title: Lieta C-152/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. martā iesniedza Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA “Ogres HES”/Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. martā iesniedza Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA “Ogres HES”/Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija
      (Lieta C-152/21)
      (2021/C 242/07)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja un kasācijas pretsūdzības iesniedzēja: SIA “Ogres HES”

         Atbildētāja un kasācijas sūdzības iesniedzēja: Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Citas lietas dalībnieces: Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai publiskajam tirgotājam noteikto pienākumu iepirkt no ražotājiem, kas elektroenerģijas ražošanai izmanto atjaunojamos energoresursus, elektroenerģiju par cenu, kura ir augstāka par tirgus cenu, izmantojot galapatērētājam uzlikto pienākumu veikt patēriņam proporcionālus maksājumus, ir jāuzskata par valsts iejaukšanos vai valsts līdzekļu izmantošanu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē?

                  2)

                  Vai koncepts “elektroenerģijas tirgus liberalizācija” interpretējams tādējādi, ka liberalizācija atzīstama par notikušu jau pastāvot atsevišķiem brīvās tirdzniecības elementiem, piemēram, publiskā tirgotāja noslēgti līgumi ar piegādātājiem no citām dalībvalstīm? Vai var uzskatīt, ka elektroenerģijas tirgus liberalizācija sākas jau tad, kad tiesību normas piešķir tiesības elektroenerģijas lietotāju daļai (piemēram, pārvades sistēmai pieslēgtajiem elektroenerģijas lietotājiem vai sadales sistēmai pieslēgtajiem elektroenerģijas lietotājiem, kas nav mājsaimniecības lietotāji) mainīt elektroenerģijas tirgotāju? Kā elektroenerģijas tirgus regulācijas attīstība Latvijā ietekmē elektroenerģijas ražotājiem sniegtā atbalsta novērtējumu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta kontekstā (atbildi uz pirmo jautājumu), jo īpaši par situāciju līdz 2007. gadam?

                  3)

                  Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu norāda, ka elektroenerģijas ražotājiem sniegtais atbalsts nav valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē, vai tas, ka pieteicēja šobrīd darbojas liberalizētā elektroenerģijas tirgū un atlīdzinājuma izmaksa šobrīd radītu pieteicējai priekšrocības salīdzinājumā ar citiem attiecīgajā tirgū esošajiem komersantiem, padara zaudējuma atlīdzinājumu par valsts atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē?

                  4)

                  Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu norāda, ka elektroenerģijas ražotājiem sniegtais atbalsts ir valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē, kā Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punktā paredzētā valsts atbalsta pārbaudes kontekstā uzlūkojams pieteicējas prasījums par zaudējumu, kas radušies likumā noteiktas tiesības saņemt paaugstinātu samaksu par saražoto elektroenerģiju nepilnīgas izpildes dēļ, atlīdzinājumu – kā prasījums par jauna valsts atbalsta piešķiršanu vai kā prasījums par iepriekš nesaņemtās valsts atbalsta daļas izmaksu?

                  5)

                  Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir, ka tas vērtējams pagātnes apstākļu kontekstā kā prasījums par iepriekš nesaņemtās valsts atbalsta daļas izmaksu, vai no Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punka izriet, ka šobrīd, lemjot par minētā valsts atbalsta izmaksu, ir jāanalizē aktuālā situāciju tirgū un jāņem vērā spēkā esošos tiesību aktus (tostarp aktuālie ierobežojumi pārkompensācijas novēršanai)?

                  6)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta interpretācijā ir piešķirama nozīme tam, ka vēja elektrostacijām, atšķirībā no hidroelektrostacijām, pagātnē tika nodrošināta pilna atbalsta saņemšana?

                  7)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta interpretācijā ir piešķirama nozīme tam, ka šobrīd zaudējumu atlīdzinājumu saņems tikai daļa no nepilna apmēra atbalstu saņēmušajām hidroelektrostacijām?

                  8)

                  Vai Komisijas 2013. gada 18. decembra Regulas (ES) Nr. 1407/2013 par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107.un 108.panta piemērošanu de minimis atbalstam (1) 3. panta 2. punkts un 7. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ņemot vērā atbalsta apmēru, par kuru izskatāmajā gadījumā ir strīds, proti, ka tas nepārsniedz de minimis atbalstam noteikto robežlielumu, var uzskatīt, ka uz strīdus atbalstu ir attiecināmi de minimis atbalstam paredzētie kritēriji? Vai Regulas 1407/2013 5. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka konkrētajā gadījumā, ņemot vērā Eiropas Komisijas lēmumā SA.43140 ietvertos nosacījumus pārkompensācijas novēršanai, konkrēto zaudējumu atzīšana par de minimis atbalstu var novest pie nepieļaujamas kumulācijas veidošanās?

                  9)

                  Ja izskatāmajā lietā ir konstatējama valsts atbalsta piešķiršana/izmaksa, vai Padomes 2015. gada 13. jūlija Regulas (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (2), 1. panta “b” un “c” apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tādi apstākļi kā šajā lietā konstatētie atbilst jaunam, nevis pastāvošam valsts atbalstam?

                  10)

                  Ja atbilde uz devīto jautājumu ir apstiprinoša, vai, apsverot pieteicējas gadījuma atbilstību Regulas 2015/1589 1. panta “b” apakšpunkta “iv” apakšpunktā norādītajam pastāvošā atbalsta veidam, Regulas 2015/1589 17. panta 2. punkta izpratnē par noilguma sākuma brīdi ir atzīstama tikai atbalsta faktiskā izmaksas diena?

                  11)

                  Ja ir konstatējama valsts atbalsta piešķiršana/izmaksa, vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punkts un Regulas 2015/1589 2. panta 1. punkts un 3. pants ir interpretējams tādējādi, ka par atbilstošu ir atzīstama tāda valsts atbalsta paziņošanas kārtība kā izskatāmajā gadījumā, kad valsts tiesa apmierina pieteikumu par zaudējumu atlīdzinājumu ar priekšnoteikumu, ka ir saņemts Eiropas Komisijas lēmums, kas atļauj šādu atbalstu, un uzdod Ekonomikas ministrijai divu mēnešu laikā no sprieduma spēkā stāšanās dienas iesniegt Eiropas Komisijai attiecīgu komercdarbības atbalsta paziņojumu?

                  12)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta interpretācijā ir piešķirama nozīme tam, ka zaudējumu atlīdzinājums tiek pieprasīts no valsts iestādes (Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijas), kam vēsturiski šie izdevumi nav bijuši jāsedz, kā arī tam, ka attiecīgās valsts iestādes budžetu veido regulējamo nozaru sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju samaksātās valsts nodevas, kas izmantojamas vienīgi regulatora darbības nodrošināšanai?

                  13)

                  Vai tāda zaudējumu atlīdzināšanas kārtība kā izskatāmajā gadījumā ir saderīga ar Eiropas Savienības normatīvajos aktos ietvertajiem principiem regulējamām nozarēm, tostarp Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (3), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK (4), 12. pantu un preambulas 30. apsvērumu?

         (1)  OV 2013, L 352, 1. lpp.

         (2)  OV 2015, L 248, 9. lpp.

         (3)  OV 2002, L 108, 21. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 13. nod., 29. sēj., 337. lpp.

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/140/EK (2009. gada 25. novembris), ar ko izdara grozījumus Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu un Direktīvā 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (OV 2009, L 337, 37. lpp.)


title: Lieta C-162/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Pesticide Action Network Europe, Nature et Progrès Belgique ASBL, TN/État belge, représenté par le Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Pesticide Action Network Europe, Nature et Progrès Belgique ASBL, TN/État belge, représenté par le Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

      (Lieta C-162/21)
      (2021/C 242/08)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Pesticide Action Network Europe, Nature et Progrès Belgique ASBL, TN

         Atbildētāja: État belge, ko pārstāv Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK)Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (1), 53. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij ar to ir atļauts konkrētos apstākļos piešķirt atļauju apstrādāt, pārdot vai sēt ar augu aizsardzības līdzekļiem apstrādātas sēklas?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai iepriekš minēto 53. pantu konkrētos apstākļos drīkst piemērot augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur darbīgās vielas, kuru laišana pārdošanā vai lietošana Eiropas Savienības teritorijā ir ierobežota vai aizliegta?

                  3)

                  Vai iepriekš minētajā 53. pantā minētie “īpašie apstākļi” ir attiecināmi uz situācijām, kurās apdraudējums nav drošs, bet tikai ticams?

                  4)

                  Vai iepriekš minētajā 53. pantā minētie “īpašie apstākļi” ir attiecināmi uz situācijām, kurās apdraudējums ir paredzams, parasts un pat ciklisks?

                  5)

                  Vai regulas 53. pantā lietotā vārdkopa [apdraudējumus, kuru] “nevar novērst ar citiem pieņemamiem līdzekļiem” ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to, ņemot vērā regulas 8. apsvēruma formulējumu, ir piešķirta vienāda nozīme augstas cilvēku un dzīvnieku veselības un vides aizsardzības pakāpes nodrošināšanai, no vienas puses, un Kopienas lauksaimniecības konkurētspējas saglabāšanai, no otras puses?

