title: Lieta C-595/17: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 24. oktobra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL/MJA, likvidējamās sabiedrības eBizcuss.com maksātnespējas administratore (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Jurisdikcija civillietās un komerclietās – Regula (EK) Nr. 44/2001 – 23. pants – Piegādes līgumā ietverta jurisdikcijas noteikšanas klauzula – Izplatītāja prasība par zaudējumu atlīdzību, kas pamatota ar piegādātāja LESD 102. panta pārkāpumu)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/9

      Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 24. oktobra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL/MJA, likvidējamās sabiedrības eBizcuss.com maksātnespējas administratore
      (Lieta C-595/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Jurisdikcija civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 23. pants - Piegādes līgumā ietverta jurisdikcijas noteikšanas klauzula - Izplatītāja prasība par zaudējumu atlīdzību, kas pamatota ar piegādātāja LESD 102. panta pārkāpumu)
      (2019/C 4/12)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL

         Atbildētāja: MJA, likvidējamās sabiedrības eBizcuss.com maksātnespējas administratore

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 23. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja izplatītājs ir cēlis pret savu piegādātāju prasību par zaudējumu atlīdzību, pamatojoties uz LESD 102. pantu, jurisdikcijas noteikšanas klauzulas, kura ir paredzēta starp pusēm noslēgtajā līgumā, piemērošana nav izslēgta tikai tā iemesla dēļ, ka šajā klauzulā nav ietverta tieša atsauce uz strīdiem par atbildību, kas ir radusies konkurences tiesību pārkāpuma dēļ.

                  2)

                  Regulas Nr. 44/2001 23. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jurisdikcijas noteikšanas klauzulas saistībā ar prasību par zaudējumu atlīdzību, ko izplatītājs ir cēlis pret savu piegādātāju, pamatojoties uz LESD 102. pantu, piemērošana nav atkarīga no konkurences tiesību pārkāpuma iepriekšējas konstatēšanas, ko veic valsts vai Eiropas Savienības iestāde.

         (1)  OV C 437, 18.12.2017.


title: Lieta C-234/17: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 24. oktobra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XC, YB, ZA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Savienības tiesību principi – Lojāla sadarbība – Procesuālā autonomija – Līdzvērtības un efektivitātes principi – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts tiesību aizsardzības līdzeklis, kas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas pārkāpuma gadījumā ļauj atjaunot kriminālprocesu – Pienākums šo procedūru attiecināt uz gadījumiem, kad tiek apgalvots, ka ir pārkāptas Savienības tiesībās nostiprinātas pamattiesības – Neesamība)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/3

      Tiesas (virspalāta) 2018. gada 24. oktobra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – XC, YB, ZA
      (Lieta C-234/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības tiesību principi - Lojāla sadarbība - Procesuālā autonomija - Līdzvērtības un efektivitātes principi - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts tiesību aizsardzības līdzeklis, kas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas pārkāpuma gadījumā ļauj atjaunot kriminālprocesu - Pienākums šo procedūru attiecināt uz gadījumiem, kad tiek apgalvots, ka ir pārkāptas Savienības tiesībās nostiprinātas pamattiesības - Neesamība)
      (2019/C 4/03)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: XC, YB, ZA

         Piedaloties: Generalprokuratur

         Rezolutīvā daļa

      Savienības tiesības, it īpaši līdzvērtības un efektivitātes principi, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās valsts tiesai neuzliek pienākumu uz Savienības tiesību pārkāpumiem – it īpaši uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pantā un Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu (1985. gada 14. jūnijs) starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīta Šengenā (Luksemburga) 1990. gada 19. jūnijā un stājusies spēkā 1995. gada 26. martā, 54. pantā garantēto pamattiesību pārkāpumiem – attiecināt valsts tiesību aktos paredzētu tiesību aizsardzības līdzekli, kas vienīgi 1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas vai kādas no tās protokoliem pārkāpuma gadījumā ļauj panākt tāda kriminālprocesa atjaunošanu, kurš noslēdzies ar likumīgā spēkā stājušos valsts nolēmumu.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta C-662/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – AQ/Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – AQ/Ministre de l'Action et des Comptes publics

      (Lieta C-662/18)
      (2019/C 4/24)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: AQ

         Atbildētājs: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Prejudiciālie jautājumi

                  —

                  Vai 2009. gada 19. oktobra direktīvas (1) 8. panta tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā tas, ka kapitāla pieaugumam, kas radies no maiņas rezultātā iegūto vērtspapīru pārvešanas, un kapitāla pieaugumam, attiecībā uz kuru ir atlikta aplikšana ar nodokli, tiek piemēroti atšķirīgi nodokļu bāzes un likmes noteikumi?

                  —

                  Vai šīs pašas tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā, ka nodokļu bāzes atvieglojumi, kuru mērķis ir ņemt vērā vērtspapīru turējuma laikposmu, nav piemērojami kapitāla pieaugumam, attiecībā uz kuru ir atlikta aplikšana ar nodokli, ņemot vērā, ka šis nodokļa bāzes noteikums nebija piemērojams brīdī, kad šis kapitāla pieaugums radās, bet bija piemērojams kapitāla pieaugumam, kas radās no maiņas rezultātā iegūto vērtspapīru pārvešanas, ņemot vērā vērtspapīru maiņas brīdi un nevis brīdi, kurā maiņai nodotie vērtspapīri tika iegādāti?

         (1)  Padomes Direktīva 2009/133/EK (2009. gada 19. oktobris) par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, daļējai sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai, kā arī SE vai SCE juridiskās adreses pārcelšanai no vienas dalībvalsts uz citu (OV L 310, 34. lpp.).


title: Lieta C-602/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 24. oktobra spriedums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Benoît Sauvage, Kristel Lejeune/État belge (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Darba ņēmēju brīva pārvietošanās – Citā dalībvalstī, kas nav dzīvesvietas dalībvalsts, gūti ienākumi – Divpusēja konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu – Kompetences nodokļu jomā sadalījums – Dzīvesvietas valsts nodokļu ieturēšanas kompetence – Piesaistes faktori)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/10

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 24. oktobra spriedums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Benoît Sauvage, Kristel Lejeune/État belge

      (Lieta C-602/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Citā dalībvalstī, kas nav dzīvesvietas dalībvalsts, gūti ienākumi - Divpusēja konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Kompetences nodokļu jomā sadalījums - Dzīvesvietas valsts nodokļu ieturēšanas kompetence - Piesaistes faktori)
      (2019/C 4/13)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Benoît Sauvage, Kristel Lejeune

         Atbildētāja: État belge

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds no konvencijas par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu izrietošs dalībvalsts nodokļu režīms kā pamatlietā aplūkotais, kurā ienākumu, ko rezidents kādā citā dalībvalstī gūst saistībā ar šajā citā valstī strādātu algotu darbu, atbrīvojums no nodokļa ir pakārtots nosacījumam, ka darbība, kuras dēļ šie ienākumi tiek maksāti, faktiski tiek veikta minētajā valstī.

         (1)  OV C 437, 18.12.2017.


title: Lieta C-663/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. oktobrī iesniedza Cour d'appel d'Aix-En-Provence (Francija) – kriminālprocess pret BS un CA

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. oktobrī iesniedza Cour d'appel d'Aix-En-Provence (Francija) – kriminālprocess pret BS un CA
      (Lieta C-663/18)
      (2019/C 4/25)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel d'Aix-En-Provence

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

      BS un CA

         Citi lietas dalībnieki: Ministère public, Conseil national de l’ordre des pharmaciens

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Regula Nr. 1307/2013 (1) un Regula Nr. 1308/2013 (2), kā arī preču brīvas aprites princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar 1990. gada 22. augusta rīkojumu izdarītās atkāpes, saskaņā ar kurām kaņepju audzēšana, to rūpnieciska pārstrāde un tirdzniecība tiek atļauta tikai attiecībā uz šķiedrām un sēklām, ir ar [Savienības] tiesībām nesaderīgs ierobežojums?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1307/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (OV L 347, 608. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV L 347, 671. lpp.).


title: Lieta T-129/17 RENV: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedums – DI/EASO (Civildienests – ESAO personāls – Līgumdarbinieki – Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums – Pārbaudes laiks – Lēmums par atlaišanu pārbaudes laika beigās – Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību – Atbildība)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/26

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedums – DI/EASO

      (Lieta T-129/17 RENV)
      (Civildienests - ESAO personāls - Līgumdarbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Pārbaudes laiks - Lēmums par atlaišanu pārbaudes laika beigās - Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību - Atbildība)
      (2019/C 4/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: DI (pārstāvji: I. Vlaic un G. Iliescu, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (pārstāvji: W. Stevens, pārstāvis, kuram palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt ESAO izpilddirektora 2013. gada 28. februāra lēmumu par prasītāja atlaišanu pārbaudes laika beigās un, otrkārt, atlīdzināt kaitējumu, kurš esot nodarīts prasītājam un viņa ģimenei.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies lietā F-113/13 un lietā T-730/15 P.


title: Lieta C-666/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. oktobrī iesniedza Cour d'appel de Paris (Francija) – IT Development SAS/Free Mobile SAS

