title: Lieta T-8/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. janvārī – Repsol/EUIPO (“INVENTEMOS EL FUTURO”)

text:
               25.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/42

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. janvārī – Repsol/EUIPO (“INVENTEMOS EL FUTURO”)
      (Lieta T-8/19)
      (2019/C 72/54)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Repsol, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji: J.-B. Devaureix un J. C. Erdozain López, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “INVENTEMOS EL FUTURO” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 258 807

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 23. oktobra lēmums lietā R 1173/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-9/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. janvārī – ClientEarth/EIB

text:
               25.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/43

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. janvārī – ClientEarth/EIB
      (Lieta T-9/19)
      (2019/C 72/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: J. Flynn, QC, un H. Leith, barrister)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt EIB atteikumu veikt iekšēju pārskatīšanu atbilstoši Orhūsas regulas (1) 10. pantam;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvotas kļūdas tiesību piemērošanā, piemērojot Orhūsas regulu, attiecībā uz ClientEarth kā nevalstiskas organizācijas statusu, administratīva akta jēdzienu, individuālu aktu definīciju, EIB Direktoru padomes lēmuma juridiskajām sekām, kā arī “tiesību aktu vides jomā” robežām.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav norādījusi pietiekamu pamatojumu, kā tas ir prasīts LESD 296. pantā.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem.


title: Lieta T-11/19: Prasība, kas celta 2019. gada 2. janvārī – Mutualidad de la Abogacía un citi/ECB un VNV

text:
               25.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/43

      Prasība, kas celta 2019. gada 2. janvārī – Mutualidad de la Abogacía un citi/ECB un VNV
      (Lieta T-11/19)
      (2019/C 72/56)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: La Mutualidad General de la Abogacía (Madride) un citi 75 prasītāji, (pārstāvji: R. Pelayo Jiménez, A. Muñoz Aranguren un P. Hermida Paredes, advokāti)

         Atbildētājas: Eiropas Centrālā banka un Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāji lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atzīt ECB un VNV ārpuslīgumisko atbildību, kas izriet no prasībā izklāstītajiem pārkāpumiem, un piespriest atlīdzināt prasītājiem nodarītos zaudējumus, kuru summa noteikta, ņemot vērā prasītāju akciju vērtību, kas atbilstoši VNV “Izvērtējumam 1” sasniedza 2,0020217 EUR/akcija un, pakārtoti, piespriest atbildētājinstitūcijām izmaksāt kompensāciju, kas ir ekvivalenta 0,8442 EUR/akcija.

                  —

                  Piespriestā summa ir jāpalielina, pieskaitot kompensācijas procentus, kas rēķināmi atbilstoši EUROSTAT Spānijā noteiktajai ikgadējai inflācijas likmei no 2017. gada 6. jūnija līdz sprieduma datumam, kā arī nokavējuma procentus (atbilstoši galvenajām refinansēšanas darbībām noteikto ECB likmi, kas palielināta par diviem procentpunktiem) no sprieduma, ar kuru tiktu atzīts zaudējumu atlīdzības pienākums, datuma līdz to patiesai samaksai.

                  —

                  piespriest atbildētājinstitūcijām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats balstīts uz Eiropas Centrālās bankas darbībām vai bezdarbību, kas iespējami esot kvalificējamas kā prettiesiskas vai nolaidīgas. Šajā sakarā tiek apgalvots:

                              —

                              tiesiskās paļāvības principa pārkāpums, ECB kā atbildīgajai institūcijai uzraudzības pārbaudes un novērtējuma procesā (SREP) radot Banco Popular Español, S.A. akcionāros tiesiskās cerības.

                              —

                              ECB pieļauts pienācīgās rūpības un labas pārvaldības [principu] pārkāpums, nepieņemot agrīnās intervences un/vai Banco Popular Español atgūšanas atbilstošus pasākumus, neizpildot Pamatnostādnes par agrīnās intervences pasākumu izmantošanas faktoriem saskaņā ar Direktīvas 2014/59/ES 27. panta 4. punktu.

                  2.

                  Otrais pamats balstīts uz Vienotās noregulējuma valdes darbībām vai bezdarbību, kas iespējami esot kvalificējamas kā prettiesiskas vai nolaidīgas. Šajā sakarā tiek apgalvots:

                              —

                              Regulas (ES) 806/2014 7. un 13. panta pārkāpums un Direktīvas 2014/59 3. panta 4. punkta pārkāpums VNV un ECB nekoordinēto darbību, kā arī Banco Popular Español noregulējumu plāna atjaunināšanas neesamības dēļ.

                              —

                              VNV konfidencialitātes pienākuma pārkāpums, attiecīgi pārkāpjot LESD 339. pantu un Regulas (ES) 806/2014 88. panta 1. punktu.

                              —

                              Regulas (ES) 806/2014 20. panta pārkāpums, VNV atsakoties uzdot veikt Banco Popular Español galīgo novērtējumu un attiecīgi pārkāpjot pienācīgās rūpības un labas pārvaldības [principus].


title: Lieta T-12/19: Prasība, kas celta 2019. gada 7. janvārī – Nowhere/EUIPO – Junguo Ye (“APE TEES”)

text:
               25.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/45

      Prasība, kas celta 2019. gada 7. janvārī – Nowhere/EUIPO – Junguo Ye (“APE TEES”)
      (Lieta T-12/19)
      (2019/C 72/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nowhere Co. Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāve: A. Norris, barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Junguo Ye (Elche, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “APE TEES” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 319 578

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 8. oktobra lēmums lietā R 2474/2017-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt apstrīdēto preču zīmi attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm;

                  —

                  pakārtoti, nodot lietu atpakaļ EUIPO atkārtotai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību un iebildumu procesu.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-16/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. janvārī – Activos e Inversiones Monterroso/VNV

text:
               25.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/45

      Prasība, kas celta 2019. gada 10. janvārī – Activos e Inversiones Monterroso/VNV
      (Lieta T-16/19)
      (2019/C 72/58)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Activos e Inversiones Monterroso, S.L. (Pantoja, Spānija) (pārstāvis: S. Rodríguez Bajón, advokāts)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējai tiesai, lai tā uzskatītu par iesniegtu šo prasības pieteikumu par Banku vienotās noregulējuma valdes pieņemtā 2018. gada 31. oktobra lēmuma atcelšanu šajā procesā [Ares (2017) 6199530] un, veicot nepieciešamās procesuālās darbības, pieņemtu nolēmumu, ar kuru atceļ 2018. gada 31. oktobra lēmumu un apmierina izvirzītos prasījumus, piešķirot piekļuvi visiem atsauces administratīvajā lietā norādītājiem dokumentiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumā prasītāja atsaucas uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpumu un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs), par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1) 4. panta pārkāpumu.

                  —

                  Šajā ziņā tiek apgalvota sabiedrības interešu aizsardzības, ciktāl tā skar Savienības vai kādas dalībvalsts monetāro vai ekonomisko politiku, fiziskas vai juridiskas personas komerciālo interešu aizsardzības, indivīda privātās dzīves un integritātes aizsardzības, aizsardzības izmeklēšanas mērķiem vai informācijas avota iebildumu aizsardzības kā izņēmumu no dokumentu publiskošanas nepiemērojamība.

         (1)  OV 2001, L 145, 43. lpp.


title: Lieta T-18/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. janvārī – Brown/Komisija

text:
               25.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/46

      Prasība, kas celta 2019. gada 11. janvārī – Brown/Komisija
      (Lieta T-18/19)
      (2019/C 72/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Colin M. Brown (Brisele, Beļģija) (pārstāve: I. Van Damme, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Individuālo tiesību pārvaldes un maksājumu biroja 2018. gada 19. marta lēmumu, kurā ir noteikts, ka prasītajam vairs nav tiesību saņemt ekspatriācijas pabalstu un ceļa izdevumu pabalstu;

                  —

                  piespriest atjaunot prasītāja tiesības uz ekspatriācijas pabalstu un ceļa izdevumu pabalstu sākot no 2017. gada 1. decembra;

                  —

                  piespriest samaksāt prasītājam kopā ar procentiem pabalstus, kas netika izmaksāti laikā no 2017. gada 1. decembra līdz brīdim, kad tiek atjaunotas prasītāja tiesības;

                  —

                  atcelt Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta – gadījumā, ja Vispārējā tiesa atzītu iebildi par tā prettiesiskumu – piemērošanu prasītājam līdz brīdim, kad iestādes šo tiesību normu aizstās ar nediskriminējošu normu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus prasības pamatus.

                  1.

                  Pirmajā pamatā tiek apgalvots, ka Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts esot interpretēts nepareizi, jo Komisija kļūdaini šo tiesību normu interpretē tādējādi, ka tiesības uz ekspatriācijas pabalstu, kas iegūtas, pamatojoties uz ierēdņa izcelsmes vietu un interešu centru citā dalībvalstī pirms viņa pieņemšanas darbā, ir jāizvērtē no jauna gadījumā, ja attiecīgais ierēdnis vēlāk iegūst tās dalībvalsts pilsonību, kurā viņš joprojām tiek nodarbināts.

