title: Lieta T-387/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija spriedums – DF un DG/EIB (Civildienests – EIB personāls – Atalgojums – Lēmums, ar ko ir atteiktas tiesības uz iekārtošanās pabalstu saistībā ar atgriešanos iestādes mītnē – Atbildība)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/17

      Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija spriedums – DF un DG/EIB
      (Lieta T-387/19) (1)

      (Civildienests - EIB personāls - Atalgojums - Lēmums, ar ko ir atteiktas tiesības uz iekārtošanās pabalstu saistībā ar atgriešanos iestādes mītnē - Atbildība)
      (2021/C 263/22)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: DF, DG (pārstāves: L. Levi un A. Blot, advokātes)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: M. Loizou un K. Carr, kuriem palīdz J. Currall un B. Wägenbaur, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.a pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt, pirmām kārtām, EIB 2018. gada 6. marta un 2019. gada 28. februāra lēmumus nepiešķirt prasītājiem tiesības saņemt iekārtošanās pabalstu, otrām kārtām, EIB 2019. gada 19. marta un 27. marta lēmumus, ar kuru ir apstiprināts lēmums nepiešķirt iekārtošanās pabalstu un noraidīts prasītāju lūgums uzsākt samierināšanas procedūru, un, trešām kārtām, EIB 2019. gada 14. jūnija lēmumus, ar ko ir apstiprināts lēmums nepiešķirt iekārtošanās pabalstu, un, otrkārt, saņemt atlīdzību par kaitējumu, kas, kā tiek apgalvots, prasītājiem esot nodarīts ar šiem lēmumiem.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Atcelt Eiropas Investīciju bankas (EIB) 2018. gada 6. marta un 2019. gada 28. februāra lēmumus nepiešķirt DF iekārtošanās pabalsta maksājumu, kas ir paredzēts EIB personālam piemērojamo administratīvo noteikumu VII pielikuma 5. pantā.

                  2)

                  Atcelt EIB 2019. gada 28. februāra un 27. marta lēmumus nepiešķirt DG iekārtošanās pabalsta maksājumu, kas ir paredzēts EIB personālam piemērojamo administratīvo noteikumu VII pielikuma 5. pantā.

                  3)

                  Piespriest EIB izmaksāt DF un DG EIB personālam piemērojamo administratīvo noteikumu VII pielikuma 5. un 17. pantā paredzēto iekārtošanās pabalstu, kura apmērs ir jāaprēķina un kuram ir jāpieskaita nokavējuma procenti, kas tiek aprēķināti atbilstoši Eiropas Centrālās bankas (ECB) likmei, kura ir palielināta par diviem procentpunktiem, skaitot no šī sprieduma pasludināšanas datuma, līdz datumam, kad EIB būs veikusi samaksu pilnā apmērā.

                  4)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  5)

                  EIB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.


title: Lieta T-510/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Puma/EUIPO – Gemma Group (Lecoša kaķu dzimtas dzīvnieka attēlojums) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo lecošu kaķu dzimtas dzīvnieku, reģistrācijas pieteikums – Agrākas starptautiskas grafiskas preču zīmes, kas attēlo lecošu kaķu dzimtas dzīvnieku – Relatīvs atteikuma pamats – Kaitējuma reputācijai neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts))

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/18

      Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Puma/EUIPO – Gemma Group (Lecoša kaķu dzimtas dzīvnieka attēlojums)
      (Lieta T-510/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo lecošu kaķu dzimtas dzīvnieku, reģistrācijas pieteikums - Agrākas starptautiskas grafiskas preču zīmes, kas attēlo lecošu kaķu dzimtas dzīvnieku - Relatīvs atteikuma pamats - Kaitējuma reputācijai neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts))
      (2021/C 263/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Puma SE (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvis: P. González–Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: D. Hanf un S. Hanne)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Gemma Group Srl (Cerasolo Ausa, Itālija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 2057/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Puma un Gemma Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Puma SE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta T-789/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija spriedums – Moerenhout u.c./Komisija (Institucionālās tiesības – Eiropas pilsoņu iniciatīva – Tirdzniecība ar militāri okupētām teritorijām – Reģistrācijas atteikums – Komisijas pilnvaru acīmredzama neesamība – Regulas (ES) Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts – Kopējā tirdzniecības politika – LESD 207. pants – Kopējā ārpolitika un drošības politika – LESD 215. pants – Pienākums norādīt pamatojumu – Regulas Nr. 211/2011 4. panta 3. punkts)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/18

      Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija spriedums – Moerenhout u.c./Komisija
      (Lieta T-789/19) (1)

      (Institucionālās tiesības - Eiropas pilsoņu iniciatīva - Tirdzniecība ar militāri okupētām teritorijām - Reģistrācijas atteikums - Komisijas pilnvaru acīmredzama neesamība - Regulas (ES) Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Kopējā tirdzniecības politika - LESD 207. pants - Kopējā ārpolitika un drošības politika - LESD 215. pants - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 211/2011 4. panta 3. punkts)
      (2021/C 263/24)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Tom Moerenhout (Humbeka, Beļģija) un 6 citi prasītāji, kuru personvārdi ir uzskaitīti sprieduma pielikumā (pārstāvis: G. Devers, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāves: I. Martínez del Peral un S. Delaude)

         Priekšmets

      Par prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1567 (2019. gada 4. septembris) par ierosināto pilsoņu iniciatīvu “Kopējās tirdzniecības politikas atbilstības nodrošināšana ES Līgumiem un starptautiskajām tiesībām” (OV 2019, L 241, 12. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1567 (2019. gada 4. septembris) par ierosināto pilsoņu iniciatīvu “Kopējās tirdzniecības politikas atbilstības nodrošināšana ES Līgumiem un starptautiskajām tiesībām”.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 45, 10.2.2020.


title: Lieta T-256/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Steinel/EUIPO (“GluePro”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GluePro” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Atšķirtspējas neesamība – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/19

      Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Steinel/EUIPO (“GluePro”)
      (Lieta T-256/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GluePro” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Atšķirtspējas neesamība - Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 263/25)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Vācija) (pārstāvji: M. Breuer un K. Freudenstein, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 14. februāra lēmumu lietā R 2516/2019-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “GluePro” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Steinel GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 215, 29.6.2020.


title: Lieta T-535/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Müller/EUIPO (“TIER SHOP”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TIER SHOP” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Aprakstošs raksturs – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts – Interese celt prasību – Pienākums norādīt pamatojumu – Regulas 2017/1001 72. panta 4. punkts un 94. panta 1. punkta pirmais teikums)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/21

      Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Müller/EUIPO (“TIER SHOP”)
      (Lieta T-535/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TIER SHOP” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Interese celt prasību - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas 2017/1001 72. panta 4. punkts un 94. panta 1. punkta pirmais teikums)
      (2021/C 263/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Müller GmbH & Co. KG (Ulma, Vācija) (pārstāvis: S. Mühlberger, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 29. jūnija lēmumu lietā R 2600/2019-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “TIER-SHOP” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Müller GmbH & Co. KG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 348, 19.10.2020.


title: Lieta T-628/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Ryanair/Komisija (Spānija; Covid-19) (Valsts atbalsts – Spānija – Rekapitalizācijas pasākumi, kuru mērķis ir atbalstīt Spānijas tautsaimniecībai sistēmiski un stratēģiski svarīgus uzņēmumus, tiem saskaroties ar Covid-19 pandēmiju – Lēmums necelt iebildumus – Valsts atbalsta pagaidu regulējums – Pasākums, kas ir paredzēts nopietnu traucējumu novēršanai kādas dalībvalsts tautsaimniecībā – Uz visu dalībvalsts tautsaimniecību vērsts pasākums – Nediskriminācijas princips – Pakalpojumu sniegšanas brīvība un brīvība veikt uzņēmējdarbību – Samērīgums – Kritērijs par atbalsta saņēmēju reģistrēšanu Spānijā – Atbalsta pozitīvās ietekmes neizsvēršana ar tā negatīvo ietekmi uz tirdzniecības apstākļiem un uz neizkropļotas konkurences saglabāšanu – LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts – Jēdziens “atbalsta shēma” – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Ryanair/Komisija (Spānija; Covid-19)
      (Lieta T-628/20) (1)

