title: Lieta T-247/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Lucena Ramírez/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītājas vārda iekļaušana sarakstos – Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Labas pārvaldības princips – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Kļūda vērtējumā)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/25

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Lucena Ramírez/Padome
      (Lieta T-247/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītājas vārda iekļaušana sarakstos - Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Labas pārvaldības princips - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Kļūda vērtējumā)
      (2021/C 349/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tibisay Lucena Ramírez (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič un A. Antoniadis)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/90 (2018. gada 22. janvāris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 16 I, 14. lpp.), un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 10. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/88 (2018. gada 22. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 16 I, 6. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Tibisay Lucena Ramírez atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 200, 11.6.2018.


title: Lieta T-248/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Cabello Rondón/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda iekļaušana sarakstos – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Labas pārvaldības princips – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Kļūda vērtējumā – Vārda brīvība)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Cabello Rondón/Padome
      (Lieta T-248/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda iekļaušana sarakstos - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Labas pārvaldības princips - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Kļūda vērtējumā - Vārda brīvība)
      (2021/C 349/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Diosdado Cabello Rondón (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič, V. Piessevaux un A. Antoniadis)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/90 (2018. gada 22. janvāris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 16 I, 14. lpp.), un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 10. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/88 (2018. gada 22. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 16 I, 6. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Diosdado Cabello Rondón atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 200, 11.6.2018.


title: Lieta T-249/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Saab Halabi/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda iekļaušana sarakstos – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Labas pārvaldības princips – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Kļūda vērtējumā)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Saab Halabi/Padome
      (Lieta T-249/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda iekļaušana sarakstos - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Labas pārvaldības princips - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Kļūda vērtējumā)
      (2021/C 349/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Tarek William Saab Halabi (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič un A. Antoniadis)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/90 (2018. gada 22. janvāris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 16 I, 14. lpp.), un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 10. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/88 (2018. gada 22. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 16 I, 6. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Tarek William Saab Halabi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 200, 11.6.2018.


title: Lieta T-550/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Harrington Padrón/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītājas vārda iekļaušana sarakstos – Kļūda vērtējumā – Tiesības uz īpašumu)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Harrington Padrón/Padome
      (Lieta T-550/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītājas vārda iekļaušana sarakstos - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu)
      (2021/C 349/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: F. Di Gianni un L. Giuliano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou un P. Mahnič)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 160 I, 12. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 160 I, 5. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Katherine Nayarith Harrington Padrón atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-551/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Oblitas Ruzza/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītājas vārda iekļaušana sarakstos – Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos – Kļūda vērtējumā – Tiesības uz īpašumu)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/28

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Oblitas Ruzza/Padome
      (Lieta T-551/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītājas vārda iekļaušana sarakstos - Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu)
      (2021/C 349/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sandra Oblitas Ruzza (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: F. Di Gianni un L. Giuliano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou un P. Mahnič)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 160 I, 12. lpp.), un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 10. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 160 I, 5. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Sandra Oblitas Ruzza atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-552/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Moreno Reyes/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda iekļaušana sarakstos – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstos – Kļūda vērtējumā)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/29

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Moreno Reyes/Padome
      (Lieta T-552/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda iekļaušana sarakstos - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstos - Kļūda vērtējumā)
      (2021/C 349/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Xavier Antonio Moreno Reyes (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: F. Di Gianni un L. Giuliano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou un P. Mahnič)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 160 I, 12. lpp.), un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 10. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 160 I, 5. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz Xavier Antonio Moreno Reyes.

                  2)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-553/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Rodríguez Gómez/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītājas vārda iekļaušana sarakstos – Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos – Kļūda vērtējumā – Tiesības uz īpašumu)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/29

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Rodríguez Gómez/Padome
      (Lieta T-553/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītājas vārda iekļaušana sarakstos - Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu)
      (2021/C 349/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Delcy Eloina Rodríguez Gómez (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: F. Di Gianni un L. Giuliano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou un P. Mahnič)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 160 I, 12. lpp.), un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 10. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 160 I, 5. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Delcy Eloina Rodríguez Gómez atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-554/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Hernández Hernández/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītājas vārda iekļaušana sarakstos – Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos – Kļūda vērtējumā – Tiesības uz īpašumu)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/30

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Hernández Hernández/Padome
      (Lieta T-554/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītājas vārda iekļaušana sarakstos - Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu)
      (2021/C 349/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Socorro Elizabeth Hernández Hernández (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: F. Di Gianni un L. Giuliano, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou un P. Mahnič)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/901 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 160 I, 12. lpp.), un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 10. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/899 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 160 I, 5. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Socorro Elizabeth Hernández Hernández atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-32/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Harrington Padrón/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos – Kļūda vērtējumā)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/31

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Harrington Padrón/Padome
      (Lieta T-32/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītājas vārda saglabāšana sarakstos - Kļūda vērtējumā)
      (2021/C 349/41)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou un P. Mahnič)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 10. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt..

                  2)

                  Katherine Nayarith Harrington Padrón atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 103, 18.3.2019.


title: Lieta T-35/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Benavides Torres/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstos – Kļūda vērtējumā)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/31

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Benavides Torres/Padome
      (Lieta T-35/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Venecuēlā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksti, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstos - Kļūda vērtējumā)
      (2021/C 349/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Antonio José Benavides Torres (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič un A. Antoniadis)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 10. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV 2018, L 276, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Antonio José Benavides Torres atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 93, 11.3.2019.


title: Lieta T-632/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – DD/FRA (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Prasījumi atlīdzināt kaitējumu – Nemantisks kaitējums – Civildienesta tiesas un Vispārējās tiesas spriedumu izpilde)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/32

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – DD/FRA

      (Lieta T-632/19) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Prasījumi atlīdzināt kaitējumu - Nemantisks kaitējums - Civildienesta tiesas un Vispārējās tiesas spriedumu izpilde)
      (2021/C 349/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: DD (pārstāvji: L. Levi un M. Vandenbussche, advokātes)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (pārstāvis: M. O’Flaherty, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atlīdzināt nemantisko kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājam, otrkārt, atcelt FRA direktora 2018. gada 19. novembra lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja lūgums atlīdzināt kaitējumu, un, treškārt, nepieciešamības gadījumā atcelt 2019. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība par minēto 2018. gada 19. novembra lēmumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  DD sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras (FRA) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 406, 2.12.2019.


title: Lieta T-75/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14 jūlija spriedums – Abitron Germany/EUIPO – Hetronic International (“NOVA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NOVA” – Agrāka nereģistrēta valsts preču zīme “NOVA” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad, attiecīgi, Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts un 60. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Atsauce uz agrākai preču zīmei piemērojamām valsts tiesībām – Absolūts atteikuma pamats – Ļaunticības neesamība – Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/32

