title: Lieta C-139/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberlandesgericht Karlsruhe (Vācija) 2008. gada 7. aprīļa rīkojumu — Kriminālprocess pret Rafet Kqiku

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberlandesgericht Karlsruhe (Vācija) 2008. gada 7. aprīļa rīkojumu — Kriminālprocess pret Rafet Kqiku

   (Lieta C-139/08)
   (2008/C 183/17)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht Karlsruhe
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji:

               1.

                  Generalstaatsanwaltschaft Karlsruhe

               2.

                  Staatsanwaltschaft Konstanz

      Atbildētājs: Rafet Kqiku
   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūlija Lēmuma Nr. 896/2006/EK, ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz dažu Šveices un Lihtenšteinas izdotu uzturēšanās atļauju vienpusēju atzīšanu dalībvalstīs tranzīta vajadzībām to teritorijā (1), 1. un 2. panta noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka pielikumā uzskaitītās Šveices un Lihtenšteinas izdotās uzturēšanās atļaujas, kuras Šengenas nolīguma dalībvalstis ir vienpusēji atzinušas par līdzvērtīgām vienotā parauga vīzai vai valsts vīzai, ir uzskatāmas par uzturēšanās atļaujām, uz kuru pamata var šķērsot valsti tranzītā?
   jeb
   Vai Lēmuma Nr. 896/2006/EK 1. un 2. panta noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka uz trešo valstu pilsoņiem, kuriem ir kāda no pielikumā uzskaitītajām Šengenas nolīguma dalībvalstu vienpusēji atzītajām uzturēšanās atļaujām, kuru izdevusi Šveice vai Lihtenšteina, lai tie varētu šķērsot Kopienu teritoriju, neattiecas Regulas (EK) Nr. 539/2001 1. panta 1. punktā paredzētais pienākums saņemt vīzu?

      (1)  OV L 167, 8. lpp.


title: Lieta C-124/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 15. februārī rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/35

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 15. februārī rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-124/06) (1)

   (2007/C 95/69)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 96, 22.4.2006.


title: Lieta T-476/11 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 25. oktobra spriedums — Komisija/ Moschonaki (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Paziņojums par vakanci — Kandidatūras noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Interese celt prasību — Pieņemamība — Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību — Civildienesta noteikumu 91. panta 2. punkts — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/8

         Vispārējās tiesas 2013. gada 25. oktobra spriedums — Komisija/Moschonaki

   (Lieta T-476/11 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Paziņojums par vakanci - Kandidatūras noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Interese celt prasību - Pieņemamība - Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību - Civildienesta noteikumu 91. panta 2. punkts - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   2013/C 359/12
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Otrs lietas dalībniece: Chrysanthe Moschonaki (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — N. Lhoëst, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas atbalstam: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy un I. Ní Riagáin Düro)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-55/10 AS/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lai atceltu šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-55/10 AS/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) daļā, kurā par pieņemamu atzīts pamats, kas balstīts uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 7. panta pārkāpumu, daļā, kurā ar to atcelts 2009. gada 30. septembra lēmums, ar kuru Eiropas Komisija šī pamata dēļ ir noraidījusi Chrysanthe Moschonaki kandidatūru, kā arī daļā, kurā Komisijai piespriests samaksāt Chrysanthe Moschonaki EUR 3 000;

               2.

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3.

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               4.

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.

      (1)  OV C 319, 29.10.2011.


title: Lieta T-682/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 15. septembra spriedumu lietā F-21/15 Wanègue/Reģionu komiteja 2015. gada 26. novembrī iesniedza Patrick Wanègue

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 15. septembra spriedumu lietā F-21/15 Wanègue/Reģionu komiteja 2015. gada 26. novembrī iesniedza Patrick Wanègue

   (Lieta T-682/15 P)
   (2016/C 059/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Patrick Wanègue (Dilbeek, Beļģija) (pārstāvis – M.-A. Lucas, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Reģionu komiteja

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt 2015. gada 15. septembra rīkojumu lietā F-21/15, ar kuru Civildienesta tiesa (otrā palāta) kā acīmredzami daļēji juridiski nepamatotu un acīmredzami daļēji nepieņemamu noraidīja prasību, ko prasītājs 2015. gada 5. februārī cēla pret Reģionu komiteju;

               —

               lietā taisīt spriedumu un apmierināt prasītāja prasības pieteikumā izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz Civildienesta tiesas Reglamenta 51. panta 1. punkta un 53. panta 1. punkta, kā arī pušu vienlīdzības tiesvedībā principa pārkāpumu, jo iebildumu raksta iesniegšanai paredzētais divu mēnešu termiņš, tam pieskaitot uz apsvērumiem par attālumu balstīto 10 dienu termiņu, tika aprēķināts sākot no paziņojuma par trūkumu novēršanu prasības pieteikumā izsniegšanas dienas, nevis sākot no prasības pieteikuma izsniegšanas brīža – tādējādi Reģionu komitejas iebildumu raksts tika pievienots tiesvedības lietas materiāliem, lai gan tas tika iesniegts novēloti –, ka Civildienesta tiesa ir balstījusies uz šo iebildumu rakstu, lai ar rīkojumu noraidītu prasību, pamatojoties uz Reglamenta 81. pantu, un ka prasītājam tika liegta iespēja iesniegt pieteikumu par aizmuguriska sprieduma taisīšanu, pamatojoties uz Reglamenta 121. pantu.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz Eiropas Savienības tiesību normu interpretācijas principa pārkāpumu, ņemot vērā to kontekstu un pienākumu norādīt pamatojumu, jo Civildienesta tiesa sava rīkojuma 64.–70. punktā Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 56. pantu ir interpretējusi, neņemot vērā nedz tā 55. pantu, nedz arī uz tā pamata pieņemtos Reģionu komitejas lēmumus, un nav sniegusi atbildi uz prasītāja argumentiem, kas attiecas uz šīm tiesību normām, kā arī uz kļūdām tiesību piemērošanā, jo tā tādējādi ir pārpratusi Civildienesta noteikumu 55. un 56. panta un to VI pielikuma 3. pantu, kā arī Lēmuma Nr. 048/03 par vienotas noteiktas likmes piemaksu par dažu C un D kategoriju ierēdņu, kuriem virsstundas ir jāstrādā regulāri, nostrādātām virsstundām (turpmāk tekstā – “Lēmums Nr. 48/03”), 2. un 4. panta piemērošanas jomu un mērķi.

               3.

               Trešais pamats ir saistīts ar Civildienesta noteikumu interpretācijas saskaņā ar Eiropas Pamattiesību hartu un Hartas 31. panta interpretācijas saskaņā ar Lēmumu Nr. 48/03 principa pārkāpumu, kā arī ar pienākumu norādīt pamatojumu spriedumos un procesuālo aktu autentiskumu, jo Civildienesta tiesa sava rīkojuma 71.–74. punktā, interpretējot Hartas 31. panta 2. punktu, nav ņēmusi vērā Lēmuma Nr. 48/03 6. pantu, nav juridiski pietiekami atbildējusi uz prasītāja argumentu, kas saistīts ar šīm tiesību normām, un ir pārpratusi prasītāja prasības priekšmetu un iemeslu.

               4.

               Ceturtais pamats attiecas uz procesuālo aktu autentiskuma neievērošanu un principa prasības izvērtēt atbilstoši pārsūdzētā tiesību akta pieņemšanas brīdī esošai informācijai pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa sava rīkojuma 77. punktā ir norādījusi, ka prasītājs savus argumentus ir balstījis uz vienlīdzīgas attieksmes principu attiecībā uz pārsūdzēto lēmumu un tos katrā ziņā ir noraidījusi, pamatojoties uz šīm sekām, kā arī uz pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu, principa interpretēt Civildienesta noteikumus saskaņā ar vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu un uz šo pēdējo minēto principu, jo Civildienesta tiesa sava rīkojuma 77. punktā, kā arī 78.–80. punktā nav juridiski pietiekami atbildējusi uz prasītāja argumentiem.

               5.

               Piektais pamats attiecas, pirmkārt, uz procesuālo aktu autentiskuma un Civildienesta tiesas Reglamenta 50. panta 1. punkta e) apakšpunkta pārkāpumu, jo tā sava rīkojuma 82. punktā ir secinājusi, ka prasītāja izvirzītā iebilde par prettiesiskumu nav nekādi pamatota, kā tas ir prasīts šajā tiesību normā, un tādēļ tā ir bijusi acīmredzami nepieņemama, un, otrkārt, – uz nepieņemamību kā pārsūdzētā rīkojuma 54.–57. punkta sekām.


title: Lieta F-122/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 11. decembra spriedums — Cocchi un Falcione /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pensija — Valsts pensiju sistēmā iegūto pensijas tiesību pārskaitīšana — Pārskaitīšanas piedāvājuma atsaukšana — Akts, ar kuru nav piešķirtas subjektīvas tiesības vai līdzīgas priekšrocības)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/27

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 11. decembra spriedums — Cocchi un Falcione/Komisija
   (Lieta F-122/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensija - Valsts pensiju sistēmā iegūto pensijas tiesību pārskaitīšana - Pārskaitīšanas piedāvājuma atsaukšana - Akts, ar kuru nav piešķirtas subjektīvas tiesības vai līdzīgas priekšrocības)
   2013/C 46/49
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Beļģija) un Nicola Falcione (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi un J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt lēmumu atsaukt piedāvājumu saistībā ar prasītāju pensijas tiesību pārskaitīšanu, ko prasītāji jau ir pieņēmuši

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2010. gada 12. februāra un 23. februāra lēmumus tiktāl, ciktāl tajos ir atsaukts G. Cocchi un N. Falcione izteiktais piedāvājums, norādot rezultātu — pensijas ikgada papildsummu, kas radīsies tad, ja, iespējams, tiks pārskaitītas viņu pensijas tiesības;

               2)

               pārējā daļā prasības pieteikumu noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisijas sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina vienu trešdaļu no G. Cocchi un N. Falcione tiesāšanās izdevumiem;

