title: Lieta C-580/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-82/08 Guardian Industries Corp., Guardian Europe Sàrl /Eiropas Komisija 2012. gada 10. decembrī iesniedza Guardian Industries Corp., Guardian Europe Sàrl

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-82/08 Guardian Industries Corp., Guardian Europe Sàrl/Eiropas Komisija 2012. gada 10. decembrī iesniedza Guardian Industries Corp., Guardian Europe Sàrl

   (Lieta C-580/12 P)
   2013/C 55/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Guardian Industries Corp. un Guardian Europe Sàrl (pārstāvji — S. Völcker, Rechtsanwalt, F. Louis, advokāts, H.-G. Kamann, Rechtsanwalt, C. O'Daly, Solicitor)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa ir apstiprinājusi to, ka ar Lēmumu, aprēķinot naudas sodus citiem Lēmuma adresātiem, nav ņemti vērā iekšējās pārdošanas apjomi, tādējādi diskriminējot Guardian;

               —

               Vispārējai tiesai, īstenojot tās neierobežoto kompetenci, attiecīgi samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējām ar Lēmumu noteiktā naudas soda apmēru par summu, kas atbilst 37 % no naudas soda apmēra;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-82/80 Guardian Industries Corp. un Guardian Europe Sàrl/Komisija tiktāl, ciktāl Vispārējā Tiesa ir uzskatījusi Komisijas 2012. gada 10. februāra vēstuli par pieņemamu;

               —

               attiecīgi atzīt Komisijas vēstuli par nepieņemamu un izņemt to no reģistra;

               —

               turklāt Vispārējai tiesai, īstenojot tās neierobežoto kompetenci, samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējām ar Lēmumu noteiktā naudas soda apmēru par summu, kas nav mazāka par 25 % no sākotnējā naudas soda apmēra, lai izlabotu Vispārējās tiesas rīcību, nenodrošinot efektīvu tiesas pārbaudi saprātīgā termiņā atbilstoši Hartas 47. pantam; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelācijas sūdzību un tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ.
   Pirmkārt, ar spriedumu apstiprinot to, ka ar Lēmumu, aprēķinot naudas sodus citiem Lēmuma adresātiem, nav ņemti vērā iekšējās pārdošanas apjomi, un nenovēršot tādējādi izraisīto diskrimināciju attiecībā uz Guardian, neesot ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips. Tādējādi neesot ievērota pastāvīgā judikatūra, kurā ir prasīts, lai, nosakot naudas sodus, iekšējā pārdošana tiktu ņemta vērā tāpat kā ārējā pārdošana, ja vien tas nerada netaisnīgu priekšrocību integrētajiem ražotājiem. Vispārējās tiesas argumentācija, ka Lēmums attiecoties tikai uz “lokšņu stikla pārdošanu neatkarīgiem klientiem” nevarot attaisnot diskrimināciju attiecībā uz Guardian.
   Otrkārt, ar spriedumu atzīstot par pieņemamu Komisijas 2012. gada 10. februāra vēstuli, esot pārkāpti Vispārējās tiesas noteikumi par termiņiem un tiesību uz aizstāvību un pušu procesuālo tiesību vienlīdzības pamatprincips. Ar šo vēstuli, kas esot tikusi nosūtīta vienu darba dienu pirms tiesas sēdes, Komisija it kā esot vēlējusies lietas materiālos iekļaut jaunu informāciju, kas vēl neesot bijusi tiesas rīcībā, kaut arī Komisijai esot bijis daudz iespēju to izdarīt agrāk.
   Treškārt, starp rakstveida procesa noslēgumu un Vispārējās tiesas lēmumu uzsākt mutvārdu procesu esot pagājuši vairāk nekā trīs gadi un pieci mēneši. Ar šo kavēšanos esot tikušas pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un lietas izskatīšanu saprātīgā termiņā atbilstoši Hartas 47. pantam. Esot pārsniegts termiņš, kādu tiesa pagātnē ir uzskatījusi par nesaprātīgu, un tas neesot izskaidrojams ne ar vienu no tādiem faktoriem, kā Vispārējā tiesā iesniegto pierādījumu sarežģītība vai apjoms. Tieši pretēji, šī esot bijusi vienkārša lieta un Guardian esot bijusi vienīgā sabiedrība, kas esot iesniegusi prasību atcelt Lēmumu. Pierādījumi esot bijuši vien daži īsi dokumenti un paziņojumi, no kuriem visi esot bijuši tiesvedības valodā. Guardian esot darījusi visu, ko varējusi, lai padarītu Vispārējai tiesai tās apelācijas sūdzības izskatīšanu vienkāršāku un ātrāku, tostarp atsakoties no otrreizējas procesuālo rakstu apmaiņas, lai gan tās apelācijas sūdzība esot īpaši nozīmīga un Komisijas noteiktais naudas sods esot nepieredzēti liels, ņemot vērā pārkāpuma ārkārtīgi nelielo ilgumu.