                  2.

                  Otrajā pamatā tiek apgalvots, ka 2018. gada 19. marta lēmums ir diskriminējošs attiecībā pret prasītāju tajā ziņā, ka viņa tiesības uz ekspatriācijas pabalstu tiek pakārtotas Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā izklāstītajiem nosacījumiem.

                  3.

                  Trešajā pamatā tiek apgalvots, ka – gadījumā, ja Vispārējā tiesa atzītu, ka Komisija, noteikdama prasītāja tiesības uz ekspatriācijas pabalstu, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu, bija rīkojusies pareizi – Komisija tik un tā neesot interpretējusi šo tiesību normu atbilstoši diskriminācijas aizlieguma principam.

                  4.

                  Ceturtajā pamatā tiek pakārtoti apgalvots, ka – gadījumā, ja tiktu noraidīti visi trīs iepriekšējie pamati – Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkts esot prettiesisks un nepiemērojams tādā ziņā un mērā, kādā tas otrajā pamatā izklāstīto iemeslu dēļ ir nepamatoti diskriminējošs attiecībā pret prasītāja situācijā esošajām personām.


title: Lieta T-27/19: Prasība, kas celta 2019. gada 15. janvārī – Pilatus Bank un Pilatus Holding/ECB

text:
               25.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/47

      Prasība, kas celta 2019. gada 15. janvārī – Pilatus Bank un Pilatus Holding/ECB
      (Lieta T-27/19)
      (2019/C 72/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Pilatus Bank plc (Ta’Xbiex, Malta) un Pilatus Holding ltd. (Ta’Xbiex) (pārstāvji: O. Behrends, L. Feddern un M. Kirchner, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB lēmumu, kas ir datēts 2018. gada 2. novembrī un Pilatus Bank plc. nosūtīts 2018. gada 5. novembrī, attiecībā uz Pilatus Bank bankas darbības licences atsaukšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienpadsmit pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav pildījusi savus VUM regulas (1) 14. panta 5. punktā paredzētos pienākumus.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir kļūdaini pieņēmusi, ka licences atsaukšanai ir juridisks pamats.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav pienācīgi ņēmusi vērā attiecīgā lēmuma diskrecionāro raksturu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav novērtējusi atbilstīgos faktus un nav to darījusi taisnīgi un objektīvi.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi samērīguma principu.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi nemo auditur principu.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz tās apsvērumiem saistībā ar nevainīguma prezumpciju.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu un rīkojusies diskriminējoši.

                  9.

                  Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi VUM regulas 19. pantu un 75. apsvērumu, un īstenojusi détournement de pouvoir [pilnvaru nepareizu izmantošanu].

                  10.

                  Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību un tiesības tikt uzklausītām.

                  11.

                  Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav pieņēmusi pienācīgi pamatotu lēmumu.

         (1)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību.


title: Lieta T-595/18: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 6. novembra rīkojums – Berliner Stadtwerke/EUIPO (“berlinGas”)

text:
               25.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/48

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 6. novembra rīkojums – Berliner Stadtwerke/EUIPO (“berlinGas”)
      (Lieta T-595/18) (1)

      (2019/C 72/61)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta T-706/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedums – UP/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Smaga slimība – Pieteikums par nepilnu darba laiku veselības stāvokļa dēļ – Pieteikuma noraidīšana – Aizliegums diskriminēt invaliditātes dēļ – Tiesības tikt uzklausītam – Labas pārvaldības princips – Rūpības pienākums – Atbildība

text:
               4.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/52

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedums – UP/Komisija
      (Lieta T-706/17) (1)

      ((Civildienests - Ierēdņi - Smaga slimība - Pieteikums par nepilnu darba laiku veselības stāvokļa dēļ - Pieteikuma noraidīšana - Aizliegums diskriminēt invaliditātes dēļ - Tiesības tikt uzklausītam - Labas pārvaldības princips - Rūpības pienākums - Atbildība)
      (2019/C 82/61)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: UP (pārstāvis: M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Bohr un B. Mongin)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas 2017. gada 26. aprīļa lēmumu, kurā ir atteikts prasītājai piešķirt nepilnu darba laiku veselības stāvokļa dēļ, un, otrkārt, atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas prasītājai esot nodarīts.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  UP sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 5, 8.1.2018.


title: Lieta C-661/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 23. janvāra spriedums (High Court (Irlande) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M.A., S.A., A.Z./The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Irlande (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patvēruma politika – Kritēriji un mehānismi tādas dalībvalsts noteikšanai, kura ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu – Regula (ES) Nr. 604/2013 – Diskrecionārās klauzulas – Vērtējuma kritēriji)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/16

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 23. janvāra spriedums (High Court (Irlande) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M.A., S.A., A.Z./The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Irlande

      (Lieta C-661/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patvēruma politika - Kritēriji un mehānismi tādas dalībvalsts noteikšanai, kura ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Diskrecionārās klauzulas - Vērtējuma kritēriji))
      (2019/C 93/20)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court (Irlande)

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: M.A., S.A., A.Z.

         Atbildētāji: The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Irlande

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 17. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apstāklis, ka dalībvalsts, kas noteikta kā “atbildīgā” šīs regulas izpratnē, ir paziņojusi par savu nodomu izstāties no Eiropas Savienības saskaņā ar LES 50. pantu, nerada pienākumu dalībvalstij, kas veic šo noteikšanu, pašai, piemērojot šī 17. panta 1. punktā paredzēto rīcības brīvības klauzulu, izskatīt attiecīgo aizsardzības pieteikumu.

                  2)

                  Regula Nr. 604/2013 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav noteikts, ka atbildīgās dalībvalsts noteikšana saskaņā ar šajā regulā paredzētajiem kritērijiem un minētās regulas 17. panta 1. punktā paredzētās rīcības brīvības klauzulas īstenošana ir jānodrošina vienai un tai pašai valsts iestādei.

                  3)

                  Regulas Nr. 604/2013 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav noteikts pienākums dalībvalstij, kas saskaņā ar šajā regulā noteiktajiem kritērijiem nav atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, ņemt vērā bērna labākās intereses un pašai izskatīt šo pieteikumu, piemērojot šīs regulas 17. panta 1. punktu.

                  4)

                  Regulas Nr. 604/2013 27. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neuzliek pienākumu paredzēt tiesiskās aizsardzības līdzekli attiecībā uz lēmumu neizmantot šīs regulas 17. panta 1. punktā paredzēto iespēju, neskarot to, ka šis lēmums var tikt apstrīdēts, ceļot prasību par pārsūtīšanas lēmumu.

                  5)

                  Regulas Nr. 604/2013 20. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja nav pierādījumu par pretējo, šajā tiesību normā ir nostiprināta prezumpcija, saskaņā ar kuru bērna labākajām interesēm atbilst šī bērna situācijas izvērtēšana neatraujami no viņa vecāku situācijas.

         (1)  OV C 42, 5.2.2018.


title: Lieta T-333/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. februāra spriedums – Marry Me Group/EUIPO (“marry me”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “marry me” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/41

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. februāra spriedums – Marry Me Group/EUIPO (“marry me”)
      (Lieta T-333/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “marry me” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2019/C 103/55)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Marry Me Group AG (Cūga, Šveice) (pārstāvis: G. Theado, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Schäfer un D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 5. marta lēmumu lietā R 807/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “marry me” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Marry Me Group AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta C-179/18: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 13. februāra spriedums (Arbeidsrechtbank Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ronny Rohart/Federale Pensioendienst (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālais nodrošinājums — Tiesības uz pensiju saskaņā ar darba ņēmēju valsts pensiju shēmu — Atteikums ņemt vērā obligātā militāra dienesta laiku, kuru nodienējis Eiropas Savienības ierēdnis pēc savas stāšanās amatā — Lojālas sadarbības princips)

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/14

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 13. februāra spriedums (Arbeidsrechtbank Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ronny Rohart/Federale Pensioendienst
      (Lieta C-179/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Tiesības uz pensiju saskaņā ar darba ņēmēju valsts pensiju shēmu - Atteikums ņemt vērā obligātā militāra dienesta laiku, kuru nodienējis Eiropas Savienības ierēdnis pēc savas stāšanās amatā - Lojālas sadarbības princips)
      (2019/C 131/17)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Arbeidsrechtbank Gent

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Ronny Rohart

         Atbildētājs: Federale Pensioendienst

         Rezolutīvā daļa

      LES 4. panta 3. punkts kopsakarā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumiem, kas pieņemti ar Padomes Regulu (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 259/68 (1968. gada 29. februāris), ar ko nosaka Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību un ar ko izveido īpašus pagaidu pasākumus, ko piemēro Komisijas darbiniekiem, kura grozīta ar Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 723/2004 (2004. gada 22. marts), ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, saskaņā ar kuru, nosakot tiesības uz pensiju darba ņēmējam, kas ir bijis darba ņēmējs šajā dalībvalstī, pirms kļuva par Eiropas Savienības ierēdni, un kas, kļuvis par Savienības ierēdni, nodienēja savu obligāto militāro dienestu šajā dalībvalstī, tiek atteikts pielīdzināt nodienēto periodu faktiski nostrādātajam laikam darba ņēmēja statusā, kas viņam tiktu atļauts, ja brīdī, kad viņš tika iesaukts dienestā, vai vismaz vienu gadu to trīs gadu laikā, kuri sekoja pēc viņa militārā dienesta pienākumu pabeigšanas, viņš būtu strādājis amatā, uz ko attiecas valsts pensiju sistēma.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Lieta C-763/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 5. decembrīWallapop, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 3. oktobra spriedumu lietā T-186/17 Unipreus/EUIPO — Wallapop (“wallapop”)

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/20

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 5. decembrīWallapop, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 3. oktobra spriedumu lietā T-186/17 Unipreus/EUIPO — Wallapop (“wallapop”)
      (Lieta C-763/18 P)
      (2019/C 131/25)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Wallapop, S.L. (pārstāvji: D. Sarmiento Ramírez-Escudero un N. Porxas Roig, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) un Unipreus, S.L.

