title: Lieta C-451/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 21. jūlijā Luksemburgas Lielhercogiste iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-516/18 un T-525/18, Luksemburgas Lielhercogiste un Engie Global LNG Holding u.c./Komisija

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 21. jūlijā Luksemburgas Lielhercogiste iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-516/18 un T-525/18,
      Luksemburgas Lielhercogiste un Engie Global LNG Holding u.c./Komisija
      (Lieta C-451/21 P)
      (2021/C 481/21)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji: A. Germeaux, T. Uri, pārstāvji, D. Waelbroeck, J. Bracker, advokāti)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Īrija

         Prasījumi

      Luksemburgas Lielhercogistes prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2021. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-516/18 un T-525/18, Luksemburga un Engie Global LNG Holding u.c./Komisija;

                  —

                  galvenokārt, pieņemt galīgo nolēmumu pēc būtības atbilstoši Tiesas statūtu 61. pantam un apmierināt Luksemburgas Lielhercogistes prasījumus pirmajā instancē, atceļot Komisijas Lēmumu (ES) 2019/421 (2018. gada 20. jūnijs) par valsts atbalstu SA.44888 (2016/C) (ex 2016/NN), ko Luksemburga īstenojusi par labu Engie (OV 2019, L 78, 1. lpp.);

                  —

                  pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesa;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt Luksemburgas Lielhercogistes tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai Luksemburgas Lielhercogiste izvirza četrus pamatus.
      Ar pirmo pamatu tiek izvirzīts LESD 107. panta pārkāpums, jo Vispārējā tiesa apstiprināja, ka ar attiecīgajiem diviem iepriekšēju nodokļu nolēmumu kopumiem tika piešķirta “selektīva” priekšrocība, ņemot vērā Komisijas noteikto “šauro” atsauces sistēmu. i) Konstatējot, ka pastāv “šaura” atsauces sistēma (proti, Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas noteikumi par līdzdalības atbrīvojumu un par sadalītās peļņas aplikšanu ar nodokli), Vispārējā tiesa esot pieļāvusi vairākas tiesību kļūdas. Tā ne tikai esot atbalstījusi nepilnīgu un mākslīgi ierobežotu atsauces sistēmu, bet arī sagrozījusi Luksemburgas tiesību aktus, apstiprinot attiecīgo tiesību normu contra legem interpretāciju. Turklāt pārsūdzētajā spriedumā esot radīta diskriminācija starp pārrobežu darījumiem un pilnībā valsts darījumiem, jo ar to no atsauces sistēmas ir izslēgtas Luksemburgas sabiedrības, kurām ir līdzdalība citu dalībvalstu sabiedrībās. ii) Konstatējums par atkāpi no “šaurās” atsauces sistēmas esot kļūdains. Tas esot balstīts uz valsts tiesību pārformulēšanu un esot pretrunā Tiesas judikatūrai par selektivitātes analīzi un it īpaši judikatūrai, kurā ir pieprasīts pierādīt diskrimināciju salīdzinājumā ar līdzīgā situācijā esošiem uzņēmumiem.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta pārkāpums, jo Vispārējā tiesa apstiprināja, ka pastāv “selektīva” priekšrocība, kas izriet no Luksemburgas tiesību normas par tiesību ļaunprātīgu izmantošanu nepiemērošanas, un, pakārtoti, Regulas (ES) 2015/1589 (1) un tiesību uz aizstāvību pārkāpums. i) Tas, ka Vispārējā tiesa juridiski atzina, ka no Luksemburgas tiesību normas par tiesību ļaunprātīgu izmantošanu nepiemērošanas izriet “selektivitāte”, esot balstīts uz kļūdainu pieņēmumu un valsts tiesību sagrozīšanu. Pretēji tam, ko apgalvo Vispārējā tiesa, “tieša”ZORA izmantošana būtu radījusi tādu pašu rezultātu attiecībā uz nodokļu uzlikšanu. ii) Vispārējās tiesas argumentācijā par atsauces sistēmas noteikšanu esot pieļautas vairākas tiesību kļūdas un trūkumi pamatojumā. iii) Vispārējās tiesas argumentācija par atkāpes esamību esot kļūdaina. Konstatējums, ka kritēriji, kas nepieciešami, lai šajā lietā piemērotu noteikumu par tiesību ļaunprātīgu izmantošanu, bija izpildīti, esot balstīts uz kļūdainu pieņēmumu, ka “tieša”ZORA izmantošana nebūtu radījusi to pašu rezultātu attiecībā uz nodokļu uzlikšanu. Tādējādi ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāpts LESD 107. pants, jo minētajā spriedumā ir izteikts pieņēmums, ka pastāv tiesību ļaunprātīga izmantošana, un it īpaši, ka nepastāvot ar nodokļiem nesaistīts pamatojums. Vēl Vispārējā tiesa neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un neesot veikusi pilnīgu faktu pārbaudi, neņemot vērā dažus faktus, kas apliecināja, ka Luksemburgas tiesībās nevarēja konstatēt tiesību ļaunprātīgu izmantošanu. Visbeidzot tā esot pārkāpusi LESD 107. pantu, jo tā neesot pieradījusi, ka pastāvētu jebkāda diskriminācija par labu Engie salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kuri atrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā. iv) Visbeidzot, pakārtoti, ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāptas Luksemburgas Lielhercogistes tiesības uz aizstāvību.
      Ar trešo pamatu tiek izvirzīts LES 4. un 5. panta pārkāpums. Luksemburgas Lielhercogiste apgalvo, ka ar pārsūdzēto spriedumu esot ierobežota valsts iestāžu neatkarība jomā, kas ietilpst dalībvalstu kompetencē, tādējādi pārkāpjot LES 4. un 5. pantu, kā arī principus, kas nosaka kompetenču sadalījumu starp dalībvalstīm un Eiropas Savienību.
      Ar ceturto pamatu tiek izvirzīts LESD 296. panta pārkāpums, jo Vispārējā tiesa neesot ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta C-489/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. augustā iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – “Banka DSK” EAD/M.V.

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. augustā iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – “Banka DSK” EAD/M.V.
      (Lieta C-489/21)
      (2021/C 481/22)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski rayonen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “Banka DSK” EAD

         Atbildētāja: M.V.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 93/13/EEK (1) 3. panta 1. punkts kopsakarā ar šīs direktīvas pielikuma 1. punkta e) un f) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka līguma noteikumi – pretēji pienākumam rīkoties labticīgi – rada saistības par sliktu patērētājam, ja kredītlīgumā ir paredzēts ievērojami palielināt patērētāja izmaksas, ja patērētājs neveic sava atalgojuma ikmēneša pārskaitīšanu uz [kontu] bankā, kura izsniegusi kredītu, ņemot vērā, ka līgumā ir noteikts, ka viņam ir pienākums nodibināt ķīlu uz prasījuma tiesībām uz savu atalgojumu?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu noliedzoša, vai Direktīvas 93/13/EEK 3. panta 1. punkts kopsakarā ar šīs direktīvas pielikuma 1. punkta e) un f) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka līguma noteikumi – pretēji pienākumam rīkoties labticīgi – rada saistības par sliktu patērētājam, ja tajos patērētājam ir noteikts pienākums ne tikai pārskaitīt savu atalgojumu [uz kontu] pie komersanta, kas viņam izsniedzis kredītu, bet faktiski arī izmantot citus šā kredītu izsniegušā komersanta pakalpojumus?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu būtu apstiprinoša, pēc kādiem kritērijiem valsts tiesai principā ir jāvērtē negodīgums? Vai it īpaši ir jāņem vērā tas, cik cieši kredītlīguma priekšmets ir sasaistīts ar papildpakalpojumiem, kuri patērētājam ir jāizmanto, papildpakalpojumu skaits un valsts tiesību normas par darījumu sasaistīšanas prakses ierobežošanu?