               4)

                  G. Cocchi un N. Falcione sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 63, 26.02.2011., 34. lpp.


title: Lieta T-668/11: Prasība, kas celta 2011. gada 30.decembrī — VIP Car Solutions /Parlaments

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/14

         Prasība, kas celta 2011. gada 30.decembrī — VIP Car Solutions/Parlaments
   (Lieta T-668/11)
   2012/C 109/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: VIP Car Solutions SARL (Hoenheim, Francija) (pārstāvis — G. Welzer, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt SARL VIP CAR SOLUTIONS EUR 1 408 000;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja prasa atlīdzināt materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu, kas tai, pēc tās domām, nodarīti ar Parlamenta 2007. gada 24. janvāra lēmumu noraidīt tās piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā saistībā ar Eiropas Parlamenta locekļu pārvadāšanu ar automašīnu un mikroautobusu ar šoferi Strasbūras sesiju laikā (PE/2006/06/UTD/1) (1). Šis lēmums tika atcelts ar Pirmās instances tiesas 2009. gada 20. maija spriedumu, kas pasludināts lietā T-89/07 VIP Car Solutions/Parlaments (2).
   Savas prasības pamatošanai prasītāja norāda, ka Parlaments ir pieļāvis būtisku kļūdu, tādējādi izraisot kaitējumu:

               —

               pārkāpjot pienākumu paziņot cenu, ko piedāvāja persona, kam piešķirtas tiesības slēgt līgumu;

               —

               pārkāpjot pienākumu norādīt pamatojumu, jo Parlaments neesot paziņojis nekādu informāciju par izraudzītā konkursa piedāvājuma īpašībām un relatīvajām priekšrocībām, kā arī

               —

               pieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo Parlaments neesot balstījis lēmumu, ar kuru noraidīts piedāvājums, uz atlases un piešķiršanas kritērijiem, kas ir iepriekš noteikti dokumentos, kuri attiecas uz uzaicinājumu uz konkursu.

      (1)  OV 2006/S 177-187988.

      (2)  Krājums, II-1403. lpp.


title: Lieta C-93/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) 2009. gada 6. marta rīkojumu — Hartmut Eifert/Land Hessen, piedaloties: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) 2009. gada 6. marta rīkojumu — Hartmut Eifert/Land Hessen, piedaloties: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Lieta C-93/09)
   2009/C 113/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Verwaltungsgericht Wiesbaden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hartmut Eifert

      Atbildētāja: Land Hessen
   Piedaloties: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.) 42. panta 8.b punkts un 44.a pants, kas ir iekļauti ar Padomes 2007. gada 26. novembra Regulu (EK) Nr. 1437/2007, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, (OV L 322, 1. lpp.) nav spēkā?

               2)

               Vai Komisijas 2008. gada 18. marta Regula (EK) Nr. 259/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz informācijas publicēšanu par Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) līdzekļu saņēmējiem, (OV L 76, 28. lpp.)

                           a)

                           nav spēkā

                           b)

                           vai tā ir spēkā tikai tādēļ, ka nav spēkā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīva 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK (OV L 105, 54. lpp.)?

         Ja pirmajā un otrajā jautājumā minētās tiesību normas ir spēkā:

               3)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu datu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.) 18. panta 2. punkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar Komisijas 2008. gada 18. marta Regulu (EK) Nr. 259/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz informācijas publicēšanu par Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) līdzekļu saņēmējiem, informāciju var publiskot tikai tad, ja ir īstenota šajā panta paredzētā procedūra, kas aizstāj uzraudzības iestādes informēšanu?

               4)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu datu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.) 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši Komisijas 2008. gada 18. marta Regulai (EK) Nr. 259/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz informācijas publicēšanu par Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) līdzekļu saņēmējiem, informāciju var publiskot tikai tad, ja ir veikta iepriekšēja kontrole, ko šim gadījumam paredz valsts tiesību akti?

               5)

               Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir apstiprinoša: vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu datu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.) 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka iepriekšēja kontrole, kas ir veikta, pamatojoties uz šīs direktīvas 18. panta 2. punkta otrajā ievilkumā minēto datu apstrādes darbību uzskaites reģistrāciju, kas nesatur paredzēto informāciju, nav efektīva?

               6)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu datu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.) 7. pants — un šeit, konkrētāk, e) apakšpunkts — ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj interneta vietnes lietotāju IP adrešu saglabāšanu bez viņu nepārprotami dotas piekrišanas?


title: Lieta C-519/08: Tiesas 2009. gada 24. aprīļa rīkojums ( Monomeles Protodikeio Athinon — Grieķija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Archontia Koukou/Elliniko Dimosio (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. un 8. klauzula — Uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi publiskajā sektorā — Secīgi līgumi — Vispārējā darba ņēmēju aizsardzības līmeņa pazemināšanās — Pasākumi, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu — Sankcijas — Absolūts aizliegums publiskajā sektorā uz noteiktu laiku slēgtos darba līgumus pārveidot var darba līgumiem uz nenoteiktu laiku — Direktīvas nepareizas transponēšanas sekas — Atbilstīga interpretācija)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/17

         Tiesas 2009. gada 24. aprīļa rīkojums (Monomeles Protodikeio Athinon — Grieķija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Archontia Koukou/Elliniko Dimosio

   (Lieta C-519/08) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. un 8. klauzula - Uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi publiskajā sektorā - Secīgi līgumi - Vispārējā darba ņēmēju aizsardzības līmeņa pazemināšanās - Pasākumi, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu - Sankcijas - Absolūts aizliegums publiskajā sektorā uz noteiktu laiku slēgtos darba līgumus pārveidot var darba līgumiem uz nenoteiktu laiku - Direktīvas nepareizas transponēšanas sekas - Atbilstīga interpretācija)
   2009/C 205/31
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Monomeles Protodikeio Athinon

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Archontia Koukou

      Atbildētāja: Elliniko Dimosio (Grieķijas Valsts)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Monomeles Protodikeio Athinon — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) pielikuma 5. un 3. klauzulas interpretācija — Objektīvi iemesli, ar kuriem var attaisnot neierobežotu skaitu secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu atjaunošanu — Ar valsts tiesisko regulējumu noteikts pienākums noslēgt šādus līgumus — Aizliegums pieņemt tādu transponējošu tiesisko regulējumu, ar kuru tiek mazināts darba ņēmēju aizsardzības līmenis — Mazināšanas jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas noslēgts 1999. gada 18. martā un kas pievienots Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to pretrunā ir secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu slēgšana, kuru pamato tikai apstāklis, ka šādu līgumu slēgšana ir paredzēta saskaņā ar dalībvalsts vispārēju likumu vai noteikumiem. Gluži pretēji, jēdziens “objektīvi iemesli” minētās klauzulas izpratnē prasa, lai šāda īpaša veida darba tiesisko attiecību veida, kās tas ir paredzēts valsts tiesiskajā regulējumā, izmantošana būtu pamatota ar konkrētu elementu, kas saistīti ar attiecīgo darbību un tās īstenošanas nosacījumiem, esamību;

               2)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to pretrunā nav tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamata lietā, kurā, nosakot kopējo maksimālo šāda darba līguma ilgumu kā pasākumu ļaunprātīgas secīgas darba līgumu uz noteiktu laiku izmantošanas novēršanai, vienlaicīgi ir paredzēti izņēmumi no šī pēdējā minētā ierobežojuma attiecībā uz noteiktām darba ņēmēju grupām, jo uz tiem attiecas vismaz viens no minētajā klauzulā norādītajiem preventīvajiem secīgo darba līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgais izmantošanas pasākumiem;

               3)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to pretrunā nav tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamata lietā un kurā kā secīgo darba līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgais izmantošanas apkarošanas pasākums ir paredzēts pienākums maksāt atalgojumu un atlaišanas pabalstu, kā arī krimināltiesiskos un disciplināros naudas sodus, ja vien, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, atbilstošo valsts tiesību normu piemērošanas nosacījumi, kā arī efektīvā īstenošana ir atbilstošs pasākums, lai valsts iestādes sodītu par secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izmantošanu;

               4)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tiktāl, ciktāl attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā publiskajā sektorā nav ietverti citi efektīvi pasākumi, lai novērstu un vajadzības gadījumā noteiktu sodu par ļaunprātīgu secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izmantošanu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ar to pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamata lietā, jo tas ratione temporis nav piemērojams secīgiem darba līgumiem uz noteiktu laiku, kas noslēgti vai atjaunoti pēc Direktīvā 1999/70 noteiktā tās transponēšanas laikposma beigām, ja tie vairs nebija spēkā šī tiesiskā regulējuma spēkā stāšanās dienā vai trīs mēnešu laikposmā pirms šīs spēkā stāšanās;

               5)

               tādos apstākļos, kā pamata lietā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka, ja attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā konkrētajā sektorā ir ietverti citi efektīvi pasākumi, lai novērstu un vajadzības gadījumā noteiktu sodu par ļaunprātīgu secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izmantošanu šī 1. punkta izpratnē, ar to pretrunā nav tādas valsts tiesību normas piemērošana, ar kuru publiskajā sektorā ir absolūti aizliegts pārveidot par darba līgumiem uz nenoteiktu laiku secīgus darba līgumus uz noteiktu laiku, kuri ir uzskatāmi par ļaunprātīgiem, jo tie ir noslēgti pastāvīgu un ilgstošu darba devēja vajadzību apmierināšanai. Tomēr iesniedzējtiesai ir jāpārbauda kādā ziņā atbilstošie valsts tiesību normu piemērošanas nosacījumu, kā arī efektīva īstenošana ir atbilstoši pasākumi, lai novērstu un vajadzības gadījumā valsts iestādēm noteiktu sodu par secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu;