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt minēto spriedumu vienīgajā pamatā izklāstīto iemeslu dēļ, secinot, ka attiecīgie pakalpojumi nav līdzīgi.

                  —

                  piespriest Unipreus atlīdzināt Wallapop tiesāšanās izdevumus gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan šajā tiesvedībā Tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

         Wallapop, S.L iesniedza apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 3. decembra spriedumu lietā T-186/17 (1) attiecībā uz sabiedrības Unipreus, S.L. uzsākto iebildumu procesu pret Wallapop, S.L. saistībā ar Eiropas Savienības grafiskās preču zīmes Nr. 13 268 941 [reģistrācijas] pieteikumu.
      Apelācijas sūdzības ir balstīta uz vienīgā pamata, ar kuru tiek apgalvots par Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Eiropas Savienības preču zīmi (2) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta [tagad — Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts] un judikatūras par pakalpojumu līdzības interpretāciju pārkāpumu.
      Konkrētāk, apelācijas sūdzības iesniedzējas apelācijas sūdzība ir balstīta uz to, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi judikatūrā noteiktos kritērijus, kas piemērojami preču zīmju līdzības noteikšanai, galvenokārt neņemot vērā jēdziena “laišana tirgū” saturu un pakalpojumus, kas parasti tiek sniegti tiešsaistes tirdzniecībā atbilstoši šī jēdziena tiesiskajam un judikatūrā atzītajam saturam, proti, starpniecības pakalpojumi, un nevis “laišana tirgū” vai līdzīgi pakalpojumi.
      Šis Vispārējās tiesas kļūdainais vērtējums esot atspoguļojies attiecīgo pakalpojumu līdzības izvērtējumā, ko tā veikusi savā spriedumā, piemērojot šim nolūkam judikatūrā noteiktos kritērijus (tādus kā [pakalpojumu] raksturs, izplatīšanas kanāli, galamērķis un uztvere vai pakalpojumu konkurence vai to papildinātība).

         (1)  2018. gada 3. oktobra spriedums Unipreus/EUIPO — Wallapop (“wallapop”) (T-186/17nav publicēts, EU:T:2018:640)

         (2)  OV 2009, L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-835/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. decembrī iesniedza Curtea de Apel Timișoara (Rumānija) — SC Terracult SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara –Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Juridice 5, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Serviciul de Soluționare a Contestațiilor

text:
               8.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. decembrī iesniedza Curtea de Apel Timișoara (Rumānija) — SC Terracult SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara –Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Juridice 5, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Serviciul de Soluționare a Contestațiilor
      (Lieta C-835/18)
      (2019/C 131/27)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Timișoara

         Pamatlietas puses

      Prasītāja: SC Terracult SRL

         Atbildētāji: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara –Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Juridice 5, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Serviciul de Soluționare a Contestațiilor

         Prejudiciālais jautājums

      Vai PVN direktīva (1), kā arī nodokļu neitralitātes, efektivitātes un samērīguma principi tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkojamie nepieļauj tādu administratīvu praksi un/vai tādu valsts tiesiskā regulējuma noteikumu interpretāciju, ar ko netiek ļauts koriģēt noteiktus rēķinus un attiecīgi iekļaut koriģētos rēķinus PVN deklarācijā par periodu, kurā tika veikta korekcija, par darījumiem, kas veikti periodā, par kuru veikta nodokļu pārbaude, pēc kuras nodokļu iestādes izdevušas paziņojumu par nodokli, kas ir kļuvis galīgs, ja pēc paziņojuma par nodokli izdošanas tiek konstatēti papildu dati un informācija, kuru dēļ būtu jāpiemēro atšķirīgs nodokļu režīms?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-118/17: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zsuzsanna Dunai/ERSTE Bank Hungary Zrt (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju aizsardzība — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Direktīva 93/13/EEK — 1. panta 2. punkts — 6. panta 1. punkts — Ārvalsts valūtā denominēts aizdevuma līgums — Valūtas maiņas kursa starpība — Negodīga noteikuma, kas atzīts par spēkā neesošu, aizstāšana ar tiesību normu — Valūtas maiņas kursa risks — Līguma spēkā esamības turpināšanās pēc negodīga noteikuma svītrošanas — Valsts sistēma tiesību vienveidīgai interpretācijai)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/2

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zsuzsanna Dunai/ERSTE Bank Hungary Zrt
      (Lieta C-118/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Direktīva 93/13/EEK - 1. panta 2. punkts - 6. panta 1. punkts - Ārvalsts valūtā denominēts aizdevuma līgums - Valūtas maiņas kursa starpība - Negodīga noteikuma, kas atzīts par spēkā neesošu, aizstāšana ar tiesību normu - Valūtas maiņas kursa risks - Līguma spēkā esamības turpināšanās pēc negodīga noteikuma svītrošanas - Valsts sistēma tiesību vienveidīgai interpretācijai)
      (2019/C 155/02)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Iesniedzējtiesa

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Zsuzsanna Dunai

         Atbildētāja: ERSTE Bank Hungary Zrt

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                              —

                              tas pieļauj tādu valsts tiesību aktu, kas liedz tiesai, kurā celta prasība, apmierināt prasību anulēt aizdevuma līgumu, kura pamatā ir tāds negodīgs noteikums par valūtas maiņas kursa starpību, kāds ir pamatlietā, ar nosacījumu, ka šāda noteikuma negodīguma konstatēšana ļauj atjaunot to tiesisko un faktisko situāciju, kādā atrastos patērētājs, ja šāda negodīga noteikuma nebūtu bijis, un

                              —

                              tas nepieļauj tādu valsts tiesību aktu, kas tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, liedz tiesai, kurā celta prasība, apmierināt prasību anulēt aizdevuma līgumu, kura pamatā ir negodīgs noteikums par valūtas maiņas kursa starpību, ja ir ticis konstatēts, ka šāds noteikums ir negodīgs un ka līgums bez minētā noteikuma nevar pastāvēt.

                  2)

                  Direktīva 93/13, lasot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, neliedz dalībvalsts augstākajai tiesai tiesību vienveidīgas interpretācijas nolūkā pieņemt saistošus nolēmumus par to, kā šī direktīva ir jāīsteno, ar nosacījumu, ka šie nolēmumi nekavē kompetento tiesu ne nodrošināt minētajā direktīvā paredzēto normu pilnīgu iedarbību un piedāvāt patērētājam efektīvi aizsargāt tiesības, kādas tas var iegūt no šīs direktīvas, ne arī vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt šajā jautājumā prejudiciālu nolēmumu, kas tomēr ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 221, 10.7.2017.


title: Lieta C-128/17: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums — Polijas Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva (ES) 2016/2284 — Dažu gaisu piesārņojošo vielu valstu emisiju samazināšana — Savienības tiesību aktu pieņemšana — Likumdošanas procedūras norise — LES 4. panta 3. punkts — Lojālas sadarbības princips — Savienības likumdevēja rīcības brīvības faktiska īstenošana — Ietekmes novērtējums — Apstrīdētā akta seku pietiekama novērtēšana — LES 5. panta 4. punkts — Samērīguma princips — LES 4. panta 2. punkts — Dalībvalstu vienlīdzība saistībā ar Līgumiem — LESD 191. panta 2. punkts — Savienības politika vides jomā — Eiropas Savienības reģionu dažādības ņemšana vērā — Pārbaude tiesā)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/3