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14 jūlija spriedums – Abitron Germany/EUIPO – Hetronic International (“NOVA”)
      (Lieta T-75/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NOVA” - Agrāka nereģistrēta valsts preču zīme “NOVA” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad, attiecīgi, Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts un 60. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Atsauce uz agrākai preču zīmei piemērojamām valsts tiesībām - Absolūts atteikuma pamats - Ļaunticības neesamība - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 349/44)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Abitron Germany GmbH (Langquaid, Vācija) (pārstāvji: T. Dolde un K. Lüder, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Hetronic International, Inc. (Oklahomasitija, Oklahoma, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: A. Wehlau, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 10. decembra lēmumu lietā R 521/2019-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Abitron Germany un Hetronic International.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Abitron Germany GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta T-181/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Griba/CPVO (Stark Gugger) (Augu šķirnes – Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei “Stark Gugger” – Tehniskā pārbaude – Pārbaužu vieta – Vienlīdzīga attieksme – Tiesības uz aizstāvību – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/33

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Griba/CPVO (Stark Gugger)
      (Lieta T-181/20) (1)

      (Augu šķirnes - Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei “Stark Gugger” - Tehniskā pārbaude - Pārbaužu vieta - Vienlīdzīga attieksme - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2021/C 349/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlano, Itālija) (pārstāvis: G. Würtenberger, advokāts)

         Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (pārstāvji: M. Ekvad, O. Lamberti un F. Mattina, kuriem palīdz A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par CPVO Apelācijas padomes 2020. gada 24. janvāra lēmumu (lieta A 008/2018) attiecībā uz pieteikumu par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei Stark Gugger.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-182/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Griba/CPVO (Gala Perathoner) (Augu šķirnes – Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei “Gala Perathoner” – Tehniskā pārbaude – Pārbaužu vieta – Vienlīdzīga attieksme – Tiesības uz aizstāvību – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/34

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Griba/CPVO (Gala Perathoner)
      (Lieta T-182/20) (1)

      (Augu šķirnes - Pieteikums par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei “Gala Perathoner” - Tehniskā pārbaude - Pārbaužu vieta - Vienlīdzīga attieksme - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2021/C 349/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlano, Itālija) (pārstāvis: G. Würtenberger, advokāts)

         Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (pārstāvji: M. Ekvad, O. Lamberti un F. Mattina, kuriem palīdz A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par CPVO Apelācijas padomes 2020. gada 17. janvāra lēmumu (lieta A 004/2016) attiecībā uz pieteikumu par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābolu šķirnei Gala Perathoner.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-297/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Fashioneast un AM.VI./EUIPO – Moschillo (“RICH JOHN RICHMOND”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “RICH JOHN RICHMOND” – Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) – Izmantošana formā, kas atšķiras elementos, kuri maina preču zīmes atšķirtspēju – Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts))

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/34

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Fashioneast un AM.VI./EUIPO – Moschillo (“RICH JOHN RICHMOND”)
      (Lieta T-297/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “RICH JOHN RICHMOND” - Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) - Izmantošana formā, kas atšķiras elementos, kuri maina preču zīmes atšķirtspēju - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkts))
      (2021/C 349/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Fashioneast Sàrl (Luksemburga, Luksemburga), AM.VI. Srl (Neapole, Itālija) (pārstāvji: A. Camusso un M. Baghetti, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: R. Cottrell, J. Crespo Carrillo un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Moschillo Srl (Avellino, Itālija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 16. marta lēmumu lietā R 1381/2019-2 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Moschillo, no vienas puses, un Fashioneast un AM.VI., no otras puses.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Fashioneast Sàrl un AM.VI. Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 255, 3.8.2020.


title: Lieta T-389/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – KO/Komisija (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Atalgojums – Ekspatriācijas pabalsts – Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Atteikums piešķirt ekspatriācijas pabalstu – Pastāvīgā dzīvesvieta – Pārbaudes laiks)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/35

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – KO/Komisija
      (Lieta T-389/20) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Atteikums piešķirt ekspatriācijas pabalstu - Pastāvīgā dzīvesvieta - Pārbaudes laiks)
      (2021/C 349/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: KO (pārstāvji: S. Rodrigues un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Bohr un A.-C. Simon)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) 2019. gada 18. oktobra lēmumu, ar ko prasītājam atteikta ekspatriācijas pabalsta piešķiršana.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  KO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta T-399/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Cole Haan/EUIPO – Samsøe & Samsøe Holding (“Ø”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Ø” reģistrācijas pieteikums – Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “φ” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Apzīmējumu līdzība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/35

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Cole Haan/EUIPO – Samsøe & Samsøe Holding (“Ø”)
      (Lieta T-399/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Ø” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “φ” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 349/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cole Haan LLC (Grīnlenda, Ņūhempšīra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: G. Vos, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: T. Frydendahl un A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Samsøe & Samsøe Holding A/S (Kopenhāgena, Dānija) (pārstāve: C. Jardorf, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 1375/2019-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Samsøe & Samsøe Holding un Cole Haan.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Cole Haan LLC sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Samsøe & Samsøe Holding A/S sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 271, 17.8.2020.


title: Lieta T-488/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Guerlain/EUIPO (Iegarena, konusveida un cilindriska lūpukrāsas forma) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums – Iegarena, konusveida un cilindriska lūpukrāsas forma – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspēja – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/36

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Guerlain/EUIPO (Iegarena, konusveida un cilindriska lūpukrāsas forma)
      (Lieta T-488/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Iegarena, konusveida un cilindriska lūpukrāsas forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspēja - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 349/50)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Guerlain (Parīze, Francija) (pārstāvis: T. de Haan, avocat)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: S. Pétrequin, A. Folliard-Monguiral un V. Ruzek)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 2292/2019-1 attiecībā uz pieteikumu par trīsdimensiju apzīmējuma, ko veido iegarena, konusveida un cilindriska lūpukrāsas forma, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 2292/2019-1.