               6)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to principā pretrunā nav tas, ka strīdi par secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu publiskajā sektorā ietilpst ekskluzīvajā administratīvo tiesu kompetencē. Tomēr iesniedzējtiesai ir jāraugās, lai tiktu nodrošināta efektīva tiesību aizsardzība tiesā, ievērojot efektivitātes un līdzvērtības principus;

               7)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 8. klauzulas 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to pretrunā nav tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamata lietā un kurā, lai konstatētu darba līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgas izmantošanas esamību, ir paredzēti papildus nosacījumi tiem, kas bija paredzēti agrākajās valsts tiesībās, piemēram, cita starpā Likuma Nr. 2112/1920 par obligāto darba ņēmēju privātajā sektorā darba līgumu izbeigšanu 8. panta 3. punktā, jo šie nosacījumi, kas ir jāpārbauda minētajai tiesai, skar nelielu darba ņēmēju grupu, kuri ir noslēguši darba līgumu uz noteiktu laiku vai tiek kompensēti, pieņemot preventīvus darba līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgas izmantošanas pasākumu minētā pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta izpratnē;

               8)

               iesniedzējtiesai atbilstošās valsts tiesību normas ir jāinterpretē cik vien iespējams atbilstoši pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punktam un 8. klauzulas 3. punktam, kā arī, to darot, ir jāpārbauda, vai tāds valsts tiesiskais regulējums kā Likuma Nr. 2112/1920 8 panta 3. punktā paredzētais pamata lietā ir jāpiemēro dažu citu valsts tiesību normu vietā.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta T-122/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. februārī — Laboratoires Polive /ITSB — Arbora & Ausonia ( “dodie” )

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. februārī — Laboratoires Polive/ITSB — Arbora & Ausonia (“dodie”)
   (Lieta T-122/13)
   2013/C 123/33
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratoires Polive (Levallois Perret, Francija) (pārstāvis — A. Sion, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Arbora & Ausonia, SL (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 28. novembra lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska (krāsaina) preču zīme “dodie” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5., 8., 9., 10., 11., 16., 18., 21., 25. un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 037 821

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas un Portugāles vārdiskas preču zīmes “DODOT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5., 10., 12., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28. un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu, apmierināt iebildumus un noraidīt reģistrācijai pieteikto preču zīmi attiecībā uz atsevišķām precēm, kas ietilpst 3., 5., 8., 10., 11., 16., 18., 21., 25. un 28. klasē

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-355/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Koninklijke BAM Groep /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Pārkāpuma ilgums)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Koninklijke BAM Groep/Komisija
   (Lieta T-355/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Pārkāpuma ilgums)
   2012/C 355/31
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koninklijke BAM Groep NV (Bunnik, Nīderlande) (pārstāvji — M. Biesheuvel un J. de Pree, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, A. Nijenhuis un F. Ronkes Agerbeek)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)), ciktāl tas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Koninklijke BAM Groep NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.01.2007.


title: Lieta T-649/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. decembrī — Cham /Padome

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/20

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. decembrī — Cham/Padome
   (Lieta T-649/11)
   2012/C 39/38
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cham Holding Co. SA (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un līdz ar to:

               —

               atcelt 2011. gada 23. septembra Lēmumu 2011/628/KĀDP, ar ko groza 2011. gada 9. maija Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un Padomes 2011. gada 23. septembra Regulu (ES) Nr. 950/2011, ar ko groza 2011. gada 9. maija Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, tiktāl, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, jo tajos ir noteikta tās iekļaušana to vienību sarakstā, kas ir paredzētas 2011. gada 9. maija Regulas (ES) Nr. 442/2011 5. pantā un 2011. gada 9. maija Lēmuma 2011/273/KĀDP 3. un 4. pantā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus, kas ir būtībā identiski vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-433/11 Makhlouf/Padome (1)

      (1)  OV 2011., C 290, 14. lpp.


title: Lieta C-121/10: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 4. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — LESD 108. panta 1. un 2. punkts — Ungārijas piešķirtais valsts atbalsts lauksaimniecības zemes iegādei — Eiropas Savienības Padomes kompetence — Pastāvoša atbalsta shēma — Atbilstoši pasākumi — Divu atbalsta shēmu nenodalāmais raksturs — Apstākļu maiņa — Ārkārtas apstākļi — Ekonomiskā krīze — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Samērīguma princips)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/3

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 4. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-121/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - LESD 108. panta 1. un 2. punkts - Ungārijas piešķirtais valsts atbalsts lauksaimniecības zemes iegādei - Eiropas Savienības Padomes kompetence - Pastāvoša atbalsta shēma - Atbilstoši pasākumi - Divu atbalsta shēmu nenodalāmais raksturs - Apstākļu maiņa - Ārkārtas apstākļi - Ekonomiskā krīze - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Samērīguma princips)
   2014/C 45/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un L. Flynn, ka arī A. Stobiecka-Kuik un K. Walkerová)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — E. Sitbon un F. Florindo Gijón)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvji — D. Kriaučiūnas un L. Liubertaitės), Ungārija (pārstāvji — G. Koós un M. Fehér, kā arī K. Szíjjártó), Polijas Republika (pārstāvis — M. Szpunar)

      Priekšmets

   Prasība atcelt tiesību aktu — Padomes 2009. gada 22. decembra Lēmuma 2009/1017/ES par to, lai Ungārijas Republikas iestādes varētu sniegt valsts atbalstu lauksaimniecības zemes iegādei laikā no 2010. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim (OV L 348, 55. lpp.), atcelšana — Kompetences neesamība — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Lojālas sadarbības principa starp dalībvalstīm un iestādēm pārkāpums — Acīmredzama kļūda vērtējumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lietuvas Republika, Ungārija un Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 134, 22.5.2010.


title: Lieta F-112/12: Prasība, kas celta 2012. gada 4. oktobrī — ZZ u.c./Komisija

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/35

         Prasība, kas celta 2012. gada 4. oktobrī — ZZ u.c./Komisija
   (Lieta F-112/12)
   2012/C 379/59
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un citi (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal un S. Orlandi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus par prasītāju pensijas tiesību pārnešanu Savienības pensiju programmā, kurā ir piemēroti jaunie VĪN, kas attiecas uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus par prasītāju pensijas tiesību, kas ir iegūtas pirms dienesta uzsākšanas Komisijā, pārnešanu atbilstoši Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktam;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus noraidīt viņu sūdzības, kas ir identiskas un ir vēstas pret lēmumiem par viņu pensijas tiesību pārnešanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-330/02: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūlija rīkojums — Wagenborg pret Komisiju

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/53

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūlija rīkojums — Wagenborg pret Komisiju
   (Lieta T-330/02) (1)

   (2006/C 224/113)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 323, 21.12.2002.


title: Lieta C-689/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. decembrī iesniedza Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) – PFE / Airgest

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. decembrī iesniedza Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) – PFE/Airgest

   (Lieta C-689/13)
   2014/C 112/28
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Puligienica Facility Esco SpA (PFE)

      Atbildētāja: Airgest SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai principi, ko Eiropas Savienības Tiesa ir norādījusi 2013. gada 4. jūlija spriedumā lietā C-100/12 ar atsauci uz īpašu gadījumu, uz kuru attiecas šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu un kurā tikai divi uzņēmumi piedalījās publiskā iepirkuma procedūrā, ņemot vērā būtisku līdzību ar šīs lietas faktiskajiem apstākļiem, ir piemērojami arī gadījumā, kas ir jāizskata šai tiesai un kurā līgumslēdzēja iestāde no procedūras izslēdza uzņēmumus, kas piedalījās publiskā iepirkuma procedūrā, kaut gan tajā bija ļauts piedalīties vairāk nekā diviem uzņēmumiem, un par minēto izslēgšanu sūdzību nav iesniedzis neviens no uzņēmumiem, kas nav tie, kuri ir iesaistīti šajā tiesvedībā, līdz ar to strīds, kas ir jāizskata šai tiesai, faktiski attiecas tikai uz diviem uzņēmumiem?

               2)

               Vai saistībā tikai ar jautājumiem, par kuriem var lemt, piemērojot Eiropas Savienības tiesības, minēto tiesību interpretācijai un it īpaši LESD 267. pantam ir pretrunā Administratīvā procesa kodeksa 99. panta 3. punkts, ciktāl šajā procesuālajā tiesību normā ir noteikts, ka visām Consiglio di Stato palātām un nodaļām ir saistošs ikviens tiesību princips, kas ir pasludināts Consiglio di Stato plēnumā, pat ja ir skaidrs, ka minētais plēnums ir apstiprinājis vai varētu būt apstiprinājis principu, kas ir pretrunā vai nav saderīgs ar Eiropas Savienības tiesībām; un it īpaši

               3)

                  Consiglio di Stato palātai vai nodaļai, kam ir nodota lietas izskatīšana, ja tām ir radušās šaubas par to, vai ar Eiropas Savienības tiesībām ir saderīgs vai tām ir atbilstīgs plēnumā jau pasludināts tiesību princips, ir pienākums ar argumentētu atzinumu nodot Consiglio di Stato lēmuma pieņemšanu par prasību, iespējams, pat pirms tā var nosūtīt ES Tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, lai pārliecinātos par pretrunīgā tiesību principa saderību ar un atbilstību Savienības tiesībām, vai arī Consiglio di Stato palāta vai nodaļa var vai drīzāk tām ir pienākums kā pēdējās instances valsts tiesām, kas ir atbildīgas par Eiropas Savienības tiesību piemērošanu, patstāvīgi uzdot prejudiciālu jautājumu ES Tiesai saistībā ar pareizu Eiropas Savienības tiesību interpretāciju;