title: Lieta C-273/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2013. gada 27. februāra spriedumu lietā T-241/10 Polijas Republika/Eiropas Komisija 2013. gada 17. maijā iesniedza Polijas Republika

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2013. gada 27. februāra spriedumu lietā T-241/10 Polijas Republika/Eiropas Komisija 2013. gada 17. maijā iesniedza Polijas Republika
   (Lieta C-273/13 P)
   2013/C 215/11
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Polijas Republika (pārstāvis — B. Majczyna)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 27. februāra spriedumu lietā T-241/10 Polijas Republika/Eiropas Komisija;

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 11. marta Lēmumu 2010/152/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 1317) (OV L 63, 7. lpp., 12.3.2010., 7. lpp.), ciktāl ar to no Kopienas finansējuma izslēdz izdevumus PLN 279 794 442,15 un EUR 25 583 996,81 apmērā, kas radušies Polijas Republikas akreditētajai maksājumu aģentūrai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Polijas Republika izvirza šādus kasācijas pamatus sprieduma atcelšanai:

               1)

               Regulas (EK) Nr. 1782/2003 20. panta kļūdaina interpretācija tādēļ, ka Vispārējā tiesa uzskatījusi, ka minētajā tiesību normā ir prasīts ieviest pilnīgi vektorizētu sistēmu LPIS-GIS (lauksaimniecībā izmantojamo zemesgabalu identifikācijas sistēmu, pamatojoties uz datorizēto ģeogrāfiskās informācijas sistēmu) vai līdzvērtīgu sistēmu, lai arī minētajā tiesību normā paredzētās sistēmas standartu īstenošanai nav vajadzīga pilnīga vektorizācija.

               2)

               Regulas (EK) Nr. 796/2004 53. panta kļūdaina interpretācija tādēļ, ka Vispārējā tiesa uzskatījusi, ka par pārkāpumu, kas izdarīts ar nodomu, ir jāuzliek sodi arī tad, ja nav bijis skaidri noteikts, ka saņēmējs būtu rīkojies ar nodomu.

               3)

               Pārsūdzētā sprieduma nepietiekams pamatojums. Polijas Republika uzskata, ka Vispārējā tiesa nav izskaidrojusi, kādas materiālās un formas prasības, kas izriet no Regulas (EK) Nr. 1782/2003 20. panta, faktiski nav tikušas izpildītas. Vispārējā tiesa tāpat neesot pamatojusi, ciktāl iespējas tiesas procesā noteikt to, ka rīcība ir bijusi ar nodomu, dēļ maksāšanas sistēma, ko ieviesušas Polijas iestādes, ir kļuvusi par nesaderīgu ar kopējās lauksaimniecības politikas mērķiem. Turklāt Vispārējā tiesa neesot izskaidrojusi, kāpēc Polijas iestāžu veiktie faktiskā fondu riska aprēķini nebija atbilstoši.