                  2)

                  Piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas Guerlain radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 320, 28.9.2020.


title: Lieta T-622/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14 jūlija spriedums – Aldi/EUIPO (“Cachet”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Cachet” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Aprakstošs raksturs – Atšķirtspēja – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/37

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14 jūlija spriedums – Aldi/EUIPO (“Cachet”)
      (Lieta T-622/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Cachet” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspēja - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
      (2021/C 349/52)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mīlheima pie Rūras, Vācija) (pārstāvji: N. Lützenrath, C. Fürsen un M. Minkner, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Śliwińska un D. Hanf)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 11. augusta lēmumu lietā R 452/2020-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “Cachet” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 11. augusta lēmumu lietā R 452/2020-4 daļā, kurā tas attiecas uz reģistrācijas pieteikumā norādītajām “higiēnas precēm medicīniskiem nolūkiem”.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Aldi GmbH & Co. KG un EUIPO sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 399, 23.11.2020.


title: Lieta T-740/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Arnautu/Parlaments (Institucionālās tiesības – Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām – Parlamentārās palīdzības piemaksas – Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana – Iebilde par prettiesiskumu – Tiesības uz aizstāvību – Kļūda vērtējumā)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/38

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Arnautu/Parlaments
      (Lieta T-740/20) (1)

      (Institucionālās tiesības - Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Parlamentārās palīdzības piemaksas - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana - Iebilde par prettiesiskumu - Tiesības uz aizstāvību - Kļūda vērtējumā)
      (2021/C 349/53)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Marie-Christine Arnautu (Parīze, Francija) (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz, T. Lazian un M. Ecker)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Parlamenta ģenerālsekretāra 2020. gada 21. septembra lēmumu piedzīt no prasītājas 87 203,46 EUR, kas nepamatoti samaksāti kā parlamentārās palīdzības piemaksa, un, otrkārt, ar to saistīto 2020. gada 22. oktobra paziņojumu par parādu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Marie-Christine Arnautu sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 44, 8.2.2021.


title: Lieta T-749/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (“VERONESE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “VERONESE” – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VERONESE” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts) – Lēmums, kas pieņemts pēc Vispārējās tiesas veiktās iepriekšējā lēmuma atcelšanas – Regulas 2017/1001 72. panta 6. punkts – Res judicata spēks)

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/38

      Vispārējās tiesas 2021. gada 14. jūlija spriedums – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (“VERONESE”)
      (Lieta T-749/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “VERONESE” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VERONESE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts) - Lēmums, kas pieņemts pēc Vispārējās tiesas veiktās iepriekšējā lēmuma atcelšanas - Regulas 2017/1001 72. panta 6. punkts - Res judicata spēks)
      (2021/C 349/54)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Veronese (Parīze, Francija) (pārstāve: S. Herrburger, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Veronese Design Company Ltd (Kovlūna, Hongkonga) (pārstāve: B. Lafont, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 26. oktobra lēmumu lietā R 1951/2020-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Veronese un Veronese Design Company.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Veronese atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 44, 8.2.2021.


title: Lieta T-389/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Landesbank Baden-Württemberg/VNV

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Landesbank Baden-Württemberg/VNV
      (Lieta T-389/21)
      (2021/C 349/55)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Landesbank Baden-Württemberg (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji: H. Berger un M. Weber, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa lēmumu (SRB/ES/2021/22) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu aprēķināšanu, ieskaitot tā pielikumus, ciktāl apstrīdētais lēmums, ieskaitot tā I pielikumu, II pielikumu un III pielikumu, attiecas uz prasītājas iemaksu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pakārtoti, ja Vispārējā tiesa pieņemtu, ka apstrīdētais lēmums atbildētājas nepareizas oficiālās valodas lietojuma dēļ juridiski nav spēkā un tādējādi prasība atcelt tiesību aktu nav pieņemama, jo ir zudis tās priekšmets, prasītāja prasa

                  —

                  atzīt, ka apstrīdētais lēmums juridiski nav spēkā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza desmit pamatus.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: lēmums esot pretrunā Regulas (ES) Nr. 806/2014 (1) 81. panta 1. punktam, to skatot kopsakarā ar Padomes Regulas Nr. 1 (1958. gada 15. aprīlis) (2) 3. pantu, jo tas nav ticis sagatavots oficiālajā valodā, kas ir jālieto attiecībā uz prasītāju, proti, vācu valodā.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: lēmumā neesot ievērots pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. panta otro daļu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 1. punktu un 2. punkta c) apakšpunktu, jo tajā esot virkne trūkumu pamatojumā, it īpaši, kad atbildētāja ir piemērojusi neskaitāmas likumiski piešķirtas novērtējuma brīvības un nav atklājusi citu iestāžu datus.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: lēmums esot pretrunā prasībai par efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Hartas 47. panta 1. punktu, jo lēmuma pārbaude tiesā praktiski neesot iespējama un tādēļ prasītājai esot liegta efektīva tiesību aizsardzība.

                  4.

                  Ceturtais pamats: ar 4.–9. pantu, kā arī I pielikumu Deleģētajā regulā (ES) 2015/63 (3), tās ar Deleģēto regulu (ES) 2016/1434 (4) grozītajā redakcijā (turpmāk tekstā – “Deleģētā regula”), esot pārkāptas augstāka juridiska spēka tiesību normas, jo ar tiem esot padarīta neiespējama lēmuma pārbaude tiesā un tādēļ prasītājai esot liegta efektīva tiesību aizsardzība.

                  5.

                  Piektais prasības pamats: Deleģētās regulas 7. panta 4. punkta otrais teikums esot pretrunā primārajām tiesībām, jo ar to esot pieļauta faktiski neatbilstoša un nesamērīga diferenciācija starp institucionālās aizsardzības shēmas (turpmāk tekstā – “IAS”) dalībniecēm, kā arī IPS rādītāja relativizēšana.

                  6.

                  Sestais prasības pamats: lēmumā neesot ievērots Regulas (ES) Nr. 575/2013 113. panta 7. punkts (5) un prasība par riskam pielāgotu iemaksas aprēķinu, jo ar to prasītājai IPS rādītājam tiek piemērots reizinātājs 5/9. Iestāžu diferenciācija IPS rādītāja līmenī institucionālas aizsardzības visaptverošas drošības ietekmes dēļ neesot saderīga ar sistēmu un esot patvaļīga.

                  7.

                  Septītais prasības pamats: ar Deleģētās regulas 6., 7. un 9. pantu, kā arī I pielikumu tiekot pārkāptas augstāka juridiska spēka tiesību normas, jo tie tostarp esot pretrunā prasībai par riskam pielāgotu iemaksas aprēķinu, samērīguma principam un prasībai pilnībā ņemt vērā lietas faktiskos apstākļus.

                  8.

                  Astotais pamats: lēmums esot pretrunā prasītājas darījumdarbības brīvībai saskaņā ar Hartas 16. pantu un samērīguma principam, jo pamatā esošie riska korekcijas reizinātāji nesaderot ar prasītājas riska profilu, kas ir labāks par vidējo.

                  9.

