title: Tiesas spriedums (astotā palāta), 2016. gada 22. septembris.#Kawasaki Motors Europe NV pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane.#Gerechtshof Amsterdam lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu.#Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Spēkā esamības novērtējums – Regula (EK) Nr. 1051/2009 – Kopējais muitas tarifs – Tarifu klasifikācija – Kombinētā nomenklatūra – Pozīcija 8701 – Traktori – Apakšpozīcijas no 8701 90 11 līdz 8701 90 39 – Jauni lauksaimniecības riteņtraktori (izņemot kājniektraktorus) un mežsaimniecības riteņtraktori – Vieglie četrriteņu visurgājēji transportlīdzekļi, kurus paredzēts lietot kā traktorus.#Lieta C-91/15.

text:
         TIESAS SPRIEDUMS (astotā palāta)
      2016. gada 22. septembrī (
            *1
         )
      “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Spēkā esamības novērtējums — Regula (EK) Nr. 1051/2009 — Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Pozīcija 8701 — Traktori — Apakšpozīcijas no 8701 90 11 līdz 8701 90 39 — Jauni lauksaimniecības riteņtraktori (izņemot kājniektraktorus) un mežsaimniecības riteņtraktori — Vieglie četrriteņu visurgājēji transportlīdzekļi, kurus paredzēts lietot kā traktorus”
      Lieta C‑91/15
      par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamas Apelācijas tiesa, Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2015. gada 12. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2015. gada 25. februārī, tiesvedībā

            Kawasaki Motors Europe NV

      pret

            Inspecteur van de Belastingdienst/Douane .

      TIESA (astotā palāta)
      šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs D. Švābi [D. Šváby] (referents), tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský] un M. Safjans [M. Safjan],
      ģenerāladvokāts M. Špunars [M. Szpunar],
      sekretārs A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
      ņemot vērā rakstveida procesu,
      ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:

               —

                  Kawasaki Motors Europe NV vārdā – J. A. H. Hollebeek, M. van der Knaap un E. van Doornik, advocaten,

               —

               Nīderlandes valdības vārdā – K. Bulterman un B. Koopman, pārstāves,

               —

               Eiropas Komisijas vārdā – J.‑F. Brakeland un A. Caeiros, pārstāvji,

         ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
      pasludina šo spriedumu.

         Spriedums

               1

               Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulas (EK) Nr. 1051/2009 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV 2009, L 290, 56. lpp.) spēkā esamību.

               2

               Šis lūgums tika iesniegts saistībā ar strīdu starp Kawasaki Motors Europe NV (turpmāk tekstā – “KME”) un Inspecteur van de Belastingdienst/Douane (Nodokļu un muitas administrācijas inspektors, Nīderlande; turpmāk tekstā – “inspektors”) par trijām saistošām izziņām par tarifu, ko šis inspektors izsniedzis attiecībā uz vieglajiem četrriteņu visurgājējiem transportlīdzekļiem, kurus paredzēts lietot kā traktorus.

         Atbilstošās tiesību normas

         Savienības tiesības

      Regula Nr. 2658/87

               3

               Saskaņā ar 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmo ievilkumu un 10. pantu Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV 1987, L 256, 1. lpp.), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2000. gada 31. janvāra Regulu (EK) Nr. 254/2000 (OV 2000, L 28, 16. lpp.) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2658/87”), Eiropas Komisija, kurai palīdz Muitas kodeksa komiteja, paredz pasākumus saistībā ar kombinētās nomenklatūras piemērošanu, kas ir Regulas Nr. 2658/87 I pielikums, attiecībā uz preču klasifikāciju. Pamatojoties uz pirmo no šīm tiesību normām, tika pieņemta Regula Nr. 1051/2009.

               4

               Šīs kombinētās nomenklatūras – ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2009. gada 30. septembra Regulu (EK) Nr. 948/2009 (OV 2009, L 287, 1. lpp.) (turpmāk tekstā – “KN”), – pirmās daļas I sadaļas A iedaļā ir ietverts vispārīgu noteikumu kopums šīs nomenklatūras interpretācijai (turpmāk tekstā – “vispārīgie noteikumi”). Šajā iedaļā ir noteikts:
               “Kombinētajā nomenklatūrā preces klasificē pēc šādiem principiem:

                        1.

                        Sadaļu, nodaļu un apakšnodaļu virsraksti doti tikai ērtības labad; juridiski klasifikāciju nosaka pozīciju ieraksti un sadaļu un nodaļu piezīmes, kā arī tālāk izklāstītie noteikumi, ja vien pozīcijās un piezīmēs nav noteikts citādi.

                  [..]

                        3.

                        Ja, piemērojot 2. noteikuma b) punktu, vai cita iemesla dēļ preces pēc pirmā acu uzmetiena var klasificēt divās vai vairākās pozīcijās, klasifikāciju izdara šādi:

                                 a)

                                 priekšroku dod pozīcijai, kurā ir konkrētāks preces apraksts, nevis pozīcijām, kurās preces apraksts ir vispārīgāks. [..]

                  [..]

                        6.

                        Juridiski preču klasifikāciju pozīciju apakšpozīcijās nosaka apakšpozīciju ieraksti un piezīmes, kā arī iepriekš minētie noteikumi pēc analoģijas, ievērojot, ka salīdzināmas ir tikai viena līmeņa apakšpozīcijas. Piemērojot šo noteikumu, ņem vērā arī atbilstīgo sadaļu un nodaļu piezīmes, ja vien konteksts nenosaka citādi.”

               5

               KN otrajā daļā, kuras nosaukums ir “Muitas nodokļu saraksts”, 87. nodaļa attiecas uz “transportlīdzekļiem, izņemot dzelzceļa vai tramvaju ritošo sastāvu, un to daļām un piederumiem”. Atbilstoši minētās nodaļas 2. piezīmei šajā nodaļā “[..] “traktori” ir spēkrati, kas konstruēti galvenokārt citu transportlīdzekļu, iekārtu [mašīnu] vai kravu vilkšanai vai stumšanai neatkarīgi no tā, vai tie apgādāti ar palīgiekārtu rīku, sēklu, mēslojuma vai citu preču pārvadāšanai”.

               6

               Šajā 87. nodaļā ietvertā pozīcija 8701 ir formulēta šādi:

                           “8701

                           Traktori (izņemot pozīcijā 8709 minētos):

                           8701 10 00

                           – kājniektraktori

                           8701 20

                           – vilcēji puspiekabēm

                           [..]

                           8701 30 00

                           – kāpurķēžu traktori

                           8701 90

                           – citādi
                           – – lauksaimniecības riteņtraktori (izņemot kājniektraktorus) un mežsaimniecības riteņtraktori:
                           – – – jauni, kuru motora jauda:

                           8701 90 11
                           8701 90 20
                           8701 90 25
                           8701 90 31
                           8701 90 35
                           8701 90 39
                           8701 90 50

                           – – – – nepārsniedz 18 kW
                           – – – – pārsniedz 18 kW, bet nepārsniedz 37 kW
                           – – – – pārsniedz 37 kW, bet nepārsniedz 59 kW
                           – – – – pārsniedz 59 kW, bet nepārsniedz 75 kW
                           – – – – pārsniedz 75 kW, bet nepārsniedz 90 kW
                           – – – – pārsniedz 90 kW
                           – – – lietoti

                           8701 90 90

                           – – citādi”

               7

               Ievedmuitas nodokļa likme, kas piemērojama tarifu apakšpozīcijai 8701 90 90, ir 7 %, savukārt mašīnām, kas klasificējamas apakšpozīcijās no 8701 90 11 līdz 8701 90 50, tiek piemērots atbrīvojums no nodokļa.

         Regula Nr. 1051/2009

               8

               Regula Nr. 1051/2009 stājās spēkā 2009. gada 26. novembrī. Šajā regulā ir veikta šo divu iekārtu klasifikācija saskaņā ar datiem, kas ietverti tās pielikumā.

               9

               Šīs mašīnas, kuru abu apraksts ir “jauns četrriteņu transportlīdzeklis (t.s. “visurgājējs”) ar dzirksteļaizdedzes iekšdedzes virzuļmotoru, kura jauda ir apmēram 15 kW un saussvars [pašsvars] aptuveni 310 kg”, ir klasificētas attiecīgi KN apakšpozīcijās 8701 90 11 un 8701 90 90.

               10

               Saskaņā ar precizējumiem, kas sniegti pēc to apraksta, šiem abiem transportlīdzekļiem ir šādi kopīgie parametri:

                        —

                        viens tikai vadītājam paredzēts aptuveni 600 mm garš sēdeklis,

                        —

                        automobiļu tipa stūres sistēma pēc Akermaņa principa ar stūres stieni kā motocikliem [ar stieņa tipa stūri],

                        —

                        priekšējie un aizmugurējie riteņi aprīkoti ar bremzēm,

                        —

                        automātiskais sajūgs un atpakaļgaitas pārnesums,

                        —

                        ekspluatācijai sarežģīta reljefa apstākļos īpaši paredzēts dzinējs, kas pie nelieliem apgriezieniem attīsta pietiekami lielu jaudu,

                        —

                        vārpstas tipa spēka pārvads uz aizmugurējiem riteņiem,

                        —

                        riepām ir lietošanai bezceļa apstākļos piemērots dziļš protektora rievojums,

                        —

                        izgriezums ar aprīkojumu dažādu piekabināmu ierīču pievienošanai vai sakabināšanai un

                        —

                        vilktspēja aptuveni 1170 kg (ar nebremzētu piekabi).

               11

               Savukārt saskaņā ar minētajiem precizējumiem tikai pirmais minētais transportlīdzeklis ir aprīkots ar “pastāvīgi uzstādītu vinču baļķu vilkšanai”. Ir minēts, ka šis “transportlīdzeklis galvenokārt paredzēts meža darbiem”.

               12

               Saskaņā ar minētajā pielikumā sniegto pamatojumu šādi veiktā klasifikācija ir noteikta ar 1. un 6. vispārīgo noteikumu, ar KN otrās daļas 87. nodaļas 2. piezīmi un ar pozīcijas 8701 un apakšpozīcijas 8701 90 formulējumu, kā arī formulējumu, kāds ir astoņu ciparu apakšpozīcijām, kuras atbilst katra transportlīdzekļa attiecīgajai klasifikācijai.

               13

               Šajā pamatojumā attiecībā uz abiem transportlīdzekļiem ir ietverti arī šādi konstatējumi:

                        —

                        “Tā kā šim transportlīdzeklim ir izgriezums ar aprīkojumu dažādu piekabināmu ierīču pievienošanai un vārpstas tipa spēka pārvads uz riteņiem, tas ir paredzēts ekspluatācijai sarežģīta reljefa apstākļos un citu transportlīdzekļu, iekārtu vai kravu vilkšanai vai stumšanai (87. nodaļas 2. piezīme).”

                        —

                        “Transportlīdzeklis nav klasificējams pozīcijā 8703, jo tas atbilst 87. nodaļas 2. piezīmē noteiktajai definīcijai un spēj vilkt vai stumt vismaz divreiz vairāk par tā saussvaru [pašsvaru] (ar nebremzētu piekabi) (sk. arī KN skaidrojumus par apakšpozīcijām 8701 90 11 līdz 8701 90 90).”