         (1)  OV 2009, L 309, 1.lpp.


title: Lieta C-175/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 17. martā iesniedza Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) – Harman International Industries/AB SA

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 17. martā iesniedza Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) – Harman International Industries/AB SA

      (Lieta C-175/21)
      (2021/C 242/09)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Harman International Industries

         Atbildētāja: AB SA

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai LESD 36. panta otrais teikums, lasot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (1) 15. panta 1. punktu, kā arī Līguma par Eiropas Savienību 19. panta 1. punkta otro teikumu [daļu], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj dalībvalstu tiesu praksi, saskaņā ar kuru tiesas:

                  —

                  apmierinot preču zīmes īpašnieka prasījumu aizliegt ar Eiropas Savienības preču zīmi apzīmēto preču ievešanu, laišanu tirgū, piedāvāšanu, importēšanu, reklāmu, uzdot izņemt šīs preces no tirgus vai uzdot iznīcināt tās,

                  —

                  lemjot nodrošinājuma procedūrā par tādu preču arestu, kas apzīmētas ar Eiropas Savienības preču zīmi,
                  nolēmumos atsaucas uz “priekšmetiem, ko preču zīmes īpašnieks nav laidis tirgū vai nav piekritis laist tirgū Eiropas Ekonomikas zonā” – kā rezultātā konstatējums pat to, uz kuriem ar ES preču zīmi apzīmētajiem priekšmetiem attiecas iepriekšminētie rīkojumi vai aizliegumi (t.i., konstatējums par to, kurus priekšmetus preču zīmes īpašnieks nav laidis tirgū vai nav piekritis laist tirgū Eiropas Ekonomikas zonā), ņemot vērā sprieduma vispārīgo formulējumu, ir jāveic izpildes institūcijai, kura, veicot iepriekš minētos konstatējumus, balstās uz preču zīmes īpašnieka paziņojumiem vai tā sniegtajiem rīkiem (tostarp IT rīkiem un datubāzēm), savukārt iepriekšminēto izpildes institūcijas konstatējumu apstrīdēšana parastajā tiesvedībā ir izslēgta vai ierobežota, ņemot vērā to tiesiskās aizsardzības līdzekļu raksturu, kas ir pieejami atbildētājam nodrošinājuma procedūrā un izpildes procedūrā?

         (1)  OV 2017, L 154, 1. lpp.


title: Lieta C-179/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – absoluts–bikes and more– GmbH & Co. KG/the–trading–company GmbH

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – absoluts–bikes and more– GmbH & Co. KG/the–trading–company GmbH

      (Lieta C-179/21)
      (2021/C 242/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Revīzijas sūdzības iesniedzēja: absoluts–bikes and more– GmbH & Co. KG

         Atbildētāja revīzijas tiesvedībā: the–trading–company GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tikai tas, ka pastāv ražotāja garantija, ir pietiekami, lai būtu jāpilda Direktīvas 2011/83/ES (1) 6. panta 1. punkta m) apakšpunktā paredzētās informēšanas prasības?

                  2)

                  Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: vai Direktīvas 2011/83/ES 6. panta 1. punkta m) apakšpunktā paredzētās informēšanas prasības ir jāpilda, ja tirgotāja piedāvājumā ir tikai norāde par ražotāja garantiju, vai arī tās ir jāpilda, ja patērētājam norāde ir viegli konstatējama? Vai informēšanas prasības pastāv arī tad, ja patērētājam ir viegli konstatējams tas, ka tirgotājs dara pieejamu tikai ražotāja informāciju par garantiju?

                  3)

                  Vai saskaņā ar Direktīvas 2011/83/ES 6. panta 1. punkta m) apakšpunktu nepieciešamajai informācijai par to, vai un ar kādiem nosacījumiem ir pieejama ražotāja garantija, ir jāietver tāda pati informācija kā garantijai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (2) vai arī ir pietiekami norādīt mazāk informācijas?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV 2011, L 304, 64. lpp.).

         (2)  OV 1999, L 171, 12. lpp.


title: Lieta C-197/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 29. martā iesniedza Korkein oikeus (Somija) – Soda-Club (CO2) SA, SodaStream International BV/MySoda Oy

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 29. martā iesniedza Korkein oikeus (Somija) – Soda-Club (CO2) SA, SodaStream International BV/MySoda Oy

      (Lieta C-197/21)
      (2021/C 242/11)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Soda-Club (CO2) SA, SodaStream International BV

         Atbildētāja: MySoda Oy

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Tiesas judikatūrā par pārsaiņošanu un pārmarķēšanu paralēlā importa gadījumos izstrādātie tā dēvētie Bristol-Myers Squibb kritēriji (1) un it īpaši tā dēvētais nepieciešamības nosacījums tiek piemēroti arī tad, ja runa ir par tādu preču pārsaiņošanu vai pārmarķēšanu, ko dalībvalsts tirgū laidis preču zīmes īpašnieks vai tas darīts ar tā piekrišanu un kas paredzētas tālākpārdošanai tajā pašā dalībvalstī?

                  2)

                  Situācijā, kad preču zīmes īpašnieks, laižot tirgū oglekļa dioksīdu saturošu pudeli, ir marķējis to ar savu preču zīmi, kas ir izvietota gan pudeles etiķetē, gan ir iegravēta pudeles kakliņā, vai tā dēvētie Bristol-Myers Squibb kritēriji un it īpaši tā dēvētais nepieciešamības nosacījums tiek piemēroti arī tad, ja trešā persona atkārtoti uzpilda pudeli ar oglekļa dioksīdu tālākpārdošanai, noņem tās oriģinālo etiķeti un aizstāj to ar sava marķējuma etiķeti, bet vienlaikus gravējumā uz pudeles kakliņa joprojām ir redzama sākotnējā tirgotāja preču zīme?

                  3)

                  Vai iepriekš raksturotajā situācijā var uzskatīt, ka ar preču zīmi marķētās etiķetes noņemšana un aizstāšana principā apdraud preču zīmes kā pudeles izcelsmes apliecinājuma funkciju, vai arī, ņemot vērā pārsaiņošanas un pārmarķēšanas nosacījumu piemērojamību, nozīme ir tam, ka:

                              —

                              ir jāpieņem, ka mērķauditorijas skatījumā etiķete informē tikai par oglekļa dioksīda izcelsmi (un tādējādi pudeles pildītāju); vai arī

                              —

                              ir jāpieņem, ka mērķauditorijas skatījumā etiķete vismaz daļēji informē arī par pudeles izcelsmi?

                  4)

                  Vai, vērtējot CO2 pudeļu etiķetes noņemšanu un aizstāšanu atbilstoši nepieciešamības nosacījumam, preču zīmes īpašnieka tirgū laisto pudeļu etiķešu nejaušs bojājums vai atdalīšanās vai tas, ka tās ir noņēmis un aizstājis iepriekšējais pildītājs, var būt apstāklis, kas regulāru etiķešu aizstāšanu ar pildītāja etiķeti ļauj uzskatīt par nepieciešamu atkārtoti uzpildīto pudeļu laišanai tirgū?

         (1)  Tiesas spriedums, 1996. gada 11. jūlijs (apvienotās lietas C-427/93, C-429/93 un C-436/93, Bristol-Myers Squibb u.c., EU:C:1996:282).


title: Lieta C-199/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. martā iesniedza Bundesfinanzgericht (Austrija) – DN/Finanzamt Österreich

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 30. martā iesniedza Bundesfinanzgericht (Austrija) – DN/Finanzamt Österreich

      (Lieta C-199/21)
      (2021/C 242/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: DN

         Atbildētāja: Finanzamt Österreich

         Prejudiciālie jautājumi

         Pirmais jautājums:

      Pirmais jautājums, kas rodas kopā ar otro jautājumu:
      Vai Regulas (EK) Nr. 883/2004 (1), kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (ES) Nr. 465/2012 (2), 67. panta otrajā teikumā ietvertais formulējums “dalībvalsts, kura atbild par pensiju” ir jāinterpretē tādējādi, ka ar minēto ir domāta dalībvalsts, kas iepriekš kā nodarbinātības valsts bija kompetentā valsts saistībā ar ģimenes pabalstu izmaksu un kam tagad ir pienākums izmaksāt vecuma pensiju, uz kuru esošās tiesības balstās uz tās teritorijā pagātnē izmantoto darba ņēmēju brīvu pārvietošanos?