                  Devītais prasības pamats: lēmums esot pretrunā Hartas 16. un 20. pantam, kā arī samērīguma principam un tiesībām uz labu pārvaldību, jo, īstenojot virkni rīcības brīvību, atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas.

                  10.

                  Desmitais prasības pamats: Deleģētās regulas 20. panta 1. punkta pirmais un otrais teikums esot pretrunā Direktīvas 2014/59/ES (6) 103. panta 7. punktam, kā arī prasībai par riskam atbilstīgu iemaksu aprēķināšanu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).

         (2)  Regula Nr. 1, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas (OV 1958, 17, 385. lpp.).

         (3)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).

         (4)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2016/1434 (2015. gada 14. decembris), ar kuru labo Deleģēto regulu (ES) 2015/63, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2016, L 233, 1. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 646/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).


title: Lieta T-390/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – DZ Bank/VNV

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/41

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – DZ Bank/VNV
      (Lieta T-390/21)
      (2021/C 349/56)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji: H. Berger un M. Weber, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa lēmumu (SRB/ES/2021/22) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu aprēķināšanu, ieskaitot tā pielikumus, ciktāl apstrīdētais lēmums, ieskaitot tā I pielikumu, II pielikumu un III pielikumu, attiecas uz prasītājas iemaksu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pakārtoti, ja Vispārējā tiesa pieņemtu, ka apstrīdētais lēmums atbildētājas nepareizas oficiālās valodas lietojuma dēļ juridiski nav spēkā un prasība atcelt tiesību aktu nav pieņemama, jo ir zudis tās priekšmets, prasītāja prasa

                  —

                  atzīt, ka apstrīdētais lēmums juridiski nav spēkā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz desmit pamatiem, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-389/21 Landesbank Baden-Württemberg/VNV izvirzītajiem prasības pamatiem.


title: Lieta T-391/21: Prasība, kas 2021. gada 5. jūlijā – Deutsche Kreditbank/VNV

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/41

      Prasība, kas 2021. gada 5. jūlijā – Deutsche Kreditbank/VNV
      (Lieta T-391/21)
      (2021/C 349/57)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deutsche Kreditbank AG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: H. Berger un M. Weber, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa lēmumu (SRB/ES/2021/22) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu aprēķināšanu, ieskaitot tā pielikumus, ciktāl apstrīdētais lēmums, ieskaitot tā I pielikumu, II pielikumu un III pielikumu, attiecas uz prasītājas iemaksu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pakārtoti, ja Vispārējā tiesa pieņemtu, ka apstrīdētais lēmums atbildētājas nepareizas oficiālās valodas lietojuma dēļ juridiski nav spēkā un prasība atcelt tiesību aktu nav pieņemama, jo ir zudis tās priekšmets, prasītāja prasa

                  —

                  atzīt, ka apstrīdētais lēmums juridiski nav spēkā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: Lēmums esot pretrunā Regulas (ES) Nr. 806/2014 (1) 81. panta 1. punktam, to skatot kopsakarā ar Padomes Regulas Nr. 1 (1958. gada 15. aprīlis) (2) 3. pantu, jo tas nav ticis sagatavots oficiālajā valodā, kas ir jālieto attiecībā uz prasītāju, proti, vācu valodā.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: Lēmumā neesot ievērots pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. panta otro daļu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 1. punktu un 2. punkta c) apakšpunktu, jo tajā esot virkne trūkumu pamatojumā, it īpaši, kad atbildētāja ir piemērojusi neskaitāmas likumiski piešķirtas novērtējuma brīvības un nav atklājusi citu iestāžu datus.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: lēmums esot pretrunā prasībai par efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Hartas 47. panta 1. punktu, jo lēmuma pārbaude tiesā praktiski neesot iespējama un tādēļ prasītājai esot liegta efektīva tiesību aizsardzība.

                  4.

                  Ceturtais pamats: ar 4.–9. pantu, kā arī I pielikumu Deleģētajā regulā (ES) 2015/63 (3), tās ar Deleģēto regulu (ES) 2016/1434 (4) grozītajā redakcijā (turpmāk tekstā – “Deleģētā regula”), esot pārkāptas augstāka juridiska spēka tiesību normas, jo ar tiem esot padarīta neiespējama lēmuma pārbaude tiesā un tādēļ prasītājai esot liegta efektīva tiesību aizsardzība.

                  5.

                  Piektais prasības pamats: ar Deleģētās regulas 6., 7. un 9. pantu, kā arī I pielikumu tiekot pārkāptas primārās tiesības, jo tie tostarp esot pretrunā prasībai par riskam pielāgotu iemaksas aprēķinu, samērīguma principam un prasību pilnībā ņemt vērā lietas faktiskos apstākļus.

                  6.

                  Sestais prasības pamats: lēmums esot pretrunā prasītājas darījumdarbības brīvībai saskaņā ar Hartas 16. pantu un samērīguma principam, jo pamatā esošie riska korekcijas reizinātāji neesot saskanīgi ar prasītājas riska profilu, kas ir labāks par vidējo.

                  7.

                  Septītais prasības pamats: lēmums esot pretrunā Hartas 16. un 20. pantam, kā arī samērīguma principam un tiesībām uz labu pārvaldību, jo atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas, īstenojot virkni rīcības brīvību.

                  8.

                  Astotais pamats: Deleģētās regulas 20. panta 1. punkta pirmais un otrais teikums esot pretrunā Direktīvas 2014/59/ES (5) 103. panta 7. punktam, kā arī prasībai par riskam atbilstīgu iemaksu aprēķināšanu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).

         (2)  Regula Nr. 1, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas (OV 1958, 17, 385. lpp.).

         (3)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).

         (4)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2016/1434 (2015. gada 14. decembris), ar kuru labo Deleģēto regulu (ES) 2015/63, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2016, L 233, 1. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).


title: Lieta T-392/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale/VNV

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/43

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale/VNV
      (Lieta T-392/21)
      (2021/C 349/58)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji: H. Berger un M. Weber, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa lēmumu (SRB/ES/2021/22) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu aprēķināšanu, ieskaitot tā pielikumus, ciktāl apstrīdētais lēmums, ieskaitot tā I pielikumu, II pielikumu un III pielikumu, attiecas uz prasītājas iemaksu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pakārtoti, ja Vispārējā tiesa pieņemtu, ka apstrīdētais lēmums atbildētājas nepareizas oficiālās valodas lietojuma dēļ juridiski nav spēkā un prasība atcelt tiesību aktu nav pieņemama, jo ir zudis tās priekšmets, prasītāja prasa