                  4)

                  Vai sprieduma lietā 14/83 von Colson 26. punktā izklāstītais princips par valsts tiesību normu interpretāciju atbilstoši Savienības tiesību normām ir arī piemērojams, interpretējot valsts tiesību normas, kuras reglamentē citas, bet Eiropas Savienības tiesību akta, kuru valsts tiesa piemēro tās izskatāmajā lietā (šajā gadījumā Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos), jomai radniecīgas tiesību jomas (konkrēti, tiesību normas par negodīgu konkurenci), un vai šādā valsts tiesību normu interpretēšanā ir jāpiemēro Eiropas Savienības Pamattiesību hartas standarti?

                  5)

                  Vai Direktīvas 2005/29/EK (2) 7. panta 2. punkts kopsakarā ar 6. panta 1. punkta d) apakšpunktu un Direktīvas 2008/48/EK (3) 10. panta 2. punkta f) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar tiem ir aizliegts pamatlīgumā par patēriņa kredītu norādīt zemāku “aizņēmuma likmi”, ja kredīta piešķiršana ar šo aizņēmuma likmi ir pakļauta nosacījumiem, kas izklāstīti līguma pielikumā? Vai, veicot šo pārbaudi, ir jāizvērtē veids, kādā formulēti aizņēmuma likmes samazināšanas nosacījumi, šādas samazināšanas atcelšana, kā arī līdzekļi, ar kuriem var tikt panākta atkārtota samazināšana?

                  6)

                  Vai Direktīvas 2005/29/EK 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, novērtējot iespējamību būtiski ietekmēt patērētāju saimniecisko rīcību, ir jāņem vērā bankas, kas piešķir patēriņa kredītus, tirgus daļa, ņemot vērā arī patērētāju, kuri šādus produktus izmanto, vajadzības?

                  7)

                  Vai Direktīvas 2008/48/EK 3. panta g) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izmaksas, kas noteiktas ar patēriņa kredītlīgumu saistītos līgumos, kuru izpildes gadījumā saskaņā ar patēriņa kredītlīgumu ir piešķirama procentu atlaide, ir uzskatāmas par daļu no kredīta gada procentu likmes un ir jāiekļauj tās aprēķinā?

                  8)

                  Vai Direktīvas 2008/48/EK 3. panta g) punkts kopsakarā ar Direktīvas 93/13/EEK 5. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja netiek izpildītas saistības, kuras paredzētas ar kredītlīgumu saistītos līgumos, un ja līdz ar to tiek palielināta aizņēmuma likme, šādas neizpildes gadījumā arī gada procentu likme ir jāaprēķina atbilstoši šādai paaugstinātai aizņēmuma likmei?

                  9)

                  Vai Direktīvas 2008/48/EK 10. panta 2. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kredītlīgumā starp komersantu un patērētāju kā aizņēmēju nepareizi norādīta gada procentu likme ir uzskatāma par kredītlīgumā nenorādītu gada procenta likmi un ka valsts tiesai ir jāpiemēro tiesiskās sekas, kādas valsts tiesību aktos paredzētas par gada procentu likmes nenorādīšanu patēriņa kredītlīgumā?

                  10)

                  Vai Direktīvas 2008/48/EK 22. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts likumdevēja paredzēta sankcija, ka patēriņa kredītlīgums ir atzīstams par spēkā neesošu un ka līdz ar to ir jāatmaksā tikai piešķirtā kredīta pamatsumma, ir samērīga apstākļos, kad patēriņa kredītlīgumā nav precīzi norādīta gada procentu likme?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (Negodīgas komercprakses direktīva) (OV 2005, L 149, 22. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV 2008, L 133, 66. lpp.).


title: Lieta C-491/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. augustā iesniedza Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) – WA/Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor Interne

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. augustā iesniedza Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) – WA/Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor Interne

      (Lieta C-491/21)
      (2021/C 481/23)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: WA

         Atbildētāja: Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor Interne

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai LESD 26. panta 2. punkts, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pants, 21. panta 1. punkts un 45. panta 1. punkts, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (1), 4., 5. un 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz valsts tiesisku regulējumu, kas neļauj izsniegt dalībvalsts pilsonim personas identitātes karti, kura būtu derīgs ceļošanas dokuments Eiropas Savienības iekšienē, tādēļ, ka viņa dzīvesvieta (domicils) ir citā dalībvalstī?

         (1)  OV 2004, L 158, 77. lpp.


title: Lieta C-572/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. septembrī iesniedza Högsta domstolen (Zviedrija) – CC/VO

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. septembrī iesniedza Högsta domstolen (Zviedrija) – CC/VO
      (Lieta C-572/10)
      (2021/C 481/24)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Högsta domstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: CC

         Atbildētājs: VO

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai dalībvalsts tiesa saglabā jurisdikciju saskaņā ar regulas “Brisele II” (1) 8. panta 1. punktu, ja tiesvedībā iesaistītā bērna pastāvīgā dzīvesvieta tiesvedības laikā tiek pārcelta no dalībvalsts uz trešo valsti, kas ir 1996. gada Hāgas konvencijas līgumslēdzēja puse (skat. minētās regulas 61. pantu)?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV l 338, 1. lpp.).


title: Lieta C-574/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. septembrī iesniedza Nejvyšším soudem České republiky – QT/02 Czech Republic a. s.

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. septembrī iesniedza Nejvyšším soudem České republiky – QT/02 Czech Republic a. s.

      (Lieta C-574/21)
      (2021/C 481/25)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Nejvyšším soudem České republiky

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: QT

         Atbildētāja: 02 Czech Republic a. s.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai frāze “komisijas nauda, ko tirdzniecības pārstāvis ir zaudējis” Padomes Direktīvas 86/653/EEK (1) (1986. gada 18. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem 17. panta 2. punkta a) apakšpunkta otrā ievilkuma izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka par šādu komisijas naudu ir uzskatāma arī komisijas nauda par tādu līgumu noslēgšanu, ko tirdzniecības pārstāvis būtu noslēdzis ar klientiem, kurus tas ir atradis pilnvarotājam vai ar kuriem tas ir būtiski palielinājis darījumu apjomu?

                  2)

                  Ja atbilde ir apstiprinoša, ar kādiem nosacījumiem šis secinājums attiecas arī uz tā saukto vienreizējo komisijas naudu par līguma noslēgšanu?

         (1)  OV 1986, L 382, 17. lpp.


title: Lieta C-579/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. septembrī iesniedza Itä-Suomen hallinto-oikeus (Somija) – J.M.

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. septembrī iesniedza Itä-Suomen hallinto-oikeus (Somija) – J.M.
      (Lieta C-579/21)
      (2021/C 481/26)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Itä-Suomen hallinto-oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: J.M.

         Pārējie lietas dalībnieki: Datu aizsardzības uzraudzītāja palīgs, Pankki S

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai piekļuves tiesības, kas datu subjektam ir piešķirtas saskaņā ar Vispārīgās datu aizsardzības regulas (1) 15. panta 1. punktu, tās skatot kopsakarā ar [jēdzienu] “personas dati” šīs regulas 4. panta 1) punkta izpratnē, ir jāinterpretē tādējādi, ka pārziņa savāktā informācija, no kuras izriet, kurš, kurā brīdī un kādā nolūkā ir apstrādājis datu subjekta personas datus, nav informācija, attiecībā uz kuru datu subjektam ir piekļuves tiesības, it īpaši tādēļ, ka tie ir pārziņa darba ņēmēja dati?

                  2)

                  Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša un datu subjektam, pamatojoties uz Vispārīgās datu aizsardzības regulas 15. panta 1. punktu, nav tiesību piekļūt attiecīgajā jautājumā minētajai informācijai, jo tā nav uzskatāma par datu subjekta “personas datiem” Vispārīgās datu aizsardzības regulas 4. panta 1) punkta izpratnē, izskatāmajā lietā vēl ir jāņem vērā informācija, kurai datu subjektam ir tiesības piekļūt saskaņā ar 15. panta 1. punkta [a)–h)] apakšpunktu:

                              a)

                              Kā ir jāinterpretē apstrādes nolūks 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē attiecībā uz datu subjekta piekļuves tiesību apjomu, proti, vai apstrādes nolūks var pamatot tiesības piekļūt pārziņa savāktiem lietotāja protokola datiem, kā piemēram, informācijai par personu, kuras veic datu apstrādi, personas datiem, personas datu apstrādes laiku un nolūku?

                              b)

                              Vai personas, kuras ir apstrādājušas J.M. klienta datus, šajā sakarā atbilstoši konkrētiem kritērijiem var tikt uzskatītas par personas datu saņēmējiem saskaņā ar Vispārīgās datu aizsardzības regulas 15. panta 1. punkta c) apakšpunktu, par kuriem datu subjektam būtu tiesības saņemt informāciju?

                  3)

                  Vai tiesvedībā ir nozīme faktam, ka runa ir par banku, kura veic reglamentētu darbību, vai arī tam, ka J.M. vienlaicīgi gan strādāja bankā, gan arī bija tās klients?

                  4)

                  Vai, lai atbildētu uz iepriekš minētajiem jautājumiem, ir būtiski, ka J.M. dati tika apstrādāti pirms Vispārīgās datu aizsardzības regulas spēkā stāšanās?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-419/19: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 9. septembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Irideos SpA/Poste Italiane SpA, piedaloties: Fastweb SpA, Tim SpA

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/20

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 9. septembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Irideos SpA/Poste Italiane SpA, piedaloties: Fastweb SpA, Tim SpA

      (Lieta C-419/19) (1)

      (2021/C 481/27)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-442/19: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 15. septembra rīkojums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stichting Brein/News-Service Europe BV

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/20

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 15. septembra rīkojums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stichting Brein/News-Service Europe BV

      (Lieta C-442/19) (1)

      (2021/C 481/28)
      Tiesvedības valoda – holandiešu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta C-705/19: Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2021. gada 9. septembra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE, piedaloties Fallimento Esperia SpA

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/21

      Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2021. gada 9. septembra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE, piedaloties Fallimento Esperia SpA

      (Lieta C-705/19) (1)

      (2021/C 481/29)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta T-518/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Sipcam Oxon/Komisija (Augu aizsardzības līdzekļi – Darbīgā viela hlortalonils – Neatjaunota iekļaušana Īstenošanas Regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumā – Novērtējuma procedūra – Tiesības uz aizstāvību – Darbīgās vielas klasificēšanas priekšlikums – Tiesiskā drošība – Samērīgums – Piesardzības princips)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Sipcam Oxon/Komisija
      (Lieta T-518/19) (1)

      (Augu aizsardzības līdzekļi - Darbīgā viela hlortalonils - Neatjaunota iekļaušana Īstenošanas Regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumā - Novērtējuma procedūra - Tiesības uz aizstāvību - Darbīgās vielas klasificēšanas priekšlikums - Tiesiskā drošība - Samērīgums - Piesardzības princips)
      (2021/C 481/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sipcam Oxon SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji: C. Mereu un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Castilla Contreras, A. Dawes un I. Naglis)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/677 (2019. gada 29. aprīlis) par darbīgās vielas hlortalonila apstiprinājuma neatjaunošanu, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, un par grozījumiem Komisijas Īstenošanas regulā (ES) Nr. 540/2011 (OV 2019, L 114, 15. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Sipcam Oxon SpA sedz tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 305, 9.9.2019.


title: Lieta T-254/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Kondyterska korporatsiia “Roshen”/EUIPO – Krasnyj Octyabr (Omāra attēlojums) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo omāru – Absolūti atteikuma pamati – Atšķirtspēja – Regulas (ES) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Atšķirtspējas neesamība – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Tiesības tikt uzklausītam – Regulas 2017/1001 94. pants)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Kondyterska korporatsiia “Roshen”/EUIPO – Krasnyj Octyabr (Omāra attēlojums)

      (Lieta T-254/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo omāru - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspēja - Regulas (ES) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas 2017/1001 94. pants)
      (2021/C 481/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia “Roshen” (Kijeva, Ukraina) (pārstāvis: I. Lukauskienė, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: PAO Moscow Confectionery Factory “Krasnyj Octyabr” (Maskava, Krievija) (pārstāvji: M. Geitz un J. Stock, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 4. marta lēmumu lietā R 1916/2019-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia “Roshen” un PAO Moscow Confectionery Factory “Krasnyj Octyabr”.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia “Roshen” atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 215, 29.6.2020.


title: Lieta T-342/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Indo European Foods/EUIPO – Chakari (“Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice” reģistrācijas pieteikums – Agrāka nereģistrēta vārdiska preču zīme “BASMATI” – Līgums par Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības un Euratom – Pārejas periods – Interese celt prasību – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts) – Common law noteikumi par prasību saistībā ar apzīmējuma uzurpāciju (action for passing off) – Maldinošas izmantošanas iespēja – Agrākās preču zīmes ar reputāciju vājināšanās iespēja)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Indo European Foods/EUIPO – Chakari (“Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice”)
      (Lieta T-342/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice” reģistrācijas pieteikums - Agrāka nereģistrēta vārdiska preču zīme “BASMATI” - Līgums par Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības un Euratom - Pārejas periods - Interese celt prasību - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Common law noteikumi par prasību saistībā ar apzīmējuma uzurpāciju (action for passing off) - Maldinošas izmantošanas iespēja - Agrākās preču zīmes ar reputāciju vājināšanās iespēja)
      (2021/C 481/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Indo European Foods Ltd (Herova [Harrow], Apvienotā Karaliste) ko (pārstāvji: A. Norris, barrister, un N. Welch, solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: H. O’Neill un V. Ruzek)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Hamid Ahmad Chakari (Vīne, Austrija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 2. aprīļa lēmumu lietā R 1079/2019-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Indo European Foods un H.A. Chakari.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 2. aprīļa lēmumu lietā R 1079/2019-4.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas Indo European Foods Ltd ir radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 262, 10.8.2020.


title: Lieta T-372/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVEDERM”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVEDERM” – Preču zīmes faktiska izmantošana – Izmantošana saistībā ar precēm, attiecībā uz kurām preču zīme ir reģistrēta – Izmantošana ar īpašnieka piekrišanu – Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts))

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVEDERM”)
      (Lieta T-372/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVEDERM” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Izmantošana saistībā ar precēm, attiecībā uz kurām preču zīme ir reģistrēta - Izmantošana ar īpašnieka piekrišanu - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts))
      (2021/C 481/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dermavita Company S.a.r.l. (Beirūta, Libāna) (pārstāvis: D. Todorov, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: K. Zajfert, J. Crespo Carrillo un V. J. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francija) (pārstāvji: J. Day, solicitor, un T. de Haan, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 877/2019-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Dermavita Company un Allergan Holdings France.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Dermavita Company S.a.r.l. atlīdzina ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 262, 10.8.2020.


title: Lieta T-397/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita Company (“JUVEDERM”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVEDERM” – Preču zīmes faktiska izmantošana – Izmantošana saistībā ar precēm, attiecībā uz kurām preču zīme ir reģistrēta – Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts))

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita Company (“JUVEDERM”)
      (Lieta T-397/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVEDERM” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Izmantošana saistībā ar precēm, attiecībā uz kurām preču zīme ir reģistrēta - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts))
      (2021/C 481/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francija) (pārstāvji: J. Day, solicitor, un T. de Haan, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: K. Zajfert un V. J. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Dermavita Company S.a.r.l. (Beirūta, Libāna) (pārstāvis: D. Todorov, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 877/2019-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Dermavita Company un Allergan Holdings France.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Iebildi par nepieņemamību noraidīt.

                  2)

                  Prasību noraidīt.

                  3)

                  Allergan Holdings France SAS sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO), kā arī divas trešdaļas no Dermavita Company S.a.r.l. ar šo tiesvedību saistītajiem tiesāšanās izdevumiem.

                  4)

                  Dermavita Company S.a.r.l. sedz trešdaļu no saviem ar šo tiesvedību saistītajiem tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta T-404/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Global Translation Solutions/Komisija (Publiski pakalpojumu līgumi – Iepirkuma procedūra – Tulkošanas pakalpojumi – Pretendenta piedāvājuma noraidīšana – Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam – Piešķiršanas kritēriji – Novērtēšanas metode – Kļūda vērtējumā – Vienlīdzīga attieksme – Pārskatāmība – Pienākums norādīt pamatojumu – Rūpības pienākums – Labas pārvaldības princips)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/25

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Global Translation Solutions/Komisija
      (Lieta T-404/20) (1)

      (Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Tulkošanas pakalpojumi - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Piešķiršanas kritēriji - Novērtēšanas metode - Kļūda vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme - Pārskatāmība - Pienākums norādīt pamatojumu - Rūpības pienākums - Labas pārvaldības princips)
      (2021/C 481/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Global Translation Solutions ltd. (Valleta, Malta) (pārstāvis: C. Mifsud-Bonnici, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Katsimerou, L. André un M. Ilkova)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumu, kas ietverts 2020. gada 17. aprīļa vēstulē, ar kuru tika noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums attiecībā uz daļu Nr. 22 (EN>MT) publiskā iepirkuma procedūrā TRAD 19 un līguma slēgšanas tiesības attiecībā uz šo daļu piešķirtas citam pretendentam, kā arī “visus citus saistītos lēmumus”.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Global Translation Solutions ltd. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta T-417/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Esteves Lopes Granja/EUIPO – IVDP (“PORTWO GIN”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PORTWO GIN” reģistrācijas pieteikums – Agrāks cilmes vietas nosaukums “Porto” – Aizsargāta cilmes vietas nosaukuma izmantošanas un ekspluatācijas jēdzieni – Regulas (ES) Nr. 1308/2013 103. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Esteves Lopes Granja/EUIPO – IVDP (“PORTWO GIN”)
      (Lieta T-417/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PORTWO GIN” reģistrācijas pieteikums - Agrāks cilmes vietas nosaukums “Porto” - Aizsargāta cilmes vietas nosaukuma izmantošanas un ekspluatācijas jēdzieni - Regulas (ES) Nr. 1308/2013 103. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts)
      (2021/C 481/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Joaquim José Esteves Lopes Granja (Vila Nova de Gaia, Portugāle) (pārstāvis: O. Santos Costa, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP (IVDP) (Peso da Régua, Portugāle) (pārstāvis: P. Sousa e Silva, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 21. aprīļa lēmumu lietā R 993/2019-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP un Joaquim Jósé Esteves Lopes Granja.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Joaquim José Esteves Lopes Granja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta T-505/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Guo/EUIPO – Sand Cph (“sandriver”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “sandriver” – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SAND” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Guo/EUIPO – Sand Cph (“sandriver”)
      (Lieta T-505/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “sandriver” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SAND” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 481/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Xiuling Guo (Šanhaja, Ķīna) (pārstāve: L. Le Stanc, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Mrozowski, A. Folliard-Monguiral un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sand Cph A/S (Kopenhāgena, Dānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 2019/2019-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Sand Cph un Xiuling Guo.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Xiuling Guo atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 320, 28.9.2020.


title: Lieta T-635/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VYBRANCE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVÉDERM VYBRANCE” – Apelācijas sūdzības nodevas nokavēts maksājums – Apelācijas sūdzības nepieņemamība apelācijas padomē – Regulas (ES) 2017/1001 101. panta 4. punkts – Regulas 2017/1001 106. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Restitutio in integrum)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VYBRANCE”)
      (Lieta T-635/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVÉDERM VYBRANCE” - Apelācijas sūdzības nodevas nokavēts maksājums - Apelācijas sūdzības nepieņemamība apelācijas padomē - Regulas (ES) 2017/1001 101. panta 4. punkts - Regulas 2017/1001 106. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Restitutio in integrum)
      (2021/C 481/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dermavita Company S.a.r.l. (Beirūta, Libāna) (pārstāvis: D. Todorov, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Markakis un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 24. augusta lēmumu lietā R 1014/2020-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Dermavita Company un Allergan Holdings France.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Dermavita Company S.a.r.l. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 443, 21.12.2020.


title: Lieta T-636/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VOLUMA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVÉDERM VOLUMA” – Apelācijas sūdzības nodevas nokavēts maksājums – Apelācijas sūdzības nepieņemamība apelācijas padomē – Regulas (ES) 2017/1001 101. panta 4. punkts – Regulas 2017/1001 106. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Restitutio in integrum)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VOLUMA”)
      (Lieta T-636/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVÉDERM VOLUMA” - Apelācijas sūdzības nodevas nokavēts maksājums - Apelācijas sūdzības nepieņemamība apelācijas padomē - Regulas (ES) 2017/1001 101. panta 4. punkts - Regulas 2017/1001 106. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Restitutio in integrum)
      (2021/C 481/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dermavita Company S.a.r.l. (Beirūta, Libāna) (pārstāvis: D. Todorov, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Markakis un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 24. augusta lēmumu lietā R 1016/2020-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Dermavita Company un Allergan Holdings France.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Dermavita Company S.a.r.l. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 443, 21.12.2020.


title: Lieta T-637/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VOLITE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVÉDERM VOLITE” – Apelācijas sūdzības nodevas nokavēts maksājums – Apelācijas sūdzības nepieņemamība apelācijas padomē – Regulas (ES) 2017/1001 101. panta 4. punkts – Regulas 2017/1001 106. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Restitutio in integrum)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/28

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6 oktobra spriedums – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (“JUVÉDERM VOLITE”)
      (Lieta T-637/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JUVÉDERM VOLITE” - Apelācijas sūdzības nodevas nokavēts maksājums - Apelācijas sūdzības nepieņemamība apelācijas padomē - Regulas (ES) 2017/1001 101. panta 4. punkts - Regulas 2017/1001 106. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Restitutio in integrum)
      (2021/C 481/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dermavita Company S.a.r.l. (Beirūta, Libāna) (pārstāvis: D. Todorov, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Markakis un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 21. augusta lēmumu lietā R 1015/2020-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Dermavita Company un Allergan Holdings France.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Dermavita Company S.a.r.l. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 443, 21.12.2020.


title: Lieta T-3/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Power Horse Energy Drinks/EUIPO – Robot Energy Europe (“UNSTOPPABLE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “UNSTOPPABLE” – Absolūti atteikuma pamati – Atšķirtspēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Aprakstoša rakstura neesamība – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/29

      Vispārējās tiesas 2021. gada 6. oktobra spriedums – Power Horse Energy Drinks/EUIPO – Robot Energy Europe (“UNSTOPPABLE”)
      (Lieta T-3/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “UNSTOPPABLE” - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2021/C 481/41)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Power Horse Energy Drinks GmbH (Linca, Austrija) (pārstāvis: M. Woller, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: K. Markakis)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Robot Energy Europe (Mihas, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 6. oktobra lēmumu lietā R 232/2020-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Power Horse Energy Drinks un Robot Energy Europe.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Power Horse Energy Drinks GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 62, 22.2.2021.


title: Lieta T-511/21: Prasība, kas celta 2021. gada 18. augustā – TB/ENISA

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 18. augustā – TB/ENISA

      (Lieta T-511/21)
      (2021/C 481/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TB (pārstāvji: L. Levi un N. Flandin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Kiberdrošības aģentūra (ENISA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu, ar ko ENISA pagarinājusi prasītājas darba līguma termiņu – ciktāl prasītāja no jauna ir iecelta amatā bez vadības funkcijām – un kas noformēts ar ENISA2020. gada 13. oktobrī nosūtītā dokumenta parakstīto redakciju kā viņas līguma papildinājums, un ko prasītāja un ENISA parakstījušas 2020. gada 26. oktobrī;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt atbildētājas 2021. gada 12. maija lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība, ko prasītāja, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, iesniegusi par minēto lēmumu par līguma termiņa pagarināšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt atbildētājai nodarītos zaudējumus un morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmums par līguma termiņa pagarināšanu ir prettiesisks, ciktāl tas pieņemts ENISA uzsākta pārstrukturēšanas procesa rezultātā, jo pēdējais minētais neesot īstenots dienesta interesēs; esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkts, neesot ievēroti pārskatāmības un diskriminācijas aizlieguma principi, esot pārkāpts ENISA valdes lēmuma MB/2018/14 18.1. un 20.2.a) punkts.

                              —

                              Pārstrukturēšanas procesam trūkstot skaidrības un pārskatāmības, neesot ievērots tiesiskās noteiktības princips, esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un neesot ievērots lēmumā MB/2020/5 noteiktais 6. princips.

                              —

                              Pārstrukturēšanas procesam trūkstot pamatojuma.

                              —

                              Pārstrukturēšanas procesa īstenošana esot pretrunā administratīvā paziņojuma 1. pielikumam.

                              —

                              Pārstrukturēšanas procesa īstenošanā neesot ievērots lēmumā MB/2020/5 noteiktais 7. un 8. princips un labas pārvaldības princips, esot pārkāpts Pamattiesību hartas 41. pants un neesot izpildīts rūpības pienākums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmums par līguma termiņa pagarināšanu ir prettiesisks, ciktāl prasītājas līguma termiņš netika pagarināts pārskatāmi un taisnīgi – esot pārkāpts ED lēmuma 38/2017 1. punkta un Darbības standartprocedūras (Standard Operating Procedure) 5.1. punkts un neesot izpildīts labas pārvaldības pienākums.


title: Lieta T-560/21: Prasība, kas celta 2021. gada 2. septembrī – TB/ENISA

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 2. septembrī – TB/ENISA

      (Lieta T-560/21)
      (2021/C 481/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TB (pārstāvji: L. Levi un N. Flandin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Kiberdrošības aģentūra (ENISA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ENISA atlases komisijas pieņemto lēmumu Nr. ENISA-TA-70-AD- 2020-04 par prasītājas uzvārda neiekļaušanu sekmīgo kandidātu sarakstā saistībā konkursu par Izpilddirektora biroja (Executive Director Office, EDO) nodaļas vadītāja amatu (TA/AD 9);

                  —

                  atcelt ENISA atlases komisijas pieņemto lēmumu Nr. ENISA TA71-AD-2020-05 par prasītājas uzvārda neiekļaušanu sekmīgo kandidātu sarakstā saistībā konkursu par Darbības atbalsta dienestu (Corporate Support Services, CSS) nodaļas vadītāja amatu (TA/AD 9);

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt atbildētājas 2021. gada 8. jūnija lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība, ko prasītāja, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, iesniegusi par minētajiem lēmumiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai nodarīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmumi attiecībā uz Izpilddirektora biroju (EDO) un Darbības atbalsta dienestiem (CSS) ir prettiesiski, ciktāl tie izriet no 2020. gada 5. augusta lēmuma publicēt divus paziņojumus par vakantu attiecīgi EDO un CSS nodaļas vadītāja amata vietu, jo arī tas esot prettiesisks.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmumos attiecībā uz EDO un CSS nav ievērots labas pārvaldības princips un trūkst pietiekama pamatojuma.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā attiecībā uz EDO nav ievērota atlases komisijas objektivitāte un tas ir prettiesisks, jo esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants un ENISA valdes lēmuma MB/2013/6 14. punkts.


title: Lieta T-585/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. septembrī – Zásilkovna/Komisija

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. septembrī – Zásilkovna/Komisija
      (Lieta T-585/21)
      (2021/C 481/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Zásilkovna s. r. o (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis: R. Kubáč, jurists)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas lēmumu lietā SA.55208 (2020/C) – Czech Post USO kompensācija par 2018.–2020. gadu, kurš ietverts i) 2021. gada 9. jūlija un ii) 2021. gada 31. augusta vēstulēs un ar kuru daļēji ir noraidīta prasītājas 2019. gada 8. novembra sūdzība par Česká pošta s.p. veikto tās komercdarbības šķēršsubsidēšanu;

                  —

                  piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, secinot, ka Czech Post šķēršsubsidēšana nav valsts atbalsts atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam.

                              —

                              It īpaši tiek argumentēts, ka Czech Post šķērssubsidēšana esot nevis papildjautājums procedūrā lietā SA.55208 (2020/C), kas attiecas vienīgi uz 2018.–2022. gadu, bet atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam nesaderīgs atsevišķs valsts atbalsts, kas jau tika sniegts vēlākais 2013.–2017. gadā (bet ļoti iespējams, ka jau agrāk), kas tad Komisijai ir rūpīgi jāizvērtē atsevišķā administratīvā procedūrā. To atbalstot arī Komisijas iepriekšējā prakse. Tomēr Komisija esot kļūdaini secinājusi, ka šī šķērssubsidēšana vispār nav valsts atbalsts.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi būtiskas procedūras prasības, jo tās lēmums neuzskatīt Czech Post šķērssubsidēšanu par atsevišķu valsts atbalstu neesot pienācīgi pamatots.

                              —

                              It īpaši Komisija neesot norādījusi pienācīgu apstrīdētā lēmuma pamatojumu. Līdz ar to Komisija esot pārkāpusi būtiskas prasītājas procesuālās tiesības, jo visām ES iestādēm esot pienākums norādīt pamatojumu attiecīgam pasākumam, lai nodrošinātu tā pārskatāmību tiesā.


title: Lieta T-589/21: Prasība, kas celta 2021. gada 16. septembrī – Serrano Velázquez/Parlaments

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/32

      Prasība, kas celta 2021. gada 16. septembrī – Serrano Velázquez/Parlaments
      (Lieta T-589/21)
      (2021/C 481/45)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: María Teresa Serrano Velázquez (Sevilja, Spānija) (pārstāvis: F. Vázquez Sánchez, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pasludināt par atceltu Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komitejas rezolūciju, kas pieņemta saistībā ar María Teresa Serrano Velázquez iesniegto lūgumrakstu 0242/21, un veikt minētajā lūgumrakstā norādīto apstākļu izmeklēšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu, kas balstīts uz apstākli, ka pieņemtā rezolūcija nav pareizi pamatota atbilstoši LESD 296. pantā paredzētajam.


title: Lieta T-600/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. septembrī – WS u.c./Frontex

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/32

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. septembrī – WS u.c./Frontex

      (Lieta T-600/21)
      (2021/C 481/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: WS un 5 citi prasītāji (pārstāvji: A. van Eik un L.-M. Komp, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  noteikt, ka aģentūra saskaņā ar LESD 268. pantu un 340. panta otro daļu ir atbildīga par aģentūras prasītājiem nodarītajiem zaudējumiem;

                  —

                  noteikt, ka ir konstatējama pietiekami būtiska aģentūras pienākumu saskaņā ar Regulas 2016/1624 16., 22., 26., 28., 34. un 72. pantu, Standarta operāciju procedūru 1.–.5. posmu un Rīcības kodeksa 4. pantu neizpilde, kas prasītājiem piešķir ES Pamattiesību hartas 1., 4., 18., 19., 24., 41. un 47. pantā noteiktās tiesības, kā arī pietiekami būtiski ES Pamattiesību hartas 1., 4., 18., 19., 24., 41. un 47. pantā noteiktu prasītāju pamattiesību pārkāpumi, ko aģentūra ir pieļāvusi, tādējādi tieši nodarot prasītājiem zaudējumus;

                  —

                  noteikt, ka aģentūrai ir jāatlīdzina prasītājiem nodarītie zaudējumi, kas ir aģentūras nelikumīgās rīcības tiešs rezultāts un kopumā 2021. gada septembrī veido materiālos zaudējumus 96 212,55 EUR apmērā, kam jāpieskaita procenti līdz maksājuma dienai, un nemateriālu kaitējumu 40,000 EUR apmērā, kam jāpieskaita procenti līdz maksājuma dienai, kā norādīts iepriekš, vai pa daļām, kā noteiks Tiesa;

                  —

                  piespriest aģentūrai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus, kam jāpieskaita procenti;

                  —

                  visus maksājumus veikt divu nedēļu laikā pēc sprieduma pasludināšanas un jāpieskaita procenti par katru nokavēto dienu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra neesot veikusi riska novērtējumu, kā noteikts Regulas 2016/1624 (1) 34. pantā, ES Pamattiesību hartas 18. un 19. pantā un Standarta operāciju procedūru 1. un 2. posmā (2).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra neesot veikusi pasākumus, kurus varētu no tās saprātīgi gaidīt, lai samazinātu nopietnus riskus saistībā ar pamattiesībām, kā noteikts Regulas 2016/1624 34. pantā, ES Pamattiesību hartas 18. un 19. pantā un Standarta operāciju procedūru 1. posma 2. daļā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra neesot sagatavojusi (pietiekami detalizētu) operatīvo plānu, kā noteikts Regulas 2016/1624 16. un 34. pantā, ES Pamattiesību hartas 18. un 19. pantā un Standarta operāciju procedūru 2. posmā.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra esot virzījusi atgriešanas procedūru tādējādi, ka nav varēts konstatēt pamattiesību neievērošanu, ne arī ziņot par Regulas 2016/1624 22., 25., 28. un 34. panta, ES Pamattiesību hartas 18. un 19. panta, Standarta operāciju procedūru 3. posma un Rīcības kodeksa 4. panta 3. punkta a) apakšpunkta pārkāpumiem (3).

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra neesot veikusi pasākumus acīmredzamu ES Pamattiesību hartas 1., 4. un 24. panta pārkāpumu novēršanai, tādējādi pārkāpdama Regulas 2016/1624 22. un 34. pantu un Rīcības kodeksa 4. pantu.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra neesot nodrošinājusi kopīgās atgriešanas operācijas uzraudzību, kā paredzēts Regulas 2016/1624 28. un 34. pantā.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra neesot izvērtējusi atgriešanas operāciju, kā paredzēts Regulas 2016/1624 26. un 28. pantā un Standarta operāciju procedūru 4. un 5. posmā.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra neesot pienācīgi ņēmusi vērā prasītāju sūdzību, kas iesniegta saskaņā ar individuālo sūdzību mehānismu, kā paredzēts Regulas 2016/1624 34. un 72. pantā, Noteikumu par sūdzību mehānismu (4) 10. pantā un ES Pamattiesību hartas 41. un 47. pantā.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1624 (2016. gada 14. septembris) par Eiropas Robežu un krasta apsardzi un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/399 un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 863/2007, Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004 un Padomes Lēmumu 2005/267/EK (OV 2016, L 251, 1. lpp.).

         (2)  2012. gada 19. jūlija izpilddirektora Lēmums Nr. 2012/87 par Frontex standarta operāciju procedūras pieņemšanu pamattiesību ievērošanas nodrošināšanai Frontex kopīgajās operācijās un pilotprojektos.

         (3)  2013. gada 7. oktobra izpilddirektora Lēmums Nr. 2013/67 par Rīcības kodeksu Frontex koordinētajām kopīgajām atgriešanas operācijām.

         (4)  2016. gada 6. oktobra izpilddirektora Lēmums Nr. R-ED-2016-106 par sūdzību mehānismu.


title: Lieta T-601/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. septembrī – Pharmadom/EUIPO – Wellstat Therapeutics (“WELLMONDE”)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/33

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. septembrī – Pharmadom/EUIPO – Wellstat Therapeutics (“WELLMONDE”)
      (Lieta T-601/21)
      (2021/C 481/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Francija) (pārstāvis: M.–P. Dauquaire, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Wellstat Therapeutics Corp. (Rockville, Mērilenda, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “WELLMONDE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 152 803

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 23. jūnija lēmums lietā R 1776/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-610/21: Prasība, kas celta 2021. gada 22. septembrī – L’Oréal/EUIPO – Heinze (“K K WATER”)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 22. septembrī – L’Oréal/EUIPO – Heinze (“K K WATER”)
      (Lieta T-610/21)
      (2021/C 481/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: L’Oréal (Parīze, Francija) (pārstāvis: T. de Haan, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Arne-Patrik Heinze (Hamburga, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “K K WATER” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 092 777

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 21. jūnija lēmums lietā R 2327/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-614/21: Prasība, kas celta 2021. gada 24. septembrī – KPMG Advisory/Komisija

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 24. septembrī – KPMG Advisory/Komisija
      (Lieta T-614/21)
      (2021/C 481/49)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: KPMG Advisory SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji: G. Roberti, I. Perego un R. Fragale, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  –

                  i) atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai pilnībā vai daļēji atcelt decision of 13th July 2021 on the exclusion of KPMG Advisory S.p.A. from participating in award procedures governed by Regulation (EU, Euratom) 2018/1046 of the European Parliament and of the Council or from being selected for implementing Union funds [Ref. Ares(2021)4544873], kas paziņots 2021. gada 24. jūlijā (apstrīdētais lēmums);

                  –

                  ii) pakārtoti, atbilstoši LESD 261. pantam un 2018. gada Finanšu regulas 143. panta 9. punktam atcelt vai samazināt izslēgšanas sankciju un/vai atcelt publiskošanas sankciju, kas noteiktas apstrīdētajā lēmumā;

                  –

                  iii) attiecīgā gadījumā atbilstoši LESD 277. pantam atzīt par prettiesisku Regulas 2018/1046 (1) 73. panta 3. punktu un/vai 146. panta 6. punktu, un

                  –

                  iv) katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja ir izvirzījusi piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots būtisku formas prasību un koleģialitātes principa pārkāpums.

                              —

                              Prasītajā šajā ziņā apgalvo, ka lēmumā ir pieļauts būtisku formas prasību un koleģialitātes principa pārkāpums, jo to ir pieņēmusi nevis Komisija, bet gan tās ģenerāldirektors, pārkāpjot Komisijas Reglamenta 1. un 14. pantā paredzētos noteikumus deleģējuma jomā.

                              —

                              Tāpat prasītāja norāda uz Regulas 2018/1046 73. panta 3. punkta prettiesiskumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību un pamattiesību uz labu pārvaldību pārkāpums.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja norāda, ka lēmums ir kļūdains, jo prasītājai nebija iespējas pilnībā izmantot savas tiesības uz sacīkstes principa ievērošanu, it īpaši saistībā ar kredītrīkotāju, kurš ir atbildīgs par lēmuma pieņemšanu.

                              —

                              Tāpat tiek norādīts uz Hartas 41. pantā paredzētā pienākuma veikt rūpīgu un objektīvu pārbaudi neizpildi.

                              —

                              Tāpat prasītāja norāda uz Regulas 2018/1046 136. panta 6. punkta prettiesiskumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots 2015. gada Finanšu regulas (2) 106. panta 1. punkta un Regulas 2018/1046 136. panta 2. punkta pārkāpums – kļūda vērtējumā un pamatojuma trūkums.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja norāda, ka lēmumā ir pieļauta kļūda, jo kredītrīkotājam esot bijis jāpārbauda, jāizvērtē un, ņemot vērā visus atbilstošos elementus, lēmumā jāpamato smaga pārkāpuma saistībā ar profesionālo darbību esamība vai neesamība.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas 2018/1046 136. panta 6. un 7. punkta pārkāpums – kļūda vērtējumā un pamatojuma trūkums.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka lēmums ir kļūdains, jo kredītrīkotājs izmeklēšanas neveikšanas un kļūdu vērtējumā dēļ ir atzinis koriģējošos pasākumus, kurus prasītāja bija veikusi atbilstoši Regulas 2018/1046 136. panta 6. un 7. punktam, par neatbilstošiem.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots pilnvaru izslēgt ekonomikas dalībnieku no dalības iepirkumā atbilstoši Regulas 2018/1046 136. pantam noilgums un samērīguma principa pārkāpums.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja norāda, ka attiecībā uz kredītrīkotāja pilnvarām izslēgt prasītāju un uzdot veikt izslēgšanas publiskošanu ir iestājies noilgums.