         Otrais jautājums:
      Vai Regulas Nr. 883/2004 68. panta 1. punkta b) apakšpunkta ii) punktā ietvertais formulējums “tiesības, kas pieejamas, pamatojoties uz pensiju saņemšanu” ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības uz ģimenes pabalstu ir jāuzskata par tādām, kuras rodas pensijas saņemšanas dēļ, ja, pirmkārt, Savienības VAI dalībvalsts tiesību aktos, lai lūgtu tiesību uz ģimenes pabalstu piešķiršanu, kā nosacījums ir paredzēta pensijas saņemšana un, otrkārt, pensijas saņemšanas nosacījums faktu līmenī turklāt faktiski ir izpildīts, un tas nozīmē, ka Regulas Nr. 883/2004 68. panta 1. punkta b) apakšpunkta ii) punkta piemērošanas jomā neietilpst “vienkārša pensijas saņemšana” un attiecīgā dalībvalsts no Savienības tiesību viedokļa nav jāuzskata par “pensijas saņemšanas valsti”?

         Trešais jautājums, kas rodas alternatīvi pirmajam un otrajam jautājumam, ja pensijas saņemšanas valsts jēdziena interpretācijai pietiek ar vienkāršu pensijas saņemšanu:
      Vai gadījumā, kad tiek saņemta vecuma pensija, uz kuru esošās tiesības [ietilpa] migrējošo darba ņēmēju regulu piemērošanas jomā un pirms tam [pamatoja] nodarbinātība dalībvalstī periodā, kad tikai dzīvesvietas valsts vai abas valstis vēl nebija Savienības vai Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstis, Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punkta otrā teikuma otrajā daļā ietvertais formulējums “starpības piemaksu vajadzības gadījum[ā] nodrošina par summu, par kuru ir pārsniegta šī summa”, ņemot vērā Tiesas 1980. gada 12. jūnija spriedumu lietā 733/79 Laterza, ir jāsaprot tādējādi, ka atbilstoši Savienības tiesībām arī pensijas saņemšanas gadījumā ģimenes pabalsts tiek nodrošināts iespējami lielākajā apmērā?

         Ceturtais jautājums:
      Vai Regulas Nr. 987/2009 (3) 60. panta 1. punkta trešais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā FLAG 1967 [Familienlastenausgleichsgesetz, Likuma par ģimenes izdevumu kompensēšanu] 2. panta 5. punkts, atbilstoši kuram šķiršanās gadījumā tiesības uz ģimenes pabalstu un nodokļu kredītu par bērnu vecākam, kurš vada mājsaimniecību, bet tomēr nav iesniedzis attiecīgu pieteikumu nedz dzīvesvietas valstī, nedz pensijas saņemšanas valstī, ir tik ilgi, kamēr pilngadīgais un studējošais bērns dzīvo viņa mājsaimniecībā, un tas nozīmē, ka otrs vecāks, kurš kā pensionārs dzīvo Austrijā un ir vienīgais, kas faktiski sedz bērna uzturēšanas izdevumus, tās dalībvalsts iestādē, kuras tiesību akti ir jāpiemēro prioritāri, var pamatot tiesības uz ģimenes pabalstu un nodokļu kredītu par bērnu, atsaucoties tieši uz Regulas Nr. 987/2009 60. panta 1. punkta trešo teikumu?

         Piektais jautājums, kas rodas kopā ar ceturto jautājumu:
      Vai Regulas Nr. 987/2009 60. panta 1. punkta trešais teikums turklāt ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai pamatotu Savienības darba ņēmēja lietas dalībnieka statusu dalībvalstī notiekošā tiesvedībā par ģimenes pabalstu, ir nepieciešams arī, lai viņš galvenokārt segtu uzturēšanas izdevumus Regulas Nr. 883/2004 1. panta i) punkta 3) apakšpunkta izpratnē?

         Sestais jautājums:
      Vai tiesību normas par dialoga procedūru atbilstoši Regulas Nr. 987/2009 60. pantam ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgo dalībvalstu iestādēm tā ir jāpiemēro ne tikai ģimenes pabalstu nodrošināšanas, bet arī to atgūšanas gadījumā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.; labojums – OV 2004, L 200, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 465/2012 (2012. gada 22. maijs), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu un Regulu (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 (OV 2012, L 149, 4. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2009, L 284, 1. lpp.).


title: Lieta C-217/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. aprīlī iesniedza Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) – “AGRO – EKO 2013” EOOD/Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond “Zemedelie”

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/10

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. aprīlī iesniedza Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) – “AGRO – EKO 2013” EOOD/Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond “Zemedelie”

      (Lieta C-217/21)
      (2021/C 242/13)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “AGRO – EKO 2013” EOOD

         Atbildētājs: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond “Zemedelie”

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1306/2013 (1) (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību 75. panta 1. punktā izmantotais jēdziens “maksājums” nozīmē procedūras, kas uzsākta, pamatojoties uz maksājuma pieprasījumu, pabeigšanu?

                  2)

                  Vai lauksaimnieka pieprasītās summas faktiska saņemšana ir pielīdzināma apstiprinošam maksājuma aģentūras lēmumam par maksājumtiesību aktivizēšanas pieteikumu, vai arī naudas summu nesaņemšana, publicējot maksājumus saistībā ar attiecīgo pasākumu, ir uzskatāma par pieprasīto maksājumtiesību noraidīšanu, ja persona nav tikusi informēta par procedūras turpināšanu, veicot jaunas pārbaudes?

                  3)

                  Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību 75. panta 1. punktā noteikto termiņu dalībvalstīm tiek noteikts pienākums atbalsta nosacījumu pārbaudi veikt līdz tā beigām, un vai šo pārbaudi var turpināt tikai izņēmuma kārtā?

                  4)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību 75. panta 1. punktā noteiktā termiņa neievērošana ir uzskatāma par netiešu atbalsta maksājuma atteikumu, ja lauksaimnieks netika informēts par papildu pārbaužu veikšanu un ja par to nav pieejams rakstisks dokuments?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).


title: Lieta C-222/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. martā iesniedza Obvodní soud pro Prahu 1 (Čehijas Republika) – České dráhy a.s.

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. martā iesniedza Obvodní soud pro Prahu 1 (Čehijas Republika) – České dráhy a.s.

      (Lieta C-222/21)
      (2021/C 242/15)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Obvodní soud pro Prahu 1

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: České dráhy a.s.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai valsts tiesiskais regulējums, kāds tas ir paredzēts zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád (Likums Nr. 99/1963 par Civilprocesa kodeksu; turpmāk tekstā – “CPK”) piektajā daļā, atbilst prasībām par regulatīvās iestādes lēmuma pārskatīšanu tiesā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/34/ES (1) (2012. gada 21. novembris), ar ko izveido vienotu Eiropas dzelzceļa telpu (turpmāk tekstā – “Direktīva 2012/34”), 56. panta 10. punktu?

                  2)

                  Apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā – vai tas, ka regulatīvās iestādes lēmumi par infrastruktūras maksas apjomu tiek aizstāti ar spriedumiem pēc lietas būtības, ko pasludina atsevišķas vispārējās jurisdikcijas tiesas procesos, kuros piedalās pieteikuma iesniedzēji un infrastruktūras pārvaldītāji, bet nepiedalās regulatīvā iestāde, atbilst Direktīvas 2012/34 56. panta 6. punktam?

                  3)

                  Apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā – vai prasības, kas attiecas uz vienas valsts regulatīvās iestādes izveidošanu dzelzceļa nozarē saskaņā ar Direktīvas 2012/34 55. panta 1. punktu, regulatīvās iestādes funkcijām saskaņā ar Direktīvas 2012/34 56. panta 2., 11. un 12. punktu un regulatīvo iestāžu sadarbību saskaņā ar Direktīvas 2012/34 57. panta 2. punktu, pieļauj, ka regulatīvās iestādes pieņemtie lēmumi par lietas būtību tiktu aizstāti ar atsevišķu vispārējās jurisdikcijas tiesu, kurām nav saistoši regulatīvās iestādes konstatējumi par faktiem, spriedumiem?

         (1)  OV 2012, L 343, 32. lpp.


title: Lieta C-227/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. aprīlī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB “HA.EN”/Valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. aprīlī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB“HA.EN”/Valstybinė mokesčių inspekcija

      (Lieta C-227/21)
      (2021/C 242/16)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: UAB“HA.EN”

         Atbildētāja: Valstybinė mokesčių inspekcija

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) saistībā ar fiskālās neitralitātes principu ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek aizliegta tāda valsts iestāžu prakse, saskaņā ar kuru nodokļa maksātāja tiesības atskaitīt priekšnodoklī samaksāto PVN tiek liegtas, ja šī persona, iegādājoties nekustamā īpašuma vienības, zināja (vai tai vajadzēja zināt), ka piegādātājs savas maksātnespējas dēļ neiemaksās (vai arī nespēs samaksāt) maksājamo PVN valsts budžetā?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-231/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 12. aprīlī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – IA

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 12. aprīlī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – IA
      (Lieta C-231/21)
      (2021/C 242/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Revīzijas sūdzības iesniedzējs: IA

         Atbildētāja iestāde: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai par ieslodzījumu Regulas (ES) Nr. 604/2013 (1) 29. panta 2. punkta otrā teikuma izpratnē ir uzskatāma arī situācija, kad tiesa ir atzinusi par pieļaujamu attiecīgās personas ievietošanu slimnīcas psihiatriskajā nodaļā pret tās gribu vai bez tās (šajā gadījumā pamatojoties uz sevis un citu apdraudējuma risku, kas izriet no psihiskas slimības)?