               4)

               vai gadījumā, kad atbilde uz iepriekšējā ievilkumā uzdoto jautājumu būs tāda, ka Consiglio di Stato palātām un nodaļām ir jāatzīst pilnvaras/pienākums tieši uzdot prejudiciālus jautājumus ES Tiesai, vai arī gadījumā, kad ES Tiesa vēl jo vairāk pēc Consiglio di Stato plēnuma tomēr ir apstiprinājusi, ka plēnumā pasludinātais iekšējo tiesību princips veido atkāpi no pareizas Eiropas Savienības tiesību interpretācijas vai pilnībā neatbilst tai, Consiglio di Stato palātas un nodaļas kā pēdējās instances tiesas attiecībā uz Eiropas Savienības tiesībām var vai tām ir pienākums nekavējoties piemērot pareizu Eiropas Savienības tiesību interpretāciju, kādu ir sniegusi ES Tiesa, vai arī šādos gadījumos tām ir pienākums ar argumentētu atzinumu nodot lēmuma pieņemšanu par prasību plēnumam, kā rezultātā Eiropas Savienības tiesību piemērošana, ko Tiesa jau ir atzinusi par saistošu, ir atkarīga tikai no plēnuma vērtējuma un no tā rīcības brīvības;

               5)

               vai, visbeidzot, Itālijas Republikas administratīvās procedūras sistēmas skaidrojums, atbilstoši kuram tikai plēnums novērtē iespējamo lēmumu vērsties ES Tiesā ar prejudiciālu jautājumu – vai arī kaut vai tikai lemj par strīdu, kaut gan tas tieši piemēro Eiropas Savienības tiesību principus, ko jau ir pasludinājusi ES Tiesa – nav pretrunā ne vien principam par saprātīgu tiesvedības termiņu un par ātru prasības iesniegšanu saistībā ar uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā, bet arī prasībai, ka Eiropas Savienības tiesības pilnībā un rūpīgi piemēro ikviena jebkuras dalībvalsts tiesa atbilstoši to pareizai interpretācijai, ko ir sniegusi ES Tiesai, arī lai maksimāli piemēroti principus par tā saukto “lietderīgo iedarbību” un Eiropas Savienības tiesību pārākumu pār atsevišķas dalībvalsts iekšējām tiesībām (ne tikai materiālajām, bet arī procesuālajām) (šajā gadījumā: par Itālijas Republikas Administratīvā procesa kodeksa 99. panta 3. punktu)?


title: Lieta T-326/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 27. jūnija rīkojums — Total /ITSB — Peterson ( Beverly Hills Formula TOTAL PROTECTION )

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/57

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 27. jūnija rīkojums — Total/ITSB — Peterson (“Beverly Hills Formula TOTAL PROTECTION”)
   (Lieta T-326/06) (1)

   (2007/C 211/106)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-595/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums – Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdētā lēmuma aizstāšana tiesvedības laikā — Prasības priekšmets — Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Kontroles pasākumu piemērošana jaunai psihoaktīvai vielai — Pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā piemērojamās tiesību normas — Pārejas noteikumi — Apspriešanās ar Eiropas Parlamentu

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/18

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums – Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-595/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdētā lēmuma aizstāšana tiesvedības laikā - Prasības priekšmets - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Kontroles pasākumu piemērošana jaunai psihoaktīvai vielai - Pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā piemērojamās tiesību normas - Pārejas noteikumi - Apspriešanās ar Eiropas Parlamentu)
   (2016/C 068/21)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – F. Drexler, A. Caiola un M. Pencheva)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – K. Pleśniak un K. Michoel)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 25. septembra Īstenošanas lēmumu 2014/688/ES par kontroles pasākumu piemērošanu šādām vielām: 4-jod-2,5-dimetoksi-N-(2-metoksibenzil)fenetilamīns (25I-NBOMe), 3,4-dihlor-N-[[1-(dimetilamino)cikloheksil]metil]benzamīds (AH-7921), 3,4-metilēndioksipirovalerons (MDPV) un 2-(3-metoksifenil)-2-(etilamino)cikloheksanons (metoksetamīns);

               2)

               paturēt spēkā Īstenošanas lēmuma 2014/688 sekas;

               3)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 138, 27.4.2015.


               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/5

         Tiesnešu sadalījums palātās un virspalātas sastāvs
   (2004/C 168/09)
   Pēc jauno tiesnešu, proti: tiesnese Cremona, tiesnesis Czúcz, tiesnese Wiszniewska-Białecka, tiesnese Pelikánová, tiesnesis Šváby, tiesnesis Vadapalas, tiesnese Jürimäe, tiesnese Labucka un tiesnesis Papasavvas stāšanās amatā, kā arī ņemot vērā 2004. gada 21. aprīļa 10. panta 1. punkta reglamenta grozījumus, Pirmās instances tiesa savā 2004. gada 13. maija plenārsēdē nolēma veikt grozījumus 2003. gada 2. jūlija lēmumā par tiesnešu sadalījumu palātās un virspalātā:
   Laika periodā no 2004. gada 13. maija līdz 2004. gada 31. augustam
   1. palāta (trīs tiesneši):
   Vesterdorf Priekšsēdētājs, tiesnesis Mengozzi, tiesnese Martins Ribeiro, tiesnese Labucka;
   1. palāta paplašinātā sastāvā (pieci tiesneši):
   Priekšsēdētājs Vesterdorf, tiesnesis Jaeger, tiesnesis Mengozzi, tiesnese Martins Ribeiro, tiesnesis Dehousse, tiesnese Labucka;
   2. palāta (trīs tiesneši):
   Pirrung palātas priekšsēdētājs, tiesnesis Meij, tiesnesis Forwood, tiesnese Pelikánová, tiesnesis Papasavvas;
   2. palāta paplašinātā sastāvā (pieci tiesneši):
   Pirrung palātas priekšsēdētājs, tiesnesis Meij, tienesis Forwood, tiesnese Pelikánová, tiesnesis Papasavvas;
   3. palāta (trīs tiesneši):
   Azizi palātas priekšsēdētājs, tiesnesis Jaeger, tiesnesis Dehousse, tiesnese Cremona, tiesnesis Czúcz;
   3. palāta paplašinātā sastāvā (pieci tiesneši):
   Azizi palātas priekšsēdētājs, tiesnesis Jaeger, tiesnesis Dehousse, tiesnese Cremona, tiesnesis Czúcz;
   4. palāta (trīs tiesneši):
   Legal palātas priekšsēdētājs, tiesnese Tiili, tiesnesis Vilaras, tiesnese Wiszniewska-Białecka, tiesnesis Vadapalas;
   4. palāta paplašinātā sastāvā (pieci tiesneši):
   Legal palātas priekšsēdētājs, tiesnese Tiili, tiesnesis Vilaras, tiesnese Wiszniewska-Białecka, tiesnesis Vadapalas;
   5. palāta (trīs tiesneši):
   Lindh palātas priekšsēdētāja, tienesis García-Valdecasas, tiesnesis Cooke, tiesnesis Šváby, tiesnese Jürimäe;
   5. palāta paplašinātā sastāvā (pieci tiesneši):
   Lindh palātas priekšsēdētāja, tienesis García-Valdecasas, tiesnesis Cooke, tiesnesis Šváby, tiesnese Jürimäe.
   Gadījumā, ja vienā no šīm palātām ir lielāks tiesnešu skaits, nekā jābūt saskaņā ar Pirmās instances tiesas reglamenta 10. panta 1. punktu, provizoriskā ziņojuma iesniegšanas brīdī saskaņā ar reglamenta 52. pantu palātas priekšsēdētājs nozīmē pēc rotācijas principa katrā lietā tiesnesi vai tiesnešus, kas nav tiesnesis referents, kas nepiedalās tiesāšanā, ņemot vērā palātas tiesnešu amata rangu saskaņā ar Pirmās instances tiesas reglamenta 6. pantu.
   Virspalāta laika periodā no 2004. gada 1. jūnija līdz 2004. gada 31. augustam sanāk šādā sastāvā: priekšsēdētājs Vesterdorf, palātu priekšsēdētāji Lindh, Azizi, Pirrung un Legal, palātu paplašinātā sastāvā tiesneši, kam šī lieta būtu bijusi jāskata, ja lieta būtu bijusi nodota palātai piecu tiesnešu sastāvā, kā arī četri Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja nozīmēti tiesneši, kuri tiek nozīmēti no citām palātām pēc rotācijas principa ņemot vērā attiecīgās palātas tiesnešu amata rangu saskaņā ar Pirmās instances tiesas reglamenta 6. pantu.
   Lietās, kurās rakstveida process ir beidzies un ir tikusi noturēta vai ieplānota tiesas sēde mutveida procesam pirms 2004. gada 13. maija, mutveida procesa laikā apspriedēs un sprieduma pieņemšanā palātas turpina sanākt iepriekšējā sastāvā.


title: Lieta T-520/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. septembra rīkojums – Philip Morris Benelux/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Ietekmes novērtējuma ziņojuma projekts, kas izstrādāts saistībā ar priekšlikumu pārskatīt direktīvu par tabakas izstrādājumiem — Piekļuves atteikums — Publiskošana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. septembra rīkojums – Philip Morris Benelux/Komisija
   (Lieta T-520/13) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Ietekmes novērtējuma ziņojuma projekts, kas izstrādāts saistībā ar priekšlikumu pārskatīt direktīvu par tabakas izstrādājumiem - Piekļuves atteikums - Publiskošana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 381/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philip Morris Benelux (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji – K. Nordlander, avocat, P. Harrison, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un F. Clotuche-Duvieusart)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 15. jūlija lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums piekļūt Komisijas priekšlikumam par pārskatīto direktīvu par tabakas izstrādājumiem pievienotā ietekmes novērtējuma ziņojuma sākotnējiem projektiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību pirms sprieduma taisīšanas;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Philip Morris Benelux tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-454/13: Prasība, kas celta 2013. gada 26. augustā — SNCM /Komisija

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/41

         Prasība, kas celta 2013. gada 26. augustā — SNCM/Komisija
   (Lieta T-454/13)
   2013/C 325/69
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseļa, Francija) (pārstāvji — A. Winckler, F.-C. Laprévote, J.-P. Mignard un S. Mabile, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2013. gada 2. maija Lēmumu C(2013) 1926;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl tajā tiek uzskatīts, ka valsts atbalsta summa iekļāva lēmuma 128. punktā minētos elementus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasības pieteikumu prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2013. gada 2. maija lēmumu C(2013) 1926, ar kuru Komisija vispirms kvalificēja kā valsts atbalstu finanšu kompensācijas, kas tika izmaksātas Société Nationale Corse Méditerranée (SNCM) un Compagnie Méridionale de Navigation (CNM) par transporta pakalpojumiem, kas sniegti starp Marseļu un Korsiku 2007.–2013. gadā saskaņā ar sabiedriskā pakalpojuma nolīgumu. Pēc tam Komisija atzina par saderīgu ar iekšējo tirgu SNCM un CNM izmaksātās kompensācijas par transporta pakalpojumiem, kas sniegti visa gada laikā (turpmāk tekstā — “pamatpakalpojums”), bet atzina par nesaderīgu ar iekšējo tirgu izmaksātās kompensācijas par pakalpojumiem, kas sniegti vispieprasītākajā laikposmā, proti, Ziemassvētkos, februārī, pavasarī-rudenī un/vai vasarā (turpmāk tekstā — “papildpakalpojums”). Visbeidzot, Komisija izdeva rīkojumu atgūt valsts atbalstu, kas ir atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu (lieta par valsts atbalstu SA.22843 2012/C (ex 2012/NN)).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats balstās uz pieļauto kļūdu tiesību piemērošanā un kļūdu faktos, kā arī acīmredzamām kļūdām vērtējumā, jo Komisija esot nepareizi uzskatījusi, ka “papildpakalpojums” nav vispārējo interešu saimnieciskais pakalpojums. Prasītāja norāda, ka Komisija līdz ar to:

                           —

                           ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ierobežojot plašo rīcības brīvību, ko Līgumā par Eiropas Savienības darbību atzīst [dalīb]valstīm, kad tās definē sabiedriskos pakalpojumus;

                           —

                           ir izmantojusi kļūdainu un šajā lietā nepiemērojamu testu, kas balstās uz “faktiskām [sabiedriskā pakalpojuma] vajadzībām”;

                           —

                           ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdu faktos un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, analizējot atsevišķi “pamatpakalpojumu” un “papildpakalpojumu”;

                           —

                           ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā par privātās iniciatīvas neesamību attiecībā uz “papildpakalpojumu”.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo Komisija esot nepareizi uzskatījusi, ka publiskā pakalpojuma nolīguma piešķiršana atbilda tikai ceturtajam kritērijam, kas noteikts Tiesas 2003. gada 24. jūlija spriedumā lietā C-280/00 Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (Recueil, I-7747. lpp.), lai gan tas tika izdarīts atklātas un pārskatāmas publiska iepirkuma procedūras rezultātā.

               3)

               Ar trešo pamatu pakārtoti un pieņemot, ka “papildpakalpojuma” kompensācija ir valsts atbalsts (quod non), tiek apgalvots, ka ir pārkāpti LESD 106. panta 2. punkts un 107. pants, samērīguma princips un nepamatotas iedzīvošanās aizliegums, kā arī pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, veicot atgūstamās valsts atbalsta summas izvērtēšanu, jo atgūstamā atbalsta aprēķinā nav ņemtas vērā nedz faktiskās papildu izmaksas, kas radās SNCM saistībā ar sabiedriskā “papildpakalpojuma” sniegšanu, nedz nepietiekamais kompensācijas apmērs par “pamatpakalpojumu”, un katrā ziņā tas esot pamatots ar kļūdainu kompensācijas daļu, ko piešķir par “pamatpakalpojumu” un par “papildpakalpojumu”, aprēķinu.

               4)

               Ceturtais pamats balstās uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, jo Komisija esot rīkojusies pretrunā savai iepriekšējai lēmumu pieņemšanas praksei un piemērojusi SIEG
                   (1) paziņojumu, kas nebija pieņemts publiskā pakalpojuma nolīguma parakstīšanas dienā. Prasītāja turklāt norāda, ka procedūras ilgums bija tāds, kas radīja tai tiesisku paļāvību, neļaujot Komisijai izdot rīkojumu valsts iestādēm par atbalsta atgūšanu.

               5)

               Piektais pamats balstās uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, ieviešot nepamatotu atšķirīgu attieksmi pret SNCM un citām jūrniecības sabiedrībām.

      (1)  Komisijas paziņojums par Eiropas Savienības atbalsta noteikumu piemērošanu kompensācijai, kas piešķirta par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšanu (OV 2012, C 8, 4. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 28. jūnijā lietā T-158/04 Erich Drazdansky pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “UUP'S” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes UP — Lūguma par restitutio in integrum noraidījums — Regulas (EK) Nr. 40/94 78. panta 1. punkts — Prasība, kam acīmredzami nav nekāda tiesiska pamata)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/41

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 28. jūnijā
   lietā T-158/04 Erich Drazdansky pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “UUP'S” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes UP - Lūguma par restitutio in integrum noraidījums - Regulas (EK) Nr. 40/94 78. panta 1. punkts - Prasība, kam acīmredzami nav nekāda tiesiska pamata)
   (2005/C 217/90)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-158/04 Ērihs Drazdanskis [Erich Drazdansky], ar dzīvesvietu Vīnes Neištatē [Wiener Neustadt] (Austrija), ko pārstāv A. M. Lēbs [A. M. Leeb], advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv G. Šneiders [G. Schneider], pārstāvis, otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iesaistījusies lietā Pirmās instances tiesā — The Concentrate Manufacturing Company of Ireland (Seven-Up International), Hamiltona [Hamilton] (Bermudu salas), ko pārstāv M. de Husto Beilijs [M. de Justo Bailey], advokāts, par prasību par ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 3. marta lēmumu (lieta R 611/2003-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Ērihu Drazdanski un sabiedrību The Concentrate Manufacturing Company of Ireland, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši P.Linda [P. Lindh] un V. Vadapals [V. Vadapalas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 28. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta T-177/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. martā — TestBioTech u.c./Komisija

text:
               22.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/11

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. martā — TestBioTech u.c./Komisija
   (Lieta T-177/13)
   2013/C 178/20
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: TestBioTech eV (Minhene, Vācija), European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV (Braunschweig, Vācija) un Sambucus eV (Vahlde, Vācija) (pārstāvji — K. Smith, QC, J. Stevenson, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt pieteikumu par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 8. janvāra lēmumu, ar kuru tika noraidīti prasītāju lūgumi veikt Komisijas 2012. gada 28. jūnija Īstenošanas lēmuma Nr. 2012/347/ES, ar ko atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību Monsanto Europa SA tiek piešķirta atļauja laist tirgū ģenētiski modificētas sojas pupas “MON 87701 x MON 89788”, iekšējo pārskatīšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus;

               —

               noteikt jebkuru citu nepieciešamo pasākumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka EFSA vērtējums, ka sojas pupa ir “būtībā līdzvērtīga” saviem attiecīgajiem līdziniekiem, ir pretlikumīgs, ir balstīts uz zinātnisku novērtējumu, kas netika veikts atbilstoši tās norādījumiem, un/vai ir balstīts uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka tas, ka EFSA nav pietiekami vai vispār nav izskatījusi iespējamo sinerģisko/apvienoto ietekmi starp sojas pupu un citiem faktoriem un/vai nav pieprasījusi atbilstoša toksiskuma novērtējuma veikšanu, ir pretrunā tās norādījumiem, tiesiskajiem pienākumiem un/vai ir acīmredzama kļūda vērtējumā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka tas, ka EFSA nav pieprasījusi veikt atbilstošu imunoloģisko vērtējumu, ir pretrunā tās norādījumiem, tiesiskajiem pienākumiem un/vai ir acīmredzama kļūda vērtējumā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka EFSA pārliecība, ka pēcpārdošanas uzraudzības neveikšana attiecībā uz sojas pupu patēriņu ir acīmredzami kļūdaina un/vai tai ir raksturīgi pirmajos trīs pamatos norādītie pārkāpumi.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 22. jūnijā lietā T-34/04 Plus Warenhandelsgesellschaft mbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdus “Turkish Power”, reģistrācijas pieteikums — Agrāka vārdiska preču zīme “POWER” — Iebildumu process — Potenciāla sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/21

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 22. jūnijā
   lietā T-34/04 Plus Warenhandelsgesellschaft mbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdus “Turkish Power”, reģistrācijas pieteikums - Agrāka vārdiska preču zīme “POWER” - Iebildumu process - Potenciāla sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2005/C 205/37)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-34/04 Plus Warenhandelsgesellschaft mbH, Mīlheima (Vācija), ko pārstāv B. Pīpenbrinks [B. Piepenbrink], advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider]), citi procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki — Joachim Bälz un Friedmar Hiller ar dzīvesvietu Štutgartē (Vācija), par prasību par ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 25. novembra lēmumu (lieta R 620/2002-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp sabiedrību Tengelmann Warenhandelsgesellschaft un Belca [Bälz] un Hillera [Hiller] kungu, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši P. Linda [P. Lindh] un V. Vadapals [V. Vadapalas], sekretāre K. Kristensena [C. Kristensen], administratore, 2005. gada 22. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta T-448/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 17. februāra  rīkojums — Komisija pret  Trends  u.c. (Šķīrējklauzula — Iebildums par nepieņemamību — Pret sabiedrības dalībniekiem vērsta prasība)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/21

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 17. februāra rīkojums — Komisija pret Trends u.c.
   (Lieta T-448/04) (1)

   (Šķīrējklauzula - Iebildums par nepieņemamību - Pret sabiedrības dalībniekiem vērsta prasība)
   (2006/C 108/39)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia, pārstāvis, kam palīdz M. Bra, K. Kapoutzidou un S. Chatzigiannis, advokāti)

      Atbildētāji: Transport environment Development Systems (Trends), Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — V. Christianos, advokāts) Marios Kontaratos, Atēnas, Anastasios Tillis, Neo Irakleio (Grieķija) (pārstāvis — V. Christianos, advokāts), Georgios Argyrakos, Atēnas, Konstantinos Petrakis, Cholargos (Grieķija) un Fotini Koutroumpa, Glyfada (Grieķija)
   Priekšmets
   Komisijas prasība izdot rīkojumu, ka atbildētajiem ir jāatlīdzina finansiālā ieguldījuma pārsniegums, ko Eiropas Kopiena ir samaksājusi saskaņā ar diviem līgumiem, kas noslēgti saskaņā ar Kopienu programmas “Telematics applications of commun interest” īstenošanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu attiecībā uz atbildētājiem Tillis, Kontaratos, Agyrakos, Patrakos un Koutroumpa;

               2)

               Komisija sedz pati savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina atbildētājam Tillis sakarā ar viņa iesniegto iebildumu par nepieņemamību radušos izdevumus.