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. oktobrī iesniedza Cour d'appel de Paris (Francija) – IT Development SAS/Free Mobile SAS

      (Lieta C-666/18)
      (2019/C 4/26)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: IT Development SAS

         Atbildētāja: Free Mobile SAS

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai tas, ka programmatūras licenciāts neievēro programmatūras licences līguma noteikumus (pieļaujot izmēģinājuma termiņa izbeigšanos, pārsniedzot atļauto lietotāju vai tādu citu elementu skaitu kā procesori, kas var tikt izmantoti programmatūras instrukciju izpildei, vai modificējot programmatūras pirmkodu, ja licencē šīs tiesības ir paredzētas tikai sākotnējam īpašniekam), ir:

                  —

                  Direktīvas 2009/24/EK (2009. gada 23. aprīlis) (1) par datorprogrammu tiesisko aizsardzību 4. pantā noteikto programmatūras autortiesību īpašnieka tiesību pārkāpums (Direktīvas 2004/48 (2004. gada 29. aprīlis) (2) izpratnē),

                  —

                  vai arī uz to var attiecināt atšķirīgu tiesisko režīmu, piemēram, vispārējo tiesību līgumiskās atbildības tiesisko režīmu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/24/EK (2009. gada 23. aprīlis) par datorprogrammu tiesisko aizsardzību (OV L 111, 16. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV L 157, 45. lpp.).


title: Lieta C-696/17 P: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 18. oktobra rīkojums – Alex SCI/Eiropas Komisija (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Valsts atbalsts – Pilsētu attīstības projekta finansējums – Sūdzības noraidīšana – Prasība atcelt tiesību aktu – Individuāls skārums – Locus standi)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/10

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 18. oktobra rīkojums – Alex SCI/Eiropas Komisija
      (Lieta C-696/17 P) (1)

      (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Valsts atbalsts - Pilsētu attīstības projekta finansējums - Sūdzības noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuāls skārums - Locus standi)
      (2019/C 4/14)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alex SCI (pārstāvis: J. Fouchet, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Georgieva-Kecsmar, K. Herrmann un T. Maxian Rusche)

         Persona, kas iestājusies lietā Komisijas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji: D. Colas, E. de Moustier un P. Dodeller)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Alex SCI sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 72, 26.2.2018.


title: Lieta T-544/13 RENV: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – Dyson/Komisija (Direktīva 2010/30/ES – Enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšana ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm – Komisijas deleģētā regula, ar ko papildina direktīvu – Putekļsūcēju energomarķējums – Būtisks pilnvarojuma akta elements)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/20

      Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – Dyson/Komisija
      (Lieta T-544/13 RENV) (1)

      (Direktīva 2010/30/ES - Enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšana ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm - Komisijas deleģētā regula, ar ko papildina direktīvu - Putekļsūcēju energomarķējums - Būtisks pilnvarojuma akta elements)
      (2019/C 4/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dyson Ltd (Malmsberija, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: F. Carlin, barrister, E. Batchelor un M. Healy, solicitors, kuriem palīdz A. Patsa, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, K. Herrmann un K. Talabér-Ritz)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Deleģēto regulu (ES) Nr. 665/2013 (2013. gada 3. maijs), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/30/ES papildina attiecībā uz putekļsūcēju energomarķējumu (OV 2013, L 192, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Deleģēto regulu (ES) Nr. 665/2013 (2013. gada 3. maijs), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/30/ES papildina attiecībā uz putekļsūcēju energomarķējumu.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar apelācijas tiesvedību Tiesā.

         (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta C-296/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. aprīlī iesniedza Chambre disciplinaire de première instance de l’ordre des chirurgiens-dentistes de Midi-Pyrénées (Francija) – Conseil départemental de l’ordre des chirurgiens-dentistes de la Haute-Garonne/RG, RG

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. aprīlī iesniedza Chambre disciplinaire de première instance de l’ordre des chirurgiens-dentistes de Midi-Pyrénées (Francija) – Conseil départemental de l’ordre des chirurgiens-dentistes de la Haute-Garonne/RG, RG
      (Lieta C-296/18)
      (2019/C 4/15)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Chambre disciplinaire de première instance de l’ordre des chirurgiens-dentistes de Midi-Pyrénées

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Conseil départemental de l’ordre des chirurgiens-dentistes de la Haute-Garonne

         Atbildētāji: RG, RG
      Ar 2018. gada 23. oktobra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) nolemj:
      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (“Direktīva par elektronisko tirdzniecību”) 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, ar kuru vispārēji un absolūti ir aizliegta jebkāda zobārstniecības profesijas pārstāvju reklāma, jo ar to tiek aizliegts jebkādā veidā interneta vietnēs reklamēt viņus personiski vai viņu uzņēmumus.


title: Lieta C-260/17: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Anodiki Services EPE/GNA, O Evangelismos – Ofthalmiatreio Athinon – Polykliniki, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) “Oi Agioi Anargyroi” (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiskie iepirkumi – Direktīva 2014/24/ES – 10. panta g) punkts – Izslēgšana no piemērošanas jomas – Darba līgums – Jēdziens – Publisko tiesību slimnīcu lēmums slēgt darba līgumus uz noteiktu laiku ēdināšanas, maltīšu piegādes un uzkopšanas vajadzībām – Direktīva 89/665/EEK – 1. pants – Tiesības celt prasību)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/3

      Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Anodiki Services EPE/GNA, O Evangelismos – Ofthalmiatreio Athinon – Polykliniki, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) “Oi Agioi Anargyroi”

      (Lieta C-260/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskie iepirkumi - Direktīva 2014/24/ES - 10. panta g) punkts - Izslēgšana no piemērošanas jomas - Darba līgums - Jēdziens - Publisko tiesību slimnīcu lēmums slēgt darba līgumus uz noteiktu laiku ēdināšanas, maltīšu piegādes un uzkopšanas vajadzībām - Direktīva 89/665/EEK - 1. pants - Tiesības celt prasību)
      (2019/C 4/04)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Iesniedzējtiesa

         Symvoulio tis Epikrateias

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Anodiki Services EPE

         Atbildētāji: GNA, O Evangelismos – Ofthalmiatreio Athinon – Polykliniki, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) “Oi Agioi Anargyroi”

         Piedaloties: Arianthi Ilia EPE, Fasma AE, Mega Sprint Guard AE, ICM – International Cleaning Methods AE, Myservices Security and Facility AE, Kleenway OE, GEN – KA AE, Geniko Nosokomeio Athinon “Georgios Gennimatas”, Ipirotiki Facility Services AE

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  10. panta g) punktu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2015/2170 (2015. gada 24. novembris), ir interpretējams tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais jēdziens “darba līgumi” aptver tādus darba līgumus kā pamatlietā aplūkotie, proti, individuālus darba līgumus uz noteiktu laiku, kuri tiek noslēgti ar personām, kas ir atlasītas, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, piemēram, personas bezdarba laiks, agrākā pieredze un aprūpē esošo nepilngadīgo bērnu skaits.

                  2)

                  Direktīvas 2014/24, kurā grozījumi izdarīti ar Deleģēto regulu 2015/2170, tiesību normas, LESD 49. un 56. pants, vienlīdzīgas attieksmes, pārskatāmības un samērīguma principi, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 52. pants nav piemērojami tam, ka publiska iestāde pieņem lēmumu izmantot tādu darba līgumu slēgšanu kā pamatlietā aplūkotie, lai izpildītu noteiktus savus uzdevumus, kas izriet no to pienākumiem sabiedrības interesēs.

                  3)

                  1. panta 1. punkts Padomes Direktīvā 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris), ir interpretējams tādējādi, ka līgumslēdzējas iestādes lēmums slēgt darba līgumus ar fiziskām personām par noteiktu pakalpojumu sniegšanu, neizmantojot publiskā iepirkuma procedūru atbilstoši Direktīvai 2014/24, kurā grozījumi ir izdarīti ar Deleģēto regulu 2015/2170, jo šīs iestādes ieskatā šie līgumi neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā, var tikt pārbaudīts saskaņā ar pirmo minēto tiesību normu saimnieciskās darbības subjektam, kuram būtu interese piedalīties publiskajā iepirkumā, kam ir tāds pats priekšmets kā minētajiem līgumiem, un kurš uzskata, ka minētie līgumi ietilpst minētās direktīvas piemērošanas jomā, ceļot prasību tiesā.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta T-359/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedums – Aldo Supermarkets/EUIPO – Aldi Einkauf (“ALDI”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ALDI” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts grafiska preču zīme “ALDO” – Relatīvs atteikuma pamats – Iebildumu pieņemamības nosacījumi – Regulas (EK) Nr. 2868/95 15. noteikums (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 2. pants) – Agrākas preču zīmes atveidošanas nosacījumi – Regulas Nr. 2868/95 19. noteikums (tagad Deleģētās regulas 2018/625 7. pants) – Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījumu neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. pants (tagad Regulas (ES) 2017/1001 47. pants))