      (Valsts atbalsts - Spānija - Rekapitalizācijas pasākumi, kuru mērķis ir atbalstīt Spānijas tautsaimniecībai sistēmiski un stratēģiski svarīgus uzņēmumus, tiem saskaroties ar Covid-19 pandēmiju - Lēmums necelt iebildumus - Valsts atbalsta pagaidu regulējums - Pasākums, kas ir paredzēts nopietnu traucējumu novēršanai kādas dalībvalsts tautsaimniecībā - Uz visu dalībvalsts tautsaimniecību vērsts pasākums - Nediskriminācijas princips - Pakalpojumu sniegšanas brīvība un brīvība veikt uzņēmējdarbību - Samērīgums - Kritērijs par atbalsta saņēmēju reģistrēšanu Spānijā - Atbalsta pozitīvās ietekmes neizsvēršana ar tā negatīvo ietekmi uz tirdzniecības apstākļiem un uz neizkropļotas konkurences saglabāšanu - LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts - Jēdziens “atbalsta shēma” - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2021/C 263/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: F.-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, I.-G. Metaxas-Maranghidis un S. Rating, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, S. Noë un F. Tomat,)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji: L. Aguilera Ruiz un S. Centeno Huerta), Francijas Republika (pārstāvji: P. Dodeller un T. Stehelin)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2020) 5414 final (2020. gada 31. jūlijs) par valsts atbalstu SA.57659 (2020/N) – Spānija Covid-19 – Rekapitalizācijas fonds.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ryanair DAC sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 414, 30.11.2020.


title: Lieta T-643/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Ryanair/Komisija (KLM; Covid-19) (Valsts atbalsts – Nīderlande – Valsts garantija aizdevumiem un valsts subordinētajam aizdevumam KLM saistībā ar Covid-19 pandēmiju – Pagaidu regulējums valsts atbalsta pasākumiem – Lēmums necelt iebildumus – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu – Atbalsts, kas iepriekš piešķirts citai tās pašas uzņēmumu grupas sabiedrībai – Pienākums norādīt pamatojumu – Lēmuma seku atstāšana spēkā)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 19. maija spriedums – Ryanair/Komisija (KLM; Covid-19)
      (Lieta T-643/20) (1)

      (Valsts atbalsts - Nīderlande - Valsts garantija aizdevumiem un valsts subordinētajam aizdevumam KLM saistībā ar Covid-19 pandēmiju - Pagaidu regulējums valsts atbalsta pasākumiem - Lēmums necelt iebildumus - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Atbalsts, kas iepriekš piešķirts citai tās pašas uzņēmumu grupas sabiedrībai - Pienākums norādīt pamatojumu - Lēmuma seku atstāšana spēkā)
      (2021/C 263/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: F.-C. Laprévote, V. Blanc, E. Vahida, S. Rating un I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, S. Noë un C. Georgieva)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji: E. de Moustier un P. Dodeller), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: J. Langer, kam palīdz I. Rooms, advokāte), Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Nīderlande) (pārstāvji: K. Schillemans, H. Vanderveen un P. Huizing, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2020) 4871 final (2020. gada 13. jūlijs) par valsts atbalstu SA.57116 (2020/N) – Nīderlande – Covid-19: Valsts garantija un valsts aizdevums KLM.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Lēmumu C(2020) 4871 final (2020. gada 13. jūlijs) par valsts atbalstu SA.57116 (2020/N) – Nīderlande – Covid-19: Valsts garantija un valsts aizdevums KLM.

                  2)

                  Šī lēmuma spēkā neesamības konstatējuma sekas ir jāaptur līdz brīdim, kad Eiropas Komisija pieņems jaunu lēmumu atbilstoši LESD 108. pantam. Minētās sekas tiek saglabātas uz tādu laika posmu, kas nepārsniedz divus mēnešus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas datuma, ja Komisija izlemtu šo jauno lēmumu pieņemt atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam, un uz saprātīgu papildu laika posmu, ja Komisija nolemtu sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru.

                  3)

                  Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Ryanair DAC tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Nīderlandes Karaliste, Francijas Republika un Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 423, 7.12.2020.


title: Lieta T-158/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. maija rīkojums – TrekStor/EUIPO – Yuneec Europe (“Breeze”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Breeze” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Breeze” – Relatīvs atteikuma pamats – Preču salīdzināšana – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts) – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. maija rīkojums – TrekStor/EUIPO – Yuneec Europe (“Breeze”)
      (Lieta T-158/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Breeze” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Breeze” - Relatīvs atteikuma pamats - Preču salīdzināšana - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts) - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2021/C 263/31)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TrekStor Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich un N. Achilles, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Söder)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Yuneec Europe GmbH (Kaltenkirchen, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 14. janvāra lēmumu lietā R 470/2020-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Yuneec Europe un TrekStor.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  TrekStor Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-672/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 17. maija rīkojums – Kerstens/Komisija (Atcelšanas prasība – Civildienests – Ierēdņi – Lūgums sniegt palīdzību – Sūdzības noraidīšana – Termiņš prasības celšanai – Termiņa sākums – Datums, kurā ieinteresētā persona varēja iepazīties ar lēmuma saturu – Nokavējums – Nepieņemamība)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 17. maija rīkojums – Kerstens/Komisija
      (Lieta T-672/20) (1)

      (Atcelšanas prasība - Civildienests - Ierēdņi - Lūgums sniegt palīdzību - Sūdzības noraidīšana - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Datums, kurā ieinteresētā persona varēja iepazīties ar lēmuma saturu - Nokavējums - Nepieņemamība)
      (2021/C 263/32)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Petrus Kerstens (La Forclaz, Šveice) (pārstāvis: C. Mourato, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis: T. Bohr)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 20. janvāra un 31. janvāra lēmumus, ar kuriem noraidīti attiecīgi prasītāja lūgums sniegt palīdzību D/517/19 un lūgums sniegt palīdzību D/516/19, kas iesniegti saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 24. pantu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Petrus Kerstens atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 9, 11.1.2021.


title: Lieta T-38/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 21. maija rīkojums – Inivos un Inivos/Komisija (Pagaidu noregulējums – Publiski līgumi – Sarunu procedūra bez iepriekšējas paziņojuma par līgumu publicēšanas – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/24

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 21. maija rīkojums – Inivos un Inivos/Komisija
      (Lieta T-38/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Publiski līgumi - Sarunu procedūra bez iepriekšējas paziņojuma par līgumu publicēšanas - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 263/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Inivos Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un Inivos BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji: R. Martens un L. Hoet, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Araujo Arce un M. Ilkova, pārstāvji)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt izpildi “pamatlīgumiem par dezinfekcijas robotiem Eiropas slimnīcās (COVID-19)” FW-00103506 un FW-00103507”, kurus 2020. gada 19. novembrī Komisija ir noslēgusi ar diviem pretendentiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-235/21: Prasība, kas iesniegta 2021. gada 28. aprīlī – Bulgārija/Komisija

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/25

      Prasība, kas iesniegta 2021. gada 28. aprīlī – Bulgārija/Komisija
      (Lieta T-235/21)
      (2021/C 263/34)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bulgārijas Republika (pārstāvji: Ts. Mitova un L. Zaharieva)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2021/261 (2021. gada 17. februāris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1) daļā, kas attiecas uz budžeta pozīciju 6200, kurā Bulgārijas Republikas izdevumi 7 656 848,97 EUR apmērā tiek izslēgti no Eiropas Savienības finansējuma ELGF ietvaros un

                  —

                  piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz pieciem pamatiem.

                  1.

                  Regulas 1306/2013 (2) 52. panta saistībā ar Regulas 908/2014 (3) 34. pantu un 2015. gada Pamatnostādnēm par to, kā aprēķināmas finanšu korekcijas (4) pārkāpums, tiesību uz aizstāvību, kā arī lojālas sadarbības, uz sacīkstes principu balstītas procedūras un labas pārvaldības principu pārkāpums, jo atbilstības pārbaudes procedūrā tika grozīts juridiskais pamats, pamatojoties uz kuru izdevumi, kas ir strīdīgā lēmuma priekšmets, ir izslēgti no Savienības finansējuma.

                  2.

                  LESD 296. panta pārkāpums Lēmuma 2021/261 nepilnīga un pretrunīga pamatojuma dēļ.

                  3.

                  Regulas 1306/2013 54. panta piektās daļas a) apakšpunkta saistībā ar 54. panta pirmo daļu pārkāpums, Eiropas Komisijai nepareizi interpretējot to, ka šajā gadījumā Regulas 1306/2013 54. panta pirmajā daļā noteiktais 18 mēnešu termiņš ir sācies tad, kad OLAF ziņojumi ir “saņemti [..] maksājumu aģentūrā”.

                  4.

                  Regulas 1306/2013 54. panta 5. punkta b) apakšpunkta saistībā ar 54. panta 1. punktu, LESD 325. panta un subsidaritātes un procesuālās autonomijas principu pārkāpums, Eiropas Komisijai izdarot nepamatotu un nepareizu secinājumu, ka maksājumu aģentūra nav rīkojusies ar vajadzīgo rūpību, lai atgūtu strīdīgās summas, un, neuzsākdama atgūšanas procedūru, tā nav ievērojusi Regulas 1306/2013 54. panta 1. punktā norādītos termiņus.

                  5.

                  Apstrīdētajā lēmumā noteiktais no Savienības finansējuma izslēgto izdevumu apmērs neatbilstot Regulas 2013/1306 54. panta noteikumiem un esot pretrunā samērīguma principam.

         (1)  OV 2021, L 59, 10. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).