               4)

               Sacīkstes principa un tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu pārkāpums tādēļ, ka neesot tikuši ņemti vērā Polijas Republikas iesniegtie pierādījumi un ka esot ticis pārsniegts strīda priekšmets. Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi Polijas Republikas iesniegtos pierādījumus un skaidrojumus par sistēmu, lai noteiktu, vai ir tiesības saņemt atbalstu zemes gabaliem, nedz arī izskaidrojusi kritēriju, kas piemērots pārbaudē Opoles vojevodistē (Województwo opolskie). Turklāt Vispārējā tiesa esot veikusi plašāku analīzi par to, kas bijis Komisijas iebildumu priekšmets un kas bijis apstrīdētā Komisijas lēmuma pieņemšanas pamatā.


title: Lieta C-269/12 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums — Guillermo Cañas /Eiropas Komisija, Agence mondiale antidopage un ATP Tour, Inc. (Apelācija — Konkurence — Antidopinga tiesiskais regulējums — Komisijā iesniegtās sūdzības izskatīšana — Jēdziens “interese celt prasību” — Šīs intereses saglabāšana pēc profesionālās darbības izbeigšanas)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/35

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums — Guillermo Cañas/Eiropas Komisija, Agence mondiale antidopage un ATP Tour, Inc.

   (Lieta C-269/12 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Antidopinga tiesiskais regulējums - Komisijā iesniegtās sūdzības izskatīšana - Jēdziens “interese celt prasību” - Šīs intereses saglabāšana pēc profesionālās darbības izbeigšanas)
   2013/C 225/59
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Guillermo Cañas (pārstāvji — Y. Bonnard un C. Aguet, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Van Nuffel un F. Ronkes Agerbeek), Agence mondiale antidopage (pārstāvji — G. Berrisch, Rechtsanwalt, D. Cooper, solicitor, N. Chesaites, barrister), ATP Tour, Inc.

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 26. marta spriedumu lietā T-508/09 Cañas/Komisija, ar ko Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2009. gada 12. oktobra Lēmumu C(2009) 7809 lietā COMP/39.471, ar ko kopienu interešu neesamības dēļ ir noraidīta sūdzība par EKL 81. un 82. panta pārkāpumu, ko, iespējams, ir pieļāvusi Pasaules Antidopinga aģentūra, ATP Tour Inc. un Starptautiskā Sporta šķīrējtiesas padome (CIAS) — Konkurence — Antidopinga tiesiskais regulējums — Kļūdas tiesību piemērošanā, interpretējot jēdzienu “interese celt prasību” — Intereses celt prasību zudums tiesvedības laikā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               G. Cañas atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Pasaules Antidopinga aģentūra sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 235, 4.8.2012.


title: Lieta C-464/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 6. aprīļa rīkojums – Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE)/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Lūgums piekļūt Komisijas dokumentiem — Atteikums — Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. pants — Pārstāvība Savienības tiesās — Advokāts, kuram nav trešās personas statusa attiecībā pret prasītāju — Prasības acīmredzama nepieņemamība — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un tiesības uz taisnīgu tiesu — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/6

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 6. aprīļa rīkojums – Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE)/Eiropas Komisija
   (Lieta C-464/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Lūgums piekļūt Komisijas dokumentiem - Atteikums - Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. pants - Pārstāvība Savienības tiesās - Advokāts, kuram nav trešās personas statusa attiecībā pret prasītāju - Prasības acīmredzama nepieņemamība - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un tiesības uz taisnīgu tiesu - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2017/C 195/07)
   Tiesvedības valoda –vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) (pārstāvis – D. Lazar, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Krämer un F. Erlbacher)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 402, 31.10.2016.


title: Lieta T-288/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. maijā – Sky/EUIPO – Parrot Drones (“Parrot SKYCONTROLLER”)

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. maijā – Sky/EUIPO – Parrot Drones (“Parrot SKYCONTROLLER”)
   (Lieta T-288/17)
   (2017/C 231/48)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sky plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – J. Barry, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Parrot Drones (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Parrot SKYCONTROLLER” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 107 842

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 7. marta lēmums lietā R 457/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību un izdevumus, kas radušies procesā Birojā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-330/06: Prasība, kas celta 2006. gada 27. novembrī — Novartis /ITSB ( BLUE SOFT ) pret ITSB

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/76

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. novembrī — Novartis/ITSB (“BLUE SOFT”) pret ITSB
   (Lieta T-330/06)
   (2006/C 326/156)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG, Bāzele (Šveice) (pārstāvis — N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 14. septembra lēmumu lietā R 270/2006-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BLUE SOFT” attiecībā uz 9. klasē ietilpstošām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 3007846)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: neesot nekāda absolūtā reģistrācijas atteikuma pamatojuma un tādēļ reģistrācijai pieteiktā preču zīme esot aizsargājama. Apzīmējums kopumā neesot vienīgi aprakstošs un pastāvot arī atšķirtspēja.


