title: Lieta C-72/21: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Augstākās tiesas (Senāts) (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “PRODEX”/Valsts ieņēmumu dienests (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Kopējais muitas tarifs – Kombinētā nomenklatūra – Tarifu pozīcijas – Apakšpozīcija 4418 20 – Tvērums – Durvis, to aplodas un sliekšņi – MDF plātnes un līstes – Vispārīgo kombinētās nomenklatūras interpretācijas noteikumu 2. noteikuma a) punkta pirmā daļa – Negatava vai nepabeigta prece – Jēdziens)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/14

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Augstākās tiesas (Senāts) (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “PRODEX”/Valsts ieņēmumu dienests
      (Lieta C-72/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu pozīcijas - Apakšpozīcija 4418 20 - Tvērums - Durvis, to aplodas un sliekšņi - MDF plātnes un līstes - Vispārīgo kombinētās nomenklatūras interpretācijas noteikumu 2. noteikuma a) punkta pirmā daļa - Negatava vai nepabeigta prece - Jēdziens)
      (2022/C 237/18)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SIA “PRODEX”

         Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 4418 20, lasot to kopā ar Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā, kas izriet no Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1001/2013 (2013. gada 4. oktobris), I pielikumā ietverto vispārīgo šīs nomenklatūras interpretācijas noteikumu 2. noteikuma a) punkta pirmo daļu, ir interpretējama tādējādi, ka tajā kā atsevišķas preces ietilpst arī preces, kas ir aprakstītas kā koka plātnes un līstes, kurām ir profils un dekoratīvā apstrāde, kas objektīvi liecina par to sagaidāmo izmantošanu durvju rāmju, durvju aplodu un sliekšņu izgatavošanai, pat ja tās ir negatavas vai nepabeigtas, ja vien šīs preces ir tikušas tālāk apstrādātas līdz tādai pakāpei, kas ļauj tās nepārprotami atpazīt kā tādas un ja tādējādi tām piemīt pabeigtas preces pamatīpašības.

         (1)  OV C 138, 19.4.2021.


title: Lieta C-86/21: Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gerencia Regional de Salud de Castilla y León/Delia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Darba ņēmēju brīva pārvietošanās – LESD 45. pants – Regula (ES) Nr. 492/2011 – 7. panta 2. punkts – Vienlīdzīga attieksme – Veselības aprūpes speciālistu profesionālās pilnveides atzīšanas valsts sistēma – Citas dalībvalsts veselības aprūpes dienestos iegūtas profesionālās pieredzes neņemšana vērā – Šķērslis)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/15

      Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gerencia Regional de Salud de Castilla y León/Delia

      (Lieta C-86/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - LESD 45. pants - Regula (ES) Nr. 492/2011 - 7. panta 2. punkts - Vienlīdzīga attieksme - Veselības aprūpes speciālistu profesionālās pilnveides atzīšanas valsts sistēma - Citas dalībvalsts veselības aprūpes dienestos iegūtas profesionālās pieredzes neņemšana vērā - Šķērslis)
      (2022/C 237/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Gerencia Regional de Salud de Castilla y León

         Atbildētāja: Delia

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums par profesionālās pilnveides atzīšanu kādas dalībvalsts veselības aprūpes dienestā, kurā saistībā ar darba ņēmēja darba stāžu netiek ļauts ņemt vērā profesionālo pieredzi, ko pēdējais minētais ir ieguvis citas dalībvalsts valsts veselības aprūpes dienestā, ja šajā tiesiskajā regulējumā ietvertais darba ņēmēju brīvas pārvietošanās ierobežojums neatbilst vispārējo interešu mērķim, neļauj nodrošināt šī mērķa īstenošanu un nepārsniedz šī mērķa sasniegšanai nepieciešamo.

         (1)  OV C 189, 17.5.2021.


title: Lieta C-89/21: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “Romega”/Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pārtikas aprites tiesību akti – Regula (EK) Nr. 2073/2005 – Pārtikas produktiem piemērojamie mikrobioloģiskie kritēriji – 1. pants – I pielikums – Svaiga mājputnu gaļa – Kompetento valsts iestāžu veikta pārbaude attiecībā uz šī pielikuma 1. nodaļas 1.28. punktā minēto salmonellu klātbūtni – Citu patogēnu mikroorganismu klātbūtnes pārbaude – Regula (EK) Nr. 178/2002 – 14. panta 8. punkts – Valsts iestāžu rīcības brīvība – Apjoms)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/16

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “Romega”/Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

      (Lieta C-89/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pārtikas aprites tiesību akti - Regula (EK) Nr. 2073/2005 - Pārtikas produktiem piemērojamie mikrobioloģiskie kritēriji - 1. pants - I pielikums - Svaiga mājputnu gaļa - Kompetento valsts iestāžu veikta pārbaude attiecībā uz šī pielikuma 1. nodaļas 1.28. punktā minēto salmonellu klātbūtni - Citu patogēnu mikroorganismu klātbūtnes pārbaude - Regula (EK) Nr. 178/2002 - 14. panta 8. punkts - Valsts iestāžu rīcības brīvība - Apjoms)
      (2022/C 237/20)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: UAB “Romega”

         Atbildētāja: Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

         Rezolutīvā daļa

      Komisijas Regulas (EK) Nr. 2073/2005 (2005. gada 15. novembris) par pārtikas produktu mikrobioloģiskajiem kritērijiem, kas grozīta ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 1086/2011 (2011. gada 27. oktobris), 1. pants, lasot to kopsakarā ar 14. panta 8. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts kompetentā iestāde var uzskatīt, ka pārtikas kategorija, kas sastāv no svaigas mājputnu gaļas, kurā ir konstatēta citu tādu patogēnu mikroorganismu klātbūtne, kuri nav Regulas Nr. 2073/2005, kas grozīta ar Regulas Nr. 1086/2011, I pielikuma 1. nodaļas 1.28. punktā minētie salmonellu serotipi, nav nekaitīga Regulas Nr. 178/2002 14. panta 1. un 2. punkta izpratnē.

         (1)  OV C 163, 3.5.2021.


title: Lieta C-184/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. martā iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – IK/KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. martā iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – IK/KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

      (Lieta C-184/22)
      (2022/C 237/41)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesarbeitsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: IK

         Atbildētāja: KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LESD 157. pants, kā arī Direktīvas 2006/54/EK (1) 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. panta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka koplīguma valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru piemaksu par virsstundu darbu izmaksa ir paredzēta tikai par darba stundām, kas ir nostrādātas virs pilna darba laika darba ņēmēja normālā darba laika, ietver atšķirīgu attieksmi pret pilna un nepilna darba laika darba ņēmējiem?

                  2)

                  Gadījumā, ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbildētu apstiprinoši:

                              a)

                              Vai LESD 157. pants, kā arī Direktīvas 2006/54/EK 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. panta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai konstatētu, ka nevienlīdzīga attieksme skar daudz lielāku skaitu sieviešu nekā vīriešu, nepietiek ar to, ka starp nepilna darba laika darba ņēmējiem ir daudz vairāk sieviešu nekā vīriešu, bet gan ir arī jākonstatē, ka starp pilna darba laika darba ņēmējiem ir daudz vairāk vīriešu vai attiecīgi vīrieši veido būtiski lielāko daļu no tiem?

                              b)

                              Vai arī tāpat saistībā ar LESD 157. pantu un Direktīvu 2006/54/EK ir jāizdara atšķirīgs secinājums, ņemot vērā Tiesas izklāstītos argumentus 2021. gada 26. janvāra sprieduma C-16/19, EU:C:2021:64 (Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zaktad Opieki Zdrowotnej w Krakowie) (2), 25.–36. punktā, atbilstoši kuriem uz nevienlīdzīgu attieksmi personu ar invaliditāti grupā var attiekties Direktīvas 2000/78 (3) 2. pantā minētais ““diskriminācijas” jēdziens”?

                  3)

                  Gadījumā, ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbildētu apstiprinoši, kā arī uz 2.a) un 2.b) jautājumu atbildētu tādējādi, ka tādā lietā kā pamatlieta varētu konstatēt, ka nevienlīdzīga attieksme darba samaksas ziņā skar ievērojami vairāk sieviešu nekā vīriešu: vai LESD 157. pants, kā arī Direktīvas 2006/54/EK 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. panta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka var tikt konstatēts leģitīms mērķis, ja koplīguma puses ar tiesisko regulējumu – kāds tas ir izklāstīts pirmajā jautājumā –, no vienas puses, gan cenšas nepieļaut, ka darba devējs norīko strādāt virsstundas, un panākt, ka darba ņēmējiem, kas strādā vairāk par nolīgto apjomu, tiek piešķirtas piemaksas par virsstundu darbu, bet, no otras puses, cenšas arī nepieļaut, ka pilna darba laika darba ņēmējiem tiek radīta nelabvēlīgāka situācija nekā nepilna darba laika darba ņēmējiem, un tādēļ paredz, ka piemaksa pienākas tikai par virsstundām, kas pārsniedz pilna darba laika darba ņēmēja kalendārā mēneša darba laiku?