               14

               Tomēr pamatojuma par katra transportlīdzekļa klasifikāciju priekšpēdējā daļā ir norādīts šāds nošķīrums:

                        —

                        Attiecībā uz pirmo transportlīdzekli, kas klasificēts KN apakšpozīcijā 8701 90 11, ir konstatēts, ka “mežsaimniecības traktoru īpašo pazīmi transportlīdzeklim nosaka vinča (sk. arī KN skaidrojumus par apakšpozīcijām 8701 90 11 līdz 8701 90 50).”

                        —

                        Attiecībā uz otro transportlīdzekli, kas klasificēts KN apakšpozīcijā 8701 90 90, pretēji ir konstatēts, ka “transportlīdzeklis nav klasificējams kā lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktors, jo tam nav ne jaudas noņemšanas [ne enerģijas atzara], ne hidrauliskā pacēlāja, ne vinčas (sk. arī KN skaidrojumus par apakšpozīcijām 8701 90 11 līdz 8701 90 50).”

               15

               Regulas Nr. 1051/2009 pieņemšanas dienā – 2009. gada 3. novembrī – Eiropas Kopienu Kombinētās nomenklatūras skaidrojumi (OV 2008, C 133, 1. lpp.) bija izteikti šādā redakcijā attiecībā uz atbilstošajām apakšpozīcijām:

                        —

                        Attiecībā uz visām apakšpozīcijām no 8701 90 11 līdz 8701 90 90:
                        “Šajās apakšpozīcijās ietilpst tā saucamie “visurgājēji”, ko paredzēts izmantot kā traktoru un kam ir šādi parametri:

                                 —

                                 viena sēdvieta, kas paredzēta vadītājam;

                                 —

                                 vilkšanai paredzēts standarta āķis;

                                 —

                                 transportlīdzekli vada ar stieņa tipa stūri, kas apvienota ar divām svirām, kuras apvienotas ar vadības slēdžiem;

                                 —

                                 stūrēšanu panāk, pagriežot abus priekšējos riteņus un tādēļ, ka stūres sistēmas pamatā ir vieglā automobiļa stūres sistēma (Akermaņa princips);

                                 —

                                 visi riteņi aprīkoti ar bremzēm;

                                 —

                                 automātiskais sajūgs un atpakaļgaitas pārnesums;

                                 —

                                 dzinējs īpaši konstruēts ekspluatācijai sarežģīta reljefa apvidū un tā, lai tas ar zemu motora apgriezienu skaitu spētu radīt pietiekami lielu jaudu pievienoto agregātu vilkšanai;

                                 —

                                 jaudu uz riteņiem pārvada vārpstas, nevis ķēde;

                                 —

                                 visiem transportlīdzekļiem uzmontētajām riepām ir dziļš protektora rievojums, kas pielāgots nelīdzenam apvidum;

                                 —

                                 spēja vilkt piekabi, kas nav aprīkota ar bremzēm un kuras masa ir divas reizes (vai vairāk) lielāka par “visurgājēja” masu.

                           Ja tie atbilst visiem iepriekš minētajiem parametriem un ir saskaņā ar 8701 90 11. līdz 8701 90 50. apakšpozīcijas skaidrojumiem, transportlīdzekļus var klasificēt [ir pienākums klasificēt] kā lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktorus. Citādā gadījumā uz tiem attiecas 8701 90 90. apakšpozīcija.
                        Ja tie neatbilst iepriekš minētajiem parametriem, tā saucamie “visurgājēji” jāklasificē 8703. pozīcijā.
                        Minētajās apakšpozīcijās neietilpst arī tā saucamie “kvadricikli” (8703. pozīcija vai 9503 00 10. apakšpozīcija (skatīt minētās apakšpozīcijas skaidrojumus)).”

                        —

                        Attiecībā uz apakšpozīcijām no 8701 90 11 līdz 8701 90 50 par lauksaimniecības riteņtraktoriem (izņemot kājniektraktorus) un mežsaimniecības riteņtraktoriem:
                        “Šajās apakšpozīcijās ietilpst lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktori ar vismaz trim riteņiem un kas acīmredzami, ņemot vērā to konstrukciju un aprīkojumu, ir paredzēti izmantošanai lauksaimniecībā, dārzkopībā vai mežsaimniecībā. Šī tipa transportlīdzekļiem ir ierobežots maksimālais ātrums (parasti ne vairāk par 25 km stundā uz automaģistrāles).
                        Lauksaimniecības traktori parasti ir aprīkoti ar hidraulisko ierīci, kas ļauj pacelt vai nolaist lauksaimniecības mehānismus (ecēšas, arklus u.c.), ar enerģijas atzaru, kas ļauj dzinēja enerģiju izmantot citu mehānismu vai instrumentu darbināšanai, un ar sakabes ierīci autopiekabēm. Tie var būt aprīkoti arī ar hidraulisko ierīci, kas ir paredzēta palīgierīču (siena krāvēju, mēslu krāvēja u.c.), ja tos var uzskatīt par piederumiem, darbināšanai.
                        Šajās apakšpozīcijās ietilpst arī speciāli konstruētie lauksaimniecības traktori, tādi kā traktori ar paaugstinātu šasiju (“žākļstājas” traktori), ko izmanto vīnogu audzētavās un dēstu audzētavās, kā arī kalnos izmantojamie traktori un instrumentu pārvadājamie traktori.
                        Pat ja uzrādīšanas brīdī tās ir uzmontētas uz traktora, maināmās lauksaimniecības ierīces klasificē atbilstošajās pozīcijās (8432., 8433. u.c. pozīcijas).
                        Mežsaimniecības traktoriem ir pastāvīgi piestiprināta vinča, kas ļauj treilēt kokmateriālus.
                        Saskaņā ar šīs nodaļas 2. piezīmi šajās apakšpozīcijās klasificētie traktori var ietvert arī zināmas modifikācijas, kas tiem ļauj līdztekus pamatfunkcijai pārvadāt lauksaimniecības vai mežsaimniecības mehānismus, instrumentus, mēslojumu, sēklas utt.
                        Šajās apakšpozīcijās neietilpst zālienu pļaujamās mašīnas (sauktas par braucamajām zālienu pļaujamajām mašīnām vai dārza traktoriem), kas ir aprīkotas ar pastāvīgu griezējmehānismu un ne vairāk kā vienu enerģijas atzaru, paredzētu tikai un vienīgi griezējmehānisma darbināšanai (skat. 8433. pozīcijas skaidrojumus).”

                        —

                        Attiecībā uz apakšpozīciju 8701 90 90, kuras nosaukums ir “Citādi”:
                        “Šajā apakšpozīcijā ietilpst:

                                 1)

                                 sabiedrisko darbu traktori;

                                 2)

                                 vienass traktori šarnīrveida motorizētajiem transportlīdzekļiem.”

         Pamatlieta un prejudiciālais jautājums

               16

               Pamatlieta ir par triju “Kawasaki” markas visurgājēju transportlīdzekļu modeļu (KVF‑360 4x4, KVF‑650 4x4 un KVF‑750 4x4) tarifu klasifikāciju. Šiem modeļiem ir šādi kopīgie parametri:

                        —

                        dzirksteļaizdedzes iekšdedzes virzuļmotors ar gaisa dzesi pirmajam transportlīdzeklim, ar šķidruma dzesi abiem pārējiem transportlīdzekļiem, kura jauda ir attiecīgi 15,7 kW, 30,9 kW un 37,1 kW;

                        —

                        viena sēdvieta, un tie paredzēti lietošanai tikai vienai personai;

                        —

                        pašsvars attiecīgi 274,5 kg, 273 kg un 275 kg;

                        —

                        stūres sistēma pēc Akermaņa principa ar stūres stieni kā motocikliem [ar stieņa tipa stūri];

                        —

                        priekšējie un aizmugurējie riteņi aprīkoti ar bremzēm;

                        —

                        automātiskais sajūgs un atpakaļgaitas pārnesums;

                        —

                        ekspluatācijai sarežģīta reljefa apstākļos īpaši paredzēts dzinējs, kas pie nelieliem apgriezieniem attīsta pietiekami lielu jaudu;

                        —

                        aizmugurējās ass vai četru riteņu piedziņa;

                        —

                        riepām ir lietošanai bezceļa apstākļos piemērots dziļš protektora rievojums;

                        —

                        jūgstieņa cilpa piekabju vilkšanai;

                        —

                        spēja vilkt piekabi, kas nav aprīkota ar bremzēm, attiecīgi 620 kg, 567 kg un 567 kg un spēja vilkt piekabi, kas ir aprīkota ar bremzēm, attiecīgi 1028 kg, 1096 kg un 1098 kg;

                        —

                        pārnesums ar vārpstu;

                        —

                        bezpakāpju automātiskā ātrumkārba (bezpakāpju automātiskais pārnesums) un

                        —

                        enerģijas atzara, hidrauliskā pacēlāja un vinčas neesamība.

               17

               2010. gada 28. aprīlīKME lūdza trīs saistošas izziņas par tarifu par šiem trijiem visurgājēju transportlīdzekļu modeļiem, lūdzot klasificēt tos attiecīgi KN apakšpozīcijās 8701 90 11, 8701 90 20 un 8701 90 25 par lauksaimniecības riteņtraktoriem un mežsaimniecības riteņtraktoriem; attiecībā uz šādi paredzēto klasifikāciju nošķīrums bija atkarīgs no katra modeļa dzinēja jaudas.

               18

               Saistošas izziņas par tarifu tika izsniegtas tā paša gada 11. maijā; visi šie modeļi bija klasificēti apakšpozīcijā 8701 90 90.

               19

               Pēc nesekmīgas sūdzības KME cēla prasību par lēmumiem, kuri izdoti pēc šīm izziņām par tarifu; šī prasība apelācijas instancē ir iesniegta Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamas Apelācijas tiesa).

               20

               Šī tiesa norāda, ka pamatlietas pirmsākums ir 1992. gadā – gadā, kurā kompetentā administrācija nolēma klasificēt transportlīdzekļus, kuri ir līdzīgi vai identiski šajā lietā aplūkotajiem transportlīdzekļiem, KN apakšpozīcijā 8703 21 10 kā transportlīdzekļus, kas paredzēti cilvēku pārvadāšanai. Iestāde, kuras kompetencē tolaik bija lemt par lietām muitas tarifu jomā, tomēr bija uzskatījusi šo klasifikāciju par kļūdainu un paudusi viedokli, ka attiecīgie transportlīdzekļi ir jāklasificē apakšpozīcijā 8701 90 11, kas atbilst jauniem lauksaimniecības riteņtraktoriem un mežsaimniecības riteņtraktoriem, kuru motora jauda nepārsniedz 18 kW. Tika izsniegtas šim lēmumam atbilstošas izziņas par tarifu.

               21

               Pēc šo izziņu derīguma termiņa izbeigšanās KME iesniedza jaunus lūgumus attiecībā uz saistošām izziņām par tarifu par tā paša tipa transportlīdzekļiem, tostarp modeļa KVF‑650 4x4 visurgājēju transportlīdzekli, kas ir viens no trijiem modeļiem, kuri šobrīd tiek aplūkoti pamatlietā. Pēc šiem lūgumiem izsniegtajās saistošajās izziņās par tarifu inspektors no jauna klasificēja minētos transportlīdzekļus KN apakšpozīcijā 8703 21 10 par “jauniem automobiļiem un citiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas paredzēti galvenokārt cilvēku pārvadāšanai, ar darba tilpumu līdz 1000 cm3”. Šī klasifikācija tika veikta, atsaucoties uz Komisijas 1998. gada 23. novembra Regulu (EK) Nr. 2518/98 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV 1998, L 315, 3. lpp.).

               22

               Tiesvedībā, ko KME ierosinājis par minētajām saistošajām izziņām par tarifu, Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamas Apelācijas tiesa) uzdeva Tiesai jautājumu par šīs regulas spēkā esamību, kā arī par to, kurās apakšpozīcijās attiecīgie transportlīdzekļi būtu jāklasificē.

               23

               Ar 2006. gada 27. aprīļa spriedumu Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) Tiesa konstatēja Regulas Nr. 2518/98 spēkā neesamību. Šī sprieduma rezolutīvās daļas 2) punktā tā nosprieda, ka jauni visurgājēji transportlīdzekļi ar četriem riteņiem, kuros ir tikai viena sēdvieta un kuri ir aprīkoti ar Akermaņa tipa vadības sistēmu, kas darbināma ar stieņa tipa stūri, kuri ir aprīkoti ar sakabes ierīci un kuru tehniskās īpašības ļauj tiem stumt kravu, kas ir vismaz divreiz smagāka par to pašu svaru, ir klasificējami KN apakšpozīcijā 8701 90; minētie transportlīdzekļi galīgi ir jāklasificē apakšpozīcijās, kas atbilst to dzinēja jaudai.

               24

               Pēc šī sprieduma inspektors 2009. gada 12. janvārī izsniedza jaunas saistošas izziņas par tarifu, klasificējot attiecīgos transportlīdzekļus KN apakšpozīcijās 8701 90 11 vai 8701 90 20 atkarībā no to attiecīgo dzinēju jaudas.

               25

               Tomēr tā paša gada 3. decembrī viņš darīja zināmu, ka šīs izziņas ir zaudējušas spēku, jo ir stājusies spēkā Regula Nr. 1051/2009, un, pamatodamies tieši uz šo regulu, viņš izsniedza saistošās izziņas par tarifu, kuras tiek aplūkotas pamatlietā, kurās attiecīgie transportlīdzekļi ir klasificēti KN apakšpozīcijā 8701 90 90.

               26

               Tāpat kā pamatlietas dalībnieki, arī iesniedzējtiesa uzskata, ka, lai gan tie nav identiski, Regulas Nr. 1051/2009 pielikuma 2. punktā minētais transportlīdzeklis un šajā lietā aplūkojamie transportlīdzekļi ir līdzīgi, un tātad šī regula pēc analoģijas ir piemērojama pēdējiem minētajiem transportlīdzekļiem, atsaucoties uz 2004. gada 4. marta spriedumu Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122).

               27

               Tomēr šī tiesa šaubās par šīs regulas spēkā esamību, ciktāl no tās izriet, ka šie transportlīdzekļi ir jāklasificē KN apakšpozīcijā 8701 90 90, jo tiem nav ne enerģijas atzara, ne hidrauliskā pacēlāja, ne vinčas.

               28

               Minētā tiesa faktiski uzskata, ka rezolutīvās daļas 2) punkts 2006. gada 27. aprīļa spriedumā Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), kas pieņemts pamatlietā, kura konkrēti attiecās uz transportlīdzekļa modeli, kas ir identisks vienam no abiem pamatlietā aplūkojamiem modeļiem, proti, modeli KVF‑650 4x4, nevar interpretēt citādi, kā vien tādā veidā, ka tas nozīmē, ka Tiesa ir kvalificējusi šos transportlīdzekļus kā “lauksaimniecības traktorus un mežsaimniecības traktorus”, jo KN apakšpozīcijā 8701 90 tikai šai traktoru kategorijai apakšpozīcijas ir precizētas atkarībā no dzinēja jaudas (astoņu ciparu apakšpozīcijas no 8701 90 11 līdz 8701 90 39).

               29

               Turklāt Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamas Apelācijas tiesa) norāda, ka skaidrojumos par apakšpozīcijām no 8701 90 11 līdz 8701 90 50 – uz kurām ir norādīts 2. punktā pielikumā Regulai Nr. 1051/2009, par kuras spēkā esamību Tiesai šobrīd tiek jautāts, – protams, ir minēts, ka mežsaimniecības traktoriem ir raksturīga vinča, bet attiecībā uz lauksaimniecības traktoriem, – ka tie tikai “parasti” ir aprīkoti ar hidraulisko pacēlāju un enerģijas atzaru, kas neliedzot kā lauksaimniecības traktoru klasificēt tādus visurgājējus transportlīdzekļus, kādi aplūkoti pamatlietā, kuri nav aprīkoti ar hidraulisko pacēlāju un enerģijas atzaru.

               30

               Šajos apstākļos Gerechtshof Amsterdam nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
               “Vai Regula Nr. 1051/2009 [..] ir spēkā?”

         Par prejudiciālo jautājumu

         Jautājuma pieņemamība

               31

               Komisija apgalvo, ka prejudiciālais jautājums nav pieņemams, jo Regula Nr. 1051/2009, kuras spēkā esamību Tiesai ir lūgts izvērtēt, neietekmējot pamatlietas iznākumu. Kā izrietot no lēmuma lūgt prejudiciālu nolēmumu, transportlīdzekļi, kas aplūkoti šajā lietā, nav identiski, bet tikai salīdzināmi ar šīs regulas pielikuma 2. punktā minēto transportlīdzekli, tādējādi minētajai regulai neesot tiešas juridiskas ietekmes uz pamatlietā aplūkoto transportlīdzekļu klasifikāciju.

               32

               Šajā ziņā iesniedzējtiesa kļūdaini interpretējot 2004. gada 4. marta spriedumu Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122). No tā neizrietot, ka klasifikācijas regulas piemērošana pēc analoģijas attiecībā uz precēm, kas ir salīdzināmas ar šajā regulā minētajām, būtu obligāta, jo minētajā spriedumā šī regula drīzāk ir norādīta kā iedvesmas avots, lai sekmētu KN saskaņotu interpretāciju un vienlīdzīgu attieksmi pret saimnieciskās darbības subjektiem.

               33

               Turklāt šī tiesa neesot pamatojusi to, kādā ziņā pamatlietā aplūkotie transportlīdzekļi ir salīdzināmi ar transportlīdzekli, kas minēts Regulas Nr. 1051/2009 pielikuma 2. punktā.

               34

               Šī iebilde par nepieņemamību ir jānoraida.

               35

               Šajā ziņā vispirms ir jānorāda, ka iesniedzējtiesa ir lietojusi tieši to pašu vārdu, kāds izmantots 35. punktā 2004. gada 4. marta spriedumā Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122), holandiešu valodas versijā, proti, īpašības vārdu “vergelijkbaar”, kam atbilst īpašības vārds “analogues” [“analogi”] minētā sprieduma franču valodas versijā un darbības vārds “entsprechen” versijā vācu valodā, kas ir tiesvedības valoda, kuru izmantojot pieņemts minētais spriedums.

               36

               Vēl jo vairāk, šķiet, ka, pirmkārt, šī tiesa nav vienīgi konstatējusi, ka pamatlietā aplūkotās preces ir analogas precei, kas raksturota Regulas Nr. 1051/2009 pielikuma 2. punktā, – kas ir faktu vērtējums, kurš ietilpst tās izņēmuma jurisdikcijā, – bet gan arī ir sniegusi minētajām precēm precīzu aprakstu, kas turklāt būtībā atbilst minētajā pielikumā ietvertajam aprakstam attiecībā uz tā 2. punktā minēto preci. Tādējādi no šī sprieduma 9.–11. punktā un 16. punktā sniegtajiem aprakstiem izriet, ka pamatlietā aplūkotie transportlīdzekļi ir analogi transportlīdzeklim, uz ko attiecas šīs regulas pielikuma 2. punkts. Būtībā minētā tiesa ir konstatējusi, ka visiem šiem transportlīdzekļiem ir visi nepieciešamie parametri, lai tos varētu uzskatīt par “traktoriem” KN pozīcijas 8701 izpratnē, un ka tiem nav ne enerģijas atzara, ne hidrauliskā pacēlāja, ne vinčas.

               37

               Šādi iesniedzējtiesa ir izpildījusi Tiesas Reglamenta 94. panta a) un c) punkta prasības, lēmumā lūgt prejudiciālu nolēmumu ietverdama tās konstatēto nozīmīgo faktu izklāstu, kas ļauj noskaidrot iemeslus, kuru dēļ tai radušās šaubas par minētās regulas attiecīgās daļas spēkā esamību.

               38

               Otrkārt, pietiek norādīt, ka 2004. gada 4. marta spriedumā Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122), lai gan lēmums lūgt prejudiciālu nolēmumu bija par precēm, kas nebija identiskas, bet gan tikai analogas ar precēm, kas minētas atbilstošajā pielikuma daļā klasifikācijas regulā, par kuras spēkā esamību Tiesai tika jautāts (skat. šī sprieduma 34. un 35. punktu), tā tomēr lēma par šīs regulas spēkā esamību (skat. minētā sprieduma rezolutīvās daļas 1) punktu).

               39

               No Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka, ja klasifikācijas regula nav tieši piemērojama precēm, kas nav identiskas, bet gan tikai analogas precei, kas ir šīs regulas priekšmets, tad minētā regula ir piemērojama šādām precēm pēc analoģijas (šajā ziņā it īpaši skat. spriedumus, 2004. gada 4. marts, Krings, C‑130/02, EU:C:2004:122, 34. un 35. punkts, kā arī 2006. gada 13. jūlijs, Anagram International, C‑14/05, EU:C:2006:465, 31.–33. punkts). Tātad, ja valsts tiesa šaubās par klasifikācijas regulas, kas tai pēc analoģijas ir jāpiemēro attiecībā uz precēm, kuras ir pietiekami analogas šajā regulā minētajām precēm, spēkā esamību, tad ir pamatoti, ka tā iesniedz Tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu šīs regulas spēkā esamības izvērtēšanai (šajā ziņā it īpaši skat. spriedumu, 2009. gada 19. februāris, Kamino International Logistics, C‑376/07, EU:C:2009:105, 69. punkts).

               40

               Tādējādi uz prejudiciālo jautājumu ir jāatbild.

         Par lietas būtību

               41

               Jāatgādina, ka 2006. gada 27. aprīļa sprieduma Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) rezolutīvās daļas 2) punktā Tiesa ir nospriedusi, ka “jauni visurgājēji [transportlīdzekļi] ar četriem riteņiem, kuros ir tikai viena vieta [vadītājam] un kuri ir aprīkoti ar Akermaņa tipa vadības sistēmu, kas darbināma ar [stieņa tipa] stūri, kuri ir aprīkoti ar āķi [sakabes ierīci] un kuru tehniskās īpašības ļauj tiem stumt kravu, kas ir vismaz divreiz smagāka par to pašu svaru, ir klasificējami šīs nomenklatūras apakšpozīcijā 8701 90. Gerechtshof te Amsterdam [(Amsterdamas Apelācijas tiesa)] minētie transportlīdzekļi ir jāklasificē apakšpozīcijās, kas atbilst to motora jaudai”.

               42

               KN apakšpozīcija 8701 90 par traktoriem, izņemot kājniektraktorus, vilcējus puspiekabēm un kāpurķēžu traktorus, kas ietilpst apakšpozīcijās no 8701 10 līdz 8701 30, attiecas uz divām traktoru kategorijām, proti:

                        —

                        pirmkārt, lauksaimniecības riteņtraktoriem (izņemot kājniektraktorus) un mežsaimniecības riteņtraktoriem, un

                        —

                        otrkārt, traktoriem, arī izņemot traktorus, kuri ietilpst apakšpozīcijās no 8701 10 līdz 8701 30, un lauksaimniecības un mežsaimniecības traktorus (turpmāk tekstā – “citādi traktori”).

               43

               Citādi traktori ir minēti vienā astoņu ciparu apakšpozīcijā, proti, apakšpozīcijā 8701 90 90.

               44

               Savukārt uz lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoriem attiecas dažādas astoņu ciparu apakšpozīcijas. Vispirms tie tiek nošķirti pēc tā, vai tie ir lietoti – tādā gadījumā tie ietilpst apakšpozīcijā 8701 90 50 – vai jauni. Tad jauni lauksaimniecības traktori un mežsaimniecības traktori ir iedalīti sešās astoņu ciparu apakšpozīcijās atkarībā no to motora jaudas, proti, apakšpozīcijās 8701 90 11, 8701 90 20, 8701 90 25, 8701 90 31, 8701 90 35 un 8701 90 39.

               45

               KN apakšpozīcijā 8701 90 ir ietvertas tikai tās astoņu ciparu apakšpozīcijas, kas minētas divos iepriekšējos šī sprieduma punktos.

               46

               No šī konstatējuma izriet, ka 2006. gada 27. aprīļa sprieduma Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) rezolutīvās daļas 2) punkts attiecas vienīgi uz KN astoņu ciparu apakšpozīcijām no 8701 90 11 līdz 8701 90 39 par jauniem lauksaimniecības traktoriem un mežsaimniecības traktoriem, jo Tiesa ir interpretējusi šīs apakšpozīcijas tādējādi, ka tās ir jāuzskata par atbilstošām tādu transportlīdzekļu tarifu klasifikācijai, kādi raksturoti minētajā 2) punktā; konkrēto no šīm apakšpozīcijām nosaka pēc klasificējamā transportlīdzekļa motora jaudas. Tātad apakšpozīcija 8701 90 90 par citādiem traktoriem ir jāizslēdz saistībā ar šo transportlīdzekļu klasifikāciju.

               47

               Turklāt jākonstatē, ka Regulas Nr. 1051/2009 pielikuma 2. punktā raksturotais transportlīdzeklis ir analogs transportlīdzekļiem, kas aplūkoti lietā, kurā pieņemts 2006. gada 27. aprīļa spriedums Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), ņemot vērā minētā sprieduma 26.–31. punktā ietverto aprakstu. Šo konstatējumu apstiprina fakts, ka uz vienu no transportlīdzekļu modeļiem, kas aplūkoti pamatlietā, kurā pieņemts [minētais] spriedums, proti, modeli KVF‑650 4x4, attiecas arī šī pamatlieta. Kā norādīts šī sprieduma 36. punktā, transportlīdzekļi, kas pašlaik tiek aplūkoti šajā pamatlietā, bez izšķirības ir analogi ar transportlīdzekli, kas aprakstīts minētā pielikuma 2. punktā.

               48

               Tātad no šī sprieduma 46. un 47. punktā sniegtajiem konstatējumiem izriet, ka, ciktāl ar Regulu Nr. 1051/2009 tās pielikuma 2. punktā raksturotais transportlīdzeklis ir klasificēts KN apakšpozīcijā 8701 90 90, nevis kādā no tās apakšpozīcijām no 8701 90 11 līdz 8701 90 39 atkarībā no šī transportlīdzekļa motora jaudas, šī regula nav saderīga ar šo pēdējo minēto apakšpozīciju piemērojamību, kāda izriet no 2006. gada 27. aprīļa sprieduma Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) rezolutīvās daļas 2) punkta.

               49

               Komisijas izvirzītie iebildumi neatceļ konstatējumu par spēkā neesamību, kam parasti jāizriet no šīs nesaderības.

               50

               Šajā ziņā jākonstatē, pirmkārt, ka 2006. gada 27. aprīļa sprieduma Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) rezolutīvās daļas 2) punktā Tiesa ir vienīgi interpretējusi astoņu ciparu apakšpozīcijas, kas ietilpst KN apakšpozīcijā 8701 90 attiecībā uz iesniedzējtiesas raksturoto transportlīdzekļu parametriem – kā tai šī tiesa bija lūgusi otrajā jautājumā –, aicinot minēto tiesu pašai veikt minēto transportlīdzekļu klasifikāciju.

               51

               Otrkārt, nevar piekrist Komisijas apgalvojumam, ka izšķirošais iemesls Regulas Nr. 1051/2009 pielikuma 2. punktā raksturotā transportlīdzekļa klasifikācijai apakšpozīcijā 8701 90 90, proti, ka “klasifikācija par lauksaimniecības traktoru vai mežsaimniecības traktoru ir izslēgta, jo šim transportlīdzeklim nav ne enerģijas atzara, ne hidrauliskā pacēlāja, ne vinčas”, izrietot no KN skaidrojumiem, jo tajos attiecībā uz apakšpozīcijām no 8701 90 11 līdz 8701 90 50 esot precizēts, ka “lauksaimniecības traktori parasti ir aprīkoti ar hidraulisko ierīci, kas ļauj pacelt vai nolaist lauksaimniecības mehānismus (ecēšas, arklus u.c.), ar enerģijas atzaru, kas ļauj dzinēja enerģiju izmantot citu mehānismu vai instrumentu darbināšanai, un ar sakabes ierīci autopiekabēm” un ka “mežsaimniecības traktoriem ir pastāvīgi piestiprināta vinča, kas ļauj treilēt kokmateriālus”.

               52

               Šo skaidrojumu svarīgums Tiesas judikatūrā ir atzīts tādējādi, ka tiem ir būtiska nozīme dažādu tarifu pozīciju piemērojamības interpretācijā, lai gan skaidrojumiem nav juridiski saistoša spēka (šajā ziņā it īpaši skat. spriedumu, 2014. gada 17. jūlijs, Sysmex Europe, C‑480/13, EU:C:2014:2097, 30. punkts un tajā minētā judikatūra).

               53

               Šajā ziņā ir jānorāda, pirmkārt, ka KN skaidrojumu fragmenti, uz kuriem Komisija atsaucas, nav piemērojami absolūti. Jautājumā par hidrauliskā pacēlāja, kas ļauj pacelt vai nolaist lauksaimniecības mehānismus, esamību un enerģijas atzara, kas ļauj dzinēja enerģiju izmantot citu mehānismu vai instrumentu darbināšanai, esamību, attiecībā uz lauksaimniecības traktoriem ir vienkārši norādīts, ka tie “parasti” ar tādiem ir aprīkoti. Kā norāda iesniedzējtiesa, no šī formulējuma izriet, ka ar šo sastāvdaļu neesamību nepietiek, lai izslēgtu traktoru lauksaimniecības mērķi. Komisijas sniegtajam paskaidrojumam, saskaņā ar kuru minētais formulējums nozīmējot pierādīšanas pienākuma pāreju attiecībā uz transportlīdzekļa mērķi, nevar piekrist. Šī piemērojamība neizriet no minētajiem skaidrojumiem, ko turklāt apstiprina tas, ka klasifikācijas, kāda sniegta Regulas Nr. 1051/2009 pielikuma 2. punktā, pamatojumā nav konstatējuma, ka pārējie attiecīgā transportlīdzekļa parametri nepierāda lauksaimniecības mērķi.

               54

               Otrkārt, saskaņā ar 1. vispārīgo noteikumu šī klasifikāciju tiek likumīgi noteikta atbilstoši pozīciju tekstam un iedaļu un nodaļu piezīmēm, kā arī pārējiem vispārīgajiem noteikumiem, ja tie nav pretrunā minēto pozīciju vai piezīmju tekstam. 6. vispārīgajā noteikumā ir paredzēts, ka juridiski preču klasifikāciju pozīciju apakšpozīcijās nosaka apakšpozīciju ieraksti un piezīmes, kā arī pārējie vispārīgie noteikumi pēc analoģijas. Visbeidzot, no 3. vispārīgā noteikuma a) punkta izriet, ka, ja preces pēc pirmā acu uzmetiena var klasificēt divās pozīcijās, priekšroku dod pozīcijai, kurā ir konkrētāks preces apraksts, nevis pozīcijai, kurā preces apraksts ir vispārīgāks.

               55

               Šajā gadījumā nav strīda par to, ka tādi kravas transportlīdzekļi, kādi minēti Regulas Nr. 1051/2009 pielikuma 2. punktā, ir jākvalificē kā “traktori” apakšpozīcijas 8701 90, kura attiecas vienīgi uz kravas transportlīdzekļiem, izpratnē. Galvenais šajā apakšpozīcijā veiktais nošķīrums ir balstīts uz minēto traktoru mērķi – lauksaimniecības, mežsaimniecības vai citādu mērķi.

               56

               Saskaņā ar Tiesas judikatūru preču lietošanas mērķis var būt objektīvs klasifikācijas kritērijs, ja tas minētajai precei ir raksturīgs, un šo raksturīgumu ir jāspēj izvērtēt pēc tās objektīvajiem parametriem un īpašībām (spriedums, 2014. gada 17. jūlijs, Sysmex Europe, C‑480/13, EU:C:2014:2097, 31. punkts un tajā minētā judikatūra).

               57

               Turklāt, ņemot vērā 3. vispārīgā noteikuma a) punkta piemērojamību, tā kā traktoram ir šādi objektīvi parametri, tas ir jāklasificē konkrētākajā apakšpozīcijā.

               58

               Šajā gadījumā un kā turklāt izriet no KN skaidrojumiem, traktoru lauksaimniecības vai mežsaimniecības mērķis var izrietēt no to dizaina un ierīču vai aprīkojuma esamības, kas nosaka to izmantošanu lauksaimniecībā vai dārzkopībā; šis mērķis a priori nav jāsaista ar izsmeļoši uzskaitītu atsevišķu ierīču vai aprīkojuma esamību.

               59

               Kā izriet no minēto transportlīdzekļu veidu apraksta 2006. gada 27. aprīļa spriedumā Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), kurš pamatā atbilst Regulas Nr. 1051/2009 pielikuma 2. punktā minētā transportlīdzekļa aprakstam, šajā spriedumā minētajiem transportlīdzekļiem ir raksturīga ne tikai liela vilktspēja, bet arī to īpašais dizains, it īpaši attiecībā uz dzinēju, riepām un balstiekārtu, kas paredzēti, lai ar tiem varētu pārvietoties sarežģīta reljefa dabas apvidū, kopā ar aparātiem, kas tiem var tikt piestiprināti, izmantojot dažādas pievienošanas vai sakabināšanas ierīces. Visi šie parametri ir vispārīgi, objektīvi un redzami.

               60

               Treškārt, nav nozīmes tam, ka – atbilstoši Komisijas minētajam – traktori, kuru mērķis acīmredzami ir lauksaimniecība vai mežsaimniecība, var tikt izmantoti brīvajā laikā. Ir svarīgi atgādināt, ka, ja preces objektīvo īpašību var pārbaudīt atmuitošanas laikā, apstāklis, ka šai precei var būt arī citāds izmantošanas veids, neizslēdz tās juridisko klasifikāciju. Tās klasificēšanai muitas nolūkiem nav nepieciešams, lai šī prece būtu paredzēta tikai un vienīgi tādai izmantošanai, kas atbilst šai objektīvajai īpašībai. Pietiek ar to, ka šī izmantošana atbilst tās galvenajam mērķim (spriedums, 2006. gada 13. jūlijs, Anagram International, C‑14/05, EU:C:2006:465, 26. punkts). Katrā ziņā šis iebildums nevar pamatot attiecīgo transportlīdzekļu veidu klasifikāciju apakšpozīcijā 8701 90 90, kura, tāpat kā KN pozīcija 8701, attiecas uz kravas transportlīdzekļiem.

               61

               Ceturtkārt un visbeidzot, tādu transportlīdzekļu, kāds minēts Regulas Nr. 1051/2009 pielikuma 2. punktā, klasifikācija apakšpozīcijās no 8701 90 11 līdz 8701 90 50 nenozīmē tādu apakšpozīcijas 8701 90 90 interpretāciju, kuras rezultātā tai nebūtu satura. Šajā ziņā pietiek konstatēt, ka KN skaidrojumos par pēdējo minēto apakšpozīciju kā tajā ietilpstošo transportlīdzekļu piemēri ir minēti publisko būvdarbu traktori un vienass traktori šarnīrveida motorizētajiem transportlīdzekļiem.

               62

               No visiem iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka, pieņemot Regulu Nr. 1051/2009 tādējādi, ka tās pielikuma 2. punktā minētais transportlīdzeklis ar to ir klasificēts KN apakšpozīcijā 8701 90 90, nevis kādā no apakšpozīcijām no 8701 90 11 līdz 8701 90 39, kas atbilst šī transportlīdzekļa dzinēja jaudai, Komisija ir grozījusi pēdējo minēto apakšpozīciju piemērojamību, to samazinādama, un tātad ir pārsniegusi pilnvaras, kas tai ir piešķirtas ar Regulas Nr. 2658/87 9. panta 1. punkta a) apakšpunktu (šajā ziņā it īpaši skat. spriedumu, 2004. gada 4. marts, Krings, C‑130/02, EU:C:2004:122, 26. punkts).

               63

               Tādējādi uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1051/2009 pielikuma 2. punkts nav spēkā, ciktāl tajā raksturotais transportlīdzeklis ir klasificēts KN apakšpozīcijā 8701 90 90, nevis kādā no KN apakšpozīcijām no 8701 90 11 līdz 8701 90 39, kas atbilst šī transportlīdzekļa dzinēja jaudai.

         Par tiesāšanās izdevumiem

               64

               Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

               Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:

                     Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulas (EK) Nr. 1051/2009 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā pielikuma 2. punkts nav spēkā, ciktāl tajā raksturotais transportlīdzeklis ir klasificēts šīs kombinētās nomenklatūras – ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2009. gada 30. septembra Regulu (EK) Nr. 948/2009, – apakšpozīcijā 8701 90 90, nevis kādā no minētās kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijām no 8701 90 11 līdz 8701 90 39, kas atbilst šī transportlīdzekļa dzinēja jaudai.

                     [Paraksti]

            (
            *1
         )	Tiesvedības valoda – holandiešu.


Tiesas spriedums 1977. gada 5. maijā. # Gerda Jansen pret Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz. # Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu: Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen - Vācija. # # Lieta 104-76.


title: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 16.janvārī. # Andrea Borbély pret Eiropas Kopienu Komisiju. # Ierēdņi. # Lieta F-126/05.

text:
      CIVILDIENESTA TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)
      2007. gada 16. janvārī
      Lieta F‑126/05
      Andrea Borbély
      pret
      Eiropas Kopienu Komisiju
      Ierēdņi – Izdevumu atlīdzināšana – Iekārtošanās pabalsts – Dienas nauda – Ceļa izdevumi saistībā ar stāšanos amatā – Amatā iecelšanas vieta – Neierobežota kompetence
      Priekšmets Prasība, kas celta saskaņā ar EKL 236. pantu un EAEKL 152. pantu un ar ko Borbély lūdz, pirmkārt, atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru viņai atteikts piešķirt dienas naudu un iekārtošanās pabalstu, kā arī atlīdzināt
         ceļa izdevumus saistībā ar stāšanos amatā, un, otrkārt, piespriest Komisijai izmaksāt minētos pabalstus, kā arī atlīdzināt
         iepriekš minētos ceļa izdevumus

      Nolēmums Atcelt Komisijas 2005. gada 2. marta lēmumu daļā, ar kuru prasītājai ir atteikts piešķirt Civildienesta noteikumu VII pielikuma
         5. panta 1. punktā paredzēto iekārtošanās pabalstu un šī paša pielikuma 10. panta 1. punktā paredzēto dienas naudu. Komisija
         izmaksā prasītājai atbilstoši spēkā esošajiem Civildienesta noteikumiem minēto pabalstu summu, kurai pieskaita procentus par
         termiņa nokavēšanu, sākot no datuma, kurā tie bija jāizmaksā, un līdz datumam, kurā tie faktiski tiek samaksāti, atbilstoši
         Eiropas Centrālās bankas galvenajām refinansēšanas operācijām noteiktajai likmei, kas ir piemērojama attiecīgajā laika posmā,
         pieskaitot divus punktus. Pārējā daļā prasību noraidīt. Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      Kopsavilkums
      1.      Ierēdņi – Izdevumu atlīdzināšana – Iekārtošanās pabalsts – Dienas nauda
      (Civildienesta noteikumu VII pielikuma 5. un 10. pants; Padomes Regula Nr. 723/2004)
      2.      Ierēdņi – Izdevumu atlīdzināšana – Ceļa izdevumi no amatā iecelšanas vietas līdz dienesta vietai
      (Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. un 5. pants, kā arī 7. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 10. pants)
      3.      Ierēdņi – Prasība – Priekšmets – Rīkojums administrācijai – Neierobežota kompetence – Samaksas pieprasījums
      (Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punkts; VII pielikuma 5. un 10. pants)
      1.      To, ka ar Regulu Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas
         kārtību, tika atcelts pirmais alternatīvais Civildienesta noteikumu VII pielikuma 5. panta nosacījums, ar kuru iekārtošanās
         pabalsts tika padarīts atkarīgs no tā, vai tiek atzītas tiesības uz pārcelšanās pabalstu, var vienīgi interpretēt tādējādi,
         ka likumdevējs ir vēlējies atjaunot vienlīdzību starp iekārtošanās pabalsta piešķiršanas nosacījumiem personām, kas stājās
         amatā Kopienu iestādē pēc tam, kad tās ir dzīvojušas vai strādājušas tās valsts teritorijā, kurā atrodas šī iestāde. Kopš
         šā brīža personām, kas pirms to stāšanās Kopienu civildienestā strādāja valsts labā vai starptautiskā organizācijā, tāpat
         kā citiem Kopienu ierēdņiem ir jāpierāda, ka tās atbilst vienīgajam Civildienesta noteikumu, tā jaunajā versijā, VII pielikuma
         5. panta paredzētajam nosacījumam, proti, ka tiem bija jāmaina dzīves vieta, lai izpildītu Civildienesta noteikumu 20. pantā
         noteiktos pienākumus. Tomēr šāda divu ierēdņu kategoriju pielīdzināšana nekādā veidā nenozīmē, ka likumdevējs ir vēlējies
         arī grozīt paša aplūkojamā nosacījuma saturu, kas vienādā redakcijā ir norādīts gan iepriekšējo, gan jauno Civildienesta noteikumu
         VII pielikuma 5. panta versijā. Līdz ar to jēdziens “dzīvesvieta” ir jāinterpretē kā tāds, kas ietver ierēdņa vai pagaidu
         darbinieka interešu centru.

      Faktiskā dzīvesvieta ir tikai viens rādītājs citu starpā, pēc kura nosaka ierēdņa interešu centru. Šādu pieeju apstiprina
         Civildienesta noteikumu VII pielikuma 5. panta mērķis, ka iekārtošanās pabalsta piešķiršanas nosacījumu grozījuma rezultāts
         vai mērķis nebija ietekmēt, proti, kompensēt izdevumus saistībā ar pastāvīgā ierēdņa situāciju, kuram, pārejot no pagaidu
         statusa uz pastāvīgo statusu, ir būtībā pastāvīgi un ilglaicīgi jādzīvo un jāintegrējas savā dienesta vietā. Līdz ar to tas,
         ka pagaidu dzīves vieta ir valstī, kur atrodas ierēdņa dienesta vietas iestāde, it īpaši profesionāliem mērķiem, katrā ziņā
         nav pretrunā iekārtošanās pabalsta mērķim, kas atbilst ierobežojumiem, kādu parasti nav personām, kuru interešu centrs atbilst
         viņu dienesta vietai.

      Tas pats attiecas uz dienas naudu, kuras mērķis ir kompensēt pārbaudāmā pagaidu situācijā radušos izdevumus un neērtības,
         it īpaši gadījumā, kad tam vienlaicīgi ir jāsaglabā sava iepriekšējā dzīves vieta, vēl jo vairāk tāpat ir jāinterpretē nosacījums,
         ar kuru tiek noteikts pienākums mainīt dzīvesvietu atbilstoši Civildienesta noteikumu VII pielikuma 5. un 10. pantam.

      (skat. 44. un 47.–49. punktu)
      Atsauces
      Pirmās instances tiesa: 1996. gada 12. decembris, T‑74/95 Monteiro da Silva/Komisija, Recueil FP, I‑A‑583. un II‑1559. lpp., 63. un 64. punkts; 1996. gada 12. decembris, T‑137/95 Mozzaglia/Komisija, Recueil FP, I‑A‑619. un II‑1657. lpp., 57. punkts; 1998. gada 20. augusts, T‑132/97 Collins/Reģionu komiteja, Recueil FP, I‑A‑469. un II‑1379. lpp., 41. punkts; 2004. gada 13. decembris, T‑251/02 E/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑359. un II‑1643. lpp., 100. punkts; 2005. gada 13. septembris, T‑283/03 Recalde Langarica/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑235. un II‑1075. lpp., 176. punkts.

      2.      Lai ņemtu vērā Civildienesta noteikumu VII pielikuma 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta mērķi, lai Kopienu darba devējam būtu
         jāatlīdzina ierēdnim radušies ceļa izdevumi no viņa amatā iecelšanas vietas līdz dienesta vietai, meklējot ierēdņa interešu
         centru, no kā ir atkarīga viņa parastā dzīves vieta, kā arī amatā iecelšanas vieta, līdzīgi, kā tas tiek darīts, lai noteiktu
         parasto dzīves vietu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta piemērošanas nolūkā, īpaša uzmanība ir jāpiešķir ieinteresētās
         personas faktiskajai dzīves vietai un it īpaši viņa darba vietai viņa amatā iecelšanas brīdī. Tādējādi ierēdnim šādi izdevumi
         nevarētu rasties, ja, lai arī kāds būtu viņa interešu centrs Civildienesta noteikumu VII pielikuma 5. un 10. panta izpratnē,
         viņš amatā iecelšanas brīdī, it īpaši profesionālu iemeslu dēļ, jau atrodas savā nākamajā dienesta vietā.

      Situācija neatšķirtos pat tad, ja potenciālais ierēdnis īsu laiku pirms stāšanās amatā nebūtu bijis savā darba vietā, piemēram,
         izmantojot savas tiesības uz ikgadējo atvaļinājumu, lai atgrieztos sava interešu centra valstī. Izdevumi, kuri tā rezultātā
         viņam rastos, lai atgrieztos savā iepriekšējā darba vietā, kas turklāt turpmāk būs arī viņa pienākumu Kopienu iestādē izpildes
         vieta, nevarētu tikt atlīdzināti saskaņā ar Civildienesta noteikumu VII pielikuma 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu. Šo ierēdnim
         radušos izdevumu atlīdzība neatbilst šī noteikuma mērķim.

      (skat. 66.–68. punktu)
      Atsauces
      Tiesa: 1994. gada 15. septembris, C‑452/93 P Magdalena Fernández/Komisija, Recueil, I‑4295. lpp., 22. punkts.

      Pirmās instances tiesa: 1992. gada 10. jūlijs, T‑63/91 Benzler/Komisija, Recueil, II‑2095. lpp., 23. un 24. punkts; Monteiro da Silva, minēts iepriekš, 70. un 71. punkts; 1999. gada 28. septembris, T‑28/98 J/Komisija, Recueil FP, I‑A‑185. un II‑973. lpp., 47. punkts; 2005. gada 25. oktobris, T‑299/02 Dedeu i Fontcuberta/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑303. un II‑1377. lpp., 77. punkts.

      3.      Kopienu tiesa, neuzņemoties administratīvas iestādes prerogatīvas, nevar adresēt rīkojumu Kopienu iestādei veikt pasākumus
         sprieduma, ar kuru tiek atcelts lēmums, izpildei. Tomēr strīdos, kas saistīti ar finansēm, Kopienu tiesai ir neierobežota
         jurisdikcija atbilstoši Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punkta otrajam teikumam, tai ļaujot piespriest atbildētājai iestādei
         izmaksāt konkrētas naudas summas un vajadzības gadījumā tām pieskaitīt nokavējuma procentus.

      Prasības atcelt tiesību aktu par atteikumu piešķirt prasītājai iekārtošanās pabalstu un dienas naudu ietvaros prasījums piespriest
         administrācijai izmaksāt šī pabalsta un dienas naudas summu, kam pieskaitīti nokavējuma procenti, ir pietiekami precīzs un
         tas ir jāatzīst par pieņemamu, pat ja prasītāja nav iesniegusi prasīto summu aprēķinu, jo tās ir tieši un objektīvi aprēķināmas,
         piemērojot divus skaidrus un neapstrīdamus parametrus, proti, prasītājas pamatalgu un tās tiesību uz apgādnieka pabalstu esamību
         tai brīdī un tajos laika posmos, kas atbilst katram no noteikumiem, kuri nosaka šos pabalstus.

      (skat. 71. un 72. punktu)
      Atsauces
      Pirmās instances tiesa: 1994. gada 9. jūnijs, T‑94/92, X/Komisija, Recueil FP, I‑A‑149. un II‑481. lpp., 33. punkts; 1998. gada 8. jūlijs, T‑130/96 Aquilino/Padome, Recueil FP, I‑A‑351. un II‑1017. lpp., 39. punkts; 2000. gada 23. marts, T‑197/98 Rudolph/Komisija, Recueil FP, I‑A‑55. un II‑241. lpp., 32. un 33. punkts; 2002. gada 18. septembris, T‑29/01 Puente Martín/Komisija, Recueil FP, I‑A‑157. un II‑833. lpp., 87. punkts; 2004. gada 2. marts, T‑14/03 Di Marzio/Komisija, Recueil FP, I‑A‑43. un II‑167. lpp., 63. punkts.


title: Pirmās instances tiesas spriedums (otrā palāta) 2008. gada 13.februārī. # Sanofi-Aventis SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB). # Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes "ATURION" reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme "URION" - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts. # Lieta T-146/06.

text:
      Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2008. gada 13. februāra spriedums – Sanofi‑Aventis/ITSB – GD Searle (“ATURION”)
      (lieta T-146/06)
      Kopienas preču zīme – Iebildumu process – Kopienas vārdiskas preču zīmes “ATURION” reģistrācijas pieteikums – Valsts agrāka vārdiska preču zīme “URION” – Relatīvs atteikuma pamatojums – Sajaukšanas iespējas neesamība – Apzīmējumu līdzības neesamība – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts
      Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamatojumi – Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem,
         īpašnieka iebildumi – Sajaukšanas iespēja ar agrāku preču zīmi (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 71.–73. punktu)

      Priekšmets

         Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 3. februāra lēmumu lietā R 227/2005‑1 saistībā ar iebildumu
                  procesu starp

               Sanofi‑Aventis SA
               un
               GD Searle LLC
            Informācija par lietu

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja:

               GD Searle LLC

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               vārdiska preču zīme “ATURION” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē – reģistrācijas pieteikums Nr. 1662311

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece:

               Sanofi-Aventis SA

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               valsts vārdiska preču zīme “URION” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               iebildumu noraidīt

               Apelāciju padomes lēmums:

               apelācijas sūdzību noraidīt

      Rezolutīvā daļa:
      1)         prasību noraidīt;
      2)         Sanofi‑Aventis SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.


Pirmās instances tiesas spriedums (trešā palāta) 2002. gada 27.jūnijā. # Carmine Salvatore Tralli pret Eiropas Centrālo banku. # Ierēdņi - Pieņemamība - Pamatojums - Tiesāšanās izdevumi. # Apvienotās lietas T-373/00, T-27/01, T-56/01 un T-69/01.


title: Tiesas spriedums (astotā palāta) 2008. gada 31.janvārī. # Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku. # Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/35/EK - Vide - Sabiedrības līdzdalība dažu plānu un programmu izstrādē - Netransponēšana noteiktajā termiņā. # Lieta C-69/07.

text:
      Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums – Komisija/Itālija
      (lieta C‑69/07)
      Valsts pienākumu neizpilde – Direktīva 2003/35/EK – Vide – Sabiedrības līdzdalība dažu plānu un programmu izstrādē – Netransponēšana noteiktajā termiņā
      Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi – Pamatotības pārbaude tiesā – Vērā ņemamais stāvoklis – Stāvoklis argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigās (EKL 226. pants) (sal. ar 9. punktu)
      Priekšmets

         Valsts pienākumu neizpilde – Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija
                  Direktīvas 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā
                  uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.),
                  prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā

            Rezolutīvā daļa:

                  nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija
                     Direktīvas 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā
                     uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK, prasības, Itālijas
                     Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 6. pantā paredzētos pienākumus;

                  Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.


Vispārējās tiesas spriedums (astotā palāta) 2013. gada 11.janvārī. # Kokomarina pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB). # Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Grafiska preču zīme "interdit de me gronder IDMG" - Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme "DMG" - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas apstrīdēšana, kas pirmo reizi notiek Vispārējā tiesā. # Lieta T-568/11.


title: Pirmās instances tiesas spriedums (piektā palāta) 2009. gada 25.martā. # L’Oréal SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB). # Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes "SPA THERAPY" reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme "SPA" - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts. # Lieta T-109/07.

text:
      Lieta T‑109/07
      L’Oréal SA
      pret
      Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
      Kopienas preču zīme – Iebildumu process – Kopienas vārdiskās preču zīmes “SPA THERAPY” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiskā preču zīme “SPA” – Relatīvs atteikuma pamatojums – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts
      Sprieduma kopsavilkums
      1.      Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamatojumi – Agrākas preču zīmes, kas
            ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi
            – Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja
      (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      2.      Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamatojumi – Agrākas preču zīmes, kas
            ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi
            – Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja
      (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      1.      Pastāv iespēja, ka vidusmēra patērētājs sajauks vārdisku apzīmējumu “SPA THERAPY”, kas pieteikta reģistrācijai kā Kopienas
         preču zīme attiecībā uz kosmētikas precēm, kas Nicas nolīguma izpratnē ietilpst 3. klasē, un vārdisku preču zīmi “SPA”, kas
         reģistrēta agrāk Beniluksa Preču zīmju birojā attiecībā uz identiskām precēm.

      Patērētājs parasti pievērš lielāku uzmanību preču zīmes sākumam nekā tās beigām. Agrākā preču zīme atrodas reģistrācijai pieteiktās
         preču zīmes sākumā. No tā izriet, ka tās patstāvīgs atšķirīgs stāvoklis reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē vēl jo vairāk
         var izraisīt sajaukšanu konkrētās sabiedrības daļas uztverē attiecībā uz preču komerciālo izcelsmi.

      Vārds “therapy” nav tirdzniecības nosaukums ar reputāciju, bet gan vārds, kuram, lai gan tas nav aprakstošs attiecībā uz kosmētikas
         precēm, saistībā ar tām nav īpaši paaugstinātas atšķirtspējas, jo to var uztvert kā norādi uz šo preču labvēlīgu iedarbību.

      Visbeidzot, kosmētikas preču ražotāji bieži laiž tirgū vairākas preču līnijas, izmantojot dažādas pakārtotas preču zīmes.
         Līdz ar to apstāklis, ka reģistrācijai pieteikto preču zīmi veido agrākā preču zīme “SPA”, kam seko vārds “therapy”, var likt
         patērētājam domāt, ka runa ir par agrākas preču zīmes īpašnieka tirgoto preču līniju.

      Tādējādi apzīmējumu atšķirības saistībā ar vārdu “therapy” reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē nevar kompensēt būtisko līdzību
         starp konfliktējošajiem apzīmējumiem, kas saistīta ar agrākās preču zīmes atrašanos reģistrācijai pieteiktās preču zīmes sākumā
         un tās patstāvīgo atšķirīgo stāvokli tajā, lai gan tā neveido dominējošo elementu. Turklāt, tā kā ar konfliktējošajām preču
         zīmēm apzīmētās preces ir identiskas, ir jāsecina, ka konkrētā sabiedrības daļa uzskatīs, ka tās ir vismaz no ekonomiski saistītiem
         uzņēmumiem.

      Šādā gadījumā sajaukšanas iespējas esamības konstatācija nevar būt atkarīga no nosacījuma, ka kombinētā apzīmējuma radītais
         kopējais iespaids būtu jānosaka galvenokārt šī apzīmējuma daļai, kuru veido agrāka preču zīme.

      (sal. ar 15., 19., 20. un 30.–33. punktu)
      2.      Papildus parastajam gadījumam, kad vidusmēra patērētājs uztver preču zīmi kā vienu veselumu, un, lai gan kopējo iespaidu var
         galvenokārt noteikt viena vai vairākas kombinētās preču zīmes sastāvdaļas, nebūt nav izslēgts, ka īpašā gadījumā agrākā preču
         zīme, ko trešā persona izmanto kombinētā apzīmējumā, šajā saliktajā apzīmējumā saglabā patstāvīgu atšķirīgo stāvokli, tomēr
         nebūdama dominējošs elements, un ka līdz ar to kombinētā apzīmējuma radītais kopējais iespaids var sabiedrībai likt domāt,
         ka attiecīgās preces vai pakalpojumi ir vismaz no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem, un šajā gadījumā ir jāatzīst sajaukšanas
         iespēja. Šādā gadījumā sajaukšanas iespējas esamības konstatācija nevar būt atkarīga no nosacījuma, ka kombinētā apzīmējuma
         radītais kopējais iespaids būtu jānosaka galvenokārt šī apzīmējuma daļai, kuru veido agrākā preču zīme.

      (sal. ar 19. punktu)
PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
      2009. gada 25. martā (*)

      Kopienas preču zīme – Iebildumu process – Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPA THERAPY” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “SPA” – Relatīvs atteikuma pamatojums – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts
      Lieta T‑109/07
      L’Oréal SA, Parīze (Francija), ko pārstāv E. Bods [E. Baud], advokāts,

      prasītāja,
      pret
      Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv A. Foliārs‑Mongirāls [A. Folliard‑Monguiral], pārstāvis,

      atbildētāju,
      otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā –
      Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, Spa (Beļģija), ko pārstāv E. Kornu [E. Cornu], L. de Brauvers [L. De Brouwer] un D. Moro [D. Moreau], advokāti,

      par prasību par ITSB Apelāciju ceturtās palātas 2007. gada 24. janvāra lēmumu lietā R 468/2005‑4 attiecībā uz iebildumu procesu
         starp Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV un L’Oréal SA.

      EIROPAS KOPIENU PIRMĀS INSTANCES TIESA (piektā palāta)

      šādā sastāvā: priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši M. Preks [M. Prek] (referents) un V. Čuke [V. Ciucă],

      sekretārs N. Rozners [N. Rosner], administrators,

      ņemot vērā prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2007. gada 11. aprīlī,
      ņemot vērā ITSB atbildes rakstu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2007. gada 25. jūnijā,
      ņemot vērā personas, kas iestājusies lietā, atbildes rakstu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2007. gada 17. jūlijā,
      pēc 2008. gada 6. novembra tiesas sēdes
      pasludina šo spriedumu.
      Spriedums
       Prāvas priekšvēsture
      1        2000. gada 28. novembrī prasītāja L’Oréal SA Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) iesniedza Kopienas preču zīmes reģistrācijas
         pieteikumu, pamatojoties uz grozīto Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994,
         L 11, 1. lpp.).

      2        Reģistrācijai pieteiktā preču zīme bija vārdisks apzīmējums “SPA THERAPY”.

      3        Preces, attiecībā uz kurām tika pieteikta reģistrācija, ietilpst 3. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada
         15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un atbilst
         šādam aprakstam: “smaržas, tualetes ūdens, vannas un dušas želejas un sāļi, kas nav paredzēti medicīniskai lietošanai; tualetes
         ziepes; ķermeņa dezodoranti; kosmētika, tostarp krēmi, pieniņi, losjoni, želejas un pūderi sejai, ķermenim un rokām; sauļošanās
         un pēcsauļošanās pieniņi, želejas un eļļas (kosmētiskās); dekoratīvās kosmētikas līdzekļi; šampūni; želejas, putas, balzami
         un aerosolveida līdzekļi matu ieveidošanai un kopšanai; matu lakas; krāsojoši un krāsu noņemoši līdzekļi matiem; matu viļņošanas
         un veidošanas līdzekļi; ēteriskās eļļas”.

      4        Preču zīmes reģistrācijas pieteikums tika publicēts 2002. gada 15. jūlija Bulletin des marques communautaires [Kopienas Preču Zīmju Biļetenā] Nr. 55/2002.

      5        2002. gada 14. oktobrī persona, kas iestājusies lietā, Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 42. pantu, iesniedza iebildumus pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz
         visām reģistrācijas pieteikumā minētajām precēm.

      6        Savu iebildumu pamatojumam persona, kas iestājusies lietā, atsaucās tostarp uz sajaukšanas iespēju Regulas Nr. 40/94 8. panta
         1. punkta b) apakšpunkta izpratnē ar dažādām agrākām preču zīmēm, tostarp vārdisko preču zīmi “SPA”, kas reģistrēta 1981. gada
         11. martā Beniluksa Preču zīmju birojā ar numuru 372307 attiecībā uz “balināšanas līdzekļiem un citiem līdzekļiem mazgāšanas
         vajadzībām, tīrīšanas, pulēšanas, attaukošanas un abrazīvajiem līdzekļiem; ziepēm; parfimēriju, ēteriskajām eļļām, kosmētiku,
         matu losjoniem; zobu pulveriem un pastām”, kas ietilpst 3. klasē. Turklāt persona, kas iestājusies lietā, atsaucās uz Regulas
         Nr. 40/94 8. panta 4. un 5. punktu, pamatojoties uz dažādām agrākām reģistrācijām.

      7        Ar 2005. gada 29. marta lēmumu ITSB Iebildumu nodaļa apmierināja iebildumus, uzskatot, ka ir izpildīti Regulas Nr. 40/94 8. panta
         1. punkta b) apakšpunktā paredzētie nosacījumi. Iebildumu nodaļa nav izskatījusi atteikuma pamatojumus, kas izriet no Regulas
         Nr. 40/94 8. panta 4. un 5. punkta, un pamatojās vienīgi uz sajaukšanas iespēju ar agrāku vārdisko preču zīmi “SPA” (turpmāk
         tekstā – “agrākā preču zīme”).

      8        2005. gada 22. aprīlī prasītāja par Iebildumu nodaļas lēmumu iesniedza apelācijas sūdzību ITSB.

      9        Ar 2007. gada 24. janvāra lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums)” ITSB Apelāciju ceturtā padome noraidīja apelācijas
         sūdzību, pamatojoties uz to, ka esot izpildīti Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētie nosacījumi.
         Vispirms saistībā ar attiecīgo preču salīdzinājumu Apelāciju padome norādīja, ka lietas dalībnieki nav apstrīdējuši to identiskumu.
         Turpinājumā attiecībā uz konfliktējošo apzīmējumu salīdzinājumu tā uzskatīja, ka ir jāņem vērā vārda “spa” paaugstinātā atšķirtspēja
         attiecībā uz konkrēto sabiedrības daļu, ko veido vidusmēra patērētājs Beniluksa valstīs, un nepiekrita prasītājas argumentiem,
         ka vārds “spa” esot aprakstošs attiecībā uz 3. klasē ietilpstošām kosmētikas precēm. Pamatojoties uz minēto, Apelāciju padome
         uzskatīja, ka vārdiskais elements “spa” ir galvenais pievilcīgais elements reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē un ka līdz
         ar to konfliktējošie apzīmējumi ir līdzīgi, lai gan ir vizuālas, fonētiskas un konceptuālas atšķirības, kas saistītas ar vārdiskā
         elementa “therapy” esamību reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē. Visbeidzot, Apelāciju padome ir norādījusi, ka kosmētikas
         nozarē ražotāji bieži laiž tirgū vairākas preču līnijas, izmantojot dažādas pakārtotas preču zīmes. Apelāciju padome līdz
         ar to secināja iespējamību, ka patērētājs uzskata, ka ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi apzīmēto preču tirgošanu kontrolē
         persona, kas iestājusies lietā. Turklāt Apelāciju padome ir atteikusies apmierināt prasītājas lūgumu likt personai, kas iestājusies
         lietā, sniegt pierādījumus par preču zīmes faktisku izmantošanu, pamatojoties uz to, ka šis lūgums tika iesniegts novēloti.

       Lietas dalībnieku prasījumi
      10      Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

      –        atcelt apstrīdēto lēmumu;
      –        piespriest ITSB un – ciktāl tas ir nepieciešams – personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
      11      ITSB un personas, kas iestājusies lietā, prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

      –        noraidīt prasību;
      –        piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
       Juridiskais pamatojums
      12      Vispirms ir jākonstatē, ka persona, kas iestājusies lietā, apstrīd vairāku prasības pieteikuma pielikumu pieņemamību, jo tajos
         esot iekļauti dokumenti, kas pirmo reizi iesniegti Pirmās instances tiesā. Aplūkojamajā gadījumā tomēr nav jāpārbauda katra
         no personas, kas iestājusies lietā, apstrīdētajiem pielikumiem pieņemamība, jo Pirmās instances tiesa var novērtēt prasītājas
         argumentus, pamatojoties uz dokumentiem, kas iesniegti administratīvā procesa gaitā un kas ietverti ITSB procesa lietas materiālos,
         kurus ITSB nosūtījusi Pirmās instances tiesai saskaņā ar Reglamenta 133. pantu.

      13      Prasītāja izvirza vienīgo pamatu, kas saistīts ar Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu.

      14      Atbilstoši Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam, ja agrākas preču zīmes īpašnieks iebilst, pieteikto preču
         zīmi nereģistrē, ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko apzīmē ar abām preču
         zīmēm, identiskuma vai līdzības dēļ sabiedrībai tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme, ir sajaukšanas iespēja.

      15      Šajā lietā agrākā preču zīme ir aizsargāta Beniluksa valstīs. Līdz ar to ir jāaplūko, kā konfliktējošās preču zīmes uztver
         attiecīgo preču patērētājs šo dalībvalstu teritorijā. Turklāt, ņemot vērā konkrēto preču raksturu, Apelāciju padome apstrīdētā
         lēmuma 12. punktā ir norādījusi, ka konkrēto sabiedrības daļu veido vidusmēra patērētāji. Šis vērtējums ir pareizs, un turklāt
         prasītāja to nav apstrīdējusi.

      16      Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru sajaukšanas iespēja attiecībā uz sabiedrību – kas definēta kā iespēja, ka sabiedrība varētu
         uzskatīt, ka attiecīgās preces vai pakalpojumi ir no viena uzņēmuma vai attiecīgā gadījumā no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem,
         – ir jāvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus uz konkrēto lietu attiecināmos faktorus (Pirmās instances tiesas 2002. gada 23. oktobra
         spriedums lietā T‑104/01 Oberhauser/ITSB – Petit Liberto (“Fifties”), Recueil, II‑4359. lpp., 25. un 26. punkts; pēc analoģijas skat. arī Tiesas 1998. gada 29. septembra spriedumu lietā C‑39/97 Canon, Recueil, I‑5507. lpp., 29. punkts).

      17      Attiecībā uz konkrēto preču zīmju vizuālo, fonētisko un konceptuālo līdzību sajaukšanas iespējas visaptverošam vērtējumam
         ir jābalstās uz šo preču zīmju radīto kopējo iespaidu, it īpaši ņemot vērā to atšķirīgos un dominējošos elementus. Preču zīmju
         uztverei, kas ir attiecīgo preču vai pakalpojumu vidusmēra patērētājam, minētās sajaukšanas iespējas visaptverošajā vērtējumā
         ir noteicoša loma. Šajā sakarā vidusmēra patērētājs parasti uztver preču zīmi kā vienu veselumu un neanalizē tās dažādās sastāvdaļas
         (pēc analoģijas skat. Tiesas 1997. gada 11. novembra spriedumu lietā C‑251/95 SABEL, Recueil, I‑6191. lpp., 23. punkts, un 1999. gada 22. jūnija spriedumu lietā C‑342/97 Lloyd SchuhfabrikMeyer, Recueil, I‑3819. lpp., 25. punkts).

      18      Veicot sajaukšanas iespējas esamības novērtējumu, divu preču zīmju līdzības vērtējumā nevar aprobežoties tikai ar kādu vienu
         kombinētas preču zīmes sastāvdaļu un salīdzināt to ar citu preču zīmi. Gluži pretēji, salīdzinājums ir jāveic, pārbaudot attiecīgās
         preču zīmes un apskatot katru no tām kopumā, kas neizslēdz, ka noteiktos apstākļos konkrētās sabiedrības daļas atmiņā radīto
         kopējo iespaidu galvenokārt nosaka viena vai vairākas šo preču zīmju sastāvdaļas. Tikai tad, ja visām pārējām preču zīmes
         sastāvdaļām ir nebūtiska nozīme, līdzības novērtējumu var veikt tikai uz dominējošā elementa pamata (Tiesas 2007. gada 12. jūnija
         spriedums lietā C‑334/05 P ITSB/Shaker, Krājums, I‑4529. lpp., 41. un 42. punkts, un 2007. gada 20. septembra spriedums lietā C‑193/06 P Nestlé/ITSB, Krājumā nav publicēts, kopsavilkums – Krājums, I‑114.* lpp., 42. un 43. punkts).

      19      Tomēr papildus parastajam gadījumam, kad vidusmēra patērētājs uztver preču zīmi kā vienu veselumu, un, lai gan kopējo iespaidu
         var galvenokārt noteikt viena vai vairākas kombinētās preču zīmes sastāvdaļas, nebūt nav izslēgts, ka īpašā gadījumā agrākā
         preču zīme, ko trešā persona izmanto kombinētā apzīmējumā, šajā saliktajā apzīmējumā saglabā patstāvīgu atšķirīgo stāvokli,
         tomēr nebūdama dominējošs elements, un ka līdz ar to kombinētā apzīmējuma radītais kopējais iespaids var sabiedrībai likt
         domāt, ka attiecīgās preces vai pakalpojumi ir vismaz no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem, un šajā gadījumā ir jāatzīst sajaukšanas
         iespēja. Šādā gadījumā sajaukšanas iespējas esamības konstatācija nevar būt atkarīga no nosacījuma, ka kombinētā apzīmējuma
         radītais kopējais iespaids būtu jānosaka galvenokārt šī apzīmējuma daļai, kuru veido agrākā preču zīme (šajā sakarā un pēc
         analoģijas skat. Tiesas 2005. gada 6. oktobra spriedumu lietā C‑120/04 Medion, Krājums, I‑8551. lpp., 30.–33. punkts).

      20      Aplūkojamajā lietā – kā Apelāciju padome norādījusi apstrīdētā lēmuma 11. punktā – starp lietas dalībniekiem nav strīda par
         preču, kas apzīmētas ar konfliktējošajām preču zīmēm, identiskumu.

      21      Attiecībā uz konfliktējošo apzīmējumu salīdzinājumu ir jānorāda, ka reģistrācijai pieteikto preču zīmi veido agrākā preču
         zīme, kurai pievienots vārds “therapy”.

      22      Tāpat ir jākonstatē, ka agrākā preču zīme, nebūdama dominējošs elements reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē, tajā saglabā
         patstāvīgu atšķirīgo izvietojumu.

      23      Pirmkārt, reģistrācijai pieteikto preču zīmi veido nevis jauns vārds, kuram būtu patstāvīga nozīme, kas atšķirtos no vienkārša
         to veidojošo elementu savienojuma nozīmes, bet gan divi vārdi, kas skaidri nošķirami viens no otra: “spa” un “therapy”.

      24      Otrkārt, vārdam “spa”, kas ir gan agrākā preču zīme, gan abām preču zīmēm kopīgs elements, ir parasta atšķirtspēja attiecībā
         uz kosmētikas precēm, kas apzīmētas ar konfliktējošajām preču zīmēm.

      25      Prasītājas apgalvojumi, ka vārdam “spa” saistībā ar kosmētikas precēm ir aprakstošs vai sugas vārda raksturs, nav pārliecinoši.
         Dokumenti, ko prasītāja iesniegusi administratīvā procesa gaitā un kas ietverti ITSB procesa lietas materiālos, pierāda tikai
         to, ka šim vārdam, iespējams, būtu aprakstošs un sugas vārda raksturs attiecībā uz vietām, kas paredzētas hidroterapijai,
         tādām kā pērtuves vai saunas, nevis aprakstošu un sugas vārda raksturu attiecībā uz kosmētikas precēm, kas apzīmētas ar reģistrācijai
         pieteikto preču zīmi. Vienīgais elements, kas atbalsta prasītājas tēzi, ir Parīzes tribunal de grande instance spriedums. Tomēr tā pierādījuma spēks ir ierobežots. Pirmkārt, minētais spriedums var attiekties tikai uz konkrētās sabiedrības
         daļas, proti, Beniluksa valstīs franču valodā runājošo cilvēku, uztveri. Otrkārt, citas tiesas, tostarp Parīzes apelācijas
         tiesa, nepiekrīt minētajā spriedumā izteiktajai nostājai.

      26      Citi pierādījumi, ko prasītāja iesniegusi ITSB administratīvā procesa gaitā, tādi kā izvilkumi no vārdnīcām, pierādījumi par
         vārda “spa” izmantošanu presē un internetā vai arī Nīderlandē veiktais pētījums par vārda “spa” uztveri, vienīgi parāda vārda
         “spa” aprakstošu un sugas vārda raksturu attiecībā uz vietām, kas paredzētas hidroterapijai, tādām kā pērtuves vai saunas.

      27      Saistībā ar norādēm uz ITSB lēmumu pieņemšanas praksi pietiek atgādināt, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Apelāciju padomju
         lēmumu tiesiskums ir jāizvērtē, vienīgi pamatojoties uz Regulu Nr. 40/94, kā to interpretējusi Kopienu tiesa, un nevis pamatojoties
         uz ITSB agrāko lēmumu pieņemšanas praksi (skat. Pirmās instances tiesas 2005. gada 16. marta spriedumu lietā T‑112/03 L’Oréal/ITSB – Revlon (“FLEXI AIR”), Krājums, II‑949. lpp., 68. punkts un tajā minētā judikatūra).

      28      Turklāt, lai gan prasītāja ir pareizi norādījusi tiesas sēdē, ka vārdam “spa” ir aprakstošs un sugas vārda raksturs attiecībā
         uz vienu no vietām, kur kosmētikas preces izmanto vai pārdod, proti, vietām, kas paredzētas hidroterapijai, tādām kā pērtuves
         vai saunas, tomēr no tā nevar secināt, ka līdz ar to minētajam vārdam nav atšķirtspējas attiecībā uz kosmētikas precēm vai
         ka tā atšķirtspēja ir pārāk vāja, lai varētu secināt, ka agrākajai preču zīmei ir patstāvīgs atšķirīgs izvietojums reģistrācijai
         pieteiktajā preču zīmē. Saiknes starp kosmētikas precēm un vietām, kas paredzētas hidroterapijai, sakarā ar minēto preču izmantošanu
         šajās vietās nav tādas, kas ļautu uz tām attiecināt secinājumu par vārda “spa” aprakstošo vai sugas vārda raksturu.

      29      Tātad ir jāpārbauda, vai, ņemot vērā šo patstāvīgo atšķirīgo izvietojumu, reģistrācijai pieteiktās preču zīmes radītais kopējais
         iespaids var sabiedrībai likt domāt, ka konkrētās preces ir vismaz no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem, un līdz ar to ir sajaukšanas
         iespēja Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.

      30      Vispirms ir jānorāda, ka patērētājs parasti pievērš lielāku uzmanību preču zīmes sākumam nekā tās beigām (Pirmās instances
         tiesas 2006. gada 7. septembra spriedums lietā T‑133/05 Meric/ITSB – Arbora & Ausonia (“PAM‑PIM’S BABY‑PROP”), Krājums, II‑2737. lpp., 51. punkts). Agrākā preču zīme atrodas reģistrācijai pieteiktās preču zīmes
         sākumā. No tā izriet, ka tās patstāvīgs atšķirīgs stāvoklis reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē vēl jo vairāk var izraisīt
         sajaukšanu konkrētās sabiedrības daļas uztverē attiecībā uz preču komerciālo izcelsmi.

      31      Turpinājumā ir arī jānorāda, ka vārds “therapy” nav tāds tirdzniecības nosaukums ar reputāciju kā šā spriedumā 19. punktā
         minētajā lietā Medion, bet gan vārds, kuram, lai gan tas nav aprakstošs attiecībā uz kosmētikas precēm, saistībā ar tām nav īpaši paaugstinātas
         atšķirtspējas, jo to var uztvert kā norādi uz šo preču labvēlīgu iedarbību.

      32      Visbeidzot, kā norādījusi Apelāciju padome apstrīdētā lēmuma 13. punktā, kosmētikas preču ražotāji bieži laiž tirgū vairākas
         preču līnijas, izmantojot dažādas pakārtotas preču zīmes. Līdz ar to apstāklis, ka reģistrācijai pieteikto preču zīmi veido
         agrākā preču zīme “SPA”, kam seko vārds “therapy”, var likt patērētājam domāt, ka runa ir par personas, kas iestājusies lietā,
         tirgoto preču līniju.

      33      No visa iepriekš minētā izriet, ka apzīmējumu atšķirības saistībā ar vārdu “therapy” reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē
         nevar kompensēt būtisko līdzību starp konfliktējošajiem apzīmējumiem, kas saistīta ar agrākās preču zīmes atrašanos reģistrācijai
         pieteiktās preču zīmes sākumā un tās patstāvīgo atšķirīgo stāvokli tajā. Turklāt, tā kā ar konfliktējošajām preču zīmēm apzīmētās
         preces ir identiskas, ir jāsecina, ka konkrētā sabiedrības daļa uzskatīs, ka tās ir vismaz no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem.

      34      Tādējādi ir jāapstiprina Apelāciju padomes secinājums, kas sniegts apstrīdētā lēmuma 13. punktā un saskaņā ar kuru ir konfliktējošo
         preču zīmju sajaukšanas iespēja.

      35      Līdz ar to ir jānoraida vienīgais pamats, kas saistīts ar Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, un
         – attiecīgi – prasība.

       Par tiesāšanās izdevumiem
      36      Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
         izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā prasītājai spriedums nav labvēlīgs, tai
         jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar ITSB un personas, kas iestājusies lietā, prasījumiem.

      Ar šādu pamatojumu
      PIRMĀS INSTANCES TIESA (piektā palāta)
      nospriež:
      1)      prasību noraidīt;
      2)      L’Oréal SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

               Vilaras

               Prek

               Ciucă

         Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2009. gada 25. martā.
      [Paraksti]
      * Tiesvedības valoda – franču.