title: Apvienotās lietas C-267/10 un C-268/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 23. maija rīkojums ( Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — André Rossius (C-267/10), Marc Collard (C-268/10)/ État belge — SPF Finances (LES 6. panta 1. punkts — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. pants — Smēķējamās tabakas glabāšana un pārdošana — Valsts tiesību normas, ar kurām tabakas izstrādājumiem tiek atļauts piemērot akcīzes nodokli — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/10

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 23. maija rīkojums (Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — André Rossius (C-267/10), Marc Collard (C-268/10)/État belge — SPF Finances

   (Apvienotās lietas C-267/10 un C-268/10) (1)

   (LES 6. panta 1. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. pants - Smēķējamās tabakas glabāšana un pārdošana - Valsts tiesību normas, ar kurām tabakas izstrādājumiem tiek atļauts piemērot akcīzes nodokli - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2011/C 232/17
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Namur

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: André Rossius (C-267/10), Marc Collard (C-268/10)

      Atbildētāja: État belge — SPF Finances

      piedaloties: État belge — Service public fédéral Défense

      Priekšmets

   Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de première instance de Namur — LES 6. panta 1. punkta pirmās daļas un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. panta interpretācija — Valsts tiesiskā regulējuma, saskaņā ar kuru ir atļauts ražot, importēt, reklamēt un pārdot smēķēšanai paredzētus tabakas izstrādājumus, kas atzīti par ļoti kaitīgiem, saderīgums ar cilvēka veselības aizsardzības mērķi — Valsts tiesību normu, saskaņā ar kurām tabakas izstrādājumiem ir atļauts piemērot akcīzes nodokli, spēkā esamība, ņemot vērā iepriekš minētās [ES] tiesību normas

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz jautājumiem, kurus Tribunal de première instance de Namur (Beļģija) ir uzdevusi ar 2010. gada 24. marta lēmumiem.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta T-178/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. aprīlī — Spānija/Komisija

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/52

      Prasība, kas celta 2010. gada 21. aprīlī — Spānija/Komisija
      (Lieta T-178/10)
      (2010/C 161/82)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díaz Abad)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 22. februāra Lēmumu, kurā nolemts apturēt starpposma maksājumu pieteikumus, ko Spānija iesniegusi laikā no 2009. gada 17. novembra līdz 30. decembrim un pakārtoti — daļēji atcelt minēto lēmumu attiecībā uz šādiem starpposma maksājumu pieteikumiem:

                              —

                              2007ES161PO008 Andalūzija

                              EUR 94 370 752,75

                              —

                              2007ES161PO008 Andalūzija

                              EUR 479 712 483,22

                              —

                              2007ES162PO001 Kantabrija

                              EUR 4 697 332,79

                              —

                              2007ES162PO006 Katalonija

                              EUR 15 392 569,98

                              —

                              2007ES162PO008 Aragona

                              EUR 12 451 358,48

                  —

                  atzīt par pamatotu prasību piedzīt no Eiropas Komisijas procentus, kas izriet no nokavējuma, kurš radies nepamatoti apturēto starpposma [maksājumu] pieteikumu faktiskajā samaksā, un

                  —

                  piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir celta par atbildētājas lēmumu apturēt noteiktu laikā no 2009. gada 17. novembra līdz 30. decembrim Spānijas iesniegtu maksājumu pieteikumu samaksas termiņu. Minētā apturēšana attiecas uz divdesmit starpposma maksājumu pieteikumiem kopsummā par EUR 1 890 708 859,51.
      Savu prasījumu pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus:

                  —

                  Regulas 1083/2006 (1) 91. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, jo Komisija, neuzrādot nevienu valsts vai Kopienas revīzijas iestādes ziņojumu, kurā būtu norādīts uz būtiskiem trūkumiem vadības un kontroles sistēmu darbībā, un nepastāvot šādiem trūkumiem, ar apstrīdēto lēmumu apturēja noteiktu Spānijas iesniegtu starpposma maksājumu pieteikumu samaksas termiņu;

                  —

                  Komisijas noteikto pārbaudes stratēģiju neievērošana, jo minēto starpposma maksājumu samaksas termiņu Komisija apturēja, pamatodamās uz to, ka sistēmu revīzijas neveikšana esot būtisks kavējums stratēģiju īstenošanā, lai gan minētajās stratēģijās Spānijas Karalistei tika ļauts par sistēmu revīziju ziņot līdz 2010. gada 30. jūnijam;

                  —

                  tiesiskās drošības principa pārkāpums, jo apstrīdētajā lēmumā tiek prasīts, lai Spānijas Karaliste būtu veikusi sistēmu revīziju agrāk nekā paredzēts ar pašu Komisiju saskaņotajā kalendārajā grafikā, un tādēļ šī prasība Spānijas iestādēm nebija paredzama;

                  —

                  tiesiskās paļāvības principa pārkāpums, jo valsts iestādes rīkojās, pamatodamās uz revīzijas kalendārajiem grafikiem, kurus līdz ar stratēģijām bija apstiprinājusi Komisija un kuri tika ievēroti, Komisijai nevienā brīdī nenorādot, ka tas būtu kāds vadības un kontroles sistēmas trūkums;

                  —

                  samērīguma principa pārkāpums, jo Komisijas noteiktais pasākums esot nesamērīgs un neatbilstošs iedarbīgai finanšu pārvaldībai, un pastāvot citi, mazāk apgrūtinoši juridiski līdzekļi, lai sasniegtu šo pašu mērķi.

            Pakārtoti prasītāja lūdz daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu tāpēc, ka ar to esot pārkāpts Regulas 1083/2006 87. panta 2. punkts, jo saistībā ar [attiecīgajiem] maksājumu pieteikumiem divu mēnešu laikā pēc to saņemšanas netika veikta samaksa.
      Visbeidzot, Spānijas Karaliste lūdz piespriest nokavējuma procentus, pamatojoties uz Komisijas Regulas 1083/2006 87. panta 2. punktu, Regulas 1605/2002 (2) 83. pantu un Regulas 2342/2002 (3) 106. panta 5. punktu.

         (1)  Padomes 2006. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 25. lpp).

         (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 25, 43. lpp.).

         (3)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).


title: Lieta C-133/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. martā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Dănuț Podilă u.c./Societatea Națională de Transport Feroviar de Călători “CFR Călători” SA București

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. martā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Dănuț Podilă u.c./Societatea Națională de Transport Feroviar de Călători “CFR Călători” SA București

   (Lieta C-133/17)
   (2017/C 202/14)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Dănuț Podilă un citi

      Atbildētāja apelācijas instancē: Societatea Națională de Transport Feroviar de Călători “CFR Călători” SA București

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 114. panta 3. punkts, LESD 151. pants un LESD 153. pants, kā arī Pamatdirektīvas 89/391/EEK (1) un turpmāko specifisko direktīvu noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz Eiropas Savienības dalībvalstij noteikt termiņus un procedūras, kas ierobežo iespēju vērsties tiesās, lai klasificētu darba vietas par tādām, kurās darbs ir saistīts ar īpašu risku vai tiek veikts īpašos apstākļos, kā rezultātā darba ņēmējiem netiek atzītas tiesības uz drošību un veselības aizsardzību darba vietā, kas izriet no minēto apstākļu konstatējuma, atbilstīgi lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu uzskaitītajām valsts tiesību normām?

               2)

               Vai Direktīvas 89/391/EEK 9. panta a) punktam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kas nesoda darba devēja bezdarbību, necenšoties saņemt drošības un veselības risku darba laikā novērtējumu?