                  4)

                  Vai Direktīvai 97/81/EK (4) pievienotā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka koplīguma valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru piemaksu par virsstundu darbu izmaksa ir paredzēta tikai par darba stundām, kas ir nostrādātas virs pilna darba laika darba ņēmēja normālā darba laika, ietver nevienlīdzīgu attieksmi pret pilna un nepilna darba laika darba ņēmējiem?

                  5)

                  Gadījumā, ja Tiesa uz ceturto jautājumu atbildētu apstiprinoši: Vai Direktīvai 97/81/EK pievienotā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas var būt objektīvs iemesls, ja koplīguma puses ar tiesisko regulējumu – kāds tas ir izklāstīts ceturtajā jautājumā –, no vienas puses, gan cenšas nepieļaut, ka darba devējs norīko strādāt virsstundas, un panākt, ka darba ņēmējiem, kas strādā vairāk par nolīgto apjomu, tiek piešķirtas piemaksas par virsstundu darbu, bet, no otras puses, cenšas arī nepieļaut, ka pilna darba laika darba ņēmējiem tiek radīta nelabvēlīgāka situācija nekā nepilna darba laika darba ņēmējiem, un tādēļ paredz, ka piemaksa pienākas tikai par virsstundām, kas pārsniedz pilna darba laika darba ņēmēja kalendārā mēneša darba laiku?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes [Direktīva 2006/54/EK] (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV 2006, L 204, 23. lpp.).

         (2)  Spriedums, 2021. gada 26. janvāris (C-16/19, EU:C:2021:64).

         (3)  Padomes [Direktīva 2000/78/EK] (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV 2000, L 303, 16. lpp.).

         (4)  Padomes [Direktīva 97/81/EK] (1997. gada 15. decembris) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (OV 1998, L 14, 9. lpp.).


title: Lieta C-185/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. martā iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – CM/KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/33

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. martā iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – CM/KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

      (Lieta C-185/22)
      (2022/C 237/42)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesarbeitsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: CM

         Atbildētāja: KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LESD 157. pants, kā arī Direktīvas 2006/54/EK (1) 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. panta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka koplīguma valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru piemaksu par virsstundu darbu izmaksa ir paredzēta tikai par darba stundām, kas ir nostrādātas virs pilna darba laika darba ņēmēja normālā darba laika, ietver atšķirīgu attieksmi pret pilna un nepilna darba laika darba ņēmējiem?

                  2)

                  Gadījumā, ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbildētu apstiprinoši:

                              a)

                              Vai LESD 157. pants, kā arī Direktīvas 2006/54/EK 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. panta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai konstatētu, ka nevienlīdzīga attieksme skar daudz lielāku skaitu sieviešu nekā vīriešu, nepietiek ar to, ka starp nepilna darba laika darba ņēmējiem ir daudz vairāk sieviešu nekā vīriešu, bet gan ir arī jākonstatē, ka starp pilna darba laika darba ņēmējiem ir daudz vairāk vīriešu vai attiecīgi vīrieši veido būtiski lielāko daļu no tiem?

                              b)

                              Vai arī tāpat saistībā ar LESD 157. pantu un Direktīvu 2006/54/EK ir jāizdara atšķirīgs secinājums, ņemot vērā Tiesas izklāstītos argumentus 2021. gada 26. janvāra sprieduma C-16/19, EU:C:2021:64 (Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zaktad Opieki Zdrowotnej w Krakowie) (2), 25.–36. punktā, atbilstoši kuriem uz nevienlīdzīgu attieksmi personu ar invaliditāti grupā var attiekties Direktīvas 2000/78 (3) 2. pantā minētais ““diskriminācijas” jēdziens”?

                  3)

                  Gadījumā, ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbildētu apstiprinoši, kā arī uz 2.a) un 2.b) jautājumu atbildētu tādējādi, ka tādā lietā kā pamatlieta varētu konstatēt, ka nevienlīdzīga attieksme darba samaksas ziņā skar ievērojami vairāk sieviešu nekā vīriešu: vai LESD 157. pants, kā arī Direktīvas 2006/54/EK 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. panta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka var tikt konstatēts leģitīms mērķis, ja koplīguma puses ar tiesisko regulējumu – kāds tas ir izklāstīts pirmajā jautājumā –, no vienas puses, gan cenšas nepieļaut, ka darba devējs norīko strādāt virsstundas, un panākt, ka darba ņēmējiem, kas strādā vairāk par nolīgto apjomu, tiek piešķirtas piemaksas par virsstundu darbu, bet, no otras puses, cenšas arī nepieļaut, ka pilna darba laika darba ņēmējiem tiek radīta nelabvēlīgāka situācija nekā nepilna darba laika darba ņēmējiem, un tādēļ paredz, ka piemaksa pienākas tikai par virsstundām, kas pārsniedz pilna darba laika darba ņēmēja kalendārā mēneša darba laiku?

                  4)

                  Vai Direktīvai 97/81/EK (4) pievienotā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka koplīguma valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru piemaksu par virsstundu darbu izmaksa ir paredzēta tikai par darba stundām, kas ir nostrādātas virs pilna darba laika darba ņēmēja normālā darba laika, ietver nevienlīdzīgu attieksmi pret pilna un nepilna darba laika darba ņēmējiem?

                  5)

                  Gadījumā, ja Tiesa uz ceturto jautājumu atbildētu apstiprinoši: Vai Direktīvai 97/81/EK pievienotā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas var būt objektīvs iemesls, ja koplīguma puses ar tiesisko regulējumu – kāds tas ir izklāstīts ceturtajā jautājumā –, no vienas puses, gan cenšas nepieļaut, ka darba devējs norīko strādāt virsstundas, un panākt, ka darba ņēmējiem, kas strādā vairāk par nolīgto apjomu, tiek piešķirtas piemaksas par virsstundu darbu, bet, no otras puses, cenšas arī nepieļaut, ka pilna darba laika darba ņēmējiem tiek radīta nelabvēlīgāka situācija nekā nepilna darba laika darba ņēmējiem, un tādēļ paredz, ka piemaksa pienākas tikai par virsstundām, kas pārsniedz pilna darba laika darba ņēmēja kalendārā mēneša darba laiku?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes [Direktīva 2006/54/EK] (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV 2006, L 204, 23. lpp.).

         (2)  Spriedums, 2021. gada 26. janvāris (C-16/19, EU:C:2021:64).

         (3)  Padomes [Direktīva 2000/78/EK] (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV 2000, L 303, 16. lpp.).

         (4)  Padomes [Direktīva 97/81/EK] (1997. gada 15. decembris) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (OV 1998, L 14, 9. lpp.).


title: Lieta C-189/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 11. martā iesniedza Amtsgericht München (Vācija) – SO/Scalable Capital GmbH

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/34

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 11. martā iesniedza Amtsgericht München (Vācija) – SO/Scalable Capital GmbH

      (Lieta C-189/22)
      (2022/C 237/43)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht München

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: SO

         Atbildētāja: Scalable Capital GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Vispārīgās datu aizsardzības regulas (1) 82. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības uz kaitējuma kompensāciju pat tās apmēra noteikšanas ietvaros nav uzskatāmas par sankcionējošām, it īpaši ar vispārēju vai konkrēti atturošu funkciju, bet šīm tiesībām uz kaitējuma kompensāciju ir tikai atlīdzinājuma un, iespējams, gandarījuma funkcija?

                  2.a

                  Vai, nosakot nemateriālā kaitējuma apmēru, ir jāpieņem, ka tiesībām uz kaitējuma kompensāciju ir arī individuāla gandarījuma funkcija, kas šeit jāsaprot kā cietušās personas privātajā sfērā saglabājušos interesi, lai kaitējumu radījusī rīcība tiktu sodīta, vai arī tiesībām uz kaitējuma kompensāciju piemīt tikai atlīdzinājuma funkcija, kas šeit jāsaprot kā kompensēšanas funkcija par ciesto skārumu?

                  2.b.1.

                  Ja ir jāpieņem, ka tiesībām uz kompensāciju par nemateriālu kaitējumu piemīt gan atlīdzinājuma, gan gandarījuma funkcija: vai, nosakot kompensācijas apmēru, ir jāpieņem, ka atlīdzinājuma funkcijai ir vismaz strukturāla vai no noteikumu izņēmuma izrietoša prioritāte pār gandarījuma funkciju? Vai tas nozīmē, ka gandarījuma funkcijai ir nozīme tikai tad, ja pārkāpums ir izdarīts tīši vai rupjas nolaidības dēļ?

                  2.b.2.