                  —

                  atzīt, ka apstrīdētais lēmums juridiski nav spēkā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz desmit pamatiem, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-389/21 Landesbank Baden-Württemberg/VNV izvirzītajiem prasības pamatiem.


title: Lieta T-393/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Max Heinr. Sutor/VNV

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/43

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. jūlijā – Max Heinr. Sutor/VNV
      (Lieta T-393/21)
      (2021/C 349/59)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Max Heinr. Sutor OHG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: A. Glos, M. Rätz un T. Kreft, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksām Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu (Lieta SRB/ES/2021/22), ciktāl tas skar prasītāju, ieskaitot lēmumu paskaidrojošo atbildētājas 2021. gada 14. aprīļa paziņojumu par prasītāju saistībā ar aprēķina datiem attiecībā uz ex ante iemaksām 2021. gadam Vienotajā noregulējuma fondā (Lieta SRB/ES2021/24);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: Deleģētās regulas (ES) 2015/63 (1) 5. panta 1. punkta e) apakšpunkta pārkāpums, jo atbildētāja no banku nodevas 2021. gadam nav izslēgusi prasītājas fiduciāri pārvaldītos klientu līdzekļus. Deleģētās regulas (ES) 2015/63 5. panta 1. punkta e) apakšpunkts esot vismaz atbilstoši jāpiemēro šādiem no maksātnespējas pasargātiem līdzekļiem.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: samērīguma principa pārkāpums atbilstoši Regulas (ES) Nr. 806/2014 (2) 70. panta 2. punkta otrajai daļai, to skatot kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/59/ES (3) 103. panta 7. punktu, jo ar lēmumu, tikai un vienīgi pamatojoties uz prasītājas bilancē norādītajām bezriska fiduciārajām saistībām, ir noteikta aptuveni 100 reizes augstāka bankas nodeva.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, jo ar lēmumu pret prasītāju tiek pausta nevienlīdzīga attieksme salīdzinājumā ar kredītiestādēm, kuru valsts grāmatvedības standartos netiek prasīts uzrādīt fiduciārās saistības vai kuras atskaitās saskaņā ar SFPS, kā arī brokeru sabiedrībām, kuras pārvalda klientu naudu, bez jebkāda objektīva pamatojuma.

                  4.

                  Ceturtais pamats: Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 16. panta pārkāpums, jo bezriska fiduciāro saistību iekļaušana aprēķina bāzē prasītājas bankas nodevas 2021. gadam paaugstināšanai noved pie rādītāja 100, un šāda iejaukšanās vispār nav pamatota.

                  5.

                  Piektais prasības pamats: LESD 49. panta, to skatot kopsakarā ar LESD 54. pantu, pārkāpums, jo ar lēmumu ir ierobežota prasītājas brīvība veikt saimniecisko darbību dalībvalstī, kura ir tās galvenā uzņēmējdarbības atrašanās vieta, turklāt šāds ierobežojums esot nesamērīgs un prasītāja tiekot diskriminēta salīdzinājumā ar kredītiestādēm citās dalībvalstīs.

                  6.

                  Sestais prasības pamats: Deleģētās regulas (ES) 2015/63 17. panta 3. un 4. punkta pārkāpums, jo atbildētāja, nosakot par 2021. gadu maksājamo summu, neesot ņēmusi vērā prasītājas vēlāk par 2018.–2020. iemaksu gadiem pārskatītos datus un līdz ar to atbilstoši neesot samazinājusi iemaksu par 2021. gadu.

                  7.

                  Septītais prasības pamats: tiesību tikt uzklausītam neievērošana saskaņā ar Hartas 41. panta 1. punktu un 2. punkta a) apakšpunktu, jo prasītajai faktiski esot noteikts vien 3 dienu termiņš, lai konsultāciju ceļā pārbaudītu individuāla paziņojuma par bankas nodevas 2021. gadam paaugstināšanu projektu un nosūtītu komentārus atbildētājai.

                  8.

                  Astotais pamats: Hartas 41. panta 1. punkta un 2. punkta c) apakšpunkta, kā arī LESD 296. panta otrās daļas pārkāpums, jo prasītāja ar apstrīdētā lēmuma pamatojuma palīdzību neesot spējīga pārbaudīt savas iemaksas apmēru.

                  9.

                  Devītais prasības pamats: tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Hartas 47. panta pirmo daļu neievērošana, jo pamatojums prasītājai nerada iespēju izvērtēt to, vai ir lietderīgi vērsties kompetentā tiesā.

                  10.

                  Desmitais prasības pamats (pakārtoti): Deleģētās regulas (ES) 2015/63 4.–7. panta, 9. panta, kā arī I pielikuma spēkā neesamība, jo savstarpēji atkarīgo iemaksu un trešo personu konfidenciālo datu izmantošanas dēļ atbildētājai tiek noteikts pienākums pieņemt lēmumu, kas ir pretrunā pienākumam norādīt pamatojumu.

                  11.

                  Vienpadsmitais prasības pamats (pakārtoti): Deleģētās regulas (ES) 2015/63 4.–7. panta, 9. panta, kā arī I pielikuma spēkā neesamība, jo nav ievērota prasība par tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Hartas 47. panta pirmo daļu.

                  12.

                  Divpadsmitais prasības pamats (pakārtoti): aprēķina bāzes spēkā neesamība saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 14. panta 2. punktu, to skatot kopsakarā ar 3. panta 11. punktu, jo ir pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 7. punkts un vienlīdzīgas attieksmes princips.

                  13.

                  Trīspadsmitais prasības pamats (pakārtoti): aprēķina bāzes spēkā neesamība saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 14. panta 2. punktu, to skatot kopsakarā ar 3. panta 11. punktu, jo ir pārkāpts Hartas 16. pants.

                  14.

