title: Lieta C-285/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. jūnijā iesniedza Cour de cassation (Francija) – Directeur général des douanes et droits indirects , Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne / Brasserie Bouquet SA

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. jūnijā iesniedza Cour de cassation (Francija) – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne/Brasserie Bouquet SA

   (Lieta C-285/14)
   2014/C 261/23
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne

      Atbildētāja: Brasserie Bouquet SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (1), 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar ražošanu ar licenci saprot vienīgi ražošanu ar licenci patenta vai preču zīmes izmantošanai, vai arī to var interpretēt tādējādi, ka ar ražošanu ar licenci saprot ražošanu atbilstoši trešai personai piederošam ražošanas procesam un ar šīs personas šim nolūkam sniegtu atļauju?

      (1)  OV L 316, 21. lpp.


title: Lieta T-305/13: Prasība, kas celta 2013. gada 3. jūnijā — SACE un SACE BT /Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/53

         Prasība, kas celta 2013. gada 3. jūnijā — SACE un SACE BT/Komisija
   (Lieta T-305/13)
   2013/C 207/89
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: SACE SpA (Roma, Itālija) un SACE BT SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa un G. Rizza, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu pilnībā vai, pakārtoti — daļēji;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               izdot rīkojumu, ka veicams jebkāds cits procesuālais, tostarp pierādījumu vākšanas, pasākums, ko tā atzītu par vajadzīgu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs prasības pamatus.
   Šī prasība ir par Komisijas 2013. gada 20. marta Lēmumu C(2013) 1501, galīgā redakcija, kurā ir uzdots atgūt daļu no atbalsta, kas esot piešķirts īstermiņa eksportkredīta apdrošināšanas sabiedrībai SACE BT. Konkrēti, runa ir par ieguldījumiem kapitālā, ko 2009. gadā veicis valstij piederošais mātesuzņēmums (SACE S.p.A.), un pārapdrošināšanas segumu, ko izmantojusi SACE BT. Komisija uzskata, ka abos gadījumos SACE nav ņēmusi vērā ieguldījumu riska profilu un tādējādi nav rīkojusies kā ieguldītājs tirgus ekonomikas apstākļos.

               1)

               Pirmais prasības pamats: strīdīgajos pasākumos nav vainojama Itālijas valsts.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka strīdīgos pasākumus SACE S.p.A. vadības padome ir pieņēmusi nevis valsts iestāžu uzdevumā vai tālab, lai izpildītu valsts varas prasības, bet gan saimnieciskajā un stratēģiskajā ziņā darbojoties gluži autonomi, pilnīgā saskaņā ar tirgus loģiku, gluži tāpat kā tas ir visu tās uzņēmējdarbības jautājumos pieņemto lēmumu gadījumā, un ārpus visām kontroles, uzraudzības, sankcionēšanas vai vadības attiecībām ar tās toreizējo vienīgo dalībnieku, proti, Ekonomikas un finanšu ministriju.

               2)

               Otrais prasības pamats: otrais pasākums ir radījis priekšrocību SACE BT.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka SACE S.p.A. lēmums piedāvāt pārapdrošināšanas kapacitāti, izmantojot iespējas, ko bija pavēris kāds ekonomiskā cikla posms, kurā apdrošināšanas prēmijas bija augstas, ir ticis pieņemts bez nekāda nodoma subsidēt vai atbalstīt SACE BT. Citādi no pārapdrošināšanas attiecībām saimniecisku labumu ir guvis vienīgi mātesuzņēmums. Turklāt Komisijas secinājumiem par pozitīvo korelāciju starp uzņemtā riska apjomu un prasīto likmi neesot rodams apstiprinājums nedz atsauces literatūrā, nedz tirgus praksē, pat ne konkrēti attiecībā uz SACE BT. Visbeidzot, nepārliecina arī Komisijas centieni uz atšķirīgiem kontekstiem un pasākumiem “pārnest”rule of thumb jeb vispārīgo pieņēmumu, ko tā, sīkāk nepamatodama, ir piemērojusi attiecībā uz Portugāles īstermiņa eksportkredīta apdrošināšanas sistēmu, lai konstatētu, ka SACE S.p.A. maksātās komisijas maksas summai esot bijis vismaz par 10 % jāpārsniedz komisijas maksa, ko privātie pārapdrošinātāji nosaka mazākajai pārapdrošināšanas un to pārņemtā riska daļai.

               3)

               Trešais prasības pamats: trešais un ceturtais pasākums nav radījuši priekšrocību SACE BT.

                           —

                           2009. gadā veikusi divas rekapitalizācijas, lai arī nebija aplēšu par turpmākajām naudas plūsmām SACE BT, kas nodrošinātu tās pienācīgas rentabilitātes izredzes vismaz ilgtermiņā, SACE S.p.A. ir nosargājusi, pirms nepilniem pieciem gadiem to dibinot, izdarītā lielā ieguldījuma vērtību. Turklāt SACE S.p.A. izklāstīja, ka tās meitasuzņēmuma likvidēšanas gadījumā visam SACE koncernam draudētu iespējams kaitējums, iznīcinot tā vērtību un/vai pasliktinot tā kredītspēju, kura apmērs krietni vien pārsniegtu 2009. gada nogalē aplēstā atlikušā kapitāla apmēru. Komisija nav ņēmusi vērā publiskajam investoram piederošo plašo rīcības brīvību, aizstājot SACE S.p.A. viedokli ar savējo, tikai un vienīgi kļūdaini teorētiski atveidojot izvēli, kuru šādos apstākļos būtu izdarījis iedomāts piesardzīgs un informēts privāts ieguldītājs.


title: Lieta T-92/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija rīkojums — Gas /ITSB — Grotto ( “GAS” )

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/23

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija rīkojums — Gas/ITSB — Grotto (“GAS”)
   (Lieta T-92/12) (1)

   2012/C 273/43
   Tiesvedības valoda — franču
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 126, 28.4.2012.


title: Lieta T-68/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. februārī — Sphere Time /ITSB — Punch (pulksteņi)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/60

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. februārī — Sphere Time/ITSB — Punch (pulksteņi)
   (Lieta T-68/10)
   2010/C 100/89
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sphere Time société anonyme (Windhof, Luksemburga) (pārstāvis — C. Jäger, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Punch, société par actions simplifiée (Nice, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2009. gada 2. decembra lēmumu lietā R 1130/2008-3 un uzdot atbildētājam apstiprināt apstrīdētā Kopienas dizainparauga spēkā esamību; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un noteikt, ka otra procesa Apelāciju padomē dalībniece sedz prasītājas izdevumus saistībā ar spēkā neesamības un apelācijas procesiem.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas reģistrētais dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: dizainparaugs, kas reģistrēts attiecībā uz “pulksteņiem”

      Kopienas dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Anulēšanas nodaļas lēmums: apstrīdēto Kopienas dizainparaugu atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 6/2002 4., 5. un 6. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini uzskatījusi, ka apstrīdētajam dizainparaugam nav individuālas būtības un tas nav jauns; Padomes Regulas Nr. 6/2002 61. panta 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot pareizi novērtējusi prasītājas procesa laikā izvirzītos argumentus un iesniegtos pierādījumus, esot nepareizi interpretējusi dizainera brīvību un esot savu lēmumu balstījusi uz nepareizu novērtējumu, tādējādi pārkāpjot savas pilnvaras.


title: Lieta C-242/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2006. gada 29. maija rīkojumu — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie un T. Sahin pret Rechtbank 's-Gravenhage spriedumu lietā Nr. AWB 04/45792

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2006. gada 29. maija rīkojumu — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie un T. Sahin pret Rechtbank 's-Gravenhage spriedumu lietā Nr. AWB 04/45792
   (Lieta C-242/06)
   (2006/C 212/17)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Raad van State

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie, T. Sahin

   Prejudiciālie jautājumi

               1.a

               Vai saskaņā ar Tiesas 2003. gada 21. oktobra sprieduma apvienotajās lietās C-317/01 un C-369/01 Abatay u.c., Recueil, I-12301. lpp., 81. un 84. punktu lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas attīstību 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ārvalstnieks, Turcijas valstspiederīgais, kas ir ievērojis pirmreizējai ielaišanai [valstī] un uzturēšanās piemērojamās normas un kas no 2000. gada 14. decembra līdz 2002. gada 2. oktobrim ir legāli strādājis pie dažādiem darba devējiem, bet kas laikus nav pieprasījis viņam piešķirtās uzturēšanās atļaujas termiņa pagarinājumu, tādējādi, ka pēc uzturēšanās atļaujas beigām un lūguma par pagarinājumu iesniegšanas brīdī viņš saskaņā ar valsts tiesībām uzturējās nelegāli un viņam nebija ļauts strādāt Nīderlandes teritorijā, var atsaukties uz šo noteikumu?