                  Ja tiesībām uz kompensāciju par nemateriālu kaitējumu nav gandarījuma funkcijas: vai, nosakot kompensācijas apmēru, papildu nozīme cēloņsakarības vērtējumā ir tikai tīšiem vai rupjas nolaidības izraisītiem datu aizsardzības pārkāpumiem?

                  3.

                  Vai izpratnei par nemateriāla kaitējuma kompensāciju tās apmēra noteikšanā ir jāpieņem, ka pastāv strukturāla hierarhiskā attiecība vai vismaz noteikumu izņēmuma attiecība, kurā no datu aizsardzības pārkāpuma izrietošajam skārumam ir mazāka nozīme, nekā ar miesas bojājumiem saistītām ciešanām un sāpēm?

                  4.

                  Ja jāpieņem, ka ir nodarīts kaitējums – vai valsts tiesai, ņemot vērā, ka tas nav smags, ir tiesības piespriest tikai materiālā ziņā niecīgu kaitējuma kompensāciju, kuras apmērs, iespējams, cietušās puses skatījumā vai vispārīgi ir tikai simbolisks?

                  5.

                  Vai izpratnei par nemateriāla kaitējuma kompensāciju tās seku novērtējumā ir jāpieņem, ka Vispārīgās datu aizsardzības regulas 75. apsvērumā minētā identitātes zādzība ir notikusi tikai tad, ja likumpārkāpējs ir faktiski pieņēmis attiecīgās personas identitāti, proti, jebkādā veidā uzdevies par attiecīgo personu, vai arī identitātes zādzība jau ir tas vien, ka likumpārkāpēju rīcībā ir dati, kas ļauj identificēt attiecīgo personu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-193/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 11. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – TR, UQ/FTI Touristik GmbH

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/35

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 11. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – TR, UQ/FTI Touristik GmbH

      (Lieta C-193/22)
      (2022/C 237/44)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: TR, UQ

         Atbildētāja: FTI Touristik GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/2302 (1) (2015. gada 25. novembris) par kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem 12. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka

                              [a]

                              vērtējot tiesības izbeigt līgumu, izšķiroša nozīme ir tikai nenovēršamiem un ārkārtējiem apstākļiem, kas līguma izbeigšanas brīdī jau ir izveidojušies,

                              [b]

                              vai arī tādējādi, ka ir jāņem vērā arī tādi ārkārtas apstākļi, kas faktiski izveidojas pēc līguma izbeigšanas, taču vēl pirms plānotā brauciena sākuma (= vēlākais iespējamais līguma izbeigšanas brīdis)?

                        Ja atbilde uz [a] ir apstiprinoša:

                              [aa]

                              : Vai Direktīvas 12. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ceļotājs tiesvedībā par viņa tiesībām izbeigt līgumu var atsaukties arī uz tādiem nenovēršamiem un ārkārtējiem apstākļiem, kas līguma izbeigšanas brīdī jau bija izveidojušies, taču viņam kļuvuši zināmi tikai vēlāk?

                  2)

                  Vai Direktīvas 12. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības izbeigt līgumu, nemaksājot nekādu līguma izbeigšanas maksu, nepastāv, ja apstākļi, uz kuriem atsaucas ceļotājs, pastāvēja jau rezervācijas brīdī un ceļotājs par tiem zināja?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/2302 (2015. gada 25. novembris) par kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/83/ES un atceļ Padomes Direktīvu 90/314/EEK (OV 2015, L 326, 1. lpp.).


title: Lieta C-206/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 17. martā iesniedza Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Vācija) – TF/Sparkasse Südpfalz

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 17. martā iesniedza Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Vācija) – TF/Sparkasse Südpfalz

      (Lieta C-206/22)
      (2022/C 237/45)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: TF

         Atbildētājs: Sparkasse Südpfalz

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (1) 7. panta 1. punktā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punktā noteiktās tiesības uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu ir jāinterpretē tādējādi, ka tās ir pretrunā valsts tiesību aktiem vai praksei par ikgadējā atvaļinājuma piešķiršanu darba ņēmējam, saskaņā ar kuriem tiesības uz atvaļinājumu tiek piešķirtas pat tad, ja darba ņēmēju piešķirtā atvaļinājuma laikā ietekmē neparedzams notikums, piemēram, valdības noteikta karantīna, un tādēļ viņa iespējas pilnībā izmantot savas tiesības tiek ierobežotas?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV 2003, L 299, 9. lpp.).


title: Lieta C-218/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 24. martā iesniedza Tribunale di Lecce (Itālija) – BU/Comune di Copertino

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 24. martā iesniedza Tribunale di Lecce (Itālija) – BU/Comune di Copertino

      (Lieta C-218/22)
      (2022/C 237/46)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Lecce

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: BU

         Atbildētāja: Comune di Copertino

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  [Vai] Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (1) 7. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais (proti, decreto-legge 6 luglio 2012, n. 95 – Disposizioni urgenti per la revisione della spesa pubblica con invarianza dei servizi ai cittadini nonché misure di rafforzamento patrimoniale delle imprese del settore bancario [2012. gada 6. jūlija Dekrētlikums Nr. 95 par steidzamiem noteikumiem valsts izdevumu pārskatīšanai, neskarot iedzīvotājiem sniegtos pakalpojumus, kā arī banku sektora uzņēmumu pašu kapitāla nostiprināšanas pasākumiem], kas ar 2012. gada 7. augusta Likuma Nr. 135 1. panta 1. punktu pārveidots likumā] 5. panta 8. punkts), kas valsts sektora izdevumu ierobežošanas, kā arī publiskā sektora kā darba devēja organizatoriskajām vajadzībām paredz aizliegumu atlīdzināt naudā atvaļinājumu gadījumā, ja civildienestā nodarbinātais darba ņēmējs nodarbinātības attiecības izbeidz pēc paša vēlēšanās?
                  un turklāt

                  2)

                  Vai – ja uz iepriekšējo jautājumu ir atbildams apstiprinoši – Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka civildienesta ierēdnim ir jāpierāda, ka nodarbinātības attiecību laikā viņam nebija iespējams izmantot atvaļinājumu?

         (1)  OV 2003, L 299, 9. lpp.


title: Lieta C-223/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 29. martā iesniedza Tribunale di Napoli (Itālija) – kriminālprocess pret ND

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/37

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 29. martā iesniedza Tribunale di Napoli (Itālija) – kriminālprocess pret ND
      (Lieta C-223/22)
      (2022/C 237/47)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Napoli

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      ND

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. pants, Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. pants, Regulas (ES) Nr. 492/11 (1) 7. panta 2. punkts, Direktīvas 2003/109 (2) 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts, Direktīvas 2011/95 (3) 29. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. pants, Eiropas Padomes Sociālās hartas 30. un 31. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir ietverts 2019. gada 28. janvāra Dekrētlikuma Nr. 4, kas ir apstiprināts ar grozījumiem ar 2019. gada 28. marta Likumu Nr. 26, 7. panta 1. punktā, to skatot kopā ar 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu, daļā, kurā piekļuvei pabalstam “pamata ienākumi” ir paredzēts nosacījums par dzīvesvietu Itālijā vismaz 10 gadus (no kuriem pēdējos divus gadus, skaitot no pieteikuma iesniegšanas brīža un uz visu pabalsta izmaksas laiku, dzīvesvietai Itālijā ir jābūt nepārtrauktai), tādējādi paredzot nelabvēlīgāku attieksmi pret tādiem Itālijas valstspiederīgajiem, Eiropas Savienības valstu valstspiederīgajiem ar uzturēšanās tiesībām vai pastāvīgās uzturēšanās tiesībām vai Itālijā pastāvīgi dzīvojošiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuru dzīvesvieta Itālijā ir mazāk nekā desmit gadi vai desmit gadi, no kuriem pēdējie divi nav bijuši nepārtraukti, salīdzinot ar tādu pašu personu kategorijām, kuru dzīvesvieta Itālijā ir 10 gadi, no kuriem pēdējos divus gadus dzīvesvieta Itālijā ir bijusi nepārtraukta?
                  Gadījumā, ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša:

                  2)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. pants, Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. pants, Regulas (ES) Nr. 492/11 7. panta 2. punkts, Direktīvas 2003/109 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts, Direktīvas 2011/95 29. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. pants, Eiropas Padomes Sociālās hartas 30. un 31. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir ietverts 2019. gada 28. janvāra Dekrētlikuma Nr. 4, kas ir apstiprināts ar grozījumiem ar 2019. gada 28. marta Likumu Nr. 26, 7. panta 1. punktā, to skatot kopā ar 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu, daļā, kurā ir paredzēta atšķirīga attieksme pret pastāvīgajiem iedzīvotājiem, kuri var iegūt tiesības pastāvīgi uzturēties ES valstī pēc piecu gadu uzturēšanās uzņemošajā dalībvalstī, salīdzinājumā ar pastāvīgajiem iedzīvotājiem, kuru dzīvesvieta Itālijā ir 10 gadi, no kuriem pēdējos divus gadus dzīvesvieta Itālijā ir bijusi nepārtraukta?