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums — Polijas Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-128/17) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva (ES) 2016/2284 - Dažu gaisu piesārņojošo vielu valstu emisiju samazināšana - Savienības tiesību aktu pieņemšana - Likumdošanas procedūras norise - LES 4. panta 3. punkts - Lojālas sadarbības princips - Savienības likumdevēja rīcības brīvības faktiska īstenošana - Ietekmes novērtējums - Apstrīdētā akta seku pietiekama novērtēšana - LES 5. panta 4. punkts - Samērīguma princips - LES 4. panta 2. punkts - Dalībvalstu vienlīdzība saistībā ar Līgumiem - LESD 191. panta 2. punkts - Savienības politika vides jomā - Eiropas Savienības reģionu dažādības ņemšana vērā - Pārbaude tiesā)
      (2019/C 155/03)
      Tiesvedības valoda — poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji: A. Tamás un A. Pospíšilová Padowska), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Simm, A.-Z. Varfi, K. Adamczyk Delamarre un A. Sikora-Kalėda)

         Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér, G. Koós un E. Tóth), Rumānija (pārstāvji: C. Canțăr, R. H. Radu, A. Wellman un M. Chicu)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Petersen, K. Herrmann un G. Gattinara)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Polijas Republika atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Ungārija, Rumānija, kā arī Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 151, 15.5.2017.


title: Lieta C-221/17: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 12. marta spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M.G. Tjebbes u.c./Minister van Buitenlandse Zaken (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības pilsonība — LESD 20. pants — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 24. pants — Dalībvalsts un trešās valsts pilsonība — Dalībvalsts pilsonības un Savienības pilsonības zaudēšana ex lege — Sekas — Samērīgums)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/4

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 12. marta spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M.G. Tjebbes u.c./Minister van Buitenlandse Zaken
      (Lieta C-221/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības pilsonība - LESD 20. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 24. pants - Dalībvalsts un trešās valsts pilsonība - Dalībvalsts pilsonības un Savienības pilsonības zaudēšana ex lege - Sekas - Samērīgums)
      (2019/C 155/04)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Raad van State

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: M.G. Tjebbes, G.J.M. Koopman, E. Saleh Abady, L. Duboux

         Atbildētājs: Minister van Buitenlandse Zaken

         Rezolutīvā daļa

      LESD 20. pants, lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 24. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka, izpildot noteiktus nosacījumus, personām, kurām nav vēl kādas citas dalībvalsts pilsonības, attiecīgās dalībvalsts pilsonības zaudēšana ex lege izraisa Eiropas Savienības pilsoņa statusa un ar to saistīto tiesību zaudēšanu, ja vien kompetentās valsts iestādes, attiecīgajā gadījumā ietverot arī valstu tiesas, var netieši izvērtēt, kādas sekas šī pilsonības zaudēšana var radīt, un, iespējams, atjaunot attiecīgo personu pilsonību ex tunc, ja šīs personas lūdz izsniegt ceļošanas dokumentu vai jebkādu citu dokumentu, kas apliecina to pilsonību. Veicot šo pārbaudi, šīm iestādēm un tiesām ir jāpārbauda, vai attiecīgās dalībvalsts pilsonības zaudēšana, kas izraisa Savienības pilsoņa statusa zaudēšanu, atbilst samērīguma principam saistībā ar sekām, kādas tai ir katras attiecīgās personas situācijā un attiecīgajā gadījumā tās ģimenes locekļu situācijā, ņemot vērā Savienības tiesības.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta C-399/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 1013/2006 — Atkritumu sūtījumi — Čehijas Republikas atteikums ņemt atpakaļ TPS-NOLO (Geobal) maisījumu, kas nosūtīts no šīs dalībvalsts uz Poliju — Atkritumu esamība — Pierādīšanas pienākums — Pierādījumi)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/5

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
      (Lieta C-399/17) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 1013/2006 - Atkritumu sūtījumi - Čehijas Republikas atteikums ņemt atpakaļ TPS-NOLO (Geobal) maisījumu, kas nosūtīts no šīs dalībvalsts uz Poliju - Atkritumu esamība - Pierādīšanas pienākums - Pierādījumi)
      (2019/C 155/05)
      Tiesvedības valoda — čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Němečková, E. Sanfrutos Cano un L. Haasbeek)

         Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller un L. Dvořáková)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 293, 4.9.2017.


title: Lieta C-428/17 P: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums — Meta Group Srl/Eiropas Komisija (Apelācija — Šķīrējklauzula — Dotāciju līgumi, kas noslēgti saistībā ar Sesto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002. — 2006. gads) — Dotāciju līgumi, kas noslēgti saistībā ar Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammu (2007. — 2013. gads) — Summas, kas Eiropas Komisijai esot jāsamaksā, izpildot līgumus — Izmaksājamais atlikums no kopējās prasītājai piešķirtā finansiālā ieguldījuma summas — Līgumiskā atbildība)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/5

      Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums — Meta Group Srl/Eiropas Komisija
      (Lieta C-428/17 P) (1)

      (Apelācija - Šķīrējklauzula - Dotāciju līgumi, kas noslēgti saistībā ar Sesto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002. - 2006. gads) - Dotāciju līgumi, kas noslēgti saistībā ar Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammu (2007. - 2013. gads) - Summas, kas Eiropas Komisijai esot jāsamaksā, izpildot līgumus - Izmaksājamais atlikums no kopējās prasītājai piešķirtā finansiālā ieguldījuma summas - Līgumiskā atbildība)
      (2019/C 155/06)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Meta Group Srl (pārstāvis: A. Formica, avvocato)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal un D. Recchia)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Meta Group Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 293, 4.9.2017.


title: Lieta C-437/17: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH/EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — LESD 45. pants — Regula (ES) Nr. 492/2011 — 7. panta 1. punkts — Aizliegums diskriminēt pilsonības dēļ — Tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu atkarībā no darba ņēmēja darba stāža pie darba devēja — Iepriekšējo nodarbinātības laikposmu, kas nostrādāti pie citiem darba devējiem, tikai daļēja ņemšana vērā — Sociālās tiesības — Atšķirības starp dalībvalstu sistēmām un tiesību aktiem)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/6

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH/EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH
      (Lieta C-437/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - LESD 45. pants - Regula (ES) Nr. 492/2011 - 7. panta 1. punkts - Aizliegums diskriminēt pilsonības dēļ - Tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu atkarībā no darba ņēmēja darba stāža pie darba devēja - Iepriekšējo nodarbinātības laikposmu, kas nostrādāti pie citiem darba devējiem, tikai daļēja ņemšana vērā - Sociālās tiesības - Atšķirības starp dalībvalstu sistēmām un tiesību aktiem)
      (2019/C 155/07)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

         Atbildētāja: EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem nav aizliegts tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā, lai noteiktu, vai darba ņēmējam, kas ir nostrādājis 25 profesionālās darbības gadus, ir tiesības uz viņa ikgadējā apmaksātā atvaļinājuma pagarinājumu no piecām uz sešām nedēļām, ir paredzēts, ka to gadu skaitā, kas nostrādāti vienās vai vairākās darba attiecībās pirms darba attiecību ar pašreizējo darba devēju uzsākšanas, tiek ieskaitīti augstākais pieci profesionālās darbības gadi, pat ja to faktiskais skaits ir lielāks par pieciem gadiem.

         (1)  OV C 382, 13.11.2017.


title: Lieta C-449/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — A & G Fahrschul-Akademie GmbH/Finanzamt Wolfenbüttel (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 132. panta 1. punkta i) un j) apakšpunkts — Konkrētām darbībām sabiedrības interesēs piemērojamais atbrīvojums no nodokļa — Skolas vai universitātes izglītība — Jēdziens — Transportlīdzekļa vadīšanas mācību kursi, ko pasniedz autoskola)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — A & G Fahrschul-Akademie GmbH/Finanzamt Wolfenbüttel
      (Lieta C-449/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta i) un j) apakšpunkts - Konkrētām darbībām sabiedrības interesēs piemērojamais atbrīvojums no nodokļa - Skolas vai universitātes izglītība - Jēdziens - Transportlīdzekļa vadīšanas mācību kursi, ko pasniedz autoskola)
      (2019/C 155/08)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: A & G Fahrschul-Akademie GmbH

         Atbildētāja: Finanzamt Wolfenbüttel

         Rezolutīvā daļa

      Jēdziens “skolas vai universitātes izglītība” Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta i) un j) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neietver transportlīdzekļa vadīšanas mācības, kas tādā autoskolā kā pamatlietā aplūkotā tiek pasniegtas tālab, lai varētu iegūt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/126/EK (2006. gada 20. decembris) par vadītāju apliecībām 4. panta 4. punktā paredzēto B un C1 kategoriju transportlīdzekļu vadīšanas tiesības.

         (1)  OV C 330, 2.10.2017.


title: Lieta C-557/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/Y.Z., Z.Z., Y.Y. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos — Direktīva 2003/86/EK — 16. panta 2. punkta a) apakšpunkts — 17. pants — Ģimenes locekļa, kas ir trešās valsts valstspiederīgais, uzturēšanās atļaujas atsaukšana — Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji — Direktīva 2003/109/EK — 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Šī statusa zaudēšana — Krāpšana — Nezināšana par krāpšanu)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/7

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/Y.Z., Z.Z., Y.Y.
      (Lieta C-557/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos - Direktīva 2003/86/EK - 16. panta 2. punkta a) apakšpunkts - 17. pants - Ģimenes locekļa, kas ir trešās valsts valstspiederīgais, uzturēšanās atļaujas atsaukšana - Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - Direktīva 2003/109/EK - 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Šī statusa zaudēšana - Krāpšana - Nezināšana par krāpšanu)
      (2019/C 155/09)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Raad van State

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Atbildētāji: Y.Z., Z.Z., Y.Y.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2003/86/EK (2003. gada 22. septembris) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos 16. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka gadījumā, ja, lai saņemtu trešās valsts valstspiederīgā ģimenes locekļu uzturēšanās atļaujas, ir iesniegti falsificēti dokumenti, apstāklis, ka šie ģimenes locekļi nezināja par šo dokumentu krāpniecisko raksturu, nav šķērslis tam, ka attiecīgā dalībvalsts, piemērojot šo tiesību normu, atsauc šīs atļaujas. Tomēr saskaņā ar šīs direktīvas 17. pantu valsts kompetentajām iestādēm vispirms ir jāveic individualizēta šo ģimenes locekļu situācijas pārbaude, īstenojot līdzsvarotu un saprātīgu visu iesaistīto interešu izvērtējumu.

                  2)

                  Padomes Direktīvas 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka gadījumā, ja pastāvīgā iedzīvotāja statuss trešās valsts valstspiederīgajiem ir piešķirts, pamatojoties uz falsificētiem dokumentiem, apstāklis, ka šie valstspiederīgie nezināja par šo dokumentu krāpniecisko raksturu, nav šķērslis tam, ka attiecīgā dalībvalsts, piemērojot šo tiesību normu, atsauc šo statusu.

         (1)  OV C 402, 27.11.2017.


title: Lieta C-635/17: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums (Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — E./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Imigrācijas politika — Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos — Direktīva 2003/86/EK — Izslēgšana no direktīvas piemērošanas jomas — 3. panta 2. punkta c) apakšpunkts — Personu, kas saņem alternatīvu aizsardzību, izslēgšana — Tiesību uz ģimenes atkalapvienošanos attiecināšana uz šīm personām ar valsts tiesību aktiem — Tiesas kompetence — 11. panta 2. punkts — Oficiālu dokumentāru pierādījumu, ar kuriem tiek pierādītas ģimenes saites, neesamība — Paskaidrojumi, kas uzskatāmi par nepietiekami ticamiem — Dalībvalstu iestāžu pienākumi veikt papildu pasākumus — Robežas)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/8

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums (Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — E./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Lieta C-635/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Imigrācijas politika - Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos - Direktīva 2003/86/EK - Izslēgšana no direktīvas piemērošanas jomas - 3. panta 2. punkta c) apakšpunkts - Personu, kas saņem alternatīvu aizsardzību, izslēgšana - Tiesību uz ģimenes atkalapvienošanos attiecināšana uz šīm personām ar valsts tiesību aktiem - Tiesas kompetence - 11. panta 2. punkts - Oficiālu dokumentāru pierādījumu, ar kuriem tiek pierādītas ģimenes saites, neesamība - Paskaidrojumi, kas uzskatāmi par nepietiekami ticamiem - Dalībvalstu iestāžu pienākumi veikt papildu pasākumus - Robežas)
      (2019/C 155/10)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: E.

         Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Tādā situācijā kā pamatlietā aplūkotā, kurā iesniedzējtiesai ir jālemj par personas, kurai ir piešķirts alternatīvās aizsardzības statuss, tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos, Eiropas Savienības Tiesas kompetencē saskaņā ar LESD 267. pantu ir interpretēt Padomes Direktīvas 2003/86/EK (2003. gada 22. septembris) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos 11. panta 2. punktu, ja šī tiesību norma valsts tiesībās ir padarīta par tieši un bez nosacījumiem piemērojamu šādai situācijai.

                  2)

                  Direktīvas 2003/86 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie, kuros pieteikumu par ģimenes atkalapvienošanos ir iesniegusi apgādniece, kurai ir piešķirts alternatīvās aizsardzības statuss, par labu nepilngadīgajam, kuram tā ir tante un, iespējams, aizbildne, un kurš dzīvo kā bēglis un bez ģimenes saitēm trešajā valstī, tam neatbilst tas, ka šis pieteikums tiek noraidīts vienīgi tādēļ, ka apgādniece nav sniegusi oficiālus dokumentārus pierādījumus, kas apliecina nepilngadīgā bioloģisko vecāku nāvi un līdz ar to ģimenes saišu ar viņu faktisko raksturu, un ka paskaidrojumu, kuru apgādniece ir sniegusi, lai pamatotu savu nespēju iesniegt šādus pierādījumus, kompetentās iestādes ir uzskatījušas par neticamu, pamatojoties vienīgi uz vispārīgu informāciju, kas ir pieejama saistībā ar situāciju izcelsmes valstī, neņemot vērā apgādnieces un nepilngadīgā konkrēto situāciju, kā arī īpašās grūtības, ar kurām viņi atbilstoši viņu teiktajam ir sastapušies pirms un pēc bēgšanas no viņu izcelsmes valsts.

         (1)  OV C 63, 19.2.2018.


title: Lieta C-647/17: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skatteverket/Srf konsulterna AB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 53. pants — Pakalpojumu, kas saistīti ar biļešu iegādi izglītības pasākumiem, sniegšana — Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vieta)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/9

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skatteverket/Srf konsulterna AB
      (Lieta C-647/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 53. pants - Pakalpojumu, kas saistīti ar biļešu iegādi izglītības pasākumiem, sniegšana - Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vieta)
      (2019/C 155/11)
      Tiesvedības valoda — zviedru

         Iesniedzējtiesa

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Skatteverket

         Atbildētāja: Srf konsulterna AB

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 2008/8/EK (2008. gada 12. februāris), 53. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā rodamais jēdziens “pakalpojumi, kas saistīti ar biļešu iegādi pasākumiem” ietver tādu pakalpojumu kā pamatlietā aplūkotais, kas izpaužas kā piecu dienu ilgas mācības grāmatvedībā un pārvaldībā, kuras tiek rīkotas tikai nodokļa maksātājiem un kurām ir nepieciešama iepriekšēja reģistrācija un apmaksa.

         (1)  OV C 52, 12.2.2018.


title: Lieta C-666/17 P: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums — AlzChem AG/Eiropas Komisija (Apelācija — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — 4. panta 2. punkta trešais ievilkums — Vispārēja konfidencialitātes prezumpcija attiecībā uz dokumentiem, kas saistīti ar izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā — Apjoms)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums — AlzChem AG/Eiropas Komisija
      (Lieta C-666/17 P) (1)

      (Apelācija - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - 4. panta 2. punkta trešais ievilkums - Vispārēja konfidencialitātes prezumpcija attiecībā uz dokumentiem, kas saistīti ar izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā - Apjoms)
      (2019/C 155/12)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: AlzChem AG (pārstāvji: A. Borsos, advokāts, J. A. Guerrero Pérez, abogado)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati un A. Buchet)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  AlzChem AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta C-695/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Helsingin käräjäoikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — likvidējamā Metirato Oy pret Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2010/24/ES — Savstarpēja palīdzība prasījumu piedziņā saistībā ar maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem — 13. panta 1. punkts — 14. panta 2. punkts — Pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts prasījumu piespiedu piedziņa, ko veic pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts iestādes — Procedūra saistībā ar lūgumu atmaksāt šos prasījumus pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī reģistrētas maksātnespējīgas uzņēmējsabiedrības mantā — Atbildētāja šajā procedūrā — Noteikšana)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Helsingin käräjäoikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — likvidējamā Metirato Oy pret Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet
      (Lieta C-695/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2010/24/ES - Savstarpēja palīdzība prasījumu piedziņā saistībā ar maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem - 13. panta 1. punkts - 14. panta 2. punkts - Pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts prasījumu piespiedu piedziņa, ko veic pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts iestādes - Procedūra saistībā ar lūgumu atmaksāt šos prasījumus pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī reģistrētas maksātnespējīgas uzņēmējsabiedrības mantā - Atbildētāja šajā procedūrā - Noteikšana)
      (2019/C 155/13)
      Tiesvedības valoda — somu

         Iesniedzējtiesa

      Helsingin käräjäoikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: likvidējamā Metirato Oy

         Atbildētājas: Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2010/24/ES (2010. gada 16. marts) par savstarpēju palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem, un citiem pasākumiem 13. panta 1. punkts un 14. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, tie tiek piemēroti attiecībā uz procedūru, kurā tiek prasīts, lai pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī reģistrētas maksātnespējīgas uzņēmējsabiedrības mantā tiktu atmaksāti parādi, kas ir tikuši piedzīti pēc pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts lūguma, ja šīs procedūras pamatā ir strīds par izpildes pasākumiem šī 14. panta 2. punkta izpratnē, un, otrkārt, pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts šo noteikumu izpratnē ir jāuzskata par atbildētāju minētajā procedūrā, un nav nozīmes, vai šīs parādu summas tiek nošķirtas no šīs dalībvalsts līdzekļiem vai arī ar tiem sajaucas.

         (1)  OV C 83, 5.3.2018.


title: Lieta C-724/17: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vantaan kaupunki/Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Konkurence — LESD 101. pants — Aizliegtas vienošanās, kas aizliegta ar šo pantu, radītā kaitējuma atlīdzināšana — Par atlīdzību atbildīgo personu noteikšana — Juridisko personu pēctecība — Uzņēmuma jēdziens — Saimnieciskās pēctecības kritērijs)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/11

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vantaan kaupunki/Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy
      (Lieta C-724/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Konkurence - LESD 101. pants - Aizliegtas vienošanās, kas aizliegta ar šo pantu, radītā kaitējuma atlīdzināšana - Par atlīdzību atbildīgo personu noteikšana - Juridisko personu pēctecība - Uzņēmuma jēdziens - Saimnieciskās pēctecības kritērijs)
      (2019/C 155/14)
      Tiesvedības valoda — somu

         Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vantaan kaupunki

         Atbildētājas: Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

         Rezolutīvā daļa

      LESD 101. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, kurā sabiedrību, kas ir piedalījušās ar šo pantu aizliegtajā vienošanās, visas darbības ir pārņēmušas citas sabiedrības, kuras ir likvidējušas šīs pirmās minētās sabiedrības un turpina to komercdarbību, iegūstošās sabiedrības var saukt pie atbildības par zaudējumiem, kas nodarīti ar šo aizliegto vienošanos.

         (1)  OV C 83, 5.3.2018.


title: Lieta C-21/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Svea hovrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Textilis Ltd, Ozgur Keskin/Svenskt Tenn Aktiebolag (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības preču zīme — Jēdziens “forma” — Forma, kas piešķir precei ievērojamu vērtību — Divdimensiju preču zīme — Grafiska preču zīme, kas ir arī darbs autortiesību nozīmē — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) punkts — Regula (ES) 2015/2424)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/12

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Svea hovrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Textilis Ltd, Ozgur Keskin/Svenskt Tenn Aktiebolag
      (Lieta C-21/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības preču zīme - Jēdziens “forma” - Forma, kas piešķir precei ievērojamu vērtību - Divdimensiju preču zīme - Grafiska preču zīme, kas ir arī darbs autortiesību nozīmē - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) punkts - Regula (ES) 2015/2424)
      (2019/C 155/15)
      Tiesvedības valoda — zviedru

         Iesniedzējtiesa

      Svea hovrätt

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Textilis Ltd, Ozgur Keskin

         Atbildētājs: Svenskt Tenn Aktiebolag

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par [Eiropas Savienības preču zīmi], kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2015/2424 (2015. gada 16. decembris), 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams preču zīmēm, kas ir reģistrētas pirms Regulas Nr. 207/2009, kura grozīta ar Regulu 2015/2424, stāšanās spēkā.

                  2)

                  Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds apzīmējums, kāds tiek aplūkots pamatlietā, kas sastāv no divdimensiju dekoratīviem rakstiem un kas ir piestiprināts uz tādām precēm kā audums vai papīrs, nesastāv “tikai un vienīgi no formas” šīs tiesību normas nozīmē.

         (1)  OV C 94, 12.3.2018.


title: Lieta C-134/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. marta 14. marta spriedums (Arbeidsrechtbank Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Vester/Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā nodrošinājuma shēmas — Invaliditātes pabalsti — LESD 45. un 48. pants — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Regula (EK) Nr. 883/2004 — Atšķirīgas dalībvalstu pabalstu sistēmas — “Iepriekšējas darbnespējas laikposms” — Ilgums — Darbnespējas pabalsta piešķiršana — Migrējošu darba ņēmēju neizdevīgāka situācija)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/13

      Tiesas (astotā palāta) 2019. marta 14. marta spriedums (Arbeidsrechtbank Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Vester/Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering
      (Lieta C-134/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā nodrošinājuma shēmas - Invaliditātes pabalsti - LESD 45. un 48. pants - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Regula (EK) Nr. 883/2004 - Atšķirīgas dalībvalstu pabalstu sistēmas - “Iepriekšējas darbnespējas laikposms” - Ilgums - Darbnespējas pabalsta piešķiršana - Migrējošu darba ņēmēju neizdevīgāka situācija)
      (2019/C 155/16)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Maria Vester

         Atbildētāja: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. un 48. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāda situācija kā pamatlietā aplūkotā, kurā darba ņēmējam, kas vienu gadu ir bijis darbnespējīgs un kam viņa dzīvesvietas valsts kompetentā iestāde ir atzinusi invaliditāti, tomēr atbilstoši šīs dalībvalsts tiesiskajam regulējumam neiegūstot tiesības uz invaliditātes pabalstu, tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā tas ir pilnībā pabeidzis apdrošināšanas laikposmus, izvirza nosacījumu par gadu ilgu papildu darbnespējas laikposmu, lai šim darba ņēmējam varētu atzīt invalīda statusu un piešķirt proporcionālu invaliditātes pabalstu, tomēr minētajā laikposmā nepiešķirot darbnespējas pabalstu.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Lieta C-174/18: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Vienlīdzīga attieksme — Ienākuma nodoklis — Tiesību akti, kas vērsti uz dubultas nodokļu uzlikšanas novēršanu — Saņemtā pensija dalībvalstī, kas nav dzīvesvietas valsts — Atbrīvojuma aprēķina kārtība dzīvesvietas dalībvalstī — Konkrētu nodokļu priekšrocību daļējs zaudējums)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/14

      Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge
      (Lieta C-174/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Vienlīdzīga attieksme - Ienākuma nodoklis - Tiesību akti, kas vērsti uz dubultas nodokļu uzlikšanas novēršanu - Saņemtā pensija dalībvalstī, kas nav dzīvesvietas valsts - Atbrīvojuma aprēķina kārtība dzīvesvietas dalībvalstī - Konkrētu nodokļu priekšrocību daļējs zaudējums)
      (2019/C 155/17)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Jean Jacob, Dominique Lennertz

         Atbildētāja: État belge

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz piemērot tādu dalībvalsts nodokļu tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, kura rezultātā pārim, kas dzīvo šajā valstī un no kura viens partneris saņem citā dalībvalstī pensiju, kas ir atbrīvota no nodokļa pirmajā dalībvalstī atbilstoši divpusējai konvencijai par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu, tiek liegta daļa no šajā dalībvalstī piešķirtajām nodokļu priekšrocībām.

         (1)  OV C 166, 14.5.2018.


title: Lieta C-195/18: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums (Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret B. S. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem — Direktīva 92/83/EEK — 2. pants — “Alus” jēdziens — Dzēriens, kas ražots no misas, kura iegūta no maisījuma, kurā ir vairāk glikozes nekā iesala — Kombinētā nomenklatūra — Pozīcijas 2203 (iesala alus) vai 2206 (citi raudzēti dzērieni))

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/14

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums (Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret B. S.
      (Lieta C-195/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem - Direktīva 92/83/EEK - 2. pants - “Alus” jēdziens - Dzēriens, kas ražots no misas, kura iegūta no maisījuma, kurā ir vairāk glikozes nekā iesala - Kombinētā nomenklatūra - Pozīcijas 2203 (iesala alus) vai 2206 (citi raudzēti dzērieni))
      (2019/C 155/18)
      Tiesvedības valoda — poļu

         Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      B. S.,
      piedaloties: Prokuratura Okręgowa w Piotrkowie Trybunalskim, Łódzki Urząd Celno-Skarbowy w Łodzi, Urząd Celno-Skarbowy w Piotrkowie Trybunalskim

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka starpprodukts, kas ir domāts, lai to samaisītu ar bezalkoholiskiem dzērieniem, un kas ir iegūts no misas, kurā ir mazāk iesalinātu sastāvdaļu nekā neiesalinātu sastāvdaļu un kurā pirms raudzēšanas procesa ir pievienots glikozes sīrups, var tikt klasificēts kā “iesala alus” Kombinētās nomenklatūras, kas ietverta Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā tā redakcijā, kas izriet no Komisijas Regulas (EEK) Nr. 2587/91 (1991. gada 26. jūlijs), pozīcijā 2203, ja šī produkta organoleptiskās īpašības atbilst alus organoleptiskajām īpašībām; par to ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.


title: Lieta C-372/18: Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Cour administrative d'appel de Nancy (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministre de l'Action et des Comptes publics/Raymond Dreyer un viņa laulātā (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālais nodrošinājums — Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos — Regula (EK) Nr. 883/2004 — 3. pants — Jomas, uz kurām attiecas šī regula — Tādas sociālās iemaksas par ienākumiem no īpašuma, ar ko apliek Francijas rezidentu, kurš ir Šveices sociālās nodrošinājuma sistēmas dalībnieks — Maksājumi, ar kuriem tiek finansēti divu veidu Valsts fonda līdzatbildībai par patstāvību administrētie pabalsti — Tieša un pietiekami atbilstoša saikne ar noteiktām sociālā nodrošinājuma jomām — Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija — Pieprasītāja personisko vajadzību individuāls izvērtējums — Pieprasītāja mantiskā stāvokļa ņemšana vērā, nosakot pabalstu apmēru)

text:
               6.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/15

      Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Cour administrative d'appel de Nancy (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministre de l'Action et des Comptes publics/Raymond Dreyer un viņa laulātā
      (Lieta C-372/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 3. pants - Jomas, uz kurām attiecas šī regula - Tādas sociālās iemaksas par ienākumiem no īpašuma, ar ko apliek Francijas rezidentu, kurš ir Šveices sociālās nodrošinājuma sistēmas dalībnieks - Maksājumi, ar kuriem tiek finansēti divu veidu Valsts fonda līdzatbildībai par patstāvību administrētie pabalsti - Tieša un pietiekami atbilstoša saikne ar noteiktām sociālā nodrošinājuma jomām - Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija - Pieprasītāja personisko vajadzību individuāls izvērtējums - Pieprasītāja mantiskā stāvokļa ņemšana vērā, nosakot pabalstu apmēru)
      (2019/C 155/19)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

      Cour administrative d'appel de Nancy

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Atbildētāji: Raymond Dreyer un viņa laulātā

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai tādus pabalstus kā personalizētais pabalsts patstāvības nodrošināšanai un pabalsts invaliditātes kompensēšanai klasificētu kā “sociālā nodrošinājuma pabalstus” šīs normas izpratnē, tie ir jāuzskata par tādiem, kuri tiek piešķirti bez saņēmēja personisko vajadzību individuāla izvērtējuma, ja minētās personas mantiskais stāvoklis tiek ņemts vērā vienīgi ar mērķi aprēķināt attiecīgo pabalstu faktisko apmēru, balstoties uz objektīviem un normatīvos aktos noteiktiem kritērijiem.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta C-277/18: Tiesas (piektā palāta) priekšsēdētāja 2019. gada 14. februāra rīkojums (Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda/Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/24

      Tiesas (piektā palāta) priekšsēdētāja 2019. gada 14. februāra rīkojums (Tribunal Administrativo de Círculo de Lisboa (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Henkel Ibérica Portugal, Unipessoal Lda/Comissão de Segurança de Serviços e Bens de Consumo
      (Lieta C-277/18) (1)

      (2019/C 172/31)
      Tiesvedības valoda — portugāļu
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-161/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. martā — Deutsche Telekom/Parlaments un Padome

text:
               20.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 172/37

      Prasība, kas celta 2019. gada 11. martā — Deutsche Telekom/Parlaments un Padome
      (Lieta T-161/19)
      (2019/C 172/51)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Deutsche Telekom (Bonna, Vācija) (pārstāvji: F. González Díaz, B. Langeheine un J. Blanco Carol, advokāti)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  prasību atcelt tiesību aktu atzīt par pieņemamu;

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2018/1971 (1) 50. pantu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt prasītāja tiesāšanās un citus izdevumus saistībā ar šo lietu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētās regulas 50. pants nav spēkā, jo LESD 114. pants nav atbilstošs juridiskais pamats.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētās regulas 50. pantu ir pārkāpts subsidiaritātes princips un tajā nav norādīts pamatojums.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētās regulas 50. pantu ir pārkāpts samērīguma princips un tajā nav norādīts pamatojums.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka procedūrā, kas īstenota, lai pieņemtu apstrīdētās regulas 50. pantu, ir pārkāpti labāka regulējuma principi.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētās regulas 50. pantu ir ierobežotas prasītāja pamattiesības uz īpašumu un uzņēmējdarbības brīvība.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/1971 (2018. gada 11. decembris), ar ko izveido Eiropas Elektronisko sakaru regulatoru iestādi (BEREC) un BEREC atbalsta aģentūru (BEREC birojs), groza Regulu (ES) 2015/2120 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1211/2009 (OV L 321, 17.12.2018., 1. lpp.).


title: Lieta T-125/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. februārī — Clem & Jo Optique/EUIPO — C&A (“C&J”)

text:
               29.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/54

      Prasība, kas celta 2019. gada 20. februārī — Clem & Jo Optique/EUIPO — C&A (“C&J”)
      (Lieta T-125/19)
      (2019/C 148/52)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Clem & Jo Optique SARL (Cormicy, Francija) (pārstāvis: N. Hausmann, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: C&A AG (Zug, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “C&J” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 15 912 041

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 19. decembra lēmums lietā R 1252/2018-4

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atcelt apstrīdēto lēmumu.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Prasītāja sabiedrība apgalvo, ka nav sajaukšanas iespējas starp preču zīmēm “C & A” un “C & J”.


title: Lieta C-377/16: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 26. marta spriedums — Spānijas Karaliste/Eiropas Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu — Valodu lietojums — Līgumdarbinieku atlases procedūra — Uzaicinājums izteikt ieinteresētību — Autovadītāji — I funkciju grupa — Valodu zināšanas — Atlases procedūras 2. valodas izvēles ierobežošana ar angļu, franču un vācu valodu — Saziņas valoda — Regula Nr. 1 — Civildienesta noteikumi — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība — Diskriminācija valodas dēļ — Pamatojums — Dienesta intereses)

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/2

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 26. marta spriedums — Spānijas Karaliste/Eiropas Parlaments
      (Lieta C-377/16) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Valodu lietojums - Līgumdarbinieku atlases procedūra - Uzaicinājums izteikt ieinteresētību - Autovadītāji - I funkciju grupa - Valodu zināšanas - Atlases procedūras 2. valodas izvēles ierobežošana ar angļu, franču un vācu valodu - Saziņas valoda - Regula Nr. 1 - Civildienesta noteikumi - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība - Diskriminācija valodas dēļ - Pamatojums - Dienesta intereses)
      (2019/C 187/02)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji: M. J. García-Valdecasas Dorrego un M. A. Sampol Pucurull)

         Atbildētāja: Eiropas Parlaments (pārstāvji: D. Nessaf, C. Burgos un M. Rantala)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt uzaicinājumu izteikt ieinteresētību Līgumdarbinieki — I funkciju grupa — Autovadītāji (V/S), EP/CAST/S/16/2016.

                  2)

                  Atcelt atbilstoši uzaicinājumam izteikt ieinteresētību Līgumdarbinieki — I funkciju grupa — Autovadītāji (V/S), EP/CAST/S/16/2016 izveidoto datubāzi.

                  3)

                  Eiropas Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 314, 29.8.2016.


title: Lieta C-127/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 21. marta spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Transports — Direktīva 96/53/EK — Starptautiskā satiksme — Transportlīdzekļi, kas atbilst šajā direktīvā norādītajām svara un gabarītu robežvērtībām — Šādu transportlīdzekļu, kas reģistrēti vai laisti ekspluatācijā kādā dalībvalstī, izmantošana citas dalībvalsts teritorijā — Īpašās atļaujas sistēma — 3. un 7. pants — 2003. gada Pievienošanās akts — Pārejas noteikumi — XII pielikuma 8. punkta 3. apakšpunkts)

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/7

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 21. marta spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
      (Lieta C-127/17) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Transports - Direktīva 96/53/EK - Starptautiskā satiksme - Transportlīdzekļi, kas atbilst šajā direktīvā norādītajām svara un gabarītu robežvērtībām - Šādu transportlīdzekļu, kas reģistrēti vai laisti ekspluatācijā kādā dalībvalstī, izmantošana citas dalībvalsts teritorijā - Īpašās atļaujas sistēma - 3. un 7. pants - 2003. gada Pievienošanās akts - Pārejas noteikumi - XII pielikuma 8. punkta 3. apakšpunkts)
      (2019/C 187/08)
      Tiesvedības valoda — poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Hottiaux un W. Mölls)

         Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna, M. Kamejsza-Kozłowska, J. Sawicka, pārstāvji, kuriem palīdz J. Waszkiewicz, eksperts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Nosakot transporta uzņēmumiem pienākumu iegūt īpašo atļauju, lai pārvietotos pa noteiktiem publiskajiem ceļiem, Polijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar Padomes Direktīvas 96/53/EK (1996. gada 25. jūlijs), ar kuru paredz noteiktu Kopienā izmantotu transportlīdzekļu maksimālos pieļaujamos gabarītus iekšzemes un starptautiskajos autopārvadājumos, kā arī šo transportlīdzekļu maksimālo pieļaujamo masu starptautiskajos autopārvadājumos — redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 29. aprīļa Direktīvu (ES) 2015/719, — 3. un 7. pantu kopumā, tos aplūkojot kopsakarā ar minētās Direktīvas 96/53 I pielikuma 3.1. un 3.4. punktu.

                  2)

                  Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 151, 15.5.2017.


title: Lieta C-253/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. martā iesniedza Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) — MH, NI/OJ, Novo Banco SA

text:
               17.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 206/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. martā iesniedza Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) — MH, NI/OJ, Novo Banco SA
      (Lieta C-253/19)
      (2019/C 206/33)
      Tiesvedības valoda — portugāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação de Guimarães

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: MH, NI

         Otra puse apelācijas tiesvedībā: OJ, Novo Banco SA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2015/848 (1) dalībvalsts tiesas piekritībā ir sākt galveno maksātnespējas procedūru attiecībā uz kādu pilsoni, kura vienīgais tam piederošais nekustamais īpašums atrodas minētajā valstī, lai arī viņš kopā ar savu saimi pastāvīgi dzīvo citā dalībvalstī, kurā viņš strādā algotu darbu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2015/848 (2015. gada 20. maijs) par maksātnespējas procedūrām (OV 2015, L 141, 192. lpp.).


title: Apvienotās lietas no C-119/18 līdz C-121/18: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 21. marta rīkojums (Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo (Spānija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Telefónica Móviles España SAU (C-119/18), Orange España SAU (C-120/18), Vodafone España SAU (C-121/18)/Tribunal Económico-Administrativo Central (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2002/20/EK — 6. panta 1. punkts un pielikuma A daļa — Elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušana — Telekomunikāciju operatori — Darbība vairāk nekā vienā autonomajā kopienā — Ikgadēja finanšu iemaksa — Dalība Corporación de Radio y Televisión Española finansējumā)

text:
               1.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/13

      Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 21. marta rīkojums (Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo (Spānija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Telefónica Móviles España SAU (C-119/18), Orange España SAU (C-120/18), Vodafone España SAU (C-121/18)/Tribunal Económico-Administrativo Central
      (Apvienotās lietas no C-119/18 līdz C-121/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2002/20/EK - 6. panta 1. punkts un pielikuma A daļa - Elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušana - Telekomunikāciju operatori - Darbība vairāk nekā vienā autonomajā kopienā - Ikgadēja finanšu iemaksa - Dalība Corporación de Radio y Televisión Española finansējumā)
      (2019/C 220/17)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Telefónica Móviles España SAU (C-119/18), Orange España SAU (C-120/18), Vodafone España SAU (C-121/18)

         Atbildētāja: Tribunal Económico-Administrativo Central

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/20/EK (2002. gada 7. marts) par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas piemērošanas jomā neietilpst tāda ikgadēja finanšu iemaksa kā pamatlietās, kas kā dalība sabiedriskās apraides finansējumā tiek iekasēta no telekomunikāciju uzņēmumiem, kas darbojas Spānijā vairāk nekā vienā autonomajā kopienā.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-305/18: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps/Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 2008/98/EK — Atkritumu reģenerācija vai apglabāšana — Atkritumu apsaimniekošanas integrētās sistēmas, kura garantē valsts pašpietiekamību, ieviešana — Sadedzināšanas iekārtu izveide vai esošo iekārtu jaudas palielināšana — Sadedzināšanas iekārtu kvalifikācija par “stratēģiskām primāro valsts interešu infrastruktūrām un objektiem” — “Atkritumu apsaimniekošanas hierarhijas” principa ievērošana — Direktīva 2001/42/EK — Nepieciešamība veikt “ietekmes uz vidi novērtējumu”)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/17

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps/Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c.
      (Lieta C-305/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2008/98/EK - Atkritumu reģenerācija vai apglabāšana - Atkritumu apsaimniekošanas integrētās sistēmas, kura garantē valsts pašpietiekamību, ieviešana - Sadedzināšanas iekārtu izveide vai esošo iekārtu jaudas palielināšana - Sadedzināšanas iekārtu kvalifikācija par “stratēģiskām primāro valsts interešu infrastruktūrām un objektiem” - “Atkritumu apsaimniekošanas hierarhijas” principa ievērošana - Direktīva 2001/42/EK - Nepieciešamība veikt “ietekmes uz vidi novērtējumu”)
      (2019/C 230/20)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps

         Atbildētāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lazio, Regione Toscana, Regione Lombardia

         piedaloties: Associazione Mamme per la Salute e l’Ambiente Onlus, Comitato Donne 29 Agosto

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  “Atkritumu apsaimniekošanas hierarhijas” princips, kas minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 4. pantā, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas 13. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds aplūkots pamatlietā, kurā atkritumu sadedzināšanas iekārtas ir kvalificētas kā “stratēģiskas primāro valsts interešu infrastruktūras un objekti”, ja vien šis tiesiskais regulējums atbilst pārējām šīs direktīvas normām, kurās ir paredzēti konkrētāki pienākumi.

                  2)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 2. panta a) punkts, 3. panta 1. punkts un 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds aplūkots pamatlietā, ko veido pamata tiesiskais regulējums un īstenošanas tiesiskais regulējums, kurā ir noteikta lielāka esošo atkritumu sadedzināšanas iekārtu jauda un kurā ir paredzēta jaunu šādu iekārtu izveide, ietilpst “plānu un programmu” jēdzienā šīs direktīvas izpratnē, ja tas var būtiski ietekmēt vidi, un tādēļ attiecībā uz to ir jāveic iepriekšējs ietekmes uz vidi novērtējums.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta T-690/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — Enrico Colombo un Corinti Giacomo/Komisija (Publiski būvdarbu līgumi — Iepirkuma procedūra — Ispras KPC — Ūdensvadu un centrālapkures/dzesēšanas apakšstaciju būvniecības un tehniskās apkopes darbi — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/26

      Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija spriedums — Enrico Colombo un Corinti Giacomo/Komisija
      (Lieta T-690/16) (1)

      (Publiski būvdarbu līgumi - Iepirkuma procedūra - Ispras KPC - Ūdensvadu un centrālapkures/dzesēšanas apakšstaciju būvniecības un tehniskās apkopes darbi - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 230/32)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Enrico Colombo SpA (Sesto Calende, Itālija) un Corinti Giacomo (Ispra, Itālija) (pārstāvji: R. Colombo un G. Turri, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji S. Delaude, L. Di Paolo un P. Rosa Plaza, pēc tam S. Delaude un L. Di Paolo un visbeidzot S. Delaude un A. Spina)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko būtībā tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem ir noraidīts piedāvājums, ko prasītāji ir iesnieguši iepirkuma procedūrā JRC/IPR/2016/C4/0002/OC attiecībā uz pamatlīgumu par ūdensvadu un centrālapkures/dzesēšanas apakšstaciju būvniecības un tehniskās apkopes darbiem Ispras Kopīgā pētniecības centrā (KPC) (Itālija), un tiesības noslēgt šo iepirkuma līgumu ir piešķirtas kādam citam pretendentam, un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājiem esot nodarīti ar šiem lēmumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Enrico Colombo SpA un Corinti Giacomo atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta T-315/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. maijā — BT/Komisija

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/35

      Prasība, kas celta 2019. gada 22. maijā — BT/Komisija
      (Lieta T-315/19)
      (2019/C 246/37)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: BT (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 20. jūlija lēmumu par atteikumu piešķirt prasītājam apgādnieka zaudējuma pensiju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir prettiesisks laulības piecu gadu ilguma nosacījums, kas noteikts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 20. pantā, jo, pirmkārt, ar to tiek radīta patvaļīga diskriminācija starp strādājošiem ierēdņiem un ierēdņiem, kuri ir pensionējušies. Otrkārt, prasītāja uzskata, ka, lai gan viena gada minimālā ilguma kritērijs ir piemērots, lai apkarotu krāpnieciski noslēgtas laulības, piecu gadu minimālais ilgums savukārt ir patvaļīgs, nepiemērots un netaisnīgs. Treškārt, šāds nosacījums varot netaisnīgi liegt miruša ierēdņa laulātajam saņemt apgādnieka zaudējuma pensiju, lai arī viņus tomēr saistīja kopīgs dzīves projekts.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 1.d panta pārkāpums.


title: Lieta T-272/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 5. jūnija spriedums — EBM Technologies/EUIPO (“MobiPACS”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MobiPACS” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Sauklis — Konkrētas sabiedrības daļas uzmanības pakāpe — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/41

      Vispārējās tiesas 2019. gada 5. jūnija spriedums — EBM Technologies/EUIPO (“MobiPACS”)
      (Lieta T-272/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MobiPACS” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Sauklis - Konkrētas sabiedrības daļas uzmanības pakāpe - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 255/53)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EBM Technologies, Inc. (Taipeja, Taivāna) (pārstāvji: J. Liesegang, M. Jost un N. Lang, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 19. februāra lēmumu lietā R 2145/2017-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “MobiPACS” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 19. februāra lēmumu lietā R 2145/2017-2.

                  2)

                     EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.