         (3)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 908/2014 (2014. gada 6. augusts), ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz maksājumu aģentūrām un citām struktūrām, finanšu pārvaldību, grāmatojumu noskaidrošanu, noteikumiem par pārbaudēm, nodrošinājumu un pārredzamību (OV 2014, L 255, 59. lpp.).

         (4)  C(2015) 3675 final.


title: Lieta T-242/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. maijā – Pszonka/Padome

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/26

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. maijā – Pszonka/Padome
      (Lieta T-242/21)
      (2021/C 263/35)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Artem Wiktorowycz Pszonka (Kramatorsk, Ukraina) (pārstāvis: M. Mleziva, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/394 (2021. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, (1) kā arī Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/391 (2021. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, (2) ciktāl minētais lēmums un minētā regula attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu prasību, prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats, kas attiecas uz tiesību uz labu pārvaldību pārkāpumu

                              —

                              prasītājs prasību tostarp pamato ar to, ka Eiropas Savienības Padome apstrīdēto lēmumu neesot pieņēmusi ar pienācīgu rūpību, jo pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas tā neesot ņēmusi vērā ne prasītāja apgalvojumus, ne viņa iesniegtos pierādījumus, kas liecina viņam par labu, bet galvenokārt esot balstījusies uz Ukrainas ģenerālprokuratūras sagatavoto īso kopsavilkumu un neesot pieprasījusi papildus informāciju par izmeklēšanas procesa norisi Ukrainā.

                  2.

                  Otrais pamats, kas attiecas uz prasītāja tiesību uz īpašumu pārkāpumu

                              —

                              šajā saistībā prasītājs apgalvo, ka viņam noteiktie ierobežojumi neesot samērīgi, esot lieki, kā arī pārkāpjot starptautiskās viņa tiesību uz īpašumu aizsardzības garantijas.

                  3.

                  Trešais pamats, kas attiecas uz to prasītāja pamattiesību pārkāpumu, kuras viņam ir garantētas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā

                              —

                              šajā saistībā prasītājs apgalvo, ka, nosakot viņam ierobežojumus, esot pārkāptas viņa tiesības uz taisnīgu tiesu, nevainīguma prezumpcijas principu, tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz privātīpašuma aizsardzību.

         (1)  OV 2021, L 77, 29. lpp.

         (2)  OV 2021, L 77, 2. lpp.


title: Lieta T-243/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. maijā – Pszonka/Padome

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/27

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. maijā – Pszonka/Padome
      (Lieta T-243/21)
      (2021/C 263/36)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Wiktor Pawłowycz Pszonka (Kijeva, Ukraina) (pārstāvis: M. Mleziva, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/394 (2021. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, (1) kā arī Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/391 (2021. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, (2) ciktāl minētais lēmums un minētā regula attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Eiropas Savienības Padomei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu prasību, prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats, kas attiecas uz tiesību uz labu pārvaldību pārkāpumu

                              —

                              prasītājs prasību tostarp pamato ar to, ka Eiropas Savienības Padome apstrīdēto lēmumu neesot pieņēmusi ar pienācīgu rūpību, jo pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas tā neesot ņēmusi vērā ne prasītāja apgalvojumus, ne viņa iesniegtos pierādījumus, kas liecina viņam par labu, bet galvenokārt esot balstījusies uz Ukrainas ģenerālprokuratūras sagatavoto īso kopsavilkumu un neesot pieprasījusi papildus informāciju par izmeklēšanas procesa norisi Ukrainā.

                  2.

                  Otrais pamats, kas attiecas uz prasītāja tiesību uz īpašumu pārkāpumu

                              —

                              šajā saistībā prasītājs apgalvo, ka viņam noteiktie ierobežojumi neesot samērīgi, esot lieki, kā arī pārkāpjot starptautiskās viņa tiesību uz īpašumu aizsardzības garantijas.

                  3.

                  Trešais pamats, kas attiecas uz to prasītāja pamattiesību pārkāpumu, kuras viņam ir garantētas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā

                              —

                              šajā saistībā prasītājs apgalvo, ka, nosakot viņam ierobežojumus, esot pārkāptas viņa tiesības uz taisnīgu tiesu, nevainīguma prezumpcijas principu, tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz privātīpašuma aizsardzību.

         (1)  OV 2021, L 77, 29. lpp.

         (2)  OV 2021, L 77, 2. lpp.


title: Lieta T-251/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. maijā – Tigercat International/EUIPO – Caterpillar (“Tigercat”)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/28

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. maijā – Tigercat International/EUIPO – Caterpillar (“Tigercat”)
      (Lieta T-251/21)
      (2021/C 263/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tigercat International Inc. (Cambridge, Ontario, Kanāda) (pārstāvji: S. Weidert, M. Pemsel un H. Bug, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Caterpillar Inc. (Peoria, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Tigercat” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 124 368

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 25. februāra lēmums lietā R 16/2020–2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un pārējiem procesa EUIPO Apelācijas otrajā padomē dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies Apelācijas padomē.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 85. panta 5. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-252/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. maijā – Hrebenyuk/EUIPO (Stāvapkakles forma)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. maijā – Hrebenyuk/EUIPO (Stāvapkakles forma)
      (Lieta T-252/21)
      (2021/C 263/38)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Anna Hrebenyuk (Grīsheima, Vācija) (pārstāvis: H.-J. Ruhl, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes (Stāvapkakles forma) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 975 716

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 25. februāra lēmums lietā R 1902/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, kā arī Biroja pirmajā instancē 2020. gada 3. martā pieņemto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 6. panta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-260/21: Prasība, kas celta 2021. gada 12. maijā – E. Breuninger/Komisija

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 12. maijā – E. Breuninger/Komisija
      (Lieta T-260/21)
      (2021/C 263/39)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: E. Breuninger GmbH & Co. (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji: M. Vetter, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 264. panta pirmajai daļai atcelt atbildētājas 2020. gada 20. novembra lēmumu (atbalsts Nr. SA.59289) redakcijā, kas grozīta ar atbildētājas 2021. gada 12. februāra lēmumu (atbalsts Nr. SA.61744),

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz diviem pamatiem.

                  1.

                  Atbildētājas apstiprinātā Vācijas atbalsta shēma “Federālā shēma – atbalsts pastāvīgajām izmaksām 2020” neesot saderīga ar iekšējo tirgu, jo tā izkropļojot konkurenci un tas šajā gadījumā neesot pamatots kā izņēmums. Atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konstatējot, ka tas, ka atbilstoši atbalsta shēmai saskaņā ar LESD 107. panta trešās daļas b) punktu tiek prasīts apgrozījuma samazinājums visā uzņēmumā par vismaz 30 %, ir saderīgi ar iekšējo tirgu. Atbalsta shēmas aplūkošana visa uzņēmuma mērogā tādiem uzņēmumiem kā prasītāja, kam ir vairāki, atšķirīgi darījumu virzieni, kurus ir skārusi COVID-19 pandēmija un no kuriem stacionārās komercdarbības, kas tika slēgta, apgrozījuma samazinājums ievērojami pārsniedz samazinājumu par 30 %, liedz tiesības iesniegt pieteikumu tikai tāpēc, ka citam darījumu virzienam nav samazinājies apgrozījums un, aprēķinot dažādu darījumu virzienu apgrozījuma aritmētisko vidējo, 30 % robeža netiek sasniegta. Šie uzņēmumi tad tostarp nesaņemot – atšķirībā no uzņēmumiem ar tikai vienu darījumu virzienu – atbalstu un slēgtā darījumu virziena nesegtās pastāvīgās izmaksas tiem esot šķērssubsīdiju veidā jāsedz no citiem darījumu virzieniem. Tas radot konkurences izkropļojumu gan attiecībā uz konkurentiem darījumu virzienos, kurus ir skāris COVID-19, gan attiecībā uz konkurentiem tajos virzienos, kurus COVID-19 nav skāris.

                  2.

