionālā slimība — Zaudējumi)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. oktobrī
   lietā T-257/02 K pret Eiropas Kopienu Tiesu (1)

   (Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Azbesta ekspozīcija - Profesionālā slimība - Zaudējumi)
   (2004/C 314/42)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-257/02 K, Eiropas Kopienu Tiesas ierēdnis, ar dzīvesvietu Luksemburgā (Luksemburga), ko pārstāv J. Iturriagagoitia Bassas un K. Delvolvé, avocats, pret Eiropas Kopienu Tiesu (pārstāvis – M. Schauss, kurš norādījis adresi Luksemburgā) par prasību par prasītājam šķietami nodarītu fizisku, morālu, profesionālu un finansiālu zaudējumu atlīdzību, Pirmās Instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši V. Tiili un M. Vilaras, sekretārs, galvenais administrators J. Palacio González, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               puses sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 274, 9.11.2002.


title: Lieta T-551/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. decembrī — H & R ChemPharm /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/32

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. decembrī — H & R ChemPharm/Komisija
   (Lieta T-551/08)
   (2009/C 55/60)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: H & R ChemPharm GmbH, Zalcbergena (Vācija) (pārstāvji — M. Klusmann un S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, attiecīgi samazināt ar apstrīdēto lēmumu prasītājai noteikto naudas sodu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmumu C(2008) 5476, galīgā redakcija, lietā COMP/39.181 — Sveču vasks, ar kuru atbildētāja ir konstatējusi, ka zināmi uzņēmumi, tostarp prasītāja, piedaloties ilgstošā vienošanās un/vai ilgstošā saskaņotā darbībā parafīna vaska nozarē, ir pārkāpuši EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. pantu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Izvirzot pirmo pamatu, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību, jo apstrīdētajā lēmumā nav veikts tās un citu atsevišķi sodīto sabiedrību nošķīrums, bet gan runa esot par “H & R/Tudapetrol” kopumā. Prasītājai neesot saprotams, kādi faktiski nodarījumi ir attiecināmi uz viņu. Līdz ar to esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību, jo no iebildumiem un lēmuma esot skaidri jāizriet, kādas faktiskas darbības izraisa tiesību pārkāpumu un no tā izrietošu naudas sodu.
   Pakārtoti, prasītāja ar otro pamatu apgalvo, ka prasītājas prettiesiskā darbība neesot pierādīta. Komisija, pamatojoties uz vispārēju pierādījumu uzrādīšanu pret visiem lēmuma adresātiem, neesot ievērojusi, ka par prasītājas prettiesisko darbību neesot neviena pierādījuma. Prasītāja apgalvo, ka Komisija neesot veikusi pietiekami konkrētu un individuālu pierādījumu novērtēšanu, kas varēja un kam vajadzēja atklāt attiecībā uz prasītājas pārkāpumu izvirzīto pierādījumu spēkā neesamību.
   Vēl pakārtoti prasītāja ar trešo pamatu apgalvo, ka, aprēķinot naudas soda apmēru, noteikta pārāk augsta sākumsumma.
   Turpmāk pakārtoti izvirzītajā ceturtajā pamatā prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts samērīguma un diskriminācijas aizlieguma princips, jo, aprēķinot naudas soda apmēru, ir pieļautas kļūdas vērtējumā. Prasītāja it īpaši apgalvo, ka kļūdains vērtējums ir pieļauts, nosakot 17 % no apgrozījuma par pārkāpuma smagumu un iestāšanās nodevu, un ka naudas soda apmērs neesot samērīgs, jo nesamērīgi ņemts vērā uzņēmuma lielums. Visbeidzot, prasītāja norāda, ka 2006. gada vadlīniju par naudas sodu piemērošana šai lietai ar atpakaļejošu spēku nav pieļaujama.


title: Lieta T-829/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. decembrī  – Antrax It /ITSB – Vasco Group  (Apkures radiatori)

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/48

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. decembrī – Antrax It/ITSB – Vasco Group (Apkures radiatori)
   (Lieta T-829/14)
   (2015/C 065/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Antrax It Srl (Resana, Itālija) (pārstāvis – L. Gazzola, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Vasco Group BVBA (Dilsen, Beļģija)

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs attiecībā uz precēm “apkures radiatori” – Kopienas dizainparaugs Nr. 593959–0002

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju trešās padomes 2014. gada 10. oktobra lēmums lietā R 1273/2013–3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               nolemt apvienot šo prasību šajā lietā ar šīs pašas prasītājas prasību lietā par ITSB lēmumu R 1272/2013-3, ciktāl tas ir identisks šajā lietā apstrīdētajam;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā ir atzīts par spēkā neesošu Kopienas dizainparaugs Nr. 593959–0002, jo tam neesot individuāls raksturs, un tā rezultātā atzīt šo dizainparaugu par spēkā esošu, nenododot trešo reizi šī jautājuma izskatīšanu Birojam;

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB lēmumu daļā, kurā Antrax IT s.r.l. ir piespriests atlīdzināt izdevumus;

               —

               piespriest ITSB un Vasco Group BVBA solidāri atlīdzināt Antrax IT s.r.l tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā;

               —

               piespriest Vasco Group BVBA atlīdzināt Antrax IT s.r.l. izdevumus, tostarp arī tehniskos izdevumus, kas pēdējai minētajai radušies procesā ITSB;

               —

               atzīt atšķirību starp Regulas Nr. 216/96 1.d pantu un Nicas Nolīguma 41. pantu.

      Izvirzītie pamati:

               —

               tie paši pamati un galvenie argumenti, kas izvirzīti lietā T-828/14.


title: Lieta C-571/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. decembrī iesniedza Augstākās tiesas Senāts (Latvija) — SIA Greencarrier Freight Services Latvia/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. decembrī iesniedza Augstākās tiesas Senāts (Latvija) — SIA Greencarrier Freight Services Latvia/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-571/12)
   2013/C 38/21
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

      Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SIA Greencarrier Freight Services Latvia

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 2913/92 (1) 70. panta 1. punkta pirmo daļu var interpretēt tā, ka vienā deklarācijā iekļauto preču daļas pārbaudes rezultātus var attiecināt uz iepriekš citās deklarācijās iekļautajām precēm, kurām nav veikta preču daļas pārbaude, bet kuras deklarētas ar to pašu Kombinētās nomenklatūras kodu, saņemtas no viena ražotāja, saskaņā ar ražotāja sertifikātos norādīto preces informāciju par preces nosaukumu un sastāvu ir identiskas ar precēm, kas iekļautas deklarācijā, no kuras ņemtas preces daļējai pārbaudei?
               citiem vārdiem
               Vai Regulas Nr. 2913/92 70. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē jēdziens “deklarācija” aptver arī deklarācijas, no kurām nav ņemti preču paraugi pārbaudei, bet kurās ir deklarētās identiskas preces (preces deklarētas ar to pašu Kombinētās nomenklatūras kodu, saņemtas no viena ražotāja, ražotāja sertifikātos norādīts tāds pats preces nosaukums un sastāvs)?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši, vai ir pieļaujams Regulas Nr. 2913/92 70. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētos daļējas preču pārbaudes rezultātus attiecināt uz deklarācijām, par kurām deklarētājs objektīvu iemeslu dēļ nevar pieprasīt tālāku pārbaudi saskaņā ar Regulas Nr. 2913/92 70. panta 1. punkta otro daļu, jo nav iespējams uzrādīt preces pārbaudei saskaņā ar Regulas Nr. 2913/92 78. panta 2. punktu?