                  2.

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                              a)

                              Vai ieslodzījuma gadījumā pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts var minētās regulas 29. panta 2. punkta pirmajā teikumā paredzēto termiņu ar saistošu spēku attiecīgajai personai pagarināt vismaz līdz vienam gadam?

                              b)

                              Ja atbilde ir noraidoša – vai pagarināšana ir pieļaujama tikai par tādu laikposmu,

                              aa)

                              kāds bija faktiskais ieslodzījuma ilgums, vai

                              bb)

                              par ieslodzījuma paredzamo kopējo ilgumu, ņemot vērā atbildīgās dalībvalsts informēšanas brīdi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1560/2003 (2) 9. panta 2. punktu, vajadzības gadījumā attiecīgi pieskaitot saprātīgu termiņu atkārtotas pārsūtīšanas organizēšanai?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (pārstrādāta redakcija) (OV 2013, L 180, 31. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (EK) Nr. 1560/2003 (2003. gada 2. septembris), ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu Padomes Regulu (EK) Nr. 343/2003 (OV 2003, L 222, 3. lpp.), kas grozīta ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 118/2014 (2014. gada 30. janvāris) (OV 2014, L 39, 1. lpp.).


title: Lieta C-238/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. aprīlī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Porr Bau GmbH/Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. aprīlī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Porr Bau GmbH/Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung

      (Lieta C-238/21)
      (2021/C 242/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Porr Bau GmbH

         Atbildētāja: Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2008/98/EK (1) 6. panta 1. punktam pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram atkritumu stadijas beigas ir konstatējamas tikai tad, kad atkritumi vai esošās vielas, vai no tām iegūtās vielas tiek tieši izmantotas kā izejvielu vai no primārajām izejvielām saražotu produktu aizstājējas vai tika sagatavotas atkārtotai izmantošanai?
                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:

                  2)

                  Vai Direktīvas 2008/98 6. panta 1. punktam pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram izraktā materiāla atkritumu stadijas beigas var tikt agrākais konstatētas brīdī, kad tiek aizstātas izejvielas vai no primārajām izejvielām saražotie produkti?
                  Gadījumā, ja uz pirmo un/vai otro jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:

                  3)

                  Vai Direktīvas 2008/98 6. panta 1. punktam pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram izraktā materiāla atkritumu stadija nevar beigties, ja pilnībā vai daļēji netiek ievērotas formālās prasības (it īpaši uzskaites un dokumentācijas pienākumi), kurām nav ar vidi saistītas ietekmes uz veikto pasākumu, lai gan izraktais materiāls neapšaubāmi nesasniedz robežlielumu (kvalitātes klasi), kas ir jāievēro saistībā ar paredzēto konkrēto izmantošanas mērķi?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (OV 2008, L 312, 3. lpp.).


title: Lieta T-842/16: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – Repower/EUIPO – repowermap.org (“REPOWER”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “REPOWER” – Absolūts spēkā neesamības pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Pienākums norādīt pamatojumu – Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad Regulas 2017/1001 94. pants))

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/16

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – Repower/EUIPO – repowermap.org (“REPOWER”)
      (Lieta T-842/16) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “REPOWER” - Absolūts spēkā neesamības pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad Regulas 2017/1001 94. pants))
      (2021/C 242/20)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Repower AG (Brusio, Šveice) (pārstāvji: R. Kunz-Hallstein un H. Kunz-Hallstein, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: repowermap.org (Berne, Šveice) (pārstāvji: P. González-Bueno Catalán de Ocón un W. Sakulin, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 26. septembra lēmumu lietā R 2311/2014-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp repowermap.org un Repower.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2016. gada 26. septembra lēmumu lietā R 2311/2014-5, ciktāl ar to apmierināts spēkā neesamības atzīšanas pieteikums attiecībā uz 9. klasē ietilpstošajiem “akustiskajiem kanāliem”.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Repower AG sedz savus, kā arī atlīdzina EUIPO un repowermap.org tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta C-241/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. aprīlī iesniedza Riigikohus (Igaunija) – I. L./Politsei- ja Piirivalveamet

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. aprīlī iesniedza Riigikohus (Igaunija) – I. L./Politsei- ja Piirivalveamet

      (Lieta C-241/21)
      (2021/C 242/19)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Iesniedzējtiesa

         Riigikohus

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: I. L.

         Atbildētāja apelācijas tiesvedībā: Politsei- ja Piirivalveamet

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (1) (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 15. panta 1. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis drīkst aizturēt trešās valsts valstspiederīgo, ja pastāv reāla iespēja, ka, atrodoties brīvībā, viņš pirms izraidīšanas izdarīs noziedzīgu nodarījumu, kura izmeklēšana un sodīšana var ievērojami apgrūtināt izraidīšanas procesu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV 2008, L 348, 98. lpp.).


title: Lieta T-872/16: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – repowermap.org/EUIPO – Repower (“REPOWER”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “REPOWER” – Absolūts spēkā neesamības pamats – Aprakstošs raksturs – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad Regulas 2017/1001 94. pants) – Vārda brīvība)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/16

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – repowermap.org/EUIPO – Repower (“REPOWER”)
      (Lieta T-872/16) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “REPOWER” - Absolūts spēkā neesamības pamats - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad Regulas 2017/1001 94. pants) - Vārda brīvība)
      (2021/C 242/21)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: repowermap.org (Berne, Šveice) (pārstāvji: P. González–Bueno Catalán de Ocón un W. Sakulin, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Repower AG (Brusio, Šveice) (pārstāvji: R. Kunz–Hallstein un H. Kunz–Hallstein, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 26. septembra lēmumu lietā R 2311/2014-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp repowermap.org un Repower.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Grozīt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2016. gada 26. septembra lēmumu lietā R 2311/2014-5 tādējādi, ka apstrīdētā preču zīme ir atzīta par spēkā neesošu attiecībā uz šādiem pakalpojumiem:

                              —

                              37. klase: “apkures pakalpojumi”;

                              —

                              42. klase: “zinātniskie pakalpojumi, kā arī ar tiem saistītie pētniecības un izstrādes pakalpojumi; rūpnieciskās analīzes un izpētes pakalpojumi”.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  repowermap.org sedz savus, kā arī atlīdzina EUIPO un Repower AG tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta T-29/17 RENV: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – RQ/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – OLAF ģenerāldirektors – Lēmums par imunitātes pret tiesvedību atņemšanu prasītājam – Pienākums norādīt pamatojumu – Pienākums sniegt palīdzību un rūpības pienākums – Tiesiskā paļāvība – Nevainīguma prezumpcija – Labas pārvaldības princips)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/17

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – RQ/Komisija
      (Lieta T-29/17 RENV) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - OLAF ģenerāldirektors - Lēmums par imunitātes pret tiesvedību atņemšanu prasītājam - Pienākums norādīt pamatojumu - Pienākums sniegt palīdzību un rūpības pienākums - Tiesiskā paļāvība - Nevainīguma prezumpcija - Labas pārvaldības princips)
      (2021/C 242/22)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: RQ (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Banks, J.-P. Keppenne un J. Baquero Cruz)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 2. marta Lēmumu C(2016) 1449 final par imunitātes pret tiesvedību atņemšanu prasītājai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  RQ sedz visus savus tiesāšanās izdevumus pats, tostarp tos, kas radušies lietās F-29/17 un C- 831/18 P.