                  Atbildētāja esot pārkāpusi prasītājas LESD 108. panta otrajā daļā paredzētās procesuālās tiesības, iepriekšējas pārbaudes procedūrā nedodot tai iespēju paust savas šaubas par atbalsta shēmas saderību ar iekšējo tirgu.


title: Lieta T-264/21: Prasība, kas celta 2021. gada 17. maijā – Établissement Amra/EUIPO – eXpresio (Atsperzābaka, kas ietver vārdiskus elementus “Aerower Jumper1 M”, forma)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 17. maijā – Établissement Amra/EUIPO – eXpresio (Atsperzābaka, kas ietver vārdiskus elementus “Aerower Jumper1 M”, forma)
      (Lieta T-264/21)
      (2021/C 263/40)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Établissement Amra (Vaduca, Lihtenšteina) (pārstāve: M. Gómez Calvo, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: eXpresio, estudio creativo, SL (La Nucía, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (atsperzābaka, kas ietver vārdiskus elementus “Aerower Jumper1 M”, forma) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 17 417 015
      Process EUIPO: spēkā neesamības pasludināšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 15. marta lēmums lietā R 1083/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Vienlīdzīgas attieksmes principa un labas pārvaldības principa pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta un e) apakšpunkta (ii) punkta pārkāpums.


title: Lieta T-265/21: Prasība, kas celta 2021. gada 18. maijā – Sunshine Smile/EUIPO (“PlusDental+”)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 18. maijā – Sunshine Smile/EUIPO (“PlusDental+”)
      (Lieta T-265/21)
      (2021/C 263/41)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sunshine Smile GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis: D. Kirschner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PlusDental+” zilā un sarkanā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 126 826

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 18. marta lēmums lietā R 1834/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  uzdot publicēt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 18 126 826;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  tiesību tikt uzklausītam saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punktu pārkāpums.


title: Lieta T-266/21: Prasība, kas celta 2021. gada 17. maijā – Casanova/EIB

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 17. maijā – Casanova/EIB
      (Lieta T-266/21)
      (2021/C 263/42)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Philippe Casanova (Fordefransa, Francija) (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasītāja prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

            tādējādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru prasītājs ir ticis informēts, ka viņa līgums netika apstiprināts pārbaudes laika beigās, un tādējādi izbeidzās 2020. gada 30. jūnijā;

                  —

                  ciktāl vajadzīgs, atcelt EIB 2021. gada 8. februāra lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja 2020. gada 11. augustā iesniegtais samierināšanās lūgums un administratīvā sūdzība, kas tādējādi apstiprina 2020. gada 12. jūnija lēmumu;

                  —

                  atlīdzināt prasītāja materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas gan uz Eiropas Investīciju bankas (EIB) personāla pārstāvniecības nolīguma 24.panta, gan uz tiesiskās drošības principa pārkāpumu.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz akta izdevēja kompetences neesamību, objektivitātes principa pārkāpumu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpumu.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kas pieļautas sākotnējā pārbaudes laikā, kā arī pārbaudes laika pagarinājumā.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz EIB pieļautu pilnvaru nepareizu izmantošanu.


title: Lieta T-267/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Amort u.c./Komisija

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/32

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Amort u.c./Komisija
      (Lieta T-267/21)
      (2021/C 263/43)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Heidi Amort (San Genesio Atesino, Itālija) un 22 citi prasītāji (pārstāve: R. Holzeisen, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāji lūdz Vispārējo tiesu atcelt apstrīdēto īstenošanas lēmumu un tā grozījumus un papildinājumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības atcelt Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2021)1763 final (2021. gada 11. marts), ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 726/2004 piešķir tirdzniecības atļauju ar nosacījumiem cilvēkiem paredzētām zālēm “COVID-19 Vaccine Janssen – COVID-19 vakcīna (Ad26.COV2-S [rekombinants])”, pamatošanai izvirzīti šādi pamati.

                  1.

                  Pirmais pamats: apstrīdētais īstenošanas lēmums esot pretrunā Regulas (EK) Nr. 507/2006 (1) 2. panta 1. un 2. punktam. Esot zinātniski pierādīts, ka visā pasaulē izplatītā panika – šķietami ar inficēšanos ar SARS-CoV-2 saistītā augstā mirstības rādītāja dēļ – esot nepamatota. Turklāt PVO un ES neesot pienācīgi konstatējušas krīzes situāciju – sabiedrības veselības apdraudējumu.

                  2.

                  Otrais pamats: apstrīdētais īstenošanas lēmums esot pretrunā Regulas (EK) Nr. 507/2006 4. pantam, jo:

                              —

                              neesot konstatējama pozitīva zāļu riska un ieguvuma attiecība (riska un labuma samērs) Direktīvas 2001/83/EK (2) 1. panta 28.a punkta izpratnē;

                              —

                              neesot izpildīts Regulas (EK) Nr. 507/2006 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētais nosacījums, jo neesot ticams, ka pieteikuma iesniedzējs spēs papildus iesniegt pilnīgus klīniskos datus;

                              —

                              neesot izpildīts Regulas (EK) Nr. 507/2006 4. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētais nosacījums, jo nepastāvot neapmierinātas medicīniskās vajadzības, kas varētu tikt apmierinātas ar attiecīgajām zālēm, kurām piešķirta atļauja;

                              —

                              neesot izpildīts Regulas (EK) Nr. 507/2006 4. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētais nosacījums.

                  3.

                  Trešais pamats: Regulas (EK) Nr. 1394/2007 (3), Direktīvas 2001/83/EK un Regulas (EK) Nr. 726/2004 (4) pārkāpums.

                  4.

                  Ceturtais pamats: LESD 168. un 169. panta, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 3., 35. un 38. panta rupjš pārkāpums.

         (1)  Komisijas Regula (EK) Nr. 507/2006 (2006. gada 29. marts) par cilvēkiem paredzēto zāļu tirdzniecības atļauju ar nosacījumiem, uz ko attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (OV 2006, L 92, 6. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1394/2007 (2007. gada 13. novembris) par uzlabotas terapijas zālēm, un ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK un Regulu (EK) Nr. 726/2004 (OV 2007, L 324, 121. lpp).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV 2004, L 136, 1. lpp.).


title: Lieta T-271/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Ortis/Komisija

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/33

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Ortis/Komisija
      (Lieta T-271/21)
      (2021/C 263/44)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ortis (Bütgenbach, Beļģija) (pārstāvis: A. de Brosses, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka Komisijas Regula (ES) Nr. 2021/468 ir pretrunā Regulas (EK) Nr. 178/2002 6. pantam un Regulas (EK) Nr. 1925/2006 8. pantam un ka līdz ar to tajā ir pieļautas tiesību kļūdas;

                  —

                  atzīt, ka Regulas (ES) Nr. 2021/468 pieņemšanā ir pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana;

                  —

                  atzīt, ka Regulā (ES) Nr. 2021/468 un EFSA2017. gada 22. novembra zinātniskajā atzinumā, uz kuru tā balstīta, ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā;

                  —

                  atzīt, ka Regulā (ES) Nr. 2021/468 nav ievērots tiesiskās drošības princips;

                  —

                  atzīt, ka Regulā (ES) Nr. 2021/468 nav ievērots samērīguma princips;

            līdz ar to:

                  —

                  atcelt Komisijas Regulu (ES) 2021/468 (2021. gada 18. marts), ar ko attiecībā uz hidroksiantracēna atvasinājumus saturošām botāniskajām sugām groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas tiesību kļūdas. Prasītāja šajā ziņā norāda uz apstākli, ka apstrīdētā regula ir pretrunā Regulas (EK) Nr. 1925/2006 (1) 8. pantam, kurā ir noteikts, ka jākonstatē apdraudējums, jo šīs regulas III pielikuma A daļā ir iekļautas minētās vielas un preparāti, lai gan trūkstot zinātniskas noteiktības, un III pielikuma C daļā ir iekļauti produkti, kas nav vielas, turklāt tā esot pretrunā arī Regulas (EK) Nr. 178/2002 (2) 6. pantam, jo esot balstīta tikai uz daļēju un neatbilstīgu izvērtējumu par riskiem.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana, jo vairāki precīzi, ticami un saskanīgi netieši pierādījumi liecinot par to, ka Komisijas apgalvojums, ka tās mērķis ir patērētāju veselības aizsardzība, neatbilst īstenībai. Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētās regulas konkrētās sekas ir tādas, ka Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikuma A daļā iekļautos hidroksiantracēna atvasinājumus (turpmāk tekstā – “HAA”) saturošus preparātus un vielas drīkst izmantot vienīgi zālēm, lai gan tai izvirzītais mērķis esot citāds.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Prasītāja uzskata, ka Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) 2017. gada 22. novembra atzinumā, uz kuru balstīta apstrīdētā regula, ir pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo EFSA, izvērtējot HAA genotoksiskās kancerogenitātes risku, neesot ievērojusi nedz savas risku izvērtēšanas metodikas, nedz ESAO riska izvērtēšanas metodes un esot izdarījusi secinājumus, kas ir pretrunā Eiropas Zāļu aģentūras secinājumiem. Tātad apstrīdētā regulā esot pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo, pirmkārt, Komisija šīs vielas un preparātus ir iekļāvusi Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikuma A daļā, lai gan EFSA2017. gada 22. novembra atzinumā ir norādīts, ka trūkst zinātniskās noteiktības, otrkārt, tā risku pārvaldības pasākumos neesot piemērojusi zemākā saprātīgi sasniedzamā līmeņa (ALARA) principu un, visbeidzot, tā neesot ņēmusi vērā pēc EFSA2017. gada 22. novembra atzinuma notikušo zinātnes atziņu attīstību.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots tiesiskās drošības princips, tādēļ ka apstrīdētās regulas redakcija neesot konsekventa, proti, pirmkārt, tajā ir minēts termins “preparāti”, lai gan šis termins nav definēts nevienā tekstā, otrkārt, šķiet, ka vairākas HAA vielas vienlaikus ir aizliegtas un atļautas, bet pakļautas kontrolei, un, visbeidzot, Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed (Augu, dzīvnieku, pārtikas aprites un dzīvnieku barības pastāvīgā komitejai) šis teksts esot bijis jāprecizē.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots samērīguma princips, jo ar apstrīdēto regulu Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikuma A daļā esot iekļautas vielas, bet neesot noteikts minimālais robežlielums, un līdz ar to tās tagad esot aizliegtas, lai gan izvirzītā mērķa – sabiedrības veselības aizsardzības – sasniegšanai šāds aizliegums neesot nepieciešams.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1925/2006 (2006. gada 20. decembris) par vitamīnu un minerālvielu, un dažu citu vielu pievienošanu pārtikai (OV 2006, L 404, 26. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV 2002, L 31, 1. lpp.).