                  3)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. pants, Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. pants, Regulas (ES) Nr. 492/11 7. panta 2. punkts, Direktīvas 2003/109 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts, Direktīvas 2011/95 29. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir ietverts 2019. gada 28. janvāra Dekrētlikuma Nr. 4, 7. panta 1. punktā, to skatot kopā ar 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu, un kurā piekļuvei pabalstam “pamata ienākumi” Itālijas, Eiropas Savienības un trešo valstu valstspiederīgajiem ir paredzēts pienākums nodzīvot Itālijā desmit gadus (un pēdējo divu gadu laikā nepārtraukti)?

                  4)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. pants, Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. pants, Regulas (ES) Nr. 492/11 7. panta 2. punkts, Direktīvas 2003/109 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts, Direktīvas 2011/95 29. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. pants, Eiropas Padomes Sociālās hartas 30. un 31. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir ietverts 2019. gada 28. janvāra Dekrētlikuma Nr. 4, 7. panta 1. punktā, to skatot kopā ar 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu, daļā, kurā piekļuvei pabalstam “pamata ienākumi” Itālijas, Eiropas Savienības un trešo valstu valstspiederīgajiem ir paredzēts pienākums deklarēt, ka viņi ir nodzīvojuši Itālijā desmit gadus, no kuriem pēdējos divus gadus dzīvesvieta Itālijā ir bijusi nepārtraukta, par nepatiesu ziņu sniegšanu paredzot būtisku kriminālatbildību?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (OV 2011, L 141, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV 2011, L 337, 9. lpp.).


title: Lieta C-227/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022 gada 31. martā iesniedza Administrativen sad Gabrovo (Bulgārija) – IL/Regionalna direktsia “Avtomobilna administratsia” Pleven

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/38

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022 gada 31. martā iesniedza Administrativen sad Gabrovo (Bulgārija) – IL/Regionalna direktsia “Avtomobilna administratsia” Pleven

      (Lieta C-227/22)
      (2022/C 237/48)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Gabrovo

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IL

         Atbildētāja: Regionalna direktsia “Avtomobilna administratsia” Pleven

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai ar Direktīvas 2006/126 (1) tiesību normām dalībvalstīm ir paredzēta iespēja C, CE, C1, CIE, D, DE, D1, D1E kategoriju transportlīdzekļu vadītājiem pieprasīt, lai medicīnisko pārbaudi fiziskās un garīgās piemērotības noteikšanai viņi veiktu laika intervālos, kas ir īsāki par vadītāja apliecības derīguma termiņu, un šajā sakarā pieprasīt atsevišķu dokumentu (papildus vadītāja apliecībai), ar ko tiek apliecināta viņu piemērotība? Vai arī derīgas iepriekš minēto kategoriju autovadītāja apliecības esamība apliecina arī transportlīdzekļa vadītāja fizisko un garīgo piemērotību, jo šī piemērotība jau tika konstatēta, pirmoreiz izsniedzot vai atjaunojot vadītāja apliecību?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/126/EK (2006. gada 20. decembris) par vadītāju apliecībām (OV 2006, L 403, 18. lpp.).


title: Lieta C-228/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. aprīlī iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) – flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/38

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. aprīlī iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) – flightright GmbH/Eurowings GmbH

      (Lieta C-228/22)
      (2022/C 237/49)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: flightright GmbH

         Atbildētāja: Eurowings GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai joprojām ir konstatējams ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē, ja lidojuma atcelšana vai attiecīgi atcelšanai pielīdzināma kavēšanās balstās uz kompetentā gaisa satiksmes kontroles centra mainītu laika nišu sadalījumu?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši, vai, lai izdarītu pieņēmumu par ārkārtēju apstākli atbilstoši Pasažieru tiesību regulas 5. panta 3. punktam, pietiek ar to, ja mainītais laika nišu sadalījums balstās uz samazinātu lidojumu kapacitāti laikapstākļu dēļ, tomēr šie laikapstākļi nav apstādinājuši pilnībā lidojumu satiksmi?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-234/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 4. aprīlī iesniedza Tallinna Halduskohus (Igaunija) – Roheline Kogukond MTÜ, Eesti Metsa Abiks MTÜ, Päästame Eesti Metsad MTÜ ja Sihtasutuse Keskkonnateabe Ühendu/Keskkonnaagentuur

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/39

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 4. aprīlī iesniedza Tallinna Halduskohus (Igaunija) – Roheline Kogukond MTÜ, Eesti Metsa Abiks MTÜ, Päästame Eesti Metsad MTÜ ja Sihtasutuse Keskkonnateabe Ühendu/Keskkonnaagentuur

      (Lieta C-234/22)
      (2022/C 237/50)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Iesniedzējtiesa

         Tallinna Halduskohus

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Roheline Kogukond MTÜ, Eesti Metsa Abiks MTÜ, Päästame Eesti Metsad MTÜ ja Sihtasutuse Keskkonnateabe Ühendu

         Atbildētāja: Keskkonnaagentuur

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tādi dati kā dati par statistiskās meža inventarizācijas pastāvīgo parauglaukumu atrašanās vietu pamatlietā ir uzskatāmi par vides informāciju Vides informācijas direktīvas (1) 2. panta 1. punkta a) vai b) apakšpunkta izpratnē?

                  2)

                  Ja saskaņā ar atbildi uz pirmo jautājumu tā ir vides informācija: Vai Vides informācijas direktīvas 4. panta 1. punkta d) apakšpunkts tad ir jāinterpretē tādējādi, ka materiāli, kas ir sagatavošanas procesā, vai vēl nepabeigti dokumenti vai dati ietver arī datus par statistiskās meža inventarizācijas pastāvīgo parauglaukumu atrašanās vietu?
                  Vai Vides informācijas direktīvas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais nosacījums – ka attiecīgā konfidencialitāte ir paredzēta tiesību aktā – ir izpildīts, ja konfidencialitātes prasība tiesību aktā nav paredzēta attiecībā uz konkrētu informācijas veidu, bet ar interpretācijas palīdzību izriet no tādas vispārīga tiesību akta normas kā Publiskās informācijas likums vai Valsts statistikas likums?
                  Vai, lai piemērotu Vides informācijas direktīvas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu, ir jākonstatē, ka pieprasītās informācijas izpaušana faktiski ir kaitējusi valsts starptautiskajām attiecībām, vai arī pietiek ar konstatējumu, ka pastāv attiecīgs risks?
                  Vai Vides informācijas direktīvas 4. panta 2. punkta h) apakšpunktā minētais iemesls “konkrēta vides aizsardzības joma” attaisno piekļuves vides informācijai ierobežojumu, lai nodrošinātu valsts statistikas ticamību?

                  3)

                  Ja saskaņā ar atbildi uz pirmo jautājumu tādi dati kā dati par statistiskās meža inventarizācijas pastāvīgo parauglaukumu atrašanās vietu pamatlietā nav vides informācija, vai lūgums sniegt informāciju par šādiem datiem ir uzskatāms par Vides informācijas direktīvas 2. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētās informācijas pieprasījumu, kas ir izskatāms saskaņā ar 8. panta 2. punktu?

                  4)

                  Ja uz trešo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai tādi dati kā dati par statistiskās meža inventarizācijas pastāvīgo parauglaukumu atrašanās vietu pamatlietā ir uzskatāmi par informāciju par analīzes, paraugu ņemšanas un iepriekšējas apstrādes metodēm, ko izmanto, apkopojot informāciju, Vides informācijas direktīvas 8. panta 2. punkta izpratnē?

                  5)

                  Ja uz ceturto jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai piekļuve šādai informācijai, kas izriet no Vides informācijas direktīvas 8. panta 2. punkta, var tikt ierobežota kāda svarīga iemesla dēļ, kas izriet no valsts tiesību aktiem?
                  Vai atteikumu izpaust informāciju, pamatojoties uz Vides informācijas direktīvas 8. panta 2. punktu, var mazināt ar citiem pasākumiem, piemēram, pasākumiem, kas pētniecības un attīstības iestādēm vai Valsts kontrolei piešķir piekļuvi pieprasītajai informācijai revīzijas nolūkā?

                  6)

                  Vai atteikumu publiskot tādus datus kā dati par statistiskās meža inventarizācijas pastāvīgo parauglaukumu atrašanās vietu pamatlietā var pamatot ar mērķi nodrošināt vides informācijas kvalitāti Vides informācijas direktīvas 8. panta 1. punkta izpratnē?

                  7)

                  Vai no Vides informācijas direktīvas 21. apsvēruma izriet juridiskais pamats, lai izpaustu datus par statistiskās meža inventarizācijas pastāvīgo parauglaukumu atrašanās vietu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/4/EK (2003. gada 28. janvāris) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV 2003, L 41, 26. lpp.).


title: Lieta C-248/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 8. aprīlī iesniedza High Court (Īrija) – Z.K. un M.S./The Minister for Justice and Equality

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/40

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 8. aprīlī iesniedza High Court (Īrija) – Z.K. un M.S./The Minister for Justice and Equality

      (Lieta C-248/22)
      (2022/C 237/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court (Īrija)

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Z.K. un M.S.

         Atbildētājs: The Minister for Justice and Equality

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes Direktīva 2004/38/EK (1) aizliedz vienlaicīgi piešķirt atvasinātas uzturēšanās tiesības Eiropas Savienības pilsoņa, kurš likumīgi izmanto savas tiesības brīvi pārvietoties kā darba ņēmējs saskaņā ar šo direktīvu, laulātajam, kurš dzīvo šķirti, un tā faktiskajam pastāvīgajam partnerim?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).


title: Lieta C-249/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 11. aprīlī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – BM/Gebühren Info Service GmbH (GIS)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/41

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 11. aprīlī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – BM/Gebühren Info Service GmbH (GIS)

      (Lieta C-249/22)
      (2022/C 237/52)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Revīzijas sūdzības iesniedzēja: BM

         Atbildētāja iestāde: Gebühren Info Service GmbH (GIS)

         Otrs lietas dalībnieks: Bundesminister für Finanzen, Österreichischer Rundfunk (ORF)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tāda maksa kā Austrijas ORF audiovizuālo programmu abonentmaksa, ko nosaka pati sabiedriskā raidorganizācija, lai finansētu savu darbību, ņemot vērā primāro tiesību normu Akta par pievienošanās nosacījumiem un Līgumu pielāgojumiem (1) 151. panta 1. punktā, skatot to kopsakarā ar XV pielikuma IX daļas 2. punkta h) apakšpunkta pirmās daļas otro ievilkumu ir uzskatāma par atlīdzību Direktīvas 2006/112/EK (2) 2. panta, skatot to kopsakarā ar 378. panta 1. punktu, izpratnē?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai tajā minētā ORF audiovizuālo programmu abonentmaksa arī tiktāl ir uzskatāma par atlīdzību Direktīvas 2006/112/EK izpratnē, ciktāl tā ir jāmaksā personām, kuras, lai gan ēkā izmanto uztvērējiekārtu, kuru ORF nodrošina ar savām programmām virszemes apraidē, tomēr šīs ORF programmas nevar uztvert, jo nav vajadzīgā uztveršanas moduļa?

         (1)  Noslēgts ar Līgumu starp Beļģijas Karalisti, Dānijas Karalisti, Francijas Republiku, Grieķijas Republiku, Itālijas Republiku, Īriju, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, Luksemburgas Lielhercogisti, Nīderlandes Karalisti, Portugāles Republiku, Spānijas Karalisti, Vācijas Federatīvo Republiku, (Eiropas Savienības dalībvalstis) un Austrijas Republiku, Norvēģijas Karalisti, Somijas Republiku, Zviedrijas Karalisti par Austrijas Republikas, Norvēģijas Karalistes, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanos Eiropas Savienībai (OV 1994, C 241, 336. lpp.),

         (2)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-256/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 12. aprīlī Pilatus Bank plc. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2022. gada 2. februāra spriedumu lietā T-27/19 Pilatus Bank un Pilatus Holding/ECB

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/41

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 12. aprīlīPilatus Bank plc. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2022. gada 2. februāra spriedumu lietā T-27/19 Pilatus Bank un Pilatus Holding/ECB
      (Lieta C-256/22 P)
      (2022/C 237/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Pilatus Bank plc (pārstāvji: O. Behrends, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Centrālā banka (ECB), Eiropas Komisija, Pilatus Holding ltd.

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  atzīt par spēkā neesošu, pamatojoties uz LESD 264. pantu, ECB 2018. gada 2. novembra lēmumu attiecībā uz Pilatus Bank izsniegtās licences atsaukšanu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par atcelšanas prasību, ciktāl Tiesa nevar pieņemt lēmumu pēc būtības;

                  —

                  piespriest ECB atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus un tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja ir izvirzījusi četrus pamatus.
      Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini pieņēmusi, ka ir juridiski svarīgi tas, vai ECB ir atbildīga par licences anulēšanas de facto procesu un, it īpaši, vai ECB bija pienākums novērst licences anulēšanu de facto ar intervences līdzekļiem saskaņā ar Vienotā uzraudzības mehānisma regulu (VUM) (1) 6. panta 5. punkta c) apakšpunktu;
      Ar otro apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējās tiesas veiktā apelācijas sūdzības iesniedzējas otrā pamata noraidīšana esot balstīta uz Vispārējās tiesas kļūdaino nostāju, ka Kapitāla prasību direktīvas (CRD) (2) 23. pantā minētais reputācijas jēdziens nav obligāti jāinterpretē atbilstoši Eiropas Savienības tiesību sistēmai, tā ka trešajā valstī celtā apsūdzība var kaitēt akcionāra reputācijai pat tad, ja attiecīgā uzvedība nav atzīta par prettiesisku Eiropas Savienības tiesību sistēmā, un pat tad, ja uz uzvedību attiecas Bloķēšanas statūti;
      Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētais spriedums esot balstīts uz virkni citu kļūdu, tostarp, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi samērīguma jēdzienu, nekonstatējot, ka samērīguma analīzei ir jābūt balstītai uz pamatiem, uz kuriem balstīts attiecīgais lēmums;
      Ar ceturto apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzēja procesuālās tiesības.

         (1)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/36/ES (2013. gada 26. jūnijs) par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (OV 2012, L 176, 338. lpp.).


title: Lieta C-291/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 2. maijā Debregeas et associés Pharma (D & A Pharma) iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2022. gada 2. marta spriedumu lietā T-556/20, D & A Pharma/Komisija un EMA

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/42

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 2. maijāDebregeas et associés Pharma (D & A Pharma) iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2022. gada 2. marta spriedumu lietā T-556/20, D & A Pharma/Komisija un EMA
      (Lieta C-291/22 P)
      (2022/C 237/54)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Debregeas et associés Pharma (D & A Pharma) (pārstāvji: N. Viguié un E. Gouesse, advokāti)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)

         Prasījumi

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2022. gada 2. marta spriedumu lietā T-556/20, D&A Pharma/Komisija un EMA;

                  —

                  apmierināt prasību un atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (2020. gada 6. jūlijs) C(2020) 4694 final, ar kuru ir atteikts piešķirt tirdzniecības atļauju cilvēkiem paredzētām zālēm “Hopveus – nātrija oksibāts” atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts);

                  —

                  piespriest Komisijai un EMA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.
      Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja, pirmkārt, pārmet, ka pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda, nospriežot, ka Cilvēkiem paredzēto zāļu komitejai (CHMP) bija plaša novērtējuma brīvība, lai nolemtu izmantot pastāvīgu vai ad hoc specifisku zinātnisko padomdevēju grupu (GSC), kas ir pretēji Regulas (EK) Nr. 726/2004 (1) 62. panta 1. punkta piektās daļas pēdējam teikumam, CHMP reglamenta (2) 11. pantam un Pārskatīšanas procedūras pamatnostādņu (3) 6.1. pantam, jo šī tiesību kļūda esot pieļauta vēlreiz, nepareizi juridiski kvalificējot faktus, tā kā šajā lietā jebkurā ziņā leģitīmi varēja konsultēties tikai ar pastāvīgu GSC psihiatrijas jomā.
      Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tās spriedumā esot pieļauta kļūda faktu juridiskajā kvalifikācijā, nospriežot, ka tā nav pierādījusi to, kā apspriede ar pastāvīgu GSC psihiatrijas jomā varēja ietekmēt lēmuma saturu, lai gan, pirmkārt, Hopveus atradās salīdzināmā situācijā ar Selincro (par šīm zālēm jau notika apspriede ar pastāvīgu GSC psihiatrijas jomā un tās jau ir saņēmušas tirdzniecības atļauju), un ka, otrkārt, pastāvīgas GSC psihiatrijas jomā ekspertīze un funkcionēšana nozīmēja, ka apspriedei ar to var būt ietekme uz pieņemtā lēmuma saturu.
      Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst par to, ka pārsūdzētajā spriedumā esot, pirmkārt, pieļauta tiesību kļūda saistībā ar labu pārvaldību, kas ir regulēta Pamattiesību hartas 41. pantā, nospriežot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav pierādījusi CHMP sasauktās ad hoc komitejas objektivitāti, jo tā neesot iesniegusi pierādījumu par tās locekļu ieņemto nostāju vai personīgiem aizspriedumiem, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja balstījās uz objektīvo objektivitāti, kas neprasa pierādīt paziņojumus vai ieņemtās nostājas, kas būtu jādara atbilstoši subjektīvai objektivitātei.
      Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai neprecīzu faktu kvalifikāciju, nospriežot, ka divi konkrētās ad hoc komitejas locekļi nebija interešu konflikta situācijā, lai gan to attiecīgās situācijas raksturoja objektīvi pamatotas šaubas un līdz ar to – šīs ad hoc komitejas objektīvās objektivitātes trūkums.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV 2004, L 136, 1. lpp.).