               1.b

               Vai atbilde uz 1. a jautājumu būtu citāda, ja ārvalstnieka pēc termiņa, bet sešu mēnešu laikā pēc šīs uzturēšanās atļaujas beigām iesniegtais lūgums, lai gan valsts tiesībās to uzskata par lūgumu izsniegt pirmo uzturēšanās atļauju, ir izskatīts atbilstoši nosacījumiem, kas uzlikti atļaujai turpināt uzturēšanos, un ārvalstnieks var gaidīt valsts teritorijā, kamēr tiek pieņemts lēmums par šo lūgumu?

               2.a

               Vai lēmuma Nr. 1/80 13. pantā jēdziens “ierobežojums” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz pienākumu samaksāt nodevas par lūguma pagarināt uzturēšanās atļaujas derīguma termiņu izskatīšanu, kas uzlikts Turcijas valstspiederīgajam, uz ko attiecas lēmums Nr. 1/80, ko nemaksājot, saskaņā ar Vw 2000 24. panta otro daļu lūgums netiks izskatīts?

               2.b

               Vai atbilde uz 2. a jautājumu būtu citāda, ja nodevas apmērs nepārsniedz lūguma izskatīšanas izmaksas?

               3.

               Vai lēmuma Nr. 1/80 13. pants, kas tostarp attiecas uz Papildu protokola pie Līguma par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju (1), lasot to kopsakarā ar šī protokola 59. pantu, ieviešanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka nodevu apmērs (kas ārvalstniekiem tajā laikā bija EUR 169), kas uzlikts Turcijas valstspiederīgajiem, uz kuriem attiecas lēmums Nr. 1/80, izskatot lūgumu izsniegt uzturēšanās atļauju vai to pagarināt, nevar pārsniegt nodevu apmēru (EUR 30), kas var tikt prasīts no Eiropas Kopienas piederīgajiem, izskatot lūgumu veikt pārbaudi saskaņā ar Kopienu tiesībām un izsniedzot ar to saistītos uzturēšanās dokumentus (skat. Direktīvas 68/360/EEK (2) 9. panta 1. punktu, kā arī Direktīvas 2004/38/EK (3) 25. panta 2. punktu)?

      (1)  OV 1972, L 293, 1. lpp..

      (2)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Direktīva 68/360/EEK par ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz dalībvalstu darba ņēmēju un viņu ģimeņu pārvietošanos un dzīvesvietu Kopienā (OV L 257, 13. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).


title: Lieta F-48/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. augustā – ZZ/Komisija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/33

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. augustā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-48/16)
   (2016/C 371/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – J. Abiks, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir aprēķināts to izdienas gadu skaits, kas piešķirami atbilstoši ES pensiju shēmai, saskaņā ar lūgumu pārskaitīt pensiju tiesības un prasība izmaksāt kompensāciju par prasītājam nodarīto kaitējumu, jo atbildētāja nav izskatījusi viņa pieteikumu saprātīgā termiņā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2015. gada 6. novembra lēmumu, ar kuru iecēlējinstitūcija ir pieņēmusi galīgo lēmumu noteikt uz ES pensiju shēmu pārskaitāmo summu EUR 135 955,38 apmērā, nevis EUR 155 237,25 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai kompensēt zaudējumus EUR 10 739,28 apmērā, kas prasītājam radušies tādēļ, ka Komisijas dienesti ir pārkāpuši labas pārvaldības principu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt kompensāciju, kuras lielums ir Tiesas ziņā, bet ne mazāku par EUR 1 000, prasītājam par morālo kaitējumu, kurš ciests galīgā apstrīdētā lēmuma rezultātā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-257/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. panta pārkāpums — Brīva pakalpojumu sniegšana — Reģistrācijas pienākums valsts teritorijā, lai varētu sniegt apkures un spiedienu izmantojošo iekārtu ( Kesselprüfstelle ) inspekcijas pakalpojumus)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/11

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku
   (Lieta C-257/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 49. panta pārkāpums - Brīva pakalpojumu sniegšana - Reģistrācijas pienākums valsts teritorijā, lai varētu sniegt apkures un spiedienu izmantojošo iekārtu (“Kesselprüfstelle”) inspekcijas pakalpojumus)
   (2006/C 331/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un W. Bogensberger, pārstāvji)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — E. Riedl, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. panta pārkāpums — Brīva pakalpojumu sniegšana — valsts tiesību aktos paredzētais pienākums izveidot valdes atrašanās vietu vai reģistrēties valsts teritorijā, lai varētu sniegt apkures un spiedienu izmantojošo iekārtu (“Kesselprüfstelle”) inspekcijas pakalpojumus
   Rezolutīvā daļa

               1)

                  Bundesgesetz über Sicherheitsmaßnahmen für Dampfkessel, Druckbehälter, Versandbehälter und Rohrleitungen (Kesselgesetz) [Federatīvais likums par drošības pasākumiem attiecībā uz tvaika apkuri, spiediena tvertnēm, konteineriem un cauruļvadiem] 21. panta 4. punktā paredzot, ka tikai pieteicēji, kas ir reģistrēti Austrijā, var tikt licencēti kā apkures inspekcijas iestādes, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 49. pants;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 3.9.2005.


title: Lieta T-263/09: Prasība, kas celta 2009. gada 7. jūlijā — Mannatech /ITSB ( BOUNCEBACK )

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/46

         Prasība, kas celta 2009. gada 7. jūlijā — Mannatech/ITSB (“BOUNCEBACK”)
   (Lieta T-263/09)
   2009/C 205/84
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mannatech, Inc., Coppell (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — R. Niebel un C. Steuer, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 26. marta lēmumu lietā R 100/2009-1 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BOUNCEBACK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: noraidīt prasītājas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu minētajos noteikumos paredzēto juridisko kritēriju piemērošanā.


title: Lieta C-491/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 10. septembra spriedums ( Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mohamed Ali Ben Alaya / Bundesrepublik Deutschland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2004/114/EK — 6., 7. un 12. pants — Nosacījumi attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju nolūkā — Atteikums uzņemt personu, kura atbilst minētajā direktīvā paredzētajiem nosacījumiem — Kompetento iestāžu rīcības brīvība

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/18

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 10. septembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mohamed Ali Ben Alaya/Bundesrepublik Deutschland

   (Lieta C-491/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2004/114/EK - 6., 7. un 12. pants - Nosacījumi attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju nolūkā - Atteikums uzņemt personu, kura atbilst minētajā direktīvā paredzētajiem nosacījumiem - Kompetento iestāžu rīcības brīvība)
   2014/C 409/25
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītājs Mohamed Ali Ben Alaya

      Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvas 2004/114/EK par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgajai dalībvalstij ir pienākums uzņemt savā teritorijā trešās valsts pilsoni, kurš šajā teritorijā vēlas studiju nolūkā uzturēties ilgāk nekā trīs mēnešus, ja šis pilsonis izpilda šīs direktīvas 6. un 7. pantā izsmeļoši paredzētos uzņemšanas nosacījumus un šī dalībvalsts pret viņu neatsaucas uz kādu no šajā direktīvā skaidri paredzētiem iemesliem, kas pamato uzturēšanās atļaujas atteikumu.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-246/06: Prasība, kas celta 2006. gada 8. septembrī — Redcats pret ITSB — Revert & Cía ( REVERIE )

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 8. septembrī — Redcats pret ITSB — Revert & Cía (REVERIE)
   (Lieta T-246/06)
   (2006/C 261/50)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Redcats SA, Roubaix (Francija) (pārstāvis — A. Bertrand, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Manuel Revert y Cia SA, Onteniente (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               [..] Tādējādi apstrīdētais ITSB Apelāciju padomes lēmums ir jāatceļ.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “REVERIE” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 16., 20. un 24. klasē — pieteikums Nr. 2 146 447

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Manuel Revert y Cia SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme “REVERT” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 24., 25. un 39. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Apmierināt iebildumus attiecībā uz apstrīdētajām precēm, kuras ietilpst 24. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Starp konfliktējošajām preču zīmēm nepastāv vizuālas, fonētiskas un konceptuālas līdzības no spāniski, franciski vai angliski runājošu patērētāju viedokļa. Tāpēc apstāklis, ka agrākā preču zīme un reģistrācijai pieteiktā preču zīme aptver vienas un tās pašas preces, nerada sajaukšanas iespēju no sabiedrības viedokļa.


title: Lieta T-94/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembrī spriedums – EE/ITSB (Baltu punktu uz zila fona attēls) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā balti punkti attēloti uz zila fona, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/32

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembrī spriedums – EE/ITSB (Baltu punktu uz zila fona attēls)
   (Lieta T-94/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā balti punkti attēloti uz zila fona, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 354/35)
   Tiesvedības valoda:angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EE Ltd (Hatfield, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – P. Brownlow, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Bonne)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 20. novembra lēmumu lietā R 495/2013–1 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu, kurā balti punkti attēloti uz zila fona, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               EE Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta T-93/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Konidaris /Komisija (Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Direktora amats ar pakāpi A2 — Kandidatūras noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pienākums norādīt pamatojumu — Kandidātu salīdzinošās vērtēšanas likumība — Iecelto kandidātu kvalifikāciju novērtēšana)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/28

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Konidaris/Komisija
   (Lieta T-93/03) (1)

   (Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Direktora amats ar pakāpi A2 - Kandidatūras noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pienākums norādīt pamatojumu - Kandidātu salīdzinošās vērtēšanas likumība - Iecelto kandidātu kvalifikāciju novērtēšana)
   (2007/C 199/51)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Spyros Konidaris, Overijse (Beļģija) (pārstāvji — A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall, pārstāvis, kam palīdz D. Waelbroeck, advokāts)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas Lēmumu par prasītāja kandidatūras noraidīšanu direktora amatam ģenerāldirektorātā INFSO/A: “Komunikāciju pakalpojumi: politika un tiesiskais regulējums”
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 10.5.2003.


title: Lieta T-369/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 22. marta spriedums — Latvija/Komisija (Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Latvijas emisijas kvotu valsts sadales plāns laikposmam no 2008. līdz 2012. gadam — Trīs mēnešu termiņš — Direktīvas 2003/87 9. panta 3. punkts)

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 22. marta spriedums — Latvija/Komisija
   (Lieta T-369/07) (1)

   (Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Latvijas emisijas kvotu valsts sadales plāns laikposmam no 2008. līdz 2012. gadam - Trīs mēnešu termiņš - Direktīvas 2003/87 9. panta 3. punkts)
   2011/C 139/29
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Latvijas Republika (pārstāves — sākotnēji E. Balode–Buraka un K. Bārdiņa, pēc tam L. Ostrovska un visbeidzot L. Ostrovska un K. Drēviņa)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — U. Wölker, E. Kalniņš un I. Rubene)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvis — D. Kriaučiūnas) un Slovākijas Republika (pārstāvji — sākotnēji J. Čorba, pēc tam B. Ricziová)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji Z. Bryanston–Cross, pēc tam S. Behzadi–Spencer, I. Rao un F. Penlington, pārstāves, kurām palīdz J. Maurici, barrister)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2007. gada 13. jūlija Lēmumu C(2007) 3409 par grozījumiem siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānā, ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.), Latvijas Republika paziņojusi attiecībā uz laikposmu no 2008. līdz 2012. gadam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 13. jūlija Lēmumu C(2007) 3409 par grozījumiem siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānā, ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, Latvijas Republika paziņojusi attiecībā uz laikposmu no 2008. līdz 2012. gadam;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Latvijas Republikas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lietuvas Republika, Slovākijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta T-61/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. decembra spriedums — Meica /ITSB — Bösinger Fleischwaren ( “Schinken King” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskās preču zīmes “Schinken King” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “King” — Agrākas valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes “Curry King” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 40/94 73. pants (tagad — Regulas Nr. 207/2009 75. pants))

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. decembra spriedums — Meica/ITSB — Bösinger Fleischwaren (“Schinken King”)
   (Lieta T-61/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskās preču zīmes “Schinken King” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “King” - Agrākas valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes “Curry King” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 40/94 73. pants (tagad — Regulas Nr. 207/2009 75. pants))
   2012/C 32/36
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (Edewecht, Vācija) (pārstāvis — S. Russlies, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. Führer un G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bösinger Fleischwaren GmbH (Bösingen, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 11. decembra lēmumu lietā R 1049/2007-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG un Bösinger Fleischwaren GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 11. decembra lēmumu lietā R 1049/2007-1;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta T-400/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 17. decembra spriedums – Hamas /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām — Līdzekļu iesaldēšana — Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats — Atsauce uz terora aktiem — Nepieciešamība pēc kompetentas iestādes lēmuma Kopējās nostājas 2001/931 izpratnē — Pienākums norādīt pamatojumu — Atcelšanas seku pielāgošana laikā

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/13

         Vispārējās tiesas 2014. gada 17. decembra spriedums – Hamas/Padome
   (Lieta T-400/10) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām - Līdzekļu iesaldēšana - Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats - Atsauce uz terora aktiem - Nepieciešamība pēc kompetentas iestādes lēmuma Kopējās nostājas 2001/931 izpratnē - Pienākums norādīt pamatojumu - Atcelšanas seku pielāgošana laikā)
   (2015/C 056/17)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hamas (Doha, Katara) (pārstāvis – L. Glock, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji B. Driessen un R. Szostak, vēlāk B. Driessen un G. Étienne)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji M. Konstantinidis un É. Cujo, vēlāk M. Konstantinidis un F. Castillo de la Torre)

      Priekšmets

   Sākotnēji prasība atcelt Padomes paziņojumu personām, grupām un organizācijām, kas iekļautas sarakstā, kurš minēts 2. panta 3. punktā Padomes Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV C 188, 13. lpp.), Padomes 2010. gada 12. jūlija Lēmumu 2010/386/KĀDP, ar ko atjaunina to personu, grupu un organizāciju sarakstu, kurām piemēro Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu 2., 3. un 4. pantu (OV L 178, 28. lpp.), un Padomes 2011. gada 12. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 610/2010, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā Nr. 2580/2001 un atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1285/2009 (OV L 178, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2010. gada 12. jūlija Lēmumu 2010/386/KĀDP, Padomes 2010. gada 31. janvāra Lēmumu 2011/70/KĀDP un Padomes 2011. gada 18. jūlija Lēmumu 2011/430/KĀDP, ar ko atjaunina to personu, grupu un organizāciju sarakstu, kurām piemēro Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu 2., 3. un 4. pantu, Padomes 2011. gada 22. decembra Lēmumu 2011/872/KĀDP, Padomes 2012. gada 25. jūnija Lēmumu 2012/333/KĀDP, Padomes 2012. gada 10. decembra Lēmumu 2012/765/KĀDP, Padomes 2013. gada 25. jūlija Lēmumu 2013/395/KĀDP, Padomes 2014. gada 10. februāra Lēmumu 2014/72/KĀDP un Padomes 2014. gada 22. jūlija Lēmumu 2014/483/KĀDP, ar ko atjaunina un groza to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP, un ar ko atceļ attiecīgi Lēmumu 2011/430, Lēmumu 2011/872, Lēmumu 2012/333, Lēmumu 2012/765, Lēmumu 2013/395 un Lēmumu 2014/72, ciktāl tie attiecas uz Hamas (tostarp Hamas-Izz al-Din al-Qassem);

               2)

               atcelt Padomes 2010. gada 12. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 610/2010, Padomes 2011. gada 31. janvāra Īstenošanas regulu Nr. 83/2011, Padomes 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu Nr. 687/2011, Padomes 2011. gada 22. decembra Īstenošanas regulu Nr. 1375/2011, Padomes 2012. gada 25. jūnija Īstenošanas regulu Nr. 542/2012, Padomes 2012. gada 10. decembra Īstenošanas regulu Nr. 1169/2012, Padomes 2013. gada 25. jūlija Īstenošanas regulu Nr. 714/2013, Padomes 2014. gada 10. februāra Īstenošanas regulu Nr. 125/2014 un Padomes 2014. gada 22. jūlija Īstenošanas regulu Nr. 790/2014, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar ko atceļ attiecīgi Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1285/2009, Nr. 610/2010, Nr. 83/2011, Nr. 687/2011, Nr. 1375/2011, Nr. 542/2012, Nr. 1169/2012, Nr. 714/2013 un Nr. 125/2014, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz Hamas (tostarp Hamas-Izz al-Din al-Qassem);

               3)

               atstāt spēkā Lēmuma 2014/483 un Īstenošanas regulas Nr. 790/2014 sekas trīs mēnešus no šī sprieduma pasludināšanas brīža vai, ja Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. panta pirmajā daļā minētajā termiņā tiek iesniegta apelācijas sūdzība, – līdz brīdim, kamēr Tiesa to izlems;

               4)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               5)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Hamas tiesāšanās izdevumus;

               6)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta C-21/08 P: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 26. marta spriedums — Sunplus Technology Co. Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Sun Microsystems Inc. (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Grafiska un vārdiska preču zīme SUNPLUS — Valsts vārdisku preču zīmju SUN īpašnieka iebildumi — Reģistrācijas atteikums)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/10

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 26. marta spriedums — Sunplus Technology Co. Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Sun Microsystems Inc.
   (Lieta C-21/08 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Grafiska un vārdiska preču zīme “SUNPLUS” - Valsts vārdisku preču zīmju “SUN” īpašnieka iebildumi - Reģistrācijas atteikums)
   2009/C 113/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sunplus Technology Co, Ltd (pārstāvji — K. Lochner un H. Gauß, Rechtsanwälte)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral), Sun Microsystems Inc. (pārstāvis — M. Graf, Rechtsanwalt)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 15. novembra spriedumu lietā T-38/04 Sunplus Technology Co. Ltd/ITSB, ar ko Pirmās instances tiesa noraidījusi prasību, kuru cēla grafiskas preču zīmes “SUNPLUS” reģistrācijas pieteikuma attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, iesniedzējs par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 7. oktobra Lēmumu R 642/2000-4, ar ko noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru atteikta minētās preču zīmes reģistrācija iebildumu procesa ietvaros, ko ierosinājis valsts grafisko un vārdisko preču zīmju “SUN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, īpašnieks — Preču zīmju līdzība — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

      Rezolutīvā daļa

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Sunplus Technology Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Lieta C-151/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. jūlija spriedums ( Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Federación de Servicios Públicos de la UGT ( UGT-FSP )/ Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal (Uzņēmumu īpašnieku maiņa — Direktīva 2001/23/EK — Darba ņēmēju tiesību aizsardzība — Darba ņēmēju pārstāvji — Uzņēmuma, kuram mainījušies īpašnieki, autonomija)

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/6

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. jūlija spriedums (Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)/Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal

   (Lieta C-151/09) (1)

   (Uzņēmumu īpašnieku maiņa - Direktīva 2001/23/EK - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība - Darba ņēmēju pārstāvji - Uzņēmuma, kuram mainījušies īpašnieki, autonomija)
   2010/C 246/10
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social Único de Algeciras

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)

      Atbildētājs: Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu lēmumu — Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 6. panta 1. punkta interpretācija — Pienākums saglabāt uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības, kas pēc īpašnieka maiņas saglabājuši savu autonomiju, darbinieku pārstāvju statusu un funkcijas — Autonomijas jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

   Ekonomiska vienība, kurai ir mainījušies īpašnieki, saglabā savu autonomiju Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 6. panta 1. punkta nozīmē, ja pilnvaras, kas ir piešķirtas šīs vienības atbildīgajām personām, lai relatīvi brīvā un neatkarīgā veidā organizētu darbu šajā vienībā, veicot tās ekonomiska rakstura darbību, un, konkrētāk, pilnvaras izdot rīkojumus un instrukcijas, uzdot darbus pakļautajiem darbiniekiem, kuri ietilpst attiecīgajā vienībā, kā arī lemt par tās rīcībā nodoto materiālo līdzekļu izmantošanu, tam notiekot bez tiešas iejaukšanās no darba devēja organizācijas citu struktūru puses, būtībā paliek īpašumtiesību saņēmēja organizācijas struktūras ietvaros nemainīgas.
   Tas, ka ir vienkārši notikusi visaugstāko vadītāju maiņa, nevar pats par sevi ietekmēt vienības, kurai mainījušies īpašnieki, autonomiju, ja vien šiem jaunajiem augstākajiem vadītājiem nav pilnvaru tieši organizēt šo darbinieku darbību minētajā vienībā un pieņemt lēmumus šo darbinieku tiešo vadītāju vietā šīs vienības ietvaros.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta T-49/08 P: Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedums — Michail /Komisija (Apelācija — Pretapelācija — Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2003. gada novērtējums — Nopelnu punktu piešķiršana, nepastāvot veicamajiem uzdevumiem — Morāls kaitējums — Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/25

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedums — Michail/Komisija
   (Lieta T-49/08 P) (1)

   (Apelācija - Pretapelācija - Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2003. gada novērtējums - Nopelnu punktu piešķiršana, nepastāvot veicamajiem uzdevumiem - Morāls kaitējums - Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu)
   2010/C 11/48
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
      Christos Michail, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — C. Meïdanis, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un K. Herrmann, pārstāvji, kam palīdz E. Bourtzalas, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 22. novembra spriedumu lietā F-67/05 Michail/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lai panāktu, ka šis spriedums tiek atcelts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 22. novembra spriedumu lietā F-67/05 Michail/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) atcelt;

               2)

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 107, 26.04.2008.


title: Lieta C-483/13: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 3. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unicaja Banco, SA/Steluta Grigore

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/23

      Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 3. oktobra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unicaja Banco, SA/Steluta Grigore

      (Lieta C-483/13) (1)

      (2015/C 016/33)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas (pirmā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta T-456/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā  – TAO/AFI un SFIE /Parlaments un Padome

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/43

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā – TAO/AFI un SFIE/Parlaments un Padome
   (Lieta T-456/14)
   2014/C 261/69
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Association des Fonctionnaires Indépendants pour la Défense de la Fonction Publique Européenne (TAO/AFI) (Brisele, Beļģija) un Syndicat des Fonctionnaires Internationaux et Européens (SFIE) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt par pieņemamu šo prasību atcelt tiesību aktu, kas iesniegta Vispārējā tiesā;

               —

               atcelt apstrīdētās regulas ar visām no tā izrietošajām tiesiskajām sekām;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienu pamatu par to prerogatīvu pārkāpumu, kādas ir piešķirtas šīm organizācijām kā arodbiedrībām un profesionālajām apvienībām, proti, tiesības apspriesties un tiesības vest sarunas.
   Ar prasītajām nav notikusi apspriešanās ne priekšlikumu sagatavošanas stadijā, ne sarunu stadijā par apstrīdētajām regulām.


title: Lieta C-134/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 16. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 16. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-134/06) (1)

   (2007/C 96/51)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Lieta C-579/12 RX: Tiesas (pārskatīšanas palāta) 2012. gada 11. decembra lēmums pārskatīt Vispārējās tiesas (apelācijas palāta) 2012. gada 8. novembra spriedumu lietā T-268/11 P Komisija/ Strack

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/6

         Tiesas (pārskatīšanas palāta) 2012. gada 11. decembra lēmums pārskatīt Vispārējās tiesas (apelācijas palāta) 2012. gada 8. novembra spriedumu lietā T-268/11 P Komisija/Strack

   (Lieta C-579/12 RX)
   (2013/C 71/10)
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki tiesvedībā Vispārējā tiesā

      Prasītāja: Eiropas Komisija

      Otrs lietas dalībnieks tiesvedībā: Guido Strack

      Jautājumi, kas tiek pārskatīti

   Pārskatīšana attieksies uz jautājumu, vai, ņemot vērā Tiesas judikatūru saistībā ar tiesībām uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu kā Savienības sociālo tiesību principu, kas ir arī tieši noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punktā un it īpaši paredzētas Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvā 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem , Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 8. novembra spriedums lietā T-268/11 P Komisija/Strack apdraud Savienības tiesību vienotību vai konsekvenci ar to, kā šī tiesa kā apelācijas tiesa ir interpretējusi:

               —

               1.e panta 2. punktu Eiropas Savienības Civildienesta noteikumos kā tādu, kas neattiecas uz prasībām saistībā ar darba laika organizēšanu, kuras paredzētas Direktīvā 2003/88, un it īpaši uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu, un

               —

               sekojoši šo noteikumu V pielikuma 4. pantu kā tādu, kas paredz, ka tiesības pārcelt ikgadējo atvaļinājumu, pārsniedzot šajā normā noteikto limitu, var tikt piešķirtas tikai sakarā ar kavēšanos saistībā ar ierēdņa darbību, īstenojot savas funkcijas.

         Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 23. pantā paredzētās ieinteresētās personas un lietas dalībnieki tiesvedībā Eiropas Savienības Vispārējā tiesā tiek aicināti viena mēneša laikā, skaitot no šī lēmuma paziņošanas, iesniegt Eiropas Savienības Tiesai savus rakstveida apsvērumus par šiem jautājumiem.


title: Lieta C-501/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 9. jūlija rīkojumu lietā T-221/13 Page Protective Services Ltd /Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) 2013. gada 18. septembrī iesniedza Page Protective Services Ltd

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 9. jūlija rīkojumu lietā T-221/13 Page Protective Services Ltd/Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) 2013. gada 18. septembrī iesniedza Page Protective Services Ltd

   (Lieta C-501/13 P)
   2014/C 421/24
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Page Protective Services Ltd (pārstāvji – J.-P. Hordies, advokāts, kam palīdz E. Lock, solicitor)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)
   Ar 2014. gada 2. oktobra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) ir noraidījusi apelācijas sūdzību un piespriedusi Page Protective Services Ltd segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: Lieta T-331/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. maijā  – Azarov /Padome

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/62

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. maijā – Azarov/Padome
   (Lieta T-331/14)
   2014/C 223/64
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mykola Yanovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji – G. Lansky un A. Egger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 26. lpp.), kā arī Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju;

               —

               saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantu veikt procesa organizatoriskos pasākumus;

               —

               saskaņā ar Reglamenta 87. panta 2. punktu piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis ievērots pienākums norādīt pamatojumu.
               Šajā ziņā prasītājs tostarp apgalvo, ka apstrīdēto tiesību aktu pamatojums nav ļāvis nedz prasītājam tos pārsūdzēt Vispārējā tiesā, nedz Vispārējai tiesai – pārbaudīt to tiesiskumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas tā pamattiesības.
               Ar šo pamatu prasītājs apgalvo, ka ir tikušas pārkāptas viņa īpašumtiesības un tiesības uz saimniecisko darbību. Tāpat viņš apgalvo, ka piemērotie ierobežojošie pasākumi nav samērīgi. Visbeidzot viņš norāda, ka ir tikušas pārkāptas viņa tiesības uz aizstāvību.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi tikušas izmantotas pilnvaras.
               Prasītājs šajā saistībā tostarp apgalvo, ka Padome ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, jo, piemērojot prasītājam ierobežojošos pasākumus, esot tikuši sasniegti citi mērķi, nevis tiesiskas valsts faktiska stiprināšana un atbalstīšana, kā arī cilvēktiesību ievērošana Ukrainā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts labas pārvaldības princips.
               – Šajā pamatā prasītājs it īpaši apgalvo, ka ir tikušas pārkāptas tiesības uz objektīvu lietas izskatīšanu, uz taisnīgu un godīgu lietas izskatīšanu, kā arī uz kārtīgu faktu izpēti.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta F-5/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. janvārī — Nijs pret Revīzijas palātu

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/44

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. janvārī — Nijs pret Revīzijas palātu
   (Lieta F-5/07)
   (2007/C 56/84)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bart Nijs, Bereldange (Beļģija) (pārstāvis — F. Rollinger, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru nolemts iecelt par prasītāju augstākstāvošo amatpersonu tās pašreiz ieņemamajā amatā;

               —

               atcelt konkursa CC/LA/1/99 rezultātus tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, un ar to saistītos un/vai sekojošos lēmumus;

               —

               atcelt Revīzijas palātas balsošanas biroja lēmumu, ar kuru nolemts noraidīt prasītāja veikto 2006. gada 2., 3. un 4. maija balsojuma apstrīdēšanu;

               —

               atcelt Revīzijas palātas Personālkomitejas 2006. gada 2., 3. un 4. maija vēlēšanu rezultātus un ar tām saistītos un sekojošos lēmumus;

               —

               atcelt lēmumus, ar kuriem nolemts 2006. gadā nepaaugstināt prasītāju, bet paaugstināt personu X;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājam nodarītos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītājs tostarp norāda: i) iecēlējinstitūcijas lēmumi ir prettiesiski, jo tajos nav norādīts atbilstošs pamatojums; ii) Revīzijas palātas ģenerālsekretārs kā iecēlējinstitūcija ir rīkojies prettiesiski, noraidot prasītāja iesniegtās sūdzības, jo tam bija personiskas intereses, kas varēja ietekmēt tā neatkarību; iii) iecēlējinstitūcija kopš 1984. gada ir īstenojusi savas funkcijas prettiesiski; iv) prasītāja augstākstāvošā amatpersona ir pildījusi savas funkcijas prettiesiski; tostarp pārkāpjot Civildienesta noteikumu 7.a un 11.a pantu (iepriekšējā redakcijā — 14. pants); v) konkursā CC/LA/1/99 tika pieļauti vairāki pārkāpumi, par ko pastāv jauni pierādījumi; vi) 2006. gada Personālkomitejas vēlēšanas ir nelikumīgas vairāku iemeslu dēļ; vii) personas X paaugstināšana izriet no prasītāja augstākstāvošās amatpersonas ieinteresētības nobloķēt prasītāja karjeru.


title: Lieta T-473/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūnijā – Corporación Alimentaria Guissona un Naviera Muriola /Komisija

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/47

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūnijā – Corporación Alimentaria Guissona un Naviera Muriola/Komisija
   (Lieta T-473/14)
   2014/C 261/75
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Corporación Alimentaria Guissona, SA (Lleida, Spānija) un Naviera Muriola, AIE (Madride, Spānija) (pārstāvji – J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt apgalvoto atbalstu,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-309/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2009. gada 3. augusta rīkojumu — Olbek Industrial Services sp. zoo/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2009. gada 3. augusta rīkojumu — Olbek Industrial Services sp. zoo/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (lieta C-309/09)
   2009/C 267/64
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Olbek Industrial Services sp. zoo

      Atbildētājs:
      Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 49. un 50. pants ir interpretējami tādejādi, ka ar tiem nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā Wet arbeid vreemdelingen 2. pantu apvienojumā ar Wet arbeid vreemdelingen īstenošanas noteikumu 1e. panta 1. punkta c) apakšpunktu, saskaņā ar kuru, lai nosūtītu darba ņēmējus Direktīvas 96/71/EK (1) 1. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē ir nepieciešama darba atļauja?

               2)

               Ar kādu kritēriju palīdzību var noteikt, ka runa ir par darba ņēmēju nosūtīšanu Direktīvas 96/71/EK 1. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV 1997, L 18, 1. lpp.)


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 7. oktobrī lietā C-136/02P Mag Instrument Inc. pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Kabatas lukturīšu trīsdimensiju formas — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspēja)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 7. oktobrī
   lietā C-136/02P Mag Instrument Inc. pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Kabatas lukturīšu trīsdimensiju formas - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspēja)
   (2004/C 300/11)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-136/02P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas EK Statūtu 49. pantam, ko 2002. gada 8. aprīlī iesniedza Mag Instrument Inc., Ontario, Kalifornija (Amerikas Savienotās Valstis), ko sākotnēji pārstāvēja A. Nette, G. Rahn, W. von der Osten-Sacken un H. Stratmann, pēc tam W. von der Osten-Sacken, U. Hocke un A. Spranger, Rechtsanwälte, otrai pusei tiesvedībā esot Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi ), ko pārstāv D. Schennen, pārstāvis, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W.A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann, J.-P. Puissochet un J. N. Cunha Rodrigues, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore, 2004. gada 7. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               Mag Instrument Inc. atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 144, 15.6.2002.


title: Lieta T-724/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 5. oktobra spriedums – European Children’s Fashion Association un Instituto de Economía Pública/EACEA Šķīrējklauzula — Dotāciju nolīgums, kas noslēgts saistībā ar rīcības programmu “Lifelong Learning (2007–2013)” — Projekts “Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector” — Prasība atcelt tiesību aktu — Nepārsūdzams akts — Akts, kurš ir saistīts tikai ar līgumiskām attiecībām un ir no tām nenodalāms — Nepieņemamība — Neattiecināmas izmaksas — Piešķirto līdzekļu atmaksāšana — Revīzijas ziņojums

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/37

         Vispārējās tiesas 2016. gada 5. oktobra spriedums – European Children’s Fashion Association un Instituto de Economía Pública/EACEA

   (Lieta T-724/14) (1)

   (Šķīrējklauzula - Dotāciju nolīgums, kas noslēgts saistībā ar rīcības programmu “Lifelong Learning (2007–2013)” - Projekts “Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector” - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepārsūdzams akts - Akts, kurš ir saistīts tikai ar līgumiskām attiecībām un ir no tām nenodalāms - Nepieņemamība - Neattiecināmas izmaksas - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Revīzijas ziņojums)
   (2016/C 419/46)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Children’s Fashion Association (Valensija, Spānija) un Instituto de Economía Pública, SL (Valensija) (pārstāvis – A. Haegeman, advokāts)

      Atbildētāja: Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA) (pārstāvji – H. Monet un A. Jaume)

      Priekšmets

   Galvenokārt, ar LESD 272. pantu pamatota prasība konstatēt, ka pirmajai prasītajai nav pienākuma atmaksāt summu, kuru EACEA tai izmaksāja saistībā ar noslēgto nolīgumu projekta “Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector” īstenošanai un, pakārtoti, ar LESD 263. pantu pamatota prasība atcelt, pirmkārt, EACEA2014. gada 1. augusta iepriekšējās informācijas vēstuli, ar kuru pirmā prasītāja tika informēta, ka tai ir jāatmaksā summa EUR 82 378,81 apmērā pēc revīzijas par minēto projektu, un, otrkārt, paziņojumu par parādu Nr. 3241401420, ko 2014. gada 5. augustā izdeva EACEA minētās summas atmaksāšanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               European Children’s Fashion Association un Instituto de Economía Pública, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: Lieta C-241/06: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. oktobra spriedums ( Hanseatisches Oberlandesgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lämmerzahl GmbH / Freie Hansestadt Bremen (Publiskie iepirkumi — Direktīva 89/665/EEK — Pārsūdzības procedūras publisko iepirkumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā — Tiesību zaudēšana līdz ar noteikta termiņa izbeigšanos — Efektivitātes princips)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/12

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. oktobra spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lämmerzahl GmbH/Freie Hansestadt Bremen

   (Lieta C-241/06) (1)

   (Publiskie iepirkumi - Direktīva 89/665/EEK - Pārsūdzības procedūras publisko iepirkumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā - Tiesību zaudēšana līdz ar noteikta termiņa izbeigšanos - Efektivitātes princips)
   (2007/C 297/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Hanseatisches Oberlandesgericht [Hanzas Augstākā apgabaltiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lämmerzahl GmbH

      Atbildētāja: Freie Hansestadt Bremen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hanseatisches Oberlandesgericht — 1. panta 1. un 3. punkta interpretācija Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvā 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām (OV L 395, 33. lpp.), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.) — Tiesību neesamība pārsūdzēt līgumslēdzējas iestādes lēmumu par tāda publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, kura aplēstā vērtība ir mazāka par EUR 200 000 — Noilgums jebkādu iebildumu celšanai par līguma vērtības nepareizu aprēķinu paziņojuma par uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā publicēšanas laikā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               saskaņā ar 9. panta 4. punktu Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/36/EEK, ar ko koordinē piegāžu valsts līgumu piešķiršanas procedūras, kurā izdarīti grozījumi ar Komisijas 2001. gada 13. septembra Direktīvu 2001/78/EK, un tās IV pielikumu paziņojumā par līgumu, kas attiecas uz līgumu, kuram piemērojama šī direktīva, ir jānorāda šī līguma daudzums un kopējais apmērs. Par šādas norādes trūkumu ir jābūt iespējai celt prasību saskaņā ar 1. panta 1. punktu Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvā 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai;

               2)

               Direktīva 89/665, kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 92/50, it īpaši tās 1. panta 1. un 3. punkts, liedz tādu valsts tiesībās paredzētu noteikumu par tiesību zaudēšanu līdz ar noteikta termiņa izbeigšanos piemērot tā, ka pretendentam tiek liegta iespēja celt prasību par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras izvēli vai šī līguma vērtības aprēķinu, ja līgumslēdzēja iestāde nav ieinteresētajai personai skaidri norādījusi minētā līguma daudzumu vai kopējo apmēru. Šīs pašas minētās direktīvas tiesību normas liedz arī šādu noteikumu vispārīgi piemērot prasībām par līgumslēdzējas iestādes lēmumiem, ieskaitot tādus, kas pieņemti publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras stadijās pēc termiņa, kas noteikts šajā noteikumā par tiesību zaudēšanu līdz ar noteikta termiņa izbeigšanos.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta T-503/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 4. septembra spriedums – Apvienotā Karaliste/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Vienreizējo maksājumu shēma — Pamatpārbaudes — Papildpārbaudes

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/15

         Vispārējās tiesas 2015. gada 4. septembra spriedums – Apvienotā Karaliste/Komisija
   (Lieta T-503/12) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Vienreizējo maksājumu shēma - Pamatpārbaudes - Papildpārbaudes)
   (2015/C 346/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – sākotnēji C. Murrell, vēlāk – E. Jenkinson un M. Holt un visbeidzot – M. Holt, pārstāvji, kuriem palīdz D. Wyatt, QC, un V. Wakefield, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – N. Donnelly, P. Rossi un K. Skelly)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 6. septembra Īstenošanas lēmumu 2012/500/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 244, 11. lpp.), ciktāl šis lēmums attiecas uz četrām tā pielikumā ietvertajām pozīcijām saistībā ar vienotas likmes korekciju 5 % apmērā, kura ir piemērota izdevumiem, kas veikti Ziemeļīrijā (Apvienotā Karaliste) 2008. finanšu gadā, un kuras apmērs ir EUR 277 231,60 un EUR 13 671 588,90, un 2009. finanšu gadā, un kuras apmērs ir EUR 270 398,26 un EUR 15 844 193,29

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-549/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 4. oktobra spriedums – Lidl Stiftung/EUIPO – Horno del Espinar (“Castello”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Castello” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Castelló” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/36

         Vispārējās tiesas 2016. gada 4. oktobra spriedums – Lidl Stiftung/EUIPO – Horno del Espinar (“Castello”)
   (Lieta T-549/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Castello” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Castelló” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 419/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji – M. Wolter, M. Kefferpütz un A. Marx, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – sākotnēji P. Geroulakos un D. Botis, vēlāk D. Botis, un visbeidzot D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2014. gada 22. aprīļa lēmumu apvienotajās lietās R 1233/2013–2 un R 1258/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Horno del Espinar un Lidl Stiftung & Co.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2014. gada 22. aprīļa lēmumu apvienotajās lietās R 1233/2013–2 un R 1258/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Horno del Espinar, SL un Lidl Stiftung & Co. KG atcelt daļā, kurā Apelācijas padome ir uzskatījusi, ka pastāv sajaukšanas iespēja attiecībā uz saldētiem augļiem un dārzeņiem, kas ietilpst 29. klasē pārskatītā un grozītā 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīguma par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām izpratnē;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Lidl Stiftung & Co. sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas EUIPO tiesāšanās izdevumu;

               4)

               EUIPO sedz vienu ceturtdaļu savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta T-591/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. novembrī — Groupe Canal + et Canal + France /ITSB — Euronews ( “News+” )

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/12

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. novembrī — Groupe Canal + et Canal + France/ITSB — Euronews (“News+”)
   (Lieta T-591/13)
   2014/C 31/21
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Groupe Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francija) un Canal + France (Issy-les-Moulineaux) (pārstāvis — L. Barissat, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Euronews (Ecully, Francija)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               konstatēt, ka pastāv sajaukšanas vai asociāciju iespēja Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē starp reģistrācijai pieteikto preču zīmi “NEWS+” un agrāku Francijas vārdisku preču zīmi Nr. 063 457 667“ACTU+” attiecībā uz strīdus pakalpojumiem;

               —

               grozīt Apelāciju padomes 2013. gada 9. septembra lēmuma 23.–35. punktu un noraidīt preču zīmes “NEWS+” reģistrācijas pieteikumu Nr. 9 141 003;

               —

               pakārtoti, atcelt Apelāciju padomes 2013. gada 9. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība un, pārkāpjot Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, apstiprināts tajā pārsūdzētais lēmums noraidīt iebildumus pret Kopienas preču zīmes “NEWS+” reģistrācijas pieteikumu Nr. 9 141 003, kuri pamatoti ar agrāku preču zīmi “ACTU+” Nr. 063 457 667.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Euronews

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “News+” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 38. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 141 003

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieces: prasītājas

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Francijas preču zīme “ACTU+” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 28., 35., 38., 39. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


               7.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/27

         EBTA Uzraudzības iestādes 2010. gada 26. jūlija prasība pret Norvēģiju
   (Lieta E-10/10)
   2010/C 271/07
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja Xavier Lewis un Markus Schneider, rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, 2010. gada 26. jūlijā EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Norvēģiju.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka:

               1)

               nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot iestādei par visiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai pilnībā savos tiesību aktos ieviestu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 1. punktā un VII pielikuma 1. punkta 2. ievilkumā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva Nr. 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2007. gada 5. decembra Regulu (EK) Nr. 1430/2007, ar ko groza II un III pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Norvēģijas Karaliste noteiktajā termiņā nav pildījusi saistības saskaņā ar Direktīvas 63. panta 1. punktu un EEZ 7. pantu;

               2)

               Norvēģijas Karaliste sedz tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Pieteikumā iztirzā to, ka Norvēģija nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes argumentētu atzinumu par nepieņemtiem pasākumiem vai nepaziņošanu iestādei par visiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai pilnībā ieviestu EEZ aktu, kas atbilst Eiropas Savienības Direktīvai 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kurā izdarīti grozījumi.

               —

               Neīstenotie Norvēģijas pasākumi attiecas uz grozījumiem vairākos valsts tiesību aktos grozījumiem par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kas iegūtas citās EEZ valstīs.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde apgalvo, ka tā no Norvēģijas valdības nav saņēmusi informāciju, kas norādītu, ka tiesību akts ir pilnībā transponēts valsts tiesību aktos. Iestādei arī nav citas informācijas, saskaņā ar kuru varētu izdarīt atbilstošus secinājumus.

               —

               Norvēģijas valdība nav minējusi termiņu, kad tiesību akts tiks pilnībā īstenots.


title: Lieta T-518/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Ecoceane/EMSA (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūras — Tehniskā atbalsta kuģu iesaistīšanās naftas piesārņojuma apkarošanai — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Pārskatāmība — Acīmredzama kļūda novērtējumā — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/22

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Ecoceane/EMSA

   (Lieta T-518/09) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūras - Tehniskā atbalsta kuģu iesaistīšanās naftas piesārņojuma apkarošanai - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Pārskatāmība - Acīmredzama kļūda novērtējumā - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2013/C 325/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ecoceane (Parīze, Francija) (pārstāvis — S. Spalter, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Jūras drošības aģentūra (EMSA) (pārstāvji — J. Menze, piedaloties J. Stuyck, avocat)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt EMSA2009. gada 28. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā EMSA/NEG/1/2009 par pakalpojumu, kas saistīti ar tehniskā atbalsta kuģu iesaistīšanos naftas piesārņojuma apkarošanai (Daļa Nr. 2: Atlantic/Manche), sniegšanu, kā arī lēmumu piešķirt līgumslēgšanas tiesības citam pretendentam, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ecoceane sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Jūras drošības aģentūras tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.3.2010.


title: Lieta C-291/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Regeringsrätten (Zviedrija) 2007. gada 15. jūnija rīkojumu — Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet / Skatteverket

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Regeringsrätten (Zviedrija) 2007. gada 15. jūnija rīkojumu — Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet/Skatteverket

   (Lieta C-291/07)
   (2007/C 183/46)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Regeringsrätten
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet

      Atbildētājs: Skatteverket

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Sestās PVN direktīvas (1) 9. panta 2. punkta e) apakšpunkts un 21. panta 1. punkta b) apakšpunkts un Padomes direktīvas par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (2) 56. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 196. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nozīmē, ka persona, kura veic saimniecisku darbību un arī darbību, kas neietilpst minēto direktīvu piemērošanas jomā, un kura pērk konsultantu pakalpojumus no personas, kam jāmaksā nodoklis citā EK valstī, ir jāuzskata par nodokļa maksātāju/personu, kam jāmaksā nodoklis, piemērojot minētos pantus, pat tad, ja pirkums ir ticis izdarīts tikai attiecībā uz darbību, kas neietilpst direktīvu piemērošanas jomā?

      (1)  OV 1977, L 145, 1. lpp.

      (2)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-688/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. septembrī – Janssen-Cases/Komisija

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. septembrī – Janssen-Cases/Komisija
   (Lieta T-688/16)
   (2016/C 410/45)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mercedes Janssen-Cases (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – J.-N. Louis un N. De Montigny, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 15. jūnija lēmumus par cita kandidāta iecelšanu Komisijas mediatora amatā un lēmumus par prasītājas kandidatūras noraidīšanu šim amatam;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājai EUR 100 000 kā kompensāciju par mantiskajiem zaudējumiem un morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par Komisijas Lēmuma C(2002) 601 par pastiprinātu mediācijas dienestu 6. panta 3. punkta pārkāpumu, jo apstrīdētos lēmumus ir pieņēmusi Komisija, lai gan tikai Komisijas priekšsēdētāja kompetencē ir pieņemt šādus lēmumus, pamatojoties uz Cilvēkresursu un drošības direktorāta ģenerāldirektora priekšlikumu un iepriekš uzklausot personāla komitejas viedokli.

               2.

               Otrais pamats ir par Pamattiesību hartas 27. panta pārkāpumu, kurā ir noteiktas darba ņēmēju tiesības uz informāciju un konsultācijām, proti, šajā lietā tiesības uz efektīvām konsultācijām ar Komisijas personāla komiteju.

               3.

               Trešais pamats ir par Komisijas pieļauto pilnvaru nepareizu izmantošanu procedūrās, kas noteiktas Komisijas mediatora amata aizpildīšanai.

               4.

               Ceturtais pamats ir par pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā, tiesiskās paļāvības, samērīguma un labas pārvaldības principu pārkāpumu.


title: Lieta T-231/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Merlin u.c./ITSB — Dusyma (Spēles)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/43

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Merlin u.c./ITSB — Dusyma (Spēles)
   (Lieta T-231/10)
   ()
   2010/C 209/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Merlin Handelsgesellschaft mbH (Forchtenberg, Vācija), Rolf Krämer (Forchtenberg), BLS Basteln, Lernen, Spielen GmbH (Forchtenberg), Andreas Hohl (Künzelsau, Vācija), (pārstāvis — R. Kramer, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH (Schorndorf, Vācija)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2010. gada 17. marta lēmumu lietā R 879/2009-3 un atzīt par spēkā neesošu Kopienas dizainparaugu Nr. 526 801-0011;

               —

               pakārtoti — atcelt Apelāciju trešās padomes lēmumu un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Apelāciju padomei;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: Kopienas dizainparaugs Nr. 526 801-0011 attiecībā uz precēm “Spēles (tostarp izglītojošās spēles)”

      Kopienas dizainparauga īpašniece: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH

      Lietas dalībnieki, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: prasītāji

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (1) 3. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini interpretēja šajā pantā paredzētās definīcijas un neņēma vērā, ka Kopienas dizainparaugs var būt preces daļas izskats

      (1)  Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (OV L 3, 1.-24. lpp.)


title: Lieta T-374/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. augustā — Brouwerij Van Honsebrouck /ITSB — Beverage Trademark ( “KASTEEL” )

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/16

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. augustā — Brouwerij Van Honsebrouck/ITSB — Beverage Trademark (“KASTEEL”)
   (Lieta T-374/12)
   2012/C 343/27
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Beļģija) (pārstāvis — P. Maeyaert, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, Britu Virdžīnu salas)

      Prasītāja prasījumi

               —

               pilnībā atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 8. jūnija lēmumu lietā R 2551/2011-2;

               —

               piespriest ITSB un Beverage Trademark Co. Ltd BTM atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: starptautiska grafiska preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “KASTEEL”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē — starptautiskā reģistrācija Nr. W 975 635

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Beverage Trademark Co. Ltd BTM

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts preču zīme “CASTEL BEER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-746/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. decembrī – Biofa/Komisija

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/46

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. decembrī – Biofa/Komisija
   (Lieta T-746/15)
   (2016/C 059/53)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biofa AG (Münsingen, Vācija) (pārstāvji – C. Stallberg un S. Knoblich, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 17. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/2069, ar ko apstiprina pamatvielu nātrija hidrogēnkarbonātu (OV L 301, 2015. gada 18. novembris, 42. lpp.);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots datu aizsardzības pārkāpums.
               Prasītājas datiem par tās augu aizsardzības līdzekli VitiSan® esot piemērojama Regulas (EK) Nr. 1107/2009 (1) 59. pantā paredzētā datu aizsardzība. Tādējādi, izmantojot šos datus nātrija hidrogēnkarbonāta apstiprināšanai par pamatvielu, tiekot pārkāptas prasītājas tiesības uz datu aizsardzību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots subsidiaritātes principa pārkāpums pamatvielu apstiprināšanas procesā.
               Nātrija hidrogēnkarbonāta apstiprināšana par pamatvielu esot pretrunā augu aizsardzības tiesiskā regulējuma subsidiaritātes principam, jo ar prasītājas augu aizsardzības līdzekli VitiSan®, kas satur darbīgo vielu kālija hidrogēnkarbonātu, ir pieejams apstiprināts augu aizsardzības līdzeklis ar līdzīgu darbīgo vielu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots prioritātes principa pārkāpums pamatvielu apstiprināšanas procesā.
               Prasītājas pieprasītā nātrija hidrogēnkarbonāta apstiprināšana par darbīgo vielu saskaņā ar prioritātes principu liedzot šīs vielas apstiprināšanu par pamatvielu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots prasītājas tiesību uz īpašumu pārkāpums.
               Prasītājas datu nepamatota izmantošana nātrija hidrogēnkarbonāta apstiprināšanai par pamatvielu esot pretrunā tās tiesībām uz intelektuālo īpašumu saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 17. panta 2. punktu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots prasības par konfidenciālas komercinformācijas aizsardzību pārkāpums.
               Prasītājas datu nepamatota izmantošana nātrija hidrogēnkarbonāta apstiprināšanai par pamatvielu esot arī pretrunā konfidenciālas komercinformācijas aizsardzības prasībai saskaņā ar Hartas 7. pantu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots vispārīgā vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.
               Prasītājas datu nepamatota izmantošana nātrija hidrogēnkarbonāta apstiprināšanai par pamatvielu esot arī pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam. Kamēr prasītājai esot bijis jāiegulda ievērojamas investīcijas apstiprināšanai vajadzīgo datu iegūšanai, atbildētāja šos datus esot izmantojusi tādu trešo personu labā, kurām šādas prasības nebija jāizpilda.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums.
               Visbeidzot prasītājas datu nepamatota izmantošana nātrija hidrogēnkarbonāta apstiprināšanai par pamatvielu radot tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu. Prasītājai bija jābūt iespējai paļauties, ka tās dati par augu aizsardzības līdzekli VitiSan® tiks izmantoti tikai, ievērojot datu aizsardzību.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV L 309, 1. lpp.).


title: Lieta C-84/07: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/51/EEK — Diplomu atzīšana — Mācību kurss, kas apgūts brīvo mācību centrā , kurš uzņemšanas dalībvalstī nav atzīts par izglītības iestādi — Optiķis)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/2

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-84/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/51/EEK - Diplomu atzīšana - Mācību kurss, kas apgūts “brīvo mācību centrā’, kurš uzņemšanas dalībvalstī nav atzīts par izglītības iestādi - Optiķis)
   (2009/C 19/02)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — E. Skandalou)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEK (OV L 209, 25. lpp.), 3. panta, 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 12. panta pārkāpums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Grieķijas Republika

                           —

                           neatzīstot optiķa diplomus, ko kompetentās Itālijas iestādes izsniegušas saistībā ar mācību kursu, kas apgūts tāda nolīguma ietvaros, saskaņā ar kuru šīs iestādes atzīst par līdzvērtīgu izglītību, ko Grieķijā sniegusi privāta iestāde;

                           —

                           paredzot, ka Itālijā izsniegto optiķa diplomu atzīšanas pārbaudes ietvaros ir nepieciešams, lai Itālijas iestādes sniegtu atbildi uz pieciem jautājumiem, ko tām iepriekš uzdevušas Grieķijas iestādes, un

                           —

                           neparedzot Itālijā izsniegto diplomu atzīšanas lūguma iesniedzējiem, kuri savus lūgumus iesnieguši pirms Likuma 2916/2001 par augstākās izglītības vai tai pielīdzinātas izglītības struktūru un noteikumu par jautājumu saistībā ar šīs izglītības tehnoloģisko sektoru izlemšanu spēkā stāšanās, iespēju izvēlēties starp adaptācijas stāžu un zināšanu pārbaudi

                     nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEK, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvu 2001/19/EK, 3. pantā, 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 12. pantā;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-110/15: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 22. septembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Microsoft Mobile Sales International Oy, iepriekš Nokia Italia SpA u.c./Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Intelektuālais īpašums — Autortiesības un blakustiesības — Direktīva 2001/29/EK — Ekskluzīvas reproducēšanas tiesības — Izņēmumi un ierobežojumi — 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Izņēmums saistībā ar kopēšanu privātai lietošanai — Taisnīga atlīdzība — Privāttiesību vienošanos noslēgšana, lai noteiktu kritērijus atbrīvošanai no taisnīgas atlīdzības maksājuma — Atlīdzības atmaksa, ko var pieprasīt vienīgi galalietotājs

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/15

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 22. septembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Microsoft Mobile Sales International Oy, iepriekš Nokia Italia SpA u.c./Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) u.c.
   (Lieta C-110/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Intelektuālais īpašums - Autortiesības un blakustiesības - Direktīva 2001/29/EK - Ekskluzīvas reproducēšanas tiesības - Izņēmumi un ierobežojumi - 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Izņēmums saistībā ar kopēšanu privātai lietošanai - Taisnīga atlīdzība - Privāttiesību vienošanos noslēgšana, lai noteiktu kritērijus atbrīvošanai no taisnīgas atlīdzības maksājuma - Atlīdzības atmaksa, ko var pieprasīt vienīgi galalietotājs)
   (2016/C 419/18)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Microsoft Mobile Sales International Oy, iepriekš Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Atbildētāji: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), likvidācijas procesā, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

      piedaloties: Assotelecomunicazioni (Asstel), Vodafone Omnitel NV, H3G SpA, Movimento Difesa del Cittadino, Assoutenti, Adiconsum, Cittadinanza Attiva, Altroconsumo

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, ar kuru, pirmkārt, noteikts, ka tādu ierīču un datu nesēju, kas paredzēti lietošanai mērķiem, kuri acīmredzami nav privāta kopēšana, ražotāju un importētāju atbrīvošana no nodevas par privātu kopēšanu ir atkarīga no vienošanos noslēgšanas starp struktūru, kurai ir likumā noteikts monopols attiecībā uz darbu autoru interešu pārstāvēšanu, un subjektiem, kuriem ir pienākums maksāt atlīdzību, vai to nozares apvienībām, un, otrkārt, paredzēts, ka šādas nodevas atmaksāšanu, ja tā ir nepamatoti samaksāta, var pieprasīt tikai šo ierīču un datu nesēju galalietotājs.

      (1)  OV C 178, 1.6.2015.