                  Četrpadsmitais prasības pamats (pakārtoti): aprēķina bāzes spēkā neesamība saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 14. panta 2. punktu, to skatot kopsakarā ar 3. panta 11. punktu, jo ir pārkāpts LESD 49. pants, to skatot kopsakarā ar 54. pantu.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).


title: Lieta T-394/21: Prasība, kas celta 2021. gada 6. jūlijā – Bayerische Landesbank/VNV

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/45

      Prasība, kas celta 2021. gada 6. jūlijā – Bayerische Landesbank/VNV
      (Lieta T-394/21)
      (2021/C 349/60)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bayerische Landesbank (Minhene, Vācija) (pārstāvji: H. Berger un M. Weber, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa lēmumu (SRB/ES/2021/22) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu aprēķināšanu, ieskaitot tā pielikumus, ciktāl apstrīdētais lēmums, ieskaitot tā I pielikumu, II pielikumu un III pielikumu, attiecas uz prasītājas iemaksu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pakārtoti, ja Vispārējā tiesa pieņemtu, ka apstrīdētais lēmums atbildētājas nepareizas oficiālās valodas lietojuma dēļ juridiski nav spēkā un prasība atcelt tiesību aktu nav pieņemama, jo ir zudis tās priekšmets, prasītāja prasa

                  —

                  atzīt, ka apstrīdētais lēmums juridiski nav spēkā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz desmit pamatiem, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-389/21 Landesbank Baden-Württemberg/VNV izvirzītajiem prasības pamatiem.


title: Lieta T-395/21: Prasība, kas celta 2021. gada 6. jūlijā – DZ Hyp/VNV

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/46

      Prasība, kas celta 2021. gada 6. jūlijā – DZ Hyp/VNV
      (Lieta T-395/21)
      (2021/C 349/61)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: DZ Hyp AG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: H. Berger un M. Weber, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa lēmumu (SRB/ES/2021/22) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu aprēķināšanu, ieskaitot tā pielikumus, ciktāl apstrīdētais lēmums, ieskaitot tā I pielikumu, II pielikumu un III pielikumu, attiecas uz prasītājas iemaksu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pakārtoti, ja Vispārējā tiesa pieņemtu, ka apstrīdētais lēmums atbildētājas nepareizas oficiālās valodas lietojuma dēļ juridiski nav spēkā un prasība atcelt tiesību aktu nav pieņemama, jo ir zudis tās priekšmets, prasītāja prasa

                  —

                  atzīt, ka apstrīdētais lēmums juridiski nav spēkā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz desmit pamatiem, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-389/21 Landesbank Baden-Württemberg/VNV izvirzītajiem prasības pamatiem.


title: Lieta T-396/21: Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – Deutsche Bank/NVR

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/46

      Prasība, kas celta 2021. gada 7. jūlijā – Deutsche Bank/NVR
      (Lieta T-396/21)
      (2021/C 349/62)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deutsche Bank AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji: H. Berger un M. Weber, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa lēmumu (SRB/ES/2021/22) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu aprēķināšanu, ieskaitot tā pielikumus, ciktāl apstrīdētais lēmums, ieskaitot tā I pielikumu, II pielikumu un III pielikumu, attiecas uz prasītājas iemaksu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: lēmumā neesot ievērots pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. panta otro daļu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 1. punktu un 2. punkta c) apakšpunktu, jo tajā ir virkne trūkumu pamatojumā, it īpaši, kad atbildētāja ir piemērojusi neskaitāmas likumiski piešķirtas novērtējuma brīvības un nav atklājusi citu iestāžu datus.

                  2.

                  Otrais prasības pamats: lēmums esot pretrunā prasībai par efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Hartas 47. panta 1. punktu, jo lēmuma pārbaude tiesā praktiski neesot iespējama un tādēļ prasītājai esot liegta efektīva tiesību aizsardzība.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: ar 4.–9. pantu, kā arī I pielikumu Deleģētajā regulā (ES) 2015/63 (1), tās ar Deleģēto regulu (ES) 2016/1434 (2) grozītajā redakcijā (turpmāk tekstā – “Deleģētā regula”), esot pārkāptas augstāka juridiska spēka tiesību normas, jo ar tiem esot padarīta neiespējama lēmuma pārbaude tiesā un tādēļ prasītājai esot liegta efektīva tiesību aizsardzība.

                  4.

                  Ceturtais pamats: lēmums esot pretrunā Īstenošanas regulas (ES) Nr. 2015/81 (3) 4. pantam, to skatot kopā ar Regulas (ES) Nr. 806/2014 (4) 69. panta 1. punktu (turpmāk tekstā – “VNM regula”), jo gada mērķapjoms uzkrāšanas fāzes sākumā nav bijis paziņots, pamatojoties uz segto ieguldījumu lielumu; pakārtoti VNM regulas 69. panta 1. punkts esot pretrunā augstāka juridiska spēka tiesību normām.

                  5.

                  Piektais prasības pamats: ar Deleģētās regulas 6., 7. un 9. pantu, kā arī I pielikumu tiekot pārkāptas primārās tiesības, jo tie tostarp esot pretrunā prasībai par riskam pielāgotu iemaksas aprēķinu, samērīguma principam un prasībai pilnībā ņemt vērā lietas faktiskos apstākļus.

                  6.

                  Sestais prasības pamats: lēmums esot pretrunā prasītājas darījumdarbības brīvībai saskaņā ar Hartas 16. pantu un samērīguma principam, jo pamatā esošie riska korekcijas reizinātāji neesot saderīgi ar ļoti augsto prasītājas zaudējumu segšanas spēju, un tādēļ risks vērsties Vienotā noregulējuma fondā, ja prasītāja tiek likvidēta, ir ievērojami mazāks.

                  7.

                  Septītais prasības pamats: lēmums esot pretrunā Hartas 16. un 20. pantam, kā arī samērīguma principam un tiesībām uz labu pārvaldību, jo īstenodama virkni rīcības brīvību atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas.

                  8.

                  Astotais pamats: Deleģētās regulas 20. panta 1. punkta pirmais un otrais teikums esot pretrunā Direktīvas 2014/59/ES (5) 103. panta 7. punktam, kā arī prasībai par riskam atbilstīgu iemaksu aprēķināšanu.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2016/1434 (2015. gada 14. decembris), ar kuru labo Deleģēto regulu (ES) 2015/63, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2016, L 233, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2015/81 (2014. gada 19. decembris), ar ko nosaka vienādus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 piemērošanas nosacījumus attiecībā uz ex ante iemaksām vienotajā noregulējuma fondā (OV 2015, L 15, 1. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).


title: Lieta T-404/21: Prasība, kas celta 2021. gada 8. jūlijā – DVB Bank/VNV

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/48

      Prasība, kas celta 2021. gada 8. jūlijā – DVB Bank/VNV
      (Lieta T-404/21)
      (2021/C 349/63)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: DVB Bank SE (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji: H. Berger un M. Weber, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa lēmumu (SRB/ES/2021/22) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā par 2021. gadu aprēķināšanu, ieskaitot tā pielikumus, ciktāl apstrīdētais lēmums, ieskaitot tā I pielikumu, II pielikumu un III pielikumu, attiecas uz prasītājas iemaksu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pakārtoti, ja Vispārējā tiesa pieņemtu, ka apstrīdētais lēmums atbildētājas nepareizas oficiālās valodas lietojuma dēļ juridiski nav spēkā un prasība atcelt tiesību aktu nav pieņemama, jo ir zudis tās priekšmets, prasītāja prasa