      (1)  OV C 184, 02.08.2003.


title: Lieta F-119/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. oktobrī — Strack /Komisija

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/32

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. oktobrī — Strack/Komisija
   (Lieta F-119/07)
   (2008/C 183/63)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guido Strack, Ķelne (Vācija) (pārstāvis — H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 30. maija, 2006. gada 19. decembra, 2007. gada 12. janvāra un 2007. gada 20. jūlija lēmumu, ciktāl tajos ir atteikts veikt neatkarīgu starpniecības procedūru attiecībā uz visām prāvām starp prasītāju un atbildētāju, kā arī nekavējoties rīkoties un veikt pasākumus konfliktu atrisināšanai;

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 26. februāra un 2007. gada 20. jūlija lēmumu, ciktāl tajos atteikts izmaksāt avansu saskaņā ar Kopējiem noteikumiem par Eiropas Kopienu ierēdņu nelaimes gadījumu un arodslimības risku atzīšanu 19. panta 4. punktu;

               —

               piespriest Komisijai pārskaitīt prasītājam piemērotu zaudējumu atlīdzību, kas katrā ziņā nav mazāka par EUR 15 000, kā atlīdzību par morālo un materiālo kaitējumu, kā arī kaitējumu, kas tā veselībai radīti iepriekšējos prasījumos minēto lēmumu dēļ; piespriest Komisijai pārskaitīt kavējuma procentus, kuru likme pārsniedz tādus 2 procentu punktus gadā, ko Eiropas Centrālā Banka piemēro saviem galvenajiem refinansēšanas darījumiem, sākot ar prasības celšanas datumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs savu pirmo un otro prasījumu pamato ar to, ka neesot izpildīts pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, kas atbildētājai ir attiecībā uz prasītāju, ar labas pārvaldības principu un aizliegumu nepareizi izmantot pilnvaras, proti, apstrīdētajos Komisijas lēmumos ir pieļautas kļūdas vērtējumā. Turklāt attiecībā uz šiem pirmajiem diviem prasījumiem prasītājs apgalvo, ka lēmumi ir pretrunā Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā — “Civildienesta noteikumi”) 25. panta 2. punkta otrajam teikumam un ar tiem tiek pārkāptas prasītāja pamattiesības uz personas neaizskaramību un privātas dzīves neaizskaramību, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 3. panta 1. punktā un 7. pantā (un attiecībā uz otro prasījumu — 41. un 47. pantā), kā arī Eiropas Cilvēka tiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantā (un attiecībā uz otro prasījumu — 13. pantā).
   Prasītājs sava otrā prasījuma pamatojumam arī apgalvo, ka apstrīdētajos lēmumos esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 73. pants un procesuālie noteikumi, kas iekļauti Kopējos noteikumos par Eiropas Kopienu ierēdņu nelaimes gadījumu un arodslimības risku atzīšanu, tostarp to 15. un turpmākajos pantos.
   Savā trešajā prasījumā prasītājs apgalvo, ka tās dienesta kļūdas dēļ, ko Komisija, pēc viņa domām, ir pieļāvusi, viņam saskaņā ar EK līguma 288. panta otro daļu un vispārējiem tiesību principiem ir tiesības uz zaudējumu atlīdzību par morālo kaitējumu, kas viņam tādējādi nodarīts.
   Savā ceturtajā prasījumā prasītājs lūdz piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, jo tā ir izraisījusi šo prasību ar apgalvojumiem, kas esot apmelojoši un ir izteikti tās lēmumā noraidīt sūdzību attiecībā uz apgalvoto medicīniskās komisijas atzinumu.


title: Lieta C-23/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 12. novembra spriedumu lietā T-281/07 ecoblue AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 19. janvārī iesniegusi ecoblue AG

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 12. novembra spriedumu lietā T-281/07 ecoblue AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 19. janvārī iesniegusi ecoblue AG
   (Lieta C-23/09 P)
   2009/C 90/12
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ecoblue AG (pārstāvji – C. Osterrieth, T. Schmitz, advokāti)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedumu lietā T-281/07;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 0844/2006-1 par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 002871598 “Ecoblue”;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa esot nepareizi piemērojusi Kopienas Preču zīmju regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jo konfliktējošajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas noteikšanai vajadzīgās minimālās līdzības pakāpes.
   Tiek norādīts, ka Pirmās instances tiesa esot kļūdījusies, konstatējot, ka agrākās preču zīmes, kas ir iebildumu pamats, atšķirtspēja ir būtiska sajaukšanas iespējas prasība. PIT šo strīda aspektu neesot ņēmusi vērā un esot vienkārši salīdzinājusi pretstatītās preču zīmes no vizuālā, fonētiskā un konceptuālā viedokļa, it kā agrākā preču zīme būtu preču zīme ar vidējo atšķirtspējas līmeni.
   Turklāt tiek norādīts, ka PIT neesot pareizi piemērojusi noteikumu, ka lielāku uzmanību patērētāji parasti pievērš vārdu pirmajai daļai. Tā kā abi vārda elementi “Eco” un “blue” esot vienādi aprakstoši, patērētājs lielāku uzmanību automātiski pievēršot pirmajam vārdam “Eco”, tādējādi atzīstot abu preču zīmju atšķirtspēju.
   Turpmāk tiek norādīts, ka PIT esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konceptuālo atšķirību starp pretstatītajām preču zīmēm neuzskatot par primāri svarīgu.


title: Lieta T-181/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. maijā — Tay Za /Padome

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/46

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. maijā — Tay Za/Padome
   (Lieta T-181/08)
   (2008/C 171/87)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pye Phyo Tay Za, Yangoon (Mjanma) (pārstāvji — D. Anderson, QC, M. Lester, Barrister, un G. Martin, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 25. februāra Regulu 194/2008 — pilnībā vai tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs lūdz atcelt Regulu (EK) Nr. 194/2008 (1) tiktāl, ciktāl tā viņam ir piemērojama, četru iemeslu dēļ.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka regulai nav atbilstoša juridiska pamata. Šajā sakarā viņš apgalvo, ka nedz EKL 60. pantā, nedz 301. pantā Padomei nav piešķirtas pilnvaras pilnībā iesaldēt tādas personas līdzekļus, kas nav saistīta ar Birmas/Mjanmas militāro režīmu. Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka regulā nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu. Proti, prasītājs apgalvo, ka regulā nav sniegti nekādi iemesli, kuru dēļ prasītājs ir iekļaujams minētās regulas VI pielikuma J sadaļā, kurā ir uzskaitīti Birmas valdības locekļi un ar viņiem saistītie cilvēki. Tādejādi Kopējā nostājā Nr. 2006/318/KĀDP (2), kurā noteikts, ka dalībvalstīm ir jānovērš, ka prasītājs iekļūst un brauc tranzītā caur to teritorijām, iespējams, arī nav norādīti nekādi iemesli prasītāja iekļaušanai sarakstā, viņa uzvārds ir vienkārši iekļauts sarakstā ar nosaukumu “Personas, kas gūst labumu no valdības ekonomikas politikas”. Treškārt, prasītājs apgalvo, ka ar šo regulu tiek pārkāptas viņa cilvēktiesības, jo tā, iespējams, nesamērīgi skar viņa tiesības uz mierīgu īpašuma izmantošanu, lietas taisnīgu izskatīšanu tiesā un efektīvu tiesisko aizsardzību. Ceturtkārt, prasītājs uzskata, ka ar regulu tiek pārkāpts samērīguma princips.

      (1)  Padomes 2008. gada 25. februāra Regula (EK) Nr. 194/2008, ar ko atjauno un stiprina ierobežojošus pasākumus pret Birmu/Mjanmu un atceļ Regulu (EK) Nr. 817/2006 (OV 2008, L 66, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 27. aprīļa Kopējā nostāja 2006/318/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Birmu/Mjanmu (OV 2006, L 116, 77. lpp.), kuras darbība ir pagarināta ar Padomes 2008. gada 29. aprīļa Kopējo nostāju 2008/349/KĀDP līdz 2009. gada 30. aprīlim (OV 2008, L 116, 57. lpp.).


title: Lieta C-192/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 31. janvāra spriedumu lietā T-235/11 Spānija/Komisija 2013. gada 15. aprīlī iesniedza Spānijas Karaliste

text:
               22.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 31. janvāra spriedumu lietā T-235/11 Spānija/Komisija 2013. gada 15. aprīlī iesniedza Spānijas Karaliste
   (Lieta C-192/13 P)
   2013/C 178/09
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — A. Rubio González)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību un atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 31. janvāra spriedumu lietā T-235/11 Spānija/Komisija;

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 18. februāra Lēmumu C(2010) 1023, galīgā redakcija, par Kohēzijas fonda finansējuma samazinājumu šādu projektu posmiem: “Sliežu ceļa aprīkojuma piegāde un uzstādīšana ātrgaitas dzelzceļa līnijas Madride-Saragosa-Barselona-Francijas robeža posmā Madride-Ļeida” (CCI Nr. 1999.ES.16.C.PT.001), “Ātrgaitas dzelzceļa līnijas Madride-Barselona posms Ļeida-Martoreļa (platforma, 1. posms)” (CCI Nr. 2000.ES.16.C.PT.001), “Ātrgaitas dzelzceļa līnijas Madride-Saragosa-Barselona-Francijas robeža pievedceļi Saragosai” (CCI Nr. 2000.ES.16.C.PT.003), “Ātrgaitas dzelzceļa līnijas Madride-Barselona-Francijas robeža posma Ļeida-Martoreļa starpposms X-A (Olerdola-Avinjoneta del Penedesa)” (CCI Nr. 2001.ES.16.C.PT.007), “Jaunās ātrgaitas līnijas pievedceļa Levantei starpposms Lahineta-Alvasete (platforma)” (CCI Nr. 2004.ES.16.C.PT.014);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

      Pamati un galvenie argumenti

         Kļūda tiesību piemērošanā jautājumā par Padomes 1994. gada 16. maija Regulas (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi

       (1)

         II pielikuma H panta 2. punktā paredzētā termiņa tiesiskajām sekām
      : Pēc minētā termiņa beigām Komisija vairs nevarot veikt nevienu labojumu finansējumā, un tādēļ tai esot pienākums veikt maksājumu, savukārt izdarītais labojums neesot tiesisks.

         Kļūda tiesību piemērošanā jautājumā par līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jēdzienu Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē

       (2)

         izpratnē:
       Direktīvas 93/38 20. panta 2. punkta e) un f) apakšpunkts esot piemērojami nevis vispārīgi attiecībā uz jebkādiem izpildes posmā saskaņotajiem grozījumiem publiskā iepirkuma līgumos, bet gan vienīgi attiecībā uz būtiskiem grozījumiem. Būtisks grozījums, kas uzskatāms par jaunu līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, esot tad, kad ir izpildīti spriedumā lietā Pressetext Nachrichtenagentur
       (3) izklāstītie priekšnosacījumi.

      (1)  OV L 130, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 14. nod., 1. sēj., 9. lpp.

      (2)  OV L 199, 84. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 2. sēj., 194. lpp.

      (3)  2008. gada 19. jūnija spriedums lietā C-454/06 Pressetext Nachrichtenagentur (Krājums, I-4401. lpp.).


title: Lieta C-56/12 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums — European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)/Eiropas Komisija, Lexmark International Technology SA (Apelācija — Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Tintes patronu tirgus — Lēmums par sūdzības noraidīšanu — Kopienu interešu neesamība — Neliela iespēja pierādīt EKL 82. panta pārkāpuma esamību — Apgalvotā pārkāpuma smaguma nozīme)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/20

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums — European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)/Eiropas Komisija, Lexmark International Technology SA

   (Lieta C-56/12 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Tintes patronu tirgus - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Kopienu interešu neesamība - Neliela iespēja pierādīt EKL 82. panta pārkāpuma esamību - Apgalvotā pārkāpuma smaguma nozīme)
   2013/C 344/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (pārstāvis — D. Ehle, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Antoniadis un C. Hödlmayr, kuriem palīdz W. Berg, advokāts), Lexmark International Technology

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2011. gada 24. novembra spriedumu lietā T-296/09 EFIM/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2009. gada 20. maija lēmumu lietā C(2009) 4125 par sūdzības COMP/C-3/39.391 saistībā ar iespējamu EKL 81. un 82. panta pārkāpumu, ko ir izdarījušas sabiedrības Hewlett-Packard, Lexmark, Canon un Epson tintes patronu tirgū, noraidīšanu — Komisijas kompetence — Pienākumi sūdzību izmeklēšanas jomā — Kopienu interešu neesamība — Samērīgums — Pamatojuma neesamība — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Komisijas paziņojums par sūdzību izskatīšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 21.04.2012.


title: Lieta T-160/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūnijā — Estancia Piedra pret ITSB — Franciscan Vineyards ( ESTANCIA PIEDRA )

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūnijā — Estancia Piedra pret ITSB — Franciscan Vineyards (ESTANCIA PIEDRA)
   (Lieta T-160/06)
   (2006/C 190/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Estancia Piedra SL, Toro (Spānija) (pārstāvis — B. Cordery, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Franciscan Vineyards Inc., St. Helena (ASV)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 28. marta lēmumu (lieta R 361/2005–2);

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “ESTANCIA PIEDRA”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 33. klasē (alkoholiskie dzērieni) — Kopienas preču zīme Nr. 1 894 831

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Franciscan Vineyards Inc.

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: Kopienas vārdiska preču zīme “ESTANCIA”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 29., 30. un 33. klasē (gaļa, zivis, kafija, tēja, alkoholiskie dzērieni [..])

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pasludināt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: pirmkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo tika konstatēta agrākas preču zīmes un preču zīmes “ESTANCIA PIEDRA” sajaukšanas iespēja. Otrkārt, procesuālo prasību pārkāpums, tā kā, kā uzskata prasītāja, Apelāciju padome pieņēma spēkā neesošu un pēc termiņa iesniegtu Franciscan Vineyards pārstāvju pilnvaru un nelikumīgi pagarināja termiņu Franciskan Vineyards reģistrācijas pieteikuma iesniegšanai.


title: Lieta C-47/07 P: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums — Masdar (UK) Ltd /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — EKL 288. panta otrā daļa — Prasība, kas pamatota ar Kopienas nepamatotu iedzīvošanos — Kopienas palīdzības programmas — Pārkāpumi, ko izdarījuši Komisijas darījuma partneri — Pakalpojumi, ko sniedz apakšuzņēmēji — Nemaksāšana — Risks, kas raksturīgs saimnieciskām darbībām — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Kopienu administrācijas pienākums ievērot pienācīgu rūpību)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/5

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums — Masdar (UK) Ltd/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-47/07 P) (1)

   (Apelācija - EKL 288. panta otrā daļa - Prasība, kas pamatota ar Kopienas nepamatotu iedzīvošanos - Kopienas palīdzības programmas - Pārkāpumi, ko izdarījuši Komisijas darījuma partneri - Pakalpojumi, ko sniedz apakšuzņēmēji - Nemaksāšana - Risks, kas raksturīgs saimnieciskām darbībām - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Kopienu administrācijas pienākums ievērot pienācīgu rūpību)
   (2009/C 44/08)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Masdar (UK) Ltd (pārstāvji — A. P. Bentlijs [A. P. Bentley], QC, un P. Grīns [P. Green], barrister)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegrāns [J. Enegren] un M. Vailderspins [M. Wilderspin])
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2006. gada 16. novembra spriedumu lietā T-333/03 Masdar (UK) Ltd/Eiropas Kopienu Komisija, ar kuru kā nepamatota ir noraidīta prasība par zaudējumu atlīdzību, kuras mērķis ir panākt, ka tiek atlīdzināts kaitējums, kas ir nodarīts prasītājai, jo Komisija ir atteikusies tai samaksāt par pakalpojumiem, kurus, kā apgalvo prasītāja, tā ir sniegusi, īstenojot divus TACIS programmas projektus Moldovā un Krievijā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               piespriest Masdar (UK) Ltd atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lietas T-289/99 izslēgšana no reģistra

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/40

         Lietas T-289/99 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 115/70)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 28. janvārī Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās paplašinātās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-289/99 V. O. F. Heiliger, ko atbalsta Nīderlandes Karaliste/Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 63, 04.03.2000.


title: Lieta C-328/12: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 16. janvāra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ralph Schmid ( Aletta Zimmermman maksātnespējas administrators)/ Lilly Hertel (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — Maksātnespējas procedūras — Ar maksātnespēju pamatota atcelšanas prasība — Atbildētāja domicils trešajā valstī — Tās dalībvalsts tiesas piekritība, kurā atrodas parādnieka galveno interešu centrs)

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 16. janvāra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ralph Schmid (Aletta Zimmermman maksātnespējas administrators)/Lilly Hertel

   (Lieta C-328/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - Maksātnespējas procedūras - Ar maksātnespēju pamatota atcelšanas prasība - Atbildētāja domicils trešajā valstī - Tās dalībvalsts tiesas piekritība, kurā atrodas parādnieka galveno interešu centrs)
   2014/C 85/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ralph Schmid kā Aletta Zimmermman maksātnespējas administrators

      Atbildētāja: Lilly Hertel

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (OV L 160, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta interpretācija — Dalībvalsts, kurā atrodas parādnieka galvenais interešu centrs, tiesas kompetence attiecībā uz nolēmumiem, kas nepastarpināti saistīti ar maksātnespējas procedūru — Darījuma atcelšanas prasība sakarā ar maksātnespēju (Insolvenzanfechtungsklage) pret atbildētāju, kura dzīvesvieta ir trešajā valstī

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tās dalībvalsts tiesām, kuras teritorijā ir tikusi uzsākta maksātnespējas procedūra, ir piekritīga ar maksātnespēju pamatota atcelšanas prasība, kas celta pret atbildētāju, kura domicils nav dalībvalstu teritorijā.

      (1)  OV C 303, 6.10.2012.


title: Lieta C-143/07: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 24. aprīlī ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Reuter & Co. (Firma A.O.B.) / Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Lauksaimniecība — Regula (EEK) Nr. 3665/87 — 11. pants — Lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju sistēma — Kompensācijas piešķiršanas nosacījums — Kompensācija, kas samaksāta eksportētājam pēc tā darījuma partnera viltotu dokumentu iesniegšanas — Neeksportēta prece — Sodu piemērošanas nosacījumi)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/9

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 24. aprīlī (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Reuter & Co. (Firma A.O.B.)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-143/07) (1)

   (Lauksaimniecība - Regula (EEK) Nr. 3665/87 - 11. pants - Lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju sistēma - Kompensācijas piešķiršanas nosacījums - Kompensācija, kas samaksāta eksportētājam pēc tā darījuma partnera viltotu dokumentu iesniegšanas - Neeksportēta prece - Sodu piemērošanas nosacījumi)
   (2008/C 142/13)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Hamburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Reuter & Co. (Firma A.O.B.)

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 351, 1. lpp.), ko groza Komisijas 1994. gada 2. decembra Regula (EK) Nr. 2945/94 (OV L 310, 57. lpp.) 11. panta 1. punkta un Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regulas (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 102, 11. lpp.) 51. panta interpretācija — Kompensācija, kas samaksāta eksportētājam pēc trešās personas viltotu dokumentu iesniegšanas — Sodu piemērošanas nosacījumi
   Rezolutīvā daļa:
   Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, ko groza Komisijas 1994. gada 2. decembra Regula (EK) Nr. 2945/94, 11. panta 1. punkts ir jāinterpretē tā, ka tajā paredzētais sods ir piemērojams eksportētājam, kas ir iesniedzis preču eksporta kompensācijas pieteikumu, ja šī prece tā darījuma partnera krāpnieciskas darbības dēļ nav tikusi eksportēta.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.


title: Lieta T-410/13: Prasība, kas celta 2013. gada 6. augustā — Bitiqi u.c./Komisija u.c.

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/33

         Prasība, kas celta 2013. gada 6. augustā — Bitiqi u.c./Komisija u.c.
   (Lieta T-410/13)
   2013/C 325/55
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Burim Bitiqi (Londona, Apvienotā Karaliste); Arlinda Gjebrea (Prishtina, Kosovas Republika); Anna Gorska (Varšava, Polija); Agim Hajdini (Londona); Josefa Martínez Estéve (Valensija, Spānija); Denis Vasile Miron (Bukareste, Rumānija); James Nicholls (Swindon, Apvienotā Karaliste); Zornitsa Popova Glodzhani (Varna, Bulgārija); Andrei Mihai Popovici (Bukareste) un Amaia San José Ortiz (Llodio, Spānija) (pārstāvji — A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētāji: Eiropas Komisija; Eulex Kosovo un Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt un nospriest:

                           —

                           atcelt 2013. gada 27. maija un 2. jūlija lēmumus nepagarināt prasītāju darba līgumus;

                           —

                           piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka tika pārkāpts apspriedes ar personāla pārstāvjiem princips, jo personālam tika paziņots par lēmuma reorganizēt Eulex Kosovo misiju sekām tikai pēc tam, kad lēmums jau bija pieņemts un hierarhija bija iebildusi pret apspriešanos ar arodbiedrības pārstāvi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērota darbinieku aizsardzība kolektīvās atlaišanas ietvaros, jo katrai no atlaistajām personām vajadzēja piemērot tiesības, kas bija spēkā viņu izcelsmes dalībvalstī, kas nozīmētu nozīmīgi atšķirīgas normas un sniegto aizsardzību.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības secīgi izmantot uz noteiktu laiku slēgtus darba līgumus.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas princips starp “seconded” [norīkots] un “contracted” [līgumdarbinieks] darbinieku kategorijām, jo amatu likvidācija patiesībā attiecās tikai uz tiem darbiniekiem, kas bija “contracted” [līgumdarbinieku] darbinieku kategorijā, bet “seconded” [norīkots] personālam tika piedāvātas iespējas tikt pieņemtiem darbā citos amatos.

               5)

               Ar piekto pamatu, kas attiecas tikai uz vienu prasītāju, tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Sociālās hartas 8. pants, jo prasītājai esot paziņots par apstrīdēto lēmumu viņas grūtniecības un grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā.


title: Lieta C-275/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 5. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Kopienas ārējais tranzīts — Regula (EEK) Nr. 2913/92 un Regula (EEK) Nr. 2454/93 — Kopienu pašu resursi — Nodošana — Termiņi — Nokavējuma procenti — Apliecinošo dokumentu, kas attiecas uz pašu resursu noteikšanu un nodošanu, nesaglabāšana un nepaziņošana)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/6

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 5. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-275/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kopienas ārējais tranzīts - Regula (EEK) Nr. 2913/92 un Regula (EEK) Nr. 2454/93 - Kopienu pašu resursi - Nodošana - Termiņi - Nokavējuma procenti - Apliecinošo dokumentu, kas attiecas uz pašu resursu noteikšanu un nodošanu, nesaglabāšana un nepaziņošana)
   (2006/C 294/09)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Žiolito [C. Giolito] un G. Vilmss [G. Wilms])

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — E. Dominkovica [E. Dominkovits] un M. Vimmers [M. Wimmer])

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — K. Džeksone [C. Jackson], pārstāve un M. Andžolīni [M. Angiolini] un R. Andersons [R. Anderson], barristers)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — 6., 9., 10. un 11. pants Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.), ar ko kopš 2000. gada 31. maija ir tikusi atcelta un aizstāta Padomes 1989. gada 29. maija Regula (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 155, 1. lpp.) — Nepareizības un kavējumi laikā, kad pašu resursi tika ierakstīti kontos
   Rezolutīvā daļa

               1)

               neierakstot kontos, kas minēti 6. panta 3. punkta a) apakšpunktā Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, prasījumus, kas noteikti paredzētajā termiņā;
               nepārbaudot, vai kopš 1995. gada 1. janvāra citi kavējumi pašu resursu nodošanā bija sakarā ar to novēlotu ierakstīšanu Regulas Nr. 1150/2000 6. panta 3. punkta a) apakšpunktā minētajos kontos, iznīcinot ierakstus, kas attiecās uz šo periodu un nepaziņojot Komisijai par minētajiem kavējumiem, lai tā varētu aprēķināt nokavējuma procentus, kas jāmaksā saskaņā ar minētās regulas 11. pantu sakarā ar novēlotu pašu resursu nodošanu;
               Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 3., 6., 9., 10. un 11. pants Regulā Nr. 1150/2000, ar ko kopš 2000. gada 31. maija ir tikusi atcelta un aizstāta Padomes 1989. gada 29. maija Regula (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu un kuras priekšmets ir identisks, un EKL 10. pants;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 217, 28.08.2004.


title: Lieta C-283/15: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 9. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļu tiesību akti — Ienākuma nodoklis — Dalībvalsts valstspiederīgais, kurš gūst ienākumus šajā dalībvalstī un trešajā valstī un kurš dzīvo citā dalībvalstī — Nodokļu priekšrocība, kas ir paredzēta, lai ņemtu vērā viņa personisko un ģimenes situāciju

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/15

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 9. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-283/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu tiesību akti - Ienākuma nodoklis - Dalībvalsts valstspiederīgais, kurš gūst ienākumus šajā dalībvalstī un trešajā valstī un kurš dzīvo citā dalībvalstī - Nodokļu priekšrocība, kas ir paredzēta, lai ņemtu vērā viņa personisko un ģimenes situāciju)
   (2017/C 104/22)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz dalībvalstij, kuras nodokļu tiesību aktos ir atļauts atskaitīt “negatīvos ienākumus”, kas saistīti ar mājokli, atteikt šādu samazinājumu pašnodarbinātam nerezidentam, ja viņš šajā dalībvalstī gūst 60 % no saviem kopējiem ienākumiem un dalībvalstī, kurā atrodas viņa mājoklis, negūst tādus ienākumus, kas ļautu viņam tajā izmantot līdzvērtīgas tiesības uz atskaitījumu;

               2)

               aizliegums, kas izriet no atbildes uz pirmo jautājumu, attiecas uz visām nodarbinātības dalībvalstīm, kurās pašnodarbinātā persona gūst ienākumus, kuri viņam ļauj tajā izmantot tiesības uz atbilstošu atskaitījumu, proporcionāli minēto ienākumu daļai, kas tiek gūta katrā nodarbinātības dalībvalstī. Šajā ziņā “nodarbinātības dalībvalsts” ir jebkura dalībvalsts, kuras kompetencē ir uzlikt nodokļus ienākumiem no darbības nerezidentam, kas tos tajā guvis, neatkarīgi no vietas, kur tieši šī darbība tiek veikta;

               3)

               apstāklis, ka attiecīgais nodokļu maksātājs nerezidents gūst daļu no saviem ar nodokli apliekamajiem ienākumiem nevis dalībvalstī, bet trešajā valsti, neietekmē uz otro jautājumu sniegto atbildi.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta C-314/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-314/07)
   (2007/C 199/38)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un P. Costa de Oliveira)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, Azoru autonomā apgabala atklātā konkursa skolotājiem kandidātu klasifikācijas laikā paredzot prioritāti kandidātiem, uz kuriem attiecas 25. panta 7. punkta a) apakšpunkts Konkursa noteikumos, kas pieņemti ar Reģionālā likumdevēja 2003. gada 9. jūnija Dekrētu Nr. 27/2003/A, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 39. pants un 3. panta 1. punkts Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulā (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (1);

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Klasificējot Azoru autonomā apgabala skolu vai izglītības iestāžu personāla kandidātus darbam vismaz uz trīs gadiem rezerves sarakstā, Reģionālā likumdevēja 2003. gada 9. jūnija Dekrētā Nr. 27/2003/A paredzēto prioritātes kritēriju rezultātā veidojas ar nacionālo piederību pamatota diskriminācija, kas neatbilst Kopienu tiesību normām par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, neatkarīgi no tā, ka šie kritēriji attiecas arī uz citās valsts daļās dzīvojošajiem Portugāles pilsoņiem. Diskriminācijas jēdziens ietver ne tikai ar nacionālo piederību saistīto slēpto diskrimināciju, bet arī jebkuru diskrimināciju, ar ko, piemērojot citus nodalīšanas kritērijus, panāk to pašu rezultātu.
   Komisija uzskata, ka Portugāles iestāžu argumentu, atbilstoši kuram pastāvoša saikne starp kandidātu un Azoru autonomo apgabalu var norādīt uz šī kandidāta gribu palikt šajā apgabalā, nevarētu uzskatīt par objektīvu informāciju, kas varētu pamatot aizliegumu kandidātiem piedalīties attiecīgajos atklātajos konkursos.

      (1)  OV L 257, 2. lpp.