title: Lieta T-274/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Synadiet u.c./Komisija

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Synadiet u.c./Komisija
      (Lieta T-274/21)
      (2021/C 263/45)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Syndicat national des compléments alimentaires (Parīze, Francija) un 21 cits prasītājs (pārstāvis: A. de Brosses, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka Komisijas Regula (ES) Nr. 2021/468 ir pretrunā Regulas (EK) Nr. 178/2002 6. pantam un Regulas (EK) Nr. 1925/2006 8. pantam un ka līdz ar to tajā ir pieļautas tiesību kļūdas;

                  —

                  atzīt, ka Regulas (ES) Nr. 2021/468 pieņemšanā ir pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana;

                  —

                  atzīt, ka Regulā (ES) Nr. 2021/468 un EFSA2017. gada 22. novembra zinātniskajā atzinumā, uz kuru tā balstīta, ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā;

                  —

                  atzīt, ka Regulā (ES) Nr. 2021/468 nav ievērots tiesiskās drošības princips;

                  —

                  atzīt, ka Regulā (ES) Nr. 2021/468 nav ievērots samērīguma princips;

            līdz ar to:

                  —

                  atcelt Komisijas Regulu (ES) 2021/468 (2021. gada 18. marts), ar ko attiecībā uz hidroksiantracēna atvasinājumus saturošām botāniskajām sugām groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikumu;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas tiesību kļūdas. Prasītāji šajā ziņā norāda uz apstākli, ka apstrīdētā regula ir pretrunā Regulas (EK) Nr. 1925/2006 (1) 8. pantam, kurā ir noteikts, ka jākonstatē apdraudējums, jo šīs regulas III pielikuma A daļā ir iekļautas minētās vielas un preparāti, lai gan trūkstot zinātniskas noteiktības, un III pielikuma C daļā ir iekļauti produkti, kas nav vielas, turklāt tā esot pretrunā arī Regulas (EK) Nr. 178/2002 (2) 6. pantam, jo esot balstīta tikai uz daļēju un neatbilstīgu izvērtējumu par riskiem.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana, jo vairāki precīzi, ticami un saskanīgi netieši pierādījumi liecinot par to, ka Komisijas apgalvojums, ka tās mērķis ir patērētāju veselības aizsardzība, neatbilst īstenībai. Prasītāji apgalvo, ka apstrīdētās regulas konkrētās sekas ir tādas, ka Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikuma A daļā iekļautos hidroksiantracēna atvasinājumus (turpmāk tekstā – “HAA”) saturošus preparātus un vielas drīkst izmantot vienīgi zālēm, lai gan tai izvirzītais mērķis esot citāds.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Prasītāji uzskata, ka Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) 2017. gada 22. novembra atzinumā, uz kuru balstīta apstrīdētā regula, ir pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo EFSA, izvērtējot HAA genotoksiskās kancerogenitātes risku, neesot ievērojusi nedz savas risku izvērtēšanas metodikas, nedz ESAO riska izvērtēšanas metodes un esot izdarījusi secinājumus, kas ir pretrunā Eiropas Zāļu aģentūras secinājumiem. Tātad apstrīdētā regulā esot pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo, pirmkārt, Komisija šīs vielas un preparātus ir iekļāvusi Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikuma A daļā, lai gan EFSA2017. gada 22. novembra atzinumā ir norādīts, ka trūkst zinātniskās noteiktības, otrkārt, tā risku pārvaldības pasākumos neesot piemērojusi zemākā saprātīgi sasniedzamā līmeņa (ALARA) principu un, visbeidzot, tā neesot ņēmusi vērā pēc EFSA2017. gada 22. novembra atzinuma notikušo zinātnes atziņu attīstību.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots tiesiskās drošības princips, tādēļ ka apstrīdētās regulas redakcija neesot konsekventa, proti, pirmkārt, tajā ir minēts termins “preparāti”, lai gan šis termins nav definēts nevienā tekstā, otrkārt, šķiet, ka vairākas HAA vielas vienlaikus ir aizliegtas un atļautas, bet pakļautas kontrolei, un, visbeidzot, Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed (Augu, dzīvnieku, pārtikas aprites un dzīvnieku barības pastāvīgā komitejai) šis teksts esot bijis jāprecizē.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots samērīguma princips, jo ar apstrīdēto regulu Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikuma A daļā esot iekļautas vielas, bet neesot noteikts minimālais robežlielums, un līdz ar to tās tagad esot aizliegtas, lai gan izvirzītā mērķa – sabiedrības veselības aizsardzības – sasniegšanai šāds aizliegums neesot nepieciešams.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1925/2006 (2006. gada 20. decembris) par vitamīnu un minerālvielu, un dažu citu vielu pievienošanu pārtikai (OV 2006, L 404, 26. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV 2002, L 31, 1. lpp.).


title: Lieta T-275/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Šaha dēlīša raksta attēls)

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/36

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Šaha dēlīša raksta attēls)
      (Lieta T-275/21)
      (2021/C 263/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Louis Vuitton Malletier (Parīze, Francija) (pārstāvji: P. Roncaglia, N. Parrotta un P.-Y. Gautier, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Norbert Wisniewski (Varšava, Polija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas attēlo šaha galdiņa rakstu, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 986 207

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 25. februāra lēmums lietā R 1307/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu, nolemjot, ka prasītāja izmantošanas rezultātā ir ieguvusi atšķirtspēju;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā;

                  —

                  piespriest Norbert Wisniewski atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 3. punkta un 59. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-588/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. maija rīkojums – MP/Komisija

text:
               5.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/37

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. maija rīkojums – MP/Komisija
      (Lieta T-588/20) (1)

      (2021/C 263/49)
      Tiesvedības valoda – franču
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 414, 30.11.2020.


title: Lieta C-726/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 1. oktobrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario/JN

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 1. oktobrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario/JN
      (Lieta C-726/19)
      (2019/C 432/33)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Madrid

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario

         Atbildētāja: JN

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Direktīvas 1999/170 (1) 1. un 5. klauzulas lietderīgo iedarbību var uzskatīt par saderīgu tāda līguma uz noteiktu laiku kā pagaidu aizvietošanas darba līgums par brīvas amata vietas aizpildīšanu paredzēšanu, saskaņā ar kuru darba devējam ir ļauts noteikt darba līguma ilgumu, lemt par brīvas amata vietas aizpildīšanas nepieciešamību, tās aizpildīšanas laiku un attiecīgās procedūras ilgumu?

                  2)

                  Vai ir jāuzskata, ka Spānijas tiesībās ir transponēts Padomes Direktīvas 1999/170/EK 5. klauzulā noteiktais pienākums veikt vienu vai vairākus pasākumus, lai saistībā ar pagaidu aizvietošanas darba līgumiem par brīvas amata vietas aizpildīšanu novērstu līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu, ja judikatūrā nav noteikts darba tiesisko attiecību uz noteiktu laiku maksimālais ilgums, nav precizēti objektīvi iemesli, kas pamato to pagarināšanu, kā arī nav noteikts šādu darba attiecību pagarinājumu skaits?

                  3)

                  Vai Pamatlīguma mērķi un lietderīgo iedarbību apdraud tas, ka Spānijas tiesībās saskaņā ar judikatūru nav neviena efektīva līdzekļa, lai novērstu darba ņēmēju, ar kuriem ir noslēgts pagaidu aizvietošanas darba līgums par brīvas amata vietas aizpildīšanu, ļaunprātīgu izmantošanu un sodītu par to, ja nav noteikts maksimālais darba tiesisko attiecību ilgums, nav atļauts darba tiesiskās attiecības pārveidot par attiecībām uz nenoteiktu laiku vai uz nenoteiktu laiku bez pastāvīga statusa, lai arī ir pagājuši daudzi gadi, ja darba ņēmējiem netiek izmaksāta kompensācija viņu līguma izbeigšanas gadījumā, ja pārvaldes iestādei nav noteikts pienākums norādīt pagaidu darba tiesisko attiecību pagarināšanas iemeslus, ja daudzus gadus brīva amata vieta netiek piedāvāta atklātā konkursā vai arī netiek uzsākta atlases procedūra?

                  4)

                  Vai var uzskatīt, ka ar Padomes Direktīvas 1999/70/EK mērķi ir saderīgas laikā neierobežotas darba tiesiskās attiecības, kuras saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas [..] spriedumu C-677/16 (2) ir neparasti ilgas un kuru ilgumu bez jebkādiem ierobežojumiem vai pamatojuma norādīšanas nosaka tikai darba devējs,, ja darba ņēmējs nevar paredzēt darba līguma izbeigšanas laiku un ja [minētās attiecības] var ilgt līdz darba ņēmēja pensionēšanās brīdim, vai arī tās ir jāuzskata par negodīgām?

                  5)

                  Vai saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas [..] spriedumā C-331/2017 (3) izstrādāto judikatūru var uzskatīt, ka 2008. gada ekonomiskā krīze in abstracto var būt pamatots iemesls tam, ka nav paredzēts nekāds preventīvs līdzeklis pret secīgu darba tiesisko attiecību uz noteiktu laiku Pamatlīguma 5. klauzulas 1. punkta izpratnē ļaunprātīgu izmantošanu, kas varētu novērst prasītājas un Madrides kopienas darba tiesisko attiecību ilgšanu laikposmā no 2003. līdz 2008. gadam un to vēlāku pagarināšanu līdz 2016. gadam, tādējādi pagarinot pagaidu nodarbinātību 13 gadu garumā, vai arī atturēt no tās?

         (1)  Padomes Direktīva 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.).

         (2)  Montero Mateos, EU:C:2018:393

         (3)  Sciotto, EU:C:2018:859


title: Lieta C-324/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Ivan Gavanozov (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesiskā sadarbība krimināllietās – Direktīva 2014/41/ES – Lēmums par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās – 5. panta 1. punkts – A pielikumā ietverta veidlapa – J iedaļa – Tiesību aizsardzības līdzekļu nepastāvēšana izdevējā dalībvalstī)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/2

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Ivan Gavanozov
      (Lieta C-324/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesiskā sadarbība krimināllietās - Direktīva 2014/41/ES - Lēmums par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās - 5. panta 1. punkts - A pielikumā ietverta veidlapa - J iedaļa - Tiesību aizsardzības līdzekļu nepastāvēšana izdevējā dalībvalstī)
      (2019/C 432/02)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      Ivan Gavanozov

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/41/ES (2014. gada 3. aprīlis) par datorprogrammu tiesisko aizsardzību 5. panta 1. punkts, skatīts kopā ar šīs direktīvas A pielikumā norādītās veidlapas J iedaļu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesai, izdodot Eiropas izmeklēšanas rīkojumu, šajā iedaļā vajadzības gadījumā nav jānorāda tās dalībvalstī paredzēto to tiesību aizsardzības līdzekļu apraksts, kas pastāv pret šāda rīkojuma izdošanu.

         (1)  OV C 256, 7.8.2017.


title: Lieta C-731/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. oktobrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – KM/Subdelegación de Gobierno de Albacete

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. oktobrī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – KM/Subdelegación de Gobierno de Albacete
      (Lieta C-731/19)
      (2019/C 432/34)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: KM

         Atbildētājs: Subdelegación de Gobierno de Albacete

         Prejudiciālais jautājums

      Vai ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru, kas attiecas uz direktīvu tiešās iedarbības robežām, ir saderīga tāda Tiesas 2015. gada 23. aprīļa sprieduma (lieta C-38/14, Zaizoune) (1) interpretācija, atbilstoši kurai Spānijas iestādes un tiesas var tieši piemērot Direktīvu 2008/115/EK (2) par sliktu trešās valsts valstspiederīgajam, neievērojot un nepiemērojot labvēlīgākas valsts tiesību normas sodu jomā, nosakot smagāku sodu un iespējami neievērojot sodu likumības principu; un vai Spānijas tiesiskā regulējuma neatbilstība direktīvai ir risināma nevis šādi, bet gan ar likuma grozījumiem vai veidos, kas ir paredzēti Savienības tiesībās, lai noteiktu valstij pienākumu pareizi transponēt direktīvas?

         (1)  EU:C:2015:260

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV 2008, L 348, 98. lpp.).


title: Lieta C-332/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 23. aprīlī Hércules Club de Fútbol, S.A.D. iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. februāra spriedumu lietā T-134/17 Hércules Club de Fútbol/Komisija

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/14

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 23. aprīlī Hércules Club de Fútbol, S.A.D. iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. februāra spriedumu lietā T-134/17 Hércules Club de Fútbol/Komisija
      (Lieta C-332/19 P)
      (2019/C 432/17)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Hércules Club de Fútbol, S.A.D. (pārstāvji: Y. Martínez Mata un S. Rating, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
      Ar 2019. gada 6. novembra rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Hércules Club de Fútbol, S.A.D. pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-417/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – CdT/EUIPO (Prasība atcelt tiesību aktu – Institucionālās tiesības – Pienākums uzticēt CdT tulkošanas darbus, kas ir nepieciešami EUIPO darbībai – Vienošanās starp CdT un EUIPO laušana – Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu saistībā ar tulkošanas pakalpojumiem publicēšana – Iebilde par nepieņemamību – Intereses celt prasību neesamība – Daļēja tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas – Daļēja nepieņemamība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/43

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – CdT/EUIPO
      (Lieta T-417/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Institucionālās tiesības - Pienākums uzticēt CdT tulkošanas darbus, kas ir nepieciešami EUIPO darbībai - Vienošanās starp CdT un EUIPO laušana - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu saistībā ar tulkošanas pakalpojumiem publicēšana - Iebilde par nepieņemamību - Intereses celt prasību neesamība - Daļēja tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Daļēja nepieņemamība)
      (2019/C 432/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (CdT) (pārstāvji: J. Rikkert un M. Garnier)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: N. Bambara un D. Hanf)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, EUIPO2018. gada 26. aprīļa vēstuli, ciktāl ar to tika paziņots tā nodoms pēc 2018. gada 31. decembris nepagarināt ar CdT noslēgto vienošanos par tulkošanas pakalpojumiem, kas ir nepieciešami EUIPO darbībai, otrkārt, EUIPO2018. gada 26. aprīļa vēstuli, ciktāl ar to CdT tiek informēts par tā nodomu piesardzības dēļ veikt pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu tulkošanas pakalpojumu nepārtrauktību pēc 2018. gada 31. decembra, tostarp publicējot uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu, un, treškārt, EUIPO lēmumu publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu attiecībā uz tulkošanas pakalpojumiem ar atsauces numuru 2018/S 114 – 258472, otrām kārtām par prasību aizliegt EUIPO parakstīt līgumus saistībā ar šo uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu un trešām kārtām par prasību atzīt par prettiesisku uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu saistībā ar tulkošanas pakalpojumiem publicēšanu, kurus veic Eiropas Savienības aģentūra vai jebkura cita vienība vai struktūra, kuras izveides regulā ir paredzēts, ka tulkošanas pakalpojumus sniedz CdT.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību par prasījumiem, kas izklāstīti prasībā atcelt lēmumu par vienošanās, kas 2016. gada 13. decembrī noslēgta starp Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centru (CdT) un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju (EUIPO), laušanu.

                  2)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                     EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no CdT tiesāšanās izdevumiem, tostarp tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā lietā T-417/18 R.

         (1)  OV C 341, 24.9.2018.


title: Lieta C-391/17: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 31. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde – Pašu resursi – Aizjūras zemju un teritoriju (AZT) asociācija ar Eiropas Savienību – Lēmums 91/482/EEK – 101. panta 2. punkts – Atļauja bez muitas nodokļiem ievest Savienībā izstrādājumus, kuru izcelsme ir ārpus AZT, bet kas ir brīvā apgrozībā AZT un kā tādi tiek atkārtoti eksportēti uz Savienību – Eksporta sertifikāti EXP – Sertifikātu nelikumīga izsniegšana, ko veic AZT iestādes – LES 4. panta 3. punkts – Lojālas sadarbības princips – Dalībvalsts, kura uztur īpašas attiecības ar attiecīgo AZT, atbildība – Pienākums atlīdzināt Savienības pašu resursu zaudējumus, ko ir izraisījusi eksporta sertifikātu EXP nelikumīga izsniegšana – Alumīnija ievešana no Angiljas)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/3

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 31. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
      (Lieta C-391/17) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Pašu resursi - Aizjūras zemju un teritoriju (AZT) asociācija ar Eiropas Savienību - Lēmums 91/482/EEK - 101. panta 2. punkts - Atļauja bez muitas nodokļiem ievest Savienībā izstrādājumus, kuru izcelsme ir ārpus AZT, bet kas ir brīvā apgrozībā AZT un kā tādi tiek atkārtoti eksportēti uz Savienību - Eksporta sertifikāti EXP - Sertifikātu nelikumīga izsniegšana, ko veic AZT iestādes - LES 4. panta 3. punkts - Lojālas sadarbības princips - Dalībvalsts, kura uztur īpašas attiecības ar attiecīgo AZT, atbildība - Pienākums atlīdzināt Savienības pašu resursu zaudējumus, ko ir izraisījusi eksporta sertifikātu EXP nelikumīga izsniegšana - Alumīnija ievešana no Angiljas)
      (2019/C 432/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Caeiros, J.-F. Brakeland, L. Flynn un S. Noë)

         Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: sākotnēji J. Kraehling, G. Brown un R. Fadoju, kā arī S. Brandon, kuriem palīdz K. Beal, QC, un P. Luckhurst, barristers, pēc tam – S. Brandon un F. Shibli, kuriem palīdz K. Beal, QC, un P. Luckhurst, barristers)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: M. K. Bulterman un P. Huurnink, kā arī J. Langer)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Neatlīdzinot pašu resursu zaudējumus, kas saistīti ar eksporta sertifikātu EXP nelikumīgu izsniegšanu, ņemot vērā Padomes Lēmumu 91/482/EEK (1991. gada 25. jūlijs) par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Kopienu, ko Angiljas iestādes veikušas attiecībā uz alumīnija importu no Angiljas laikā no 1999. gada līdz 2000. gadam, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi tai LES 4. panta 3. punktā paredzētos pienākumus.