         (1)  OV C 95, 27.3.2017.


title: Lieta T-584/17 RENV: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – Primart/EUIPO – Bolton Cile España (“PRIMART Marek Łukasiewicz”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PRIMART Marek Łukasiewicz” reģistrācijas pieteikums – Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “PRIMA” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Lietas nodošana atpakaļ)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/18

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – Primart/EUIPO – Bolton Cile España (“PRIMART Marek Łukasiewicz”)
      (Lieta T-584/17 RENV) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PRIMART Marek Łukasiewicz” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “PRIMA” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Lietas nodošana atpakaļ)
      (2021/C 242/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe “Primart” Marek Łukasiewicz (Wołomin, Polija) (pārstāvis: J. Skołuda, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Palmero Cabezas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Bolton Cile España, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji: F. Celluprica, F. Fischetti un F. De Bono, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 22. jūnija lēmumu lietā R 1933/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bolton Cile España un Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe “Primart” Marek Łukasiewicz.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe “Primart” Marek Łukasiewicz atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 374, 6.11.2017.


title: Lieta T-69/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe un CarePool Hannover/Komisija (Valsts atbalsts – Neatkarīga sociālā darbība – Reģionālās labdarības apvienības asociācijām piešķirtās subsīdijas – Sūdzības noraidīšana – Lēmums necelt iebildumus iepriekšējās izskatīšanas stadijas noslēgumā – Prasība atcelt tiesību aktu – Ieinteresētās personas statuss – Procesuālo tiesību nodrošināšana – Būtiska ietekme uz konkurences stāvokli – Pieņemamība – Nopietnu grūtību neesamība – Būtisku izmaiņu neesamība pastāvošajā atbalstā)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/18

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe un CarePool Hannover/Komisija
      (Lieta T-69/18) (1)

      (Valsts atbalsts - Neatkarīga sociālā darbība - Reģionālās labdarības apvienības asociācijām piešķirtās subsīdijas - Sūdzības noraidīšana - Lēmums necelt iebildumus iepriekšējās izskatīšanas stadijas noslēgumā - Prasība atcelt tiesību aktu - Ieinteresētās personas statuss - Procesuālo tiesību nodrošināšana - Būtiska ietekme uz konkurences stāvokli - Pieņemamība - Nopietnu grūtību neesamība - Būtisku izmaiņu neesamība pastāvošajā atbalstā)
      (2021/C 242/24)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Verband Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverband Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV (Hannovere, Vācija), CarePool Hannover GmbH (Hannovere) (pārstāvji: T. Unger, advokāts, un S. Korte, profesors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann un F. Tomat)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Diakonisches Werk evangelischer Kirchen in Niedersachsen eV (Hannovere) (pārstāvis: A. Bartosch, advokāts), Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Hannover eV (Hannovere) (pārstāvis: C. Jürschik, advokāts), Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Braunschweig eV, Braunšveiga (Vācija) un 8 pārējās personas, kas iestājušās lietā, kuru nosaukumi ietverti sprieduma pielikumā (pārstāvji: U. Karpenstein, R. Sangi un C. Johann, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumu C(2017) 7686 final (2017. gada 23. novembris) attiecībā uz valsts atbalstiem SA.42268 (2017/E) – Deutschland Staatliche Beihilfe zur Förderung wohlfahrtspflegerischer Aufgaben un SA.42877 (2017/E) – Deutschland CarePool Hannover GmbH, kurus Vācija īstenojusi par labu labdarības organizācijām, kas veic sociālās aprūpes uzdevumus (OV 2018, C 61, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Verband Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverband Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV un CarePool Hannover GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas, Diakonisches Werk evangelischer Kirchen in Niedersachsen eV, Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Hannover eV, kā arī Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Braunschweig eV un pārējo personu, kuras iestājušās lietā un kuru nosaukumi minēti pielikumā, tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta T-561/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 5. maija spriedums – ITD un Danske Fragtmænd/Komisija (Valsts atbalsts – Pasta nozare – Kompensācija par pienākuma sniegt universālo pakalpojumu izpildi – Lēmums neizteikt iebildumus – Kompensācijas aprēķināšana – Novērsto neto izmaksu metode – No universālā pakalpojuma gūta nemateriālā labuma ņemšana vērā – Līdzekļu, kas piešķirti kā kompensācija, izmantošana – Valsts garantēta atlaišanas pabalsta samaksa bankrota gadījumā – Konkrētu universālā pakalpojuma sniedzēja veiktu darījumu atbrīvojums no PVN – Kopējo izmaksu sadalīšana grāmatvedības uzskaitē darbībās, kas attiecas uz universālo pakalpojumu, un darbībās, kas uz to neattiecas – Valsts uzņēmuma kapitālieguldījums, lai novērstu tā meitasuzņēmuma bankrotu – Konkurenta sūdzība – Lēmums, kurā pēc iepriekšējās izskatīšanas stadijas konstatē valsts atbalsta neesamību – Pastāvošs atbalsts – Periodiska priekšrocību piešķiršana – Valsts vainojamība – Privātā ieguldītāja kritērijs)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/19

      Vispārējās tiesas 2021. gada 5. maija spriedums – ITD un Danske Fragtmænd/Komisija
      (Lieta T-561/18) (1)

      (Valsts atbalsts - Pasta nozare - Kompensācija par pienākuma sniegt universālo pakalpojumu izpildi - Lēmums neizteikt iebildumus - Kompensācijas aprēķināšana - Novērsto neto izmaksu metode - No universālā pakalpojuma gūta nemateriālā labuma ņemšana vērā - Līdzekļu, kas piešķirti kā kompensācija, izmantošana - Valsts garantēta atlaišanas pabalsta samaksa bankrota gadījumā - Konkrētu universālā pakalpojuma sniedzēja veiktu darījumu atbrīvojums no PVN - Kopējo izmaksu sadalīšana grāmatvedības uzskaitē darbībās, kas attiecas uz universālo pakalpojumu, un darbībās, kas uz to neattiecas - Valsts uzņēmuma kapitālieguldījums, lai novērstu tā meitasuzņēmuma bankrotu - Konkurenta sūdzība - Lēmums, kurā pēc iepriekšējās izskatīšanas stadijas konstatē valsts atbalsta neesamību - Pastāvošs atbalsts - Periodiska priekšrocību piešķiršana - Valsts vainojamība - Privātā ieguldītāja kritērijs)
      (2021/C 242/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S (Padborg, Dānija), Danske Fragtmænd A/S (Åbyhøj, Dānija) (pārstāvis: L. Sandberg-Mørch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Blanck un D. Recchia)

         Lietas dalībnieki, kas iestājušies lietā prasītāju prasījumu atbalstam: Jørgen Jensen Distribution A/S (Ikast, Dānija) (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch un M. Honoré, advokāti), Dansk Distribution A/S (Karlslunde, Dānija) (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch un J. Buendía Sierra, advokāti)

         Lietas dalībniece, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji: J. Nymann-Lindegren un M. Wolff, kam palīdz R. Holdgaard, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2018. gada 28. maija lēmumu C(2018) 3169 final par valsts atbalstu SA.47707 (2018/N) – Valsts piešķirtās kompensācijas PostNord par universālā pasta pakalpojuma sniegšanu – Dānija

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas 2018. gada 28. maija lēmumu C(2018) 3169 final par valsts atbalstu SA.47707 (2018/N) – Valsts piešķirtās kompensācijas PostNord par universālā pasta pakalpojuma sniegšanu – Dānija, ciktāl iepriekšējās izskatīšanas beigās tika uzskatīts, kas, pirmkārt, atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa (PVN), kas tika noteikts ar administratīvo lēmumu Nr. 1306/90 un administratīvo reglamentu F 6742/90, ko pieņēmusi Dānijas nodokļu administrācija, un, otrkārt, kapitāla palielinājums par vienu miljardu Dānijas kronu (DKK), ko PostNord AB izdarīja par labu Post Danmark A/S 2017. gada 23. februārī, nav valsts atbalsts.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S un Danske Fragtmænd A/S sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem; pārējo to izdevumu daļu sedz Eiropas Komisija.

                  4)

                  Komisija, Dānijas Karaliste, Jørgen Jensen Distribution A/S un Dansk Distribution A/S sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-611/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 5. maija spriedums – Pharmaceutical Works Polpharma/EMA (Cilvēkiem paredzētas zāles – Tirdzniecības atļaujas pieteikums zāļu Tecfidera ģenēriskajai versijai – EMA lēmums noraidīt tirdzniecības atļaujas pieteikumu – Iepriekšējs Komisijas lēmums, kurā tika uzskatīts, ka uz Tecfidera – dimethyl fumarate neattiecas tā pati visaptverošā tirdzniecības atļauja, kas uz Fumaderm – Iebilde par prettiesiskumu – Pieņemamība – Iepriekš atļauta zāļu kombinācija – Vēlāka tirdzniecības atļauja vienam zāļu kombinācijas komponentam – Divu visaptverošas tirdzniecības atļauju dažādos tirgos vērtējums – Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/20

      Vispārējās tiesas 2021. gada 5. maija spriedums – Pharmaceutical Works Polpharma/EMA

      (Lieta T-611/18) (1)