      (1)  Padomes Regula (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp)


title: Lieta C-441/09: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Samazinātas likmes piemērošana — Dzīvi dzīvnieki, kas parasti ir paredzēti cilvēku un dzīvnieku patēriņam domātās pārtikas sagatavošanai — Noteiktu dzīvu dzīvnieku, it īpaši zirgu piegāde, imports un iegāde)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/8

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-441/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Samazinātas likmes piemērošana - Dzīvi dzīvnieki, kas parasti ir paredzēti cilvēku un dzīvnieku patēriņam domātās pārtikas sagatavošanai - Noteiktu dzīvu dzīvnieku, it īpaši zirgu piegāde, imports un iegāde)
   2011/C 204/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un B.-R. Killmann)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāve — C. Pesendorfer)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un B. Beaupère-Manokha), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C.M. Wissels un M. Noort)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 96. un 98. panta, saistībā ar tās III pielikumu, pārkāpums — Samazināta likme — Noteiktu dzīvu dzīvnieku (īpaši — zirgu), kuri nav paredzēti cilvēkiem domātas pārtikas vai dzīvnieku barības sagatavošanai vai ražošanai, piegāde, imports un iegāde

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piemērojot samazinātu pievienotās vērtības nodokļa likmi visām zirgu piegādēm, importam un iegādei Kopienā, Austrijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 96. un 98. pantā, aplūkojot tos kopsakarā ar tās III pielikumu, paredzētos pienākumus;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-269/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/16

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika
   (Lieta C-269/08)
   (2008/C 197/28)
   Tiesvedības valoda — maltiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un K. Xuereb)

      Atbildētāja: Maltas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK (1) par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu prasības, vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Maltas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Maltas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai noteiktais termiņš beidzās 2006. gada 10. oktobrī.

      (1)  OV L 304, 12. lpp.


title: Lieta T-184/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. martā – Leifheit/EUIPO (Četru zaļu kvadrātu attēls)

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/33

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. martā – Leifheit/EUIPO (Četru zaļu kvadrātu attēls)
   (Lieta T-184/17)
   (2017/C 161/47)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Leifheit AG (Nassau, Vācija) (pārstāvji – G. Hasselblatt, V. Töbelmann un P. Schneider, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes (Četru zaļu kvadrātu attēls) starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 781 819

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmums lietā R 1115/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-196/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija rīkojums — Apotheke DocMorris /ITSB (Zaļa un balta krusta attēls)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/49

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija rīkojums — Apotheke DocMorris/ITSB (Zaļa un balta krusta attēls)
   (Lieta T-196/10) (1)

   2011/C 282/90
   Tiesvedības valoda — vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta C-194/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. aprīlī iesniedza Riigikohus (Igaunija) – Bolagsupplysningen OÜ, Ingrid Ilsjan/Svensk Handel AB

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/35

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. aprīlī iesniedza Riigikohus (Igaunija) – Bolagsupplysningen OÜ, Ingrid Ilsjan/Svensk Handel AB

      (Lieta C-194/16)
      (2016/C 211/45)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Iesniedzējtiesa

         Riigikohus

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Bolagsupplysningen OÜ, Ingrid Ilsjan

         Atbildētāja: Svensk Handel AB

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kuras tiesības ir aizskārusi nepatiesas informācijas par šo personu publicēšana internetā un attiecīgo komentāru neizdzēšana, var celt prasību labot nepatieso informāciju un dzēst šīs personas tiesības aizskarošos komentārus tās dalībvalsts tiesās, kuras teritorijā ir vai bija pieejama internetā publicētā informācija, ņemot vērā šajā dalībvalstī nodarīto kaitējumu?

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regulas (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka juridiska persona, kuras tiesības [oriģ. 2. lpp.] ir aizskārusi nepatiesas informācijas par šo personu publicēšana internetā un attiecīgo komentāru neizdzēšana, var celt prasību labot informāciju, noteikt pienākumu dzēst komentārus un atlīdzināt ar nepatiesās informācijas publicēšanu internetā radušos materiālos zaudējumus, ņemot vērā visu šai personai nodarīto kaitējumu, tās dalībvalsts tiesās, kurā atrodas tās interešu centrs?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai tad Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regulas (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka

                              —

                              ir jāpieņem, ka juridiskas personas interešu centrs un tādējādi tai nodarītā kaitējuma vieta atrodas dalībvalstī, kurā atrodas tās juridiskā adrese, vai,

                              —

                              nosakot juridiskās personas interešu centru un tādējādi tai nodarītā kaitējuma vietu, ir jāņem vērā visi apstākļi, piemēram, juridiskās personas juridiskā adrese un uzņēmējdarbības vieta, tās klientu juridiskā adrese un darījumu noslēgšanas veids?

         (1)  OV L 351, 1. lpp.


title: Lieta C-220/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums ( Verwaltungsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Andreas Ingemar Thiele Meneses/Region Hannover (Eiropas Savienības pilsonība — LESD 20. un 21. pants — Tiesības pārvietoties un uzturēties — Dalībvalsts pilsonis — Citā dalībvalstī turpinātas studijas — Atbalsta izglītībai piešķiršana — Pastāvīgās dzīvesvietas nosacījums — Izglītības iegūšanas vieta pieteicēja dzīvesvietas valstī vai kaimiņvalstī — Ierobežots izņēmums — Pieteikuma iesniedzēja īpaši apstākļi)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/15

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Andreas Ingemar Thiele Meneses/Region Hannover

   (Lieta C-220/12) (1)

   (Eiropas Savienības pilsonība - LESD 20. un 21. pants - Tiesības pārvietoties un uzturēties - Dalībvalsts pilsonis - Citā dalībvalstī turpinātas studijas - Atbalsta izglītībai piešķiršana - Pastāvīgās dzīvesvietas nosacījums - Izglītības iegūšanas vieta pieteicēja dzīvesvietas valstī vai kaimiņvalstī - Ierobežots izņēmums - Pieteikuma iesniedzēja īpaši apstākļi)
   2013/C 367/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Hannover