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/27

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedums – Aldo Supermarkets/EUIPO – Aldi Einkauf (“ALDI”)
      (Lieta T-359/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ALDI” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “ALDO” - Relatīvs atteikuma pamats - Iebildumu pieņemamības nosacījumi - Regulas (EK) Nr. 2868/95 15. noteikums (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 2. pants) - Agrākas preču zīmes atveidošanas nosacījumi - Regulas Nr. 2868/95 19. noteikums (tagad Deleģētās regulas 2018/625 7. pants) - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījumu neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. pants (tagad Regulas (ES) 2017/1001 47. pants))
      (2019/C 4/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aldo Supermarkets (Varna, Bulgārija) (pārstāvji: sākotnēji C. Saettel, vēlāk T. Chevrier un M. Thewes, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: G. Sakalaite-Orlovskiene, A. Folliard-Monguiral un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG, (Esene, Vācija) (pārstāvji: N. Lützenrath, U. Rademacher, N. Bertram un C. Fürsen, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 29. marta lēmumu lietā R 976/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Aldo Supermarkets un Aldi Einkauf.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Aldo Supermarkets atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 249, 31.7.2017.


title: Lieta T-286/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedums – KF/SATCEN (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus – SATCEN personāls – Līgumdarbinieki – Savienības tiesu kompetence – Kopējā ārpolitika un drošības politika – LES 24. pants – LESD 263., 268., 270. un 275. pants – Pamattiesību hartas 47. pants – Vienlīdzīga attieksme – Lēmums 2014/401/KĀDP un Lēmums 2009/747/KĀDP – SATCEN Apelācijas padome – Iebilde par prettiesiskumu – Lūgums sniegt palīdzību – Administratīvās izmeklēšanas kārtība – Atcelšana no amata uz laiku – Disciplinārlieta – Atstādināšana no amata – Labas pārvaldības princips – Objektivitātes prasība – Tiesības tikt uzklausītam – Piekļuve lietas materiāliem – Ārpuslīgumiskā atbildība – Priekšlaicīgi prasījumi par kaitējuma atlīdzināšanu – Morālais kaitējums)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/20

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedums – KF/SATCEN

      (Lieta T-286/15) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - SATCEN personāls - Līgumdarbinieki - Savienības tiesu kompetence - Kopējā ārpolitika un drošības politika - LES 24. pants - LESD 263., 268., 270. un 275. pants - Pamattiesību hartas 47. pants - Vienlīdzīga attieksme - Lēmums 2014/401/KĀDP un Lēmums 2009/747/KĀDP - SATCEN Apelācijas padome - Iebilde par prettiesiskumu - Lūgums sniegt palīdzību - Administratīvās izmeklēšanas kārtība - Atcelšana no amata uz laiku - Disciplinārlieta - Atstādināšana no amata - Labas pārvaldības princips - Objektivitātes prasība - Tiesības tikt uzklausītam - Piekļuve lietas materiāliem - Ārpuslīgumiskā atbildība - Priekšlaicīgi prasījumi par kaitējuma atlīdzināšanu - Morālais kaitējums)
      (2019/C 4/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: KF (pārstāvji: A. Kunst, advokāts, un N. Macaulay, barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Satelītcentrs (pārstāvji: L. Defalque un A. Guillerme, advokāti)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētāja atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: F. Naert un M. Bauer)

         Priekšmets

      Pirmkārt, par prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts atcelt SATCEN direktora 2013. gada 5. jūlija lēmumu uzsākt disciplinārlietu pret prasītāju, atcelt prasītāju no amata uz laiku un noraidīt viņas lūgumu sniegt palīdzību un 2014. gada 28. februāra lēmumu atstādināt prasītāju no amata, kā arī SATCEN Apelācijas padomes 2015. gada 26. janvāra lēmumu, ar ko ir apstiprināti šie lēmumi, un, otrkārt, par prasību, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un kurā ir lūgts atlīdzināt iespējami nodarīto kaitējumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Satelītcentra (SATCEN) Apelācijas padomes 2015. gada 26. janvāra lēmumu.

                  2)

                  Atcelt SATCEN direktora 2013. gada 5. jūlija lēmumu par KF atcelšanu no amata uz laiku.

                  3)

                  Atcelt SATCEN direktora 2014. gada 28. februāra lēmumu par KF atstādināšanu no amata.

                  4)

                  SATCEN samaksā KF 10 000 EUR kā atlīdzību par viņai nodarīto morālo kaitējumu.

                  5)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  6)

                  SATCEN sedz savus un atlīdzina KF tiesāšanās izdevumus.

                  7)

                  Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta T-550/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – Troszczynski/Parlaments (Institucionālās tiesības – Eiropas Parlamenta loceklis – Privilēģijas un imunitāte – Lēmums atcelt parlamentāro imunitāti – Ar deputāta pienākumiem nesaistīta darbība – Imunitātes atcelšanas procedūra – Ārpuslīgumiskā atbildība – Kaitējums – Cēloņsakarība)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/28

      Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – Troszczynski/Parlaments
      (Lieta T-550/17) (1)

      (Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta loceklis - Privilēģijas un imunitāte - Lēmums atcelt parlamentāro imunitāti - Ar deputāta pienākumiem nesaistīta darbība - Imunitātes atcelšanas procedūra - Ārpuslīgumiskā atbildība - Kaitējums - Cēloņsakarība)
      (2019/C 4/38)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mylène Troszczynski (Noyon, Francija) (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: sākotnēji M. Dean un S. Alonso de León, pēc tam S. Alonso de León, N. Görlitz un S. Seyr)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt 2017. gada 14. jūnija lēmumu, ar kuru Parlaments ir atcēlis prasītājas imunitāti, un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt morālo kaitējumu, kas viņai iespējami nodarīts.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Mylène Troszczynski atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 357, 23.10.2017.


title: Lieta C-331/17: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Corte d'appello di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Martina Sciotto/Fondazione Teatro dell'Opera di Roma (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 1999/70/EK – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – 5. klauzula – Pasākumi, kuru mērķis ir novērst secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba tiesisko attiecību ļaunprātīgu izmantošanu – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir izslēgta šo pasākumu piemērošana opermūzikas un simfoniskās mūzikas fondu darbības nozarē)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/4

      Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Corte d'appello di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Martina Sciotto/Fondazione Teatro dell'Opera di Roma

      (Lieta C-331/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 5. klauzula - Pasākumi, kuru mērķis ir novērst secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba tiesisko attiecību ļaunprātīgu izmantošanu - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir izslēgta šo pasākumu piemērošana opermūzikas un simfoniskās mūzikas fondu darbības nozarē)
      (2019/C 4/05)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte d'appello di Roma

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Martina Sciotto

         Atbildētājs: Fondazione Teatro dell'Opera di Roma

         Rezolutīvā daļa

      1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Padomes Direktīvas 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 5. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru vispārīgās tiesību normas, kas reglamentē darba tiesiskās attiecības un kuru mērķis ir paredzēt sodu par secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu līgumu ļaunprātīgu izmantošanu, automātiski pārkvalificējot uz noteiktu laiku slēgtu līgumu par uz nenoteiktu laiku noslēgtu līgumu, ja darba tiesiskās attiecības turpinās pēc konkrētā datuma, nav piemērojamas opermūzikas un simfoniskās mūzikas fondu darbības nozarē, ja valsts tiesību sistēmā nav neviena cita efektīva līdzekļa, lai sodītu par ļaunprātīgu izmantošanu, kas konstatēta šajā nozarē.

         (1)  OV C 309, 18.9.2017.


title: Lieta T-34/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – Lietuva/Komisija (ELGF – No finansējuma izslēgti izdevumi – Īpašs atbalsts liellopu un kazu gaļas nozarei – Pārbaudes uz vietas – Dzīvnieku fiziska pārbaude – Pārbaudes kvalitāte – Pārbaudes ziņojums – Vienotas likmes korekcija – Pienākums norādīt pamatojumu – Samērīgums – Precīza korekcija)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/21

      Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – Lietuva/Komisija
      (Lieta T-34/16) (1)

      (ELGF - No finansējuma izslēgti izdevumi - Īpašs atbalsts liellopu un kazu gaļas nozarei - Pārbaudes uz vietas - Dzīvnieku fiziska pārbaude - Pārbaudes kvalitāte - Pārbaudes ziņojums - Vienotas likmes korekcija - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums - Precīza korekcija)
      (2019/C 4/29)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lietuvas Republika (pārstāvji: sākotnēji D. Kriaučiūnas, T. Orlickas un R. Krasuckaitė, vēlāk T. Orlickas un R. Krasuckaitė)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Sauka un A. Steiblytė)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/2098 (2015. gada 13. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2015, L 303, 35. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Lietuvas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta T-758/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – Perfect Bar/EUIPO (“PERFECT BAR”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PERFECT BAR” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Aprakstošs raksturs – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/28

      Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – Perfect Bar/EUIPO (“PERFECT BAR”)
      (Lieta T-758/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PERFECT BAR” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))
      (2019/C 4/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornija, Savienotās Valstis) (pārstāvji: F. Miazzetto, J. L. Gracia Albero un E. Cebollero González, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 5. septembra lēmumu lietā R 2439/2016-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “PERFECT BAR” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 5. septembra lēmumu lietā R 2439/2016-4, ciktāl tas attiecas uz “proteīna bagātinātājiem” un uz “uztura bagātinātājiem un pārtikas piedevām”.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta T-334/16 P: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedums – FN u.c./CEPOL (Apelācija – Civildienests – Pagaidu darbinieki – CEPOL mītnes vietas pārcelšana no Bremshilas (Apvienotā Karaliste) uz Budapeštu (Ungārija) – Darbinieku pārcelšana citā amatā – Nepārsūdzams akts – Prasības nepieņemamība Civildienesta tiesā)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/22

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedums – FN u.c./CEPOL

      (Lieta T-334/16 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - CEPOL mītnes vietas pārcelšana no Bremshilas (Apvienotā Karaliste) uz Budapeštu (Ungārija) - Darbinieku pārcelšana citā amatā - Nepārsūdzams akts - Prasības nepieņemamība Civildienesta tiesā)
      (2019/C 4/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji:: FN, FP un FQ (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Tiesībaizsardzības apmācības aģentūra (CEPOL) (pārstāvji: sākotnēji F. Bánfi un R. Woldhuis, vēlāk R. Woldhuis un D. Schroeder, pārstāvji, kuriem palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 11. aprīļa spriedumu FN u.c./CEPOL (F-41/15 DISS II, EU:F:2014:70), ar ko tiek lūgts šo spriedumu atcelt.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 11. aprīļa spriedumu FN u.c./CEPOL (F-41/15 DISS II), jo tajā netika atzīti par nepieņemamiem FN, FP un FQ iesniegtie prasījumi par atcelšanu.

                  2)

                  Noraidīt FN, FP un FQ Civildienesta tiesā lietā F-41/15 DISS II iesniegtos prasījumus par atcelšanu.

                  3)

                  Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

                  4)

                  FN, FP un FQ, no vienas puses, un Eiropas Savienības Tiesībaizsardzības apmācības aģentūra (CEPOL), no otras puses, sedz savus tiesāšanās izdevumus paši gan apelācijas tiesvedībā, gan tiesvedībā pirmajā instancē.

         (1)  OV C 305, 22.8.2016.


title: Lieta C-413/17: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko ierosinājusi “Roche Lietuva” UAB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiski materiālu un diagnostikas medicīnas ierīču piegādes līgumi – Direktīva 2014/24/ES – 42. pants – Piešķiršana – Līgumslēdzējas iestādes novērtējuma brīvība – Detalizēts tehnisko specifikāciju formulējums)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/5

      Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko ierosinājusi “Roche Lietuva” UAB

      (Lieta C-413/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski materiālu un diagnostikas medicīnas ierīču piegādes līgumi - Direktīva 2014/24/ES - 42. pants - Piešķiršana - Līgumslēdzējas iestādes novērtējuma brīvība - Detalizēts tehnisko specifikāciju formulējums)
      (2019/C 4/06)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Pamatlietas puses

         “Roche Lietuva” UAB

         Piedaloties: Kauno Dainavos poliklinika VšĮ

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, 18. un 42. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliek līgumslēdzējai iestādei, nosakot ar medicīnisko preču iegādi saistīta iepirkuma tehniskās specifikācijas, principiāli piešķirt lielāku nozīmi vai nu medicīnisko ierīču individuālajiem raksturlielumiem, vai šo ierīču darbības rezultātam, bet paredz, ka tehniskajām specifikācijām kopumā ir jāatbilst vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principiem. Iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai tās izskatāmajā lietā attiecīgās tehniskās specifikācijas atbilst šīm prasībām.

         (1)  OV C 309, 18.9.2017.


title: Lieta C-626/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. oktobrī – Polijas Republika/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/12

      Prasība, kas celta 2018. gada 3. oktobrī – Polijas Republika/Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-626/18)
      (2019/C 4/16)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

         Prasītājas prasījumi

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2018/957 (2018. gada 28. jūnijs), ar ko groza Direktīvu 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (1), 1. panta 2. punkta a) apakšpunktu, 1. panta 2. panta b) apakšpunktu, kā arī 3. panta 3. punktu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pakārtoti, ja Tiesa uzskata, ka apstrīdētās Direktīvas (ES) 2018/957 tiesību normas nevar tikt nodalītas no pārējās direktīvas, nemainot tās būtību, Polijas Republika lūdz atcelt Direktīvu (ES) 2018/957 pilnībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Polijas Republika attiecībā uz apstrīdētajām Direktīvas 2018/957 tiesību normām izvirza šādus pamatus:

                  1)

                  pamats par LESD 56. pantā aizliegtu ierobežojumu ieviešanu pakalpojumu sniegšanas brīvībā Savienības iekšienē attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem, kuriem ir savs uzņēmums kādā dalībvalstī, kas nav pakalpojuma saņēmēja dalībvalsts:

                              a)

                              nosakot dalībvalstīm pienākumu garantēt norīkotiem darba ņēmējiem tādu atalgojumu, tai skaitā likmes par virsstundām, kas ir noteikts saskaņā ar norīkojuma valsts tiesību aktiem vai praksi (1. panta 2. punkta a) apakšpunkts),

                              b)

                              nosakot dalībvalstīm pienākumu garantēt norīkotiem darba ņēmējiem principā visus piemērojamos nodarbinātības noteikumus, kas ir paredzēti norīkojuma valsts tiesību aktos vai praksē, ja viena norīkotā darba ņēmēja faktiskais norīkojuma ilgums vai tādu darba ņēmēju norīkojuma kopējais ilgums, kuri viens otru aizstāj tā paša uzdevuma izpildei, pārsniedz 12 mēnešus, bet, ja pakalpojuma sniedzējs iesniedz motivētu paziņojumu, – 18 mēnešus (1. panta 2. punkta b) apakšpunkts);

                  2)

                  pamats par LESD 53. panta 1. punkta un 62. panta pārkāpumu, paredzot uz šo direktīvas tiesību normu pamata pasākumus, kuru mērķis nav atvieglot pašnodarbinātas darbības veikšanu (pārrobežu pakalpojumu sniegšanas atvieglošana), bet kuri ir pretēji šim mērķim;

                  3)

                  pamats par LESD 53. panta 1. punkta un 62. panta, lasot tos kopsakarā ar LESD 58. panta 1. punktu, pārkāpumu, piemērojot apstrīdēto direktīvu autotransporta nozarei (3. panta 3. punkts).

            Polijas Republika it īpaši apgalvo, ka apstrīdēto tiesību normu par norīkoto darba ņēmēju atalgojumu galvenais mērķis ir ierobežot pakalpojumu sniegšanas brīvību, palielinot pakalpojumu sniedzēju slogu, tādējādi likvidējot viņu konkurences priekšrocību, kas izriet no zemākām atalgojuma likmēm viņu izcelsmes dalībvalstī. Ieviestie grozījumi izraisot pārrobežu pakalpojumu sniedzēju diskrimināciju. Šie grozījumi neesot pamatoti ar vispārējo interešu apsvērumiem, it īpaši ar darba ņēmēju sociālās aizsardzības un godīgas konkurences apsvērumiem. Turklāt tie esot pretrunā samērīguma prasībai.

         (1)  OV L 173, 16. lpp.


title: Lieta T-447/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Pirelli Tyre/EUIPO – Yokohama Rubber (“L” formas gropes attēls) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā ir attēlota “L” formas grope – Absolūts atteikuma pamats – Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura ir vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai – Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts) – Regula (ES) 2015/2424 – Likuma piemērošana laikā – Preces forma – Apzīmējuma raksturs – Apzīmējuma būtisko iezīmju noteikšanai lietderīgo elementu ņemšana vērā – Vispārējās intereses, kas ir pamatā Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punktam)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/23

      Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedums – Pirelli Tyre/EUIPO – Yokohama Rubber (“L” formas gropes attēls)
      (Lieta T-447/16) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā ir attēlota “L” formas grope - Absolūts atteikuma pamats - Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura ir vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts) - Regula (ES) 2015/2424 - Likuma piemērošana laikā - Preces forma - Apzīmējuma raksturs - Apzīmējuma būtisko iezīmju noteikšanai lietderīgo elementu ņemšana vērā - Vispārējās intereses, kas ir pamatā Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punktam)
      (2019/C 4/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pirelli Tyre Spa (Milāna, Itālija) (pārstāvji: T. M. Müller un F. Togo, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: The Yokohama Rubber Co. Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāvji: F. Boscariol de Roberto, D. Martucci un I. Gatto, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 28. aprīļa lēmumu lietā R 2583/2014-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Yokohama Rubber un Pirelli Tyre.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2016. gada 28. aprīļa lēmuma rezolutīvās daļas 2. un 3. punktu lietā R 2583/2014-5.

