title: Lieta T-84/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. februāra spriedums — EuroChem MCC /Padome (Dempings — Krievijas izcelsmes urīnvielas un amonija nitrāta šķīdumu imports — Pieteikums veikt pārskatīšanu pēc termiņa izbeigšanās — Pieteikums veikt starpposma pārskatīšanu — Pieņemamība — Normālā vērtība — Eksporta cena — Regulas (EK) Nr. 384/96 1., 2. pants un 11. panta 1.–3. punkts (tagad–Regulas (EK) Nr. 1225/2009 1., 2. pants un 11. panta 1.–3. punkts))

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. februāra spriedums — EuroChem MCC/Padome
   (Lieta T-84/07) (1)

   (Dempings - Krievijas izcelsmes urīnvielas un amonija nitrāta šķīdumu imports - Pieteikums veikt pārskatīšanu pēc termiņa izbeigšanās - Pieteikums veikt starpposma pārskatīšanu - Pieņemamība - Normālā vērtība - Eksporta cena - Regulas (EK) Nr. 384/96 1., 2. pants un 11. panta 1.–3. punkts (tagad–Regulas (EK) Nr. 1225/2009 1., 2. pants un 11. panta 1.–3. punkts))
   2013/C 101/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EuroChem Mineral and Chemical Company OAO (EuroChem MCC) (Maskava, Krievija) (pārstāvji — sākotnēji P. Vander Schueren un B. Evtimov, avocats, vēlāk B. Evtimov un D. O’Keeffe, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix un B. Driessen, piedaloties G. Berrisch, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un K. Talabér-Ritz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2006. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 1911/2006, ar ko Alžīrijas, Baltkrievijas, Krievijas un Ukrainas izcelsmes urīnvielas un amonija nitrāta šķīdumu importam piemēro galīgo antidempinga maksājumu pēc pārskatīšanas sakarā ar termiņa izbeigšanos saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu (OV L 365, 26. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               EuroChem Mineral and Chemical Company OAO (EuroChem MCC) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 117, 26.05.2007.


title: Lieta C-61/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedumu lietā T-102/13 Heli-Flight GmbH &Co. KG/Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EASA) 2015. gada 11. februārī iesniedza Heli-Flight GmbH & Co. KG

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedumu lietā T-102/13 Heli-Flight GmbH &Co. KG/Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EASA) 2015. gada 11. februārī iesniedza Heli-Flight GmbH & Co. KG

   (Lieta C-61/15 P)
   (2015/C 155/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Heli-Flight GmbH & Co. KG (pārstāvis – T. Kittner, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EASA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1.

               Primāri,

                           —

                           atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedumu lietā Heli-Flight GmbH &Co. KG/Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EASA) un atcelt apelācijas sūdzības iesniedzējai paziņoto atbildētājas 2012. gada 13. janvāra lēmumu, ar ko tika noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikums, lai iegūtu lidošanas nosacījumu apstiprinājumu attiecībā uz Robinson R66 tipa helikopteru (sērijas Nr. 0034);

                           —

                           atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedumu lietā Heli-Flight GmbH &Co. KG/Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EASA) un piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai zaudējumus, kas tai cēlušies noraidošā lēmuma rezultātā.

               2.

               Pakārtoti,

                           —

                           1. punktā norādīto Vispārējās tiesas spriedumu un 1. punktā norādīto lēmumu atcelt tiktāl, ciktāl atbildētājas lēmums paliek spēkā;

                           —

                           atcelt 1. punktā norādīto Vispārējās tiesas spriedumu tiktāl, ciktāl paliek spēkā atbildētājas apelācijas padomes 2012. gada 17. decembra lēmums Nr. AP/0l/2012, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai tika paziņots 2012. gada 27. decembrī;

                           —

                           atcelt 1. punktā norādīto Vispārējās tiesas spriedumu un atbildētājas apelācijas padomes lēmumu atcelt tiktāl, ciktāl

                                       —

                                       atbildētājas apelācijas padomes lēmums paliek spēkā,

                                       —

                                       apelācijas sūdzības iesniedzējai tiek piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus,

                                 un apmierināt prasītājas un apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē izvirzītos prasījumus.

               3.

               Sekundāri pakārtoti, atcelt 1. punktā norādīto Vispārējās tiesas spriedumu un atdot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai.

               4.

               Piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot rīkojusies nepareizi, prasītājas prasību atcelt tiesību aktu sagrozot tādējādi, ka tā ir vērsta vienīgi pret apelāciju padomes lēmumu, un tādējādi tā esot pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 216/2008 (1) 50. pantu.
   Turklāt Vispārējā tiesa pārkāpusi pārbaudes pēc savas ierosmes principu, jo tā, noskaidrojot faktus, esot balstījusies vienīgi uz lietas dalībnieku paskaidrojumiem. It īpaši Vispārējā tiesa neesot izskatījusi jautājumu, vai ar Robinson R66 markas helikopteru var droši lidot vai nē.
   Vispārējās tiesas spriedums esot jāatceļ arī tādēļ, ka tajā ir pārkāptas Savienības materiālās tiesību normas, jo “sarežģītu ekonomisku faktu” vērtēšanas principi uz šo lietu esot attiecināti nepamatoti. Šajā ziņā pasludinātā judikatūra (tostarp 2007. gada 17. septembra spriedums T-201/04 (2), Microsoft/Komisija, 87. un nākamie punkti) šajā lietā neesot piemērojama. Strīdā aplūkotajā gadījumā runa neesot nedz par konkurences noteikumiem, nedz Komisijas lēmumiem. Tas pat neesot “sarežģīts tehnisks jautājums”, jo nedz atbildētāja, nedz apelāciju padome šādus jautājumus nav izskatījusi.
   Visbeidzot Vispārējā tiesa uzskatot, ka atbildība par zaudējumu atlīdzināšanu nav iestājusies, jo nav izpildīti visi nosacījumi, no kuriem ir atkarīgs LESD 340. pantā paredzētais pienākums atlīdzināt zaudējumus. Tādējādi Vispārējās tiesas pieļautās kļūdas tiesību piemērošanā saistībā ar prasījumu par tiesību akta atcelšanu turpinās arī attiecībā uz prasījumu par zaudējumu atlīdzināšanu. Tā kā Vispārējai tiesai noslēgumā bija jāatzīst, ka atceļams ir kā sākotnējais, tā arī apelāciju padomes lēmums, tai bija jāapmierina arī prasījums par zaudējumu atlīdzināšanu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Regula (EK) Nr. 216/2008 par kopīgiem noteikumiem civilās aviācijas jomā un par Eiropas Aviācijas drošības aģentūras izveidi, un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 91/670/EEK, Regulu (EK) Nr. 1592/2002 un Direktīvu 2004/36/EK (OV L 79, 1. lpp.)

      (2)  ECLI:EU:T:2007:289


title: Lieta T-479/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 3. septembra rīkojums — Nuova Agricast /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Lēmuma atteikt piekļuvi atsaukums — Dokumentu izsniegšana pretēji to autora skaidri paustai gribai — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 3. septembra rīkojums — Nuova Agricast/Komisija
   (Lieta T-479/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Lēmuma atteikt piekļuvi atsaukums - Dokumentu izsniegšana pretēji to autora skaidri paustai gribai - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2008/C 272/51)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nuova Agricast, Foggia (Itālija) (pārstāvis — A. Calabrese, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un G. Conte)
   Priekšmets
   Līgums atcelt Komisijas 2007. gada 17. oktobra lēmumu, ar ko prasītājai atteikta piekļuve noteiktiem dokumentiem, ko Itālijas iestādes nodevušas Komisijai valsts atbalsta režīma novērtēšanas procedūras ietvaros
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību un lūgumu Dānijas Karalistei iestāties lietā;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Lieta T-427/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. septembrī — Trefilerías Quijano /Komisija

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/38

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. septembrī — Trefilerías Quijano/Komisija
   (Lieta T-427/10)
   ()
   2010/C 317/69
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trefilerías Quijano, SA (Los Corrales de Buelna, Spānija) (pārstāvji — E. González Díaz un A. Tresandí Blanco, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, lietā COMP/38.344 — Priekšspriegojuma tērauds;

               —

               pakārtoti — saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 261. pantu atcelt vai samazināt minētajā lēmumā tai noteikto naudas sodu, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā tiek apstrīdēts tas pats lēmums, kurš tiek apstrīdēts tiesvedībā lietā T-426/10 Moreda-Riviere Trefilerías/Komisija.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas izvirzīti minētajā lietā.
   Prasītāja iebilst pret to, ka tā tiek vainota apgalvotā LESD 101. panta pārkāpumā.


title: Lieta T-565/16: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 25. oktobra rīkojums – Maubert/Padome

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/55

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 25. oktobra rīkojums – Maubert/Padome
   (Lieta T-565/16) (1)

   (2017/C 014/67)
   Tiesvedības valoda – franču
   Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016. (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-137/15 un 1.9.2016. tika nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai)


title: Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-283/08 P labojums ( OV C 272, 25.10.2008., 28. lpp. )

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/61

         Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-283/08 P labojums

      (
            Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis, C 272, 2008. gada 25. oktobris, 28. lpp.
         )

   (2008/C 313/113)
   Paziņojumu OV lietā T-283/08 P Longinidis/Cedefop lasīt šādi:

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 24. aprīļa spriedumu lietā F-74/06 Longinidis/Cedefop2008. gada 16. jūlijā iesniedzis P. Longinidis

         (Lieta T-283/08 P)
         (2008/C 272/54)
         Tiesvedības valoda — grieķu
         Lietas dalībnieki

            Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Pavlos Longinidis (pārstāvji — P. Giatagantzidis un S. Stavropoulou, avvocati)

            Cits lietas dalībnieks: Cedefop

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

                     —

                     atcelt Civildienesta tiesas 2008. gada 24. aprīļa spriedumu lietā F-74/06 Pavlos Longinidis/Cedefop;

                     —

                     atcelt Cedefop vadītājas 2005. gada 30. novembra lēmumu, ar kuru izbeigts apelācijas sūdzības iesniedzēja uz nenoteiktu laiku noslēgtais darba līgums, kas datēts ar 2003. gada 4. martu, kā arī visus pārējos ar šo lēmumu saistītos administratīvos aktus;

                     —

                     atcelt Cedefop vadītājas 2005. gada 11. novembra lēmumu, ar kuru grozīts Cedefop par sūdzību izskatīšanu atbildīgās komisijas sastāvs, kā arī visus pārējos ar šo lēmumu saistītos administratīvos aktus;

                     —

                     atcelt Cedefop par sūdzību izskatīšanu atbildīgās komisijas 2006. gada 24. maija lēmumu, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja 2006. gada 28. februāra sūdzība, kā arī visus pārējos ar šo lēmumu saistītos administratīvos aktus;

                     —

                     apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja 2006. gada 19. jūnijā celto prasību;

                     —

                     piespriest Cedefop atlīdzināt pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

               Pamati un galvenie argumenti
         Savā pirmajā instancē iesniegtajā prasībā pašreizējais apelācijas sūdzības iesniedzējs tostarp bija lūdzis atcelt Cedefop vadītājas lēmumu, ar kuru izbeigts tā uz nenoteiktu laiku noslēgtais darba līgums. Ar Civildienesta tiesas 2008. gada 24. aprīļa spriedumu šī prasība tika noraidīta.
         Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka pārsūdzētais spriedums ir taisīts, pārkāpjot noteikumus par pierādījumu savākšanu, jo tas ir pamatots ar apstākļiem, kas nav tikuši pierādīti. It īpaši, pārbaudot prasītāja argumentu par to, ka prasītājam par tā atlaišanas iemesliem tika paziņots mutvārdos 2005. gada 23. novembra tikšanās laikā, Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, izmainot pierādījumu priekšmetu.
         Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka pārsūdzētais spriedums nav pietiekami pamatots. Precīzāk, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Civildienesta tiesa nav pietiekami pamatojusi savu vērtējumu, izskatot jautājumu par to, vai apelācijas sūdzības iesniedzējs tika pietiekamā apmērā un atbilstošā veidā informēts par viņa atlaišanas iemesliem. Apelācijas sūdzības iesniedzējs arī uzskata, ka Civildienesta tiesa nav precizējusi visus apstākļus, kas, pēc tās domām, bija apelācijas sūdzības iesniedzēja atlaišanas pamatā.
         Apelācijas sūdzības iesniedzējs arī norāda, ka Civildienesta tiesa ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Kopienu tiesības šādos aspektos: pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka, ņemot vērā šīs lietas īpašos apstākļus, pienākumu norādīt pamatojumu bija iespējams izpildīt, tikai sniedzot rakstveida informāciju par viņa atlaišanas iemesliem, otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka viņa atlaišana atsevišķa notikuma dēļ ir uzskatāma par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, un, treškārt, ir pārkāptas viņa tiesības uz aizstāvību, jo viņš tika uzklausīts tikai pēc lēmuma par viņa atlaišanu pieņemšanas, šajā sakarā netika veikta nekāda izmeklēšana vai disciplinārā procedūra un viņš nav iepazīstināts ar svarīgākajiem lietas materiāliem, kā arī nav noskaidrots viņa viedoklis par viņam inkriminētajiem pārkāpumiem.
         Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Cedefop par sūdzību izskatīšanu atbildīgā komisija nav objektīvi un neatkarīgi izskatījusi viņa 2006. gada 28. februāra sūdzību par lēmumu par viņa atlaišanu.


title: Lieta C-256/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/16

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-256/08)
   (2008/C 197/27)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. O'Reilly un M. Condou-Durande)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK (1) par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, prasības, vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 10. oktobrī.

      (1)  OV L 304, 12. lpp.


title: Lieta C-214/08 P: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 20. maija spriedums — Philippe Guigard/Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Kopienas līgumiskās un ārpuslīgumiskās atbildības iestāšanās nosacījumi — Ceturtās Lomes konvencijas ar grozījumiem, kas izdarīti ar līgumu, kas parakstīts Maurīcijā, 313. panta 2. punkta k) apakšpunkts, 314. pants un 317. panta a) punkts)

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/2

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 20. maija spriedums — Philippe Guigard/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-214/08 P) (1)

   (Apelācija - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopienas līgumiskās un ārpuslīgumiskās atbildības iestāšanās nosacījumi - Ceturtās Lomes konvencijas ar grozījumiem, kas izdarīti ar līgumu, kas parakstīts Maurīcijā, 313. panta 2. punkta k) apakšpunkts, 314. pants un 317. panta a) punkts)
   2009/C 167/02
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Philippe Guigard (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bordes un F. Dintilhac, pārstāvji)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. marta spriedumu lietā T-301/05 Guigard/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzēja prasību atlīdzināt zaudējumus, ko viņš esot cietis Komisijas rīcības dēļ, kad tā nepagarināja viņa darba līgumu, kas noslēgts Eiropas Attīstības fonda finansētās Eiropas Kopienas un Nigērijas Republikas tehniskās sadarbības ietvaros — Kopienas ārpuslīgumiskās atbildības iestāšanās nosacījumi — Ceturtās Lomes konvencijas (OV 1991, L 229, 1. lpp.), ar grozījumiem, kas izdarīti ar līgumu, kas parakstīts Maurīcijā, 313. panta 2. punkta k) apakšpunkta un 314. panta pārkāpums — Pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde un tiesību uz aizstāvību pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. marta spriedumu lietā T-301/05 Guigard/Komisija tiktāl, ciktāl ar to Guigard prasība atzīta par nepieņemamu;

               2)

               Guigard prasību noraidīt;

               3)

               Guigard atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību Eiropas Kopienu Tiesā un Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta C-327/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā T-228/09 United States Polo Association /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Textiles CMG, SA 2011. gada 24. jūnijā iesniedza United States Polo Association

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā T-228/09 United States Polo Association/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Textiles CMG, SA2011. gada 24. jūnijā iesniedza United States Polo Association

   (Lieta C-327/11 P)
   2011/C 311/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: United States Polo Association (pārstāvji — P. Goldenbaum, Rechtsanwältin, T. Melchert, Rechtsanwalt, un I. Rohr, Rechtsanwältin)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā T-228/09;

               —

               atcelt Apelāciju padomes lēmumu R 0886/12008-4;

               —

               piespriest ITSB segt savus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus

               —

               un piespriest Textiles CMG S.A. segt savus tiesāšanās izdevumus, ja tā iestājas lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējās Tiesas spriedums ir atceļams Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad Regulas 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) nepareizas interpretācijas un nepareizas piemērošanas dēļ.
   Balstoties uz šo nepareizo interpretāciju un nepareizo piemērošanu, Vispārējā Tiesa kļūdaini secināja, ka Apelāciju padome ir pamatoti konstatējusi, ka pastāv preču zīmju “U.S. POLO ASSN.” (apstrīdētais reģistrācijas pieteikums) un “POLO-POLO” (agrāka preču zīme) sajaukšanas iespēja.
   Vispārējā Tiesa neesot veikusi pareizu un pilnīgu sajaukšanas iespējas visaptverošu izvērtēšanu un šajā ziņā neesot pietiekami ņēmusi vērā vai esot nepareizi piemērojusi Eiropas Savienības Tiesas judikatūras principus.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas galveno argumentu kopsavilkums par Vispārējas Tiesas konstatējumu nepilnībām ir šāds.

               1)

               Vispārējā Tiesa esot nepareizi piemērojusi lietā C-120/04 Medion (Krājums, 1-8551. lpp.) noteiktos principus attiecībā uz iespējamo kombinēta apzīmējuma viena elementa neatkarīgu atšķirtspējīgu funkciju, lai gan tas nedominē kopējā iespaidā.
               Vispirms Vispārējā Tiesa esot pamatoti noliegusi, ka vārds “POLO” ir dominējošais jaunākajā preču zīmē, bet tad esot kļūdaini atvasinājusi apgalvoto elementa “POLO” neatkarīgu atšķirtspējīgu funkciju no fakta, ka pārējie elementi “U.S.” un “ASSN.” ir īsi iniciāļi un saīsinājumi, no prezumētās nozīmes neesamības un apgalvotās nepietiekamās atšķirtspējas. Tas liecina par prasības par viena elementa neatkarīgu atšķirtspējīgu funkciju kombinētā apzīmējumā nepareizu izpratni.
               Nekādā ziņā nevar uzskatīt, ka ar spriedumu lietā Medion tiek ieviests vispārējs noteikums, ka jebkuram parastas atšķirtspējas elementam, kuru ietver divas preču zīmes, kombinētā apzīmējumā piemīt neatkarīga atšķirtspējīga funkcija. Vispārējā Tiesa nav ņēmusi vērā, ka atbilstoši spriedumam lietā Medion pastāv saikne starp noteikumu un izņēmumu, kas nozīmē, ka parasti vidusmēra patērētājs uztver preču zīmi kopumā, pastāvot iespējai, ka viena vai vairākas kombinētā apzīmējuma sastāvdaļas var dominēt kopējā iespaidā, un izņēmums ir tad, ja elementam, kas kopējā iespaidā nav dominējošs, tikai izņēmuma gadījumos papildus parastajam gadījumam var būt neatkarīga atšķirtspējīga funkcija. Vispārējā Tiesa nav norādījusi nevienu iemeslu šāda izņēmuma gadījuma esamībai.

               2)

               Vispārējā Tiesa piešķīra ekskluzīvu un izšķirošu nozīmi faktam, ka abiem konfliktējošiem apzīmējumiem ir kopīgs elements “POLO”, pareizi nepiemērojot tādus sajaukšanas iespējas visaptveroša vērtējuma principus, kādi izriet it īpaši no sprieduma lietā C-251/95 SABEL (Recueil, 1-6191. lpp.).
               Tā nav ievērojusi principu, ka plaša sabiedrība uztver preču zīmi kopumā un neanalizē dažādus tās elementus, bet attiecībā uz agrāko preču zīmi ir aplūkojusi tikai vienu sastāvdaļu un salīdzinājusi to ar jaunāko preču zīmi.
               Neievērojot konfliktējošo apzīmējumu atšķirības, it īpaši viegli pamanāmo elementa “POLO” dublēšanos agrākajā preču zīmē, tā īpaši nav pilnībā ņēmusi vērā šīs lietas apstākļus. Vienīgais elements “POLO” nav nedz dominējošs agrākajā preču zīmē “POLO-POLO”, nedz arī tam ir neatkarīga atšķirtspējīga funkcija kombinētajā apzīmējumā, un Vispārējā Tiesa pat nav apliecinājusi, tam ir tāda funkcija.
               Turklāt agrākajai preču zīmei “POLO-POLO”, aplūkojot to kopumā, nav nekādas nozīmes nevienā no Savienības valodām. Tādējādi nevar veikt konceptuālu salīdzinājumu.

               3)

               Vispārējā Tiesa nav ņēmusi vērā principu, ka līdzības izvērtēšanu, pamatojoties uz vienu elementu, var veikt vienīgi tad, ja visi pārējie preču zīmes elementi ir nenozīmīgi.

               4)

               Vispārējās Tiesas argumentācija ir pretrunīga un nesaskanīga šādos punktos.
               No vienas puses, Vispārējā Tiesa atzina, ka elementiem “U.S.” un “ASSN.” pašiem par sevi neesot nozīmes. No otras puses, tā norādīja, ka konkrētā sabiedrības daļa uztvertu “U.S.” ģeogrāfiskas izcelsmes nozīmē. Turklāt, pat ja pieņem, ka daži patērētāji varētu nesaprast saīsinājumu “ASSN.”, patērētājiem nebūtu nekāda pamata to nepamanīt vai nesaklausīt, bet atbilstoši spriedumā lietā MATRATZEN noteiktajiem principiem tie vēl jo vairāk to uztvertu kā atšķirtspējīgu elementu.

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas C-292/09 un C-293/09: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 13. janvāra rīkojums ( Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Isabella Calestani (C-292/09), Paolo Lunardi (C-293/09)/ Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/13

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 13. janvāra rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Isabella Calestani (C-292/09), Paolo Lunardi (C-293/09)/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

   (Apvienotās lietas C-292/09 un C-293/09) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Acīmredzama nepieņemamība)
   2010/C 100/20
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Parma

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Isabella Calestani (C-292/09), Paolo Lunardi (C-293/09)

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Commissione tributaria provinciale di Parma — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 13. panta B daļas c) apakšpunkta interpretācija — Tādu preču piegādes atbrīvošana no nodokļa, kuras pilnībā izmanto darbībai, kura ir atbrīvota no nodokļa samaksas, vai attiecībā uz kuru nav paredzētas tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem nav paredzēts piešķirt atbrīvojumu no nodokļiem

      Rezolutīvā daļa:

   Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) ar 2009. gada 9. un 17. jūnija lēmumiem iesniegtie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemami.

      (1)  OV C 233, 26.09.2009.


title: Lieta T-176/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 6. oktobra spriedums — Seven /ITSB — Seven for all mankind ( SEVEN FOR ALL MANKIND ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes SEVEN FOR ALL MANKIND reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un starptautiskas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu seven — Relatīvs atteikuma pamatojums — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 6. oktobra spriedums — Seven/ITSB — Seven for all mankind (“SEVEN FOR ALL MANKIND”)
   (Lieta T-176/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SEVEN FOR ALL MANKIND” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un starptautiskas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “seven” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   2011/C 340/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Seven SpA (Leinì, Itālija) (pārstāvis — L. Trevisan, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Seven for all mankind LLC (Vernon, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — A. Gautier-Sauvagnac, advokāts, B. Guimberteau, advokāts, M. Choukroun, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 28. janvāra lēmumu lietā R 1514/2008-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Seven SpA un Seven for all mankind LLC

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 28. janvāra lēmumu lietā R 1514/2008-2;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB atlīdzina Seven SpA tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā, kā arī izdevumus, kas tai ir radušies, izskatot lietu Apelāciju padomē;

               4)

               Seven for all mankind LLC sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta C-109/06: Prasība, kas celta  2006. gada 23. februārī  — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/6

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-109/06)
   (2006/C 108/08)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — W. Mölls)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (1), vai nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai beidzās 2003. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.


title: Lieta T-3/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. janvārī — Anudal Industrial /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. janvārī — Anudal Industrial/Komisija
   (Lieta T-3/14)
   2014/C 52/96
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anudal Industrial, SL (Badalona, Spānija) (pārstāvji — J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco un J. Corral García, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1.–6. pantu,

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā paredzēts atgūt atbalstu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētais lēmums šajā lietā ir tāds pats kā lietā T-515/13 Komisija/Spānija (OV C 336, 29. lpp.).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas būtiskas formas prasības un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20., 21. pants un 41. panta 1. punkts, ciktāl tas tika pieņemts, pabeidzot izmeklēšanas procedūru, kurā tika pieļauti būtiski pārkāpumi.

               2)

               Kļūda tiesību piemērošanā, pārkāpjot LESD 107. un 108. pantu, ciktāl tiek uzskatīts, ka pasākumi, kas ir šīs procedūras priekšmets, ir uzskatāmi par valsts atbalstu, lai gan nav pierādīts to selektīvais raksturs.

               3)

               Kļūda tiesību piemērošanā, pārkāpjot LESD 107. un 108. pantu, ciktāl tiek uzskatīts, ka pasākumi, kas ir šīs procedūras priekšmets, ir uzskatāmi par valsts atbalstu, lai gan nav pierādīts, ka attiecīgie pasākumi varētu ietekmēt iekšējo tirdzniecību Kopienā.

               4)

               Kļūda tiesību piemērošanā, pārkāpjot LESD 107. panta 1. punktu un nenorādot pamatojumu, ciktāl tiek uzskatīts, ka pastāv valsts atbalsts, kura saņēmēji ir saimniecisko interešu apvienības un to ieguldītāji, lai gan ar to tiem netiek piešķirtas nekādas priekšrocības konkurences jomā un tas neietekmē iekšējo tirdzniecību Kopienā to attiecīgajās nozarēs.

               5)

               Kļūda tiesību piemērošanā, ciktāl tiek piespriests atgūt apgalvoto atbalstu, pārkāpjot tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principus, kā arī Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. pantu.


title: Lieta T-652/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 26. februāra spriedums – Sabbagh /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 26. februāra spriedums – Sabbagh/Padome
   (Lieta T-652/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2015/C 118/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bassam Sabbagh (Damaska, Sīrija) (pārstāvji) – M.-A. Bastin un J.-M. Salva, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen un S. Kyriakopoulou)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Padomes 2011. gada 14. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1151/2011, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 296, 3. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/273/KĀDP (OV L 319, 56. lpp.), un Padomes 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 442/2011 (OV L 16, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus par nodarīto kaitējumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               kā nepieņemamu noraidīt prasību atcelt Padomes īstenošanas regulas, kuras ir tikušas pieņemtas pēc Padomes 2012. gada 18. janvāra Regulas (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 442/2011, pieņemšanas;

               2)

               atcelt šādus tiesību aktus, ciktāl tie attiecas uz Bassam Sabbagh:

                           —

                           Padomes 2011. gada 14. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1151/2011, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 442/2011;

                           —

                           Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/273/KĀDP;

                           —

                           Regulu Nr. 36/2012.

               3)

               atcelto lēmumu un regulu sekas attiecībā uz B. Sabbagh atstāt spēkā līdz apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņa beigām vai, ja šajā termiņā ir iesniegta apelācijas sūdzība, līdz tās iespējamai noraidīšanai;

               4)

               prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt;

               5)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no B. Sabbagh tiesāšanās izdevumiem;

               6)

               B. Sabbagh sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 58, 25.2.2012.


title: Lieta C-529/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. decembrī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/21

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. decembrī — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-529/09)
   2010/C 51/34
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn un C. Urraca Caviedes)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 1998. gada 14. oktobra Lēmuma 1999/509/EK par Spānijas piešķirto atbalstu Magefesa grupas uzņēmumiem un to pārņēmējiem (OV 1999, L 198, 15. lpp.) prasības attiecībā uz Industrias Domésticas, S.A. (Indosa), Spānijas Karaliste nav izpildījusi LESD 288. panta ceturtajā daļā un minētā lēmuma 2. un 3. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Spānijas Karaliste noteiktajā termiņā nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Lēmuma 1999/509/EK prasības attiecībā uz Industrias Domésticas, S.A. (Indosa).


title: Lieta T-332/17: Prasība, kas celta 2017. gada 29. maijā – E–Control/ACER

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 29. maijā – E–Control/ACER

   (Lieta T-332/17)
   (2017/C 249/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Vīne, Austrija) (pārstāvis – F. Schuhmacher, advokāts)

      Atbildētāja: Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Energoregulatoru sadarbības aģentūras Apelācijas padomes 2017. gada 17. marta lēmumu lietā A-001-2017 (konsolidētā versija);

               —

               piespriest atbildētājai segt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā, Apelācijas padomei konstatējot, ka ACER bija kompetenta mainīt pārvades sistēmas priekšlikumu.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pieņemot, ka ACER bija kompetenta mainīt pārvades sistēmas operatoru priekšlikumu, jo Komisijas regulā (ES) 2015/1222 (1) šāda kompetence neesot paredzēta.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā, Apelācijas padomei pieņemot, ka ACER bija kompetenta, lai gan atbildētāja neesot ņēmusi vērā prasītāja grozījumu pieprasījumu.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka ACER neesot ņēmusi vērā tās saskaņā ar Komisijas Regulas (ES) 2015/1222 9. panta 12. punktu iesniegto grozījumu pieprasījumu. Pēc prasītājas domām, Apelācijas padome esot kļūdījusies tiesību piemērošanā, secinot, ka ACER bija kompetenta, lai gan tā neesot ņēmusi vērā tās grozījumu pieprasījumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā, Apelācijas padomei pieņemot, ka saskaņā ar Komisijas Regulas (ES) 2015/1222 15. pantu ACER bija kompetenta ieviest tirdzniecības zonu robežu.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka, Apelācijas padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, izdarot secinājumu, ka saskaņā ar Komisijas Regulas (ES) 2015/1222 15. pantu ACER bija kompetenta mainīt tirdzniecības zonu konfigurāciju un ieviest jaunas tirdzniecības zonas. Pēc prasītājas domām, ACER esot rīkojusies pārsniedzot savas pilnvaras, un neesot ņēmusi vērā tiesisko regulējumu un dalībvalstu kompetenci.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota pienācīga tiesiskā pamatojuma neesamība un kļūda tiesību piemērošanā, Apelācijas padomei pieņemot, ka ACER ir pierādījusi uz Vācijas – Austrijas robežā esošo strukturālo pārslodzi.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka tās procesuālās tiesības neesot tikušas ievērotas, jo Apelācijas padome neesot izvērtējusi apelācijas sūdzībā izklāstītos argumentus, bet tā vietā balstījusies uz vispārīgiem apgalvojumiem, kas nav īpaši saistīti ar konkrētu lietu. Ja Tiesa nonāktu pie pārliecības, ka Apelācijas padome ir sniegusi pietiekamu pamatojumu, tad prasītāja arī apgalvo, ka Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kad tā, bez jebkādas atsauces uz juridisko pamatu, ir piekritusi ACER secinājumam, kurš ir balstīts uz pārslodzes kļūdaino definīciju.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota pienācīgā tiesiska pamatojuma neesamība un kļūda tiesību piemērošanā, Apelācijas padomei neņemot vērā prasītājas lūgumu par pierādījumiem.

                           —

                           Prasītāja norāda, ka Apelācijas padome neesot veikusi lūguma pilnvērtīgu novērtējumu un tādējādi esot pārkāpusi pienākumu sniegt pienācīgu pamatojumu. Prasītāja apgalvo, ka, tā kā Apelācijas padomei esot bijis jāizdara pamatots secinājums par to, vai attiecīgā sūdzība ir pamatota, tai esot pienākums nepieciešamības gadījumā pieprasīt informāciju, lai izlemtu šo lietu. Prasītāja pauž viedokli, ka Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidot lūgumu par informācijas sniegšanu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvota pienācīgā tiesiska pamatojuma neesamība un kļūda tiesību piemērošanā, Apelācijas padomei pieņemot, ka tirdzniecības zonu robežu ieviešana ir bijusi samērīga.

                           —

                           Prasītāja norāda uz diviem dažādiem pamatiem, proti, pienācīgā pamatojuma neesamību kā procesuālo tiesību pārkāpumu un kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz juridisko pamatu. Pēc prasītājas domām, ar apstrīdēto lēmumu esot ticis pārkāpts Regulas (EK) Nr. 714/2009 (2) 16. pantā ietvertais samērīguma princips, kas ir arī viens no LESD pamatprincipiem.

      (1)  Komisijas 2015. gada 24. jūlija Regula (ES) 2015/1222, ar ko izveido jaudas piešķiršanas un pārslodzes vadības vadlīnijas (OV 2015 L 197, 24. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regula (EK) Nr. 714/2009 par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā un par Regulas (EK) Nr. 1228/2003 atcelšanu (OV 2009 L 211, 15. lpp.).


               12.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/40

         EBTA Uzraudzības iestādes 2016. gada 17. novembra prasība pret Islandi
   (Lieta E-18/16)
   (2017/C 9/10)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, B-1040 Brussels), ko pārstāv EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Carsten Zatschler, un Marlene Lie Hakkebo, 2016. gada 17. novembrī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atzīst, ka Islande nav veikusi vajadzīgos pasākumus, lai saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu Islandes tiesību sistēmā iekļautu aktu, kas minēts Līgumā par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XV nodaļas 12.zzq punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 98/2013 (2013. gada 15. janvāris) par sprāgstvielu prekursoru tirdzniecību un lietošanu), kurš pielāgots līgumam ar tā 1. protokolu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2016. gada 2. maijam nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2016. gada 2. marta argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 98/2013 (2013. gada 15. janvāris) par sprāgstvielu prekursoru tirdzniecību un lietošanu, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XV nodaļas 12.zzq punktā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar aktu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta T-236/16: Prasība, kas celta 2016. gada 10. maijā – Biogena Naturprodukte/EUIPO (“ZUM wohl”)

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/46

         Prasība, kas celta 2016. gada 10. maijā – Biogena Naturprodukte/EUIPO (“ZUM wohl”)
   (Lieta T-236/16)
   (2016/C 243/52)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biogena Naturprodukte GmbH & Co KG (Zalcburga, Austrija) (pārstāve –I. Schiffer, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “ZUM wohl” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 666 871

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 23. februāra lēmums lietā R 1982/2015–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               konstatēt, ka ar numuru KPZ 013 666 871 reģistrācijai pieteiktais apzīmējums ir pilnā apmērā reģistrējams kā Kopienas preču zīme attiecībā uz 2015. gada 23. janvāra reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29., 30., 32. un 43. klasē;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt visus izdevumus, kas reģistrācijas pieteikuma iesniedzējai ir radušies reģistrācijas procesā;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;


title: Lieta C-268/08 P: Tiesas 2009. gada 3. marta rīkojums — Christos Michail/Eiropas Kopienu Komisija (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Civildienesta noteikumu 12.a un 24. pants — Psiholoģiska vajāšana — Pienākums palīdzēt — Faktu sagrozīšana — Kļūda faktu juridiskajā kvalifikācijā)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/19

         Tiesas 2009. gada 3. marta rīkojums — Christos Michail/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-268/08 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Civildienesta noteikumu 12.a un 24. pants - Psiholoģiska vajāšana - Pienākums palīdzēt - Faktu sagrozīšana - Kļūda faktu juridiskajā kvalifikācijā)
   2009/C 113/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Christos Michail (pārstāvis — C. Meïdanis, dikigoros)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un J. Currall, pārstāvji, E. Bourtzalas un I. Antypas, advokāti)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 16. aprīļa spriedumu lietā T-486/04 Michail/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzēja prasību atcelt Komisijas 2004. gada 20. marta netieši izteikto lēmumu noraidīt apelācijas sūdzības iesniedzēja saskaņā ar Civildienesta noteikumu 24. pantu iesniegto lūgumu sniegt palīdzību — Civildienesta noteikumu 12.a panta pārkāpums — Psiholoģiska vajāšana — Faktu sagrozīšana — Kļūdas minēto faktu juridiskajā kvalifikācijā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  C. Michail atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.8.2008.


title: Lieta C-28/09: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 21. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 29. pants — Preču brīva aprite — Pasākumi ar importa un eksporta kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību — Transports — Direktīvas 96/62/EK un 1999/30/EK — Sektoriāls kravas automašīnu, kas smagākas par 7,5 t un kas pārvadā noteiktas preces, kustības aizliegums — Gaisa kvalitāte — Veselības un vides aizsardzība — Samērīguma princips — Saskaņotība)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/2

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 21. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-28/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. un 29. pants - Preču brīva aprite - Pasākumi ar importa un eksporta kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību - Transports - Direktīvas 96/62/EK un 1999/30/EK - Sektoriāls kravas automašīnu, kas smagākas par 7,5 t un kas pārvadā noteiktas preces, kustības aizliegums - Gaisa kvalitāte - Veselības un vides aizsardzība - Samērīguma princips - Saskaņotība)
   2012/C 49/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver, A. Alcover San Pedro un B. Schima)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvji — E. Riedl, G. Eberhard un C. Ranacher, L. Schmutzhard un J. Thudium)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bruni, pēc tam G. Palmieri, kam palīdz M.G. De Bellis, avvocato dello Stato) un Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels, Y. De Vries un M. Noort)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 29. panta pārkāpums — Kravas automašīnām, kas smagākas par 7,5 t un kas pārvadā noteiktas preces, paredzētais kustības aizliegums automaģistrāles A 12 posmā “Inntalautobahn” — Šī aizlieguma pamatojums ar EKL 30. pantu un Kopienu tiesību aktiem par gaisa kvalitāti

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               nosakot kustības aizliegumu kravas automašīnām, kas smagākas par 7,5 t un kas pārvadā noteiktas preces, automaģistrāles A 12 posmā Innas ielejā (Austrija), Austrijas Republika nav izpildījusi EKL 28. un 29. pantā paredzētos pienākumus;

               2.

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3.

               Itālijas Republika un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta T-376/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 4. jūnija spriedums – Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein/BCE Piekļuve dokumentiem — Lēmums 2004/258/EK — 2012. gada 15. februāra Vienošanās par apmaiņu starp Grieķiju un ECB un Eurosistēmas valstu centrālajām bankām — A un B pielikumi — Daļējs piekļuves atteikums — Sabiedrības intereses — Savienības un dalībvalsts monetārā politika — ECB un Eurosistēmas valstu centrālo banku finanšu situācija — Savienības finanšu sistēmas stabilitāte

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 4. jūnija spriedums – Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein/BCE

   (Lieta T-376/13) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Lēmums 2004/258/EK - 2012. gada 15. februāra Vienošanās par apmaiņu starp Grieķiju un ECB un Eurosistēmas valstu centrālajām bankām - A un B pielikumi - Daļējs piekļuves atteikums - Sabiedrības intereses - Savienības un dalībvalsts monetārā politika - ECB un Eurosistēmas valstu centrālo banku finanšu situācija - Savienības finanšu sistēmas stabilitāte)
   (2015/C 236/45)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein (Kiel, Vācija) (pārstāvji – O. Hoepner un D. Unrau, avocats)

      Atbildētāja: Banque centrale européenne (BCE) (pārstāvji – A. Sáinz de Vicuña Barroso, S. Lambrinoc un K. Laurinavičius, pārstāvji, kuriem palīdz H.-G. Kamann un P. Gey, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ECB 2013. gada 22. maija lēmuma, kas prasītājai paziņots ar pirmās minētās prezidenta vēstuli, daļēji noraidot pieprasījumu par piekļuvi “Exchange agreement dated 15 February 2012 among the Hellenic Republic and the European Central Bank and the Eurosystem NCBs listed herein” (2012. gada 15. februāra Vienošanās par apmaiņu starp Grieķijas Republiku un Eiropas Centrālo banku, un Eurosistēmas valstu centrālajām bankām, kas tajā uzskaitītas) A un B pielikumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-351/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 30. jūlija rīkojumu — CEPAV DUE — Consorzio ENI per l'Alta Velocità , Consorzio COCIV , Consorzio IRICAV DUE / Presidenza del Consiglio dei Ministri , Ministero dei Trasporti e della Navigazione un citi

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 30. jūlija rīkojumu — CEPAV DUE — Consorzio ENI per l'Alta Velocità, Consorzio COCIV, Consorzio IRICAV DUE/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dei Trasporti e della Navigazione un citi
   (Lieta C-351/07)
   (2007/C 247/09)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: CEPAV DUE — Consorzio ENI per l'Alta Velocità, Consorzio COCIV, Consorzio IRICAV DUE

      Atbildētāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dei Trasporti e della Navigazione un citi
   Prejudiciālais jautājums
   Vai 2007. gada 31. janvāra Dekrēta-likuma Nr. 7 12. pants, kas pēc grozījumiem pārveidots 2007. gada 2. aprīļa Likuma Nr. 40 13. pantā, — tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka ir atceļamas ar šajā pantā paredzēto ātrgaitas dzelzceļa savienojumu būvniecību saistītās koncesijas tādējādi, ka šāda atcelšana ietekmē arī vienošanās, kas noslēgtas ar galvenajiem līgumslēdzējiem, un tiktāl, ciktāl ar to tiek ierobežota galvenajiem līgumslēdzējiem pieejamā atlīdzība saskaņā ar 8.q punktu, ir pretrunā ar EKL 43., 49. un 56. pantu un ar Kopienas principiem par tiesisko drošību un tiesisko paļāvību, kā norādīts [lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu] motīvu daļas 5. punktā?


title: Lieta F-22/05 RENV: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedums — Neophytou /Komisija (Civildienests — Nosūtīšana atpakaļ Civildienesta tiesai pēc atcelšanas — Atklāts konkurss — Neiekļaušana rezerves sarakstā — Atlases komisija — Iecelšana amatā)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/63

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedums — Neophytou/Komisija
   (Lieta F-22/05 RENV) (1)

   (Civildienests - Nosūtīšana atpakaļ Civildienesta tiesai pēc atcelšanas - Atklāts konkurss - Neiekļaušana rezerves sarakstā - Atlases komisija - Iecelšana amatā)
   2009/C 282/118
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Neophytos Neophytou, Itzig (Luksemburga) (pārstāvis — S. A. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)

      Priekšmets

   Konkursa EPSO/A/1/03 par rezerves saraksta izveidošanu administratoru asistentiem (A8), kuriem ir Kipras pilsonība, atlases komisijas lēmuma neiekļaut prasītāju šī konkursa rezerves sarakstā atcelšana — Lieta T-43/07 P nosūtīta atkārtotai izskatīšanai pēc apelācijas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Neophytou sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem, kas attiecas uz tiesvedību Civildienesta tiesā un Pirmās instances tiesā;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija papildus visiem saviem tiesāšanās izdevumiem, kas attiecas uz tiesvedību Civildienesta tiesā un Pirmās instances tiesā, atlīdzina pusi no Neophytou tiesāšanās izdevumiem, kas attiecas uz šīm tiesvedībām.

      (1)  OV C 155, 25.06.2005., 29. lpp.


title: Lieta C-314/05 P: Apelācija, ko  2005. gada 10. augustā  ierosināja Creative Technology Ltd, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta)  2005. gada 25. maija  spriedumu lietā T-352/02 Creative Technology Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), otrs procesa Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā (preču zīmes, paraugi un modeļi) dalībnieks — José Vila Ortiz

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/12

         Apelācija, ko 2005. gada 10. augustā ierosināja Creative Technology Ltd, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 25. maija spriedumu lietā T-352/02 Creative Technology Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), otrs procesa Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā (preču zīmes, paraugi un modeļi) dalībnieks — José Vila Ortiz
   (Lieta C-314/05 P)
   (2005/C 296/23)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 10. augustā izskatīšanai ir iesniegta Creative Technology Ltd, Singapūra (Singapūra), ko pārstāv Stīvens Džons [Stephen Jones] un Pols Rolinsons [Paul Rawlinson], Solicitors, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2005. gada 25. maija spriedumu lietā T-352/02 (1)
      Creative Technology Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), otrs procesa Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā (preču zīmes, paraugi un modeļi) dalībnieks — José Vila Ortiz.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               i)

               atcelt spriedumu;

               ii)

               atcelt Apelāciju padomes lēmumu;

               iii)

               atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu Nr. 145/2001;

               iv)

               atļaut reģistrēt apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīmi;

               v)

               piespriest iebilduma iesniedzējam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai/apelācijas sūdzības iesniedzējai radušies saistībā ar šo apelāciju, apelāciju Pirmās instances tiesā, Apelāciju padomē un iebildumu procesu Iebildumu nodaļā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka vārds “PC WORKS”, kas reģistrācijai pieteikts kā Kopienas preču zīme, nav sajaucami līdzīgs ar agrāku Spānijas preču zīmi attiecībā uz grafisku preču zīmi, kas ietver vārdus “W WORK PRO”. Tiek apgalvots, ka Iebildumu nodaļa, Apelāciju ceturtā padome un Pirmās instances tiesa kļūdījās, veicot attiecīgo preču zīmju visaptverošo vērtējumu un jo īpaši piešķirot pārmērīgu nozīmi elementam “WORK”, kas ir iekļauts abās preču zīmēs.
   Bez tam tiek apgalvots, ka Iebildumu nodaļa, Apelāciju ceturtā padome un Pirmās instances tiesa neatzina, ka attiecīgās preces nav parasti pirkumi, bet patērētāji tās pērk pēc rūpīgiem apsvērumiem, un jo īpaši, ka Iebildumu nodaļa, Apelāciju ceturtā padome un Pirmās instances tiesa nenovērtēja samērā informēta, uzmanīga un apdomīga attiecīgās sabiedrības locekļa atbilstošās pazīmes, jo šāds attiecīgās sabiedrības loceklis šajā gadījumā nepirktu šīs preces bez rūpīgas izvērtēšanas.
   Attiecīgi, Pirmās instances tiesa kļūdījās, apstiprinot Iebildumu nodaļas un Apelāciju ceturtās padomes lēmumus un pilnībā noraidot reģistrācijas pieteikumu.
   Tādēļ tiek apgalvots, ka apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas, Apelāciju ceturtās padomes un Pirmās instances tiesas lēmumiem ir jāapmierina un ka Iebildumu nodaļas, Apelāciju ceturtās padomes un Pirmās instances tiesas lēmumi ir jāatceļ pilnībā. Prasītāja/apelācijas sūdzības iesniedzēja arī vēlas, lai tiktu atlīdzināti tiesāšanās izdevumi apelācijas procesā un procesā Iebildumu nodaļā, Apelāciju ceturtajā padomē un Pirmās instances tiesā.

      (1)  OV C 182, 23.07.2005., 35. lpp.


title: Lieta T-216/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. septembra spriedums — Lucite International un Lucite International UK/Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Metakrilātu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Nolīgumu vai pārkāpjošas prakses faktiska nepiemērošana)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/32

         Vispārējās tiesas 2011. gada 15. septembra spriedums — Lucite International un Lucite International UK/Komisija

   (Lieta T-216/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Metakrilātu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Nolīgumu vai pārkāpjošas prakses faktiska nepiemērošana)
   2011/C 311/55
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Lucite International Ltd (Southampton, Apvienotā Karaliste) un Lucite International UK Ltd (Darwen, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — R. Thompson, QC, S. Rose un A. Chandler, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji V. Bottka, F. Amato un I. Chatzigiannis, pēc tam V. Bottka, I. Chatzigiannis un F. Arbault)

      Priekšmets

   Prasība samazināt prasītājām saskaņā ar Komisijas 2006. gada 31. maija Lēmuma C(2006) 2098, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.645 — Metakrilāti) 2. panta d) punktu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               noraidīt Komisijas prasību atcelt imunitāti;

               3)

               Lucite International Ltd un Lucite International UK Ltd sedz 90 % savu tiesāšanās izdevumu un 90 % Komisijas tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Komisija sedz 10 % savu tiesāšanās izdevumu un 10 % Lucite International Ltd un Lucite International UK Ltd tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 237, 30.09.2006.


title: Lieta C-107/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. februārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staat der Nederlanden/Delta NV

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. februārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staat der Nederlanden/Delta NV

   (Lieta C-107/12)
   2012/C 151/28
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Staat der Nederlanden

      Atbildētāja: Delta NV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 345. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “dalībvalstu [..] īpašumtiesību sistēm[a]” ietilpst arī [Or 40] šajā lietā aplūkotais absolūtais privatizācijas aizliegums, kas noteikts Besluit aandelen netbeheerders kopsakarā ar Elektriciteitswet 199893. pantu un Gaswet 85. pantu, kas paredz, ka daļas tīkla operatorā var tikt nodotas tikai publiskās pārvaldes loka iekšienē?

               2)

               Ja atbilde uz I jautājumu ir apstiprinoša, vai tā rezultātā kapitāla brīvas aprites normas nav piemērojamas grupas aizliegumam un blakusdarbību aizliegumam vai, vismaz, ka grupas aizliegums un blakusdarbības aizliegums nav vērtējams atbilstoši kapitāla brīvas aprites normām?

               3)

               Vai mērķi, kas ir arī Won pamatā un kas ar cīņu pret šķērssubsīdijām plašākā nozīmē (tajā skaitā stratēģiskās informācijas apmaiņa) ir vērsti uz caurskatāmības nodrošināšanu elektroenerģijas tirgū un konkurences izkropļošanas novēršanu, ir tikai ekonomiskas intereses vai arī var tikt uzskatīti par neekonomiska rakstura interesēm tādā ziņā, ka atbilstoši apstākļiem tie kā primāri vispārējo interešu apsvērumi var būt attaisnojums kapitāla brīvas aprites ierobežojumam?


title: Lieta C-341/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 30. marta spriedumu lietā T-112/15 Grieķijas Republika/Eiropas Komisija 2017. gada 6. jūnijā iesniedza Grieķijas Republika

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 30. marta spriedumu lietā T-112/15 Grieķijas Republika/Eiropas Komisija 2017. gada 6. jūnijā iesniedza Grieķijas Republika
   (Lieta C-341/17 P)
   (2017/C 249/33)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji – G. Kanellopoulos, A. Vasilopoulou, E. Leftheriotou)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu apmierināt apelācijas sūdzību, atceļot pārsūdzēto Vispārējās tiesas 2017. gada 30. marta spriedumu lietā Τ-112/15 tajā sprieduma daļā, kurā ir noraidīta tās prasība, un apmierināt Grieķijas Republikas 2015. gada 2. martā celto prasību atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 19. decembra Lēmumu 2014/950/ES, ciktāl ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi, ko Grieķijas Republika veikusi saistībā ar platībatkarīgo atbalstu par 2008. pieprasījumu gadu un kas atbilst a) 10 % no kopējā veikto izdevumu apmēra atbalstam par ganībām, b) 5 % no kopējā veikto izdevumu apmēra saistītajam papildu atbalstam un c) 5 % no kopējā veikto izdevumu apmēra lauku attīstībai, kā arī piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai tās iesniedzēja izvirza 6 apelācijas pamatus:

               A.

               Saistībā ar to pārsūdzētā sprieduma daļu, kurā ir iztirzāts pirmais prasības pamats par ganībām izmantotajām platībām piešķirtajam atbalstam piemēroto finanšu korekciju 10 % apmērā (pārsūdzētā sprieduma 23.–106. punkts) , tiek izvirzīti trīs apelācijas pamati.
               Pirmajā apelācijas pamatā tiek apgalvots, ka Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 796/2004 2. pants jautājumā par ganību definīciju esot interpretēts un piemērots kļūdaini, LESD 296. pants esot interpretēts un piemērots kļūdaini un pārsūdzētā sprieduma pamatojums esot norādīts nepietiekami un nepienācīgi.
               Otrajā apelācijas pamatā tiek apgalvots, ka LESD 296. pants esot interpretēts un piemērots kļūdaini un/vai pārsūdzētā sprieduma pamatojums – ciktāl minētajā spriedumā ir noraidīti Grieķijas Republikas argumenti jautājumā par Komisijas lēmuma pamatojuma likumīgumu – esot norādīts nepietiekami.
               Savukārt trešajā apelācijas pamatā tiek apgalvots, ka pārsūdzētais spriedums esot pretrunā samērīguma principam un balstīts uz kļūdainu LESD 296. panta interpretāciju un piemērošanu, kā arī neesot pietiekami norādīts tā pamatojums.

               B.

               Saistībā ar to pārsūdzētā sprieduma daļu, kurā ir iztirzāts otrais prasības pamats par papildu platībatkarīgajam atbalstam piemēroto finanšu korekciju 5 % apmērā, (pārsūdzētā sprieduma 107.–137. punkts) tiek izvirzīti divi apelācijas pamati. Pirmajā no tiem (proti, ceturtajā apelācijas pamatā) tiek apgalvots, ka Regulas Nr. 1290/2005 31. pants un Regulas Nr. 885/2006 11. pants esot interpretēti un piemēroti kļūdaini, pārsūdzētā sprieduma pamatojums esot norādīts kļūdaini un/vai nepietiekami un tas esot pretrunīgs, savukārt otrajā no tiem tiek apgalvots, ka pārsūdzētajā spriedumā nospriestais izrietot no samērīguma principa kļūdainas piemērošanas apvienojumā ar LESD 296. panta kļūdainu interpretāciju un piemērošanu, kā arī nepietiekami norādītu un pretrunīgu pamatojumu.

               C.

               Visbeidzot (sestajā apelācijas pamatā) saistībā ar to pārsūdzētā sprieduma daļu, kurā ir iztirzāts trešais prasības pamats par lauku attīstībai paredzētajam atbalstam piemēroto finanšu korekciju 5 % apmērā, (pārsūdzētā sprieduma 138.–168. punkts) tiek apgalvots, ka pārsūdzētā sprieduma pamatojums – daļā, kurā minētajā spriedumā tiek daļēji noraidīta Grieķijas Republikas prasība, – neesot norādīts vispār.


title: Lieta T-107/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. martā — Procter & Gamble Manufacturing Cologne /ITSB — Natura Cosméticos ( “NATURAVIVA” )

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/38

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. martā — Procter & Gamble Manufacturing Cologne/ITSB — Natura Cosméticos (“NATURAVIVA”)
   (Lieta T-107/10)
   2010/C 134/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Procter & Gamble Manufacturing Cologne GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvis — K. Sandberg, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Natura Cosméticos, SA (Itapecerica da Serra, Brazīlija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 23. novembra lēmumu lietā R 1558/2008-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt izdevumus saistībā ar procesu ITSB Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “NATURAVIVA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 44. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes “VIVA” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē; Kopienas preču zīmes “VIVA” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nepareizi konstatēja, ka starp attiecīgajām preču zīmēm nepastāv sajaukšanas iespēja


title: Lieta F-2/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. janvārī  – ZZ /Komisija

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/25

         Prasība, kas celta 2015. gada 8. janvārī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-2/15)
   (2015/C 096/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – A. Véghely, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Tāda lēmuma atcelšana, ar kuru atteikts prasītājam piešķirt iekārtošanās pabalstu un dienas naudu, un pieteikums piespriest Komisijai izmaksāt šo pabalstu un dienas naudu ar procentiem.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 4. marta lēmumu tiktāl, ciktāl ar to atteikts prasītājam piešķirt Civildienesta noteikumu VII pielikuma 5. panta 1. punktā un 10. panta 1. punktā minēto iekārtošanās pabalstu un dienas naudu;

               —

               piespriest Komisijai izmaksāt viņam iekārtošanās pabalstu un dienas naudu saistībā ar dienesta attiecību uzsākšanu, kā arī procentus par laikposmu no datuma, kurā minētās summas bija jāizmaksā saskaņā ar Civildienesta noteikumu VII pielikumu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-177/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Harz Guss Zorge/Komisija Valsts atbalsts — Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieteikums par prasījumu pielāgošanu — Jaunu apstākļu neesamība — Nepieņemamība

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/54

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Harz Guss Zorge/Komisija
   (Lieta T-177/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam - Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieteikums par prasījumu pielāgošanu - Jaunu apstākļu neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 294/65)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Harz Guss Zorge GmbH (Zorge, Vācija) (pārstāvji – H. Höfler, C. Kahle un V. Winkler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz C. Renner, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: EBTA Uzraudzības iestāde (pārstāvji – sākotnēji X. Lewis, M. Schneider un A. Steinarsdóttir, pēc tam X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali un C. Perrin)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar Vācijas Federatīvās Republikas īstenotajiem pasākumiem no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam [valsts atbalsts SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt;

               2)

               pieteikumu par šajā prasībā izvirzīto prasījumu pielāgošanu tā, lai tie attiektos uz Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu C(2014) 8786 final par valsts atbalstu SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam, noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               nav jālemj par pieteikumiem iestāties lietā, ko iesnieguši Flachglas Torgau GmbH un Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG un Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH un Ineos Vinyls Deutschland GmbH, kā arī Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG un Wacker Chemie AG;

               4)

               Harz Guss Zorge GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               5)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta T-422/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. jūlijā – U–R LAB/ITSB (“THE DINING EXPERIENCE”)

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/15

         Prasība, kas celta 2015. gada 28. jūlijā – U–R LAB/ITSB (“THE DINING EXPERIENCE”)
   (Lieta T-422/15)
   (2015/C 328/14)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: U-R LAB (Parīze, Francija) (pārstāvis: G. Barbaut, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “THE DINING EXPERIENCE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 587 697

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 20. maija lēmums lietā R 2541/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-388/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. jūlijā – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/16

         Prasība, kas celta 2016. gada 13. jūlijā – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-388/16)
   (2016/C 314/22)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāves – L. Nicolae un S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Spānijas Karaliste, – neveikdama pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas 2014. gada 11. decembra spriedumu lietā C-576/13 (1) Komisija/Spānija par Spānijas Karalistes no LESD 49. panta izrietošo pienākumu neizpildi – nav izpildījusi LESD 260. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei samaksāt Komisijai kavējuma naudu EUR 134 107,2 apmērā par katru sprieduma lietā C-576/13 izpildes kavējuma dienu laikā no dienas, kad šajā lietā pasludināts spriedums, līdz sprieduma lietā C-576/13 pilnīgai izpildei;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei samaksāt Komisijai naudas sodu, kuras apmērs aprēķināms, reizinot dienas likmi EUR 27 522 apmērā ar to dienu skaitu, cik ilgi pārkāpums turpinās laikā no dienas, kad lietā C-576/13 pasludināts spriedums, līdz

               —

               dienai, kad Spānijas Karaliste veic sprieduma lietā C-576/13 izpildei vajadzīgos pasākumus, ja Tiesa konstatētu, ka šie pasākumi ir veikti līdz sprieduma pasludināšanai šajā lietā, [vai]

               —

               dienai, kad tiek pasludināts spriedums šajā lietā, ja spriedums lietā C-576/13 līdz tam vēl nebūtu pilnībā izpildīts.

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Spānijas Karaliste nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Tiesas 2014. gada 11. decembra spriedumu lietā C-576/13 Komisija/Spānija.

      (1)  EU:C:2014:2430


title: Lieta T-319/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. maijā – Aldridge u.c./Komisija

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/33

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. maijā – Aldridge u.c./Komisija
   (Lieta T-319/17)
   (2017/C 249/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Adam Aldridge (Šāerbīka, Beļģija) un trīsdesmit divi citi prasītāji (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to:

               —

               atcelt 2016. gada 15. jūlija lēmumu, ar kuru noraidīts 2016. gada 16. marta lūgums par pārklasificēšanu;

               —

               atcelt 2017. gada 13. februāra lēmumu, ar kuru noraidīta 2016. gada 14. oktobra sūdzība;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājiem nodarīto mantisko un morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek pausta iebilde par prettiesiskumu attiecībā pret Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (turpmāk tekstā – “OLAF”) direktora 2012. gada 16. oktobra lēmumu veikt vienīgi vienreizēju pārklasificēšanu saistībā ar pagaidu darbiniekiem, kas nodarbināti uz nenoteiktu laiku noslēgta līguma pamata.
               Prasītāji uzskata, ka attiecīgais lēmums esot prettiesisks, jo tas esot pieņemts, pārkāpjot Eiropas Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (turpmāk tekstā –“PDNK”) 10. panta 3. punktu un 15. pantu, pārkāpjot normu hierarhiju, kā arī tiesiskās paļāvības principu. Tādējādi, OLAF direktora 2016. gada 15. jūlija lēmumi, noraidot 2016. gada marta un 2017. gada 13. februāra lūgumus par pārklasificēšanu, ka arī noraidot 2016. gada 14. oktobra sūdzību (turpmāk tekstā – “apstrīdētie lēmumi”), esot pieņemti uz lēmuma, kas esot prettiesisks, pamata, tādēļ tie būtu atceļami.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa pārkāpums, galvenokārt tāpēc, ka jauno Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās 2014. gadā un noteikumu, kas ierobežo karjeras izaugsmes iespējas pēc AD 12 un AST 9 pakāpes, spēkā stāšanās neesot pamatots iemesls tam, lai izslēgtu pagaidu darbiniekus no piedalīšanos pārklasificēšanas procesā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgās attieksmes principa pārkāpums, ciktāl apstrīdētie lēmumi esot pretrunā Komisijas lēmumam attiecībā uz Eiropas Savienības aģentūrām, ar kuru paredzēta pagaidu darbinieku piedalīšanās pārklasificēšanas procesā. Tāpat Komisijas Kopīgā pētniecības centra (turpmāk tekstā – “JRC”) pagaidu darbinieki tiek nodarbināti uz nenoteiktu laiku noslēgta līguma pamata esot iekļauti ikgadējā pārklasificēšanas sistēmā, no kā prasītāji argumentē, ka atšķirīgā attieksme neesot pamatota.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums, jo īpaši attiecībā uz ierobežojumu par vienīgo pārklasificēšanas iespēju karjeras laikā, neesot uzskatāms par tādu pasākumu, kas atbilstu 2016. gada 16. oktobra lēmuma norādītājam mērķim, proti, nodrošināt OLAF vajadzību segšanu specifisko zināšanu jomās, bet gan būtu pretējs, proti, tāds, kas pēc būtības neļautu OLAF saglabāt tā pagaidu darbinieku štatu uz ilgāku laiku.


title: Lieta T-300/09: Prasība, kas celta 2009. gada 29. jūlijā — Gühring/ITSB (Okera dzeltenas un sudrabpelēkas krāsas kombinācija)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/28

         Prasība, kas celta 2009. gada 29. jūlijā — Gühring/ITSB (Okera dzeltenas un sudrabpelēkas krāsas kombinācija)
   (Lieta T-300/09)
   2009/C 256/52
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Gühring OHG, Albstadt (Vācija) (pārstāvji — A. von Mühlendahl un H. Hartwig, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 1329/2008–1;

               —

               atcelt atbildētāja pārbaudītāja 2008. gada 22. jūlija lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas preču zīmes Nr. 6 703 565 reģistrācijas pieteikums;

               —

               konstatēt, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme Nr. 6 703 565 atbilst Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta prasībām;

         pakārtoti:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 1329/2008–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos izdevumus, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: preču zīme, ko veido okera dzeltenas un sudrabpelēkas krāsas kombinācija, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 703 565)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja. Turklāt ir pārkāpti procesuālie noteikumu, proti, Regulas Nr. 207/2009 75. pants un 76. panta 1. punkts

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-319/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. jūlijā iesniedza Rechtbank Haarlem (Nīderlande) — X/Inspecteur der Belastingdienst/Y

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. jūlijā iesniedza Rechtbank Haarlem (Nīderlande) — X/Inspecteur der Belastingdienst/Y

   (Lieta C-319/10)
   ()
   2010/C 246/45
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Haarlem

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Inspecteur der Belastingdienst/Y

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, pārbaudot Regulu (EK) Nr. 535/94 (1), Nr. 1832/2002 (2), Nr. 1871/2003 (3) un Nr. 2344/2003 (4), ar kurām tika ieviesta (attiecīgajā brīdī ar 8. numuru) un grozīta 2. nodaļas 7. papildu piezīme (KN), spēkā esamību un/vai interpretāciju, var atsaukties uz DSB [Dispute Settlement Body] 2005. gada 27. septembra lēmumu par pozīcijā 0210 iekļautā jēdziena “sālīta” interpretāciju, pat gadījumā, ja iepriekš ir tikusi iesniegta deklarācija muitas procedūrai “Preču laišana muitas tiesību ziņā brīvā apgrozībā”?

               2)

               Ja atbilde uz I jautājumu ir apstiprinoša:
               Kā var pārbaudīt, vai ir notikušas vistas gaļas rakstura izmaiņas?

               3)

               Ja atbilde uz I jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           Vai, ievērojot DSB 2005. gada 27. septembra lēmumu, iepriekš minētās regulas ir spēkā tiktāl, ciktāl tajās ir paredzēts, ka gaļa ir “sālīta” pozīcijas 0210 izpratnē tad, ja tās kopējais sāls saturs ir 1,2 % no svara vai vairāk?

                           b)

                           Vai, ņemot vērā DSB 2005. gada 27. septembra lēmumu, iepriekš minētās regulas ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši 2. nodaļas 7. papildu piezīmei (KN) gaļa ar sāls saturu 1,2 % no svara vai vairāk ir uzskatāma par tādu, kuras raksturs ir mainīts, un “sālītu” pozīcijas 0210 izpratnē, un ka gaļa ar zemāku sāls saturu nekā 1,2 % no svara, kuras raksturs sāls pievienošanas rezultātā ticis mainīts, ko var pierādīt, nav izslēgta no klasificēšanas atbilstoši pozīcijai 0210?

               4)

               Ja atbilde uz III a) jautājumu ir apstiprinoša:
               Kā ir jāpārbauda, vai ar sālīšanu vistas gaļas ilgstoša saglabāšana tiek nodrošināta?

      (1)  Komisijas 1994. gada 9. marta Regula (EK) Nr. 535/94 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 68, 15. lpp.).

      (2)  Komisijas 2002. gada 1. augusta Regula (EK) Nr. 1832/2002 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 290, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2003. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1871/2003 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 275, 5. lpp.).

      (4)  Komisijas 2003. gada 30. decembra Regula (EK) Nr. 2344/2003 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 346, 38. lpp.).


title: Lieta C-49/10: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 7. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2008/1/EK — Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole — Atļauju izsniegšanas nosacījumi attiecībā uz esošajām ražošanas iekārtām — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/9

         Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 7. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-49/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2008/1/EK - Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole - Atļauju izsniegšanas nosacījumi attiecībā uz esošajām ražošanas iekārtām - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2010/C 328/13
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika (pārstāvis — N. Pintar Gosenca)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (OV L 24, 8. lpp.) 5. panta 1. punkta pārkāpums — Atļauju izsniegšanas nosacījumi attiecībā uz esošajām ražošanas iekārtām — Pienākums nodrošināt, ka šādas iekārtas tiek ekspluatētas atbilstoši direktīvas prasībām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā neveicot visus vajadzīgos pasākumus attiecībā uz ražošanas iekārtu atļaujām atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli 5. panta 1. punktam, Slovēnijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Slovēnijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta T-580/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 7. aprīļa rīkojums – Aduanas y Servicios Fornesa/Komisija Muitas savienība — Andoras izcelsmes aromatizētu vai iekrāsotu cukura sīrupu imports — Krāpšana — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu — Regulas Nr. 2913/92 239. pants — Intereses celt prasību zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/29

         Vispārējās tiesas 2016. gada 7. aprīļa rīkojums – Aduanas y Servicios Fornesa/Komisija
   (Lieta T-580/14) (1)

   (Muitas savienība - Andoras izcelsmes aromatizētu vai iekrāsotu cukura sīrupu imports - Krāpšana - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu - Regulas Nr. 2913/92 239. pants - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 191/38)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

   Prasītāja: Aduanas y Servicios Fornesa, SL (Lleida, Spānija) (pārstāvis – I. Toda Jiménez, advokāts)
   Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Caeiros, B.-R. Killmann un L. Lozano Palacios)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2014. gada 15. aprīļa Lēmumu C(2014) 2376 final, ar kuru konkrētajā gadījuma ir atzīts, ka muitas nodokļu atlaišana nav pamatota (REM 02/2012)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Aduanas y Servicios Fornesa, SL atlīdzina trešo daļu Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu, kā arī sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               3)

               Komisija sedz divas trešdaļas savu tiesāšanās izdevumu pati.

      (1)  OV C 315, 15.9.2014.


title: Lieta C-571/15: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 1. jūnija spriedums (Hessisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wallenborn Transports SA/Hauptzollamt Gießen Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Ārējā tranzīta procedūra — Preču pārvadāšana caur dalībvalstī esošu brīvostu — Šīs dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā brīvostas ir izslēgtas no valsts nodokļu teritorijas — Izņemšana no muitas uzraudzības — Muitas parāda rašanās un PVN iekasējamība

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/5

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 1. jūnija spriedums (Hessisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wallenborn Transports SA/Hauptzollamt Gießen

   (Lieta C-571/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Ārējā tranzīta procedūra - Preču pārvadāšana caur dalībvalstī esošu brīvostu - Šīs dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā brīvostas ir izslēgtas no valsts nodokļu teritorijas - Izņemšana no muitas uzraudzības - Muitas parāda rašanās un PVN iekasējamība)
   (2017/C 249/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Hessisches Finanzgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Wallenborn Transports SA

      Atbildētāja: Hauptzollamt Gießen

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2007. gada 20. decembra Direktīvu 2007/75/EK, 61. panta pirmā daļa un 71. panta 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka atsauce uz kādu no tās 156. pantā “minētajiem režīmiem vai gadījumiem” ietver brīvās zonas;

               2)

               Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/75, 71. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preces izņemšana no muitas uzraudzības, kas notikusi brīvajā zonā, nerada pievienotās vērtības nodokļa importam iekasējamības gadījumu un šis nodoklis nekļūst iekasējams, ja šī prece nav nonākusi Eiropas Savienības ekonomiskajā apritē, bet tas ir jānosaka iesniedzējtiesai;

               3)

               Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/75, 71. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, kad saskaņā ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2006. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1791/2006, 203. pantu rodas muitas parāds un kad pamatlietas apstākļu dēļ ir izslēgts, ka tādēļ rastos pievienotās vērtības nodokļa parāds, šīs regulas 204. pants nav jāpiemēro tikai tāpēc vien, lai pamatotu šī nodokļa iekasējamības gadījumu.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.


title: Lieta C-354/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. maija spriedumu lietā T-187/10 Emram /ITSB 2011. gada 6. jūlijā iesniedza Maurice Emram

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. maija spriedumu lietā T-187/10 Emram/ITSB 2011. gada 6. jūlijā iesniedza Maurice Emram

   (Lieta C-354/11 P)
   2011/C 282/13
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Maurice Emram (pārstāvis — M. Benavï, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Guccio Gucci Spa

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu visos tā rezolutīvās daļas punktos, jo ar to ir noraidīta prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 11. februāra lēmumu;

               —

               atcelt Apelāciju padomes lēmumu saskaņā ar Tiesas Statūtu 61. pantu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā, un sabiedrībai Gucci — atlīdzināt izdevumus procesā ITSB un tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir pieļauts Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, kā arī Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (2) 17. panta pārkāpums.
   Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, pirmkārt, ka Vispārējā tiesa esot secinājusi par sajaukšanas iespējas esamību, neņemot vērā visus elementus, kam ir nozīme lietā, it īpaši to, ka agrākās preču zīmes netika izmantotas tirgū, ka vērā ņemama ir agrāko preču zīmju atšķirtspēja, ka tirgū faktiski atrodas citas tāda paša veida preces, kas aptvertas ar dažādiem apzīmējumiem “G”, un to, cik nozīmīgi ir šā veida apzīmējumi, lai konkrētā sabiedrības daļa identificētu komerciālo preču zīmi. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja uzsver, ka Vispārējā tiesa esot veikusi nepareizu vērtējumu par konfliktējošo preču zīmju līdzību, kas it īpaši izriet no faktu sagrozīšanas, nepareiza agrāko preču zīmju atšķirtspējas un dominējošo elementu vērtējuma, kā arī no kļūdaina vērtējuma par attiecīgo preču raksturu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, otrkārt, ka ir kļūdaini piemērota Vispārējās tiesas judikatūra, jo, pārkāpjot iepriekš minētās Regulas Nr. 207/2009 17. pantu, neesot ņemti vērā agrāki valsts tiesu nolēmumi.
   Visbeidzot, tā norāda uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, ko esot pieļāvusi Vispārējā tiesa, jo tā esot veikusi daļēju apzīmējumu līdzības vērtējumu, neņemot vērā reģistrācijai pieteiktās preču zīmes vārdisko saturu un salīdzinot apzīmējumus uz pārmērīgi plašu kritēriju pamata.

      (1)  OV 1994, L 11, 1. lpp.

      (2)  OV L 78, 1. lpp.