      (Cilvēkiem paredzētas zāles - Tirdzniecības atļaujas pieteikums zāļu Tecfidera ģenēriskajai versijai - EMA lēmums noraidīt tirdzniecības atļaujas pieteikumu - Iepriekšējs Komisijas lēmums, kurā tika uzskatīts, ka uz Tecfidera - dimethyl fumarate neattiecas tā pati visaptverošā tirdzniecības atļauja, kas uz Fumaderm - Iebilde par prettiesiskumu - Pieņemamība - Iepriekš atļauta zāļu kombinācija - Vēlāka tirdzniecības atļauja vienam zāļu kombinācijas komponentam - Divu visaptverošas tirdzniecības atļauju dažādos tirgos vērtējums - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
      (2021/C 242/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pharmaceutical Works Polpharma S.A. (Starogard Gdański, Polija) (pārstāvji: M. Martens, N. Carbonnelle, advokāti, un S. Faircliffe, solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (pārstāvji: T. Jabłoński, S. Drosos un R. Pita)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Sipos un L. Haasbeek), Biogen Netherlands BV (Badhoevedorp, Nīderlande) (pārstāvis: C. Schoonderbeek, advokāts)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība atzīt par pieņemamu un pamatotu iebildi par nepieņemamību, kas izvirzīta pret Komisijas 2014. gada 30. janvāra Īstenošanas lēmumu C(2014) 601 final par cilvēkiem paredzētu zaļu Tecfidera – dimethyl fumarate tirdzniecības atļauju, jo šajā īstenošanas lēmumā Komisija uzskata, ka uz Tecfidera – dimethyl fumarate neattiecas tā pati visaptverošā tirdzniecības atļauja, kas uz Fumaderm, un otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt EMA2018. gada 30. jūlija lēmumu, ar kuru ir atteikts atzīt par derīgu prasītājas iesniegto pieteikumu nolūkā saņemt zāļu Tecfidera ģenēriskās versijas tirdzniecības atļauju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) 2018. gada 30. jūlija lēmumu par atteikumu atzīt par derīgu Pharmaceutical Works Polpharma S.A. iesniegto pieteikumu nolūkā saņemt zāļu Tecfidera ģenēriskās versijas tirdzniecības atļauju.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  EMA sedz savus, kā arī atlīdzina Pharmaceutical Works Polpharma tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Biogen Netherlands BV un Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

         (1)  OV C 455, 17.12.2018.


title: Lieta T-45/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 5. maija spriedums – Acron u.c./Komisija (Dempings – Krievijas izcelsmes amonija nitrāta imports – Pieteikums veikt daļēju starpposma pārskatīšanu – Daļējas starpposma pārskatīšanas izbeigšana – Apstākļu izmaiņu neesamība – Kļūda vērtējumā – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/21

      Vispārējās tiesas 2021. gada 5. maija spriedums – Acron u.c./Komisija
      (Lieta T-45/19) (1)

      (Dempings - Krievijas izcelsmes amonija nitrāta imports - Pieteikums veikt daļēju starpposma pārskatīšanu - Daļējas starpposma pārskatīšanas izbeigšana - Apstākļu izmaiņu neesamība - Kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību)
      (2021/C 242/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Acron PAO (Veliky Novgorod, Krievija), Dorogobuzh PAO (Dorogobuzh, Krievija), Acron Switzerland AG (Baar, Šveice) (pārstāvji: T. De Meese, J. Stuyck un M. Van Nieuwenborgh, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Gustafsson un P. Němečková)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Fertilizers Europe (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: B. O’Connor, solicitor)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/1703 (2018. gada 12. novembris), ar ko izbeidz daļēju starpposma pārskatīšanu attiecībā uz Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importu (OV 2018, L 285, 97. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Acron PAO, Dorogobuzh PAO un Acron Switzerland AG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Fertilizers Europe tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 122, 1.4.2019.


title: Lieta T-252/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. aprīļa spriedums – Pech/Padome (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums – Juridisku konsultāciju aizsardzība – Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa – Lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzība – Atteikums piešķirt pilnīgu piekļuvi Padomes juridiskā dienesta atzinumam)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. aprīļa spriedums – Pech/Padome
      (Lieta T-252/19) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums - Juridisku konsultāciju aizsardzība - Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa - Lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzība - Atteikums piešķirt pilnīgu piekļuvi Padomes juridiskā dienesta atzinumam)
      (2021/C 242/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Laurent Pech (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: O. Brouwer un T. McGrath, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: K. Pavlaki un E. Rebasti)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, A. Runeskjöld, J. Lundberg, M. Salborn Hodgson, H. Shev, H. Eklinder un R. Shahsavan Eriksson)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes 2019. gada 12. februāra lēmumu, ar ko atteikta pilnīga piekļuve tās juridiskā dienesta atzinumam, kas ietverts dokumentā ST 13593 2018 INIT un attiecas uz priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai (2018. gada 2. maijs) par Savienības budžeta aizsardzību vispārēju trūkumu gadījumā saistībā ar tiesiskumu dalībvalstīs [COM(2018) 324 final].

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Padomes 2019. gada 12. februāra lēmumu, ar ko atteikta pilnīga piekļuve dokumentam ST 13593 2018 INIT, kurā ietverts Padomes juridiskā dienesta atzinums par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai (2018. gada 2. maijs) par Savienības budžeta aizsardzību vispārēju trūkumu gadījumā saistībā ar tiesiskumu dalībvalstīs [COM(2018) 324 final].

                  2)

                  Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Laurent Pech tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta T-260/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – Al-Tarazi/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Kļūda vērtējumā – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības uz īpašumu – Tiesības veikt saimniecisku darbību – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Samērīgums)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – Al-Tarazi/Padome
      (Lieta T-260/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz īpašumu - Tiesības veikt saimniecisku darbību - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Samērīgums)
      (2021/C 242/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Mazen Al-Tarazi (Shuwaikh, Kuveita) (pārstāvji: G. Beck, A. Khan, R. Wilcox, barristers, un S. Patel, solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Kyriakopoulou un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 18 I, 13. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2019, L 18 I, 4. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Mazen Al-Tarazi sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta T-285/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – SGI Studio Galli Ingegneria/Komisija (Šķīrējklauzula – Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007-2013) – Vienošanās par subsīdiju – Projekts “Marsol” – Pieļaujamās izmaksas – OLAF izmeklēšanas ziņojums, kurā ir konstatēts, ka daži norādītie izdevumi nav attaisnoti – Piešķirto līdzekļu atmaksāšana – Pierādīšanas pienākums – Labas ticības princips – Tiesības tikt uzklausītam – Labas pārvaldības princips – Tiesības uz aizstāvību – Samērīgums)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – SGI Studio Galli Ingegneria/Komisija
      (Lieta T-285/19) (1)

      (Šķīrējklauzula - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007-2013) - Vienošanās par subsīdiju - Projekts “Marsol” - Pieļaujamās izmaksas - OLAF izmeklēšanas ziņojums, kurā ir konstatēts, ka daži norādītie izdevumi nav attaisnoti - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Pierādīšanas pienākums - Labas ticības princips - Tiesības tikt uzklausītam - Labas pārvaldības princips - Tiesības uz aizstāvību - Samērīgums)
      (2021/C 242/30)
      Tiesvedības valoda –itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: SGI Studio Galli Ingegneria Srl (Roma, Itālija) (pārstāvji: F. Marini, V. Catenacci un R. Viglietta, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà un A. Spina)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko galvenokārt un pēc būtības tiek lūgts konstatēt, ka prasītājam nav jāatmaksā 487 914,32 EUR, kas ir daļa no kopējās summas, kura tam tika piešķirta saskaņā ar vienošanos par subsīdiju Nr. 619120, kas attiecas uz projektu “Marsol”, pakārtoti, konstatēt, ka atmaksājamā summa nevar pārsniegt 100 044,99 EUR, un, pakārtoti iepriekšējam, piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam izmaksas, kuras tas ir sedzis, izpildot minēto projektu, saistībā ar netaisnu iedzīvošanos.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  SGI Studio Galli Ingegneria Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta T-300/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – Achema un Lifosa/Komisija (Valsts atbalsts – No atjaunojamajiem energoresursiem ražotas elektroenerģijas tirgus – Darbības atbalsts – Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma iepriekšējas izskatīšanas stadijas beigās ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu – LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts – Procesuālo tiesību pārkāpums – 2008. gada pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai – 2014. gada pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam – LESD 30. pants – LESD 110. pants – Saskanīgu netiešu pierādījumu kopums)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – Achema un Lifosa/Komisija
      (Lieta T-300/19) (1)

      (Valsts atbalsts - No atjaunojamajiem energoresursiem ražotas elektroenerģijas tirgus - Darbības atbalsts - Lēmums, ar kuru valsts atbalsta shēma iepriekšējas izskatīšanas stadijas beigās ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts - Procesuālo tiesību pārkāpums - 2008. gada pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai - 2014. gada pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam - LESD 30. pants - LESD 110. pants - Saskanīgu netiešu pierādījumu kopums)
      (2021/C 242/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Achema AB (Jonava, Lietuva) un Lifosa AB (Ķēdaiņi, Lietuva) (pārstāves: E. Righini un N. Solárová, advokātes)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann un P. Němečková)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvji: K. Dieninis un R. Dzikovič)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2018) 9209 final (2019. gada 8. janvāris) par valsts atbalstu SA.45765 (2018/NN) attiecībā uz Lietuvas Republikas īstenoto valsts atbalsta shēmu elektroenerģijas no atjaunojamiem enerģijas avotiem ražotājiem (OV 2019, C 61, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Atcelt Komisijas Lēmumu C(2018) 9209 final (2019. gada 8. janvāris) par valsts atbalstu SA.45765 (2018/NN) attiecībā uz Lietuvas Republikas īstenoto valsts atbalsta shēmu elektroenerģijas no atjaunojamiem enerģijas avotiem ražotājiem.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Achema AB un Lifosa AB tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Lietuvas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 238, 15.7.2019.


title: Lieta T-322/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. aprīļa spriedums – El-Qaddafi/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Lībijā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Ierobežojumi ieceļošanai Eiropas Savienības teritorijā un tās šķērsošanai – Tādu personu saraksts, kam piemēro ierobežojumus ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai – Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos – Termiņš prasības celšanai – Pieņemamība – Pienākums norādīt pamatojumu – Kļūda vērtējumā)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. aprīļa spriedums – El-Qaddafi/Padome
      (Lieta T-322/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Lībijā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Ierobežojumi ieceļošanai Eiropas Savienības teritorijā un tās šķērsošanai - Tādu personu saraksts, kam piemēro ierobežojumus ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai - Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos - Termiņš prasības celšanai - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā)
      (2021/C 242/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi (Maskata, Omāna) (pārstāvis: S. Bafadhel, barrister)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: V. Piessevaux un M. Bishop)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmām kārtām, Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2017/497 (2017. gada 21. marts), ar ko īsteno Lēmumu (KĀDP) 2015/1333 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV 2017, L 76, 25. lpp.), un Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2020/374 (2020. gada 5. marts), ar ko īsteno Lēmumu (KĀDP) 2015/1333 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV 2020, L 71, 14. lpp.), ciktāl ar tiem prasītājas vārds ir saglabāts sarakstos, kas iekļauti Padomes Lēmuma (KĀDP) 2015/1333 (2015. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā un ar ko atceļ Lēmumu 2011/137/KĀDP (OV 2015, L 206, 34. lpp.) I un III pielikumā, un, otrām kārtām, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/489 (2017. gada 21. marts), ar ko īsteno 21. panta 5. punktu Regulā (ES) 2016/44 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV 2017, L 76, 3. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/371 (2020. gada 5. marts), ar ko īsteno 21. panta 5. punktu Regulā (ES) 2016/44 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV 2020, L 71, 5. lpp.), ciktāl ar tām prasītājas vārds ir saglabāts sarakstā, kas iekļauts Padomes Regulas (ES) 2016/44 (2016. gada 18. janvāris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 204/2011 (OV 2016, L 12, 1. lpp.) II pielikumā, un, otrkārt, par prasību, kas ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar ko tiek lūgts konstatēt, ka Padome ir prettiesiski atturējusies paziņot prasītājai par attiecīgajiem tiesību aktiem to pieņemšanas brīdī.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2017/497 (2017. gada 21. marts), ar ko īsteno Lēmumu (KĀDP) 2015/1333 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā, un Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2020/374 (2020. gada 5. marts), ar ko īsteno Lēmumu (KĀDP) 2015/1333 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā, ciktāl ar tiem vārds Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi ir ticis saglabāts sarakstos, kas iekļauti Padomes Lēmuma (KĀDP) 2015/1333 (2015. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā un ar ko atceļ Lēmumu 2011/137/KĀDP I un III pielikumā.

                  2)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/489 (2017. gada 21. marts), ar ko īsteno 21. panta 5. punktu Regulā (ES) 2016/44 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/371 (2020. gada 5. marts), ar ko īsteno 21. panta 5. punktu Regulā (ES) 2016/44 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā, ciktāl ar tām vārds Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi ir ticis saglabāts sarakstā, kas iekļauts Padomes Regulas (ES) 2016/44 (2016. gada 18. janvāris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 204/2011 II pielikumā.

                  3)

                  Īstenošanas lēmuma 2020/374 1. panta sekas attiecībā uz Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi paliek spēkā līdz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. panta pirmajā daļā noteiktā apelācijas termiņa beigām vai, ja šajā termiņā tiks iesniegta apelācija, līdz tās iespējamai noraidīšanai.

                  4)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 246, 22.7.2019.


title: Lieta T-525/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. aprīļa spriedums – Intering u.c./Komisija (Publiski līgumi – Iepirkuma procedūra – Putekļu daļiņu un slāpekļa oksīdu samazināšana Kosovas B termoelektrostacijas B1 un B2 vienībās – Pieteikuma noraidīšana – Replikas rakstā formulēts atcelšanas lūgums – Jauni prasījumi – Acīmredzama nepieņemamība – Atlases kritēriju grozīšana procedūras laikā – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. aprīļa spriedums – Intering u.c./Komisija
      (Lieta T-525/19) (1)

      (Publiski līgumi - Iepirkuma procedūra - Putekļu daļiņu un slāpekļa oksīdu samazināšana Kosovas B termoelektrostacijas B1 un B2 vienībās - Pieteikuma noraidīšana - Replikas rakstā formulēts atcelšanas lūgums - Jauni prasījumi - Acīmredzama nepieņemamība - Atlases kritēriju grozīšana procedūras laikā - Vienlīdzīga attieksme)
      (2021/C 242/34)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Intering Sh.p.k (Obiliča, Kosova), Steinmüller Engineering GmbH (Gummersbaha, Vācija), Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge (Tuzla, Bosnija un Hercegovina), ZM-Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstrukcije i montažu (Šibenika, Horvātija) (pārstāvis: R. Spielhofen, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà, B. Bertelmann un M. Kellerbauer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Komisijas 2019. gada 30. jūlija lēmumu Ares(2019) 4979920, ar kuru tā nolēma neizvērtēt prasītāju pieteikumu dalībai slēgtā iepirkuma procedūrā saistībā ar līgumu EuropeAid/140043/DH/WKS/XK, un, otrkārt, 2019. gada 18. oktobra lēmumu par minētā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  atcelt Eiropas Komisijas 2019. gada 30. jūlija lēmumu Ares(2019) 4979920, ar kuru tā nolēma neizvērtēt Intering Sh.p.k, Steinmüller Engineering GmbH, Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge un ZM-Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstrukcije i montažu pieteikumu dalībai slēgtā iepirkuma procedūrā saistībā ar līgumu EuropeAid/140043/DH/WKS/XK.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedībām.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta T-509/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 28 aprīļa spriedums – Asolo/EUIPO – Red Bull (“FLÜGEL”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FLÜGEL” – Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “…VERLEIHT FLÜGEL” un “RED BULL VERLEIHT FLÜÜÜGEL” – Relatīvi atteikuma pamati – Reputācijas aizskārums – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts) – Tiesības tikt uzklausītam – Regulas 2017/1001 70. panta 2. punkts un 94. panta 1. punkts)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28 aprīļa spriedums – Asolo/EUIPO – Red Bull (“FLÜGEL”)
      (Lieta T-509/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FLÜGEL” - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “…VERLEIHT FLÜGEL” un “RED BULL VERLEIHT FLÜÜÜGEL” - Relatīvi atteikuma pamati - Reputācijas aizskārums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts) - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas 2017/1001 70. panta 2. punkts un 94. panta 1. punkts)
      (2021/C 242/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Asolo LTD (Limasola, Kipra) (pārstāvji: W. Pors un N. Dorenbosch, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Capostagno un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Red Bull GmbH (Fušla, Austrija) (pārstāvji: A. Renck un S. Petivlasova, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 15. maija lēmumu lietā R 201/2019-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Red Bull un Asolo.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Asolo LTD atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 295, 2.9.2019.


title: Lieta T-540/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – Sharif/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Kļūda vērtējumā – Samērīgums – Tiesības uz īpašumu – Tiesības veikt saimniecisku darbību)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – Sharif/Padome
      (Lieta T-540/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Kļūda vērtējumā - Samērīgums - Tiesības uz īpašumu - Tiesības veikt saimniecisku darbību)
      (2021/C 242/35)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ammar Sharif (Damaska, Sīrija) (pārstāvji: J.-P. Buyle, L. Cloquet un J. Kobeissi, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Lejeune un V. Piessevaux)

         Lietas dalībniece, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouquet, J. Norris un J. Roberti di Sarsina)

         Priekšmets

      Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/806 (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 132, 36. lpp.), Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2019/798 (2019. gada 17. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2019, L 132, 1. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/719 (2020. gada 28. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2020, L 168, 66. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/716 (2020. gada 28. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2020, L 168, 1. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ammar Sharif sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanas izdevums pati.

         (1)  OV C 337, 7.10.2019.


title: Lieta T-543/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – Rumānija/Komisija (Kohēzijas fonds un ERAF – Regulas (ES) Nr. 1303/2013 139. panta 6. punkts – Tādas palielinātas līdzfinansējuma likmes piemērošana laikā, kura pieņemta pēc pēdējā starpposma maksājuma pieteikuma iesniegšanas, bet pirms pārskatu akceptēšanas – Tiesiskā paļāvība – Pienākums norādīt pamatojumu – Labas pārvaldības princips)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/28

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – Rumānija/Komisija
      (Lieta T-543/19) (1)

      (Kohēzijas fonds un ERAF - Regulas (ES) Nr. 1303/2013 139. panta 6. punkts - Tādas palielinātas līdzfinansējuma likmes piemērošana laikā, kura pieņemta pēc pēdējā starpposma maksājuma pieteikuma iesniegšanas, bet pirms pārskatu akceptēšanas - Tiesiskā paļāvība - Pienākums norādīt pamatojumu - Labas pārvaldības princips)
      (2021/C 242/36)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rumānija (pārstāvji: E. Gane, A. Rotăreanu un M. Chicu)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Armenia, S. Pardo Quintillán un L. Mantl)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas 2019. gada 23. maija Lēmumu C(2019) 4027 final, ciktāl runa ir par pārskatu akceptēšanu un no Kohēzijas fonda un Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) saņemamās summas aprēķinu attiecībā uz 2017./2018. grāmatvedības gadu un attiecībā uz darbības programmu CCI 2014RO16M1OP001 “Lielā infrastruktūra”, šīs darbības programmas pirmajam un otrajam prioritārajam virzienam piemērojot līdzfinansējuma likmi 75 %, nevis 85 % apmērā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Rumānija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 337, 7.10.2019.


title: Lieta T-555/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. aprīļa spriedums – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Fontana Food (“GRILLOUMI”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GRILLOUMI” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības kolektīva vārdiska preču zīme “HALLOUMI” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Kaitējums reputācijai – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts))

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/28

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. aprīļa spriedums – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Fontana Food (“GRILLOUMI”)
      (Lieta T-555/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GRILLOUMI” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības kolektīva vārdiska preču zīme “HALLOUMI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Kaitējums reputācijai - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts))
      (2021/C 242/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, un V. Marsland, solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Fontana Food AB (Tyresö, Zviedrija) (pārstāvji: P. Nihlmark un L. Zacharoff, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 29. maija lēmumu lietā R 1355/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi un Fontana Food.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 29. maija lēmumu lietā R 1355/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi un Fontana Food AB.

                  2)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Fontana Food sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta T-579/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – The KaiKai Company Jaeger Wichmann/EUIPO (Vingrošanas vai sporta ierīces un rīki) (Kopienas dizainparaugs – Kopienas dizainparaugu, kuros attēlotas vingrošanas vai sporta ierīces un rīki, kombinēts reģistrācijas pieteikums – Tiesības uz prioritāti – Regulas (EK) Nr. 6/2002 41. pants – Pieteikums saskaņā ar Patentu kooperācijas līgumu – Parīzes Konvencijas par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību 4. pants – Prioritātes termiņš)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/29

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. aprīļa spriedums – The KaiKai Company Jaeger Wichmann/EUIPO (Vingrošanas vai sporta ierīces un rīki)
      (Lieta T-579/19) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Kopienas dizainparaugu, kuros attēlotas vingrošanas vai sporta ierīces un rīki, kombinēts reģistrācijas pieteikums - Tiesības uz prioritāti - Regulas (EK) Nr. 6/2002 41. pants - Pieteikums saskaņā ar Patentu kooperācijas līgumu - Parīzes Konvencijas par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību 4. pants - Prioritātes termiņš)
      (2021/C 242/38)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR (Minhene, Vācija) (pārstāve: J. Hellmann-Cordner, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāve: D. Walicka)

         Priekšmets

      Par prasību par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 13. jūnija lēmumu lietā R 573/2019-3 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vingrošanas vai sporta ierīces un rīkus kā Kopienas dizainparaugus, pieprasot no starptautiskā patenta pieteikuma, kas iesniegts saskaņā ar Patentu kooperācijas līgumu, izrietošās prioritātes tiesības.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas trešās padomes 2019. gada 13. jūnija lēmumu lietā R 573/2019-3.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 337, 7.10.2019.


title: Lieta T-615/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – Point Tec Products Electronic/EUIPO – Compagnie des montres Longines, Francillon (Divu ap trīsstūri izplestu spārnu attēlojums) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Grafiska preču zīme, kas attēlo divus ap trīsstūri izplestus spārnus – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo divus ap četrstūri izplestus spārnus – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Regulas 2017/1001 72. panta 2. punkts)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/30

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – Point Tec Products Electronic/EUIPO – Compagnie des montres Longines, Francillon (Divu ap trīsstūri izplestu spārnu attēlojums)
      (Lieta T-615/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme, kas attēlo divus ap trīsstūri izplestus spārnus - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo divus ap četrstūri izplestus spārnus - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Regulas 2017/1001 72. panta 2. punkts)
      (2021/C 242/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Point Tec Products Electronic GmbH (Ismaning, Vācija) (pārstāvis: D. Wiedemann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Lukošiūtė un S. Hanne)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Compagnie des Montres Longines, Francillon SA (Saint-Imier, Šveice) (pārstāvis: P. González–Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 2427/2018-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Compagnie des montres Longines, Francillon un Point Tec Products Electronic.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Point Tec Products Electronic GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 363, 28.10.2019.


title: Lieta T-663/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. aprīļa spriedums – Hasbro/EUIPO – Kreativni Događaji (“MONOPOLY”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MONOPOLY” – Absolūts atteikuma pamats – Ļaunticība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/31

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. aprīļa spriedums – Hasbro/EUIPO – Kreativni Događaji (“MONOPOLY”)
      (Lieta T-663/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MONOPOLY” - Absolūts atteikuma pamats - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 242/41)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hasbro, Inc. (Potaketa, Rodailenda, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: J. Moss, barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: P. Sipos un V. Ruzek)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Kreativni Događaji d.o.o. (Zagreba, Horvātija) (pārstāvis: R. Kunze, advokāts)

         Priekšmets

      Par prasību, kas celta par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 22. jūlija lēmumu (lietā R 1849/2017-2) attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Kreativni Događaji un Hasbro.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Hasbro, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas Kreativni Događaji d.o.o. radušies procesā Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrajā padomē.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta T-695/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 5. maija spriedums – Falqui/Parlaments (Institucionālās tiesības – Eiropas Parlamenta deputāta unikālais statuss – Eiropas Parlamenta deputāti, kas ir ievēlēti Itālijas vēlēšanu apgabalos – Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas prezidenta birojs, Itālija) pieņemts Lēmums Nr. 14/2018 par pensijām – Itālijas deputātu pensiju apmēra grozījumi – Ar to saistītie dažu bijušo no Itālijas ievēlēto Eiropas Parlamenta deputātu pensiju apmēra grozījumi, ko ir veicis Eiropas Parlaments – Iegūtās tiesības – Tiesiskā drošība – Tiesiskā paļāvība – Samērīgums)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/32

      Vispārējās tiesas 2021. gada 5. maija spriedums – Falqui/Parlaments
      (Lieta T-695/19) (1)

      (Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta deputāta unikālais statuss - Eiropas Parlamenta deputāti, kas ir ievēlēti Itālijas vēlēšanu apgabalos - Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas prezidenta birojs, Itālija) pieņemts Lēmums Nr. 14/2018 par pensijām - Itālijas deputātu pensiju apmēra grozījumi - Ar to saistītie dažu bijušo no Itālijas ievēlēto Eiropas Parlamenta deputātu pensiju apmēra grozījumi, ko ir veicis Eiropas Parlaments - Iegūtās tiesības - Tiesiskā drošība - Tiesiskā paļāvība - Samērīgums)
      (2021/C 242/42)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Enrico Falqui (Florence, Itālija) (pārstāvji: F. Sorrentino un A. Sandulli, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Seyr un S. Alves)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Parlamenta sagatavoto 2019. gada 8. jūlija paziņojumu, kurš attiecas uz prasītāja saņemtās pensijas apmēra pielāgojumiem pēc tam, kad 2019. gada 1. janvārī stājās spēkā Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati Lēmums Nr. 14/2018, otrkārt, 2019. gada 11. aprīļa paziņojumu, ko ir sagatavojis Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta “Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību” nodaļas vadītājs un kas attiecas uz viņa saņemto pensiju piemērošanu pēc tam, kad 2019. gada 1. janvārī stājās spēkā Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati Lēmums Nr. 14/2018, un, treškārt, Parlamenta Juridiskā dienesta 2019. gada 11. janvāra atzinumu SJ-0836/18.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Enrico Falqui sedz savus un atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 406, 2.12.2019.


title: Lieta T-31/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – West End Drinks/EUIPO – Pernod Ricard (“The King of SOHO”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “The King of SOHO” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SOHO” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               21.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/33

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. aprīļa spriedums – West End Drinks/EUIPO – Pernod Ricard (“The King of SOHO”)
      (Lieta T-31/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “The King of SOHO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SOHO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 242/44)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: West End Drinks Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: C. Hawkes, solicitor, C. Hall, barrister, un B. Niemann Fadani, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: V. Ruzek)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Pernod Ricard (Parīze, Francija) (pārstāvis: T. de Haan, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 16. oktobra lēmumu lietā R 1543/2018-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Pernod Ricard un West End Drinks.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Pretprasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  3)

                  Saistībā ar prasību West End Drinks Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Pernod Ricard tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

                  4)

                  Saistībā ar pretprasību Pernod Ricard sedz savus, kā arī atlīdzina EUIPO tiesāšanās izdevumus, savukārt West End Drinks sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.