         (2)  Committee for Medicinal Products for Human Use – Rules of Procedure, EMEA/45110/2007.

         (3)  Committee for Medicinal Products for Human Use, Procedural Advice on the Re-examination of CHMP Opinions, EMEA/CHMP/50745/2005 Rev. 1.


title: Lietas T-335/18, T-338/18 un T-327/19: Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Mubarak u.c./Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ēģiptē – Pasākumi, kas vērsti pret personām, kuras ir atbildīgas par valsts līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos, un pret saistītajām personām un vienībām – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu iesaldēšanu – Prasītāju vārdu atstāšana sarakstā – Tiesības uz aizstāvību – Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestāde, pieņemot lēmumu, ir ievērojusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/44

      Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Mubarak u.c./Padome
      (Lietas T-335/18, T-338/18 un T-327/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ēģiptē - Pasākumi, kas vērsti pret personām, kuras ir atbildīgas par valsts līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos, un pret saistītajām personām un vienībām - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu iesaldēšanu - Prasītāju vārdu atstāšana sarakstā - Tiesības uz aizstāvību - Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestāde, pieņemot lēmumu, ir ievērojusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2022/C 237/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji lietā T-335/18: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kaira, Ēģipte), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kaira), Heidy Mohamed Magdy Hussein Rasekh (Kaira), Khadiga Mahmoud El Gammal (Kaira), (pārstāvji: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, C. Enderby Smith un F. Holmey, solicitors)

         Prasītāja lietā T-338/18: Suzanne Saleh Thabet (Kaira) (pārstāvji: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, C. Enderby Smith un F. Holmey, solicitors)

         Prasītājs lietā T-327/19: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak kā Mohamed Hosni Elsayed Mubarak mantinieks (Kaira) (pārstāvji: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, C. Enderby Smith un F. Holmey, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: V. Piessevaux un A. Antoniadis)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/466 (2018. gada 21. marts), ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2018, L 78I, 3. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/468 (2019. gada 21. marts), ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2019, L 80, 40. lpp.), un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/418 (2020. gada 19. marts), ar kuru groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2020, L 86, 11. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/465 (2018. gada 21. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2018, L 78I, 1. lpp.), Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/459 (2019. gada 21. marts), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2019, L 80, 1. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/416 (2020. gada 19. marts), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2020, L 86, 3. lpp.), ciktāl šie akti ir piemērojami prasītājiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Lietas T-335/18, T-338/18 un T-327/19 apvienot sprieduma taisīšanas vajadzībām.

                  2)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/466 (2018. gada 21. marts), ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/468 (2019. gada 21. marts), ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/418 (2020. gada 19. marts), ar kuru groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, ciktāl tie attiecas uz Gamal Mohamed Hosni Elsayed Moubarak un Alaa Mohamed Hosni Elsayed Moubarak, kā arī Heidy Mohamed Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal un Suzanne Saleh Thabet.

                  3)

                  Atcelt Lēmumu 2019/468 un Lēmumu 2020/418, ciktāl tie attiecas uz Mohamed Hosni Elsayed Moubarak.

                  4)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/465 (2018. gada 21. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/459 (2019. gada 21. marts), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/416 (2020. gada 19. marts), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, ciktāl tās attiecas uz Gamal Mohamed Hosni Elsayed Moubarak un Alaa Mohamed Hosni Elsayed Moubarak, kā arī Heidy Mohamed Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal un Suzanne Saleh Thabet.

                  5)

                  Atcelt Īstenošanas regulu 2019/459 un Īstenošanas regulu 2020/416, ciktāl tās attiecas uz Mohamed Hosni Elsayed Moubarak.

                  6)

                  Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Gamal Mohamed Hosni Elsayed Moubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Moubarak un Mohamed Hosni Elsayed Moubarak, kā arī Heidy Mohamed Magdy Hussein Rasekh, Khadiga Mahmoud El Gammal un Suzanne Saleh Thabet tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-508/19: Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) u.c./Komisija (Valsts atbalsts – Gibraltāra valdības īstenota atbalsta shēma saistībā ar uzņēmumu ienākuma nodokli – Procentu un autoratlīdzības par intelektuālo īpašuma veidā gūto ieņēmumu atbrīvošana no nodokļa – Pārrobežu koncernam labvēlīgi iepriekšēji nodokļu nolēmumi – Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Selektīva priekšrocība – Tiesības iesniegt apsvērumus)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/45

      Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) u.c./Komisija
      (Lieta T-508/19) (1)

      (Valsts atbalsts - Gibraltāra valdības īstenota atbalsta shēma saistībā ar uzņēmumu ienākuma nodokli - Procentu un autoratlīdzības par intelektuālo īpašuma veidā gūto ieņēmumu atbrīvošana no nodokļa - Pārrobežu koncernam labvēlīgi iepriekšēji nodokļu nolēmumi - Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Selektīva priekšrocība - Tiesības iesniegt apsvērumus)
      (2022/C 237/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) Pte Ltd (Singapūra, Singapūra), MJN Global Holdings BV (Amsterdama, Nīderlande), Mead Johnson BV (Neimegena, Nīderlande), Mead Johnson Nutrition Co. (Čikāga, Ilinoisa, ASV) (pārstāvji: C. Quigley, barrister, M. Whitehouse un P. Halford, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, B. Stromsky un P. Němečková)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/700 (2018. gada 19. decembris) par valsts atbalstu SA.34914 (2013/C), ko īstenojusi Apvienotā Karaliste saistībā ar Gibraltāra uzņēmumu ienākuma nodokļa režīmu (OV 2019, L 119, 151. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/700 (2018. gada 19. decembris) par valsts atbalstu SA.34914 (2013/C), ko īstenojusi Apvienotā Karaliste saistībā ar Gibraltāra uzņēmumu ienākuma nodokļa režīmu, ciktāl tā 2. pantā ir konstatēts, ka individuālais atbalsts, ko Gibraltāra valdība piešķīrusi, pamatojoties uz iepriekšējo nodokļu nolēmumu attiecībā uz MJN Holdings (Gibraltar) Ltd, kurš atstāts spēkā arī pēc 2013. gada 31. decembra, ir nelikumīgs un nesaderīgs ar iekšējo tirgu, un ciktāl tā 5. panta 1. un 2. punktā ir uzdots atgūt šo atbalstu.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) Pte Ltd, MJN Global Holdings BV, Mead Johnson BV, Mead Johnson Nutrition Co. un Komisija katra pati sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 295, 2.9.2019.


title: Lieta T-634/19: Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – FC/EUAA (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Disciplinārlieta – Atstādināšana no amata uz laiku, ieturējums no algas un aizliegums piekļūt EUAA telpām un aprīkojumam – OLAF ziņojums – Labas pārvaldības princips – Tiesības tikt uzklausītam – Objektivitātes princips – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Atbildība – Cieša saikne ar atcelšanas prasījumiem)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/46

      Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – FC/EUAA

      (Lieta T-634/19) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Disciplinārlieta - Atstādināšana no amata uz laiku, ieturējums no algas un aizliegums piekļūt EUAA telpām un aprīkojumam - OLAF ziņojums - Labas pārvaldības princips - Tiesības tikt uzklausītam - Objektivitātes princips - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Atbildība - Cieša saikne ar atcelšanas prasījumiem)
      (2022/C 237/57)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: FC (pārstāvji: V. Christianos, A. Skoulikis un M.-C. Vlachoy, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Patvēruma aģentūra (pārstāvji: P. Eyckmans un M. Stamatopoulou, kam palīdz A. Guillerme un T. Bontinck, advokāti)

         Priekšmets

      Ar savu prasību, kas pamatota ar LESD 270. pantu, prasītāja lūdz, pirmkārt, atcelt Eiropas Savienības Patvēruma aģentūras (EUAA) [konfidenciāls] lēmumu, ar kuru tā ir piemērojusi atstādināšanu no amata uz laiku, un [konfidenciāls] lēmumu, ar kuru tā noraidīja viņas [konfidenciāls] sūdzību, un, otrkārt, atlīdzināt viņai ar šiem lēmumiem nodarīto kaitējumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  FC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-392/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Flašker/Komisija (Valsts atbalsts – Slovēnijas apstiprināti pasākumi attiecībā uz pašvaldības aptieku tīklu – Sākotnējās izskatīšanas stadija – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība un eventuāla pastāvoša atbalsta esamība – Lēmums, kas pieņemts bez LESD 108. panta 2. punktā paredzētās formālās izmeklēšanas procedūras sākšanas – Nopietnas grūtības)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/47

