title: Lieta T-252/22: Prasība, kas celta 2022. gada 9. maijā – Timchenko/Padome

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/45

      Prasība, kas celta 2022. gada 9. maijā – Timchenko/Padome
      (Lieta T-252/22)
      (2022/C 244/61)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Gennady Nikolayevich Timchenko (Ženēva, Šveice) (pārstāvji: T. Bontinck, A. Guillerme, L. Burguin, S. Bonifassi un E. Fedorova, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes 2022. gada 28. februāra Lēmumu (KĀDP) 2022/337/KĀDP (1), ciktāl ar to prasītājs ir iekļauts šī lēmuma pielikuma 694. punktā;

                  —

                  atcelt 2022. gada 28. februāra Īstenošanas regulu (ES) 2022/336 (2), ciktāl ar to prasītājs ir iekļauts šī lēmuma pielikuma 694. punktā;

                  —

                  piespriest Padomei provizoriski samaksāt 1 000 000 EUR kā atlīdzību par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz samērīguma principa un pamattiesību pārkāpumu.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, tostarp saistībā ar pamatu, kas balstīts uz prasītāja attiecībām ar prezidentu V. Putinu, prasītāja akcionāra statusu Volga Group un viņa akcionāra statusu Bank Rossiya.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz Līgumu, tostarp Eiropas Savienības pilsoņu brīvas pārvietošanās principa un noteikumu par piemērojamo juridisko pamatu, pārkāpumu.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2022/337 (2022. gada 28. februāris), ar ko groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2022, L 59, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2022/336 (2022. gada 28. februāris), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2022, L 58, 1. lpp.).


title: Lieta T-254/22: Prasība, kas celta 2022. gada 10. maijā – “ANITA” Grzegorz Mordalski/EUIPO – Anita Food (“ANITA”)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/46

      Prasība, kas celta 2022. gada 10. maijā – “ANITA” Grzegorz Mordalski/EUIPO – Anita Food (“ANITA”)
      (Lieta T-254/22)
      (2022/C 244/62)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: “ANITA” Grzegorz Mordalski (Działoszyn, Polija) (pārstāvis: A. Korbela, radca prawny)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Anita Food, SA (Lima, Peru)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ANITA” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 291 056

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2022. gada 3. marta lēmums lietā R 1616/2021-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2022. gada 3. marta lēmumu lietā R 616/2021-4,

                  —

                  atcelt EUIPO Anulēšanas nodaļas 2021. gada 26. jūlija lēmumu lietā Nr. 000047106 C (pieņemts pirms iepriekš minētā lēmuma), kā arī

                  —

                  uzdot EUIPO no jauna izskatīt 2020. gada 1. novembra pieteikumu, ar ko lūgts atzīt par spēkā neesošu Eiropas Savienības preču zīmes “ANITA” reģistrāciju Nr. 008291056, kura pieteikta aizsardzībai 2009. gada 11. maijā, kura bija spēkā līdz 2019. gada 11. maijam un kuras īpašniece bija Anita Food S.A., Carretera Central Nr 869, Santa Anita Lima 43, Peru.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 nepareiza interpretācija, kuras rezultātā ir secināts, ka nav iespējams atzīt par spēkā neesošām ES preču zīmes, kuras jau nav spēkā.


title: Lieta T-260/22: Prasība, kas celta 2022. gada 12. maijā – Freixas Montpelt u.c./Reģionu komiteja

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/47

      Prasība, kas celta 2022. gada 12. maijā – Freixas Montpelt u.c./Reģionu komiteja
      (Lieta T-260/22)
      (2022/C 244/63)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: David Freixas Montpelt (Berchem-Sainte-Agathe, Beļģija), Gustavo Lopez Cutillas (Woluwé Saint Pierre, Beļģija), Valeria Schirru (Brisele, Beļģija), Svetlozar Andreev (Brisele) (pārstāvji: L. Levi un P. Baudoux, advokāti)

         Atbildētāja: Reģionu komiteja

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  līdz ar to, atcelt to ierēdņu sarakstu, kas ir tiesīgi tikt paaugstināti amatā 2021. gadā, jo šajā sarakstā nav ietverts D. Freixas Montpelt attiecībā uz AST5 pakāpi, G. Lopez Cutillas – uz AD6 pakāpi, V. Schirru – uz SC2 pakāpi un S. Andreev – attiecībā uz AD10 pakāpi;

                  —

                  atcelt, ja nepieciešams, atbildētājas 2022. gada 11. februāra lēmumu par prasītāju sūdzību noraidīšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par iebildi par 2021. gada 16. jūnija lēmuma prettiesiskumu, ar kuru esot pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkts.

                  2.

                  Otrais pamats ir par iebildi par 2021. gada 16. jūnija lēmuma prettiesiskumu, ar kuru esot pārkāpts nediskriminācijas princips.


title: Lieta T-264/22: Prasība, kas celta 2022. gada 13. maijā – Suicha/EUIPO – Michael Kors (Switzerland) International (“MK MARKTOMI MARKTOMI”)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/47

      Prasība, kas celta 2022. gada 13. maijā – Suicha/EUIPO – Michael Kors (Switzerland) International (“MK MARKTOMI MARKTOMI”)
      (Lieta T-264/22)
      (2022/C 244/64)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lin Suicha (Zhejiang, Ķīna) (pārstāvis: J. Donoso Romero, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Michael Kors (Switzerland) International GmbH (Manno, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO:

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “MARKTOMI MARKTOMI” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 17 946 599

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2022. gada 10. marta lēmums lietā R 1899/2021-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pilnībā noraidīt spēkā neesamības atzīšanas pieteikumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu pārkāpums.


title: Lieta T-107/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Amisi Kumba/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/31

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Amisi Kumba/Padome
      (Lieta T-107/21) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)
      (2022/C 244/40)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Gabriel Amisi Kumba (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: B. Driessen un H. Marcos Fraile)

         Priekšmets

      Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītājs lūdz atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/2033 (2020. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 30. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/2021 (2020. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 5. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Gabriel Amisi Kumba atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-108/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Ilunga Luyoyo/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā – Prasītāja vārda saglabāšana to personu sarakstos, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi – Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/31

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Ilunga Luyoyo/Padome
      (Lieta T-108/21) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā - Prasītāja vārda saglabāšana to personu sarakstos, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi - Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)
      (2022/C 244/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M.-C. Cadilhac un H. Marcos Fraile)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītājs Ferdinand Ilunga Luyoyo lūdz atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/2033 (2020. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 30. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/2021 (2020. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 5. lpp.) (turpmāk tekstā kopā – “apstrīdētie akti”), ciktāl šie akti attiecas uz viņu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/2033 (2020. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/2021 (2020. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku, ciktāl šie akti attiecas uz Ferdinand Ilunga Luyoyo.

                  2)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-109/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Mutondo/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/32

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Mutondo/Padome
      (Lieta T-109/21) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)
      (2022/C 244/42)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Kalev Mutondo (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: B. Driessen un H. Marcos Fraile)

         Priekšmets

      Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītājs lūdz atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/2033 (2020. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 30. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/2021 (2020. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 5. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Kalev Mutondo atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-110/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Kampete/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/33

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Kampete/Padome
      (Lieta T-110/21) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)
      (2022/C 244/43)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ilunga Kampete (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: B. Driessen un H. Marcos Fraile)

         Priekšmets

      Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītājs lūdz atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/2033 (2020. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 30. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/2021 (2020. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 5. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ilunga Kampete atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-112/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Numbi/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/33

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Numbi/Padome
      (Lieta T-112/21) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)
      (2022/C 244/44)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: John Numbi (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M.-C. Cadilhac un H. Marcos Fraile)

         Priekšmets

      Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītājs lūdz atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/2033 (2020. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 30. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/2021 (2020. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 5. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  John Numbi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-119/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Ramazani Shadary/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/34

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Ramazani Shadary/Padome
      (Lieta T-119/21) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)
      (2022/C 244/45)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvis: S. Lejeune)

         Priekšmets

      Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītājs lūdz atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/2033 (2020. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 30. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/2021 (2020. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 5. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Emmanuel Ramazani Shadary atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-120/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Ruhorimbere/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/35