                  —

                  atzīt, ka apstrīdētais lēmums juridiski nav spēkā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz desmit pamatiem, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-389/21 Landesbank Baden-Württemberg/VNV izvirzītajiem prasības pamatiem.


title: Lieta T-434/21: Prasība, kas celta 2021. gada 17. jūlijā – TO/EVA

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/48

      Prasība, kas celta 2021. gada 17. jūlijā – TO/EVA
      (Lieta T-434/21)
      (2021/C 349/64)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TO (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Vides aģentūra (EVA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      atzīt un nospriest,

                  —

                  par atceltu EVA 2020. gada 21. septembra lēmumu, ciktāl pēc pieteikuma par iekārtošanās pabalsta atmaksu, kur EVA kļūdaini atskaitīja no summām, kas bija jāizmaksā saskaņā ar Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-462/17, tomēr ar minēto lēmumu ir nolemts – un tieši šajā aspektā apstrīdētais lēmums tiek apstrīdēts, – atteikt apmierināt citus lūgumus, ko prasītāja formulējusi it īpaši savā 16. septembra e-pastā, uz ko ir tieša atsauce lēmumā, un kurā ir ietverts lūgums, papildus nepamatoti atskaitītā iekārtošanas pabalsta atmaksai,

                              —

                              atmaksāt būtisku, bet detalizētā izmaksu pārskata neesamības dēļ nenoteiktu naudas summu, kurai ir jāpieskaita procenti no atlaišanas pabalsta, skaitot no 2016. gada 22. septembra, un no sprieduma pasludināšanas dienas piespriestajām summām līdz faktiskās samaksas dienai,

                              —

                              saņemt detalizēto pārskatu par pienākošo pamatsummu, procentu un saistīto summu, un prasītājai jau pārskaitīto summu, kuru ir jāiekasē prioritāri no procentiem un saistītajām summām, un, līdz ar to no kapitāla, un

                              —

                              saņemt zaudējumu atlīdzību dienesta pārkāpuma dēļ, kas izpaužas, pirmkārt, prasītājai Vispārējā tiesā piešķirtās konfidencialitātes pārkāpumā ar paziņojuma par algu par 2019. gada augustam starpniecību, jo EVA informēja ar norādītajām pārskaitītajām summām, proti, aktīviem un pasīviem, viņas jauno darba devēju par strīdu ar EVA, otrkārt, atteicās viņai paziņot par notikušo saraksti ar viņas toreizējo padomnieku gan pirms, gan pēc iepriekš minētā sprieduma pasludināšanas;

                  —

                  par atceltu EVA pieņemto lēmumu, pieņemot apstrīdēto lēmumu, līdz ar to atsakoties izpildīt Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-462/17, ciktāl uz iepriekšminēto apstrīdēto pasākumu attiecas pamatsumma, procenti un saistītās summas;

                  —

                  pareizu Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedumu T-462/17 izpildi attiecībā uz pamatsummu, procentiem un saistītām summām, kā arī pilnīgu zaudējumu atlīdzību, kurus viņa esot cietusi un cietīs šī apstrīdētā lēmuma pieņemšanas un izpildes dēl, ja EVA tai pārskaitīs:

                              —

                              summu, kas atbilst atlaišanas pabalstam, kuru tika piespriests viņai izmaksāt, kā arī iekārtošanas pabalstu, kas tika atskaitīts 2 950 EUR apmērā, un ja tas neticamā kārtā būtu jau bijis viņai atmaksāts, tad tam pieskaitīt procentus, skaitot no 2016. gada 22. septembra;

                              —

                              summu 20 000 EUR apmērā, lai atlīdzinātu kaitējumu, kas radies no viņas personas datu izpaušanas trešajām personām, kā arī no konfidencialitātes noteikumu pārkāpuma, it īpaši attiecībā uz prasītājas pašreizējo darba devēju;

                              —

                              summu 20 000 EUR apmērā, lai atlīdzinātu kaitējumu, kas radies no atteikuma paziņot viņai saraksti ar viņas padomnieku gan pirms, gan pēc sprieduma pasludināšanas;

                  —

                  piespriest atbildētajai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots LESD 266. panta pārkāpums, kā arī labticības principa un labas pārvaldības principa pārkāpums, jo EVA neesot veikusi pasākumus, lai izpildītu Vispārējās tiesas spriedumu prasītājai par labu.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta pārkāpums, pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde un rūpības pienākuma neizpilde.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots ar prasītājas personas datiem saistīts atkārtots pārkāpums, kas ir atbildību pastiprinošs apstāklis attiecībā uz pirmo spriedumu, jo tiek pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.) 12. pants.


title: Lieta T-435/21: Prasība, kas celta 2021. gada 16. jūlijā – TK/Komisija

text:
               30.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/49

      Prasība, kas celta 2021. gada 16. jūlijā – TK/Komisija
      (Lieta T-435/21)
      (2021/C 349/65)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: TK (pārstāvis: S. Orlandi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 15 pakāpē 2020. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

                  —

                  atcelt lēmumus paaugstināt AD 15 pakāpē ierēdņus, kas ir iekļauti paaugstināto ierēdņu sarakstā 2020. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 45. panta pārkāpumu un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu. Prasītājs izvirza arī iebildi par Komisijas 2007. gada 10. maija Lēmuma SEC (2007) 605 par principiem un procedūrām, kas ir piemērojami augstākā līmeņa darbinieku paaugstināšanai amatā, prettiesiskumu it īpaši tādēļ, ka tajā neesot paredzēts, ka prasības izskata kāda cita struktūra, nevis augstākā līmeņa darbinieku paaugstināšanas amatā konsultatīvā komiteja. Turklāt prasītājs norāda, ka šai komitejai būtu jābūt iespējai apmierināt prasību, nepastāvot pienākumam ievērot amatā paaugstināšanas kvotas, kas ir izlietotas amatā paaugstināto ierēdņu saraksta sagatavošanas brīdī.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Prasītājs šajā ziņā norāda uz objektīvu norāžu kopumu, kas it īpaši attiecas uz [darba] stāžu un nopelna punktiem, un uzskata, ka šis norāžu kopums pierāda apstrīdētā lēmuma nepamatotību.