      (1)  Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīva 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā (OV 1989, L 183, 1. lpp.).


title: Lieta T-380/05: Prasība, kas celta  2005. gada 10. oktobrī  — Buendía Sierra pret Komisiju

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/24

         Prasība, kas celta 2005. gada 10. oktobrī — Buendía Sierra pret Komisiju
   (Lieta T-380/05)
   (2006/C 10/47)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Luis Buendía Sierra (Brisele, Beļģija) (pārstāviji — M. van der Woude, V. Landes, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu, kas, veicot 2004. gada paaugstināšanu amatā, viņam piešķir tikai četrus ģenerāldirektorāta priekšrocības punktus, ko apstiprināja un pasludināja par galīgo lēmumu iecēlējinstitūcijas lēmums par sūdzības noraidīšanu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2004. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam nepiešķir nevienu īpašās priekšrocības “Paaugstināšanas amatā par papildus darbību veikšanu institūcijas interesēs komiteja” punktu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2004. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam piešķir 20 punktus un 40 punktus paaugstināšanai A4 kategorijā, veicot šo paaugstināšanu, A4 kategorijas ierēdņu 2004. gada amatā paaugstināšanas nopelnu sarakstu, 2004. gada amatā paaugstināšanas ietvaros A5 kategorijā paaugstināto ierēdņu sarakstu un, jebkurā gadījumā, lēmumu par prasītāja vārda neierakstīšanu šajos sarakstos;

               —

               atcelt, ja ir vajadzīgs, lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības atbalstam prasītājs norāda uz līdzīgiem pamatiem, kas ir jau norādīti lietā T-311/04 (1), ko ir iesniedzis šis pats prasītājs.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004, 44. lpp.


title: Lieta T-305/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Vestolit/Komisija Valsts atbalsts — Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem — Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Vestolit/Komisija
   (Lieta T-305/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem - Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 245/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vestolit GmbH (Marl, Vācija) (pārstāvji – D. Greinacher, J. Martin un B. Scholtka, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, pārstāvji, kam palīdz C. von Donat un G. Quardt, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C (2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru par pasākumiem, ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem [Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj;

               3)

               Vestolit GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-86/07: Prasība, kas celta 2007. gada 15. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 15. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-86/07)
   (2007/C 82/45)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un E. De Persio, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra direktīvas 2003/110/EK (1) par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu, prasības, un jebkurā gadījumā neinformējot par šiem pasākumiem Komisiju, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas 2003/110/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 5. decembrī.

      (1)  OV L 321, 26. lpp.


title: Lieta C-256/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Telecom Italia SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Telecom Italia SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

   (Lieta C-256/12)
   2012/C 217/27
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Telecom Italia SpA

      Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).


title: Lieta T-444/13 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. oktobra spriedums – EZA/ BU Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums — Lēmums nepagarināt — Civildienesta tiesas kompetence — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta pirmā daļa — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/39

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. oktobra spriedums – EZA/BU

   (Lieta T-444/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Lēmums nepagarināt - Civildienesta tiesas kompetence - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta pirmā daļa - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)
   2014/C 421/53
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) (pārstāvji – T. Jabłoński un N. Rampal Olmedo, pārstāvji, kam palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: BU (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – S. Orlandi, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. jūnija spriedumu apvienotajās lietās BU/EZA (F–135/11, F–51/12 un F–110/12, EU:F:2013:93), lūdzot šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) sedz savus, kā arī atlīdzina BU tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta F-46/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 5. jūlija spriedums — V /Parlaments (Civildienests — Līgumdarbinieks — Pieņemšanas darbā nosacījumi — Fiziskā piemērotība — Medicīniskā apskate saistībā ar pieņemšanu darbā — Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi — Ārsta noslēpums — Medicīnisko datu nodošana starp iestādēm — Tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/50

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 5. jūlija spriedums — V/Parlaments
   (Lieta F-46/09) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieks - Pieņemšanas darbā nosacījumi - Fiziskā piemērotība - Medicīniskā apskate saistībā ar pieņemšanu darbā - Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi - Ārsta noslēpums - Medicīnisko datu nodošana starp iestādēm - Tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību)
   2011/C 282/92
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: V (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — É. Boigelot un S. Woog, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — K. Zejdová un S. Seyr)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāja prasījumu atbalstam: Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājs (pārstāvji — M. V. Pérez Asinari un H. Kranenborg)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt 2008. gada 18. decembra medicīnisko atzinumu par fizisko nepiemērotību un, otrkārt, prasība atcelt prasītājam iepriekš izteiktā darba piedāvājuma atsaukumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2008. gada 19. decembra lēmumu, ar kuru Eiropas Parlaments ir atsaucis V iepriekš izteikto darba piedāvājumu;

               2)

               piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt V naudas summu EUR 25 000 apmērā;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Parlaments sedz savus, kā arī atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus;

               5)

               persona, kas iestājusies lietā — Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājs — sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010, 40. lpp.


title: Lietas C-163/05 izslēgšana no reģistra

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/33

         Lietas C-163/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2006/C 60/72)

      (tiesvedības valoda — portugāļu)

   2005. gada 10. novembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-163/05 Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika.

      (1)  OV C 132, 28.5.2005.


title: Lieta T-360/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko FG Marine S.A. iesniedza 2004. gada 2. septembrī

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/59

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko FG Marine S.A. iesniedza 2004. gada 2. septembrī
   (Lieta T-360/04)
   (2004/C 262/108)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 2. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla sabiedrība FG Marine S.A, ar juridisko adresi Roissy (Francija), kuru pārstāv Marie-Aline Michel, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               piespriest Komisijai izmaksāt kompensāciju prasītājam, jo tā ir radījusi zaudējumus sakarā ar 1999. gada 8. septembra lēmumu 2000/513/EK par Francijas piešķirtā atbalsta uzņēmumam Stardust Marine restitūciju (OV L 206, 6.lpp.), un konstatēt, ka kompensācijai, uz kuru prasītājs var likumīgi pretendēt, nevajadzētu būt mazākai kā 200 000 000 franču franku (30 489 803,44 eiro).

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja sabiedrība šajā lietā, kas ir lielākais Stardrust Marine partneris, norāda uz Kopienas atbildību sakara ar zaudējumu rašanos, ko cieta Komisijas 1999. gada 8. septembra lēmuma rezultātā, kas atzina par nesaderīgu ar kopējo tirgu un pieprasīja atmaksāt kapitāla paaugstināšanu, tekošā rēķina avansu un Realizācijas konsorcija (CDRE) veikto rekapitalizāciju Stardust Marine sabiedrībā, Crédit Lyonnais sanācijas plāna ietvaros.
   Atmaksāšanas pienākums, kas ir ietverts augstāk minētajā lēmumā, bija par pamatu Stardust Marin maksātnespējas pieteikšanai, ar kuru prasītājam tika atņemti ienākumi no veiktās reorganizācijas.
   Pamatojot prasību, FG Marine pirmām kārtām uzskata, ka lēmums, kurš ir šīs lietas pamatā un kurš tika atcelts ar Tiesas 2002. gada 16. maija spriedumu lietā C-482/99 Francijas Republika/Komisija (1), ir pārkāpis privāto investīciju principu. Turklāt, pieņemot šo lēmumu, Komisijai nav ņēmusi vērā tā laika apstākļus un nav uzskatījusi Crédit Lyonnais un tās filiāles par Stardust Marine akcionāriem, bet gan par tās banku. Visbeidzot, apspriežamais lēmums pilnībā būs ignorējis Stardust Marine sanācijas perspektīvas.

      (1)  Recueil 2002, I-4397. lpp.


title: Lieta F-118/11: Civildienesta tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2014. gada 25. februāra rīkojums – Marcuccio /Komisija Civildienests — Ierēdņi — Iecēlējinstitūcijas lēmums, ar ko ierēdnis tiek pensionēts un tam tiek piešķirts invaliditātes pabalsts — Lēmums, ar kuru slimība, kas pamatoja pensionēšanos, netiek atzīta par arodslimību — Iecēlējinstitūcijas pienākums atzīt arodslimību — Civildienesta noteikumu 78. panta piektā daļa — Nepieciešamība sasaukt jaunu invaliditātes komisiju — Iepriekšējā lēmuma, kas pieņemts saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu, atbilstība — Reglamenta 76. pants — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/44

         Civildienesta tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2014. gada 25. februāra rīkojums – Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-118/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecēlējinstitūcijas lēmums, ar ko ierēdnis tiek pensionēts un tam tiek piešķirts invaliditātes pabalsts - Lēmums, ar kuru slimība, kas pamatoja pensionēšanos, netiek atzīta par arodslimību - Iecēlējinstitūcijas pienākums atzīt arodslimību - Civildienesta noteikumu 78. panta piektā daļa - Nepieciešamība sasaukt jaunu invaliditātes komisiju - Iepriekšējā lēmuma, kas pieņemts saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu, atbilstība - Reglamenta 76. pants - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   2014/C 102/65
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis – G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un J. Baquero Cruz, A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar kuru ir noraidīts lūgums pieņemt lēmumu par prasītāja slimības atzīšanu par arodslimību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012, 70. lpp.


title: Lieta C-440/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 6. oktobra rīkojumu — F. Gielen/Staatssecretaris van Financiën

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) 2008. gada 6. oktobra rīkojumu — F. Gielen/Staatssecretaris van Financiën
   (Lieta C-440/08)
   (2008/C 327/24)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: F. Gielen

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Prejudiciālais jautājums
   Vai EKL 43. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas nav pretrunā kādas dalībvalsts nodokļu tiesību normas piemērošanai attiecībā uz peļņu, kādu citas dalībvalsts pilsonis (nodokļa maksātājs–nerezidents) gūst no vadītā uzņēmuma daļas pirmajā dalībvalstī, ja kāda no šīs normas interpretācijām, proti, apskatot atsevišķi, pretēji EKL 43. pantam nošķir nodokļa maksātāju–rezidentu un nodokļa maksātāju–nerezidentu, taču šim nodokļa maksātājam bija iespēja izvēlēties tādu pašu nodokļu piemērošanu kā nodokļa maksātājam–rezidentam, ko viņš personīgu apsvērumu dēļ nav izmantojis?


title: Lieta C-374/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedumu lietā T-363/12 Harper Hygienics S. A./ITSB – Clinique Laboratories (“CLEANIC natural beauty”), ko 2015. gada 15. jūlijā iesniedza Harper Hygienics S. A.