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Ruhorimbere/Padome
      (Lieta T-120/21) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījumi par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās)
      (2022/C 244/46)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Éric Ruhorimbere (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvis: M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītājs lūdz atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/2033 (2020. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 30. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/2021 (2020. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2020, L 419, 5. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Éric Ruhorimbere atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta T-181/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – LG Electronics/EUIPO –Anferlux-Electrodomésticos (“SmartThinQ”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SmartThinQ” – Agrāka valsts grafiska preču zīme “SMARTTHING” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Ar agrāko preču zīmi aptverto preču klāsta tulkojums tiesvedības valodā – Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/35

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – LG Electronics/EUIPO –Anferlux-Electrodomésticos (“SmartThinQ”)
      (Lieta T-181/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SmartThinQ” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “SMARTTHING” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Ar agrāko preču zīmi aptverto preču klāsta tulkojums tiesvedības valodā - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana)
      (2022/C 244/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāve: M. Graf, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: M. Capostagno)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Anferlux-Electrodomésticos, Lda (Vilanova de Monsarros, Portugāle)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 3. februāra lēmumu lietā R 1657/2020-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Anferlux-Electrodomésticos un LG Electronics.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  LG Electronics, Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 217, 7.6.2021.


title: Lieta T-210/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Vintae Luxury Wine Specialists/EUIPO – R. Lopez de Heredia Viña Tondonia (“LOPEZ DE HARO”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “LOPEZ DE HARO” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LOPEZ DE HEREDIA” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/36

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Vintae Luxury Wine Specialists/EUIPO – R. Lopez de Heredia Viña Tondonia (“LOPEZ DE HARO”)
      (Lieta T-210/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “LOPEZ DE HARO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LOPEZ DE HEREDIA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2022/C 244/48)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vintae Luxury Wine Specialists SLU (Logronjo, Spānija) (pārstāvji: L. Broschat García un L. Polo Flores, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Palmero Cabezas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: R. Lopez de Heredia Viña Tondonia SA (Aro, Spānija) (pārstāve: A. Sanz Cerralbo, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 16. februāra lēmumu lietā R 1741/2020-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp R. Lopez de Heredia Viña Tondonia un Vintae Luxury Wine Specialists.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Vintae Luxury Wine Specialists SLU atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 228, 14.6.2021.


title: Lieta T-506/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Saure/Komisija (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Līgumi, kurus Komisija noslēgusi dalībvalstu vārdā saistībā ar Covid-19 vakcīnu piegādi – Vēstules ar ielūgumiem uz vadības komitejas sanāksmēm – Daļējs piekļuves atteikums – Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību – Nepieciešamības nosūtīt personas datus, lai sasniegtu konkrētu mērķi sabiedrības interesēs, neesamība – Regulas (ES) 2018/1725 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/37

      Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Saure/Komisija
      (Lieta T-506/21) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Līgumi, kurus Komisija noslēgusi dalībvalstu vārdā saistībā ar Covid-19 vakcīnu piegādi - Vēstules ar ielūgumiem uz vadības komitejas sanāksmēm - Daļējs piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību - Nepieciešamības nosūtīt personas datus, lai sasniegtu konkrētu mērķi sabiedrības interesēs, neesamība - Regulas (ES) 2018/1725 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2022/C 244/49)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Hans-Wilhelm Saure (Berlīne, Vācija) (pārstāvis: C. Partsch, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann, G. Gattinara un A. Spina)

         Priekšmets

      Ar prasību, kas celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, prasītājs lūdz atcelt Eiropas Komisijas 2021. gada 9. jūnija lēmumu, ar kuru viņam ir daļēji liegta piekļuve konkrētiem dokumentiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Hans-Wilhelm Saure atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 412, 11.10.2021.


title: Lieta T-680/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Funline International/EUIPO (“AMSTERDAM POPPERS”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “AMSTERDAM POPPERS” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīme, kas ir pretrunā sabiedriskajai kārtībai – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts – Aprakstošs raksturs – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja – Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/37

      Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Funline International/EUIPO (“AMSTERDAM POPPERS”)
      (Lieta T-680/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “AMSTERDAM POPPERS” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Preču zīme, kas ir pretrunā sabiedriskajai kārtībai - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts - Aprakstošs raksturs - Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts)
      (2022/C 244/50)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Funline International (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāve: Y. Echevarría García, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

         Priekšmets

      Ar prasību, kas pamatota uz LESD 263. pantu, prasītāja lūdz atcelt un grozīt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2021. gada 20. augusta lēmumu lietā R 439/2021-2.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Funline International atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 502, 13.12.2021.


title: Lieta T-182/22: Prasība, kas celta 2022. gada 11. aprīlī – Deutsche Bank u.c./ECB

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/38

      Prasība, kas celta 2022. gada 11. aprīlī – Deutsche Bank u.c./ECB
      (Lieta T-182/22)
      (2022/C 244/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Deutsche Bank AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija), BHW Bausparkasse AG (Hameln, Vācija), Norisbank GmbH (Bonna, Vācija) (pārstāvji: H. Berger un M. Weber, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt ECB 2022. gada 2. februāra lēmumu un tā I un II pielikumu, ciktāl tie attiecas uz prasītājām Lēmuma 1.3. punktā izvirzītajām prasībām; un

                  —

                  piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi Savienības tiesības, pārsniedzot Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 (1) 4. un 16. pantā piešķirtās pilnvaras un pārkāpjot Savienības tiesību pamatprincipus, jo Savienības tiesībās neesot tiesību normas, kas ļautu pieņemt apstrīdētā lēmuma 1.3. punktu par prudenciālā režīma piemērošanu neatsaucamām maksājumu saistībām (turpmāk tekstā – “NMS prasība”), ECB nav veikusi individuālu un metodoloģiski precīzu prasītāju situācijas pārbaudi un NMS prasība ir balstīta uz neprecīziem faktiem un vairākām acīmredzamām kļūdām vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, jo tā pieprasīja visu neatsaucamo maksājumu saistību summu atskaitīt no prasītāju pirmā līmeņa pamata kapitāla (CET 1) konsolidētā līmenī un/vai individuāli, neņemdama vērā prasītāju individuālo situāciju un nenoteikdama atskaitījumu, kas būtu atbilstošs prasītāju individuālajam riska profilam un likviditātes līmenim, kā arī pienācīgi neizvērtēdama atbildību mīkstinošus apstākļus.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi labas pārvaldības principu un tiesiskās drošības principu, kā arī kļūdaini piemērojusi Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta f) apakšpunktu un 16. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 2. punkta d) apakšpunktu, nosakot NMS prasību pirmajai un trešajai prasītājai individuāli. Pirmajai un trešajai prasītājai atbilstoši Regulas (ES) Nr. 575/2013 (2) 7. panta 1. punktam tika paredzēta nepiemērošana un tādēļ tām nepiemēro prudenciālā kapitāla prasību individuāli.

         (1)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.).


title: Lieta T-205/22: Prasība, kas celta 2022. gada 15. aprīlī – Naass and Sea Watch/Frontex

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/39

      Prasība, kas celta 2022. gada 15. aprīlī – Naass and Sea Watch/Frontex

      (Lieta T-205/22)
      (2022/C 244/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Marie Naass (Berlīne, Vācija), Sea Watch eV (Berlīne) (pārstāvji: I. Van Damme un Q. Declève, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Frontex2022. gada 7. februāra Lēmumu DGSC/TO/PAD-2021-00350;

                  —

                  piespriest Frontex atlīdzināt prasītāju tiesāšanas izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājas izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Frontex tās 2022. gada 7. februāra Lēmumā DGSC/TO/PAD-2021-00350 neesot atbilstoši norādījusi iemeslus atteikumam atklāt noteiktus dokumentus, kuri attiecas uz konkrētu notikumu Vidusjūrā 2021. gada 30. jūlijā, atsaucoties uz izņēmumu par valsts drošību saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu (1).