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Flašker/Komisija
      (Lieta T-392/20) (1)

      (Valsts atbalsts - Slovēnijas apstiprināti pasākumi attiecībā uz pašvaldības aptieku tīklu - Sākotnējās izskatīšanas stadija - Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība un eventuāla pastāvoša atbalsta esamība - Lēmums, kas pieņemts bez LESD 108. panta 2. punktā paredzētās formālās izmeklēšanas procedūras sākšanas - Nopietnas grūtības)
      (2022/C 237/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Petra Flašker (Grosuplje, Slovēnija) (pārstāve: K. Zdolšek, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Arenas un C. Georgieva)

         Lietas dalībniece, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Slovēnijas Republika (pārstāvis: B. Jovin Hrastnik)

         Priekšmets

      Ar prasību, kura celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2020. gada 24. marta lēmumu C(2020) 1724 final, ar ko pabeigta pārbaude par pasākumiem attiecībā uz mazumtirdzniecības aptieku Lekarna Ljubljana saistībā ar LESD 107. un 108. pantā ietvertajiem noteikumiem par valsts atbalstu (lieta SA.43546 (2016/FC) – Slovēnija).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas 2020. gada 24. marta lēmumu C(2020) 1724 final, ar ko pabeigta pārbaude par pasākumiem attiecībā uz mazumtirdzniecības aptieku Lekarna Ljubljana saistībā ar LESD 107. un 108. pantā ietvertajiem noteikumiem par valsts atbalstu (lieta SA.43546 (2016/FC) – Slovēnija), ciktāl tas attiecas uz pārvaldīšanā esošajiem Lekarna Ljubljana aktīviem.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Petra Flašker tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Slovēnijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta T-425/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – KU/EĀDD (Civildienests – Līgumdarbinieki – ĒĀDD personāls – Psiholoģiska vardarbība – Administratīvā izmeklēšana – Civildienesta noteikumu 12.a pants – Lūgums sniegt palīdzību – Lūguma noraidījums – Civildienesta noteikumu 24. pants – Pienākums norādīt pamatojumu – Kļūda vērtējumā – Saprātīgs termiņš – Atbildība)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/47

      Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – KU/EĀDD
      (Lieta T-425/20) (1)

      (Civildienests - Līgumdarbinieki - ĒĀDD personāls - Psiholoģiska vardarbība - Administratīvā izmeklēšana - Civildienesta noteikumu 12.a pants - Lūgums sniegt palīdzību - Lūguma noraidījums - Civildienesta noteikumu 24. pants - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā - Saprātīgs termiņš - Atbildība)
      (2022/C 237/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: KU (pārstāve: A. Tymen, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji: S. Marquardt, R. Spáč, G. Pasqualetti un E. Orgován)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt EĀDD 2019. gada 17. septembra lēmumu noraidīt prasītājas lūgumu sniegt palīdzību, un, otrkārt, atlīdzināt kaitējumu, kas prasītajai esot nodarīts psiholoģiskās vardarbības dēļ.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  KU atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta T-750/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Correia/EESK (Civildienests – EESK personāls – Pagaidu darbinieki – Pieteikums par karjeras atjaunošanu – Pieteikuma noraidīšana – Atcelšanas prasība – Pirmstiesas procedūras likumība – Sūdzības iesniegšanas termiņš – Interese celt prasību – Pieņemamība – Vienlīdzīga attieksme – Tiesiskā drošība – Tiesības veidot karjeru – Tiesību uz karjeras atjaunošanu neesamība – Pienākums veikt salīdzinošu nopelnu izvērtējumu – Atbildība – Morālais kaitējums)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/48

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Correia/EESK
      (Lieta T-750/20) (1)

      (Civildienests - EESK personāls - Pagaidu darbinieki - Pieteikums par karjeras atjaunošanu - Pieteikuma noraidīšana - Atcelšanas prasība - Pirmstiesas procedūras likumība - Sūdzības iesniegšanas termiņš - Interese celt prasību - Pieņemamība - Vienlīdzīga attieksme - Tiesiskā drošība - Tiesības veidot karjeru - Tiesību uz karjeras atjaunošanu neesamība - Pienākums veikt salīdzinošu nopelnu izvērtējumu - Atbildība - Morālais kaitējums)
      (2022/C 237/60)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Paula Correia (Woluwe-Saint-Étienne, Beļģija) (pārstāvis: L. Levi, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal García-Valdecasas un L. Camarena Januzec, kuriem palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Ar prasību, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu, prasītāja lūdz, pirmkārt, atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas (EESK) 2020. gada 8. aprīļa lēmumu, ar kuru tā noraidīja viņas pieteikumu par karjeras atjaunošanu, otrkārt, piespriest EESK samaksāt neizmaksāto atalgojumu un atvasinātos finansiālos ieguvumus, kam pieskaitīti nokavējuma procenti, un, treškārt, atlīdzināt viņai nodarīto morālo kaitējumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas (EESK) 2020. gada 8. aprīļa lēmumu, ar kuru ir noraidīts Paula Correia pieteikums par karjeras atjaunošanu.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  EESK atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 53, 15.2.2021.


title: Lieta T-68/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – QA/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība – Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas noslēgta saistībā ar septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) – Audita ziņojums – Valoda – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums – Samērīgums – Labas pārvaldības princips)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/49

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – QA/Komisija
      (Lieta T-68/21) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas noslēgta saistībā ar septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Audita ziņojums - Valoda - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Samērīgums - Labas pārvaldības princips)
      (2022/C 237/61)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: QA (pārstāvis: C. Roth, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Perrin un E. Stamate)

         Priekšmets

      Ar prasību, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu, prasītāja lūdz atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas tai esot nodarīts atsevišķu izteikumu dēļ, kas ietverti 2014. gada 8. janvāra galīgajā audita ziņojumā, ko Eiropas Komisija pieņēma pēc finanšu audita, kas tika veikts attiecībā uz A dalību B projektā, kurš tika finansēts saistībā ar septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  QA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 138, 19.4.2021.


title: Lieta T-208/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Dorit-DFT/EUIPO – Erwin Suter (“DORIT”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “DORIT” – Valsts agrāki sabiedrību nosaukumi – Relatīvs atteikuma pamats – Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošanas komercdarbībā neesamība – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. punkts un 52. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts un 60. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/49

      Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Dorit-DFT/EUIPO – Erwin Suter (“DORIT”)
      (Lieta T-208/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “DORIT” - Valsts agrāki sabiedrību nosaukumi - Relatīvs atteikuma pamats - Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošanas komercdarbībā neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. punkts un 52. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts un 60. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2022/C 237/62)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dorit-DFT Fleischereimaschinen GmbH (Elvangena, Vācija) (pārstāve: E. Strauß, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Erwin Suter AG Maschinenfabrik Retus (Kölliken, Šveice) (pārstāvis: C. Brecht, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 9. februāra lēmumu lietā R 127/2020-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Dorit-DFT Fleischereimaschinen un Erwin Suter Maschinenfabrik Retus.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Dorit-DFT Fleischereimaschinen GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 228, 14.6.2021.


title: Lieta T-219/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Agora Invest/EUIPO – Transportes Maquinaria y Obras (“TRAMOSA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TRAMOSA” reģistrācijas pieteikums – Eiropas Savienības agrāka grafiska preču zīme “TRAMO, SA TRANSPORTE MAQUINARIA Y OBRAS, S.A” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana – Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) punkts un 42. panta 2. un 3. punkts (tagad Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkta otrās daļas a) punkts un 47. panta 2. un 3. punkts) – Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/50

      Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Agora Invest/EUIPO – Transportes Maquinaria y Obras (“TRAMOSA”)
      (Lieta T-219/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TRAMOSA” reģistrācijas pieteikums - Eiropas Savienības agrāka grafiska preču zīme “TRAMO, SA TRANSPORTE MAQUINARIA Y OBRAS, S.A” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) punkts un 42. panta 2. un 3. punkts (tagad Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkta otrās daļas a) punkts un 47. panta 2. un 3. punkts) - Forma, kas atšķiras elementos, kuri nemaina atšķirtspēju)
      (2022/C 237/63)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Agora Invest, SA (Barselona, Spānija) (pārstāve: A. Alejos Cutuli, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Transportes Maquinaria y Obras, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 16. februāra lēmumu lietā R 566/2020-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Transportes Maquinaria y Obras un Agora Invest.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Agora Invest, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 228, 14.6.2021.


title: Lieta T-276/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Moio/EUIPO – Paul Hartmann (“moio.care”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “moio.care” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Molicare” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/51

      Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Moio/EUIPO – Paul Hartmann (“moio.care”)
      (Lieta T-276/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “moio.care” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Molicare” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2022/C 237/64)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Moio GmbH (Fürth, Vācija) (pārstāve: E. Grande García, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl un D. Hanf)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 24. marta lēmumu lietā R 1034/2020-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Paul Hartmann un Moio.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Moio GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 278, 12.7.2021.


title: Lieta T-6/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 23. marta rīkojums – Advanced Organic Materials/EUIPO – Swiss Pharma International (“ADVASTEROL”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Iebildumu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/51

      Vispārējās tiesas 2022. gada 23. marta rīkojums – Advanced Organic Materials/EUIPO – Swiss Pharma International (“ADVASTEROL”)
      (Lieta T-6/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 237/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Advanced Organic Materials, SA (Buenosairesa, Argentīna) (pārstāvis: J. L. Rivas Zurdo, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: T. Frydendahl un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Swiss Pharma International AG (Cīrihe, Šveice) (pārstāvis: M. Kondrat, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 27. oktobra lēmumu lietā R 781/2020-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Swiss Pharma International un Advanced Organic Materials.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Advanced Organic Materials, SA un Swiss Pharma International AG pašas sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katra atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 62, 22.2.2021.


title: Lieta T-226/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 30. marta rīkojums – Retail Royalty/EUIPO – Fashion Energy (Ērgļa attēlojums) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības pasludināšanas process – Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/52

      Vispārējās tiesas 2022. gada 30. marta rīkojums – Retail Royalty/EUIPO – Fashion Energy (Ērgļa attēlojums)
      (Lieta T-226/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 237/66)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Retail Royalty Co. (Lasvegasa, Nevada, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāves: J. Bogatz un Y. Stone, advokātes)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Fashion Energy Srl (Milāna, Itālija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 10. februāra lēmumu lietā R 2813/2019-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Fashion Energy un Retail Royalty.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Retail Royalty Co. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 228, 14.6.2021.


title: Lieta T-265/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 30. marta rīkojums – Sunshine Smile/EUIPO (“PlusDental+”) (Eiropas Savienības preču zīme – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/52

      Vispārējās tiesas 2022. gada 30. marta rīkojums – Sunshine Smile/EUIPO (“PlusDental+”)
      (Lieta T-265/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 237/67)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sunshine Smile GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: D. Weller un V. Wolf, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl un D. Hanf)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 18. marta lēmumu lietā R 1834/2020-2 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “PlusDental+” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 263, 5.7.2021.


title: Lieta T-343/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 18. marta rīkojums – Hewlett Packard Enterprise Development/EUIPO – Aruba (“ARUBA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/53

      Vispārējās tiesas 2022. gada 18. marta rīkojums – Hewlett Packard Enterprise Development/EUIPO – Aruba (“ARUBA”)
      (Lieta T-343/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 237/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hewlett Packard Enterprise Development LP (Hjūstona, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: P. Roncaglia un N. Parrotta, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: T. Frydendahl un J. F. Crespo Carrillo)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Aruba SpA (Ponte Sanpjetro, Itālija) (pārstāvis: N. Scardaccione, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 25. marta lēmumu lietā R 259/2020-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Aruba un Hewlett Packard Enterprise Development.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Hewlett Packard Enterprise Development LP un Aruba SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katra atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 329, 16.8.2021.


title: Lieta T-345/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 18. marta rīkojums – Hewlett Packard Enterprise Development/EUIPO – Aruba (“ARUBA NETWORKS”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/54

      Vispārējās tiesas 2022. gada 18. marta rīkojums – Hewlett Packard Enterprise Development/EUIPO – Aruba (“ARUBA NETWORKS”)
      (Lieta T-345/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 237/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hewlett Packard Enterprise Development LP (Hjūstona, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: P. Roncaglia un N. Parrotta, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: T. Frydendahl un J. F. Crespo Carrillo)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Aruba SpA (Ponte Sanpjetro, Itālija) (pārstāvis: N. Scardaccione, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 29. marta lēmumu lietā R 1473/2020-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Aruba un Hewlett Packard Enterprise Development.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Hewlett Packard Enterprise Development LP un Aruba SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katra atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 329, 16.8.2021.


title: Lieta T-797/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 29. marta rīkojums – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (“HELIXORIGINAL”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Iebildumu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/54

      Vispārējās tiesas 2022. gada 29. marta rīkojums – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (“HELIXORIGINAL”)
      (Lieta T-797/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 237/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gustopharma Consumer Health, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji: J. Wachinger un R. Drozdz, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Helixor Heilmittel GmbH (Rozenfelde, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 18. oktobra lēmumu lietā R 1644/2019-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Helixor Heilmittel un Gustopharma Consumer Health.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Gustopharma Consumer Health, SL sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 73, 14.2.2022.


title: Lieta T-798/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 29. marta rīkojums – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (“HELIXFORTE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Iebildumu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/55

      Vispārējās tiesas 2022. gada 29. marta rīkojums – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (“HELIXFORTE”)
      (Lieta T-798/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2022/C 237/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gustopharma Consumer Health, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji: J. Wachinger un R. Drozdz, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Helixor Heilmittel GmbH (Rozenfelde, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 19. oktobra lēmumu lietā R 1645/2019-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Helixor Heilmittel un Gustopharma Consumer Health.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Gustopharma Consumer Health, SL sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 73, 14.2.2022.


title: Lieta T-522/21: Prasība, kas celta 2022. gada 18. janvārī – XH/Komisija

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/55

      Prasība, kas celta 2022. gada 18. janvārī – XH/Komisija
      (Lieta T-522/21)
      (2022/C 237/72)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: XH (pārstāve: K. Górny-Salwarowska, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 24. novembra lēmumu D/386/20 par atteikumu veikt izmaiņas prasītāja Sysper2 vietnē, kas ir apstiprināts ar iecēlējinstitūcijas 2021. gada 16. jūnija lēmumu Nr. R/125/21, atbildot uz prasītāja 2021. gada 22. februārī iesniegto sūdzību;

                  —

                  atcelt 2020. gada 12. novembra lēmumu (IS Nr. 32-2020) par atteikumu iekļaut prasītāju 2020. gadā amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā, kas ir apstiprināts ar iecēlējinstitūcijas 2021. gada 8. jūnija lēmumu Nr. R/80/21, atbildot uz prasītāja 2021. gada 5. februārī iesniegto sūdzību;

                  —

                  kompensēt prasītāja zaudējumus; (1)

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmajā pamatā tiek apgalvots, ka esot pieļauta tiesību kļūda un pārkāpumi apstrīdētajā amatā paaugstināšanas procedūrā: GIP 45 Lēmuma C(2013) 8968 par Civildienesta noteikumu 45. panta vispārīgajiem īstenošanas noteikumiem pārkāpums; Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkta pārkāpums, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantu, un faktiskas nopelnu salīdzināšanas neesamība.

                  2.

                  Otrajā pamatā tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, piemērojot Civildienesta noteikumu 45. pantā paredzēto paaugstināšanas amatā kritēriju, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantu.

         (1)  Pieteikumā tiek prasītas divas konkrētas summas par zaudējumiem, proti, EUR 25 000 par nemantisko kaitējumu un EUR 50 000 par prasītājai apgalvoti nodarītiem materiāliem zaudējumiem.


title: Lieta T-173/22: Prasība, kas celta 2022. gada 30. martā – T-Systems International/Komisija

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/56

      Prasība, kas celta 2022. gada 30. martā – T-Systems International/Komisija
      (Lieta T-173/22)
      (2022/C 237/73)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: T-Systems International GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, D. Bogaert un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu par īguma slēgšanas tiesību piešķiršanu publiska iepirkuma konkursa procedūrā DIGIT/A3/PR/2019/010 tādu pakalpojumu sniegšanai, kas saistīti ar Tīklu Eiropas pakalpojumiem telemātikai starp iestādēm (TESTA), kuras rezultāti tika paziņoti 2022. gada 21. janvārī;

                  —

                  Eiropas Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Finanšu regulas (1) 168. panta 6. punkts un visi piedāvājumi, kas iesniegti procedūrā, esot prettiesiski, jo iepirkuma procedūras dokumentos noteiktās prasības pakalpojuma sniegšanas īstenošanu padarot pārmērīgi sarežģītu vai neiespējamu un tādēļ neesot iespējams iesniegt parastu piedāvājumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja esot grozījusi obligātās prasības, kas ir noteiktas iepirkuma procedūras dokumentos, tādējādi pārkāpjot būtiskos procedūras noteikumus citu pretendentu piedāvājumu izvērtēšanas laikā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pastāvējis būtisks risks, ka tiks būtiski grozīts līgums, jo Komisija piešķīrusi līguma parakstīšanas tiesības, balstoties uz tādiem tehniskiem parametriem, par kuriem tā nevarēja nezināt, ka tie ļoti ātri novecos, vai kas jau ir novecojuši iepirkuma konkursa procedūras laikā, pārkāpjot Finanšu regulas 170. pantu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1. lpp.).