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedumu lietā T-363/12 Harper Hygienics S. A./ITSB – Clinique Laboratories (“CLEANIC natural beauty”), ko 2015. gada 15. jūlijā iesniedza Harper Hygienics S. A.

   (Lieta C-374/15 P)
   (2016/C 145/17)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Harper Hygienics S. A. (pārstāve – D. Rzążewska)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Clinique Laboratories, LLC

   Ar 2016. gada 28. janvāra rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja.


title: Lieta T-157/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 8. februāra spriedums — Paroc /ITSB (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “INSULATE FOR LIFE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Apstiprinošs lēmums — Daļēja nepieņemamība)

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 8. februāra spriedums — Paroc/ITSB
   (Lieta T-157/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “INSULATE FOR LIFE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Apstiprinošs lēmums - Daļēja nepieņemamība)
   2011/C 89/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Paroc Oy AB (Helsinki, Somija) (pārstāvis — J. Palm)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 21. februāra lēmumu lietā R 54/2008-2 par pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “INSULATE FOR LIFE” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Paroc Oy AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta T-85/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. februārī — Alfa Acciai/Komisija

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/66

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. februārī — Alfa Acciai/Komisija
   (Lieta T-85/10)
   2010/C 100/97
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alfa Acciai SpA (Brescia, Itālija) (pārstāvji — D. Fosselard, S. Amoruso un L. Vitolo, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmuma C(2009) 7492, galīgā redakcija, COMP/37.956 Betona stiegras, jauns lēmums (turpmāk tekstā — “Lēmums”), kā tas tika grozīts un papildināts ar Komisijas 2009. gada 8. decembra Lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija, (turpmāk tekstā — “Papildinošais lēmums”) tajā daļā, kurā ir noteikts, ka Alfa Acciai S.p.A. ir pārkāpusi EOTK līguma 65. pantu un piespriests prasītājai samaksāt EUR 7,175 miljoni lielu naudas sodu;

         vai:

               —

               atcelt Lēmuma 2. pantu, ar kuru prasītājai ir piespriests naudas sods;

         pakārtoti:

               —

               samazināt piespriesto naudas sodu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi lietā T-70/10 Feralpi Holding Spa/Komisija un lietā T-83/10 Riva Fire Spa/Komisija.
   It īpaši prasītāja apgalvo:

               Komisijas kompetencē nebija konstatēt, ka ir ticis pārkāpts EOTKL 65. pants, jo attiecīgā līguma darbība jau bija beigusies, un katrā ziņā tā ir norādījusi kļūdainu juridisko pamatu — Regulas Nr. 1/2003 (1) 7. panta 1. punktu un 23. panta 2. punktu.

               Pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību administratīvā procesa laikā, jo Komisija nav tai nosūtījusi jaunu paziņojumu par iebildumiem, bet tikai paziņojumu par tās nodomu pieņemt jaunu Lēmumu. Netika uzdoti jautājumi dalībvalstīm, kā arī tās nepiedalījās galīgā tiesvedībā, un prasītāja tika nostādīta tādā neiespējamā situācijā, kurā tā faktiski nevarēja izteikt savu nostāju attiecībā uz jauna Lēmuma pieņemšanu.

               Ticis pārkāpts EOTKL 65. panta 1. punkts, jo Lēmumā norādītā rīcība nebija vienīgā un turpinošā aizliegtā vienošanās.

               Komisija ir pārkāpusi Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ka arī ir pārkāpusi vienlīdzības un samērīguma princips, izvērtējot prasītājas rīcību un nosakot naudas soda apmēru.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 04.01.2003., 1. lpp.).


title: Lieta T-113/11: Prasība, kas celta 2011. gada 23. februārī — Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse /Komisija

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 23. februārī — Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse/Komisija
   (Lieta T-113/11)
   2011/C 145/50
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — M. Loschelder un V. Schoene, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 2. decembra Regulu (ES) Nr. 1122/2010 par nosaukuma ierakstīšanu Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā [Gouda Holland (AĢIN)],

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza deviņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti noteikumi par kompetenču sadalījumu.

                           —

                           Kā pirmo prasības pamatu prasītāja norāda to, ka esot pārkāpts ar Regulu (EK) Nr. 510/2006 (1) noteiktais kompetenču sadalījums, jo neesot veikta valsts līmeņa procedūra attiecībā uz ģeogrāfiskās izcelsmes norādi “Gouda Holland”, kas ar apstrīdēto regulu iekļauta reģistrā.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka [ģeogrāfiskās izcelsmes] norādes “Hollandse Gouda” iekļaušana reģistrā esot bijusi lūgta sākotnējā pieteikumā un ka vienīgi attiecībā uz šo nosaukumu esot veikta obligāti nepieciešamā valsts līmeņa procedūra, kas paredzēta Regulas Nr. 510/2006 5. pantā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1898/2006 (2) 3. panta 2. punkts.

                           —

                           Prasītāja norāda, ka “Gouda Holland” neesot izteikums holandiešu valodā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 510/2006 2. panta 1. un 2. punkts un Regulas (EK) Nr. 1898/2006 3. panta 1. punkts.

                           —

                           Saistībā ar trešo prasības pamatu prasītāja norāda, ka reģistrā ietvertais nosaukums netiekot izmantots.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 510/2006 2. panta 2. punkts.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 510/2006 2. panta 2. punkts, jo “Gouda Holland” nav “tradicionāls” ar ģeogrāfiskiem aspektiem nesaistīts nosaukums.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 510/2006 2. panta 1. punkts.

                           —

                           Saistībā ar piekto prasības pamatu tiek norādīts uz Regulas (EK) Nr. 510/2006 2. panta 1. punkta pārkāpumu, jo “Gouda Holland” neesot sevišķu īpašību vai reputācijas.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 30. un 36. pants.

                           —

                           Attiecībā uz šo prasītāja apgalvo, ka apstrīdētā regula nepamatoti ierobežo preču aprites brīvību, jo Nīderlandes piena liellopu audzētavu izcelsmes pienam, ko atļauts izmantot vienīgi “Gouda Holland” ražošanā, neesot specifisku iezīmju.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 510/2006 2. panta 1. un 2. punkts.

                           —

                           Attiecībā uz šo prasītāja it īpaši uzsver, ka esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 510/2006 2. panta 2. punkts saistībā ar tās 2. panta 1. punktu, jo “Holland” esot valsts nosaukuma “Niederlande” sinonīms. Turklāt tas neesot izņēmuma gadījums, kas nepieciešams valsts nosaukuma reģistrēšanai.

               8)

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 510/2006 3. panta 3. punkts.

                           —

                           Attiecībā uz šo tiek apgalvots, ka, ņemot vērā iepriekšējo ierakstu “Noord-Hollandse Gouda g.U.”, “Gouda Holland” reģistrā esot iekļauts, ignorējot tradicionālās un vietējās paražas, un ir pamats uzskatīt, ka patērētājs tiek maldināts.

               9)

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips, procesuālie principi un ir pieļauta kļūda vērtējumā.

                           —

                           Visbeidzot prasītāja norāda, ka atbildētāja apstrīdētajā regulā neesot skaidri precizējusi, ka apzīmējums “Gouda” esot patentēts. Prasītāja uzskata, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru un Komisijas praksi šāda precizēšana esot iespējama un, ievērojot faktisko situāciju, bijusi nepieciešama. Tās neesamība ir pretrunā samērīguma principam un procesuālajiem principiem, kā arī ir pamats apgalvojumam par kļūdu vērtējumā.

      (1)  Padomes 2006. gada 20. marta Regula (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV L 93, 12. lpp.).

      (2)  Komisijas 2006. gada 14. decembra Regula (EK) Nr. 1898/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV L 369, 1. lpp.).


title: Lieta C-140/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 12. novembra spriedums (Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Annett Altmann u.c./Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Direktīva 2004/39/EK – 54. pants – Valsts finanšu uzraudzības iestāžu pienākums glabāt dienesta noslēpumu – Informācija par krāpniecisku ieguldījumu sabiedrību, kura atrodas likvidācijas procesā)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/3

      Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 12. novembra spriedums (Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Annett Altmann u.c./Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

      (Lieta C-140/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2004/39/EK - 54. pants - Valsts finanšu uzraudzības iestāžu pienākums glabāt dienesta noslēpumu - Informācija par krāpniecisku ieguldījumu sabiedrību, kura atrodas likvidācijas procesā)
      (2015/C 016/03)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Annett Altmann, Torsten Altmann, Hans Abel, Waltraud Apitzsch, Uwe Apitzsch, Simone Arnold, Barbara Assheuer, Ingeborg Aubele, Karl-Heinz Aubele

         Atbildētājs: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

         piedaloties: Frank Schmitt

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK, 54. panta 1. un 2. punkts jāinterpretē tādējādi, ka valsts uzraudzības iestāde var administratīvā procesa ietvaros atsaukties uz pienākumu glabāt dienesta noslēpumu attiecībā pret personu, kas nesaistīti ar lietu, uz kuru attiecas krimināltiesības, vai civillietu vai komerciālu tiesvedību tai lūgusi piekļuvi informācijai par ieguldījumu sabiedrību, kura atrodas likvidācijas procesā, pat ja šīs sabiedrības galvenais uzņēmējdarbības modelis ir bijis plaša mēroga krāpnieciska darbība, kas saistīta ar apzinātu zaudējumu nodarīšanu ieguldītājiem, un vairākiem šīs sabiedrības vadošajiem darbiniekiem piespriesti cietumsodi.

         (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta C-456/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. janvāra spriedums — Eiropas Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 93/37/EEK — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums — Lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu paziņošana kandidātiem un piedāvājumu iesniedzējiem — Direktīva 89/665/EEK — Pārsūdzības procedūras publiskā iepirkuma jomā — Termiņš prasības celšanai — Datums, kurā sākas pārsūdzības termiņš)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/12

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. janvāra spriedums — Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-456/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 93/37/EEK - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgums - Lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu paziņošana kandidātiem un piedāvājumu iesniedzējiem - Direktīva 89/665/EEK - Pārsūdzības procedūras publiskā iepirkuma jomā - Termiņš prasības celšanai - Datums, kurā sākas pārsūdzības termiņš)
   2010/C 63/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Zavvos, M. Konstantinidis un E. White)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan, pārstāvis, A. Collins, SC)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām (OV L 395, 33. lpp.), 1. panta 1. punkta pārkāpums — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV L 199, 54. lpp.), 8. panta 2. punkta pārkāpums — Lēmuma par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu paziņošana — Pienākums skaidri noteikt termiņu prasības celšanai par lēmumu par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Īrija

                           —

                           tādēļ, ka National Roads Authority noraidīto pretendentu neinformēja par savu lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu par Dandolkas rietumu apvedceļa automaģistrāles plānošanu, būvniecību, finansēšanu un apsaimniekošanu un

                           —

                           paturot spēkā Augstāko tiesu reglamenta (Rules of the Superior Courts) 84.A panta 4. punktu redakcijā, kas izriet no Statutory Instrument Nr. 374/1998, tiktāl, ciktāl ar to tiek radīta neskaidrība par lēmumu, kuru var pārsūdzēt, un šādai pārsūdzībā piemērojamiem termiņiem,

                     attiecībā uz pirmo iebildumu nav izpildījusi Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [publisko piegāžu un uzņēmuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai], kas grozīta ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 95/50/EEK, 1. panta 1. punktā, kā arī Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras [būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras], kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīvu 97/52/EK, 8. panta 2. punktā paredzētos pienākumus, un attiecībā uz otro iebildumu — Direktīvas 89/665, kas grozīta ar Direktīvu 92/50, 1. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta T-540/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra rīkojums – Société européenne des chaux et liants/ECHA Prasība atcelt tiesību aktu — REACH — Administratīvā maksājuma piemērošana par kļūdu deklarācijā par uzņēmuma lielumu — Valodu lietojums — Termiņš prasības celšanai — Nepieņemamība

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/55

         Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra rīkojums – Société européenne des chaux et liants/ECHA

   (Lieta T-540/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - REACH - Administratīvā maksājuma piemērošana par kļūdu deklarācijā par uzņēmuma lielumu - Valodu lietojums - Termiņš prasības celšanai - Nepieņemamība)
   (2015/C 389/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société européenne des chaux et liants (Bourgoin Jallieu, Francija) (pārstāvis – J. Dezarnaud, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji – M. Heikkilä, A. Iber un C. Schultheiss)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt ECHA2013. gada 21. maija lēmumu SME (2013) 1665, ciktāl prasītājai ar to ir piemērots administratīvais maksājums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Société européenne des chaux et liants sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 31, 1.2.2014.


title: Lieta F-136/11: Prasība, kas celta 2011. gada 19. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/24

         Prasība, kas celta 2011. gada 19. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-136/11)
   2012/C 65/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, E. Marchal, S. Orlandi, J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noteiktas prasītājas pensijas tiesības, kuras iegūtas Kopienu pensiju sistēmā pirms tās stāšanās amatā

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 24. maija lēmumu, ar kuru ir atcelts un aizstāts priekšlikums pārskaitīt prasītājas pensijas tiesības, pamatojoties uz tās pieteikumu atbilstoši Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktam, kas ietver jaunu priekšlikumu, kurš aprēķināts, pamatojoties uz 2011. gada 3. martā pieņemtajiem VNĪ;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-523/10: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wintersteiger AG/Products 4U Sondermaschinenbau GmbH (Regula (EK) Nr. 44/2001 — Jurisdikcija un spriedumu izpilde civillietās un komerclietās — Jurisdikcija “attiecībā uz neatļautu darbību vai kvazideliktu” — Vietas, kurā iestājies vai var iestāties notikums, kas rada kaitējumu, noteikšana — Atsauces pakalpojuma sniedzēja tīmekļa vietne, kas darbojas, izmantojot kādas dalībvalsts pirmā līmeņa domēna nosaukumu — Citā dalībvalstī reģistrētai preču zīmei identiska atslēgvārda izmantošana, ko veic reklāmas devējs)

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wintersteiger AG/Products 4U Sondermaschinenbau GmbH

   (Lieta C-523/10) (1)

   (Regula (EK) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija un spriedumu izpilde civillietās un komerclietās - Jurisdikcija “attiecībā uz neatļautu darbību vai kvazideliktu” - Vietas, kurā iestājies vai var iestāties notikums, kas rada kaitējumu, noteikšana - Atsauces pakalpojuma sniedzēja tīmekļa vietne, kas darbojas, izmantojot kādas dalībvalsts pirmā līmeņa domēna nosaukumu - Citā dalībvalstī reģistrētai preču zīmei identiska atslēgvārda izmantošana, ko veic reklāmas devējs)
   2012/C 165/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Wintersteiger AG

      Atbildētāja: Products 4U Sondermaschinenbau GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 5. panta 3. punkta interpretācija — Piekritības noteikšana prasībai, ar kuru lūdz aizliegt pakalpojuma sniedzējam, kurš pārvalda interneta meklētājprogrammu, rezervēt preču zīmei identisku apzīmējumu, ierakstot kuru kā atslēgvārdu (“AdWord”), automātiski parādās reklāma precēm un pakalpojumiem, kas ir identiski vai līdzīgi precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta attiecīgā preču zīme — Situācija, kurā preču zīme ir aizsargāta pirmajā dalībvalstī un minētā reklāma darbojas tikai minētās meklētājprogrammas pirmā līmeņa domēnā (“Top Level Domain”), kas attiecas uz otru dalībvalsti, tomēr ir pieejama pirmajā dalībvalstī tās valsts valodā — “Vietas, kurā iestājies vai var iestāties notikums, kas rada kaitējumu”, noteikšanas kritēriji

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība attiecībā uz kādā dalībvalstī reģistrētas preču zīmes pārkāpumu sakarā ar to, ka reklāmas devējs meklētājprogrammas tīmekļa vietnē, kas darbojas citas dalībvalsts pirmā līmeņa domēnā, izmanto minētajai preču zīmei identisku atslēgvārdu, var tikt celta vai nu dalībvalsts, kurā ir reģistrēta preču zīme, tiesās, vai dalībvalsts, kurā ir reģistrēts reklāmas devējs, tiesās.

      (1)  OV C 30, 29.1.2011.


title: Lieta T-663/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 17. oktobra spriedumu lietā F-69/11 BF /Revīzijas palāta 2013. gada 16. decembrī iesniedza Eiropas Savienības Revīzijas palāta

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/39

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 17. oktobra spriedumu lietā F-69/11 BF/Revīzijas palāta 2013. gada 16. decembrī iesniedza Eiropas Savienības Revīzijas palāta
   (Lieta T-663/13 P)
   2014/C 52/75
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy un J. Vermer)

      Otrs lietas dalībnieks: BF (Luksemburga, Luksemburga)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas spriedumu lietā F-69/11;

               —

               apmierināt Revīzijas palātas pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, proti, noraidīt prasību kā nepamatotu;

               —

               piespriest BF atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē un tos, kas ir radušies tiesvedībā Civildienesta tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa (CDT) esot kļūdaini interpretējusi un piemērojusi 2010. gada 17. jūnija Lēmuma Nr. 45-2010 par nodaļu vadītāju un direktoru atlases procedūrām 6. pantu.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz pierādījuma sagrozīšanu, ko CDT esot īstenojusi, uzskatīdama, ka Priekšatlases komitejas kandidātiem piešķirtais novērtējums ir informācijas daļa, kas ir jāiekļauj pēdējās minētās iecēlējinstitūcijai nosūtītajā ziņojumā.

               3)

               Trešais pamats attiecas uz faktu sagrozīšanu, jo CDT neesot izpildījusi savu pienākumu pārbaudīt faktus, kurus tā izmanto, lai pamatotu savu konstatējumu par procedūras pārkāpumu.

               4)

               Ceturtais pamats attiecas uz pamatojuma nenorādīšanu un kļūdu tiesību piemērošanā, ar kuru ir apdraudēta judikatūras vienotība, jo CDT esot atzinusi, ka pārkāpums Lēmuma Nr. 45-2010 6. panta 1. punktā attiecībā uz Priekšatlases komitejas ziņojumu prasītā pamatojuma neesamības dēļ esot tāds, kura sekas var būt pirmajā instancē apstrīdēto lēmumu atcelšana.


title: Lieta C-21/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Simon, Evers & Co GmbH/Hauptzollamt Hamburg–Hafen Prejudiciāls nolēmums – Tirdzniecības politika – Antidempinga maksājumi – Regula (EK) Nr. 499/2009 – Spēkā esamība – Ķīnas izcelsmes importa produkti – Šādu pašu produktu imports no Taizemes – Apiešana – Pierādījumi – Atteikums sadarboties

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/9

      Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Simon, Evers & Co GmbH/Hauptzollamt Hamburg–Hafen

      (Lieta C-21/13) (1)

      (Prejudiciāls nolēmums - Tirdzniecības politika - Antidempinga maksājumi - Regula (EK) Nr. 499/2009 - Spēkā esamība - Ķīnas izcelsmes importa produkti - Šādu pašu produktu imports no Taizemes - Apiešana - Pierādījumi - Atteikums sadarboties)
      (2014/C 395/11)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Simon, Evers & Co GmbH

         Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg–Hafen

         Rezolutīvā daļa:

      Iesniedzējtiesas uzdotā jautājuma izvērtējums nav atklājis nevienu elementu, kas var skart Padomes 2009. gada 11. jūnija Regulas (EK) Nr. 499/2009, ar kuru galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Regulu (EK) Nr. 1174/2005 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu importam, attiecina uz šā paša ražojuma importu, to nosūtot no Taizemes un deklarējot vai nedeklarējot kā Taizemes izcelsmes ražojumu, spēkā esamību.

         (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: Lieta C-175/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. aprīlī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Ralph Prankl

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. aprīlī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Ralph Prankl

   (Lieta C-175/14)
   2014/C 235/04
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa:

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ralph Prankl

      Atbildētāja iestāde: Bundesfinanzgericht

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (1) redakcijā, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīvu 92/108/EEK (2), 7. panta 1. un 2. punkts un 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām par akcīzes precēm (cigaretēm), kuras ir tikušas laistas apgrozībā (pirmajā) dalībvalstī un, nepievienojot pavaddokumentu saskaņā ar šīs direktīvas 7. panta 4. punktu, pa sauszemi caur vienu vai vairākām dalībvalstīm (tranzītdalībvalstīm) ir tikušas vestas uz citu dalībvalsti (galamērķa dalībvalsti), lai galamērķa dalībvalstī tiktu pārdotas, akcīzes nodoklis (nodoklis tabakas izstrādājumiem) tiek iekasēts arī tranzīta dalībvalstī?

      (1)  OV L 76, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīva 92/108/EEK par grozījumiem Direktīvā 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību un par grozījumiem Direktīvā 92/81/EEK (OV L 390, 124. lpp.).


title: Lieta T-2/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 5. oktobra rīkojums — Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsti — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/47

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 5. oktobra rīkojums — Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen/Komisija
   (Lieta T-2/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsti - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2009/C 282/90
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvji — A. Rosenfeld un G.-B. Lehr, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Gross un B. Martenczuk)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 23. oktobra lēmumu 2008/708/EK (bijušais N 29/05 un bijušais CP 13/04), ar kuru Vācijas Federatīvā Republika paredz īstenot valsts atbalstu C 34/06 hercu ciparu televīzijas ieviešanai Land de Rhénanie du Nord Westphalie (OV 2008, L 236, 10. lpp.).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību kā nepieņemamu;

               2)

               Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen sedz savus, kā arī Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Lieta T-97/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. jūlija spriedums — Rossi pret ITSB — Marcorossi (MARCOROSSI) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes MARCOROSSI reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes MISS ROSSI — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme SERGIO ROSSI — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/40

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. jūlija spriedums — Rossi pret ITSB — Marcorossi (MARCOROSSI)
   (Lieta T-97/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MARCOROSSI” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “MISS ROSSI” - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “SERGIO ROSSI” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja)
   (2006/C 224/86)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sergio Rossi SpA, Sanmauro Paskoli (Itālija) (pārstāvis — A. Ruo, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Marcorossi Srl, Bodio Lommago (Itālija) (pārstāvji — P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boleto un E. Gavuzzi, avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 17. decembra lēmumu (lieta R 226/2003-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Sergio Rossi SpA un Marcorossi Srl

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī tiesāšanās izdevumus, kas radušies personai, kas iestājusies lietā;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 115, 14. 05. 2005.


title: Lieta C-440/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 10. jūnija spriedumu lietā T-514/13 AgriCapital Corp./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2015. gada 10. augustā iesniedza AgriCapital Corp.

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 10. jūnija spriedumu lietā T-514/13 AgriCapital Corp./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2015. gada 10. augustā iesniedza AgriCapital Corp.

   (Lieta C-440/15 P)
   (2016/C 191/03)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: AgriCapital Corp. (pārstāvji – P. Meyer, Rechtsanwalt, M. Gramsch, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2013. gada 3. marta rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-283/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Advansa u.c./Komisija Valsts atbalsts — Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/66

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Advansa u.c./Komisija
   (Lieta T-283/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam - Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 294/81)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Advansa GmbH (Hamm, Vācija); Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH (Ibbenbüren, Vācija); Aurubis AG (Hamburga, Vācija); Cabb GmbH (Gersthofen, Vācija); CBW Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen (Bitterfeld-Wolfen, Vācija); CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG (Brunsbüttel, Vācija); Clariant Produkte (Deutschland) GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija); Dow Olefinverbund GmbH (Schkopau, Vācija); Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (Stade, Vācija); Dralon GmbH (Dormagen, Vācija); Ems-Chemie (Neumünster) GmbH & Co. KG (Neumünster, Vācija); Hahl Filaments GmbH (Munderkingen, Vācija); ISP Marl GmbH (Marl, Vācija); Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen (Sulzbach, Vācija); Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter (Sulzbach); Nabaltec AG (Schwandorf, Vācija); Siltronic AG (Minhene, Vācija); Trevira GmbH (Bobingen, Vācija); Wacker Chemie AG (Minhene); un Westfalen Industriegase GmbH (Minstere, Vācija) (pārstāvji – C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer un T. Woltering, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz C. von. Donat un G. Quardt, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar Vācijas Federatīvās Republikas īstenotajiem pasākumiem no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam [valsts atbalsts SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt;