title: Lieta C-168/20: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BJ, M kunga maksātnespējas administrators, OV, M kunga maksātnespējas administrators/M kundze, MH, ILA, M kungs (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīva personu pārvietošanās – Savienības pilsonība – LESD 21. pants – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – LESD 49. pants – Vienlīdzīga attieksme – Direktīva 2004/38/EK – 24. panta 1. punkts – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru principā pilnīga un automātiska no pensiju plāna izrietošu tiesību uz pensiju izslēgšana no maksātnespējīgā parādnieka mantas ir atkarīga no prasības par attiecīgā pensiju plāna apstiprināšanu nodokļu vajadzībām – Šīs prasības noteikšana tāda Savienības pilsoņa maksātnespējas procedūrā, kurš ir izmantojis savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, lai pastāvīgi veiktu darbību kā pašnodarbināta persona Apvienotajā Karalistē – Tiesības uz pensiju, kas šim Savienības pilsonim izriet no pensiju plāna, kurš ir izveidots un apstiprināts nodokļu vajadzībām viņa izcelsmes dalībvalstī – Šo tiesību uz pensiju neizslēgšana no maksātnespējīgā parādnieka mantas – Tāda režīma par izslēgšanu no maksātnespējīgā parādnieka mantas piemērošana šīm tiesībām, kurš maksātnespējīgai personai ir acīmredzami mazāk izdevīgs)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/7

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BJ, M kunga maksātnespējas administrators, OV, M kunga maksātnespējas administrators/M kundze, MH, ILA, M kungs
      (Lieta C-168/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīva personu pārvietošanās - Savienības pilsonība - LESD 21. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - LESD 49. pants - Vienlīdzīga attieksme - Direktīva 2004/38/EK - 24. panta 1. punkts - Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru principā pilnīga un automātiska no pensiju plāna izrietošu tiesību uz pensiju izslēgšana no maksātnespējīgā parādnieka mantas ir atkarīga no prasības par attiecīgā pensiju plāna apstiprināšanu nodokļu vajadzībām - Šīs prasības noteikšana tāda Savienības pilsoņa maksātnespējas procedūrā, kurš ir izmantojis savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, lai pastāvīgi veiktu darbību kā pašnodarbināta persona Apvienotajā Karalistē - Tiesības uz pensiju, kas šim Savienības pilsonim izriet no pensiju plāna, kurš ir izveidots un apstiprināts nodokļu vajadzībām viņa izcelsmes dalībvalstī - Šo tiesību uz pensiju neizslēgšana no maksātnespējīgā parādnieka mantas - Tāda režīma par izslēgšanu no maksātnespējīgā parādnieka mantas piemērošana šīm tiesībām, kurš maksātnespējīgai personai ir acīmredzami mazāk izdevīgs)
      (2022/C 11/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list)

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: BJ, M kunga maksātnespējas administrators, OV, M kunga maksātnespējas administrators

         Atbildētāji: M kundze, MH, ILA, M kungs

         Rezolutīvā daļa

      LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesību normu, saskaņā ar kuru principā pilnīga un automātiska no pensiju plāna izrietošu tiesību uz pensiju izslēgšana no maksātnespējīgā parādnieka mantas ir atkarīga no prasības par to, ka maksātnespējas brīdī attiecīgais plāns ir ticis apstiprināts nodokļu vajadzībām šajā valstī, ja šī prasība ir paredzēta situācijā, kad Savienības pilsonim, kurš pirms maksātnespējas ir īstenojis savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, apmetoties uz pastāvīgu dzīvi šajā pašā valstī, lai tur veiktu saimniecisko darbību kā pašnodarbināta persona, ir tiesības uz pensiju, kuras izriet no pensiju plāna, kas ir izveidots un apstiprināts nodokļu vajadzībām viņa izcelsmes dalībvalstī, ja vien brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums, kuru ietver minētā valsts tiesību norma, ir attaisnots, jo tas atbilst vispārējam primāro interešu apsvērumam, ir piemērots, lai nodrošinātu ar to izvirzītā mērķa sasniegšanu, un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams šī mērķa sasniegšanai.

         (1)  OV C 262, 10.8.2020.


title: Lieta C-611/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 20. septembrī Lajos Bese iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 5. jūlija spriedumu lietā T-128/21 Bese/EUIPO – Mixtec (“rubyred CRANBERRY”)

text:
               10.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/6

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 20. septembrīLajos Bese iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 5. jūlija spriedumu lietā T-128/21 Bese/EUIPO – Mixtec (“rubyred CRANBERRY”)
      (Lieta C-611/21 P)
      (2022/C 191/07)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Lajos Bese

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      Ar 2022. gada 11. februāra Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu Tiesa noraidīja apelācijas sūdzību kā nepieņemamu un piesprieda Lajos Bese pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-50/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 25. janvārī iesniedza Cour d'appel de Paris (Francija) – SOGEFINANCEMENT/RW, UV

text:
               10.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 25. janvārī iesniedza Cour d'appel de Paris (Francija) – SOGEFINANCEMENT/RW, UV
      (Lieta C-50/22)
      (2022/C 191/16)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SOGEFINANCEMENT

         Atbildētāji: RW, UV

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai no Direktīvas 2008/48/EK (1) 23. panta izrietošais soda efektivitātes princips, ņemot vērā tiesiskās drošības un valstu procesuālās autonomijas principus, nepieļauj, ka tiesa pēc savas ierosmes varētu atsaukties uz valsts tiesību normu, kura izriet no minētās direktīvas 14. panta un kas saskaņā ar valsts tiesībām izraisa līguma atzīšanu par spēkā neesošu, pēc piecu gadu noilguma termiņa, kas paredzēts, lai patērētājs varētu lūgt atzīt kredītlīgumu par spēkā neesošu, ceļot prasību vai ceļot izņēmuma prasību?

                  2)

                  Vai no Direktīvas 2008/48 23. panta izrietošais soda efektivitātes princips, ņemot vērā tiesiskās drošības un valstu procesuālās autonomijas principus, kā arī dispozitivitātes principu, nepieļauj, ka tiesa atzīst kredītlīgumu par spēkā neesošu pēc tam, kad tā pēc savas ierosmes ir vērtējusi valsts tiesību normu, kura izriet no iepriekš minētās direktīvas 14. panta, ja patērētājs nav lūdzis vai vismaz piekritis šādai atcelšanai?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 87/102/EEK (OV 2008, L 133, 66. lpp.).


title: Lieta T-141/22: Prasība, kas celta 2022. gada 10. martā – Sport1/EUIPO – SFR (“SFR SPORT1”)

text:
               10.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/35

      Prasība, kas celta 2022. gada 10. martā – Sport1/EUIPO – SFR (“SFR SPORT1”)
      (Lieta T-141/22)
      (2022/C 191/45)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sport1 GmbH (Ismaninga, Vācija) (pārstāvji: J. Krekel un C. Otto, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Société française du radiotelephone – SFR (Parīze, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SFR SPORT1” sarkanā, baltā un melnā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 161 317

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 10. decembra lēmums lietā R 2329/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums.