title: Lieta T-189/18: Prasība, kas celta 2018. gada 15. martā – Lipitalia 2000 un Assograssi/Komisija

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/40

         Prasība, kas celta 2018. gada 15. martā – Lipitalia 2000 un Assograssi/Komisija
   (Lieta T-189/18)
   (2018/C 166/52)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Lipitalia 2000 SpA (Turīna, Itālija), Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Buccinasco, Itālija) (pārstāvis: M. Moretto, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisija, nenododama regulatīvās komitejas balsojumam – saskaņā ar Lēmuma 1999/[468]/EK 5.a pantā paredzēto procedūru – projektu, kurā izklāstīti pasākumi, ar kuriem tiks pārskatīts Regulas Nr. 999/2001 IV pielikuma V nodaļas E iedaļas 2. punktā joprojām noteiktais aizliegums eksportēt tādu organisko mēslojumu un augsnes ielabotājus, kuru sastāvā ir no atgremotājiem iegūtas pārstrādātas dzīvnieku olbaltumvielas, nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no Regulas Nr. 999/2001, Regulas Nr. 178/2002 un Regulas Nr. 1069/2009, kā arī vispārējiem nediskriminācijas un samērīguma principiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas apgalvo, ka – lai arī kopš 2017. gada 1. jūlija Komisija, ņemdama vērā govju sūkļveida encefalopātijas (Bovine Spongiform Encephalophaty – BSE) epidemioloģiskās situācijas kraso uzlabošanos Savienībā, no jauna ir atļāvusi no atgremotājiem iegūtu pārstrādātu dzīvnieku olbaltumvielu (PDO) eksportu – šīs pašas no atgremotājiem iegūtās PDO saturošo organisko mēslojumu un augsnes ielabotāju (OMAI) eksports neizskaidrojamā kārtā joprojām ir aizliegts Regulas Nr. 999/2001 IV pielikuma V nodaļas E iedaļas 2. punktā. Šis aizliegums tiek piemērots, neskatoties uz to, ka gandrīz visas dalībvalstis tagad jau tiek kvalificētas kā vērā neņemama BSE riska valstis, un lai arī starptautiskais standarts, ko noteicis Starptautiskais Epizootiju birojs (Office international des épizooties – OIE), neparedz šādu aizliegumu attiecībā uz OMAI, kuru izcelsmes vieta ir šādi kvalificētas valstis.
   Turklāt prasītājas uzskata, ka Savienība – pretēji OIE noteiktajam starptautiskajam standartam – aizliedz (no atgremotājiem iegūtās PDO saturošos) OMAI eksportēt pat tad, ja to izcelsmes vieta ir dalībvalstis, kurās ir vērā neņemams risks, taču atļauj šos pašus produktus tirgot savā teritorijā. Bez tam tā pat atļaujot no trešajām valstīm, kuru vidū ir arī valstis, kurās BSE risks ir kontrolēts vai nenosakāms, ievest gan PDO, tostarp no atgremotājiem iegūtās, gan tādus PDO saturošus produktus kā, piemēram, OMAI.
   Zaudējumi, kas Savienībā esošajiem saimnieciskās darbības subjektiem ir radušies no tā, ka tiek aizliegts eksportēt no atgremotājiem iegūtos PDO saturošus OMAI, ir milzīgi.
   Prasības pamatošanai prasītāji apgalvo, ka Savienības tiesībās Komisijai ir uzlikts pienākums rīkoties, lai šo situāciju atrisinātu.
   Konkrēti, prasītāju ieskatā:

               1.

               Neesot izpildīts pienākums, kas Komisijai izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 999/2001 (2001. gada 22. [maijs]), ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV 2001, L 147, 1. lpp.), 7. panta un 5. panta 1. un 3. punkta, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. [janvāris]), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV 2002, L 31, 1. lpp.), 5. panta 3. punkta un 7. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1069/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regula) (OV 2009, L 300, 1. lpp.), 43. panta 4. punkta.

               2.

               Neesot izpildīts pienākums rīkoties, kas Komisijai izriet no nediskriminācijas un samērīguma principiem, Regulas (EK) Nr. 178/2002 7. panta 2. punkta, kā arī Regulas (EK) Nr. 999/2001 23. un 24. panta.


title: Apvienotās lietas C-327/16 un C-421/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 22. marta spriedums (Conseil d’État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marc Jacob/Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16), Ministre des Finances et des Comptes publics/Marc Lassus (C-421/16) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiešie nodokļi — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Dažādu valstu uzņēmējsabiedrību apvienošana, sadalīšana, aktīvu pārvešana un akciju maiņa — Direktīva 90/434/EEK — 8. pants — Vērtspapīru maiņas darījums — Kapitāla pieaugums saistībā ar šo darījumu — Nodokļa uzlikšanas atlikšana — Kapitāla zaudējumi saņemto vērtspapīru turpmākas pārvešanas laikā — Rezidences valsts nodokļu ieturēšanas kompetence — Atšķirīga attieksme — Pamatojums — Nodokļu uzlikšanas kompetences sadalījuma starp dalībvalstīm saglabāšana)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 22. marta spriedums (Conseil d’État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marc Jacob/Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16), Ministre des Finances et des Comptes publics/Marc Lassus (C-421/16)
   (Apvienotās lietas C-327/16 un C-421/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiešie nodokļi - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Dažādu valstu uzņēmējsabiedrību apvienošana, sadalīšana, aktīvu pārvešana un akciju maiņa - Direktīva 90/434/EEK - 8. pants - Vērtspapīru maiņas darījums - Kapitāla pieaugums saistībā ar šo darījumu - Nodokļa uzlikšanas atlikšana - Kapitāla zaudējumi saņemto vērtspapīru turpmākas pārvešanas laikā - Rezidences valsts nodokļu ieturēšanas kompetence - Atšķirīga attieksme - Pamatojums - Nodokļu uzlikšanas kompetences sadalījuma starp dalībvalstīm saglabāšana))
   (2018/C 166/07)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d’État

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Marc Jacob (C-327/16), Ministre des Finances et des Comptes publics (C-421/16)

      Atbildētāji: Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16), Marc Lassus (C-421/16)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes Direktīvas 90/434/EEK (1990. gada 23. jūlijs) par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Aktu par Norvēģijas Karalistes, Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanās nosacījumiem, kurš pielāgots ar Eiropas Savienības Padomes Lēmumu 95/1/EK, Euratom, EOTK (1995. gada 1. janvāris), 8. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj dalībvalsts tiesību aktus, saskaņā ar kuriem vērtspapīru maiņas darījuma, uz kuru attiecas šī direktīva, rezultātā radušais kapitāla pieaugums tiek konstatēts šī maiņas darījuma laikā, savukārt nodokļa uzlikšana šim pieaugumam tiek atlikta līdz gadam, kurā iestājas notikums – konkrētajā gadījumā maiņas rezultātā saņemto vērtspapīru pārvešana –, ar kuru izbeidzas šī nodokļa uzlikšanas atlikšana.

               2)

               Direktīvas 90/434 redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Aktu par Norvēģijas Karalistes, Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanās nosacījumiem, kurš pielāgots ar Lēmumu 95/1, 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj dalībvalsts tiesību aktus, kuros ir paredzēts nodokļa uzlikšanu vērtspapīru maiņas rezultātā gūtajam kapitāla pieaugumam, kas ir tikusi atlikta, veikt tad, kad notiek maiņas rezultātā saņemto vērtspapīru turpmāka pārvešana, lai gan šī pārvešana neietilpst šīs dalībvalsts nodokļu kompetencē.

               3)

               LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesību aktus, kuros situācijā, kurā maiņas rezultātā saņemto vērtspapīru turpmāka pārvešana neietilpst šīs dalībvalsts nodokļu kompetencē, ir paredzēts nodokļa uzlikšanu kapitāla pieaugumam, kas ir tikusi atlikta, veikt šīs pārvešanas brīdī, neņemot vērā iespējamos zaudējumus, kas radušies līdz ar šo pārvešanu, lai gan šādi zaudējumi tiek ņemti vērā gadījumā, ja minētās pārvešanas datumā nodokļu maksātāja, kas ir šo vērtspapīru īpašnieks, nodokļu rezidence ir šajā dalībvalstī. Kārtība, kādā veicama šo kapitāla zaudējumu attiecināšana un aprēķināšana, ir jāparedz dalībvalstīm, ievērojot Savienības tiesības, konkrētajā gadījumā it īpaši brīvību veikt uzņēmējdarbību.

      (1)  OV C 305, 22.8.2016

      OV C 392, 24.10.2016.


title: Lieta C-169/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 2. martā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon/Minister for Justice and Equality

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 2. martā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon/Minister for Justice and Equality

   (Lieta C-169/18)
   (2018/C 166/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (Īrija)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon

      Atbildētājs: Minister for Justice and Equality

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ievērojot iespējamos pamatojumus, kas aprakstīti otrajā, trešajā un ceturtajā jautājumā, vai dalībvalsts ir pārkāpusi Direktīvas 2004/38/EK (1) (turpmāk tekstā – “2004. gada direktīva”) 5. panta 2. punkta prasību izsniegt vīzu pēc iespējas drīz tādu Savienības pilsoņu laulātajiem un ģimenes locekļiem, kuri attiecīgajā dalībvalstī īsteno brīvas pārvietošanās tiesības vai plāno īstenot šīs tiesības, ja kavēšanās, apstrādājot vīzas pieteikumu, pārsniedz 12 mēnešus vai vairāk?

               2)

               Neskarot pirmo jautājumu, vai saskaņā ar 2004. gada direktīvas 35. pantu vai cita iemesla dēļ pamatota un tādējādi 5. panta 2. punktam atbilstoša ir tāda kavēšanās ar apstrādi vai cita lēmuma pieņemšanu par vīzas pieteikumu saskaņā ar 5. panta 2. punktu, kas izriet no vajadzības, it īpaši veicot padziļinātas personas datu pārbaudes, pārliecināties, ka pieteikums nav krāpniecisks vai arī nenotiek tiesību ļaunprātīga izmantošana, tostarp ka laulība nav uzskatāma par fiktīvu laulību?

               3)

               Neskarot pirmo jautājumu, vai saskaņā ar 2004. gada direktīvas 27. un 35. pantu vai cita iemesla dēļ pamatota un tādējādi 5. panta 2. punktam atbilstoša ir tāda kavēšanās ar apstrādi vai lēmuma pieņemšanu par vīzas pieteikumu saskaņā ar 5. panta 2. punktu, kas izriet no vajadzības veikt rūpīgas padziļinātas personas datu un drošības pārbaudes attiecībā uz personām, kuras ierodas no atsevišķām trešajām valstīm, tāpēc ka attiecībā uz ceļotājiem no šīm trešajām valstīm pastāv īpašas ar drošību saistītas bažas?

               4)

               Neskarot pirmo jautājumu, vai pamatota un tādējādi 5. panta 2. punktam atbilstoša ir tāda kavēšanās ar apstrādi vai lēmuma pieņemšanu par vīzas pieteikumu saskaņā ar 5. panta 2. punktu, kura izriet no pēkšņa un negaidīta šādu pieteikumu skaita pieauguma no atsevišķām trešajām valstīm, kas tiek uzskatītas par tādām, attiecībā uz kurām pastāv reālas bažas saistībā ar drošību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).


title: Lieta C-355/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 15. marta spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christian Picart/Ministre des Finances et des Comptes publics (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos — Tiešie nodokļi — Dzīvesvietas maiņa no dalībvalsts uz Šveici — Nerealizētā kapitāla pieauguma no būtiskām līdzdalībām izcelsmes dalībvalstī reģistrētas sabiedrības pamatkapitālā aplikšana ar nodokli šādas maiņas gadījumā — Nolīguma piemērošanas joma)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 15. marta spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christian Picart/Ministre des Finances et des Comptes publics

   (Lieta C-355/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Tiešie nodokļi - Dzīvesvietas maiņa no dalībvalsts uz Šveici - Nerealizētā kapitāla pieauguma no būtiskām līdzdalībām izcelsmes dalībvalstī reģistrētas sabiedrības pamatkapitālā aplikšana ar nodokli šādas maiņas gadījumā - Nolīguma piemērošanas joma))
   (2018/C 166/08)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Christian Picart

      Atbildētājs: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Rezolutīvā daļa

   Tā kā tāda situācija kā pamatlietā aplūkotā neizriet no jēdziena “pašnodarbinātās personas” ratione personae piemērošanas jomas Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, kas parakstīts Luksemburgā 1999. gada 21. jūnijā, izpratnē, šī nolīguma noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā tādi valsts, kura ir šī nolīguma puse, tiesību akti kā pamatlietā aplūkotie, saskaņā ar kuriem, ja fiziska persona pārceļ savu dzīvesvietu no šīs valsts uz citu valsti, kas ir minētā nolīguma puse, vienlaikus saglabājot savu saimniecisko darbību pirmajā no šīm abām valstīm, katru dienu vai vismaz reizi nedēļā neceļojot no savas saimnieciskās darbības veikšanas vietas uz savu dzīvesvietu, ir paredzēts nekavējoties uzlikt nodokli nerealizētajam kapitāla pieaugumam no būtiskām līdzdalībām, kas bija minētās personas turējumā tādu sabiedrību kapitālā, kuru darbību reglamentē pirmās no minētajām dalībvalstīm tiesību akti pēc šīs dzīvesvietas maiņas, un maksājamā nodokļa samaksas atlikšana ir pieļauta vienīgi ar nosacījumu, ka ir izveidotas pietiekamas garantijas, lai nodrošinātu minētā nodokļa samaksu, lai gan personai, kuras turējumā arī ir šādas līdzdalības, bet kura turpina uzturēties pirmās no šīm dalībvalstīm teritorijā, nodoklis tiek noteikts tikai šo līdzdalību atsavināšanas brīdī.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Apvienotās lietas C-133/17 un C-134/17: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 21. marta spriedums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dănuţ Podilă u.c./Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători “CFR Călători” SA Bucureşti (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea/SMDA Mureş Insolvency SPRL, kas rīkojas SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii maksātnespējas administratora statusā (C-134/17) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 89/391/EEK — Darba ņēmēju drošība un veselība darbā — Klasificēšana par darba vietu, kurā darba ņēmējiem ir īpašs risks vai īpaši apstākļi — Drošības un veselības aizsardzības darbā risku novērtējums — Darba devēja pienākumi)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/17

         Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 21. marta spriedums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dănuţ Podilă u.c./Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători“CFR Călători” SA Bucureşti (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea/SMDA Mureş Insolvency SPRL, kas rīkojas SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii maksātnespējas administratora statusā (C-134/17)
   (Apvienotās lietas C-133/17 un C-134/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 89/391/EEK - Darba ņēmēju drošība un veselība darbā - Klasificēšana par darba vietu, kurā darba ņēmējiem ir īpašs risks vai īpaši apstākļi - Drošības un veselības aizsardzības darbā risku novērtējums - Darba devēja pienākumi))
   (2018/C 166/21)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Dănuţ Podilă, Vasile Oniţă, Dumitru Cornel Bara, Gheorghe Podilă, Alexandru Daniel Coneru, Mihai Călin Junc, Dănuţ Bungău, Francisc Chudi, Ioan Iancu, Ionel Negruţ, Dan Florin Roxin (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea (C-134/17)

      Atbildētājas: Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători“CFR Călători” SA Bucureşti (C-133/17), SMDA Mureş Insolvency SPRL, kas rīkojas SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii maksātnespējas administratora statusā (C-134/17)

      Rezolutīvā daļa

   LESD 114. panta 3. punkts un 151. un 153. pants, kā arī Padomes Direktīvas 89/391/EEK (1989. gada 12. jūnijs) par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā, normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nav piemērojamas valsts tiesiskajam regulējumam, kāds aplūkots pamatlietā, kurā ir noteikti stingri termiņi un procedūras, kas neļauj valsts tiesām pārskatīt vai noteikt darba ņēmēju darbības klasifikāciju dažādās risku grupās, pamatojoties uz kurām tiek aprēķinātas šo darba ņēmēju vecuma pensijas.

      (1)  OV C 202, 26.6.2017.


title: Lieta T-136/18: Prasība, kas celta 2018. gada 1. martā – Kuota International/EUIPO – Sintema Sport (“K”)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/34

         Prasība, kas celta 2018. gada 1. martā – Kuota International/EUIPO – Sintema Sport (“K”)
   (Lieta T-136/18)
   (2018/C 166/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kuota International Corp. Ltd (Britu Virdžīnu Salas) (pārstāvis: C. Herissay Ducamp, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: Sintema Sport Srl (Albiate, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “K” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 380 771

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 15. decembra lēmums lietā R 3111/2014-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā ir uzskatīts, ka prasītāja nav iesniegusi pierādījumus par ļaunticību, un ir uzskatīts, ka pieteikums par atzīšanu par spēkā neesošu, kas ir pamatots ar Eiropas Savienības preču zīmju regulas 59. panta 1. punkta b) apakšpunktu, nevar tikt apmierināts;

               —

               atzīt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 11 380 771 par spēkā neesošu, pamatojoties uz Eiropas Savienības preču zīmju regulas 59. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-174/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 5. martā iesniedza Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) – Jean Jacob, Dominique Lennertz/Beļģijas valsts

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 5. martā iesniedza Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) – Jean Jacob, Dominique Lennertz/Beļģijas valsts
   (Lieta C-174/18)
   (2018/C 166/32)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Liège

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Atbildētāja: Beļģijas valsts

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienību 39. pantam ir pretrunā CIR/92 155. pantā paredzētais Beļģijas nodokļu režīms, saskaņā ar kuru, neatkarīgi no tā, vai tiek piemērots 2008. gada 12. marta Apkārtraksts Nr. Ci.RH.331/575.420, prasītāja Luksemburgas izcelsmes pensijas, kas atbrīvotas no nodokļiem atbilstoši Beļģijas un Luksemburgas noslēgtās Konvencijas par dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanu 18. pantam, tiek ņemtas vērā, lai aprēķinātu Beļģijas nodokli un lai tās izmantotu kā nodokļa bāzi CIR/92 paredzēto nodokļu atvieglojumu piešķiršanai, lai gan šīs pensija nebūtu jāņem vērā, jo Konvencijā par dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanu ietvertā griba ir pretēja, un saskaņā ar kuru tādi atvieglojumi kā no nodokļa atbrīvotā daļa, atvieglojumi par ilgtermiņa uzkrājumiem, izdevumiem, kas samaksāti ar vērtspapīru pakalpojumiem, izmaksām, kas radušās, lai taupītu enerģiju mājoklī, izdevumiem, kas radušies, lai apdrošinātu mājokli pret zādzībām un ugunsnelaimēm, prasītāja ziedojumiem, tiek samazināti vai piemēroti mazākā apmērā nekā tas būtu tad, ja abi prasītāji būtu guvuši ienākumus Beļģijā un ja drīzāk prasītāja, nevis prasītājs saņemtu vienīgi Beļģijas izcelsmes pensijas?


title: Lieta C-384/16 P: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 13. marta spriedums – European Union Copper Task Force/Eiropas Komisija (Apelācija — Augu aizsardzības līdzekļi — Īstenošanas regula (ES) 2015/408 — Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū un aizstājamo vielu saraksta izveidošana — Darbīgās vielas “vara savienojumu” iekļaušana šajā sarakstā — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — LESD 263. panta ceturtā daļa — Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Individuāli skarta persona)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/8

         Tiesas (virspalāta) 2018. gada 13. marta spriedums – European Union Copper Task Force/Eiropas Komisija
   (Lieta C-384/16 P) (1)

   ((Apelācija - Augu aizsardzības līdzekļi - Īstenošanas regula (ES) 2015/408 - Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū un aizstājamo vielu saraksta izveidošana - Darbīgās vielas “vara savienojumu” iekļaušana šajā sarakstā - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - LESD 263. panta ceturtā daļa - Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Individuāli skarta persona))
   (2018/C 166/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: European Union Copper Task Force (pārstāvji: C. Fernández Vicién, C. Vila Gisbert un I. Moreno-Tapia Rivas, abogadas, un M. Miserendino, abogado)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Lewis un P. Ondrůšek)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               European Union Copper Task Force atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 314, 29.8.2016.


title: Lieta T-193/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. martā – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel (Pelēkas un oranžas krāsas kombinācija)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/42

         Prasība, kas celta 2018. gada 19. martā – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel (Pelēkas un oranžas krāsas kombinācija)
   (Lieta T-193/18)
   (2018/C 166/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Andreas Stihl AG & Co. KG (Waiblingen, Vācija) (pārstāvji: S. Völker, M. Pemsel un C. Eulenpesch, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Giro Travel Company (Roman, Rumānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības krāsas preču zīme, kurā ir attēlota pelēkās un oranžās krāsas kombinācija – reģistrācijas pieteikums Nr. 7 472 723

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 23. janvāra lēmums lietā R 200/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu,

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 2017/1001 4. panta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta C-190/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. martā iesniedza justice de paix de Schaerbeek (Beļģija) – Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)/Gherasim Sorin Rusu

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. martā iesniedza justice de paix de Schaerbeek (Beļģija) – Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)/Gherasim Sorin Rusu

   (Lieta C-190/18)
   (2018/C 166/33)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Justice de paix de Schaerbeek

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)

      Atbildētājs: Gherasim Sorin Rusu

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes Direktīva 93/13/EK par noteikumiem patērētāju līgumos (1) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula Nr. 1371/2007 par dzelzceļa pasažieru tiesībām un pienākumiem (2) ir piemērojamas attiecībās starp SNCB un pasažieriem, kuri pieķerti bez derīgas biļetes?

      (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1371/2007 (2007. gada 23. oktobris) par dzelzceļa pasažieru tiesībām un pienākumiem (OV L 315, 14. lpp.).


title: Lieta C-431/16: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 15. marta spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)/José Blanco Marqués (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 12. un 46.a – 46.c pants — Tāda paša veida pabalsti — Jēdziens — Noteikums par pārklāšanās novēršanu — Jēdziens — Nosacījumi — Valsts tiesību noteikums, ar kuru paredzēta piemaksa pie pilnīgas pastāvīgas darbnespējas pensijas darba ņēmējiem vecumā no 55 gadiem — Piemaksas apturēšana nodarbinātības gadījumā vai vecuma pensijas saņemšanas gadījumā)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/8

         Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 15. marta spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)/José Blanco Marqués

   (Lieta C-431/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 12. un 46.a – 46.c pants - Tāda paša veida pabalsti - Jēdziens - Noteikums par pārklāšanās novēršanu - Jēdziens - Nosacījumi - Valsts tiesību noteikums, ar kuru paredzēta piemaksa pie pilnīgas pastāvīgas darbnespējas pensijas darba ņēmējiem vecumā no 55 gadiem - Piemaksas apturēšana nodarbinātības gadījumā vai vecuma pensijas saņemšanas gadījumā))
   (2018/C 166/10)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Atbildētājs: José Blanco Marqués

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Tāds valsts tiesību noteikums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru piemaksa pie pilnīgas pastāvīgas darbnespējas pensijas tiek apturēta uz laikposmu, kurā šīs pensijas saņēmējs saņem vecuma pensiju citā dalībvalstī vai Šveicē, ir samazināšanas klauzula Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1971. gada 14. jūnijs) par sociālā nodrošinājuma shēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 118/97 (1996. gada 2. decembris), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 592/2008 (2008. gada 18. decembris), 12. panta 2. punkta izpratnē.

               2)

               Regulas Nr. 1408/71, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes Regulu Nr. 118/97, kas grozīta ar Regulu Nr. 592/2008, 46.a panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietvertais jēdziens “pirmās dalībvalsts tiesību akti” ir jāsaprot kā tāds, kurā ietilpst interpretācija, ko valsts tiesību normai piešķir valsts augstākā tiesa.

               3)

               Piemaksa pie pilnīgas pastāvīgas darbnespējas pensijas, kas piešķirta darba ņēmējam saskaņā ar kādas dalībvalsts tiesību aktiem, tāda kā pamatlietā aplūkotā, un vecuma pensija, ko šis pats darba ņēmējs ir ieguvis Šveicē, ir jāuzskata par tāda paša veida pabalstiem Regulas Nr. 1408/71, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes Regulu Nr. 118/97, kas grozīta ar Regulu Nr. 592/2008, izpratnē.

               4)

               Regulas Nr. 1408/71, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes Regulu Nr. 118/97, kas grozīta ar Regulu Nr. 592/2008, 46.b panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts noteikums par pabalstu nepārklāšanos kā tas, kas izriet no 1972. gada 23. jūnija Decreto 1646/1972 para la aplicación de la Ley 24/1972, de 21 de junio, en materia de prestaciones del Régimen General de la Seguridad Social (Dekrēts 1646/1972, ar ko īsteno 1972. gada 21. jūnija Likumu 24/1972 par pabalstiem no sociālās nodrošinājuma shēmas) 6. panta, nav piemērojams pabalstam, kurš tiek aprēķināts saskaņā ar minētās regulas 46. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļu, ja šis pabalsts nav skaidri norādīts šīs pašas regulas IV pielikuma D daļā.

      (1)  OV C 402, 31.10.2016.


title: Lieta C-125/17: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 22. februāra rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Luigi Bisignani/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants — Kapitāla brīva aprite — LESD 64. un 65. pants — Direktīva 2011/16/ES — Administratīva sadarbība nodokļu jomā — Kapitāla pārvedums uz Vatikāna Pilsētvalsti — Pienākums deklarēt līdzekļu pārvedumu uz ārvalstīm vai no tām — Atcelšana)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/17

         Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 22. februāra rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Luigi Bisignani/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma

   (Lieta C-125/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts un 99. pants - Kapitāla brīva aprite - LESD 64. un 65. pants - Direktīva 2011/16/ES - Administratīva sadarbība nodokļu jomā - Kapitāla pārvedums uz Vatikāna Pilsētvalsti - Pienākums deklarēt līdzekļu pārvedumu uz ārvalstīm vai no tām - Atcelšana))
   (2018/C 166/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Roma

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Luigi Bisignani

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma

      Rezolutīvā daļa

   LESD 64. panta 1. punkts un 65. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka tajos ir pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, ar kuru galīgi ir atcelts pārkāpums, kuru veido līdzekļu uz ārvalstīm pārveduma nedeklarēšana.

      (1)  OV C 213, 3.7.2017.


title: Lieta T-80/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 22. marta spriedums – Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA (Cilvēkiem paredzētas zāles — Pieteikuma par zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanu atzīšana par derīgu — Ievērojams labums — EMA lēmums atteikt atzīt par derīgu pieteikumu par zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanu — Regulas (EK) Nr. 141/2000 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. panta 1., 2. un 4. punkts)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/27

         Vispārējās tiesas 2018. gada 22. marta spriedums – Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA

   (Lieta T-80/16) (1)

   ((Cilvēkiem paredzētas zāles - Pieteikuma par zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanu atzīšana par derīgu - Ievērojams labums - EMA lēmums atteikt atzīt par derīgu pieteikumu par zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanu - Regulas (EK) Nr. 141/2000 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. panta 1., 2. un 4. punkts))
   (2018/C 166/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji: D. Anderson, QC, M. Birdling, barrister, G. Castle un S. Cowlishaw, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) (pārstāvji: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo un M. Tovar Gomis)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Petersen un A. Sipos)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt EMA2015. gada 15. decembra lēmumu par atteikumu atzīt par derīgu Shire Pharmaceuticals Ireland iesniegto pieteikumu par zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanu zālēm Idursulfase–IT.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) 2015. gada 15. decembra lēmumu par atteikumu atzīt par derīgu Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd iesniegto pieteikumu par zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanu zālēm Idursulfase–IT.

               2)

               EMA sedz savus, kā arī atlīdzina Shire Pharmaceuticals Ireland tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta T-196/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. martā – Vital Capital Investments u.c./Padome u.c.

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/43

         Prasība, kas celta 2018. gada 20. martā – Vital Capital Investments u.c./Padome u.c.
   (Lieta T-196/18)
   (2018/C 166/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Vital Capital Investments LP (Tortola, Britu Virdžīnu Salas) un seši citi (pārstāvji: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris un C. Velaris, advokāti, A. Robertson, QC, un G. Rothschild, barrister)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eurogrupa (pārstāve: Eiropas Savienības Padome) un Eiropas Savienība (pārstāve: Eiropas Komisija)

      Prasītāju prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               piespriest atbildētājām izmaksāt prasītājiem naudas summas, kas ir norādītas prasības pieteikumam pievienotajā grafikā, pieskaitot uzkrātos procentus no 2013. gada 26. marta līdz Vispārējās tiesas sprieduma pasludināšanai, kā atlīdzību par zaudējumiem, kas ir nodarīti ar Eurogroup lēmumiem par Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (turpmāk tekstā – “Laiki Bank”) noregulējumu, Bank of Cyprus Public Company Limited (turpmāk tekstā – “Bank of Cyprus”) iekšējo rekapitalizāciju un minēto banku aktīvu un filiāļu Grieķijā pārdošanu, un/vai ar ārkārtas likviditātes palīdzības sniegšanu Laiki Bank, kam Eiropas Centrālā banka bija devusi piekrišanu, un ar tam sekojošo atbilstīgo pasīvu nodošanu Bank of Cyprus saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas norādījumiem;

         vai pakārtoti:

               —

               atzīt, ka atbildētājām ir iestājusies ārpuslīgumiskā atbildība un noteikt procedūru, kas ir jāpiemēro, lai konstatētu faktiskos atlīdzināmos zaudējumus, kuri ir radušies prasītājiem;

         un katrā ziņā:

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus, kas ir būtībā identiski vai līdzīgi lietā T-147/18 APG Intercon u.c./Padome u.c. izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta T-581/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 22. marta spriedums – Popotas/Ombuds (Civildienests — Ierēdņi — Uzaicinājums pieteikties uz konkursu — Eiropas ombuda biroja ģenerālsekretārs — Padomdevējas komitejas atzinums — Šī atzinuma neņemšana vērā — Atlases procedūras pārkāpums — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips — Atbildība)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/27

         Vispārējās tiesas 2018. gada 22. marta spriedums – Popota
      s/Ombuds

   (Lieta T-581/16) (1)

   ((Civildienests - Ierēdņi - Uzaicinājums pieteikties uz konkursu - Eiropas ombuda biroja ģenerālsekretārs - Padomdevējas komitejas atzinums - Šī atzinuma neņemšana vērā - Atlases procedūras pārkāpums - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme - Labas pārvaldības princips - Atbildība))
   (2018/C 166/35)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Costas Popotas (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji: V. Christianos un S. Paliou, avocats)

      Atbildētājs: Médiateur européen (pārstāvji: L. Papadias, P. Dyrberg un A. Antoniadis, piedaloties A. Duron, avocat)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt lēmumu par G. k-dzes iecelšanu Ombuda biroja ģenerālsekretāres amatā, Ombuda 2015. gada 9. novembra lēmumu noraidīt prasītāja iesniegtās sūdzības par šo lēmumu, kā arī Ombuda lēmumu neuzaicināt viņu uz pārrunām, un, otrkārt, atlīdzināt kaitējumu, ko prasītājs iespējami ir cietis saistībā ar šiem lēmumiem.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Costas Popotas un Eiropas ombuds sedz katrs savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016. ((lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-10/16 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: Lieta T-201/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. martā – Diusa Rendering un Assograssi/Komisija

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/44

         Prasība, kas celta 2018. gada 23. martā – Diusa Rendering un Assograssi/Komisija
   (Lieta T-201/18)
   (2018/C 166/56)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Diusa Rendering Srl (Pjačenca, Itālija), Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Buccinasco, Itālija) (pārstāvis: M. Moretto, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisija, nenododama regulatīvās komitejas balsojumam – saskaņā ar Lēmuma 1999/[468]/EK 5.a pantā paredzēto procedūru – projektu, kurā izklāstīti pasākumi, ar kuriem tiks pārskatīts Regulas Nr. 1069/2009 43. panta 3. punktā joprojām noteiktais aizliegums eksportēt tādu organisko mēslojumu un augsnes ielabotājus, kas iegūti no 2. kategorijas materiāliem, nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no Regulas Nr. 1069/2009, Regulas Nr. 178/2001 un Regulas Nr. 999/2001, kā arī vispārējiem nediskriminācijas un samērīguma principiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas apgalvo, ka – lai arī līdz 2011. gadam no 2. (un/vai 3.) kategorijas dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem iegūtā organiskā mēslojuma un augsnes ielabotāju (OMAI) eksportēšana uz trešajām valstīm bija atļauta un vienīgais aizliegums attiecās uz OMAI, kas satur no atgremotājiem iegūtas pārstrādātas dzīvnieku olbaltumvielas (PDO) – šobrīd no 2. kategorijas materiāla iegūto OMAI eksportēšana uz trešajām valstīm ir aizliegta tāpēc, ka spēkā ir stājusies Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1069/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regula) (OV 2009, L 300, 1. lpp.) un tāpēc, ka Komisija nav pieņēmusi vajadzīgos īstenošanas noteikumus. Šis aizliegums tiekot joprojām piemērots, neskatoties uz to, ka gandrīz visas Savienības dalībvalstis tagad jau tiek kvalificētas kā vērā neņemama BSE riska valstis un lai arī starptautiskais standarts, ko noteicis Starptautiskais Epizootiju birojs (Office international des épizooties – OIE), neparedz šādu aizliegumu attiecībā uz OMAI, kuru izcelsmes vieta ir šādi kvalificētas valstis.
   Turklāt prasītājas uzskata, ka Savienība aizliedz no 2. kategorijas materiāliem iegūtos OMAI eksportēt pat tad, ja to izcelsmes vieta ir dalībvalstis, kurās ir vērā neņemams risks – taču atļauj šos pašus produktus tirgot un lietot savā teritorijā; tādējādi Savienība patiesībā atzīstot, ka OMAI, kas iegūti no 2. kategorijas materiāliem atbilstoši noteikumiem, kas izklāstīti Regulā Nr. 1069/2009 un Komisijas Regulā (ES) Nr. 142/2011 (2011. gada 25. februāris), ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un īsteno Padomes Direktīvu 97/78/EK attiecībā uz dažiem paraugiem un precēm, kam uz robežas neveic veterinārās pārbaudes atbilstīgi minētajai direktīvai (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2011, L 54, 1. lpp.), neapdraud cilvēku un dzīvnieku veselību.
   Prasītājas uzskata, ka Savienība, lai arī noteikdama kategorisku aizliegumu eksportēt attiecīgos OMAI, turpretim atļauj no trešajām valstīm, ieskaitot kontrolēta vai nenosakāma riska valstīm, ne tikai importēt pārtikas un lopbarības produktus, kas iespējami varētu būt iegūti, izmantojot OMAI no trešajām valstīm, kurās ne vienmēr tiek nodrošināti tādi paši drošuma standarti, kādi tiek garantēti attiecībā uz OMAI, kas ražoti Savienībā, bet arī importēt tādus dzīvus dzīvniekus (cūkas un mājputnus) un svaigu gaļu, kas iegūta no tādiem dzīvniekiem, kuri iespējami ir baroti tieši ar rupja maluma miltiem, kas iegūti arī no atgremotāju materiāla.
   Zaudējumi, kas Savienībā esošajiem saimnieciskās darbības subjektiem ir radušies no tā, ka tiek aizliegts eksportēt no 2. kategorijas blakusproduktiem iegūtos OMAI, esot milzīgi.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi lietā T-189/18, Lipitalia 2000 un Assograssi/Komisija izklāstītajiem.
   It īpaši tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Regulas Nr. 1069/2009 43. panta 3. punkts un 52. panta 4. punkts.


title: Lieta C-470/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 15. marta spriedums (High Court (Irlande) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – North East Pylon Pressure Campaign Limited, Maura Sheehy/An Bord Pleanála, Minister for Communications, Climate and Environment, Ireland, Attorney General (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 2011/92/ES — Attiecīgās sabiedrības locekļu tiesības celt prasību — Priekšlaicīga prasība — Izmaksu, kas nav pārmērīgas, un lēmumu, darbības vai bezdarbības, uz ko attiecas direktīvas noteikumi par sabiedrības līdzdalību, jēdziens — Orhūsas konvencijas piemērojamība)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 15. marta spriedums (High Court (Irlande) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – North East Pylon Pressure Campaign Limited, Maura Sheehy/An Bord Pleanála, Minister for Communications, Climate and Environment, Ireland, Attorney General

   (Lieta C-470/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Direktīva 2011/92/ES - Attiecīgās sabiedrības locekļu tiesības celt prasību - Priekšlaicīga prasība - Izmaksu, kas nav pārmērīgas, un lēmumu, darbības vai bezdarbības, uz ko attiecas direktīvas noteikumi par sabiedrības līdzdalību, jēdziens - Orhūsas konvencijas piemērojamība))
   (2018/C 166/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court (Īrija)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: North East Pylon Pressure Campaign Limited, Maura Sheehy

      Atbildētāji: An Bord Pleanála, Minister for Communications, Climate and Environment, Ireland, Attorney General

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu 11. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība, ka noteiktu tiesu procedūru izmaksas nedrīkst būt pārmērīgas, ir piemērojama tādai procedūrai dalībvalsts tiesā kā pamatlietā, kuras ietvaros tiek noteikts, vai attīstības atļaujas procedūrā var tikt atļauts celt prasību, un tas tā ir vēl jo vairāk tad, ja šī dalībvalsts nav noteikusi, kādā stadijā var tikt celta prasība.

               2)

               Ja prasītājs vienlaicīgi izvirza gan pamatus, kas balstīti uz noteikumu par sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā saistībā ar vides jautājumiem neievērošanu, gan pamatus par citu noteikumu neievērošanu, Direktīvas 2011/92 11. panta 4. punktā paredzētā prasība, ka noteiktu tiesu procedūru izmaksas nedrīkst būt pārmērīgas, ir piemērojama tikai izdevumiem, kas ir saistīti ar to prasības daļu, kura ir balstīta uz noteikumu par sabiedrības līdzdalību neievērošanu.

               3)

               Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta 1998. gada 25. jūnijā Orhūsā un kas Eiropas Kopienas vārdā apstiprināta ar Padomes Lēmumu 2005/370/EK (2005. gada 17. februāris), 9. panta 3. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai nodrošinātu efektīvu tiesas aizsardzību jomās, uz kurām attiecas Savienības vides tiesības, prasība, ka noteiktu tiesu procedūru izmaksas nedrīkst būt pārmērīgas, ir piemērojama tai celtās prasības daļai, uz kuru pati šī prasība, kāda tā atbilstoši Direktīvai 2011/92 izriet no šīs rezolutīvās daļas 2) punktā sniegtās atbildes, neattiecas, ciktāl prasītājs ar to cenšas panākt, lai tiek ievērotas valsts vides tiesības. Šīm tiesību normām nav tiešas iedarbības, bet valsts tiesai ir jāsniedz tāda valsts procesuālo tiesību interpretācija, kura, cik vien iespējams, ir ar tām saderīga.

               4)

               Dalībvalsts nevar atkāpties no Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem 9. panta 4. punktā un Direktīvas 2011/92 11. panta 4. punktā noteiktās prasības, ka noteiktu tiesu procedūru izmaksas nedrīkst būt pārmērīgas, ja celtā prasība tiek uzskatīta par nenozīmīgu vai ļaunprātīgu, vai tad, ja nepastāv saikne starp apgalvoto valsts vides tiesību pārkāpumu un kaitējumu videi.

      (1)  OV C 428, 21.11.2016.


title: Lieta T-147/18: Prasība, kas celta 2018. gada 1. martā – APG Intercon u.c./Padome u.c.

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/36

         Prasība, kas celta 2018. gada 1. martā – APG Intercon u.c./Padome u.c.
   (Lieta T-147/18)
   (2018/C 166/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: APG Intercon Ltd (Nikosija, Kipra) un 147 citi (pārstāvji: A. Markides, K. Scordis, A. Gavrielides, C. Velaris, C. Velaris, advokāti, A. Robertson, QC (Queen’s Counsel) un G. Rothschild, barrister)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eurogrupa (pārstāve: Eiropas Savienības Padome) un Eiropas Savienība (pārstāve: Eiropas Komisija)

      Prasītāju prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               piespriest atbildētājām izmaksāt prasītājiem naudas summas, kas ir norādītas prasības pieteikumam pievienotajā grafikā, pieskaitot uzkrātos procentus no 2013. gada 26. marta līdz Vispārējās tiesas sprieduma pasludināšanai, kā atlīdzību par zaudējumiem, kas ir nodarīti ar Eurogroup lēmumiem par Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (turpmāk tekstā – “Laiki Bank”) noregulējumu, Bank of Cyprus Public Company Limited (turpmāk tekstā – “Bank of Cyprus”) iekšējo rekapitalizāciju un minēto banku aktīvu un filiāļu Grieķijā pārdošanu, un/vai ar ārkārtas likviditātes palīdzības sniegšanu Laiki Bank, kam Eiropas Centrālā banka bija devusi piekrišanu, un ar tam sekojošo atbilstīgo pasīvu nodošanu Bank of Cyprus saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas norādījumiem;

         vai pakārtoti:

               —

               atzīt, ka atbildētājām ir iestājusies ārpuslīgumiskā atbildība un noteikt procedūru, kas ir jāpiemēro, lai konstatētu faktiskos atlīdzināmos zaudējumus, kuri ir radušies prasītājiem;

         un katrā ziņā:

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar prasības celšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievēroti vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas pamatprincipi.

                           —

                           ar Eiropas Savienības iestāžu noteiktajiem pasākumiem esot īstenota prettiesiska Laiki Bank kreditoru un/vai Bank of Cyprus kreditoru diskriminācija;

                           —

                           minētie pārkāpumi esot bijuši pietiekami nopietni, jo iestādes esot acīmredzami un ievērojami pārsniegušas savu rīcības brīvību, un

                           —

                           starp pārkāpumiem un prasītājiem nodarīto kaitējumu pastāvot tieša cēloņsakarība.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots īpašumtiesību aizsardzības pamatprincips:

                           —

                           ar Eiropas Savienības iestāžu noteiktajiem pasākumiem prasītājiem noguldītājiem esot atņemtas to īpašumtiesības;

                           —

                           pārkāpjot īpašumtiesību aizsardzības pamatprincipu, prasītājiem noguldītājiem neesot piešķirta taisnīga atlīdzība par tiem nodarītajiem zaudējumiem;

                           —

                           minētie pārkāpumi esot bijuši pietiekami nopietni, jo iestādes esot acīmredzami un ievērojami pārsniegušas savu rīcības brīvību, un

                           —

                           starp pārkāpumiem un prasītājiem nodarīto kaitējumu pastāvot tieša cēloņsakarība.


title: Lieta C-58/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. janvārī iesniedza Justice de Paix du canton de Visé (Beļģija) – Michel Schyns/Belfius Banque SA

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. janvārī iesniedza Justice de Paix du canton de Visé (Beļģija) – Michel Schyns/Belfius Banque SA

   (Lieta C-58/18)
   (2018/C 166/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Justice de Paix du canton de Visé

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Michel Schyns

      Atbildētāja: Belfius Banque SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem (1) 5. panta 6. punkts, ņemot vērā tā mērķi nodrošināt patērētājam iespēju novērtēt to, vai piedāvātais kredītlīgums ir pielāgots viņa vajadzībām un viņa finansiālajam stāvoklim, nav pretrunā ar Likuma par patēriņa kredītu 15. panta pirmās daļas formulējumu (tagad ir atcelts un aizstāts ar Ekonomikas tiesību kodeksa VII.75. pantu), tādējādi, ka [15. panta pirmajā daļā] ir noteikts, ka kreditoram un kredīta starpniekam kredītlīgumos, kurus viņi parasti piedāvā vai kuros parasti ir iesaistīti, ir jāsameklē pielāgotākais kredīta veids un summa, ņemot vērā patērētāja finansiālo stāvokli līguma slēgšanas brīdī un kredīta mērķi, ciktāl šī [norma] nosaka kreditoram vai kredīta starpniekam vispārīgu pienākumu sameklēt patērētājam pielāgotāko kredītu, kas nav ietverts iepriekš minētās direktīvas tekstā?

                           b)

                           vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem 5. panta 6. punkts, ņemot vērā tā mērķi nodrošināt patērētājam iespēju novērtēt to, vai piedāvātais kredītlīgums ir pielāgots viņa vajadzībām un viņa finansiālajam stāvoklim, nav pretrunā ar Likuma par patēriņa kredītu 15. panta otrās daļas formulējumu (tagad ir atcelts un aizstāts ar Ekonomikas tiesību kodeksa VII.77. panta 2. apakšpunkta pirmo daļu), tādējādi, ka kreditors nevar noslēgt kredītlīgumu vienīgi, ja vien, ņemot vērā informāciju, kas ir vai kam vajadzētu būt viņa rīcībā, it īpaši, pamatojoties uz pārbaudi, kas veikta saskaņā ar 2001. gada 10. augusta Likuma par Privātpersonu kredītu reģistru 9. pantu, un 10. pantā minēto informāciju, viņam ir pamats uzskatīt, ka patērētājs varēs ievērot no līguma izrietošās saistības, ciktāl [šīs normas] sekas ir tādas, ka kreditoram patērētāja vietā pašam ir jālemj par iespējamā patēriņa kredītlīguma noslēgšanas izdevīgumu?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītiem jāinterpretē tādējādi, ka tā uzdod kreditoram un kredīta starpniekam vienmēr patērētāja vietā novērtēt potenciālās kredītlīguma noslēgšanas izdevīgumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV L 133, 66. lpp.).


title: Lieta T-209/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. martā – Porsche/EUIPO – Autec (Automobiļi)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/46

         Prasība, kas celta 2018. gada 22. martā – Porsche/EUIPO – Autec (Automobiļi)
   (Lieta T-209/18)
   (2018/C 166/58)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis: C. Klawitter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Autec AG (Nirnberga, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 1230593-0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2018. gada 19. janvāra lēmums lietā R 945/2016–3

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt pieteikumu par apstrīdētā Kopienas dizainparauga Nr. 1230593-0001 spēkā neesamības atzīšanu.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 5. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta pārkāpums.


title: Lieta C-63/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 1. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) – Vitali SpA/Autostrade per l’Italia SpA

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 1. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) – Vitali SpA/Autostrade per l’Italia SpA

   (Lieta C-63/18)
   (2018/C 166/24)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vitali SpA

      Atbildētāja: Autostrade per l’Italia SpA

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai uzņēmējdarbības brīvības un pakalpojumu sniegšanas brīvības principi, kas ir paredzēti Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 49. pantā un 56. pantā, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24 (2014. gada 26. februāris) (1) 71. pants, kurā nav iekļauti kvantitatīvie ierobežojumi apakšuzņēmuma līguma līgumu slēgšanai, un Eiropas Savienības samērīguma princips liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu publisko iepirkumu jomā kā Itālijas tiesiskais regulējums, kas ir ietverts 2016. gada 18. aprīļa Leģislatīvā Dekrēta Nr. 50 105. panta 2. punkta trešajā teikumā, saskaņā ar kuru apakšuzņēmums nevar pārsniegt 30 % no būvdarbu, pakalpojumu vai piegāžu līguma kopējās summas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94. 65. lpp.).


title: Lieta C-482/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 14. marta spriedums (Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — LESD 45. pants — Nediskriminācijas vecuma dēļ princips — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 21. panta 1. punkts — Direktīva 2000/78/EK — 2., 6. un 16. pants — Atsauces datums izvirzīšanai augstākam līmenim — Diskriminējošs dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir izslēgta pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas pabeigtu nodarbinātības laikposmu ieskaitīšana, nosakot atalgojumu — Vienlīdzīgas attieksmes principam pretrunā esošu tiesību normu atcelšana)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 14. marta spriedums (Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Georg Stollwitzer/ÖBB Personenverkehr AG

   (Lieta C-482/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - LESD 45. pants - Nediskriminācijas vecuma dēļ princips - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 21. panta 1. punkts - Direktīva 2000/78/EK - 2., 6. un 16. pants - Atsauces datums izvirzīšanai augstākam līmenim - Diskriminējošs dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir izslēgta pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas pabeigtu nodarbinātības laikposmu ieskaitīšana, nosakot atalgojumu - Vienlīdzīgas attieksmes principam pretrunā esošu tiesību normu atcelšana))
   (2018/C 166/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Innsbruck

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Georg Stollwitzer

      Atbildētāja: ÖBB Personenverkehr AG

      Rezolutīvā daļa

   LESD 45. pants, kā arī Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2., 6. un 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta un ar kuru, lai izbeigtu diskrimināciju vecuma dēļ, kas ir radusies, piemērojot valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru, klasificējot uzņēmuma darbiniekus algu skalā, tiek ieskaitīti tikai pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas pabeigtie nodarbinātības laikposmi, šis vecuma ierobežojums ir atcelts ar atpakaļejošu spēku un attiecībā uz visiem šiem darbiniekiem, bet ir pieļauta tikai tādas darba pieredzes ņemšana vērā, kas ir iegūta uzņēmumos, kuri darbojas tajā pašā ekonomikas nozarē.

      (1)  OV C 428, 21.11.2016.


title: Lieta T-210/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. martā – Porsche/EUIPO – Autec (Automobiļi)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/46

         Prasība, kas celta 2018. gada 22. martā – Porsche/EUIPO – Autec (Automobiļi)
   (Lieta T-210/18)
   (2018/C 166/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis: C. Klawitter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Autec AG (Nirnberga, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 198387–0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2018. gada 19. janvāra lēmums lietā R 941/2016–3

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt pieteikumu par apstrīdētā Kopienas dizainparauga Nr. 198387–0001 spēkā neesamības atzīšanu.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 5. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta pārkāpums.


title: Lieta T-148/18: Prasība, kas celta 2018. gada 2. martā – UE/Komisija

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/37

         Prasība, kas celta 2018. gada 2. martā – UE/Komisija
   (Lieta T-148/18)
   (2018/C 166/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: UE (pārstāvji: S. Rodrigues un A. Champetier, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 20. novembrī pieņemto lēmumu, ar ko tika noraidīta viņas sūdzība saistībā ar prasību atlīdzināt viņai radušos zaudējumus;

               —

               atlīdzināt morālo kaitējumu, kas prasītājai radies atbildētājas vainas dēļ un kas novērtēts 10 000 EUR apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi labas pārvaldības principu un Hartas 41. pantu, kas attiecas uz saprātīga termiņa principu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja esot ievērojusi saprātīga termiņa principu, iesniedzot savu lūgumu sniegt palīdzību.


title: Lieta T-213/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. martā – Brita/EUIPO (Krāna dzērienu sagatavošanai un dozēšanai forma)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/47

         Prasība, kas celta 2018. gada 27. martā – Brita/EUIPO (Krāna dzērienu sagatavošanai un dozēšanai forma)
   (Lieta T-213/18)
   (2018/C 166/60)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Brita GmbH (Taunusstein, Vācija) (pārstāvis: P. Koch Moreno, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme melnā un baltā krāsā (Krāna dzērienu sagatavošanai un dozēšanai forma) – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 053 068

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 22. janvāra lēmums lietā R 1864/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu,

               —

               uzdot apmierināt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 16 053 068 attiecībā uz visām pieteiktajām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 11., 21., 37. un 40. klasē, un

               —

               piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt BRITA GmbH tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-179/18: Prasība, kas celta 2018. gada 7. martā – Scordis, Papapetrou & Co u.c./Padome u.c.

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/37

         Prasība, kas celta 2018. gada 7. martā – Scordis, Papapetrou & Co u.c./Padome u.c.
   (Lieta T-179/18)
   (2018/C 166/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Scordis, Papapetrou & Co LLC (Nikosija, Kipra) un pieci citi (pārstāvji: A. Markides, advokāts, A. Robertson, QC, un G. Rothschild, barrister)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eurogrupa (pārstāve: Eiropas Savienības Padome) un Eiropas Savienība (pārstāve: Eiropas Komisija)

      Prasītāju prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               piespriest atbildētājām izmaksāt prasītājiem naudas summas, kuras ir norādītas prasības pieteikumam pievienotajā grafikā, pieskaitot uzkrātos procentus no 2013. gada 26. marta līdz Vispārējās tiesas sprieduma pasludināšanai, kā atlīdzību par kaitējumu, kas ir nodarīts ar Eurogrupas lēmumiem par Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (turpmāk tekstā – “Laiki Bank”) noregulējumu, Bank of Cyprus Public Company Limited (turpmāk tekstā – “Bank of Cyprus”) iekšējo rekapitalizāciju un minēto banku aktīvu un filiāļu Grieķijā pārdošanu, un/vai ar ārkārtas likviditātes palīdzības sniegšanu Laiki Bank, kuram Eiropas Centrālā banka bija devusi piekrišanu, un ar tam sekojošo atbilstīgo pasīvu nodošanu Bank of Cyprus saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas norādījumiem;

         vai pakārtoti:

               —

               atzīt, ka atbildētājām ir iestājusies ārpuslīgumiskā atbildība un noteikt procedūru, kas ir jāpiemēro, lai konstatētu faktiskos atlīdzināmos zaudējumus, kuri ir radušies prasītājiem;

         un katrā ziņā:

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus, kas ir būtībā identiski vai līdzīgi lietā T-147/18 APG Intercon u.c./Padome u.c. izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta T-222/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. martā – Aliança – Vinhos de Portugal/EUIPO – Lidl Stiftung (“ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL”)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/48

         Prasība, kas celta 2018. gada 23. martā – Aliança – Vinhos de Portugal/EUIPO – Lidl Stiftung (“ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL”)
   (Lieta T-222/18)
   (2018/C 166/61)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aliança – Vinhos de Portugal SA (Anadia, Portugāle) (pārstāvis: J. Mioludo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 907 027

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 15. janvāra lēmums lietā R 1206/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt Anulēšanas nodaļas 2017. gada 4. aprīļa lēmumu anulēšanas lietā Nr. 13433 C;

               —

               noraidīt pieteikumu par Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 13 907 027 “ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL” (grafiska preču zīme) atzīšanu par spēkā neesošu;

               —

               atstāt spēkā Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 13 907 027 “ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL” (grafiska preču zīme) reģistrāciju attiecībā uz visām aptvertajām precēm;

               —

               piespriest EUIPO un Lidl Stiftung & Co. KG segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-684/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. marta rīkojums – Amorepacific/EUIPO – Primavera Life (“p primera Pure Sprout Energy”)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/49

         Vispārējās tiesas 2018. gada 13. marta rīkojums – Amorepacific/EUIPO – Primavera Life (“p primera Pure Sprout Energy”)

   (Lieta T-684/17) (1)

   (2018/C 166/62)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 412, 4.12.2017.


201806150501954992018/C 231/492692018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180502383922Lieta T-269/18: Prasība, kas celta 2018. gada 2. maijā – Inditex/EUIPO – Ffauf (“ZARA”)
 ---documentbreak--- C2312018LV3820120180502LV0049382392Prasība, kas celta 2018. gada 2. maijā – Inditex/EUIPO – Ffauf (“ZARA”)
   (Lieta T-269/18)2018/C 231/49Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteikso, Spānija) (pārstāvji: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal un E. Armero Lavie, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Ffauf SA (Luksemburga, Luksemburga)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ZARA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 8 929 952

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 2. februāra lēmums apvienotajās lietās R 359/2015-5 un R 409/2015-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā, noraidot prasītājas apelācijas sūdzību un daļēji apmierinot personas, kas iestājusies lietā, apelācijas sūdzību, ir noraidīts Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ZARA” reģistrācijas pieteikums Nr. 8 929 952 attiecībā uz šādām precēm un pakalpojumiem: 29. klase – konservēti, saldēti, žāvēti un kaltēti augļi un dārzeņi, želejas, ievārījumi; kompoti; piena produkti, eļļas un pārtikas tauki; 30. klase – rīsi, tapioka, sāgo, milti un labības produkti, maize, konditorejas izstrādājumi un saldumi, raugs, cepamais pulveris, sāls, sinepes, etiķis, garšvielu mērces, garšvielas, no rīsiem gatavotas uzkodas; 31. klase – svaigi dārzeņi; 32. klase – svaigas sulas; 35. klase – mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības pakalpojumi, izmantojot pasaules informātikas tīklus, katalogus, pastu, telefonu, radio un televīziju un citus elektroniskos saziņas līdzekļus, attiecībā uz konservētiem, saldētiem, žāvētiem un kaltētiem dārzeņiem, pārtikas eļļām, rīsiem, miltiem un labības produktiem, maizi, etiķi, garšvielu mērcēm; 43. klase – restorānu pakalpojumi (ēdināšana), pašapkalpošanās restorānu un kafejnīcu pakalpojumi;

            —

            piespriest EUIPO un attiecīgā gadījumā personai, kas iestājusies lietā (Ffauf SA), atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību Vispārējā tiesā;

            —

            piespriest iebildumu iesniedzējai – FFAUF, S.A. – atlīdzināt izdevumus saistībā ar apelācijas procesu apvienotajās lietās R 359/2015-5 un R 409/2015-5 EUIPO Apelācijas padomē.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta un 42. panta 2. un 3. punkta, kā arī Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 2. un 3. punkta pārkāpums;

            —

            Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201806150401954882018/C 231/132242018CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180328111111Lieta C-224/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. martā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Budimex S.A.

 ---documentbreak--- C2312018LV1110120180328LV0013111111Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. martā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Budimex S.A.

   (Lieta C-224/18)2018/C 231/13Tiesvedības valoda – poļu
      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Budimex S.A.

      Atbildētājs: Minister Finansów

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai situācijā, kurā darījuma puses vienojušās, ka, lai samaksātu atlīdzību par būvniecības darbiem vai būvniecības-montāžas darbiem, ir nepieciešams, lai pasūtītājs darbu izpildi apstiprinātu šo darbu pieņemšanas-nodošanas aktā, ar šādu darījumu saistīta pakalpojuma sniegšana, par kuru ir runa Padomes Direktīvas 2006/112/EK (
         1
      ) (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 63. pantā, notiek faktiskas būvniecības darbu vai būvniecības-montāžas darbu izpildes brīdī vai arī šo darbu izpildes apstiprināšanas brīdī, ko pasūtītājs paudis darbu pieņemšanas-nodošanas aktā?
   (
         1
      )	OV 2006, L 347, 1. lpp.


201806150431954812018/C 231/025742015CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL201805022211Lieta C-574/15: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 2. maija spriedums (Tribunale di Varese (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mauro Scialdone (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība — LES 4. panta 3. punkts — LESD 325. panta 1. punkts — Direktīva 2006/112/EK — PIF konvencija — Sankcijas — Līdzvērtības un efektivitātes principi — No ikgadējās deklarācijas izrietošā PVN nesamaksāšana tiesību aktos paredzētajā termiņā — Valsts tiesiskais regulējums, kurā brīvības atņemšanas sods ir paredzēts tikai tad, ja nesamaksātā PVN summa pārsniedz konkrētu kriminālatbildības noteikšanas slieksni — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts zemāks kriminālatbildības noteikšanas slieksnis attiecībā uz ienākumu gūšanas vietā ieturamā ienākuma nodokļa nesamaksāšanu)
 ---documentbreak--- C2312018LV210120180502LV00022121Tiesas (virspalāta) 2018. gada 2. maija spriedums (Tribunale di Varese (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mauro Scialdone

   (Lieta C-574/15) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība — LES 4. panta 3. punkts — LESD 325. panta 1. punkts — Direktīva 2006/112/EK — PIF konvencija — Sankcijas — Līdzvērtības un efektivitātes principi — No ikgadējās deklarācijas izrietošā PVN nesamaksāšana tiesību aktos paredzētajā termiņā — Valsts tiesiskais regulējums, kurā brīvības atņemšanas sods ir paredzēts tikai tad, ja nesamaksātā PVN summa pārsniedz konkrētu kriminālatbildības noteikšanas slieksni — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts zemāks kriminālatbildības noteikšanas slieksnis attiecībā uz ienākumu gūšanas vietā ieturamā ienākuma nodokļa nesamaksāšanu)”2018/C 231/02Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Varese

      Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      Mauro Scialdone

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas lasīta kopsakarā ar LES 4. panta 3. punktu un LESD 325. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka no ikgadējās deklarācijas izrietošā par noteiktu taksācijas gadu maksājamā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) nesamaksāšana tiesību aktos noteiktajos termiņos ir uzskatāma par noziedzīgu nodarījumu, kas ir sodāms ar brīvības atņemšanas sodu tikai tad, ja nesamaksātā PVN summa pārsniedz kriminālatbildības iestāšanās slieksni 250000 euro, savukārt attiecībā uz ieturētā ienākuma nodokļa nesamaksāšanas nodarījumu ir paredzēts kriminālatbildības iestāšanās slieksnis 150000 euro.
   (
         1
      )	OV C 48, 8.2.2016.


201806150521955202018/C 231/512762018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180427404011Lieta T-276/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. aprīlī – Julius-K9/EUIPO – El Corte Inglés (“K9 UNIT”)
 ---documentbreak--- C2312018LV4010120180427LV0051401401Prasība, kas celta 2018. gada 27. aprīlī – Julius-K9/EUIPO – El Corte Inglés (“K9 UNIT”)
   (Lieta T-276/18)2018/C 231/51Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Julius-K9 Zrt (Szigetszentmiklós, Ungārija) (pārstāvji: G. Jambrik, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “K9 UNIT” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 590 831

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 22. februāra lēmums lietā R 1432/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201806150611955222018/C 231/522772018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180504404122Lieta T-277/18: Prasība, kas celta 2018. gada 4. maijā – Zitro IP/EUIPO (“PICK & WIN MULTISLOT”)
 ---documentbreak--- C2312018LV4020120180504LV0052402412Prasība, kas celta 2018. gada 4. maijā – Zitro IP/EUIPO (“PICK & WIN MULTISLOT”)
   (Lieta T-277/18)2018/C 231/52Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zitro IP Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis: A. Canela Giménez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “PICK & WIN MULTISLOT” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 16 071 946

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 14. marta lēmums lietā R 978/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201806150831955152018/C 231/372412018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180418293022Lieta T-241/18: Prasība, kas celta 2018. gada 18. aprīlī – Bruno/Komisija
 ---documentbreak--- C2312018LV2920120180418LV0037292302Prasība, kas celta 2018. gada 18. aprīlī – Bruno/Komisija
   (Lieta T-241/18)2018/C 231/37Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Bruno (Woluwé-Saint-Pierre, Beļģija) (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2017. gada 4. jūlija lēmumu;

            —

            ja nepieciešams, atcelt 2018. gada 18. janvāra tiešo lēmumu, ar kuru tika noraidīta sūdzība;

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 1. punkta un 12. panta 1. punkta piemērošanu, jo savā lēmumā Komisija noraidīja prasītāja lūgumu piešķirt viņam minētā pielikuma 12. panta 2. punktā paredzēto pabalstu sakarā ar atbrīvošanu no amata, tā vietā liekot prasītājam piemērot Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 1. punktu, kas savukārt viņa gadījumā neesot piemērojams.

            2.

            Ar otro pamatu tiek izvirzīta iebilde par prettiesiskumu, jo pastāvoša likuma roba dēļ iepriekš minētās Civildienesta noteikumu normas esot pretrunā vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principam.


201806150341954862018/C 231/043312016CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL201805024521Apvienotās lietas C-331/16 un C-366/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 2. maija spriedums (Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg (Nīderlande), Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Beļģija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (C-331/16), H.F./Belgische Staat (C-366/16) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības pilsonība — Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā — Direktīva 2004/38/EK — 27. panta 2. punkta otrā daļa — Ieceļošanas un uzturēšanās tiesību ierobežošana sabiedriskās kārtības, valsts drošības vai sabiedrības veselības apsvērumu dēļ — Izraidīšana no valsts teritorijas sabiedriskās kārtības vai valsts drošības apsvērumu dēļ — Darbība, kas rada faktiskus, attiecīgajā brīdī esošus un pietiekami nopietnus draudus, kuri skar kādu no sabiedrības pamatinteresēm — Persona, kuras patvēruma pieteikums ir noraidīts Ženēvas konvencijas 1. panta F nodaļā vai Direktīvas 2011/95/ES 12. panta 2. punktā paredzēto iemeslu dēļ — 28. panta 1. punkts — 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts — Aizsardzība pret izraidīšanu — Uzturēšanās uzņēmējā dalībvalstī iepriekšējo desmit gadu laikā — Primāri valsts drošības apsvērumi — Jēdziens)
 ---documentbreak--- C2312018LV410120180502LV00044152Tiesas (virspalāta) 2018. gada 2. maija spriedums (Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg (Nīderlande), Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Beļģija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (C-331/16), H.F./Belgische Staat (C-366/16)
   (Apvienotās lietas C-331/16 un C-366/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības pilsonība — Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā — Direktīva 2004/38/EK — 27. panta 2. punkta otrā daļa — Ieceļošanas un uzturēšanās tiesību ierobežošana sabiedriskās kārtības, valsts drošības vai sabiedrības veselības apsvērumu dēļ — Izraidīšana no valsts teritorijas sabiedriskās kārtības vai valsts drošības apsvērumu dēļ — Darbība, kas rada faktiskus, attiecīgajā brīdī esošus un pietiekami nopietnus draudus, kuri skar kādu no sabiedrības pamatinteresēm — Persona, kuras patvēruma pieteikums ir noraidīts Ženēvas konvencijas 1. panta F nodaļā vai Direktīvas 2011/95/ES 12. panta 2. punktā paredzēto iemeslu dēļ — 28. panta 1. punkts — 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts — Aizsardzība pret izraidīšanu — Uzturēšanās uzņēmējā dalībvalstī iepriekšējo desmit gadu laikā — Primāri valsts drošības apsvērumi — Jēdziens)”2018/C 231/04Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesas

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg, Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Pamatlietu puses

      Prasītāji: K. (C-331/16), H.F. (C-366/16)

      Atbildētāji: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (C-331/16), Belgische Staat (C-366/16)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 27. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apstāklis, ka attiecībā uz Eiropas Savienības pilsoni vai trešās valsts valstspiederīgo – šāda pilsoņa ģimenes locekli –, kas lūdz piešķirt tiesības uzturēties dalībvalsts teritorijā, pagātnē ir pieņemts lēmums liegt viņam bēgļa statusu atbilstoši Konvencijas par bēgļa statusu, kas parakstīta Ženēvā 1951. gada 28. jūlijā un papildināta ar 1967. gada 31. janvārī Ņujorkā noslēgto Protokolu par bēgļa statusu, 1. panta F nodaļai vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu 12. panta 2. punktam, neļauj šīs dalībvalsts kompetentajām iestādēm automātiski secināt, ka vienkārša viņa klātbūtne šajā teritorijā – neatkarīgi no tā, vai pastāv recidīva risks, – rada faktiskus, attiecīgajā brīdī esošus un pietiekami nopietnus draudus kādai no sabiedrības pamatinteresēm, kas varētu attaisnot uz sabiedriskās kārtības vai valsts drošības apsvērumiem balstītu pasākumu veikšanu.
            Šādu draudu esamības konstatējumam ir jābalstās uz uzņēmējas dalībvalsts kompetento iestāžu veiktu vērtējumu par attiecīgā indivīda personisko rīcību, ņemot vērā lēmumā par bēgļa statusa liegšanu izdarītos konstatējumus un apstākļus, ar kuriem šis lēmums ir pamatots, it īpaši šim indivīdam pārmesto noziegumu vai darbību būtību un smagumu, to, cik lielā mērā viņš personiski bijis iesaistīts šajos noziegumos vai darbībās, iespējamo tādu pamatu esamību, kas atbrīvo no kriminālatbildības, kā arī to, vai viņš ir vai nav ticis notiesāts kriminālprocesā. Šajā visaptverošajā vērtējumā ir jāņem vērā arī laiks, kāds pagājis kopš brīža, kad – kā tiek pieņemts – tikuši izdarīti šie noziegumi vai darbības, kā arī minētā indivīda turpmākā uzvedība, it īpaši tādā ziņā, vai šī uzvedība liecina par to, ka viņam saglabājas naidīga attieksme pret LES 2. un 3. pantā minētajām pamatvērtībām tādējādi, ka tas varētu traucēt iedzīvotāju mieram un fiziskajai drošībai. Apstāklis, ka šī indivīda rīcība pagātnē iekļaujas specifiskā viņa izcelsmes valsts vēsturiskajā un sociālajā kontekstā, kas nevar atkārtoties uzņēmējā dalībvalstī, vien nerada šķērsli šādam konstatējumam.
            Saskaņā ar samērīguma principu uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm turklāt ir jālīdzsvaro attiecīgās sabiedrības pamatintereses aizsardzība, no vienas puses, un konkrētā indivīda intereses, kas attiecas uz viņa kā Savienības pilsoņa pārvietošanās un uzturēšanās brīvības īstenošanu, kā arī viņa tiesībām uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību.

            2)

            Direktīvas 2004/38 28. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja paredzētie pasākumi ietver konkrētā indivīda izraidīšanu no uzņēmējas dalībvalsts, tai ir jāņem vērā šim indivīdam pārmestās rīcības būtība un smagums, viņa uzturēšanās šajā dalībvalstī ilgums un attiecīgā gadījumā likumība, laikposms, kāds pagājis kopš viņam pārmestās rīcības īstenošanas, viņa uzvedība šajā laikposmā, pašreizējās viņa bīstamības sabiedrībai pakāpe, kā arī sociālo, kultūras un ģimenes saišu ar šo dalībvalsti ciešums.
            Direktīvas 2004/38 28. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams attiecībā uz Eiropas Savienības pilsoni, kuram nav tiesību pastāvīgi uzturēties uzņēmējā dalībvalstī šīs direktīvas 16. panta un 28. panta 2. punkta izpratnē.

      (
         1
      )	OV C 326, 5.9.2016.

      OV C 343, 19.9.2016.


201806150801955062018/C 231/532792018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180430414221Lieta T-279/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. aprīlī– Alliance Pharmaceuticals/EUIPO – AxiCorp (“AXICORP ALLIANCE”)
 ---documentbreak--- C2312018LV4110120180430LV0053411422Prasība, kas celta 2018. gada 30. aprīlī– Alliance Pharmaceuticals/EUIPO – AxiCorp (“AXICORP ALLIANCE”)
   (Lieta T-279/18)2018/C 231/53Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alliance Pharmaceuticals Ltd (Wiltshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Edenborough, QC)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: AxiCorp GmbH (Friedrichsdorf/Ts, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “AXICORP ALLIANCE” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 072 913

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 7. februāra lēmums lietā R 1473/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            alternatīvi, grozīt apstrīdēto [Apelācijas] piektās padomes lēmumu, lai lieta tiktu nodota atpakaļ Iebildumu nodaļai attiecīgo iebilduma pārskatīšanai, pamatojoties uz 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 8. panta 5. punktu, papildus attiecīgā iebilduma pārskatīšanai, pamatojoties uz 8. panta 4. punktu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus apelācijas procesā. Alternatīvi, ja otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece iestājas lietā, tad piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, solidāri atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus apelācijas procesā.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

            —

            [Apelācijas piektā] padome nepareizi izveidoja agrāk reģistrēto preču zīmju specifikācijas, kā rezultātā, secinot, ka iesniegtais pierādījums par izmantošanu, neuzrāda šajās specifikācijās iekļauto preču patiesu izmantošanu.


201806150581955002018/C 231/266752016TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180515222211Lieta T-675/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 15. maija spriedums – Wirecard/EUIPO (“mycard2go”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “mycard2go” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums (tagad – Regulas 2017/1001 94. panta pirmais teikums))
 ---documentbreak--- C2312018LV2210120180515LV0026221221Vispārējās tiesas 2018. gada 15. maija spriedums – Wirecard/EUIPO (“mycard2go”)
   (Lieta T-675/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “mycard2go” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums (tagad – Regulas 2017/1001 94. panta pirmais teikums))”2018/C 231/26Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wirecard AG (Aschheim, Vācija) (pārstāvis: A. Bayer, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 21. jūlija lēmumu lietā R 282/2016-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “mycard2go” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 21. jūlija lēmumu lietā R 282/2016-4.

            2)

            Prasību pārējā daļā noraidīt.

            3)

            EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas ir radušies apelācijas procesā EUIPO.

      (
         1
      )	OV C 410, 7.11.2016.


201806290401986262018/C 249/383042017TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180529313111Lieta T-304/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 29. maija spriedums – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (“5000”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “5000” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts) — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips — Pienākums norādīt pamatojumu)
 ---documentbreak--- C2492018LV3110120180529LV0038311311Vispārējās tiesas 2018. gada 29. maija spriedums – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (“5000”)
   (Lieta T-304/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “5000” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts) — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips — Pienākums norādīt pamatojumu)”2018/C 249/38Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Vācija) (pārstāvis: M.-C. Simon, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Ķīna) (pārstāvji: S. Fröhlich un M. Hartmann, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 8. marta lēmumu lietā R 655/2016-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Zhejiang Rongpeng Air Tools un Sata.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Sata GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 231, 17.7.2017.


201806290231986792018/C 249/192872018CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180309131312Lieta C-287/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Fusignano Due Srl/Ministero dello Sviluppo Economico

 ---documentbreak--- C2492018LV1320120180309LV0019132131Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Fusignano Due Srl/Ministero dello Sviluppo Economico

   (Lieta C-287/18)2018/C 249/19Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fusignano Due Srl

      Atbildētāja apelācijas instancē: Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2009/28/EK (
         1
      ) 3. panta 3. punkta a) apakšpunkts – arī ņemot vērā vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības principu un kopējo direktīvā paredzēto regulējuma sistēmu attiecībā uz elektroenerģijas ražošanas no atjaunojamiem energoresursiem veicināšanu – ir jāinterpretē tādējādi, ka tas izslēdz tāda valsts tiesiskā regulējuma saderību ar Eiropas Savienības tiesībām, kurā Itālijas valdībai ir atļauts ar vēlākiem īstenošanas dekrētiem samazināt – un pat samazināt līdz nullei – agrāk noteiktos veicinošos tarifus?
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 16. lpp.).


201806290451986282018/C 249/571992017TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180531454513Lieta T-199/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija rīkojums – QD/EUIPO

 ---documentbreak--- C2492018LV4530120180531LV0057453451Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija rīkojums – QD/EUIPO

   (Lieta T-199/17) (
         1
      )2018/C 249/57Tiesvedības valoda – angļuCeturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 161, 22.5.2017.