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar 2022. gada 7. februāra Lēmumā DGSC/TO/PAD-2021-00350 ietverto atteikumu daļējai piekļuvei pieprasītajiem dokumentiem esot pārkāpts Regulas 1049/2001 4. panta 6. punkts.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001 L 145, 43. lpp.)


title: Lieta C-65/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 1. februārī Industria de Diseño Textil SA (Inditex) iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 1. decembra spriedumu lietā T-467/20 Inditex/EUIPO – Ffauf Italia (“ZARA”)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/11

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 1. februārīIndustria de Diseño Textil SA (Inditex) iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 1. decembra spriedumu lietā T-467/20 Inditex/EUIPO – Ffauf Italia (“ZARA”)
      (Lieta C-65/22 P)
      (2022/C 244/14)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Industria de Diseño Textil SA (Inditex) (pārstāvji: C. Duch Fonoll un S. Sáenz de Ormijana Rico, abogadas)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Ffauf Italia SpA

      Ar 2022. gada 6. maija rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Industria de Diseño Textil SA (Inditex) pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-113/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 17. februārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – DX, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 17. februārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – DX, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/Tesorería General de la Seguridad Social

      (Lieta C-113/22)
      (2022/C 244/15)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: DX, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Atbildētāja apelācijas instancē: Tesorería General de la Seguridad Social

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Spānijas Valsts sociālā nodrošinājuma iestādes (INSS) Juridiskās organizācijas un palīdzības apakšģenerāldirektorāta (Subdirección General de Ordenación y Asistencia Jurídica) Skaidrojumā (Criterio de Gestión) 1/2020 paredzētā prakse, kas izpaužas tādējādi, ka pārvaldības iestāde vienmēr atsaka strīdīgo piemaksu vīriešiem un liek viņiem to pieprasīt tiesas ceļā, kā tas notika ar prasītāju šajā tiesvedībā, ir uzskatāma – saskaņā ar Padomes Direktīvu 79/7/EEK (1) (1978. gada 19. decembris) par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos – par minētās direktīvas administratīvu neizpildi, kas atšķiras no Eiropas Savienības Tiesas 2019. gada 12. decembra spriedumā WA (C-450/18) (2) izvērtētās normatīvās neizpildes, tādējādi, ka pati par sevi šī administratīvā neizpilde ir diskriminācija dzimuma dēļ, ievērojot apstākli, ka saskaņā ar minētās direktīvas 4. pantu vienlīdzīgas attieksmes princips tiek definēts kā tas, ka nepastāv nekāda – ne tieša, ne netieša – diskriminācija dzimuma dēļ, un ka saskaņā ar tās 5. pantu dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tiek atcelti normatīvi un administratīvi akti, kas ir pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam?

                  2)

                  Vai, ievērojot atbildi uz iepriekšējo jautājumu un ņemot vērā Direktīvu 79/7 (it īpaši tās 6. pantu un līdzvērtības un efektivitātes principus saistībā ar Savienības tiesību neizpildes juridiskajām sekām), datumam, no kura iestājas sekas tiesas konstatējumam par tiesībām uz piemaksu, ir jābūt pieteikuma iesniegšanas datumam (ar trīs mēnešu atpakaļejošu spēku), vai šim seku iestāšanās datumam ir jābūt ar atpakaļejošu spēku datumam, kad tika taisīts vai publicēts Eiropas Savienības Tiesas spriedums WA, vai arī tā notikuma datumam, kas ir bijis pamats piešķirt pastāvīgas darbnespējas pabalstu, uz ko attiecas strīdīgā piemaksa?

                  3)

                  Vai, ievērojot atbildi uz iepriekšējiem jautājumiem un ņemot vērā piemērojamo direktīvu (it īpaši tās 6. pantu un līdzvērtības un efektivitātes principus saistībā ar Savienības tiesību neizpildes juridiskajām sekām), būtu jāpiespriež izmaksāt atlīdzību, kura sedz faktiski nodarītos zaudējumus un kurai ir preventīva iedarbība, jo šie zaudējumi nav segti, nosakot atbilstošu datumu, no kura iestājas sekas tiesas konstatējumam par tiesībām uz piemaksu, un katrā ziņā vai šādā atlīdzībā ir jāiekļauj tiesāšanās izmaksas un advokāta honorāri saistībā ar tiesvedību Juzgado de lo Social (Darba un sociālo lietu tiesā) un šajā Sala de lo Social (Darba un sociālo lietu palātā)?

         (1)  OV 1979, L 6, 24. lpp.

         (2)  EU:C:2019:1075.


title: Lieta C-124/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 21. februārī Zoï Apostolopoulou un Anastasia Apostolopoulou-Chrysanthaki iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-721/18 un T-81/19 Apostolopoulou un Apostolopoulou-Chrysanthaki/Komisija

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/12

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 21. februārīZoï Apostolopoulou un Anastasia Apostolopoulou-Chrysanthaki iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-721/18 un T-81/19 Apostolopoulou un Apostolopoulou-Chrysanthaki/Komisija
      (Lieta C-124/22 P)
      (2022/C 244/16)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Zoï Apostolopoulou un Anastasia Apostolopoulou-Chrysanthaki (pārstāvis: Dionysios Gkouskos, dikigoros)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-721/18 un T-81/19 (1);

                  —

                  pilnībā apmierināt prasības apvienotajās lietās T-721/18 un T-81/19;

                  —

                  piespriest otrai lietas dalībniecei atlīdzināt apelācijas sūdzību iesniedzēju tiesāšanās izdevumus abās instancēs – pirmajā instancē un apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza piecus (5) pamatus.
      1.
            Pirmais pamats: pretrunīgs un kļūdains pamatojums attiecībā uz to, ka Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu

      Apelācijas sūdzībā apelācijas sūdzības iesniedzējas kritizē spriedumu tiktāl, ciktāl ar to tika noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzēju arguments par labas pārvaldības principa pārkāpumu, norādot, ka abās apvienotajās prasībās nav izklāstīti faktiskie un tiesiskie apstākļi, ar kuriem ir pamatots attiecīgais apgalvojums, un ka tādējādi [Vispārējās tiesas] pamatojums esot kļūdains un pretrunīgs, ciktāl: 1. Vispārējā tiesa pati esot nospriedusi, ka celtās prasības bija precīzas, skaidras un detalizētas pēc to satura, un noraidījusi Komisijas izvirzīto iebildi par nepieņemamību, kas pamatota ar prasību neprecizitāti (pārsūdzētā sprieduma 73. punkts); 2. Vispārējā tiesa pati esot atzinusi (pārsūdzētā sprieduma 124. punkts), ka Komisija procesuālajos dokumentos attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējām faktiski ir sniegusi nepatiesus apgalvojumus, kuru dēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza tādu elementu esamību, kas veido labas pārvaldības principa pārkāpumu. Tādējādi ne vien esot bijuši norādīti nepieciešamie faktiskie un tiesiskie apstākļi (kā tas turklāt izrietot no vienkāršas iepazīšanās ar prasības pieteikumu dokumentiem), bet arī pati Vispārējā tiesa par tiem jau esot lēmusi. 3. Pats fakts, ka Vispārējā tiesa atzīst, ka Komisija esot izvirzījusi nepatiesus apgalvojumus par apelācijas sūdzības iesniedzējām tiesvedības ietvaros, nolūkā atgūt summas, kuras tā NEvarēja iekasēt no apelācijas sūdzības iesniedzējām, esot acīmredzams labas pārvaldības principa pārkāpums, ko ir pieļāvusi Komisija. Pretējā gadījumā būtu jāpieņem, ka tas, ka Savienības iestāde sniedz nepatiesu informāciju valsts tiesā, kaitējot Savienības pilsoņiem, faktiski atbilst labas pārvaldības kritērijiem.
      2.
            Otrais pamats: neleģitīms pamatojums, kas balstīts uz apgalvojumiem, kas nav tikuši izvirzīti, un prasītāju prasību neizskatīšana attiecībā uz prasījumiem par tāda morālā kaitējuma atlīdzību, kas izriet no faktiskas nepatiesas informācijas un apmelojošiem Komisijas apgalvojumiem