                              —

                              Uzdodot veikt izslēgšanu un publiskot to, ir ticis pārkāpts samērīguma princips.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, Lo193, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) 2015/1929 (2015. gada 28. oktobris), ar kuru groza Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam (OV 2015, Lo286, 1. lpp.).


title: Lieta T-624/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. septembrī – Primagran/EUIPO – Primagaz (“prımagran”)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/36

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. septembrī – Primagran/EUIPO – Primagaz (“prımagran”)
      (Lieta T-624/21)
      (2021/C 481/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Primagran sp. z o.o. (Stegna, Polija) (pārstāve: E. Jaroszyńska-Kozłowska, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz (Parīze, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “prımagran” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 051 750

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 28. jūlija lēmums lietā R 2486/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to noraidīta prasītājas apelācijas sūdzība lietā R 2486/2020-4 par EUIPO Iebildumu nodaļas 2020. gada 30. oktobra lēmumu attiecībā uz Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 18 051 750 un katram lietas dalībniekam piespriests pašam segt savus izdevumus saistībā ar iebildumu procesu un apelācijas procesu;

                  —

                  piespriest EUIPO un, ja otra procesa Apelācijas padomē dalībniece iestāsies lietā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 2. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                     reformatio in pejus aizlieguma principa pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-638/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. oktobrī – Apart/EUIPO – S. Tous (Lāča kontūras attēlojums)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. oktobrī – Apart/EUIPO – S. Tous (Lāča kontūras attēlojums)
      (Lieta T-638/21)
      (2021/C 481/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Apart sp. z o.o. (Suchy Las, Polija) (pārstāve: J. Gwiazdowska, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: S. Tous, SL (Manresa, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Lāča kontūras attēlojums) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 127 144

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 30. jūlija lēmums lietā R 1437/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu un grozīt lēmumu, atzīstot attiecīgo preču zīmi par atceltu;

                  —

                  pakārtoti, pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot lietu atpakaļ Apelācijas padomei atkārtotai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest EUIPO un S. TOUS, S.L. atlīdzināt izdevumus apelācijas instancē un tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar tās 15. panta 1. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta un 95. panta 1. punkta pārkāpums iemeslu, uz kuriem ir balstīti pieņēmumi par apstrīdētās preču zīmes raksturu, neesamības dēļ;

                  —

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. panta, 41. panta 1. punkta un 2. punkta a) un c) apakšpunkta, it īpaši tiesību tikt uzklausītam, iestādes pienākuma norādīt savu lēmumu pamatojumu, labas pārvaldības, tiesiskās drošības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums.


title: Lieta T-639/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. oktobrī – CB/EUIPO – China Construction Bank (“CCB”)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. oktobrī – CB/EUIPO – China Construction Bank (“CCB”)
      (Lieta T-639/21)
      (2021/C 481/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Groupement des cartes bancaires (CB) (Parīze, Francija) (pārstāvis: C. Herissay-Ducamp, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: China Construction Bank Corp. (Pekina, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “CCB” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 359 609

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 30. jūlija lēmums lietā R 1305/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, apmierināt iebildumus un noraidīt preču zīmes Nr. 13 359 609 reģistrācijas pieteikumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-643/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. oktobrī – Foodwatch/Komisija

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. oktobrī – Foodwatch/Komisija
      (Lieta T-643/21)
      (2021/C 481/53)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Foodwatch eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: R. Klinger, C. Douhaire un S. Ernst, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2021. gada 5. augusta lēmumu [C(2021)5963 final], kas pieņemts uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 pamata un ar ko noraidīts prasītājas 2021. gada 6. maija atkārtotais pieteikums par pilnīgu piekļuvi dokumentam “Briefing for the EU RCF co-chair for the Regulatory Cooperation Forum meeting on 3-4 February 2020” [Ares(2021)1264866], ciktāl šis noraidījums ir pamatots ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešajā ievilkumā minēto atteikuma iemeslu; un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības par Komisijas 2021. gada 5. augusta lēmumu C(2021)5963 final, ar ko prasītājai liegta neierobežota piekļuve dokumentam par Regulatoru sadarbības foruma (RCF) sēdes sagatavošanu attiecībā uz ES un Kanādas Visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (CETA), pamatošanai tā izvirza šādus prasības pamatus:

                  1.

                  Pirmais pamats: esot pieļauta tiesību kļūda – Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešā ievilkuma pārkāpums.

                              —

                              Esot izdarīts kļūdains pieņēmums par kaitējumu sabiedrības interesēm saistībā ar starptautiskajām attiecībām šīs normas izpratnē – ar tādu pamatojumu, ka iekšējo stratēģijas apsvērumu izpaušana varētu apdraudēt ar šā nolīguma īstenošanu saistītās ilgstošās saziņas sekmīgu pabeigšanu.

                              —

                              Esot izdarīts kļūdains pieņēmums par kaitējumu sabiedrības interesēm saistībā ar starptautiskajām attiecībām šīs normas izpratnē – ar tādu pamatojumu, ka izmantoto informāciju pret ES varētu izmantot trešās valstis.

                              —

                              Esot izdarīts arī kļūdains pieņēmums par kaitējumu sabiedrības interesēm saistībā ar starptautiskajām attiecībām šīs normas izpratnē – ar tādu pamatojumu, ka pretējā gadījumā varētu tikt apdraudēta sadarbība ar Kanādu.

                  2.

                  Otrais pamats: esot pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkts, jo esot pieņemts kļūdains lēmums piešķirt piekļuvi tikai atsevišķām strīdīgā dokumenta daļām.

                  3.

                  Trešais pamats: esot pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 7. punkts, jo piekļuves atteikums neesot ierobežots laikā.

                  4.

                  Ceturtais pamats: neesot izpildīts no LESD 296. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta izrietošais pienākums norādīt pamatojumu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-645/21: Prasība, kas celta 2021. gada 6. oktobrī – Bloom/Parlaments un Padome

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 6. oktobrī – Bloom/Parlaments un Padome
      (Lieta T-645/21)
      (2021/C 481/54)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bloom (Parīze, Francija) (pārstāves: C. Saynac un L. Chovet-Ballester, advokātes)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pamatojoties uz LESD 256. un 263. pantu, daļēji atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/1139 (2021. gada 7. jūlijs), ar ko izveido Eiropas Jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras fondu un groza Regulu (ES) 2017/1004 (OV 2021, L 247, 1. lpp.), jo īpaši tās 17., 18. un 19. pantu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots augsta vides aizsardzības līmeņa un ilgtspējīgas attīstības mērķu pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka ar 17., 18. un 19. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2021/1139 (2021. gada 7. jūlijs), ar ko izveido Eiropas Jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras fondu un groza Regulu (ES) 2017/1004 (turpmāk tekstā – “Jūrlietu fonda regula”), atkārtoti tiktu ieviestas subsīdijas, kas ir kaitīgas jūras videi, neievērojot augsta vides aizsardzības līmeņa un ilgtspējīgas attīstības mērķus, kas ir atkārtoti apstiprināti Eiropas Savienības tiesību aktos.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Savienības tiesību vispārējais piesardzības un samērīguma princips. Prasītāja uzskata, ka Jūrlietu fonda regulas 17., 18. un 19. pants ir pretrunā LESD 191. panta 2. punktā noteiktajam piesardzības principam. Turklāt iepriekš minēto pantu ietekme būtu pretrunā ar zivsaimniecības jomā piemērojamo samērīguma principu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencija, 2004. gada 9. jūlija Konvencija par Vidusjūras reģiona jūras vides un piekrastes aizsardzību, kā arī princips par konvenciju īstenošanu labā ticībā. Prasītāja apgalvo, ka Jūrlietu fonda regulas 17., 18. un 19. pants ir pretrunā pienākumiem, kas noteikti iepriekš minētajās konvencijās pārzvejas apkarošanas un jūras resursu saglabāšanas jomā. Parlaments un Padome, pieņemot apstrīdētos pantus, esot pārkāpuši principu par konvenciju īstenošanu labā ticībā.


title: Lieta T-647/21: Prasība, kas celta 2021. gada 1. oktobrī – Sberbank Europe/ECB

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/40

      Prasība, kas celta 2021. gada 1. oktobrī – Sberbank Europe/ECB
      (Lieta T-647/21)
      (2021/C 481/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sberbank Europe AG (Vīne, Austrija) (pārstāvis: M. Fellner, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2021. gada 2. augusta lēmumu (1) un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divpadsmit pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi dubultas sodīšanas aizliegumu saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 50. pantu un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (turpmāk tekstā –“ECPAK”) 4. pantu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, uzliekto sodu, kas pārsniedz Regulas (ES) Nr. 1024/2013 (2) 18. panta 1. punktā noteikto naudas soda apjoma robežu, esot pārkāpusi Hartas 49. pantu un ECPAK 7. pantu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Hartas 17. pantu un ECPAK 1. papildu protokola 1. pantu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi labas ticības principu, jo tā esot pārkāpusi administratīvo naudas sodu noteikšanas atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1024/2013 18. panta 1. un 7. punktam metodi.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi ECPAK 6. pantu.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi naudas sodu apmēra robežu saskaņā ar Regulas Nr. 1024/2013 18. panta 1. punktu.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Austrijas Banku likuma (turpmāk tekstā –“BWG”) 97. pants neesot piemērojams, ja, pārsniedzot lielu riska darījumu limitus, netiek gūta nekāda priekšrocība vai netiek novērsti jebkādi zaudējumi.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka uz atbildētājas iespēju prasītājai piemērot izņemšanas no apgrozības procentus attiecoties noilgums atbilstoši BWG 97. pantam, skatot to kopsakarā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 395. pantu.

                  9.

                  Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pareizi piemērojusi BWG 97. panta 1. punktu, skatot to kopsakarā ar BWG 30. panta a) punktu un Regulas (ES) Nr. 575/2013 395. panta1. punktu.

                  10.

                  Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka prasītājai neesot bijis nodoms pārsniegt liela riska darījumu limitu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 (3) 395. pantu.

                  11.

                  Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja strīdīgajā periodā neesot guvusi nekādu priekšrocību vai izvairījusies no jebkādiem zaudējumiem, kas tai būtu jāsedz, pārsniedzot liela riska darījumu limitus.

                  12.

                  Ar divpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot ļaunprātīgi izmantojusi rīcības brīvību, nepiešķirot prasītājai izņēmumu saskaņa ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 396. panta 1. punktu.

         (1)  Nr. ECB-SSM-2021-ATSBE-7 – ESA-2020-00000051.

         (2)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013 L 287, 63.-89. lpp. ).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2013 L 176, 1-337. lpp. ).


title: Lieta T-651/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. oktobrī – Saure/Komisija

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/41

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. oktobrī – Saure/Komisija
      (Lieta T-651/21)
      (2021/C 481/56)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Hans-Wilhelm Saure (Berlīne, Vācija) (pārstāvis: C. Partsch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2021. gada 2. jūnija lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja pieteikums ļaut iepazīties ar Komisijas dokumentiem un Komisijas 2021. gada 11. augusta lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja pieteikums ļaut iepazīties ar Komisijas dokumentiem, izsniedzot kopijas attiecībā uz visu Komisijas saziņu ar

                              a)

                              uzņēmumu BioNTech SE,

                              b)

                              Vācijas Federālo kanceleju saistībā ar uzņēmumu BioNTech Se un tās izstrādājumiem,

                              c)

                              Vācijas Federālo veselības ministru saistībā ar Covid-19 pandēmijas apkarošanai paredzēto vakcīnu iepirkumu,

                        attiecīgi no 2020. gada 1. aprīļa un it īpaši attiecībā uz BioNTech piedāvāto vakcīnu daudzumu un piegādes termiņiem, ciktāl ar tiem prasītājam ir liegta piekļuve vai atļauta tikai daļēja piekļuve;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: Prasītājam esot tiesības piekļūt Eiropas Komisijas dokumentiem, kuri ir procesa priekšmets, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 2. panta 1. punktu.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts neliedz tiesības piekļūt attiecīgajai informācijai. Prasītā informācija esot nepieciešama gan valsts drošībai, sabiedriskajam mieram un kārtībai, valsts saimnieciskajai labklājībai, kārtības aizsardzībai, kā arī veselības aizsardzībai. Tāpēc esot pieļaujams iespējams indivīda privātās sfēras un integritātes aizskārums. Visbeidzot, sabiedrībai esot būtiskas intereses, lai prasītā informācija tiktu izpausta.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums neliedz tiesības piekļūt attiecīgajai informācijai. Nav nekādu iemeslu nepiemērot šo tiesību normu, jo tajā esot paredzēts izslēgšanas iemesls, kas ir laika ziņā ierobežots un attiecas tikai uz notiekošām apspriedēm. Savukārt prasītāja lūgums sniegt informāciju attiecas vienīgi uz pabeigtiem procesiem.

                  4.

                  Ceturtais prasības pamats: Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa neliedz tiesības piekļūt informācijai, kura ir procesa priekšmets. Ar šo normu tiek aizsargāts tikai notiekošs lēmumpieņemšanas process. Taču prasītāja pieteikuma par piekļuvi dokumentiem priekšmets esot atbildētājas veiktās sarunas par vakcīnu piegādēm. Šīs sarunas jau ir noslēgtas. Turklāt pastāv sevišķas sabiedrības intereses attiecībā uz informācijas, kas ir procesa priekšmets, publiskošanu, jo par vakcīnu iegādi Eiropas Savienībā diskutēts un ziņots jau vairākas nedēļas.

                  5.

                  Piektais prasības pamats: Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmais ievilkums neliedz tiesības piekļūt attiecīgajai informācijai. Iepazīšanās ar minēto informāciju neradītu kaitējumu fizisku vai juridisku personu komerciālajām interesēm. Prasītajā informācijā neesot ietverts komercnoslēpums Direktīvas (ES) 2016/943 (2) izpratnē.

                  6.

                  Sestais prasības pamats: Visbeidzot, pieprasīto dokumentu publiskošana esot sevišķās sabiedrības interesēs.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/943 (2016. gada 8. jūnijs) par zinātības un darījumdarbības neizpaužamas informācijas (komercnoslēpumu) aizsardzību pret nelikumīgu iegūšanu, izmantošanu un izpaušanu (OV 2016, L 157, 1. lpp.).


title: Lieta T-652/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. oktobrī – L. Oliva Torras/EUIPO – Mecánica del Frío (Sakabes ierīces transportlīdzekļiem)

text:
               29.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 481/42

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. oktobrī – L. Oliva Torras/EUIPO – Mecánica del Frío (Sakabes ierīces transportlīdzekļiem)
      (Lieta T-652/21)
      (2021/C 481/57)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: L. Oliva Torras, SA (Manresa, Spānija) (pārstāve: E. Sugrañes Coca, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mecánica del Frío, SL (Cornellá de Llobregat, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs (Sakabes ierīces transportlīdzekļiem) – Kopienas dizainparaugs Nr. 002217588–0001

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2021. gada 27. augusta lēmums lietā R 1306/2020-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu vai

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu, un

                  —

                  lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta 2. un 3. punkta un 8. panta 1. un 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Regulas Nr. 6/2002 5., 6. un 7. panta pārkāpums.


title: Lieta T-494/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 8. novembra rīkojums – Satabank/ECB (Ekonomikas un monetārā politika – Mazāk nozīmīgu kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība – Regula (ES) Nr. 1024/2013 – ECB īpašie uzdevumi – Atteikums veikt tiešu prudenciālo uzraudzību – Atteikums sniegt norādījumus kompetentajai personai – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               24.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/32

      Vispārējās tiesas 2021. gada 8. novembra rīkojums – Satabank/ECB
      (Lieta T-494/20) (1)

      (Ekonomikas un monetārā politika - Mazāk nozīmīgu kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība - Regula (ES) Nr. 1024/2013 - ECB īpašie uzdevumi - Atteikums veikt tiešu prudenciālo uzraudzību - Atteikums sniegt norādījumus kompetentajai personai - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2022/C 37/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Satabank plc (St. Julians, Malta) (pārstāvis – O. Behrends, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: C. Hernández Saseta, F. Bonnard un A. Lefterov)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt ECB 2020. gada 15. maija lēmumu, ar ko atsaka nodrošināt tiešu prasītāja uzraudzību un sniegt par to norādījumus kompetentajai personai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Satabank plc sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 371, 3.11.2020.