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Andreas Ingemar Thiele Meneses

      Atbildētājs: Region Hannover

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Hannover — LESD 20. un 21. panta interpretācija — Atbalsta izglītībai (“BAföG”) saņemšana — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram šo atbalstu šīs valsts pilsoņi, kuri dzīvo ārvalstīs, var saņemt, ja pastāv “īpaši apstākļi” un ja mācību iestāde atrodas to dzīvesvietas valstī vai tās kaimiņvalstīs

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 20. un 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā minētais, kurā principā atbalsta izglītībai studijām citā dalībvalstī piešķiršana tiek pakārtota vienam vienīgam apstāklim par pastāvīgo dzīvesvietu šī tiesiskā regulējuma izpratnē valsts teritorijā un, ja pieteicējs ir pilsonis, kura pastāvīgās dzīvesvietas nav šajā teritorijā, šāds atbalsts izglītībai ārvalstīs tiek piešķirts tikai studijām pieteicēja dzīvesvietas valstī vai tās kaimiņvalstī, turklāt tikai tad, ja to pamato īpaši apstākļi.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta T-139/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. septembra spriedums — The Smiley Company/ITSB (puses no smiley smaida attēlojums) (Kopienas preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Grafiska preču zīme, kas attēlo pusi no smiley smaida — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 146. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 151. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/63

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. septembra spriedums — The Smiley Company/ITSB (puses no smiley smaida attēlojums)
   (lieta T-139/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Grafiska preču zīme, kas attēlo pusi no smiley smaida - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 146. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 151. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2009/C 267/112
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      The Smiley Company SPRL, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — A. Doičs [A. Deutsch], avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — H. Krespo Kariljo [J. Crespo Carrillo]).

      Priekšmets

   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 7. februāra lēmumu R 958/2007-4 attiecībā uz starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Kopienu, preču zīmei, kas attēlo pusi no smiley smaida

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt.

               2)

               The Smiley Company SPRL atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ietverot izdevumus, kas saistīti ar Franklina Loufrani [Franklin Loufrani] aizstāšanu.

      (1)  OV C 142, 7.6.2008.


title: Lieta C-146/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 30. marta spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verband Sozialer Wettbewerb eV/DHL Paket GmbH Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Negodīga komercprakse — Iespiestā izdevumā ievietota reklāma — Būtiskas informācijas noklusēšana — Piekļuve informācijai ar interneta vietnes starpniecību, kurā attiecīgie produkti tiek izplatīti — Produkti, ko pārdod persona, kas publicējusi sludinājumu, vai trešā persona

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/4

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 30. marta spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verband Sozialer Wettbewerb eV/DHL Paket GmbH

   (Lieta C-146/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Negodīga komercprakse - Iespiestā izdevumā ievietota reklāma - Būtiskas informācijas noklusēšana - Piekļuve informācijai ar interneta vietnes starpniecību, kurā attiecīgie produkti tiek izplatīti - Produkti, ko pārdod persona, kas publicējusi sludinājumu, vai trešā persona)
   (2017/C 161/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Verband Sozialer Wettbewerb eV

      Atbildētāja: DHL Paket GmbH

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004, 7. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds reklāmas paziņojums kā pamatlietā aplūkotais, uz kuru attiecas jēdziens “uzaicinājums veikt pirkumu” šīs direktīvas izpratnē, var atbilst šajā tiesību normā paredzētajam informācijas pienākumam. Iesniedzējtiesai katrā konkrētā gadījumā ir jāizvērtē, pirmkārt, vai laika ierobežojumi reklāmas tekstā attaisno informācijas par pārdevēju nodrošināšanu tikai un vienīgi tiešsaistes platformas līmenī un, otrkārt, vajadzības gadījumā, vai minētās direktīvas 7. panta 4. punkta b) apakšpunktā prasītā informācija par tiešsaistes platformu tiek nodota vienkārši un ātri.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: lieta T-346/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 24. oktobra  spriedums —  Sadas  pret ITSB (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes  ARTHUR ET FELICIE  reģistrācijas pieteikums — Agrāka grafiska preču zīme, kas satur vārdisku elementu  Arthur  — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 40/94 (EK) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/13

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 24. oktobra spriedums — Sadas pret ITSB
   (lieta T-346/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ARTHUR ET FELICIE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka grafiska preču zīme, kas satur vārdisku elementu “Arthur” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 40/94 (EK) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2006/C 22/25)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sadas SA, Tursuāna (Francija) (pārstāvis — A. Bertrāns [A. Bertrand], avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. Foliards-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral] un G. Šneiders [G. Schneider])

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: LTJ Diffusion SA

         ,
       Kolomba (Francija) (pārstāvji — F. Faženboms [F. Fajgenbaum] un S. Ledermans [S. Lederman], avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 7. jūnija lēmumu lietā R 393/2003-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sadas SA un LTJ Diffusion SA.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas radušies personai, kas iestājusies lietā;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta T-213/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. aprīlī – Romantik Hotels & Restaurants/EUIPO – Hotel Preidlhof (“ROMANTIK”)

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/33

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. aprīlī – Romantik Hotels & Restaurants/EUIPO – Hotel Preidlhof (“ROMANTIK”)
   (Lieta T-213/17)
   (2017/C 168/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Romantik Hotels & Restaurants AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji – S. Hofmann un W. Göpfert, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Hotel Preidlhof GmbH (Naturns, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ROMANTIK” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 2 527 109

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 3. februāra lēmums lietā R 1257/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir apstiprināta Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 2 527 109 “ROMANTIK” (vārdiska preču zīme) atzīšana par spēkā neesošu, un

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta, to aplūkojot kopsakarā ar 52. panta 2. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-72/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. februārī – Schmid/EUIPO – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (“Steirisches Kürbiskernöl”)

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/59

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. februārī – Schmid/EUIPO – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (“Steirisches Kürbiskernöl”)
   (Lieta T-72/17)
   (2017/C 104/83)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gabriele Schmid ((Halbenrain, Austrija) (pārstāve – B. Kuchar, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Graz, Austrija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “Steirisches Kürbiskernöl” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 900 100

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 7. decembra lēmums lietā R 1768/2015-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu un atzīt preču zīmi IR Nr. 900 100 par atceltu attiecībā uz Eiropas Savienību saistībā ar visām precēm;
               pakārtoti:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu nesniegtu pierādījumu par preču zīmes IR Nr. 900 100 izmantošanu apzīmējošas norādes veidā dēļ un nodot lietu atpakaļ EUIPO;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest preču zīmes īpašniecei atlīdzināt prasītājas izdevumus procesā EUIPO un tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakspunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 55. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-43/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundespatentgericht (Vācija) 2008. gada 8. februāra rīkojumu — Lieta par preču zīmju tiesībām ar šādiem lietas dalībniekiem: ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH un Präsident des Deutschen Patent- U. Markenamts

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundespatentgericht (Vācija) 2008. gada 8. februāra rīkojumu — Lieta par preču zīmju tiesībām ar šādiem lietas dalībniekiem: ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH un Präsident des Deutschen Patent- U. Markenamts

   (Lieta C-43/08)
   (2008/C 107/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundespatentgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart GmbH un Präsident des Deutschen Patent- u. Markenamts

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/104/EEK (1) 3. pants nolūkā nodrošināt vienlīdzīgas konkurences iespējas pieprasa vienādu attieksmi pret savstarpēji konkurējošiem pieteicējiem preču zīmju reģistrācijas procesā?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai tiesai ir jāpārbauda konkrētas norādes par konkurenci izkropļojošu nevienlīdzīgu attieksmi un turklāt jāņem vērā agrākie iestādes lēmumi, ko tā pieņēmusi līdzīga satura lietās?

               3)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai interpretējot un piemērojot 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/104/EEK 3. pantu [iesniedzēj]tiesai ir jāņem vērā konkurenci izkropļojošas nevienlīdzīgas attieksmes aizliegums, ja tā ir konstatējusi šādu nevienlīdzīgu attieksmi?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo līdz trešo jautājumu ir noliedzoša, vai šādā gadījumā valsts tiesību aktos ir jāparedz iespēja, ka, lai novērstu konkurences izkropļošanu, valsts iestādei pēc savas iniciatīvas ir jāierosina agrāk nepamatoti reģistrētu preču zīmju spēkā neesamības procedūra?

      (1)  OV L 40, 1. lpp.


title: Lieta T-145/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 6. septembra rīkojums — Bredenkamp u.c./Komisija (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas veikti, ņemot vērā stāvokli Zimbabvē — Izņemšana no attiecīgo personu saraksta — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/23

      Vispārējās tiesas 2012. gada 6. septembra rīkojums — Bredenkamp u.c./Komisija
      (Lieta T-145/09) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas veikti, ņemot vērā stāvokli Zimbabvē - Izņemšana no attiecīgo personu saraksta - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2012/C 331/44)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: John Arnold Bredenkamp (Harare, Zimbabve) un citi prasītāji, kuru vārdi/nosaukumi ir norādīti šā rīkojuma pielikumā (pārstāvji — D. Vaughan, QC, P. Moser, barrister, un R. Khan, solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. van Nuffel, T. Scharf un M. Konstantinidis)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji E. Jenkinson, I. Rao un F. Penlington, vēlāk E. Jenkinson, I. Rao un C. Murrell, kuriem palīdz D. Beard, QC) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un R. Szostak)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 26. janvāra Regulu (EK) Nr. 77/2009, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 314/2004 par dažiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Zimbabvi (OV L 23, 5. lpp), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2010. gada 25. februāra Regulu (ES) Nr. 173/2010, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 314/2004 par dažiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Zimbabvi (OV L 51, 13. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītājiem

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina John Arnold Bredenkamp, Alpha International (PVT) Ltd, Breco (Asia Pacific) Ltd, Breco (Eastern Europe) Ltd, Breco (South Africa) Ltd, Breco (UK) Ltd, Breco Group, Breco International, Breco Nominees Ltd, Breco Services Ltd, Corybantes Ltd, Echo Delta Holdings, Masters International Ltd, Piedmont (UK) Ltd, Raceview Enterprises, Scottlee Holdings (PVT) Ltd, Scottlee Resorts Ltd, Timpani Exports Ltd un Tremalt Ltd tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Savienības Padome katra sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta C-192/11: Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/13

         Prasība, kas celta 2011. gada 20. aprīlī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-192/11)
   2011/C 211/24
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Petrova un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nenodrošinot aizsardzību visām dalībvalstu Eiropas teritorijā sastopamajām savvaļas putnu sugām, kuru aizsardzība ir paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvā 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību (1), un pareizi nedefinējot nosacījumus atkāpju no šajā direktīvā paredzētajiem aizliegumiem noteikšanai, Polijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 1., 5. pantā un 9. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Polijas Republika nav pareizi transponējusi Direktīvas 2009/147 1. pantu, jo nav paredzējusi sugu aizsardzību savvaļā dzīvojošām putnu sugām, kas ir sastopamas dalībvalstu Eiropas teritorijā. Atbilstoši valsts tiesību normām sugu aizsardzība attiecoties tikai uz Polijas suverēnajā teritorijā uzskaitītajām un Rozporządzenia Ministra Środowiska z dnia 28 września 2004 r. w sprawie gatunków dziko występujących zwierząt objętych ochroną [vides ministra 2004. gada 28. septembra rīkojums par aizsargājamām savvaļas dzīvnieku sugām] (2) minētajām putnu sugām.
   Polijas Republika neesot arī pareizi transponējusi Direktīvas 2009/147 5. pantu, jo aizliegums uzglabāt tukšas olas un turēt sugu putnus, kurus nedrīkst nonāvēt vai sagūstīt, attiecas tikai uz Polijas suverēnajā teritorijā uzskaitītajām putnu sugām.
   Turklāt Polijas Republika neesot pareizi transponējusi Direktīvas 2009/147 9. panta 1. punktu, jo, pirmkārt, ar Ustawa z 16 kwietnia 2004 r. o ochronie przyrody [2004. gada 16. aprīļa likums par dabas aizsardzību] (3) esot tikusi ieviesta iespēja paredzēt atkāpes citu iemeslu dēļ, kas nav minēti šajā pantā, otrkārt, likuma par dabas aizsardzību normas esot plašākas nekā direktīvas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešajā ievilkumā noteiktais priekšnoteikums attiecībā uz nopietna kaitējuma kultūraugiem, lauksaimniecības dzīvniekiem, mežiem, zvejniecībai un ūdeņiem nepieļaušanu, treškārt, vides ministra rīkojumā par aizsargājamām savvaļas dzīvnieku sugām ir pieļauta direktīvas 9. panta 1. punktā neminēta atkāpe attiecībā uz darbību saistībā ar sapratīgu lauksaimniecību, mežsaimniecību vai zivsaimniecību un, ceturtkārt, minētajā rīkojumā ir pieļauta vispārēja atkāpe attiecībā uz jūras kraukli (Phalacrocorax carbo) un zivju gārni (Ardea cinerea), kas ir sastopami kā audzēšanas teritorijās apzīmētos zivju dīķos.
   Visbeidzot, Polijas Republika nav pareizi transponējusi Direktīvas 2009/147 9. panta 2. punktu, jo tā, pirmkārt, valsts tiesību normās nav paredzējusi saistošu atļauto pasākumu kontroli, otrkārt, valsts tiesībās nav noteikusi atļauto pasākumu risku veidu, un, treškārt, nav noteikusi nosacījumus vispārējo atkāpju direktīvas 9. panta 1. punkta izpratnē piemērošanai attiecībā uz jūras kraukli (Phalacrocorax carbo) un zivju gārni (Ardea cinerea), kas ir sastopami kā audzēšanas teritorijās apzīmētos zivju dīķos un ir uzskaitīti vides ministra rīkojuma par aizsargājamām savvaļas dzīvnieku sugām II pielikumā.

      (1)  OV L 20, 7. lpp.

      (2)  Dz.U. 2004, Nr. 2004, Pos. 2237.

      (3)  Dz.U. 2004, Nr. 92, Pos. 880, ar vēlākiem grozījumiem.


title: Lieta F-120/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. novembrī — ZZ /Komisija

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/72

      Prasība, kas celta 2011. gada 14. novembrī — ZZ/Komisija
      (Lieta F-120/11)
      (2012/C 25/139)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Lēmuma iecelt amatā jaunu Tieslietu ĢD A direktorāta “Civiltiesības” direktoru, kā arī lēmuma, ar kuru ir noraidīta prasītāja kandidatūra uz minēto amatu, atcelšana

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt lēmumu, kar kuru ir noraidīta prasītāja kandidatūra Tieslietu ģenerāldirektorāta (turpmāk tekstā — “DG JUST/A”) A direktorāta “Civiltiesības” direktora amatam, ka arī lēmumu iecelt šajā amatā citu personu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-447/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. janvāra rīkojums — SPM pret Komisiju (Tirgu kopīgā organizācija — Banāni — Banānu, kuru izcelsme ir ĀKK valstis, ievešana Eiropas Savienībā — Regula (EK) Nr. 2015/2005 — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesības celt prasību — Nepieņemamība)

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/19

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. janvāra rīkojums — SPM pret Komisiju
   (Lieta T-447/05) (1)

   (Tirgu kopīgā organizācija - Banāni - Banānu, kuru izcelsme ir ĀKK valstis, ievešana Eiropas Savienībā - Regula (EK) Nr. 2015/2005 - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesības celt prasību - Nepieņemamība)
   (2007/C 69/44)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société des plantations de Mbanga SA (SPM), Douala (Kamerūna) (pārstāvji — sākotnēji P. Soler Couteaux un S. Cahn, pēc tam B. Doré, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Clotuche-Duvieusart un L. Visaggio, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 9. decembra Regulu (EK) Nr. 2015/2005 par tādu banānu ievešanu, kuru izcelsme ir ĀKK valstis, saistībā ar tarifa kvotu, kas atvērta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1964/2005 par tarifu likmēm banāniem 2006. gada janvārī un februārī (OV L 324, 5. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīt;

               2)

                  Société des plantations de Mbanga SA (SPM) sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: Lieta T-460/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. septembrī — Mullglen /Komisija

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/41

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. septembrī — Mullglen/Komisija
   (Lieta T-460/10)
   ()
   2010/C 328/69
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mullglen Ltd (Killybegs, Īrija) (pārstāvji — A. Collins, SC, N. Travers, Barrister, un D. Barry, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kas paziņots ar 2010. gada 13. jūlija vēstuli Nr. C(2010) 4757 Īrijai un kas prasītājam paziņots 2010. gada 16. jūlijā, –noraidīt pieteikumu par drošības kapacitāti jaunam pelaģiskam tralerim, ar kuru ierosināts nomainīt zvejas motorkuģi Pacelli, un kas ir pieņemts, lai aizstātu lēmumu par minēto pieteikumu, kurš ietverts Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumā Nr. 2003/245 par Komisijas saņemtajiem lūgumiem palielināt daudzgadīgās vadības programmas DVP IV mērķus, lai ņemtu vērā uzlabojumus drošības, jūras navigācijas, higiēnas, preču kvalitātes un darba apstākļu jomā uz kuģiem, kuru kopējais garums pārsniedz 12 m (OV 2003, L 90, 48. lpp.), kas tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, tika atcelts ar Vispārējās tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-218/03 līdz T-240/03 Boyle u.c./Komisija (Krājums, II-1699. lpp.), un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasības pieteikumā prasītājs saskaņā ar LESD 263. pantu lūdz atcelt Komisijas lēmumu, kas paziņots ar 2010. gada 13. jūlija vēstuli Nr. C(2010) 4757 Īrijai un kas prasītājam paziņots 2010. gada 16. jūlijā, — noraidīt pieteikumu par drošības kapacitāti jaunam pelaģiskam tralerim, ar kuru ierosināts nomainīt zvejas motorkuģi Pacelli, un kas ir pieņemts, lai aizstātu lēmumu par minēto pieteikumu, kurš ietverts Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumā Nr. 2003/245 par Komisijas saņemtajiem lūgumiem palielināt daudzgadīgās vadības programmas DVP IV mērķus, lai ņemtu vērā uzlabojumus drošības, jūras navigācijas, higiēnas, preču kvalitātes un darba apstākļu jomā uz kuģiem, kuru kopējais garums pārsniedz 12 m (OV 2003, L 90, 48. lpp.), kas tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, tika atcelts ar Vispārējās tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no T-218/03 līdz T-240/03 Boyle u.c./Komisija (Krājums, II-1699. lpp.).
   Prasības pieteikuma pamatojumā prasītājs izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka atbildētājas darbībām nebija juridiska pamata. Padomes 1997. gada 26. jūnija Lēmuma Nr. 97/413/EK par Kopienu zvejniecības nozares pārstrukturēšanas mērķiem un detalizētiem noteikumiem laika posmam no 1997. gada 1. janvāra līdz 2001. gada 31. decembrim, lai panāktu pastāvīgu līdzsvaru starp resursiem un izmantošanu (OV 1997, L 175, 27. lpp.), 4. panta 2. punkts joprojām ir pareizais juridiskais pamats apstrīdētā lēmuma pieņemšanai, un tādējādi Komisijai nebija juridiska pamata, lai apzināti pieņemtu lēmumu ad hoc lēmuma veidā.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija pārkāpa būtisku procesuālu prasību. Prasītājs apgalvo, ka saskaņā ar Padomes Lēmumu Nr. 97/413/EK apstrīdētais lēmums bija jāpieņem atbilstoši vadības komitejas procedūrai un ka, nolemjot lēmumu pieņemt ad hoc kārtībā, Komisija pārkāpa būtiskas procesuālas prasības.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka, nepareizi interpretējot Padomes Lēmuma Nr. 97/413/EK 4. panta 2. punktu, Komisija pārsniedza savas pilnvaras, it īpaši paļaujoties uz nenozīmīgiem kritērijiem un neņemot vērā Padomes Lēmumā Nr. 97/413/EK un — laikā, kad prasītājs 2001. gada decembrī iesniedza pieteikumu par tonnāžas drošumu, — piemērojamajos Kopienu zvejniecības tiesību aktos paredzēto “spējas zvejot” definīciju.
   Turklāt tas apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas, novērtējot prasītāja pieteikumu par tonnāžas drošumu. Prasītājs it īpaši apgalvo, ka Komisijas lēmums noraidīt prasītāja pieteikumu tāpēc, ka zem ierosinātā jaunā kuģa galvenā klāja ir lielāks tilpums nekā kuģim Pacelli, ir acīmredzami kļūdains, jo tiek pieņemts, ka ierosinātā jaunā kuģa “spējas zvejot” būs lielāka nekā Pacelli gadījumā.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi. Tiek apgalvots, ka tas, ka Komisija pieteikumu noraidīja tāpēc, ka zem ierosinātā jaunā kuģa galvenā klāja bija lielāks tilpums, rada ievērojamu atšķirīgu attieksmi, kuras dēļ tas nepieļaujami tiek diskriminēts salīdzinājumā ar pavisam citādāku attieksmi saistībā ar dažiem pieteikumiem par papildu tonnāžas drošumu, kuri tika apstiprināti Komisijas Lēmumā Nr. 2003/245, kā arī saistībā ar vienu no minētajā lēmumā sākotnēji noraidītajiem pieteikumiem, kurš vēlāk tika apstiprināts ar Komisijas lēmumu, kas paziņots ar 2010. gada 13. jūlija dokumentu Nr. C(2010) 4765.


title: Lieta T-18/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. janvārī – Philip Morris/Komisija

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/30

      Prasība, kas celta 2015. gada 12. janvārī – Philip Morris/Komisija
      (Lieta T-18/15)
      (2015/C 107/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Philip Morris Ltd (Richmond, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – K. Nordlander un M. Abenhaïm, lawyers)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

                  —

                  atcelt Komisijas 2014. gada 6. novembra lēmumu Ares (2014) 3694540 tiktāl, ciktāl ar to ir atteikts piešķirt prasītājai pilnīgu piekļuvi prasītajiem dokumentiem, tomēr izņemot tajos ietvertos personas datus;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt 2014. gada 6. novembra lēmumu Ares (2014) 3694540, ar ko Komisija ir atteikusi piešķirt prasītājai pilnīgu piekļuvi pieciem iekšējiem dokumentiem, kas sastādīti Direktīvas 2014/40/ES par tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu (1) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) sagatavošanas darbu ietvaros.
      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 15. panta 3. punktu un Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2) (turpmāk tekstā – “Pārskatāmības regula”) 4. panta 2. punkta otro ievilkumu, nepierādot, ka pilnīga pieprasīto dokumentu paziņošana prasītājai “konkrēti un faktiski” apdraudētu norādītās “tiesvedības” aizsardzību, un pienācīgi nenovērtējot, vai sevišķas sabiedrības intereses tomēr nevarētu attaisnot pilnīgu paziņošanu. Prasītāja apgalvo, ka Komisija neesot pierādījusi, ka pilnīga pieprasīto dokumentu paziņošana prasītājai “konkrēti un faktiski” apdraudētu norādītās “tiesvedības” aizsardzību, jo, pirmkārt, uz pieprasītajiem dokumentiem nevar attiecināt “prasījumu tiesā” aizsardzības prezumpciju, otrkārt, Komisijas abstraktā atsaukšanās uz principu par tiesību aizsardzības līdzekļu vienlīdzību nevar attaisnot to, ka šī prezumpcija tika attiecināta arī uz dokumentiem, kas nav iesniegti tiesai, un, treškārt, Komisijas abstraktā atsaukšanās uz izskatāmo lietu tiesā, tiesību aizsardzības līdzekļu vienlīdzību un juridiskā dienesta spēju aizsargāt Direktīvas 2014/40/ES spēkā esamību nav pietiekama, lai pierādītu, ka dokumentu paziņošana šajos apstākļos konkrēti un faktiski apdraudētu “tiesvedības” aizsardzību.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 15. panta 3. punktu un Pārskatāmības regulas 4. panta 3. punktu, nepierādot, ka pilnīga pieprasīto dokumentu paziņošana prasītājai “konkrēti un faktiski” apdraudētu tās lēmumu pieņemšanas procedūru. Prasītāja apgalvo, ka Komisija sniedza nekonkrētus apgalvojumus par kaitējumus, kas esot nodarīts sadarbībai starp dienestiem, bet nepierādīja nekādu būtisku ārēju spiedienu, kas varētu nopietni apdraudēt lēmumu pieņemšanas procedūru. Komisija arī esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, novērtējot sevišķas sabiedrības intereses, jo tā norādīja nepareizas intereses, kas jālīdzsvaro ar lēmumu pieņemšanas procedūras aizsardzību.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 3. aprīļa Direktīva 2014/40/ES par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK (OV 2014, L 127/1).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145/43).


title: Lieta C-266/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. maijā iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Western Sahara Campaign UK/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. maijā iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Western Sahara Campaign UK/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

   (Lieta C-266/16)
   (2016/C 260/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Western Sahara Campaign UK

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas un Vidusjūras valstu Nolīguma par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (OV 2000, L 170, 2. lpp.) (turpmāk tekstā – “Nolīgums par asociācijas izveidi”), kas apstiprināts ar Komisijas un Padomes Lēmumu 2000/204/EK (1), EOTK, 9., 17. un 94. pantā un 4. protokolā atsauces uz “Maroku” nozīmē vienīgi Marokas suverēno teritoriju, ko ir atzinušas Apvienoto Nāciju Organizācija un Eiropas Savienība (turpmāk tekstā – “ES”), un tādējādi saskaņā ar Nolīgumu par asociācijas izveidi ir aizliegts importēt ES produktus ar izcelsmi Rietumsahārā, nepiemērojot muitas nodevas?

               2)

               Ja saskaņā ar Nolīgumu par asociācijas izveidi produktus ar izcelsmi Rietumsahārā drīkst importēt ES, nepiemērojot muitas nodevas, vai Nolīgums par asociācijas izveidi ir spēkā, ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 5. punktā noteikto prasību veicināt attiecīgo starptautisko tiesību principu ievērošanu un respektēt Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principus un to, kādā mērā Nolīgums par asociācijas izveidi ir ticis noslēgts sahravi (Saharawi) tautas labā, tās vārdā, saskaņā ar tās gribu un/vai apspriežoties ar tās atzītajiem pārstāvjiem?

               3)

               Vai Partnerattiecību nolīgums zivsaimniecības nozarē starp ES un Marokas Karalisti (kas tika apstiprināts un īstenots ar Padomes Regulu 764/2006 (2), Padomes Lēmumu 2013/785/ES (3) un Padomes Regulu 1270/2013 (4)) ir spēkā, ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 5. punktā noteikto prasību veicināt attiecīgo starptautisko tiesību principu ievērošanu un respektēt Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principus un to, kādā mērā Nolīgums par asociācijas izveidi ir ticis noslēgts sahravi tautas labā, tās vārdā, saskaņā ar tās gribu un/vai apspriežoties ar tās atzītajiem pārstāvjiem?

               4)

               Vai prasītājam ir tiesības apstrīdēt ES tiesību aktu spēkā esamību, pamatojoties uz iespējamo ES veikto starptautisko tiesību pārkāpumu, it īpaši ņemot vērā:

                           a)

                           to, ka, lai arī prasītājam saskaņā ar valsts tiesībām ir tiesības celt prasību, lai apstrīdētu ES tiesību aktu spēkā esamību, tas neaizstāv nekādas tiesības saskaņā ar ES tiesību aktiem, un/vai

                           b)

                           lietā Case of the Monetary Gold Removed from Rome in 1943 (ICJ Reports 1954) noteikto principu, ka Starptautiskā Tiesa nedrīkst pieņemt lēmumus, kas apstrīd tādas valsts rīcību vai aizskar tādas valsts tiesības, kura nepiedalās tiesvedībā un nav piekritusi tam, ka tai būs saistoši šīs tiesas lēmumi?

      (1)  2000/204/EK, EOTK: Padomes un Komisijas 2000. gada 24. janvāra Lēmums par noslēgto Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses, OVL 70, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2006. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 764/2006 par to, lai noslēgtu Partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti, OV L 141, 1. lpp.

      (3)  2013/785/ES: Padomes 2013. gada 16. decembra Lēmums par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu protokolu starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, ar kuru nosaka zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu, kas paredzēts Partnerattiecību nolīgumā zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, OV L 349, 1. Lpp.

      (4)  Padomes 2013. gada 15. novembra Regula (ES) Nr. 1270/2013 par zvejas iespēju iedalīšanu atbilstīgi Protokolam starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, ar kuru nosaka zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu, kas paredzēts Partnerattiecību nolīgumā zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, OV L 328, 40. lpp.


title: Lieta C-370/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-243/08 Ravensburger AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Educa Borras S.A. 2010. gada 23. jūlijā iesniedza Ravensburger AG

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-243/08 Ravensburger AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Educa Borras S.A.2010. gada 23. jūlijā iesniedza Ravensburger AG

   (Lieta C-370/10 P)
   ()
   2010/C 260/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ravensburger AG (pārstāvji — H. Harte-Bavendamm un M. Goldmann, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Educa Borras S.A.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pieņemt izskatīšanai apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-243/08;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 597/2007-2;

               —

               vajadzības gadījumā nodot lietu atpakaļ ITSB jaunai izskatīšanai;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, un ITSB atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas apelācijas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Nospriežot, ka saistībā ar konstatējumu, ka Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta piemērošanas nosacījumi nav izpildīti, tai neesot jāņem vērā agrāko preču zīmju reputācija, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
   Vispārējā tiesa neesot ievērojusi Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta sistēmu, jo tā esot veikusi tikai vienu faktisko līdzības vērtējumu saistībā gan ar Regulas par Kopienas preču 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, gan arī 8. panta 5. punktu, lai gan abām tiesību normām esot pilnībā atšķirīgs pārbaudes nosacījumu kopums.
   Neiebilstot pret Apelāciju otrās padomes secinājumu, ka tirgus nosacījumiem attiecībā uz uzņēmuma preču zīmju, no vienas puses, un konkrētu produktu preču zīmju, no otras puses, izmantošanu neesot nozīmes, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi 76. pantu.
   Neiebilstot pret Apelāciju padomes acīmredzami nepareizu rīcības brīvības izmantošanu attiecībā uz mutvārdu uzklausīšanas veikšanu, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi 77. pantu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 24.03.2009., 1. lpp.).


title: Lieta T-174/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. marta spriedums – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (Sūkšanas sprauslas putekļsūcējam) Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota sūkšanas sprausla putekļsūcējam — Agrāks Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības pamats — Individuāls raksturs — Informēts lietotājs — Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/39

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. marta spriedums – Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (Sūkšanas sprauslas putekļsūcējam)
   (Lieta T-174/16) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota sūkšanas sprausla putekļsūcējam - Agrāks Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības pamats - Individuāls raksturs - Informēts lietotājs - Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 144/51)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wessel-Werk GmbH (Reichshof, Vācija) (pārstāvis – C. Becker, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Schifko)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Vācija) (pārstāvis – J. Künzel, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par Apelācijas trešās padomes 2016. gada 18. februāra lēmumu lietā R 1652/2014-3, redakcijā ar labojumiem, attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Wolf PVG un Wessel-Werk

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Wessel-Werk GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta C-458/10: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 98/83/EK — Cilvēku lietošanai paredzēts ūdens — Nepilnīga un nepareiza transponēšana)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/8

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-458/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 98/83/EK - Cilvēku lietošanai paredzēts ūdens - Nepilnīga un nepareiza transponēšana)
   2011/C 226/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un O. Beynet)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — C. Schiltz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1998. gada 3. novembra Direktīvas 98/83/EK par dzeramā ūdens kvalitāti (OV L 330, 32. lpp.) 9. panta 3. punkta b), c) un e) apakšpunkta nepilnīga un nepareiza transponēšana — Prasītajām parametru vērtībām neatbilstoša dzeramā ūdens piegāde — Izņēmumu sistēma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               netransponējot pilnīgi un pareizi Padomes 1998. gada 3. novembra Direktīvas 98/83/EK par dzeramā ūdens kvalitāti 9. panta 3. punkta b), c) un e) apakšpunktu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta T-131/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 5. maija spriedums – Spa Monopole/ITSB – Orly International (“SPARITUAL”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPARITUAL” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Beniluksa vārdiskas un grafiskas preču zīmes “SPA” un “LES THERMES DE SPA” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 5. maija spriedums – Spa Monopole/ITSB – Orly International (“SPARITUAL”)
   (Lieta T-131/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPARITUAL” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Beniluksa vārdiskas un grafiskas preču zīmes “SPA” un “LES THERMES DE SPA” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2015/C 205/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Beļģija) (pārstāvji – L. De Brouwer, E. Cornu un É. De Gryse, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – J. Crespo Carrillo un A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Orly International, Inc. (Van Nuys, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – P. Kremer un J. Rotsch, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2012. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 2396/2010–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV un Orly International, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas pirmās padomes 2012. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 2396/2010–1;

               2)

               ITSB un Orly International, Inc. katrs sedz savus, kā arī atlīdzina Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta C-436/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. augustā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lietā Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo aģentūra/UAB „Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. augustā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lietā Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo aģentūra/UAB „Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras

   (Lieta C-436/15)
   (2015/C 337/13)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra

      Citi lietas dalībnieki: UAB “Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras”, Lietuvos Respublikos finansų ministerija, UAB “Skirnuva”, UAB “Parama”, UAB “Alkesta”, UAB “Dzūkijos statyba”

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kas ir “vairākgadu programma” Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkta izpratnē?

               2)

               Vai tādi projekti kā Nr. 2001/LT/16/P/PE/003: “Atkritumu apsaimniekošanas sistēmas izveidošana Alīta reģionam”, kam ar Komisijas 2001. gada 13. decembra Lēmumu Nr. PH(2001)5367, ar ko apstiprina Pasākumu 2001 LT 16 P PE 003, kas grozīts ar Komisijas 2002. gada 23. decembra Lēmumu Nr. PH/2002/9380, piešķīra atbalstu projektam, atbilst “vairākgadu programmas” jēdzienam, kas noteikts Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punktā?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša: kāds brīdis ir uzskatāms par noilguma termiņa sākumu tiesvedībai saskaņā ar Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punktu?

      (1)  OV L 312, 1. lpp.; [attiecas uz lietuviešu valodu].


title: Lieta C-116/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 11. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia n °17 de Palma de Mallorca (Spānija) — Banco de Valencia SA/Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 11. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Spānija) — Banco de Valencia SA/Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume

   (Lieta C-116/13)
   2013/C 171/18
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Banco de Valencia SA

      Atbildētāji: Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Spānijas ieķīlātā īpašuma izpirkšanas procesā ir ievērotas Direktīvas 93/13/EEK (1) 7. panta prasības, ja tas neļauj kā lemšanas kritēriju izpirkšanas izpildei tiesai pēc savas iniciatīvas pārbaudīt līguma noteikumu par ieķīlātā īpašuma pirmstermiņa prasījuma tiesību iestāšanos tikai pēc bankas pieprasījuma, ja tā šo līguma noteikumu uzskata par negodīgu pašu par sevi un arī attiecībā uz tā konkrēto piemērojamību lietas apstākļos, tā ka minētais noteikums ir nepieciešams, lai profesionālais aizdevuma sniedzējs varētu iedarbināt minēto privileģēto izpirkšanas līdzekli?

               2)

               Saistībā ar to pašu Direktīvas 93/13/EEK 7. pantu — kādai jābūt (dalībvalsts) tiesas rīcības brīvībai attiecībā uz šo līguma noteikumu, ja tai ir jāizdod rīkojums par izpirkšanu ieķīlāta īpašuma izpirkšanas procesā?

               3)

               Vai līguma klauzulu var uzskatīt par negodīgu kā tādu un arī attiecībā uz tās konkrēto piemērojamību lietas apstākļos, raugoties no Direktīvas 93/13/EEK 3. panta 1. un 3. punkta viedokļa un tās pielikuma 1. punkta e) un g) apakšpunkta un 2. punkta a) apakšpunkta viedokļa, ja tā atļauj aizdevējai finanšu iestādei vienpusīgi izbeigt aizdevuma līgumu pilnīgi objektīvu iemeslu dēļ, no kuriem daži ir pilnīgi nesaistīti ar pašu līgumu, un, šai izskatāmajā lietā, četru hipotekārā aizdevuma daļu nenomaksas dēļ?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa direktīva par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-616/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 8. novembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami juridiski nepamatotas noraidīšana — Kaitējums, kuru, iespējams, ir cietis prasītājs — Izdevumu, no kuriem ir bijis iespējams izvairīties, atlīdzināšana — Civildienesta tiesas Reglamenta 94. panta a) punkts)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/48

         Vispārējās tiesas 2012. gada 8. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-616/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami juridiski nepamatotas noraidīšana - Kaitējums, kuru, iespējams, ir cietis prasītājs - Izdevumu, no kuriem ir bijis iespējams izvairīties, atlīdzināšana - Civildienesta tiesas Reglamenta 94. panta a) punkts)
   2013/C 26/95
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. septembra rīkojumu lietā F-69/10 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) nolūkā atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 25, 28.01.2012.


title: Lieta T-316/09: Prasība, kas celta 2009. gada 11. augustā — Google /ITSB ( ANDROID )

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/15

         Prasība, kas celta 2009. gada 11. augustā — Google/ITSB (“ANDROID”)
   (lieta T-316/09)
   2009/C 244/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Google, Inc., Mountain View (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — A. Bognár un M. Kinkeldey, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 26. maija lēmumu lietā R 1622/2008-2, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti, prasītāja lūdz:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 26. maija lēmumu lietā R 1622/2008-2 attiecībā uz precēm “datortehnika un datoru programmatūra, ko izmanto saistībā ar mobilām ierīcēm, proti, tīklu telefoniem, mobilajiem telefoniem, viedtālruņiem un portatīvajiem personīgajiem digitālajiem asistentiem (PDA)”, un

               —

               piespriest atbildētājam šajā sakarā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti, prasītāja lūdz:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 26. maija lēmumu lietā R 1622/2008-2 un nodot lietu ITSB turpmākai izskatīšanai attiecībā uz precēm “datortehnika un datoru programmatūra, ko izmanto saistībā ar mobilām ierīcēm, proti, tīklu telefoniem, mobilajiem telefoniem, viedtālruņiem un portatīvajiem personīgajiem digitālajiem asistentiem (PDA)”.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskā preču zīme “ANDROID” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini secinājusi, ka attiecībā uz konkrētajām precēm reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir aprakstoša un tādējādi to nevar reģistrēt; Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecībā uz šīs tiesību normās piemērojamību Apelāciju padome kļūdaini neveica angliski runājošās sabiedrības uztveres pārbaudi


title: Paziņojums

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/39

         Paziņojums
   (2005/C 296/76)
   2005. gada 9. novembrī saskaņā ar 3. panta 4. punktu Padomes 2004. gada 2. novembra Lēmumā, ar ko izveido Eiropas Savienības Civildienesta tiesu (2004/752/EK, Euratom), kā arī Pirmās instances tiesas Reglamenta 20. un 7. pantu Valtrauda Hakenberga [Waltraud Hakenberg] uz sešiem gadiem tika iecelta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas sekretāri.