      Vispārējā tiesa, tā vietā, lai pārbaudītu faktisko nepatieso informāciju un apmelojošos apgalvojumus, kā arī atsevišķus teksta fragmentus, ko Komisija it kā bija iekļāvusi savos procesuālajos rakstos attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējām, kas veidoja faktiskos apstākļus un vērtējumus, kuri bija abu prasību priekšmets, lai izlemtu, vai tie nozīmē prasītāju personisko tiesību pārkāpumu un pamato prasījumu par morālā kaitējuma atlīdzināšanu, kā to apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo abās savās prasībās, esot atzinusi, ka Komisija neesot vainojusi apelācijas sūdzības iesniedzējas krāpšanā, un, pamatojoties uz šo vērtējumu, noraidījusi prasījumus par kaitējuma atlīdzību. Tomēr šāds vērtējums neatbilst prasības pieteikuma dokumentu saturam, jo apelācijas sūdzības iesniedzējas savās prasībās nepieprasa kaitējama atlīdzību tādēļ, ka Komisija tās ir vainojusi krāpšanā. Ar šo vērtējumu Vispārējā tiesa esot pasludinājusi spriedumu, pamatojoties uz apgalvojumiem, kurus apelācijas sūdzības iesniedzējas nav paudušas, un šā iemesla dēļ tas neesot uzskatāms par leģitīmu pamatojumu. Tādējādi Vispārējā tiesa, no vienas puses, neesot lēmusi par prasībām apvienotajās lietās un, no otras puses, savā lēmumā nesot norādījusi leģitīmu pamatojumu.
      3.
            Trešais pamats: apelācijas sūdzības iesniedzēju apgalvojumu sagrozīšana un pretrunīgs vērtējums saistībā ar procesuālā taisnīguma principa un tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpumu

      Vispārējā tiesa, lai gan tā pamatoti norādīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir apgalvojušas, ka lietā T-81/19 Komisijai pārmestā rīcība ir pretrunā gan pienākumam ievērot patiesumu un lietas dalībnieku vienlīdzību, kas ir kopīgs dalībvalstu tiesību princips, gan ar vispārīgam pareizas tiesvedības pamatprincipam (tiesības uz taisnīgu tiesu), pilnīgi pretrunīgi turpinājumā norādīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas, iespējams, nav apgalvojušas Savienības tiesību normu pārkāpumu. Tomēr to var secināt, vienkārši iepazīstoties ar viņu prasībām. Tādējādi Vispārējā tiesa neesot lēmusi par šo prasības daļu lietā T-81/19 un esot sniegusi pretrunīgu un neleģitīmu pamatojumu.
      4.
            Ceturtais pamats: prasību satura sagrozīšana un kļūdaina LESD 299., 268. un 340. panta interpretācija un piemērošana

      Vispārējā tiesa esot kļūdaini atzinusi, ka: 1. apgalvotais tiesvedības priekšmets bija Komisijas ierēdņu (kā juridisko pārstāvju) rīcība, lai gan otra tiesvedības puse, kurai jāmaksā kompensācija ārpuslīgumiskās atbildības gadījumā, bija pati Komisija; 2. Komisijas veiktais pienākuma sniegt patiesu informāciju pārkāpums un apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesību uz taisnīgu tiesu pārkāpums ietilpstot īstenošanas pasākumu tiesiskuma pārbaudes jomā, kas esot valsts tiesu kompetencē, turpretī prasībās izvirzītie apgalvojumi par Komisijas pieļautajiem pārkāpumiem esot Savienības pilsoņu pamattiesību pārkāpums, ko izdarījusi Savienības iestāde un no kā izriet tiesības uz kaitējuma atlīdzību ārpuslīgumiskās atbildības ietvaros, kas saskaņā ar LESD 268. un 340. pantu esot vienīgi Vispārējās tiesas jurisdikcijā; un 3. apelācijas sūdzības iesniedzējas atsaucas uz valsts procesuālo tiesību normu pārkāpumu, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzējas atsaucas uz dalībvalstīm kopīgu tiesību principu, Savienības tiesību pamatprincipu un indivīda pamattiesību, ko aizsargā Savienības tiesības, pārkāpumu, kā tas izrietot no vienkāršas iepazīšanās ar prasības pieteikumiem un citām norādēm, kam Vispārējā tiesa pati ir piekritusi savā spriedumā.
      5.
            Piektais pamats: kļūdaina LESD 299., 317. un 325. panta interpretācija un piemērošana

      Vispārējā tiesa, pilnībā apmierinot apgalvojumu par Komisijas pret apelācijas sūdzības iesniedzējām vērstajiem “NEPATIESAJIEM apgalvojumiem”, pilnībā patvaļīgi esot paplašinājusi Komisijas tiesības panākt prasījuma izpildi, paradoksālā kārtā un līdz šim tiesību doktrīnā nepieredzētā veidā neņemot vērā faktu, ka Komisija nevarēja īstenot savas apgalvotās neatņemamās tiesības, melojot un pārkāpjot indivīda pamattiesības, kādas ir apelācijas sūdzības iesniedzējām, kas veido minimālo demokrātisko šķērsli jebkādai ES iestāžu prettiesiskai rīcībai.

         (1)  ECLI:EU:T:2021:933.


title: Lieta C-160/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 3. martā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-795/19 HB/Eiropas Komisija

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/14

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 3. martā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-795/19 HB/Eiropas Komisija
      (Lieta C-160/22 P)
      (2022/C 244/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz, J. Estrada de Solà un B. Araujo Arce)

         Otra lietas dalībniece: HB

         Prasījumi

                  —

                  Atcelt Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedumu (lieta T-795/19), ciktāl tā ir noraidījusi kā nepieņemamu prasību, kurā lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 15. oktobra lēmumu C(2019) 7319 final (rezolutīvās daļas 1) punkts), un ciktāl tā piespriedusi Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību (rezolutīvās daļas 3) punkts);

                  —

                  Nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai izskatīšanai pēc būtības.

                  —

                  Piespriest HB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatojumā Komisija izvirza trīs pamatus.
      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda juridiskajā kvalifikācijā: Komisijas pieņemtā lēmuma noteikumus par tās publiskās varas prerogatīvu īstenošanu līgumu noslēgšanas jomā kvalificēdama kā līgumtiesiskus un kā tādus, kas ietilpst civillietu tiesas kompetencē, Vispārējā tiesa šos noteikumus esot ignorējusi un padarījusi neiedarbīgus. Šī kļūdainā juridiskā kvalifikācija skarot pārsūdzētā sprieduma 67.–90. punktu.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda juridiskajā kvalifikācijā attiecībā uz lēmuma 1. pantu (sprieduma 67.–78. punkts) un ka ir sagrozīti fakti. Kvalificējot lēmuma 1. pantu, kurā atzīta HB atbildība par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā izdarītu pārkāpumu, Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus un 1. pantu kļūdaini kvalificējusi kā būtībā līgumtiesisku.
      Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda juridiskajā kvalifikācijā attiecībā uz lēmuma 2. un 3. pantu (sprieduma 79.–86. punkts). Noteikdama samazinātu līgumisko cenu 0 euro apmērā un atgūdama jau samaksātās summas, Komisija neesot rīkojusies līgumtiesību ietvaros, bet gan esot īstenojusi tās publiskās varas prerogatīvas. Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, šo pantu normas pielīdzinādama sekām, kas izriet no darījuma atcelšanas viltus vai maldības dēļ.


title: Lieta C-161/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 3. martā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-796/19 HB/Eiropas Komisija

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 3. martā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-796/19 HB/Eiropas Komisija
      (Lieta C-161/22 P)
      (2022/C 244/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz, J. Estrada de Solà un B. Araujo Arce)

         Otra lietas dalībniece: HB

         Prasījumi

                  —

                  Atcelt Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedumu (lieta T-796/19), ciktāl tā ir noraidījusi kā nepieņemamu prasību, kurā lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 15. oktobra lēmumu C(2019) 7318 final (rezolutīvās daļas 1) punkts), un ciktāl tā piespriedusi Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību (rezolutīvās daļas 3) punkts);

                  —

                  Nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai izskatīšanai pēc būtības.