               2)

               nelemt par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, Cabb GmbH, CBW Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dow Olefinverbund GmbH, Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH, Dralon GmbH, Ems-Chemie (Neumünster) GmbH & Co. KG, Hahl Filaments GmbH, ISP Marl GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG, Trevira GmbH, Wacker Chemie AG un Westfalen Industriegase GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-259/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – Close un Cegelec/Parlaments

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/48

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – Close un Cegelec/Parlaments
   (Lieta T-259/15)
   (2015/C 236/63)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: SA Close (Harzé-Aywaille, Beļģija) un Cegelec (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – J.-M. Rikkers un J.-L. Teheux, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ko Eiropas Parlaments ir pieņēmis nezināmā datumā un ar ko būvdarbu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības saistībā ar projektu “ēkas Konrad Adenauer Luksemburgā paplašināšanas un atjaunošanas darbi” 73. kārtu (enerģijas centrāle), atsauces Nr. INLO-D-UPIL-T-14-A04, ir piešķirtas konsorcijam ENERGIE-KAD (ko veido sabiedrības MERSCH un SCHMITZ PRODUCTION SARL un ENERGOLUX S. A.) un līdz ar to neizvēlēties prasītāju piedāvājumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu un pārskatāmības princips, jo prasītāju piedāvājuma noraidījuma pamatojumu izklāsts un izvilkumi no lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konsorcijam ENERGIE-KAD neļauj pārbaudīt, vai šie apakšuzņēmēji izpildīja atlases pēc kvalitātes prasības, kas noteiktas šī publiskā iepirkuma dokumentācijā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un pārkāpti vienlīdzības un nediskriminācijas principi.

         Prasītāji norāda, ka Eiropas Parlaments esot pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā, piešķirot konkrētā līguma slēgšanas tiesības konsorcijam ENERGIE-KAD, un ka atlases kritēriji neesot piemēroti atbilstoši specifikācijām un neesot ievēroti pārskatāmības, samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi, kā tas ir pieprasīts Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 102. pantā (1).

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 1. lpp.).


title: Lieta C-491/11 P: Tiesas 2012. gada 27. jūnija rīkojums — Fuchshuber Agrarhandel GmbH /Eiropas Komisija (Apelācija — Kopējā lauksaimniecības politika — Kukurūzas iegāde no Ungārijas intervences aģentūras — Nepietiekami krājumi — Komisijas pienākumu veikt kontroli iespējama neizpilde — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/20

         Tiesas 2012. gada 27. jūnija rīkojums — Fuchshuber Agrarhandel GmbH/Eiropas Komisija
   (Lieta C-491/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopējā lauksaimniecības politika - Kukurūzas iegāde no Ungārijas intervences aģentūras - Nepietiekami krājumi - Komisijas pienākumu veikt kontroli iespējama neizpilde - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2012/C 366/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (pārstāvis — G. Lehner, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. von Rintelen un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 21. jūlija rīkojumu lietā T-451/10 Fuchshuber Agrarhandel/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa kā acīmredzami juridiski nepamatotu ir noraidījusi prasību atlīdzināt zaudējumus, lai panāktu atlīdzību par iespējami nodarīto kaitējumu tāpēc, ka Komisija neesot pārbaudījusi īstenošanas nosacījumus saistībā ar pastāvīgiem konkursiem par Ungārijas intervences aģentūras pārziņā esošās labības, šajā gadījumā — kukurūzas — tālākpārdošanu Kopienu tirgū

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Fuchshuber Agrarhandel GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 14.01.2012.


title: lieta C-18/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 15. jūlijaCommissione Tributaria Provinciale di Napoli rīkojumu lietā Casa di Cura Privata Salus SpA pret Agenzia Entrate Ufficio Napoli 4

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 15. jūlijaCommissione Tributaria Provinciale di Napoli rīkojumu lietā Casa di Cura Privata Salus SpA pret Agenzia Entrate Ufficio Napoli 4

   (lieta C-18/05)
   (2005/C 93/09)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004 gada 15. jūlija Commissione Tributaria Provinciale di Napoli rīkojumu lietā Casa di Cura Privata Salus SpA pret Agenzia Entrate Ufficio Napoli 4 un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 20. janvārī.

      Commissione Tributaria Provinciale di Napoli lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) 13. panta B daļas c) apakšpunkta izņēmums attiecas uz pievienotās vērtības nodokli, kas jāmaksā, iegādājoties preces vai pakalpojumus, kas paredzētas darbībām, kurām piešķirts atbrīvojums, vai drīzāk uz situāciju, kad persona, kas iegādājusies preces, lai veiktu šādas darbības, pieņem lēmumu tās pārdot citām personām?

               2.

               Vai šis noteikums satur beznosacījumu un pietiekami precīzas normas, lai to tieši piemērotu valsts tiesībās?

               3.

               Ievērojot Direktīvas tiešo iedarbību, cik liela nozīme piešķirama iepriekš minētajam 13. panta B daļas c) apakšpunktam, kas paredz, ka dalībvalstīm transponējot šo normu [B daļas c) apakšpunktu] jāparedz nosacījumi, “lai nepieļautu nekādu nodokļu nemaksāšanu, apiešanu vai ļaunprātīgu izmantošanu”?

      (1)  OV L 145, 13.06.1977., 1. lpp.


title: Lieta T-523/11: Prasība, kas celta 2011. gada 4. oktobrī — Maxima Grupė /ITSB — Bodegas Maximo ( “MAXIMA PREMIUM” )

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/24

         Prasība, kas celta 2011. gada 4. oktobrī — Maxima Grupė/ITSB — Bodegas Maximo (“MAXIMA PREMIUM”)
   (Lieta T-523/11)
   2011/C 355/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maxima Grupė, UAB (Vilņa, Lietuva) (pārstāvji — R. Žabolienė un E. Saukalas, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bodegas Maximo, SL (Oyón, Spānija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 2. augusta lēmumu lietā R 1584/2010-4; un

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MAXIMA PREMIUM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5., 16., 29., 30., 31., 32. un 33. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6981443

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 6642284 vārdiskai preču zīmei “MAXIMO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt attiecībā uz visām iebildumos norādītajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot konstatējusi, ka pastāvēja sajaukšanas iespēja, neņemot vērā visus atbilstošos izskatāmās lietas aspektus, ietverot zemo raksturīgo atšķirtspēju, kāda ir “MAXIMO/MAXIMA”, apzīmējumu līdzību un apstākli, ka konkrētā sabiedrības daļa ir ļoti uzmanīga un labi informēta.


title: Lieta C-238/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 14. maijā ierosinājis Derya Beyatli par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 5. marta rīkojumu lietā T-455/04 Derya Beyatli un Armagan Candan /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/18

         Apelācija, ko 2007. gada 14. maijā ierosinājis Derya Beyatli par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 5. marta rīkojumu lietā T-455/04 Derya Beyatli un Armagan Candan/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-238/07 P)
   (2007/C 183/30)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Derya Beyatli (pārstāvis — A. Demetriades, Δικηγόρος)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto rīkojumu;

               —

               atcelt atbildētājas 2004. gada 5. maija lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā apelācijā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka apstrīdētais rīkojums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ.

               Pirmās instances tiesa esot pieļāvusi juridisku kļūdu, kā pierādījumu savākšanas vai izmeklēšanas pasākumu nenosakot pierādījumu iesniegšanu ne vien no Eiropas Personāla atlases biroja (EPAB) arhīviem, bet arī no Eiropas Kopienas pārstāvniecības Kiprā un/vai Komisijas arhīviem vispār.

               Pirmās instances tiesas bezdarbības dēļ atbildētāja neiesniedza visu nozīmīgo saraksti starp Eiropas Kopienas pārstāvniecību Kiprā un/vai Komisiju un/vai EPAB. Tāpēc tiesvedībā Pirmās instances tiesā tika pārkāptas prasītāja tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu.


title: Lieta T-657/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. septembrī  – Spānija/Komisija

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/22

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. septembrī – Spānija/Komisija
   (Lieta T-657/14)
   2014/C 380/29
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve – A. Gavela Llopis, Abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu 2014. gada 27. jūnija lēmumu, kurā nolemts pārtraukt samaksas termiņu saistībā ar Spānijas 2013. gada 26. decembrī attiecībā uz ERAF Tehnoloģiskā fonda Pētniecības, attīstības un inovācijas darbības programmu nosūtīto izdevumu deklarāciju un maksājumu pieteikumu Nr. 21 un nolemts uzsākt [maksājumu] apturēšanas procedūru, un

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu par [samaksas termiņa] pārtraukšanu un [maksājumu] apturēšanas procedūras uzsākšanu esot pārkāpts Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 25. lpp.), 87. panta 2. punkts saistībā ar tās 91. un 92. pantu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka iepriekš minētajā 87. panta 2. punktā paredzētais termiņš esot noilguma termiņš, kas liedz Komisijai pieņemt lēmumu par samaksas termiņa pārtraukšanu pēc tam, kad ir pagājuši divi mēneši, un tāpēc arīdzan neļauj uzsākt maksājumu apturēšanas procedūru.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmums par [samaksas termiņa] pārtraukšanu un [maksājumu apturēšanas] procedūras uzsākšanu esot pieņemts pēc Savienības tiesībās noteiktā termiņa un ar to esot pārkāpti tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības un labas pārvaldības principi. Tādējādi Spānijas Karalistei, kura labticīgi paļāvās uz maksājuma saņemšanu likumā noteiktajā termiņā, esot radītas budžeta un finansiālā ziņā nelabvēlīgas sekas.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas Nr. 1083/2006 91. panta 1. punkta a) apakšpunkts, jo nav ievēroti šajā tiesību normā šā lēmuma juridiski korektai pieņemšanai izvirzītie priekšnosacījumi.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka lēmums par [samaksas termiņa] pārtraukšanu ir pamatots nevis ar revīzijas ziņojumu, kā prasīts minētajā tiesību normā, bet gan ar gluži vienkāršu projektu, kas nav uzskatāms par galīgu dokumentu, ar kuru varētu pamatot lēmumu par [samaksas termiņa] pārtraukšanu. Turklāt no minētā projekta neizrietot nekādas pazīmes un nebūt ne kādi pierādījumi par būtiskiem trūkumiem vadības un kontroles sistēmā.


title: Lieta T-559/15: Prasība, kas celta 2015. gada 25. septembrī – Post Bank Iran/Padome

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/59

         Prasība, kas celta 2015. gada 25. septembrī – Post Bank Iran/Padome
   (Lieta T-559/15)
   (2016/C 027/76)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Post Bank Iran (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – D. Luff, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt prasītājai materiālo un morālo kaitējumu, kas tai esot nodarīts ierobežojošo pasākumu dēļ, kurus Padome tai esot prettiesiski noteikusi saskaņā ar šādiem Padomes prettiesiskiem tiesību aktiem: i) Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (1); ii) Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulu (ES) Nr. 961/2010 (2); iii) Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (3); iv) Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (4); v) Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (5);

               —

               atlīdzināt zaudējumus pavisam EUR 203 695 040 apmērā, tādējādi atlīdzinot morālo un materiālo kaitējumu, kāds esot nodarīts prasītājai Padomes prettiesisko aktu rezultātā;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus argumentus.

               1.

               Prasītāja apgalvo, ka saskaņā ar LESD 340. pantu par ES iestādes radīto kaitējumu cietušais var prasīt atlīdzību no šīs iestādes. Judikatūrā ir precizēti nosacījumi, kādiem ir jāatbilst prasībai par zaudējumu atlīdzību un kurus Vispārējā tiesa 2014. gada 25. novembra spriedumā lietā Safa Nicu Sepahan/Padome (T-384/11, Krājums, EU:T:2014:986) apkopoja šādi: a) iestādes rīcībai ir jābūt prettiesiskai, b) kaitējumam ir jābūt faktiskam un c) ir jābūt cēloņsakarībai starp apgalvoto rīcību un kaitējumu.

               2.

               Prasītāja apgalvo, ka attiecībā uz tās situāciju ir izpildīti trīs iepriekš minētie nosacījumi: Padome ir izdarījusi “nopietnu tādas tiesību normas pārkāpumu, kas piešķir tiesības privātpersonām judikatūras izpratnē”, kā to atzina Vispārējā tiesa 2013. gada 6. septembra spriedumā lietā Post Bank Iran/Padome (T-13/11, EU:T:2013:402); prasītājai esot nodarīts būtisks morālais un materiālais kaitējums, kas ir prettiesisko sankciju tiešas sekas.

               3.

               Prasītāja arī apgalvo, ka, kā tas ir norādīts tālāk prasības pieteikumā, prasītajai nodarītais morālais kaitējums esot 1 000 000 EUR apmērā un materiālais kaitējums, kuru ir novērtējuši neatkarīgi auditori, esot EUR 202 695 040.

      (1)  OV L 281, 81. lpp.

      (2)  Padomes 2010. gada 25. oktobra Regula (ES) Nr. 961/2010 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (EK) Nr. 423/2007 atcelšanu, OV L 281, 1. lpp.

      (3)  OV L 319, 71. lpp.

      (4)  OV L 319, 11. lpp.

      (5)  OV L 88, 1. lpp.


title: Lieta C-546/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 8. septembra spriedumu lietā T-458/08 Wilfer /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2010. gada 23. novembrī iesniedza Hans-Peter Wilfer

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 8. septembra spriedumu lietā T-458/08 Wilfer/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2010. gada 23. novembrī iesniedza Hans-Peter Wilfer

   (Lieta C-546/10 P)
   ()
   2011/C 30/42
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Hans-Peter Wilfer k-gs (pārstāvis — W. Prinz, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 8. septembra spriedumu lietā T-458/08;

               —

               piespriest otrajam lietas dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru tā ir noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzēja prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 25. jūlija lēmumu, ar kuru noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzēja pieteikums reģistrēt grafisku preču zīmi, kurā ir attēlota ģitāras grifa galva sudraba, pelēkā un brūnā krāsā.
   Pamatojot apelācijas sūdzību, apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza četrus šīs sūdzības pamatus.
   Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā dokumentus, kas pirmo reizi tikuši iesniegti līdz ar prasības pieteikumu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka runa esot bijusi tikai par jau iesniegtu materiālu papildinājumiem, kādēļ [dokumenti] esot bijis jāņem vērā.
   Vispārējā tiesa, neņemot vērā, ka preces formas trīsdimensiju preču zīmju gadījumā esot jānošķir starp plaša patēriņa precēm, no vienas puses, un īpašām precēm, no otras puses, esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Īpašas preces raksturojoties ar to, ka atbilstoši vispārējai konkrētās sabiedrības daļas izpratnei tajās ir iekļautas noteiktas preces daļas, kas kalpo tieši tam, lai norādītu uz izcelsmi. Atbilstoši minētajam šajā sakarā nepastāvot nekādas īpašas prasības atšķirtspējas parādīšanai. Ņemot vērā norādīto, šādu preču daļu gadījumā pietiekot jau ar atšķirtspējas minimumu. Turklāt atšķirtspējas jautājums neesot ticis aplūkots, ņemot vērā no pieredzes izrietošo atziņu, ka konkrētā sabiedrības daļa (profesionāli un amatieru mūziķi) pazīstot no seniem laikiem pastāvošo parasto [preču] raksturu; ka stīgu instrumentus, tajā skaita arī vijoles, kā, piemēram Stradivari vijoles, raksturojot īpaša grifa galvas uzbūve. Vispārējā tiesa arī neesot ievērojusi, ka grafiskas preču zīmes, kurā ir atspoguļota tikai tā preces daļa, ko parasti izmanto preces apzīmēšanai, kā, piemēram, ģitāras grifa galva, gadījumā pietiek jau ar atšķirtspējas minimumu.
   Vispārējā tiesa esot pārkāpusi lietas apstākļu noskaidrošanas pēc savas iniciatīvas atbilstoši Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 1. punktam principu, jo saistībā ar jautājumu, ciktāl ģitāru gadījumā grifa galva norāda uz izcelsmi, tā esot pārkāpusi normas un tās izņēmuma attiecības.
   Visbeidzot, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi arī vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tā neesot ievērojusi, ka pastāv citas Kopienas un valsts preču zīmes, kas tāpat atspoguļo tikai ģitāras grifa galvu.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 14. aprīlī lietā C-441/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 79/409/EEK un Direktīva 92/43/EEK — Savvaļas putnu aizsardzība — Dabisko dzīvotņu aizsardzība — Netransponēšana paredzētajā termiņā)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 14. aprīlī
   lietā C-441/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 79/409/EEK un Direktīva 92/43/EEK - Savvaļas putnu aizsardzība - Dabisko dzīvotņu aizsardzība - Netransponēšana paredzētajā termiņā)
   (2005/C 143/12)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-441/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 16. oktobrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. van Beks [M. van Beek]) pret Nīderlandes Karalisti (pārstāvji — H. G. Sevenstere [H. G. Sevenster] un N. A. J. Bels [N. A. J. Bel]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] (referente), R. Šintgens [R. Schintgen], P. Kūris [P. Kūris] un G. Arestis [G. Arestis], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 14. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               paredzētajā termiņā nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu prasības, kas paredzētas 4. panta 1. un 2. punktā Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvā 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību un 6. panta 1. punktā Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, lasot tos kopsakarā ar 2. panta 2. punktu, 1. panta a), e) un i) apakšpunktu, 6. panta 2. līdz 4., 7., 11. punktu, kā arī tās 15. punktu, un paturot spēkā likuma par dabas aizsardzību (Natuurbeschermingswet) 13. panta 4. punktu, kas nav saderīgs ar Direktīvas 92/43 6. panta 4. punktu, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās Direktīvas;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 304, 13.12.2003.


title: Lieta T-191/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. maijā — JOOP! /ITSB (izsaukuma zīmes attēls)

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/27

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. maijā — JOOP!/ITSB (izsaukuma zīmes attēls)
   (Lieta T-191/08)
   (2008/C 183/51)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JOOP! GmbH, Hamburga (Vācija) (pārstāvji — H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers un T. Rein, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 6. marta lēmumu lietā R 1822/2007-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus, kas radušies apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas attēlo izsaukuma zīmi, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 4., 18. un 25. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 332 176);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja un tā neesot jāatstāj brīvā lietošanā.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-133/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija spriedums — Mitsubishi Electric /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Tirgus sadale — Tiesības uz aizstāvību — Pārkāpuma pierādīšana — Pārkāpuma ilgums — Naudas sodi — Sākumsumma — Atsauces gads — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/31

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija spriedums — Mitsubishi Electric/Komisija
   (Lieta T-133/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Tirgus sadale - Tiesības uz aizstāvību - Pārkāpuma pierādīšana - Pārkāpuma ilgums - Naudas sodi - Sākumsumma - Atsauces gads - Vienlīdzīga attieksme)
   2011/C 252/73
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mitsubishi Electric Corp. (Tokija, Japāna) (pārstāvji — R. Denton, solicitor, un K. Haegeman, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Arbault un J. Samnadda, pēc tam X. Lewis, pēc tam P. Van Nuffel un J. Bourke, un visbeidzot P. Van Nuffel un N. Khan, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība, prioritāri, atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu C(2006) 6762, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju un TM T & D, un, pakārtoti, atcelt minētā lēmuma 2. panta g) apakšpunktu, kā arī tā 2. panta h) apakšpunktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti tam, grozīt šā paša lēmuma 2. pantu, lai atceltu vai, ja tas netiek atcelts, samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmuma C(2006) 6762, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas) 2. panta g) un h) apakšpunktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Mitsubishi Electric Corp.;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Mitsubishi Electric sedz trīs ceturtdaļas tiesāšanās izdevumu, kas lietas dalībniekiem radušies Vispārējā tiesā;

               4)

               Eiropas Komisija sedz vienu ceturtdaļu tiesāšanās izdevumu, kas lietas dalībniekiem radušies Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007.


title: Lieta C-49/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Vēlāka dalībvalsts pievienošanās — Pārejas noteikumi — Piemērošana laikā — Samazinātas likmes piemērošana — Zīdaiņu apģērbi un to piederumi un bērnu apavi)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/9

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-49/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Vēlāka dalībvalsts pievienošanās - Pārejas noteikumi - Piemērošana laikā - Samazinātas likmes piemērošana - Zīdaiņu apģērbi un to piederumi un bērnu apavi)
   2010/C 346/15
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji — M. Szpunar, M. Dowgielewicz, M. Jarosz un A. Rutkowska)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 98. panta, skatot to saistībā ar III pielikumu, pārkāpums — Samazinātas PVN likmes piemērošana zīdaiņu apģērbam un zīdaiņu apģērba piederumiem, kā arī bērnu apaviem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piemērojot samazinātu pievienotās vērtības nodokļa likmi 7 % apmērā zīdaiņu apģērbu un to piederumu, kā arī bērnu apavu piegādēm, importam un iegādei Kopienā, Polijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 98. pantā, skatītā kopā ar III pielikumu, paredzētos pienākumus;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta C-674/13: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 6. maija spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika Valsts pienākumu neizpilde — Ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts — Paku sūtījumu pakalpojumu tirgus — Komisijas lēmums — Pienākums atgūt atbalstu pilnā apmērā un izdarīt grozījumus shēmā nākotnei — Veicamie pasākumi — LESD 108. panta 2. punkts — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 14. panta 3. punkts

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/8

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 6. maija spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-674/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts - Paku sūtījumu pakalpojumu tirgus - Komisijas lēmums - Pienākums atgūt atbalstu pilnā apmērā un izdarīt grozījumus shēmā nākotnei - Veicamie pasākumi - LESD 108. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 14. panta 3. punkts)
   (2015/C 213/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un J. Möller)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atsakoties autonomi noteikt attiecīgo tirgu, lai izpildītu Komisijas 2012. gada 25. janvāra Lēmumu 2012/636/ES par pasākumu C 36/07 (ex NN 25/07), ko ieviesusi Vācija attiecībā uz Deutsche Post AG, kura mērķis ir noteikt, vai paku sūtīšana no viena uzņēmuma otram laikposmā no 2003. gada līdz 2012. gadam, pirmkārt, un laikposmā kopš 2012. gada, otrkārt, bija uzskatāma par atšķirīgu attiecīgo preču tirgu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi no LESD 108. panta 2. punkta un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD 108.] panta piemērošanai, 14. panta 3. punkta, kā arī no šā lēmuma 1. un 4.–6. panta izrietošos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta T-68/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. marta spriedums – Aker Warnow Werft un Kvaerner/Komisija (Valsts atbalsts — Kuģu būve — Agrākā Vācijas Demokrātiskā Republika — Atbalsts, kas ir izmaksāts, lai segtu ar kuģu būves līgumiem saistītos zaudējumus — Ar konkurētspēju saistīts atbalsts — Pārmērīga maksājuma neesamība)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/22

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. marta spriedums – Aker Warnow Werft un Kvaerner/Komisija
   (Lieta T-68/05) (1)

   (Valsts atbalsts - Kuģu būve - Agrākā Vācijas Demokrātiskā Republika - Atbalsts, kas ir izmaksāts, lai segtu ar kuģu būves līgumiem saistītos zaudējumus - Ar konkurētspēju saistīts atbalsts - Pārmērīga maksājuma neesamība)
   2009/C 90/34
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Aker Warnow Werft GmbH, Rostoka (Vācija), un Kvaerner ASA, Oslo (Norvēģija) (pārstāvji – sākotnēji M. Šite [M. Schütte], advokāts, un B. Immenkampa [B. Immenkamp], solicitor, vēlāk M. Šite)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – V. Kreišics [V. Kreuschitz] un L. Flinns [L. Flynn])

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu 2005/374/EK par Vācijas valsts atbalsta pasākumu par labu uzņēmumam Kvaerner Warnow Werft (OV 2005, L 120, 21. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmums 2005/374/EK par Vācijas valsts atbalsta pasākumu par labu uzņēmumam Kvaerner Warnow Werft ir atcelts;

               2)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Aker Warnow Werft GmbH un Kvaerner ASA tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.4.2005.


title: Tiesas spriedums (2016. gada 29. jūlijs) lietā E-31/15 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2011/77/ES, ar ko groza Direktīvu 2006/116/EK par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņiem)

text:
               6.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/14

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 29. jūlijs)
   lietā E-31/15
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2011/77/ES, ar ko groza Direktīvu 2006/116/EK par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņiem)
   (2017/C 108/12)
   Lietā E-31/15 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – LŪGUMS pasludināt, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar tiesību aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XVII pielikuma 9.f punkta ievilkumā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/77/ES (2011. gada 27. septembris), ar ko groza Direktīvu 2006/116/EK par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņiem), un kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu, vai jebkurā gadījumā nedarot šos pasākumus zināmus EBTA Uzraudzības iestādei, – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents), 2016. gada 29. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               pasludina, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar tiesību aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XVII pielikuma 9.f punkta ievilkumā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/77/ES (2011. gada 27. septembris), ar ko groza Direktīvu 2006/116/EK par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņiem) un kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu;

               2.

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.