                  2)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 318, 25.9.2017.


title: Lieta C-451/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. jūnijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – Subdelegación del Gobierno en Toledo/XU

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. jūnijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – Subdelegación del Gobierno en Toledo/XU
      (Lieta C-451/19)
      (2019/C 432/18)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Atbildētājs: XU

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai prasība, ka Spānijas pilsonim, kas nav īstenojis savas pārvietošanās tiesības, ir jāizpilda RD [Real Decreto] 240/2007 7. panta 1. punkta nosacījumi kā obligāts priekšnoteikums, lai tiktu atzītas viņa laulātās nepilngadīgā dēla, kas abi ir trešās valsts pilsoņi, uzturēšanās tiesības saskaņā ar šī Real Decreto 7. panta 2. punktu, šo nosacījumu neizpildes gadījumā var nozīmēt Līguma par Eiropas Savienības darbību (1) 20. panta pārkāpumu, ja šo [uzturēšanās] tiesību atteikuma rezultātā Spānijas pilsonis ir spiests pilnībā izceļot no Savienības teritorijas?
                  Jautājuma kontekstā ir ņemts vērā, ka Spānijas Código Civil [Civilkodeksa] 68. pantā ir noteikts laulāto pienākums dzīvot kopā.

                  2)

                  Vai katrā ziņā – neskarot iepriekš minēto un ja iepriekš minētais neīstenojas –, ar Spānijas valsts Real Decreto 240/2007 7. panta automātisku piemērošanas praksi ir pārkāpts LESD 20. pants iepriekš minētajos apstākļos, kad, atsakot uzturēšanās atļauju Savienības pilsoņa, kurš nekad nav īstenojis brīvas pārvietošanās tiesības, laulātās, kas ir trešās valsts pilsone (kuriem abiem savukārt ir kopīgs nepilngadīgs dēls, kas ir Spānijas pilsonis un arī nav īstenojis brīvas pārvietošanās tiesības) nepilngadīgajam dēlam, kas ir trešās valsts pilsonis, tā iemesla dēļ vien, ka Savienības pilsonis nav izpildījis šajā tiesību normā paredzētos nosacījumus, un konkrēti un individuāli nepārbaudot, vai starp šo Savienības pilsoni un trešās valsts pilsoni pastāv tādas atkarības attiecības, kuru ietekmē jebkāda iemesla dēļ un, ņemot vērā attiecīgos apstākļus, gadījumā, ja trešās valsts pilsonim tiek atteiktas uzturēšanās tiesības, Savienības pilsonis nevarētu šķirties no ģimenes locekļa, kurš no viņa ir atkarīgs, un viņam būtu jāizceļo no Savienības? It īpaši ņemot vērā, ka Spānijas pilsonis un viņa laulātā, kas ir trešās valsts pilsone, savukārt ir vecāki nepilngadīgam dēlam, kas ir Spānijas pilsonis, kas arī varētu būt spiests izceļot no Spānijas teritorijas kopā ar saviem vecākiem.
                  Jautājuma kontekstā ir ņemta vērā Eiropas Savienības Tiesas judikatūra, tostarp 2018. gada 8. maija spriedums C-82/16 K.A. u.c. pret Belgische Staat.

         (1)  OV 2012, C 326, 1. lpp.


title: Lieta C-395/17: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 31. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde – Pašu resursi – Aizjūras zemju un teritoriju (AZT) asociācija ar Eiropas Savienību – Lēmums 91/482/EEK – Lēmums 2001/822/EK – Atļauja bez muitas nodokļiem ievest Eiropas Savienībā izstrādājumus, kuriem ir AZT izcelsme – Preču pārvadājuma sertifikāts EUR. 1 – Sertifikātu nelikumīga izsniegšana, ko veic AZT iestādes – Importētāju dalībvalstu neiekasēti muitas nodokļi – LES 4. panta 3. punkts – Lojālas sadarbības princips – Dalībvalsts, kura uztur īpašas attiecības ar attiecīgajām AZT, atbildība – Pienākums atlīdzināt Savienības pašu resursu zaudējumus, ko ir izraisījusi sertifikātu EUR. 1 nelikumīga izsniegšana – Piena pulvera un rīsa ievešana no Kirasao, kā arī putraimu un rupja maluma miltu ievešana no Arubas)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/4

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 31. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
      (Lieta C-395/17) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Pašu resursi - Aizjūras zemju un teritoriju (AZT) asociācija ar Eiropas Savienību - Lēmums 91/482/EEK - Lēmums 2001/822/EK - Atļauja bez muitas nodokļiem ievest Eiropas Savienībā izstrādājumus, kuriem ir AZT izcelsme - Preču pārvadājuma sertifikāts EUR. 1 - Sertifikātu nelikumīga izsniegšana, ko veic AZT iestādes - Importētāju dalībvalstu neiekasēti muitas nodokļi - LES 4. panta 3. punkts - Lojālas sadarbības princips - Dalībvalsts, kura uztur īpašas attiecības ar attiecīgajām AZT, atbildība - Pienākums atlīdzināt Savienības pašu resursu zaudējumus, ko ir izraisījusi sertifikātu EUR. 1 nelikumīga izsniegšana - Piena pulvera un rīsa ievešana no Kirasao, kā arī putraimu un rupja maluma miltu ievešana no Arubas)
      (2019/C 432/04)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-F. Brakeland, A. Caeiros, L. Flynn un S. Noë)

         Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: M. K. Bulterman, M. H. S. Gijzen un P. Huurnink, kā arī J. Langer)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: sākotnēji J. Kraehling, G. Brown un R. Fadoju, kā arī S. Brandon, kuriem palīdz K. Beal, QC, un P. Luckhurst, barristers, pēc tam – S. Brandon un F. Shibli, kuriem palīdz K. Beal, QC, un P. Luckhurst, barristers)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Neatlīdzinot pašu resursu zaudējumus, kas saistīti ar preču pārvadājuma sertifikātu EUR. 1 nelikumīgu izsniegšanu, ņemot vērā Padomes Lēmumu 91/482/EEK (1991. gada 25. jūlijs) par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Ekonomikas Kopienu un Padomes Lēmumu 2001/822/EK (2001. gada 27. novembris) par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Kopienu, ko Kirasao un Arubas iestādes veikušas saistībā ar attiecīgi piena pulvera un rīsu ievešanu no Kirasao laikā no 1997. līdz 2000. gadam un putraimu un rupja maluma miltu ievešanu no Arubas laikā no 2002. līdz 2003. gadam, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi tai LES 4. panta 3. punktā paredzētos pienākumus.

                  2)

                  Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta T-432/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 16. oktobra spriedums – Palo/Komisija (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Pensijas – Pensiju shēmas noteikumi – Atlaišanas pabalsts – Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 12. panta 2. punkts – Vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi – Tiesiskā paļāvība – Labas pārvaldības princips – Rūpības pienākums)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/44

      Vispārējās tiesas 2019. gada 16. oktobra spriedums – Palo/Komisija
      (Lieta T-432/18) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pensijas - Pensiju shēmas noteikumi - Atlaišanas pabalsts - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 12. panta 2. punkts - Vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi - Tiesiskā paļāvība - Labas pārvaldības princips - Rūpības pienākums)
      (2019/C 432/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Peeter Palo (Tallina, Igaunija) (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin un D. Milanowska)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas 2017. gada 5. oktobra lēmumu neizmaksāt prasītājam Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 12. panta 2. punktā – redakcijā, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 (2013. gada 22. oktobris), ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV 2013, L 287, 15. lpp.), – paredzēto atlaišanas pabalstu, un atcelt Komisijas 2018. gada 10. aprīļa lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība par minēto lēmumu, un, otrkārt, atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts ar šiem lēmumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Peeter Palo atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 319, 10.9.2018.


title: Lieta C-796/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. oktobrī – Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/31

      Prasība, kas celta 2019. gada 29. oktobrī – Eiropas Komisija/Austrijas Republika
      (Lieta C-796/19)
      (2019/C 432/36)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: Walter Mölls, Cécile Vrignon)

         Atbildētāja: Austrijas Republika

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka, Direktīvas 2007/59/EK (1) mērķiem par kompetento iestādi ieceļot nevis drošības iestādi atbilstoši Direktīvas 2004/49/EK (2) 16. pantam, bet citu iestādi, Austrijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 2007/59/EK 3. panta a) punktā paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Komisija apgalvo, ka Direktīvas 2007/59 3. panta a) punktā šīs direktīvas mērķiem kompetentā iestāde esot definēta kā “drošības iestāde, kas minēta Direktīvas 2004/49/EK 16. pantā”.
      Austrijas likumdevējs tomēr esot izdarījis atšķirīgu izvēli.
      Šis likumdevējs par kompetento iestādi Direktīvas 2004/49 mērķiem nav vis noteicis Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie (federālo satiksmes, inovāciju un tehnoloģiju ministru) attiecībā uz virkni uzdevumu, kas saistīti ar Direktīvu 2007/59, bet gan par kompetento iestādi ir noteicis Schieneninfrastruktur-Dienstleistungsgesellschaft mbH. Tas neesot saderīgi ar pēdējo minēto direktīvu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (2007. gada 23. oktobris) par to vilcienu vadītāju sertifikāciju, kuri vada lokomotīves un vilcienus Kopienas dzelzceļu sistēmā (OV 2007, L 315, 51. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (2004. gada 29. aprīlis) par drošību Kopienas dzelzceļos un par Padomes Direktīvas 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem (OV 2004, L 164, 44. lpp.).


title: Lieta T-727/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 20. septembra rīkojums – ZW/EIB (Pagaidu noregulējums – Civildienests – Nepieņemamība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/55

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 20. septembra rīkojums – ZW/EIB
      (Lieta T-727/18 R)
      (Pagaidu noregulējums - Civildienests - Nepieņemamība)
      (2019/C 432/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZW (pārstāvis: T. Petsas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts noteikt pagaidu pasākumus, lai tiktu apturēti vai pagarināti noteikti termiņi un tiktu izdots rīkojums iesniegt dokumentus.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-434/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 15. oktobra spriedums – Vans/EUIPO (“ULTRARANGE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ULTRARANGE” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/45

      Vispārējās tiesas 2019. gada 15. oktobra spriedums – Vans/EUIPO (“ULTRARANGE”)
      (Lieta T-434/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ULTRARANGE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 432/51)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vans, Inc. (Costa Mesa, Kalifornija, Amerikas Savienotajās Valstis) (pārstāvji: M. Hirsch un M. Metzner, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 2544/2017-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “ULTRARANGE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Vans, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 301, 27.8.2018.


title: Lieta C-806/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 31. oktobrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T–105/17 HSBC Holdings plc u.c./Komisija

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/32

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 31. oktobrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T–105/17 HSBC Holdings plc u.c./Komisija
      (Lieta C-806/19 P)
      (2019/C 432/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Christoforou, M. Farley un F. Van Schaik)

         Pārējie lietas dalībnieki: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt spriedumu, par kuru ir iesniegta apelācijas sūdzība (336.–354. punkts un rezolutīvā daļa), ciktāl ar to ir atcelti lēmuma (1) 2. pantā noteiktie naudas sodi;

                  —

                  noraidīt Vispārējā tiesā iesniegtās HSBC prasības sestā pamata otro, trešo un ceturto pamatu par naudas sodiem un tās pakārtoto prasījumu attiecībā uz neierobežotas jurisdikcijas īstenošanu;

            vai, alternatīvi,

                  —

                  attiecībā uz Vispārējā tiesā iesniegtās HSBC prasības sestā pamata otro, trešo un ceturto pamatu par naudas sodiem un tās pakārtoto prasījumu attiecībā uz neierobežotas jurisdikcijas īstenošanu nodot lietu izlemšanai Vispārējai tiesai, un

                  —

                  piespriest HSBC pilnībā segt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē un pielāgot tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē, lai tie atbilstu šīs apelācijas sūdzības iznākumam.

         Pamati un galvenie argumenti

      Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, sprieduma 345.–353. punktā atzīdama, ka Komisija nav ievērojusi LESD 296. pantā noteikto pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz HSBC uzliktā naudas soda pamatsummas apmēra noteikšanai izmantoto diskontēšanas koeficientu un līdz ar to uz šī pamata atceldama apstrīdētā lēmuma 2. panta b) punktu.
      Vispārējā tiesa esot piemērojusi nepareizo juridisko kritēriju, lai izvērtētu, vai attiecībā uz diskontēšanas koeficientu apstrīdētā lēmuma pamatojums ir pietiekams. Lēmumos, ar kuriem uzņēmumiem tiek piemēroti naudas sodi par LESD 101. panta pārkāpumu, Komisijai neesot pienākuma nedz norādīt datus saistībā ar naudas sodu aprēķināšanas metodi, nedz arī sniegt visus datus attiecībā uz katru starpposmu, kas ir saistīts ar aprēķina metodi. Piemērojot pareizo juridisko kritēriju, apstrīdētajā lēmumā ietvertais pamatojums atbilstot LESD 296. panta prasībām, jo tajā esot izklāstīts Komisijas pamatojums attiecībā uz: i) nepieciešamību piemērot diskontēšanas koeficientu; ii) diskontēšanas koeficienta apmēru; iii) apstākļus, kurus Komisija ir ņēmusi vērā, noteikdama diskontēšanas koeficienta apmēru; iv) iemeslu, kādēļ Komisija ir uzskatījusi par nepieciešamu ņemt vērā katru no šiem apstākļiem un v) norādi, kā katrs apstāklis ir ietekmējis diskontēšanas koeficienta apmēru. Turklāt apstrīdētajā lēmumā ietvertais pamatojums esot ļāvis šā lēmuma adresātiem pārliecināties, ka ir ticis ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips.

         (1)  Komisijas lēmums (2016. gada 7. decembris) attiecībā uz procedūru, kas paredzēta LESD 101. pantā un EEZ līguma 53. pantā (Lieta AT.39914 – Euro procentu likmju atvasinātie instrumenti) (izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 8530).


title: Lieta C-525/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – GF/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – GF/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Lieta C-525/19)
      (2019/C 432/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: GF

         Atbildētājs: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai prasība, ka Spānijas pilsonim, kas nav īstenojis savas pārvietošanās tiesības, ir jāizpilda RD [Real Decreto] 240/2007 7. panta [1. punkta] nosacījumi kā obligāts priekšnoteikums, lai tiktu atzītas viņa laulātā, kas ir trešās valsts valstspiederīgais, uzturēšanās tiesības saskaņā ar šī RD [Real Decreto] 7. panta [2. punktu], šo nosacījumu neizpildes gadījumā var nozīmēt [LESD] 20. panta pārkāpumu, ja šo [uzturēšanās] tiesību atteikuma rezultātā Spānijas pilsonis ir spiests pilnībā izceļot no Savienības teritorijas?
                  Jautājuma kontekstā ir ņemts vērā, ka Spānijas Código Civil [Civilkodeksa] 68. pantā ir noteikts laulāto pienākums dzīvot kopā.

                  2)

                  Vai katrā ziņā – neskarot iepriekš minēto un ja iepriekš minētais neīstenojas –, ar Spānijas valsts RD 240/2007 7. panta automātisku piemērošanas praksi ir pārkāpts [LESD] 20. pants iepriekš minētajos apstākļos, kad, atsakot uzturēšanās atļauju Savienības pilsoņa, kurš nekad nav īstenojis brīvas pārvietošanās tiesības, ģimenes loceklim tā iemesla dēļ vien, ka Savienības pilsonis nav izpildījis šajā tiesību normā paredzētos nosacījumus, un konkrēti un individuāli nepārbaudot, vai starp šo Savienības pilsoni un trešās valsts valstspiederīgo pastāv tādas atkarības attiecības, kuru ietekmē jebkāda iemesla dēļ un, ņemot vērā attiecīgos apstākļus, gadījumā, ja trešās valsts valstspiederīgajam tiek atteiktas uzturēšanās tiesības, Savienības pilsonis nevarētu šķirties no ģimenes locekļa, kurš no viņa ir atkarīgs, un viņam būtu jāizceļo no Savienības?
                  Jautājuma kontekstā ir ņemta vērā Eiropas Savienības Tiesas judikatūra, tostarp 2018. gada 8. maija spriedums C-82/16 K.A. u.c. pret Belgische Staat (1).

         (1)  2018. gada 8. maija spriedums K.A. u.c. (Ģimenes atkalapvienošanās Beļģijā) (C-82/16, EU:C:2018:308).