                  —

                  Piespriest HB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatojumā Komisija izvirza trīs pamatus.
      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda juridiskajā kvalifikācijā: Komisijas pieņemtā lēmuma noteikumus par tās publiskās varas prerogatīvu izmanošanu līgumu noslēgšanas jomā kvalificēdama kā līgumtiesiskus un kā tādus, kas ietilpst civillietu tiesas kompetencē, Vispārējā tiesa šos noteikumus esot ignorējusi un padarījusi neiedarbīgus. Šī kļūdainā juridiskā kvalifikācija skarot pārsūdzētā sprieduma 62.–87. punktu.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda juridiskajā kvalifikācijā attiecībā uz lēmuma 1. pantu (sprieduma 62.–73. punkts) un ka ir sagrozīti fakti. Kvalificējot lēmuma 1. pantu, kurā atzīta HB atbildība par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā izdarītu pārkāpumu, Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus un 1. pantu kļūdaini kvalificējusi kā būtībā līgumtiesisku.
      Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda juridiskajā kvalifikācijā attiecībā uz lēmuma 2. un 3. pantu (sprieduma 74.–83. punkts). Noteikdama samazinātu līgumisko cenu 0 euro apmērā un atgūdama jau samaksātās summas, Komisija neesot rīkojusies līgumtiesību ietvaros, bet gan esot īstenojusi tās publiskās varas prerogatīvas. Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, šo pantu normas pielīdzinādama sekām, kas izriet no darījuma atcelšanas viltus vai maldības dēļ.


title: Lieta C-173/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 3. martā MG iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-573/20 MG/Eiropas investīciju banka

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 3. martā MG iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-573/20 MG/Eiropas investīciju banka
      (Lieta C-173/22 P)
      (2022/C 244/19)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: MG (pārstāve – L. Levi, advokāte)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

                  —

                  atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-573/20;

                  —

                  līdz ar to apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumus pirmajā instancē un tātad:

                              —

                              atcelt EIB 2018. gada 11. oktobra lēmumu, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējam tika atteikti ģimenes pabalsti (it īpaši ieskaitot izmaksas par bērnu dārzu un CPE [bērnu aprūpes centru], ko EIB esot nepamatoti atskaitījusi no apelācijas sūdzības iesniedzēja atalgojuma par 2019. gada novembri) un atvasinātās finansiālās tiesības (it īpaši ieskaitot nodokļu atlaides un medicīnisko izdevumu atmaksu par apelācijas sūdzības iesniedzēja apgādībā esošajiem bērniem);

                              —

                              ciktāl nepieciešams, atcelt 2019. gada 7. janvāra vēstuli/lēmumu, ar kuru ir noraidīti visi apelācijas sūdzības iesniedzēja lūgumi;

                              —

                              ciktāl nepieciešams, atcelt EIB 2020. gada 30. jūlija lēmumu, kurā ir piefiksēta izlīguma neesamība un apstiprināts 2018. gada 11. oktobra lēmums;

                              —

                              atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēja mantiskos zaudējumus un morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savā apelācijas sūdzībā tās iesniedzējs izvirza šādus pamatus:

                  —

                  pārsūdzētajā spriedumā esot pārkāpts tiesību tikt uzklausītam jēdziens;

                  —

                  pārsūdzētajā spriedumā neesot ievērots piemērojamais tiesiskais regulējums saistībā ar pienākumu norādīt pamatojumu;

                  —

                  pārsūdzētajā spriedumā esot sagrozīti lietas materiāli un esot pārkāpts acīmredzamas kļūdas vērtējumā jēdziens. Tajā esot pārkāpti arī vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi, noraidot iebildi par prettiesiskumu saistībā ar administratīviem noteikumiem par ģimenes pabalstiem;

                  —

                  pārsūdzētajā spriedumā neesot ievērots pamērojamais tiesiskais regulējums (Regulas Nr. 260/68 (1) 3.4 pants);

                  —

                  pārsūdzētajā spriedumā esot sagrozīti lietas materiāli, noraidot piekto pamatu, pārkāpts Vispārējās tiesas Reglamenta 85. pants un esot kļūdaini kvalificēti fakti. Vispārējā tiesa neesot izskatījusi visus izvirzītos iebildumus un neesot izpildījusi savu pienākumu sniegt pamatojumu.

         (1)  Padomes Regula (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 260/68 (1968. gada 29. februāris), ar ko paredz Eiropas Kopienu nodokļa piemērošanas nosacījumus un procedūru (OV 1968, L 56, 8. lpp.).


title: Lieta C-202/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 15. martā iesniedza Tribunal Judicial da Comarca do Porto Juízo Local Cível da Maia (Portugāle) – WH, NX/TAP – Transportes Aéreos Portugueses, SGPS, SA

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 15. martā iesniedza Tribunal Judicial da Comarca do Porto Juízo Local Cível da Maia (Portugāle) – WH, NX/TAP – Transportes Aéreos Portugueses, SGPS, SA

      (Lieta C-202/22)
      (2022/C 244/20)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Judicial da Comarca do Porto Juízo Local Cível da Maia

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: WH, NX

         Atbildētāja: TAP – Transportes Aéreos Portugueses, SGPS, SA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, ņemot vērā Regulas Nr. 261/2004 (1) 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu, 6. panta 1. punktu, 7. panta 1. punktu un 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, gaisa pārvadātājam, kuram ir pienākums nodrošināt lidojumu pasažieriem, kas nokavējuši savienoto avioreisu, ir jāmaksā kompensācija par piedāvātā autobusa novēlotu pienākšanu galamērķī tāpat kā par avioreisu kavēšanos?

                  2)

                  Vai, ņemot vērā Regulas Nr. 261/2004 14. apsvērumu un 7. panta 3. punktu, minētā autobusa sabojāšanās ceļā uz galamērķi un nepieciešamība to nomainīt ir ārkārtējs apstāklis, kas atbrīvo pārvadātāju no pienākuma maksāt kompensāciju pasažieriem par ilgu kavēšanos salīdzinājumā ar paredzēto vai paredzamo autobusa pienākšanas laiku galamērķī?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 – OV 2004, L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-215/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 23. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Research Consorzio Stabile Scarl, kas rīkojas savā vārdā un kā veidojamās uzņēmumu pagaidu apvienības pilnvarots pārstāvis (Research-Cisa) u.c./Invitalia – Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa u.c.

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 23. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Research Consorzio Stabile Scarl, kas rīkojas savā vārdā un kā veidojamās uzņēmumu pagaidu apvienības pilnvarots pārstāvis (Research-Cisa) u.c./Invitalia – Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa u.c.

      (Lieta C-215/22)
      (2022/C 244/21)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Research Consorzio Stabile Scarl, kas rīkojas savā vārdā un kā veidojamās uzņēmumu pagaidu apvienības pilnvarots pārstāvis (Research-Cisa); C.I.S.A. SpA, kas rīkojas savā vārdā un kā tās pašas pagaidu apvienības galvenā uzņēmuma pārstāvis (Research-Cisa); Debar Costruzioni SpA, kas rīkojas savā vārdā un kā veidojamās uzņēmumu pagaidu apvienības kopā ar Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA un Edil.Co. Srl pilnvarots pārstāvis; Invitalia – Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa

         Atbildētājas: Invitalia – Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa; Debar Costruzioni SpA, kas rīkojas savā vārdā un kā veidojamās uzņēmumu pagaidu apvienības kopā ar Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA un Edil.Co. Srl pilnvarots pārstāvis; Consorzio Stabile Scarl, kas rīkojas savā vārdā un kā veidojamās uzņēmumu pagaidu apvienības pilnvarots pārstāvis (Research-Cisa); C.I.S.A. SpA, kas rīkojas savā vārdā un kā tās pašas pagaidu apvienības galvenā uzņēmuma pārstāvis (Research-Cisa)

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (1) (2014. gada 26. februāris) 63. un 71. pants, kā arī brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principi, kas minēti Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 49. un 56. pantā, nepieļauj tādu Itālijas valsts tiesību aktu par nepieciešamo apakšlīgumu slēgšanu interpretāciju, saskaņā ar kuru pretendents, kuram nav obligātās kvalifikācijas vienā vai vairākās apakškategorijās, nevar izpildīt šo trūkstošo prasību, izmantojot vairākus apakšuzņēmējus, vai apvienojot summas, par kādām iepriekšminētie apakšuzņēmēji ir kvalificēti?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).


title: Lieta C-216/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 23. martā iesniedza Verwaltungsgericht Sigmaringen (Vācija) – A.A./Bundesrepublik Deutschland

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 23. martā iesniedza Verwaltungsgericht Sigmaringen (Vācija) – A.A./Bundesrepublik Deutschland

      (Lieta C-216/22)
      (2022/C 244/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Sigmaringen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: A.A.

         Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                              a.

                              Vai ar Direktīvas 2013/32/ES (1) 33. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 40. panta 2. punktu ir saderīga valsts tiesību norma, kas turpmāku pieteikumu atzīst par pieņemamu tikai tad, ja faktiskie un tiesiskie apstākļi, kuri ir bijuši par pamatu sākotnējam lēmumam par atteikumu, vēlāk ir mainījušies par labu pieteikuma iesniedzējam?

                              b.

                              Vai Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta d) apakšpunkts un 40. panta 2. punkts nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kurā Eiropas Savienības Tiesas spriedums (šeit – prejudiciāla nolēmuma procedūrā saskaņā ar LESD 267. pantu) netiek uzskatīts par “jaunu elementu” vai attiecīgi “jaunu apstākli” vai “jaunu faktu”, ja spriedumā nav konstatēta valsts tiesību normas nesaderība ar Savienības tiesībām, bet gan tajā ir tikai sniegta Savienības tiesību interpretācija? Kādi nosacījumi attiecīgajā gadījumā ir spēkā, lai Eiropas Savienības Tiesas spriedums, kurā tikai tiek sniegta Savienības tiesību interpretācija, būtu jāņem vērā kā “jauns elements” vai attiecīgi “jauns apstāklis” vai “jauns fakts”?

                  2.

                  Ja atbilde uz pirmā jautājuma a) un b) daļu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta d) apakšpunkts un 40. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kā “jauns elements” vai attiecīgi “jauns apstāklis” vai “jauns fakts” ir jāņem vērā Eiropas Savienības Tiesas spriedums, ar kuru ir atzīts, ka pastāv spēcīgs pieņēmums, ka atteikums veikt militāro dienestu Direktīvas 2011/95/ES (2) 9. panta 2. punkta e) apakšpunktā precizētajos apstākļos ir saistīts ar vienu no pieciem šīs direktīvas 10. pantā uzskaitītajiem iemesliem?

                  3.

                              a.

                              Vai Direktīvas 2013/32/ES 46. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesiskā aizsardzība tiesā saistībā ar atbildīgās iestādes lēmumu par pieteikuma nepieņemamību Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta d) apakšpunkta un 40. panta 5. punkta izpratnē nozīmē tikai pārbaudi, vai atbildīgā iestāde ir pareizi prezumējusi nosacījumus attiecībā uz to, ka turpmāku patvēruma pieteikumu saskaņā ar Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 40. panta 2. un 5. punktu var uzskatīt par nepieņemamu?

                              b.

                              Ja atbilde uz trešā jautājuma a) daļu ir noliedzoša, vai Direktīvas 2013/32/ES 46. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesiskā aizsardzība tiesā saistībā ar lēmumu par pieteikuma nepieņemamību nozīmē arī pārbaudi, vai ir izpildīti nosacījumi starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai Direktīvas 2011/95/ES 2. panta b) punkta izpratnē, ja tiesa, veicot izvērtējumu, konstatē, ka nav izpildīti nosacījumi, lai turpmāku patvēruma pieteikumu noraidītu kā nepieņemamu?

                              c.

                              Ja atbilde uz trešā jautājuma b) daļu ir noliedzoša, vai šāds tiesas spriedums nozīmē, ka ir jābūt izpildītam nosacījumam, ka pieteikuma iesniedzējam pirms tam ir tikušas piešķirtas īpašas procesuālās garantijas, kā tas ir noteikts Direktīvas 2011/95/ES 40. panta 3. punkta trešajā teikumā, skatot to kopsakarā ar II nodaļas noteikumiem? Vai tiesa pati var īstenot šo procedūru vai arī tai šī procedūra – vajadzības gadījumā pēc tiesvedības apturēšanas – ir jādeleģē atbildīgajai iestādei? Vai pieteikuma iesniedzējs var atteikties no šo procesuālo garantiju ievērošanas?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV 2013, L 180, 60. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV 2011, L 337, 9. lpp.).


title: Lieta C-222/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 29. martā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 29. martā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      (Lieta C-222/22)
      (2022/C 244/23)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Atbildētājs: JF

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (pārstrādāta versija) (1), 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ārvalstniekam, kurš iesniedz turpmāku pieteikumu, parasti nepiešķir personas ar patvēruma tiesībām statusu, ja vajāšanas riska pamatā ir apstākļi, kurus pieteikuma iesniedzējs radījis kopš izcelsmes valsts atstāšanas, izņemot, ja tās ir Austrijā atļautas darbības, par kurām ir konstatēts, ka tās izsaka un turpina izteikt jau izcelsmes valstī bijušo pārliecību?

         (1)  OV 2011, L 337, 9. lpp.


title: Lieta C-244/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 6. aprīlī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) — NQ/Mara-Tóni Bt.

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 6. aprīlī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) — NQ/Mara-Tóni Bt.

      (Lieta C-244/22)
      (2022/C 244/24)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: NQ

         Atbildētāja: Mara-Tóni Bt.

         Trešās personas: Foudre Kft. un Tasavill Bt.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2008/104/EK (1) 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas jomā ietilpst uzņēmums, kas bez valsts iestāžu atļaujas nodarbina darbiniekus, kas patiesībā strādā tās pasūtītājam kā darbaspēka nodrošināšanas pakalpojuma saņēmējam?

                  2)

                  Vai Direktīvas [2008/104] 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas jomā ietilpst darbinieki, kuri ir darba tiesiskajās attiecībās ar uzņēmumu, kurš uzņēmuma līguma ietvaros tos norīko darbam citā uzņēmumā, ja šis uzņēmums, kurā tie strādā, viņiem gan nodrošina izejmateriālus un rīkus, gan sniedz norādījumus, kas vajadzīgi darba izpildei?

                  3)

                  Vai – gadījumā, ja, ņemot vērā iepriekš minēto, prasītājs un elektriķi ir kvalificējami par darbiniekiem, kurus darbam ir norīkojusi pagaidu darba aģentūra – viņi ir uzskatāmi par vienu ekonomisku vienību, noteiktu darbaspēka kopumu, kas pastāvīgi veic saimniecisko darbību vairākos vienam personu lokam piederošos uzņēmumos, lai arī šiem uzņēmumiem nav valsts iestāžu atļaujas, lai likumīgi nodarbotos ar pagaidu darba aģentūru darbinieku norīkošanu darbam uz laiku vai izmantotu šādu darbinieku darbu, un ņemot vērā arī to, ka apstākļos, kad pagaidu darba aģentūra norīko darbiniekus darbam uz laiku, principā šīs aģentūras mantas nodošana cita subjekta rīcībā nenotiek?

                  4)

                  Vai minētie darbinieki – gadījumā, ja tie kā noteikts darbaspēka kopums ir kvalificējami par vienu ekonomisku vienību – ietilpst Direktīvas 2001/23/EK (2) 1. panta 1. punkta piemērošanas jomā, lai arī viņi ir pagaidu darba aģentūru darbam uz laiku norīkoti darbinieki?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/104/EK (2008. gada 19. novembris) par pagaidu darba aģentūrām (OV 2008, L 327, 9. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 2001/23/EK (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV 2001, L 82, 16. lpp.).


title: Lieta C-262/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 18. aprīlī QI, QJ, QL, QM, QN, QP, QQ, QT, QU, QW, QX iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2022. gada 9. februāra spriedumu lietā T-868/16 QI u.c./Komisija un ECB

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/20

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 18. aprīlī QI, QJ, QL, QM, QN, QP, QQ, QT, QU, QW, QX iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2022. gada 9. februāra spriedumu lietā T-868/16 QI u.c./Komisija un ECB
      (Lieta C-262/22 P)
      (2022/C 244/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: QI, QJ, QL, QM, QN, QP, QQ, QT, QU, QW, QX (pārstāvji: S. Pappas, A. Pappas, avocats)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eiropas Savienības Padome, Eiropadome, QK, QO, QR, QS, QV

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

                  —

                  piespriest atbildētājiem segt pašiem savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šajā apelācijas sūdzībā tās iesniedzēji lūdz Tiesu pārskatīt un atcelt pārsūdzēto spriedumu divu iemeslu dēļ:

                  —

                  pirmkārt, tāpēc, ka Vispārējā tiesa esot nepienācīgi izvērtējusi trešo prasības pieteikumā izvirzīto prettiesiskuma pamatu, kurā apgalvots pietiekami nopietns Hartas 17. panta 1. punktā garantēto tiesību uz īpašumu pārkāpums. Savukārt šīs nepienācīgās izvērtēšanas rezultātā esot nepareizi piemērotas un pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz īpašumu.

                  —

                  otrkārt, tāpēc, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi samērīguma principu.


title: Lieta C-278/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 22. aprīlī iesniedza Upravni sud u Zagrebu (Horvātija) – ANTERA d.o.o./Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 22. aprīlī iesniedza Upravni sud u Zagrebu (Horvātija) – ANTERA d.o.o./Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga

      (Lieta C-278/22)
      (2022/C 244/26)
      Tiesvedības valoda – horvātu

         Iesniedzējtiesa

         Upravni sud u Zagrebu

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja: ANTERA d.o.o.

         Atbildētāja: Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai operatīvā līzinga un/vai ilgtermiņa auto nomas pakalpojumi ietilpst Direktīvas 2006/123/EK (Pakalpojumu direktīva) (1) piemērošanas jomā, kā norādīts [Eiropas Komisijas] Iekšējā tirgus un pakalpojumu ģenerāldirektorāta 2008. gada 13. marta Pakalpojumu direktīvas ieviešanas rokasgrāmatā? Vai subjekts, kas nodarbojas ar operatīvo līzingu (bet ne finanšu līzingu) un/vai ilgtermiņa auto nomu, ir uzskatāms par finanšu iestādi Regulas (ES) Nr. 575/2013 (2) 4. panta 1. punkta 26. apakšpunkta izpratnē?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo no iepriekš minētajiem jautājumiem ir apstiprinoša, bet uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai apstāklis, ka saskaņā ar Līzinga likuma 6. panta 1. punktu Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga (Horvātijas Finanšu pakalpojumu uzraudzības aģentūra) (HANFA) ir pilnvarota uzraudzīt operatīvā līzinga un/vai ilgtermiņa auto nomas pakalpojumu sniegšanu, kā arī noteikt uzņēmumiem, kas veic šādu darbību, papildu prasības un ierobežojumus, ir saderīgs ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pantu, lasot to kopsakarā ar Direktīvas 2006/123/EK 9.–13. pantu?

                  3)

                  Vai – tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie, proti, kad kādas dalībvalsts mātesuzņēmums vēlas ar sava meitasuzņēmuma starpniecību citā dalībvalstī sniegt tāda paša veida pakalpojumus, kādus tas sniedz pirmajā minētajā dalībvalstī, – Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pants un Direktīvas 2006/123/EK 9.–13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj to, ka ar valsts likumu (Līzinga likums) meitasuzņēmumam tiek noteiktas papildu prasības un ierobežojumi un tādējādi attiecīgās darbības veikšana tiek apgrūtināta vai padarīta mazāk pievilcīga?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV 2006, L 376, 36. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.).


title: Lieta C-279/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, 2022. gada 22. aprīlī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) — CH/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, 2022. gada 22. aprīlī iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) — CH/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Lieta C-279/22)
      (2022/C 244/27)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: CH

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Valsts nodokļu un muitas administrācijas Sūdzību nodaļa)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2013/34/ES (1) 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas jomā neietilpst nodokļu maksātāji-privātpersonas, bet ietilpst tikai komercsabiedrības un citu veidu uzņēmumi, kuru uzskaitījums ir rodams minētās direktīvas I un II pielikumā?

                  2)

                  Vai – gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši – tas šajā situācijā nozīmē, ka tiesību normas, kas Direktīvā 2013/34/ES nosaka pienākumus, nav piemērojamas privātpersonām, proti, ka tās piemērošanas jomā ietilpstošajiem uzņēmumiem uzlikto pienākumu izpilde nav prasāma no nodokļu maksātājiem–privātpersonām un uz šiem pienākumiem nevar atsaukties, izvērtējot šo personu nodokļu saistības?

                  3)

                  Vai – gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši – ar grāmatvedības uzskaites pamatprincipiem un publicēšanas pienākuma mērķi un funkciju, kas noteikti Direktīvas 2013/34/ES 4., 30. un 33. pantā, kā arī tiesībām uz taisnīgu tiesu – kas kā vispārējais tiesību princips ir nostiprināts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā – un vispārējiem tiesiskās drošības un samērīguma principiem ir saderīgi, ka dalībvalsts nodokļu administrācija, pamatojoties uz Grāmatvedības likumā noteikto, uzliek nodokļu maksātājam–privātpersonai pienākumu samaksāt nodokļa parādu tāpēc vien, ka šis nodokļu maksātājs nav spējis iesniegt nodokļu administrācijai visu kādas ar šo nodokļu maksātāju nesaistītas komercsabiedrības grāmatvedības dokumentāciju, lai apliecinātu, ka viņš šīs sabiedrības kā darba devēja interesēs ir izmantojis skaidras naudas summas, ko viņš ir pārvaldījis, ievērojot savu darba pienākumu izpildē saņemtos norādījumus vai pilnvarojumus, un tā rezultātā nodokļu administrācija šo nodokļu maksātāju vaino kādu tādu dokumentu neesamībā, kuriem vai nu nav jābūt viņa rīcībā, var arī kurus viņam nav izdevies iegūt objektīvu iemeslu dēļ, ja turklāt šie dokumenti ir publiski pieejami, jo uzņēmumiem ir jāpublicē gada finanšu pārskati?

                  4)

                  Vai Direktīvas 2013/34/ES tiesību normas —konkrēti, tās apsvērumus un 4., 6., 30. un 33. pantu— ir jāinterpretē tādējādi, ka šajos pantos noteikto pienākumu izpilde rada juridisku prezumpciju par gada finanšu pārskatos ietvertās informācijas atbilstību grāmatvedības pamatprincipiem, konkrēti, patiesa atspoguļojuma principam un pamatotības principam?

                  5)

                  Vai ar Direktīvas 2013/34/ES 4., 6., 30. un 33. pantu, kā arī Hartas 47. pantā nostiprinātajām tiesībām uz taisnīgu tiesu un vispārējo tiesiskās drošības principu ir saderīgi, ka nodokļu administrācija, neatspēkojot ar Direktīvas 2013/34/ES noteikumu izpildi saistīto juridisko prezumpciju un neizvērtējot deklarācijas saturu, neatzīst, ka sabiedrības publicētie gada finanšu pārskati būtu pierādījums tajos ietvertajai informācijai, norādot, ka šie finanšu pārskati paši par sevi ir nepietiekami, lai ticami pierādītu šādu informāciju, konkrēti to, ka nodokļu maksātājs ir atdevis komercsabiedrībai summas, ko tas bija paņēmis, jo tālab ir vajadzīga visa šīs sabiedrības grāmatvedības dokumentācija?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/34/ES (2013. gada 26. jūnijs) par noteiktu veidu uzņēmumu gada finanšu pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/43/EK un atceļ Padomes Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK (OV 2013, L 182., 19. lpp.).


title: Lieta T-242/19: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Giant Electric Vehicle Kunshan/Komisija (Dempings – Ķīnas izcelsmes velosipēdu ar pedāļu mīšanas palīgfunkciju un ar palīgelektromotoru imports – Galīgais antidempinga maksājums – Īstenošanas regula (ES) 2019/73 – Kaitējuma konstatēšana – Regulas (ES) 2016/1036 3. panta 2., 3. un 6. punkts – Cenas samazinājuma aprēķins – Cēloņsakarība)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/23

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Giant Electric Vehicle Kunshan/Komisija
      (Lieta T-242/19) (1)

      (Dempings - Ķīnas izcelsmes velosipēdu ar pedāļu mīšanas palīgfunkciju un ar palīgelektromotoru imports - Galīgais antidempinga maksājums - Īstenošanas regula (ES) 2019/73 - Kaitējuma konstatēšana - Regulas (ES) 2016/1036 3. panta 2., 3. un 6. punkts - Cenas samazinājuma aprēķins - Cēloņsakarība)
      (2022/C 244/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd (Kunshan, Ķīna) (pārstāvji: P. De Baere un J. Redelbach, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Luengo un T. Maxian Rusche)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/73 (2019. gada 17. janvāris), ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes elektrisko velosipēdu importam (OV 2019, L 16, 108. lpp., labojums OV 2019, L 16 I, 1. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/73 (2019. gada 17. janvāris), ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes elektrisko velosipēdu importam, ciktāl tā attiecas uz Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Giant Electric Vehicle Kunshan tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta T-243/19: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Giant Electric Vehicle Kunshan/Komisija (Subsīdijas – Ķīnas izcelsmes velosipēdu ar pedāļu mīšanas palīgfunkciju un ar palīgelektromotoru imports – Galīgais kompensācijas maksājums – Īstenošanas regula (ES) 2019/72 – Kaitējuma konstatēšana – Regulas (ES) 2016/1037 8. panta 1., 2. un 5. punkts – Cenas samazinājuma aprēķins – Cēloņsakarība)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/23

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Giant Electric Vehicle Kunshan/Komisija
      (Lieta T-243/19) (1)

      (Subsīdijas - Ķīnas izcelsmes velosipēdu ar pedāļu mīšanas palīgfunkciju un ar palīgelektromotoru imports - Galīgais kompensācijas maksājums - Īstenošanas regula (ES) 2019/72 - Kaitējuma konstatēšana - Regulas (ES) 2016/1037 8. panta 1., 2. un 5. punkts - Cenas samazinājuma aprēķins - Cēloņsakarība)
      (2022/C 244/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd (Kunshan, Ķīna) (pārstāvji: P. De Baere un J. Redelbach, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Luengo un T. Maxian Rusche)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/72 (2019. gada 17. janvāris), ar ko nosaka galīgu kompensācijas maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes elektrisko velosipēdu importam (OV 2019, L 16, 5. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/72 (2019. gada 17. janvāris), ar ko nosaka galīgu kompensācijas maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes elektrisko velosipēdu importam, ciktāl tā attiecas uz Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd.

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Giant Electric Vehicle Kunshan tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta T-4/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii/Komisija (Šķīrējklauzula – Dotācijas nolīgums, kas noslēgts atbilstoši Septītajai pamatprogrammai pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013. gads) – Attiecināmās izmaksas – Pieteikums par atmaksāšanu – Finanšu revīzija – OLAF izmeklēšana – Interešu konflikts ģimenes vai emocionālo saišu dēļ – Labas ticības princips – Nediskriminācijas civilstāvokļa dēļ princips – Tiesiskā paļāvība – Atcelšanas prasība – Debetnotas – Akti, kas nav nodalāmi no līguma – Nepārsūdzams akts – Tiesības efektīvi celt prasību tiesā – Nepieņemamība)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/24

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii/Komisija
      (Lieta T-4/20) (1)

      (Šķīrējklauzula - Dotācijas nolīgums, kas noslēgts atbilstoši Septītajai pamatprogrammai pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013. gads) - Attiecināmās izmaksas - Pieteikums par atmaksāšanu - Finanšu revīzija - OLAF izmeklēšana - Interešu konflikts ģimenes vai emocionālo saišu dēļ - Labas ticības princips - Nediskriminācijas civilstāvokļa dēļ princips - Tiesiskā paļāvība - Atcelšanas prasība - Debetnotas - Akti, kas nav nodalāmi no līguma - Nepārsūdzams akts - Tiesības efektīvi celt prasību tiesā - Nepieņemamība)
      (2022/C 244/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii (Vroclava, Polija) (pārstāvis: M. Ł. Stępkowski, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Araujo Arce un J. Estrada de Solà)

         Priekšmets

      Ar savu prasību prasītāja Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii galvenokārt, pamatojoties uz LESD 272. pantu, lūdz konstatēt Eiropas Komisijas līgumiskā prasījuma neesamību, kas minēts 2019. gada 13. novembrī izdotās sešās debetnotās par kopējo summu 180 893,90 EUR, ietverot pamatsummu 164 449 EUR un zaudējumu atlīdzību 16 444,90 EUR, kā arī piespriest Komisijai atlīdzināt summas, kuras bija ietvertas šajās debetnotās, un pakārtoti – pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt tai adresēto Komisijas 2019. gada 12. novembra vēstuli.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.


title: Lieta T-327/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Group Nivelles/EUIPO – Easy Sanitary Solutions (Dušas noteka) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo dušas noteku – Agrāks dizainparaugs, kas ir iesniegts pēc pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu – Regulas (EK) Nr. 2245/2002 28. panta 1. punkta b) apakšpunkta v) punkts – Apelācijas padomes rīcības brīvība – Piemērošanas joma – Regulas (EK) Nr. 6/2002 63. panta 2. punkts – Mutvārdu process un pierādījumu savākšanas pasākumi – Regulas Nr. 6/2002 64. un 65. pants – Spēkā neesamības pamats – Individuāls raksturs – Regulas Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Agrāka dizainparauga identificēšana – Kompaktā agrākā izcelsme – Apstrīdēta dizainparauga iezīmju noteikšana – Visaptverošs salīdzinājums)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/25

      Vispārējās tiesas 2022. gada 27. aprīļa spriedums – Group Nivelles/EUIPO – Easy Sanitary Solutions (Dušas noteka)
      (Lieta T-327/20) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo dušas noteku - Agrāks dizainparaugs, kas ir iesniegts pēc pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu - Regulas (EK) Nr. 2245/2002 28. panta 1. punkta b) apakšpunkta v) punkts - Apelācijas padomes rīcības brīvība - Piemērošanas joma - Regulas (EK) Nr. 6/2002 63. panta 2. punkts - Mutvārdu process un pierādījumu savākšanas pasākumi - Regulas Nr. 6/2002 64. un 65. pants - Spēkā neesamības pamats - Individuāls raksturs - Regulas Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrāka dizainparauga identificēšana - Kompaktā agrākā izcelsme - Apstrīdēta dizainparauga iezīmju noteikšana - Visaptverošs salīdzinājums)
      (2022/C 244/31)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Group Nivelles NV (Gingelom, Beļģija) (pārstāvis: J. Jonkhout, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral un G. Predonzani)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Easy Sanitary Solutions BV (Oldenzaal, Nīderlande) (pārstāvis: F. Eijsvogels, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 17. marta lēmumu lietā R 2664/2017-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Group Nivelles un Easy Sanitary Solutions.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Group Nivelles NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 240, 20.7.2020.


title: Lieta T-516/20: Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Mandelay/EUIPO – Qx World (“QUEST 9”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “QUEST 9” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “QUEX” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts – Regulas 2017/1001 95. un 97. pants)

text:
               27.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/25

      Vispārējās tiesas 2022. gada 6. aprīļa spriedums – Mandelay/EUIPO – Qx World (“QUEST 9”)
      (Lieta T-516/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “QUEST 9” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “QUEX” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts - Regulas 2017/1001 95. un 97. pants)
      (2022/C 244/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mandelay Magyarország Kereskedelmi Kft. (Mandelay Kft.) (Szigetszentmiklós, Ungārija) (pārstāvji: V. Luszcz, C. Sár un É. Ulviczki, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Qx World Kft. (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji: Á. László un B. Mező, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 3. jūnija lēmumu lietā R 1900/2019-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp QX WORLD un Mandelay.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Mandelay Magyarország Kereskedelmi Kft. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un QX WORLD Kft. tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 339, 12.10.2020.