                  2)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Pirelli Tyre SpA. tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  The Yokohama Rubber Co. Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 350, 26.9.2016.


title: Lieta T-759/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – Perfect Bar/EUIPO (“PERFECT Bar”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PERFECT Bar” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Aprakstošs raksturs – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/29

      Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – Perfect Bar/EUIPO (“PERFECT Bar”)
      (Lieta T-759/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PERFECT Bar” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))
      (2019/C 4/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornija, Savienotās Valstis) (pārstāvji: F. Miazzetto, J. L. Gracia Albero un E. Cebollero González, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 5. septembra lēmumu lietā R 2440/2016-4 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “PERFECT Bar” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 5. septembra lēmumu lietā R 2440/2016-4, ciktāl tas attiecas uz “proteīna bagātinātājiem” un uz “uztura bagātinātājiem un pārtikas piedevām”.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta C-632/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 10. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL/Institut des Comptes nationaux (ICN)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 10. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL/Institut des Comptes nationaux (ICN)

      (Lieta C-632/18)
      (2019/C 4/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Société coopérative à responsabilité limitée “Fonds du logement de la Région de Bruxelles-Capitale”

         Atbildētājs: Institut des Comptes nationaux (ICN)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 549/2013 (2013. gada 21. maijs) par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Eiropas Savienībā (1) 2.22., 2.23., 2.27., 2.28. un 20.33. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts pārvaldes kontrolēta atsevišķa institucionāla vienība ir jāuzskata par ārpustirgus esošu, kas tātad ietilpst vispārējās valdības sektorā, ja tai ir piesaistošas finanšu iestādes pazīmes, un nav nepieciešams pārbaudīt kritēriju par tās pakļautību riskam?

                  2)

                  Vai vienību, kas darbojas valdības kontrolē, var kvalificēt kā piesaistošo finanšu iestādi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 549/2013 (2013. gada 21. maijs) par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Eiropas Savienībā 2.21.–2.23. punkta, 2.27. un 2.28. punkta izpratnē:

                              a)

                              jo valdība reglamentē vienības darbību, kā dēļ vienībai tiek atņemta kontrole pār saviem aktīviem, saglabājot iespēju lemt par tās izsniegto hipotekāro kredītu piešķiršanu, to ilgumu, summu, kā arī par atsevišķiem nosacījumiem, tajā pašā laikā valdībai nosakot citus elementus un tostarp šo kredītu procentu likmi;

                              b)

                              jo it īpaši valdības sniegtās garantijas aizņēmumiem, par kuriem šī vienība slēdz līgumus, tai atņem kontroli pār savām saistībām, nepārbaudot šādas garantijas mērķi un sekas, atkarībā no tās pazīmēm konkrētajā lietā un to pamatojošās ekonomiskās situācijas?

         (1)  OV L 174, 1. lpp.


title: Lieta T-729/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedums – PO u.c./EĀDD (Civildienests – EĀDD – Atalgojums – Ierēdņi, kas pilda pienākumus delegācijā Pekinā – Ģimenes pabalsti – Pabalsts izglītībai 2015./2016. gadam – Civildienesta noteikumu X pielikuma 15. panta otrais teikums – Noteikumos paredzētā maksimālā apmēra pārsniegšana attiecībā uz trešajām valstīm – Lēmums izņēmuma gadījumos ierobežot izglītības izdevumu atlīdzināšanu – Vispārīgie īstenošanas noteikumi)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/24

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. oktobra spriedums – PO u.c./EĀDD
      (Lieta T-729/16) (1)

      (Civildienests - EĀDD - Atalgojums - Ierēdņi, kas pilda pienākumus delegācijā Pekinā - Ģimenes pabalsti - Pabalsts izglītībai 2015./2016. gadam - Civildienesta noteikumu X pielikuma 15. panta otrais teikums - Noteikumos paredzētā maksimālā apmēra pārsniegšana attiecībā uz trešajām valstīm - Lēmums izņēmuma gadījumos ierobežot izglītības izdevumu atlīdzināšanu - Vispārīgie īstenošanas noteikumi)
      (2019/C 4/32)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: PO, PP, PQ un PR (pārstāvji: sākotnēji N. de Montigny un J.-N. Louis, vēlāk N. de Montigny, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji: S. Marquardt un R. Spac, pārstāvji, kam palīdz M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire un S. Moya Izquierdo, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt EĀDD lēmumus neatmaksāt prasītājiem par 2015./2016. mācību gadu izglītības izdevumus, kuri pārsniedz summu, kas atbilst noteikumos paredzētajam maksimālajam apmēram attiecībā uz trešajām valstīm (kas sešas reizes pārsniedz pamatlīmeni), kura tika palielināta par 10 000 EUR (kopā 27 788,40 EUR).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  PO, PP, PQ un PR sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 475, 19.12.2016.


title: Lieta C-640/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 12. oktobrī iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) – Wagram Invest SA/État belge

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 12. oktobrī iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) – Wagram Invest SA/État belge

      (Lieta C-640/18)
      (2019/C 4/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Mons

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Wagram Invest SA

         Atbildētāja: État belge

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Ceturtās Direktīvas 78/660/EEK (1978. gada 25. jūlijs), kas attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (1), 2. panta 3. punktā lietoto jēdzienu “skaidrs un patiess priekšstats” gadījumā, kad akciju sabiedrība iegādājas finanšu aktīvus, peļņas un zaudējumu pārskatā ir atļauts norādīt diskontu attiecībā uz bezprocentu parādu, kura atmaksas termiņš ir ilgāks par vienu gadu, un aktīvu iegādes cenu norādīt aktīvu bilancē kā minētā diskonta atskaitījumu, ņemot vērā iepriekš minētās direktīvas 32. pantā minētos novērtēšanas principus?

                  2)

                  Vai vārdkopa “izņēmuma gadījumā”, kas ir priekšnoteikums Padomes Ceturtās Direktīvas 78/660/EEK (1978. gada 25. jūlijs), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu [tagad LESD 50. panta 2. punkta g) apakšpunkts] un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem, 2. panta 5. punkta piemērošanai, un ar ko ir atļauts nepiemērot (citas) minētās direktīvas tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka šo tiesību normu var piemērot tikai tad, ja tiek pierādīts, ka, izpildot šīs direktīvas tiesību normas, nav iespējams ievērot skaidra un patiesa priekšstata sniegšanas principu, ja attiecīgā gadījumā atbilstoši minētās direktīvas 2. panta 4. punktam pielikumos nesniedz papildu informāciju?

                  3)

                  Vai iepriekš minētās direktīvas 2. panta 4. punkts ir jāpiemēro prioritārā kārtībā tādējādi, ka tikai tad, ja papildu informācija neļauj faktiski piemērot minētās direktīvas 2. panta 3. punktā nostiprināto skaidra un patiesa priekšstata sniegšanas principu, var īstenot tiesības nepiemērot ar šīs direktīvas 2. panta 5. punktu ieviesto noteikumu un to drīkst darīt tikai izņēmuma gadījumos?

         (1)  Padomes Ceturtā direktīva 78/660/EEK (1978. gada 25. jūlijs), kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (OV L 222, 11. lpp.).


title: Lieta C-433/17 P: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums – Enercon GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Gamesa Eólica, SL (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Spēkā neesamības atzīšanas process – 53. pants – Eiropas Savienības krāsu preču zīme, ko veido zaļu toņu pāreja – Daļējas spēkā neesamības atzīšana – Nodošana anulēšanas nodaļai)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/6

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums – Enercon GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Gamesa Eólica, SL

      (Lieta C-433/17 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Spēkā neesamības atzīšanas process - 53. pants - Eiropas Savienības krāsu preču zīme, ko veido zaļu toņu pāreja - Daļējas spēkā neesamības atzīšana - Nodošana anulēšanas nodaļai)
      (2019/C 4/07)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Enercon GmbH (pārstāvji: R. H. F. Böhm, advokāts, M. Silverleaf, QC)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Botis, V. Ruzek un A. Folliard-Monguiral), Gamesa Eólica, SL (pārstāvis: A. Sanz Cerralbo, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Enercon GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 412, 4.12.2017.


title: Lieta T-874/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – RA/Revīzijas palāta (Civildienests – Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – 2016. gada paaugstināšana amatā – Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā AD 11 pakāpē – Novērtējuma ziņojuma neesamība – Nopelnu salīdzināšana)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/24

      Vispārējās tiesas 2018. gada 8. novembra spriedums – RA/Revīzijas palāta
      (Lieta T-874/16) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2016. gada paaugstināšana amatā - Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā AD 11 pakāpē - Novērtējuma ziņojuma neesamība - Nopelnu salīdzināšana)
      (2019/C 4/33)
      Tiesvedības valoda –franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: RA (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji: C. Lesauvage, E. von Bardeleben un A.–M. Cosciug)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Revīzijas palātas 2016. gada 4. marta lēmumu, ar ko Revīzijas palāta nepaaugstināja prasītāju amatā augstākā pakāpē (AD 11) 2016. gada paaugstināšanas amatā procedūrā, neiekļaujot prasītāja vārdu to ierēdņu sarakstā, kuri tika paaugstināti amatā 2016. gada paaugstināšanas amatā ietvaros.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Revīzijas palātas 2016. gada 4. marta lēmumu nepaaugstināt RA amatā AD 11 pakāpē 2016. gada paaugstināšanas amatā ietvaros.

                  2)

                  Revīzijas palāta atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 46, 13.2.2017.


title: Lieta C-643/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 15. oktobrī iesniedza Landesgericht Korneuburg (Austrija) – British Airways Plc/MF

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 15. oktobrī iesniedza Landesgericht Korneuburg (Austrija) – British Airways Plc/MF
      (Lieta C-643/18)
      (2019/C 4/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Korneuburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: British Airways Plc

         Atbildētāja: MF

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apkalpojošais gaisa pārvadātājs var atsaukties arī uz tādiem ārkārtējiem apstākļiem, kuri nav radušies saistībā ar pasažiera rezervēto lidojumu, bet gan saistībā ar tajā pašā dienā – ne secīgi – iepriekš notikušo lidojumu ar lidmašīnu, ko lidojumu cikla procedūrā bija paredzēts izmantot pasažiera rezervētajā lidojumā?

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “visiem iespējamiem pasākumiem”, kas apkalpojošam gaisa pārvadātājam jāveic, lai ārkārtēju apstākļu gadījumā novērstu pienākumu maksāt kompensāciju atbilstoši regulas 7. pantam, ir jābūt vērstiem tikai uz to, lai izvairītos no “ārkārtējiem apstākļiem” (konkrētajā gadījumā – jaunas [vēlākas] gaisa satiksmes kontroles laika nišas [Air-Traffic-Control-Slot] saņemšanu no Eiropas Aeronavigācijas drošības organizācijas Eirokontrole); vai arī turklāt tiek prasīts, lai apkalpojošais gaisa pārvadātājs arī pats veic visus iespējamos pasākumus, lai izvairītos no lidojuma atcelšanas vai ilgas kavēšanās?

                  3)

                  Ja uz nepieciešamību pašam gaisa pārvadātājam veikt visus iespējamos pasākumus, lai izvairītos no ilgas kavēšanās, tiek atbildēts apstiprinoši, vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai novērstu pienākumu maksāt kompensāciju atbilstoši regulas 7. pantam, gaisa pārvadātājam, veicot pasažieru pārvadājumu gaisa satiksmes pakalpojumu maršrutā, kas sastāv no diviem (vai vairāk) lidojumiem, ir jāveic tikai iespējamie pasākumi, lai izvairītos no tāda lidojuma kavēšanās, kas tam jāveic un attiecībā uz kuru pastāv kavēšanās risks; vai arī gaisa pārvadātājam turklāt ir jāveic arī iespējamie pasākumi, lai izvairītos no individuāla pasažiera ilgas kavēšanās galamērķī (piemēram, izskatot iespēju veikt rezervācijas maiņu uz citu lidojumu)?

         (1)  OV 2004, L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-451/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Walltopia”AD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālais nodrošinājums – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 12. panta 1. punkts – Regula (EK) Nr. 987/2009 – 14. panta 1. punkts – Nosūtītie darba ņēmēji – Piemērojamie tiesību akti – Apliecība A 1 – Tās dalībvalsts, kurā ir reģistrēts darba devējs, tiesību aktu attiecināšana uz darbinieku – Nosacījumi)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/6

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Walltopia”AD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo

      (Lieta C-451/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 12. panta 1. punkts - Regula (EK) Nr. 987/2009 - 14. panta 1. punkts - Nosūtītie darba ņēmēji - Piemērojamie tiesību akti - Apliecība A 1 - Tās dalībvalsts, kurā ir reģistrēts darba devējs, tiesību aktu attiecināšana uz darbinieku - Nosacījumi)
      (2019/C 4/08)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “Walltopia” AD

         Atbildētājs: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, 14. panta 1. punkts, lasīts kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kas ir grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 465/2012 (2012. gada 22. maijs), 12. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka darbinieks, kas pieņemts darbā viņa nosūtīšanai uz citu dalībvalsti, ir jāuzskata par personu, uz kuru “tieši pirms darba uzsākšanas jau attiecas tās dalībvalsts tiesību akti, kurā ir reģistrēts šīs personas darba devējs”, Regulas Nr. 987/2009 14. panta 1. punkta izpratnē, kaut arī šim darbiniekam tieši pirms darba uzsākšanas nebija apdrošinātas personas statusa atbilstoši šīs dalībvalsts tiesību aktiem, ja darbiniekam šajā brīdī bija dzīvesvieta minētajā dalībvalstī; par to ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 330, 2.10.2017.


title: Lieta C-649/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 15. oktobrī iesniedza Cour d'appel de Paris (Francija) – A/Daniel B, UD, AFP, B, L

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 15. oktobrī iesniedza Cour d'appel de Paris (Francija) – A/Daniel B, UD, AFP, B, L

      (Lieta C-649/18)
      (2019/C 4/20)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: A

         Atbildētāji: Daniel B, UD, AFP, B, L

         Prejudiciālie jautājumi

      Uzdod kancelejai nosūtīt Eiropas Savienības Tiesai prejudiciālos jautājumus, lai noskaidrotu, vai ar Eiropas tiesisko regulējumu, it īpaši

                  —

                  LESD 34. pantu,

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83/EK (ar grozījumiem) (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (1), 85.quater panta noteikumiem,

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību (2), iekšējā tirgū 3. pantu “Iekšējais tirgus”,

            Savienības dalībvalstij ir atļauts savā teritorijā citas Savienības dalībvalsts farmaceitiem paredzēt īpašus noteikumus, kas attiecas uz

                  —

                  aizliegumu mudināt klientus iegādāties zāles, izmantojot līdzekļus un praksi, kas pašreizējā (Francijas) Sabiedrības veselības aizsardzības kodeksa R 4235-22. panta izpratnē ir uzskatāmi par nesaderīgiem ar profesionālo cieņu[;]

                  —

                  aizliegumu mudināt pacientus pārmērīgi lietot zāles pašreizējā Sabiedrības veselības aizsardzības kodeksa R 4235-64. panta izpratnē[;]

                  —

                  pienākumu ievērot zāļu izplatīšanas labo praksi, ko ir noteikusi dalībvalsts iestāde, prasot zāļu pasūtīšanas tiešsaistē procesā iekļaut anketu par veselības stāvokli un aizliedzot izmantot maksas atsauces pakalpojumu atbilstoši pašlaik spēkā esošajiem Veselības un sociālo lietu ministra 2016. gada 28. novembra Noteikumiem[.]

         (1)  OV L 311, 67. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) (OV L 178, 1. lpp.).


title: Lieta T-608/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. oktobrī – Sammut/Parlaments

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/30

      Prasība, kas celta 2018. gada 8. oktobrī – Sammut/Parlaments
      (Lieta T-608/18)
      (2019/C 4/41)
      Tiesvedības valoda – maltiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Mark Anthony Sammut (Foetz, Luksemburga) (pārstāvis: P. Borg Olivier, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 270. pantam atcelt Eiropas Parlamenta 2018. gada 6. jūlija lēmumu, kas pieņemts atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam, ar ko tika noraidīta prasītāja sūdzība nolūkā no viņa novērtējuma ziņojuma par 2016. gadu izņemt daļu, kurā apgalvots, ka viņš nebija iecēlējinstitūcijai darījis zināmu savu nodomu 2016. gadā publicēt grāmatu “L-Aqwa fl-Ewropa. Il-Panama papers u il-Poter” [“Labākais Eiropā. Panamas dokumenti un vara”]; un tādējādi

                  —

                  daļēji atcelt Tulkošanas ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2018. gada 4. janvāra lēmumu; un tādēļ

                  —

                  uzdot izņemt minēto daļu no novērtējuma ziņojuma (3. punkts par prasītāja uzvedību – Noteikumu un procedūru ievērošana);

                  —

                  novērtēt prasītājam šo lēmumu rezultātā nodarīto kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam izmaksāt kompensāciju par prasītājam ar minētajiem lēmumiem nodarīto kaitējumu;

                  —

                  piespriest iecēlējinstitūcijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmā pamata ietvaros viņš norāda, ka ir ticis pārkāpts Civildienesta noteikumu 17.a pants, ciktāl tā mērķis ir aizsargāt pamattiesības uz izpausmes brīvību, kas garantētas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 10. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. pantā. Turklāt esot jārod līdzsvars tiesību un pienākumu starpā, jo tiesības nav absolūtas.

                  2.

                  Otrā pamata ietvaros tiek apgalvota nepareiza Civildienesta noteikumu 17.a panta interpretācija, jo grāmatā nav aplūkota “Savienības darbība” un tādējādi prasītājam nemaz nebija pienākuma par savu ieceri informēt iecēlējinstitūciju. Vārdi “jautājumu [..] kas attiecas uz” nozīmē un attiecas uz dokumenta, kura mērķis ir aplūkot “Savienības darbību”, saturu. Tas nozīmē, ka ierēdnim iecēlējinstitūcija ir jāinformē un jāsaņem atļauja tikai tad, ja viņš jebkādā veidā aplūko Savienības darbību. No tā izriet iecēlējinstitūcijas pienākums to, kas ir “Savienības darbība”, interpretēt šauri un nevis plaši. Turklāt tiek apgalvots, ka:

                              —

                              lēmumam nav norādīts nekāds pamatojums, jo tā pamatā bija vienīgi viedoklis, bet ne fakti vai juridiski apsvērumi;

                              —

                              iecēlējinstitūcijas uzliktais pienākums ir krietni apgrūtinošāks nekā izklāstīts Civildienesta noteikumos;

                              —

                              lēmuma pamatā ir nesamērīga rīcības brīvības izmantošana;

                              —

                              “jautājums [..], kas attiecas uz Savienības darbību” ir saistīts ar kontekstu, kuru, ņemot vērā Savienības darbības, ir iespējams secināt no citām pamatnostādnēm;

                              —

                              tā kā grāmatā nav atsauču uz prasītāja darbu vai jebkādiem citiem Savienības darbiem, prasītājs ir izpildījis uzticēšanās, uzticības un objektivitātes pienākumus pret Savienību;

                              —

                              no Tiesas judikatūras un īpaši 2001. gada 6. marta sprieduma (Connolly/Komisija (C-274/99 P, EU:C:2001:127, 43.–62. punkts) ir secināmi virkne aspektu saistībā ar Civildienesta noteikumu 17.a panta piemērošanas un īstenošanas izvērtējumu.

                  3.

                  Trešais pamats ir balstīts uz to, ka prasītājam ar lēmumu ir radīts nemateriāls kaitējums kā darbavietā, tā personīgajā dzīvē, kā arī tas ir iespaidojis viņa literāro izpausmi. Tādēļ ir jāaplēš kaitējums un jānosaka par to izmaksājamās kompensācijas apmērs.


title: Lieta C-462/17: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tänzer & Trasper GmbH/Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Regula (EK) Nr. 110/2008 – Stiprie alkoholiskie dzērieni – Definīcija, apraksts, noformējums, marķējums un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzība – II pielikuma 41. punkts – Olu liķieris – Jēdziens – Atļauto sastāvdaļu izsmeļošais raksturs)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/7

      Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tänzer & Trasper GmbH/Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

      (Lieta C-462/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Regula (EK) Nr. 110/2008 - Stiprie alkoholiskie dzērieni - Definīcija, apraksts, noformējums, marķējums un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzība - II pielikuma 41. punkts - Olu liķieris - Jēdziens - Atļauto sastāvdaļu izsmeļošais raksturs)
      (2019/C 4/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Tänzer & Trasper GmbH

         Atbildētāja: Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 110/2008 (2008. gada 15. janvāris) par stipro alkoholisko dzērienu definīciju, aprakstu, noformējumu, marķējumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1576/89, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1334/2008 (2008. gada 16. decembris), II pielikuma 41. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai varētu izmantot tirdzniecības nosaukumu “olu liķieris”, stiprā alkoholiskā dzēriena sastāvā nedrīkst būt citas sastāvdaļas kā tās, kas ir minētas šajā tiesību normā.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta C-652/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 18. oktobrī iesniedza Administrativen sad Haskovo (Bulgārija) – SZ/Mitnitsa Burgas

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 18. oktobrī iesniedza Administrativen sad Haskovo (Bulgārija) – SZ/Mitnitsa Burgas

      (Lieta C-652/18)
      (2019/C 4/21)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Haskovo

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzējs: SZ

         Atbildētājs kasācijas tiesvedībā: Mitnitsa Burgas

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1889/2005 (1) (2005. gada 26. oktobris) par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās, 9. panta 1. punkts, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā Valuten Zakon (Valūtas likums) 20. panta 1. punkts, kurā regulas 3. pantā noteiktā deklarēšanas pienākuma neizpildes gadījumā papildus naudas soda piemērošanai saskaņā ar Valuten Zakon 18. panta 1. punktu no 1 000 BGN līdz 3 000 BGN apmērā kumulatīvi ir paredzēta nedeklarētās skaidrās naudas pilnīga konfiskācija neatkarīgi no tās izcelsmes un izmantošanas mērķa?

         (1)  OV 2005, L 309, 9. lpp.


title: Lieta T-616/18: Prasība, kas celta 2018. gada 15. oktobrī – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A./Eiropas Komisija

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/31

      Prasība, kas celta 2018. gada 15. oktobrī – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A./Eiropas Komisija
      (Lieta T-616/18)
      (2019/C 4/42)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Polija) (pārstāvji – E. Buczkowska un M. Trepka, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 24. maija lēmumu procedūrā atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 102. pantam, kā arī Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 54. pantam (lieta AT.39816 – Augšupējais gāzes piegādes tirgus Centrāleiropā un Austrumeiropā) (1), ar ko atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā (2), 9. pantam procedūra beidzās, akciju sabiedrībai Gazprom i Gazprom Export LLC (turpmāk tekstā – “Gazprom”) uzņemoties 2018. gada 15. marta saistības;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz to, ka Komisija, pieņemot lēmumu, acīmredzami esot pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 9. pantu, skatītu kopā ar LESD 102. pantu, kā arī samērīguma principu, pieļaudama acīmredzamu kļūdu savākto pierādījumu vērtējumā un konstatējot, ka Komisijas procedūras AT.39816 laikā izteiktie iebildumi attiecībā uz to, ka Gazprom piegādā gāzi Polijā ar nosacījumu, ka kontrolēs gāzes infrastruktūru Polijā, nav pamatoti, un šīs kļūdas rezultātā tā esot noteikusi Gazprom saistības, neņemot vērā šos iebildumus.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz to, ka Komisija, pieņemot lēmumu, acīmredzami esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pantu, skatītu kopā ar LESD 102. pantu, kā arī samērīguma principu, pieņemot Gazprom saistības, kas attiecas uz negodīgu, ievērojami pārāk augstu cenu piemērošanu, kurās neesot atbilstoši ņemti vērā Komisijas iebildumi, kas būtībā attiecas uz ievērojami pārāk augstu cenu piemērošanu, ko veic dominējošais uzņēmums.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz to, ka Komisija, pieņemot lēmumu, acīmredzami esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pantu, skatītu kopā ar LESD 102. pantu, kā arī samērīguma principu, pieņemot Gazprom saistības, kas attiecas uz teritoriālu ierobežojumu ieviešanu, kuros pienācīgi neesot ņemti vērā Komisijas iebildumi, kuriem esot selektīvs raksturs un kuri sakrītot ar pienākumiem, kas dominējošajam uzņēmumam jau esot tikuši piedāvāti citās procedūrās, kuri tomēr neesot varējuši mainīt tā uzvedību.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz to, ka Komisija, pieņemot lēmumu, ir acīmredzami pārkāpusi LESD 7. pantu, skatītu kopā ar LESD 194. panta 1. punktu, pieņemot lēmumu pretēji Eiropas Savienības mērķiem enerģētikas politikas jomā, kā arī neievērojot tā negatīvo ietekmi uz Eiropas gāzes piegādes tirgu, it īpaši nostiprinot Centrāleiropas un Austrumeiropas valstu gāzes tirgu izolāciju un pretkonkurences nosacījumu turpināšanos attiecībā pret Rietumeiropu, lai gan šīs politikas mērķis esot šo tirgu integrācija, kā arī vienādu konkurences nosacījumu nodrošināšana visos Savienības tirgos.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz to, ka Komisija, pieņemot lēmumu, acīmredzami esot pārkāpusi LESD 18. panta 1. punktu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes principu, radot diskrimināciju starp Gazprom līgumslēdzējām pusēm, kas darbojas Centrāleiropas un Austrumeiropas valstu tirgos, tostarp prasītāju, no vienas puses, un Gazprom līgumslēdzējām pusēm, kas darbojas Rietumeiropas valstīs, no otras puses, lai arī abas minētās līgumslēdzēju pušu grupas darbojas vienā un tajā pašā Savienības gāzes piegādes tirgu un šajā saistībā tiem ir piemērojams LESD 102. pants un 194. panta 1. punkts un uz to pamata pieņemtie atvasināto tiesību akti.

                  6.

                  Sestais pamats attiecas uz pilnvaru nepareizu izmantošanu, kā arī būtisku procedūras noteikumu pārkāpumu, Komisijai pieņemot lēmumu, kas objektīvi esot pretrunā Regulas Nr. 1/2003 9. pantam, kā arī veicot procedūru AT.39816, acīmredzami pārkāpjot Komisijai piešķirtās pilnvaras.

         (1)  OV 2018, C 258, 6. lpp.

         (2)  OV 2018, L 1, 1. lpp.


title: Lieta C-527/17: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Boston Scientific Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums – Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm – Regula (EK) Nr. 469/2009 – Piemērošanas joma – Medicīnas ierīce, kas kā neatņemamu sastāvdaļu ietver vielu, kuru var uzskatīt par zālēm, ja to lieto atsevišķi – Direktīva 93/42/EEK – 1. panta 4. punkts – Jēdziens “administratīvās atļaujas procedūra”)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/8

      Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Boston Scientific Ltd

      (Lieta C-527/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums - Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm - Regula (EK) Nr. 469/2009 - Piemērošanas joma - Medicīnas ierīce, kas kā neatņemamu sastāvdaļu ietver vielu, kuru var uzskatīt par zālēm, ja to lieto atsevišķi - Direktīva 93/42/EEK - 1. panta 4. punkts - Jēdziens “administratīvās atļaujas procedūra”)
      (2019/C 4/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundespatentgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Boston Scientific Ltd

         Piedaloties: Deutsches Patent- und Markenamt

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 469/2009 (2009. gada 6. maijs) par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka iepriekšējas atļaujas procedūra atbilstoši Padomes Direktīvai 93/42/EEK (1993. gada 14. jūnijs) par medicīnas ierīcēm, ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/47/EK (2007. gada 5. septembris), attiecībā uz medicīnas ierīci, kas kā neatņemamu sastāvdaļu ietver vielu šīs direktīvas, kurā ir izdarīti grozījumi, 1. panta 4. punkta izpratnē, šīs regulas piemērošanas nolūkā nav pielīdzināma šīs vielas tirdzniecības atļaujas procedūrai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/27/EK (2004. gada 31. marts), pat ja attiecībā uz šo vielu ir ticis veikts Direktīvas 93/42 ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Direktīvu 2007/47, I pielikuma 7.4. punkta pirmajā un otrajā daļā paredzētais novērtējums.

         (1)  OV C 402, 27.11.2017.


title: Lieta T-622/18: Prasība, kas celta 2018. gada 15. oktobrī – EN (Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.) /Komisija

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/32

      Prasība, kas celta 2018. gada 15. oktobrī –  EN (1)
         /Komisija
      (Lieta T-622/18)
      (2019/C 4/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: EN (2)
          (pārstāve: E. Metodieva, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/323/16 – Izmeklētāji (AD 7) šādiem amatiem: 1. Izmeklētāji: ES izdevumi, korupcijas apkarošana; 2. Izmeklētāji: Muita un tirdzniecība, tabaka un kontrafakta preces, atlases komisijas 2017. gada 12. decembra lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu rezerves sarakstā minētā konkursa pirmajam amatam;

                  —

                  pilnībā atcelt EPSO 2018. gada 10. jūlija lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu attiecībā uz EPSO atlases komisijas lēmumu neiekļaut viņu rezerves sarakstā;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam atlīdzību par zaudējumiem negūto ienākumu veidā viņa neiekļaušanas minētajā rezerves sarakstā dēļ;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja izdevumus par juridisko palīdzību un juridisko pārstāvību pirms tiesvedības un tās laikā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka viens no atlases komisijas locekļiem ir uzvedies nepiemēroti, izraisot to, ka prasītājs, kā tiek apgalvots, nav pienācīgi pārbaudīts.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka viens no attiecīgā konkursa atlases komisijas locekļiem nav bijis objektīvs.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka vērtētāji nav bijuši kompetenti.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgajā konkursā ir pieļauts valodu lietojuma pārkāpums.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka lietas izpēte attiecīgajā konkursā ir ietvērusi zināmas neatbilstības prasībām.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauts vienlīdzīgas un taisnīgas attieksmes principu pārkāpums, kas esot radies attiecīgā konkursa, kā tiek apgalvots, pārmērīgi ilgās norises – viena mēneša garumā – dēļ.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka attiecībā uz prasītāja novērtējumu nav sniegts pietiekams pamatojums.

         (1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.

         (2)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.


title: Lieta C-528/17: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Vrhovno sodišče (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Milan Božičevič Ježovnik/Republika Slovenija (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 143. panta 1. punkta d) apakšpunkts – Atbrīvojums no PVN par importu – Imports, pēc kura tiek veikta piegāde Kopienas iekšienē – Krāpšanas nodokļu jomā risks – Nodokļa maksātāja importētāja un piegādātāja labticība – Novērtēšana – Nodokļa maksātāja importētāja un piegādātāja pienākums ievērot pienācīgu rūpību)

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/8

      Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 25. oktobra spriedums (Vrhovno sodišče (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Milan Božičevič Ježovnik/Republika Slovenija

      (Lieta C-528/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 143. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Atbrīvojums no PVN par importu - Imports, pēc kura tiek veikta piegāde Kopienas iekšienē - Krāpšanas nodokļu jomā risks - Nodokļa maksātāja importētāja un piegādātāja labticība - Novērtēšana - Nodokļa maksātāja importētāja un piegādātāja pienākums ievērot pienācīgu rūpību)
      (2019/C 4/11)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

         Vrhovno sodišče

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Milan Božičevič Ježovnik

         Atbildētāja: Republika Slovenija

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 2009/69/ES (2009. gada 25. jūnijs), 143. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apstākļos, kuros nodokļa maksātājam importētājam un piegādātājam ir piešķirts atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa par importu, pamatojoties uz atļauju, ko pēc iepriekšējas pārbaudes, ņemot vērā šī nodokļa maksātāja iesniegtos pierādījumus, ir devušas kompetentās muitas iestādes, tam nav a posteriori jāmaksā pievienotās vērtības nodoklis, ja vēlākā pārbaudē izrādās, ka nav izpildīti šī atbrīvojuma materiāltiesiskie nosacījumi, izņemot, ja, ņemot vērā objektīvus apstākļus, ir pierādīts, ka minētais nodokļa maksātājs zināja vai tam bija jāzina, ka pamatlietā aplūkotās, pēc importēšanas veiktās piegādes ir saistītas ar pircēja veiktu krāpšanu, un ka nodokļa maksātājs nav veicis visus saprātīgos pasākumus, kas bija tā spēkos, lai izvairītos no šīs krāpšanas; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 374, 6.11.2017.


title: Lieta T-627/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. oktobrī – ZK/Komisija

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/34

      Prasība, kas celta 2018. gada 19. oktobrī – ZK/Komisija
      (Lieta T-627/18)
      (2019/C 4/45)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ZK (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt konkursa EPSO/AD/323/16 atlases komisijas 2018. gada 1. februāra apstiprinošo lēmumu neiekļaut prasītājas vārdu veiksmīgo kandidātu sarakstā;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt konkursa atlases komisijas 2017. gada 12. decembra apstiprinošo lēmumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats – pirmkārt, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 30. panta un to III pielikuma 3. panta, un, otrkārt, konkursa pārbaudījumu rīkošanu regulējošo noteikumu pārkāpums. Šajā ziņā prasītāja it īpaši uzsver, ka viņu intervijās ir uzklausījuši tikai divi atlases komisijas locekļi, nevis atlases komisija, kas ietver priekšsēdētāju un sešus locekļus. Viņa turklāt norāda, ka priekšsēdētāja atlases komisijas darbā ir piedalījusies tikai kā vienkārša novērotāja, kas arī esot Civildienesta noteikumu pārkāpums.

                  2.

                  Otrais pamats – vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpums, kas esot pieļauts saistībā ar šajā lietā apstrīdēto lēmumu atlases komisijas nestabilitātes dēļ un tāpēc, ka ir bijuši pieaicināti tādi eksaminatori atbalstam, kuri nav piedalījušies īpašās eksaminatoru mācībās.


title: Lieta T-623/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. oktobrī – EO (Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.) /Komisija

text:
               7.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 4/33

      Prasība, kas celta 2018. gada 13. oktobrī –  EO (1)
         /Komisija
      (Lieta T-623/18)
      (2019/C 4/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EO (2)
          (pārstāve: E. Metodieva, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/323/16 – Izmeklētāji (AD 7) šādiem amatiem: 1. Izmeklētāji: ES izdevumi, korupcijas apkarošana; 2. Izmeklētāji: Muita un tirdzniecība, tabaka un kontrafakta preces, atlases komisijas 2017. gada 12. decembra lēmumu neiekļaut prasītājas vārdu rezerves sarakstā minētā konkursa pirmajam amatam;

                  —

                  pilnībā atcelt EPSO 2018. gada 9. jūlija lēmumu noraidīt prasītājas sūdzību saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu attiecībā uz EPSO atlases komisijas lēmumu neiekļaut viņu rezerves sarakstā;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai atlīdzību par zaudējumiem negūto ienākumu veidā viņas neiekļaušanas minētajā rezerves sarakstā dēļ;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas izdevumus par juridisko palīdzību un juridisko pārstāvību pirms tiesvedības un tās laikā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus un papildus pamatojas uz visiem tiem argumentiem, kas ir minēti viņas saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu iesniegtajā sūdzībā.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka viens no atlases komisijas locekļiem ir uzvedies nepiemēroti, izraisot to, ka prasītāja, kā tiek apgalvots, nav pienācīgi pārbaudīta.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka viens no attiecīgā konkursa atlases komisijas locekļiem nav bijis objektīvs.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka vērtētāji nav bijuši kompetenti.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgajā konkursā ir pieļauts valodu lietojuma pārkāpums.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka lietas izpēte attiecīgajā konkursā ir ietvērusi zināmas neatbilstības prasībām.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauts vienlīdzīgas un taisnīgas attieksmes principu pārkāpums, kas esot radies attiecīgā konkursa, kā tiek apgalvots, pārmērīgi ilgās norises – viena mēneša garumā – dēļ.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka attiecībā uz prasītājas novērtējumu nav sniegts pietiekams pamatojums.

         (1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.

         (2)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.