title: Lieta T-200/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. aprīlī – Gfi PSF/Komisija

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. aprīlī – Gfi PSF/Komisija
   (Lieta T-200/16)
   (2016/C 222/42)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gfi PSF Sàrl (Leudelange, Luksemburga) (pārstāvis – F. Moyse, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja 2016. gada 2. marta lēmumu, 2016. gada 16. marta lēmumu un 2016. gada 22. aprīļa lēmumu, ar ko tiek noraidīts prasītājas piedāvājums Eiropas publiskajā iepirkumā Nr. 10573 “Izstrādes, uzturēšanas, attīstības un palīdzības pakalpojumi saistībā ar SharePoint tehnoloģijā balstītām tīmekļa vietnēm, kā arī tīmeklī izplatāmu tekstu rediģēšanas pakalpojumi”, kas publicēts 2015. gada 17. decembra paziņojumā par līgumu, attiecībā uz līguma daļu Nr. 1 par kopēju summu EUR 2 005 704 uz četriem gadiem;

               —

               piespriest Birojam atlīdzināt prasītājai radušos zaudējumus EUR 415 000 apmērā;

               —

               piespriest Birojam segt pašam savus un atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus – par pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu un par Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 28. oktobra Regulas (ES, Euratom) 2015/1929, ar kuru groza Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam (OV 2015, L 286, 1. lpp.), 111. panta 4. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu.


title: Lieta F-78/12: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedums – Todorova Androva/Padome Civildienests — Paaugstināšana amatā — 2011. gada paaugstināšana amatā — Neiekļaušana amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstā — Civildienesta noteikumu 45. pants — Divu gadu darba stāžs pakāpē — Darba laikposma, kas nostrādāts pagaidu darbinieka statusā, neņemšana vērā — Atšķirīga attieksme attiecīgo darbinieku darbā pieņemšanas juridiskā rakstura dēļ — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtie pamatnolīgumi par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Atsaukšanās iespēja — Izslēgšana

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/48

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedums – Todorova Androva/Padome
   (Lieta F-78/12) (1)

   (Civildienests - Paaugstināšana amatā - 2011. gada paaugstināšana amatā - Neiekļaušana amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstā - Civildienesta noteikumu 45. pants - Divu gadu darba stāžs pakāpē - Darba laikposma, kas nostrādāts pagaidu darbinieka statusā, neņemšana vērā - Atšķirīga attieksme attiecīgo darbinieku darbā pieņemšanas juridiskā rakstura dēļ - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtie pamatnolīgumi par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Atsaukšanās iespēja - Izslēgšana)
   (2015/C 198/65)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Viara Todorova Androva (Rhode-Saint-Genèse, Beļģija) (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J. Herrmann un M. Bauer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes lēmumu neiekļaut prasītāju 2011. gadā amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               V. Todorova Androva sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Revīzijas palāta sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012., 34. lpp.


title: Lieta C-344/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — International Values Series of the DFA Investment Trust Co./Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — International Values Series of the DFA Investment Trust Co./Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

   (Lieta C-344/11)
   2011/C 269/70
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Montreuil

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: International Values Series of the DFA Investment Trust Co.

      Atbildētājs: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai papildus pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu (PVKIU) stāvoklim ir jāņem vērā arī sertifikātu turētāju stāvoklis?

               2)

               Šādā gadījumā — kādi ir nosacījumi strīdīgā ieturējuma ienākumu gūšanas vietā uzskatīšanai par saderīgu ar kapitāla brīvas aprites principu?


title: Lieta C-591/13: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika Valsts pienākumu neizpilde — Nodokļu tiesību akti — Noteiktu kapitāla aktīvu atsavināšanas pret atlīdzību ceļā gūta kapitāla pieauguma aplikšanas ar nodokli atlikšana — Nodokļa piedziņa — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — LESD 49. pants — EEZ līguma 31. pants — Atšķirīga attieksme pret dalībvalsts teritorijā esošiem pastāvīgiem dibinājumiem un Eiropas Savienības vai Eiropas Ekonomikas zonas kādas citas dalībvalsts teritorijā esošiem pastāvīgiem dibinājumiem — Samērīgums

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/9

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-591/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Nodokļu tiesību akti - Noteiktu kapitāla aktīvu atsavināšanas pret atlīdzību ceļā gūta kapitāla pieauguma aplikšanas ar nodokli atlikšana - Nodokļa piedziņa - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - LESD 49. pants - EEZ līguma 31. pants - Atšķirīga attieksme pret dalībvalsts teritorijā esošiem pastāvīgiem dibinājumiem un Eiropas Savienības vai Eiropas Ekonomikas zonas kādas citas dalībvalsts teritorijā esošiem pastāvīgiem dibinājumiem - Samērīgums)
   (2015/C 198/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – W. Mölls un W. Roels)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un K. Petersen)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot un atstājot spēkā Likuma par ienākuma nodokli (Einkommensteuergesetz) 6.b pantā paredzēto nodokļu režīmu, kurā iespēja atlikt kapitāla pieauguma, kas rodas, pret atlīdzību atsavinot nodokļa maksātāja Vācijas teritorijā esoša pastāvīga dibinājuma pamatlīdzekļos ietilpstošu kapitāla aktīvu, aplikšanu ar nodokli ir pakārtota nosacījumam, ka šis kapitāla pieaugums tiek reinvestēts, lai iegādātos tādus aizstājošos aktīvus, kuri ietilpst nodokļa maksātāja šajā teritorijā esoša pastāvīga dibinājuma pamatlīdzekļos, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi LESD 49. pantā un 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 31. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-331/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra spriedums — Novartis/ITSB — Sanochemia Pharmazeutika ( “TOLPOSAN” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “TOLPOSAN” reģistrācijas pieteikums — Starptautiska agrāka vārdiska preču zīme “TONOPAN” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/14

         Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra spriedums — Novartis/ITSB — Sanochemia Pharmazeutika (“TOLPOSAN”)
   (Lieta T-331/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TOLPOSAN” reģistrācijas pieteikums - Starptautiska agrāka vārdiska preču zīme “TONOPAN” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 38/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Bâle, Šveice) (pārstāvis — N. Hebeis, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — B. Schmidt)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sanochemia Pharmazeutika AG (Vīne, Austrija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju Pirmās padomes 2009. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 1601/2007-1 par iebildumu procesu starp Novartis AG un Sanochemia Pharmazeutika AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Novartis AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta C-249/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. maijā iesniedza Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — Corina-Hrisi Tulică/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. maijā iesniedza Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — Corina-Hrisi Tulică/Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

   (Lieta C-249/12)
   2012/C 243/11
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Înalta Curte de Casație și Justiție

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Corina-Hrisi Tulică

      Atbildētāja: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gadījumā, kad pārdevēju pārkvalificē par PVN maksātāju un puses ir vienojušās par atlīdzību (cenu) par nekustamā īpašuma piegādi, neko neminot par PVN, Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) 73. un 78. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka summa, kurai uzliek nodokli, ir:

               a)

               atlīdzība (cena) par preces piegādi, par kuru puses ir vienojušās, no kā atņem PVN likmi, vai

               b)

               atlīdzība (cena) par preces piegādi, par kuru puses ir vienojušās?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-292/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2013. gada 22. marta spriedumu lietā T-571/10 Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) — Impexmetal 2013. gada 27. maijā iesniedza Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A.

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2013. gada 22. marta spriedumu lietā T-571/10 Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) — Impexmetal2013. gada 27. maijā iesniedza Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A.

   (Lieta C-292/13 P)
   2013/C 215/14
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (pārstāvis — P. Borowski, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Impexmetal S.A.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu pilnā apmērā un apmierināt 2010. gada 16. decembra prasību pilnā apmērā, atceļot Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 6. oktobra lēmumu;

               —

               gadījumā, ja šis prasījums netiks apmierināts, atcelt spriedumu pilnā apmērā un nosūtīt šo lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna nolēmuma pieņemšanai;

               —

               piespriest pārējiem lietas dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai ir radušies procesā Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju padomē un Iebildumu nodaļā, kā arī Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, to piemērojot tādai faktiskai situācijai, uz kuru šī tiesību norma neattiecoties.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka minētās tiesību normas kļūdainā piemērošana esot saistīta ar Vispārējās tiesas nepareizu pieņēmumu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas apzīmējums ir līdzīgs personas, kas iestājusies lietā, agrākai Kopienas grafiskai preču zīmei, un līdz ar to sabiedrībai esot sajaukšanas iespēja. Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka

               —

               apzīmējumu līdzība neattaisnojot apgalvojumu, ka tā izraisa sajaukšanas iespēju;

               —

               apelācijas sūdzības iesniedzējas apzīmējums esot tās firmas nosaukuma daļa un šis nosaukums esot ticis izmantots ilgu laiku pirms reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas;

               —

               šis apzīmējums esot apelācijas sūdzības iesniedzējas vēsturiski pamatots apzīmējums;

               —

               strīdus apzīmējumi esot ilgu laiku bez konfliktiem līdzpastāvējuši vienā un tajā pašā tirgū.


               29.5.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/5

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Railion Deutschland AG iesniedza 2004. gada 18. martā
   ((Lieta T-109/04))
   (2004/C 146/06)
   (Tiesvedības valoda: vācu)
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 18. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Railion Deutschland AG, Mainz (Vācija), kuru pārstāv advokāts H. Johlen.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Atcelt Komisijas 2003. gada 12. decembra galīgo lēmumu C(2003)4660 par to, ka ievedmuitas nodokļa atlaišana konkrētā gadījumā nav pamatota;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir uzņēmums, kas nodarbojas ar preču transporta pakalpojumiem uz dzelzceļa. Prasība celta par Komisijas lēmumu, ar kuru tā noraidīja Vācijas Federatīvās Republikas iesniegumu par muitas parāda atlaišanu par labu prasītājai. Muitas parāds tika noteikts tādēļ, ka prasītāja pa dzelzceļu no Brēmenes brīvās zonas uz Hamburgas brīvo zonu ir transportējusi kā krāsu deklarētu alkoholu. Attaisnojošu iemeslu par nepareizu deklarēšanu prasītājai nebija. No Hamburgas preces nokļuva Čehijas Republikā.
   Cita starpā prasītāja norāda, ka ar lēmumu pārkāptas tiesības tikt uzklausītam, tādējādi neievērojot būtisku formālu noteikumu. Prasītājai tika dota tikai formāla iespēja izteikt viedokli. Tāpat atbildētāja izdotajā lēmumā par noraidījumu trūkst no tiesībām tikt uzklausītam izrietošā motivējošā daļa ar izvērstiem argumentiem. Komisija nav ņēmusi vērā viedokli par atšķirīgajiem riskiem uz dzelzceļa un ūdensceļa brīvajā zonā. Komisija savā lēmumā ir pieņēmusi, ka prasītāja kā dzelzceļa sabiedrība ir uzskatāma par salīdzināmu ar ūdensceļu sabiedrību.
   Prasītāja tālāk norāda, ka ar lēmumu pārkāpts Muitas kodeksa 239. pants. Prasītāja noliedz “īpašo apstākļu” klātesamību, jo konstatētie fakti ir neatbilstoši vai nepilnīgi. Pamatojoties uz muitas procedūras vienkāršošanu uz dzelzceļa, prasītāja ir pakļauta paaugstinātam riskam kļūt par krāpšanas upuri saistībā ar transportējamām precēm. Šo risku viņa nevarot ne novērst, ne arī kontrolēt. Jo īpaši praktiski neiespējama ir konteineru satura pārbaude.
   Visbeidzot prasītāja norāda, ka saskaņā ar Muitas kodeksa 239. pantu, taisnīguma lēmumā ir jāņem vērā tas, ka Eiropas Kopienām nav un arī citā laika posmā nav draudējuši rasties nekādi finansiāli zaudējumi, jo alkohols bija domāts Čehijas tirgum un uz turieni arī tika nogādāts.


title: Lieta T-239/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 5. jūnija rīkojums – Atmeh /ITSB – Fretier  ( “MONTALE MTL MONTALE Dezign” ) Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/29

         Vispārējās tiesas 2014. gada 5. jūnija rīkojums – Atmeh/ITSB – Fretier (“MONTALE MTL MONTALE Dezign”)
   (Lieta T-239/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 253/42
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ammar Atmeh (Diera–Duba, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvis – A. Berthet, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sylvie Fretier (Parīze, Francija) (pārstāvis – T. Cuche, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 14. februāra lēmumu apvienotajās lietās R 1482/2011–4 un R 1571/2011–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Ammar Atmeh un Sylvie Fretier

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītājs un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katrs atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-627/16: Prasība, kas celta 2016. gada 31. augustā – Čehijas Republika/Komisija

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/47

         Prasība, kas celta 2016. gada 31. augustā – Čehijas Republika/Komisija
   (Lieta T-627/16)
   (2016/C 392/61)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, J. Pavliš un J. Vláčil)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 20. jūnija Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/1059, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 3753) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ciktāl ar to ir izslēgti izdevumi, kas Čehijas Republikai radušies saistībā ar vienoto platībmaksājuma shēmu (VPS) EUR 84 272,83 apmērā, ciktāl ar to ir izslēgti izdevumi, kas Čehijas Republikai radušies saistībā ar ieguldījumiem vīna nozarē par kopējo summu EUR 636 516,20 apmērā, un ciktāl ar to ir izslēgti izdevumi, kas Čehijas Republikai radušies saistībā ar savstarpējās atbilstības nosacījumiem par kopējo summu EUR 29 485 612,55 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja saistībā ar vienoto platībmaksājuma shēmu (VPS) izvirza vienu pamatu, kas attiecas uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulas (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību 52. panta 1. punkta pārkāpumu. Komisija esot nolēmusi izslēgt no ES finansējuma izdevumus, lai gan neesot izdarīts neviens ES vai valsts tiesību aktu pārkāpums.
   Saistībā ar ieguldījumiem vīna nozarē prasītāja izvirza vienu pamatu, kas attiecas uz Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 1. punkta pārkāpumu. Komisija esot nolēmusi izslēgt no ES finansējuma izdevumus, lai gan neesot izdarīts neviens ES vai valsts tiesību aktu pārkāpums.
   Saistībā ar savstarpējās atbilstības nosacījumiem prasītāja izvirza divus pamatus:

               —

               Pirmais pamats attiecas uz Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 1. punkta pārkāpumu. Komisija esot nolēmusi izslēgt no ES finansējuma izdevumus, lai gan neesot izdarīts neviens ES vai valsts tiesību aktu pārkāpums.

               —

               Pakārtoti prasītāja izvirza otru pamatu, kas attiecas uz Regulas Nr. 1306/2013 52. panta 2. punkta pārkāpumu. Pat ja pirmajā pamatā apstrīdētie iebildumi būtu Savienības tiesību pārkāpums (quod non), Komisija neesot pareizi novērtējusi šī pārkāpuma smagumu un Savienībai nodarīto finansiālo kaitējumu.


title: Lieta T-380/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Wabco Europe u.c./Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/64

      Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Wabco Europe u.c./Komisija
      (Lieta T-380/10)
      ()
      (2010/C 288/114)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Wabco Europe BVBA (Brisele, Beļģija), Wabco Austria GesmbH (Vīne, Austrija), Trane Inc. (Piscataway, Amerikas Savienotās Valstis), Ideal Standard Italia s.r.l. (Milāna, Itālija) un Ideal Standard GmbH (Bonna, Vācija) (pārstāvji — S. Völcker, F. Louis, A. Israel un N. Niejahr, juristi, C. O’Daly un E. Batchelor, Solicitors, un F. Carlin, Barrister)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītāju prasījumi:

                  —

                  daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma Nr. C(2010) 4185, galīgā redakcija, lietā COMP/39092 — Vannasistabu ierīces un iekārtas, 2. pantu un tiktāl, ciktāl nepieciešams, 1. panta 1. punkta 3. un 4. apakšpunktu;

                  —

                  samazināt prasītājiem uzliktā naudas soda apmēru;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ceļot prasību, prasītāji saskaņā ar LESD 263. pantu lūdz daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu Nr. C(2010) 4185, galīgā redakcija, lietā COMP/39092 — Vannasistabu ierīces un iekārtas, kas attiecas uz uzņēmumu vienošanos par Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannasistabu iekārtu un ierīču tirgiem attiecībā uz pārdošanas cenām un slepenas komerciālas informācijas apmaiņu, kā arī, pakārtoti, samazināt tiem uzliktā naudas soda apmēru.
      Prasības pamatojumam prasītāji izvirza šādus pamatus.
      Pirmkārt, prasītāji apgalvo, ka Komisija nav ievērojusi piemērojamos juridiskos kritērijus, mēģinādama pierādīt Ideal Standard Italia s.r.l. un Ideal Standard GmbH līdzdalību ar keramikas izstrādājumiem saistītajā pārkāpumā Itālijā.
      Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka Komisija nav samazinājusi tiem par Francijā un Beļģijā veiktajiem pārkāpumiem uzlikto naudas sodu, kaut gan tā piešķīra daļēju imunitāti pret naudas soda uzlikšanu par šādiem pārkāpumiem saskaņā ar Komisijas 2002. gada paziņojuma par imunitāti pret naudas sodiem un naudas sodu samazināšanu karteļu lietās (1) 23. punktu.
      Treškārt, prasītāji apgalvo, ka Komisija ir kļūdījusies, atzīstot, ka Grohe Beteiligungs GmbH un Grohe AG, kā arī to meitas uzņēmumi, nevis Ideal Standard Italia s.r.l. un Ideal Standard GmbH, bija pirmie, kas sniedza “ļoti vērtīgu informāciju” saskaņā ar Komisijas 2002. gada paziņojumu par imunitāti pret naudas sodiem un naudas sodu samazināšanu karteļu lietās.
      Visbeidzot, prasītāji apgalvo, ka Komisijas veiktā 2006. gada Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (2), piemērošana ar atpakaļejošu spēku bija nelikumīga tiktāl, ciktāl ar to tika sodīti Ideal Standard Italia s.r.l. un Ideal Standard GmbH par informāciju, kuru tie sniedza, pieprasot atbrīvojumu no soda, labticīgi sagaidot, ka Komisija tik krasi tam neizdevīgi nemainīs piemērojamos noteikumus naudas soda jomā.

         (1)  Komisijas 2002. gada paziņojums par imunitāti pret naudas sodiem un naudas sodu samazināšanu karteļu lietās (OV 2002, C 45, 3. lpp.).

         (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta C-241/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. maijā iesniedza Rechtbank te Rotterdam (Nīderlande) — Krimināllieta pret Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. maijā iesniedza Rechtbank te Rotterdam (Nīderlande) — Krimināllieta pret Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV

   (Lieta C-241/12)
   2012/C 243/09
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank te Rotterdam

      Lietas dalībniece pamata procesā

      Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dīzeļa sūtījums ir uzskatāms par atkritumiem (bijušās (1) un jaunās (2)) regulas par atkritumu pārvadājumiem izpratnē šādos apstākļos:

                           a)

                           sūtījumu veido Ultra Light Sulphur Diesel, kas nejauši ir sajaukts ar Methyl Tertiary Butyl Ether;

                           b)

                           pēc piegādes pircējam sūtījums — sajaukuma dēļ — neatbilst starp pircēju un pārdevēju nolīgtajām īpašībām (tādējādi tas ir “off-spec”);

                           c)

                           sūtījumu — pēc pircēja sūdzības — saskaņā ar pirkuma līgumu pārdevējs paņem atpakaļ un atmaksā pirkuma cenu;

                           d)

                           pārdevējam ir iecere sūtījumu — sajaucot vai nesajaucot ar citu produktu — atkal laist tirgū.

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           vai iepriekš minētajos apstākļos ir norādāms kāds brīdis, no kura tas tā ir?

                           b)

                           vai sūtījuma statuss mainās [atpakaļ] uz neatkritumiem kādā brīdī starp piegādi pircējam un jaunu sajaukšanu, ko veic pārdevējs vai kas tiek veikta viņa vārdā, un, ja jā, kurā brīdī?

               3)

               Vai atbildi uz 1. punkta jautājumu ietekmē tas:

                           a)

                           ka sūtījums varēs tikt izmantots kā degviela kā pure ULSD, bet sava zemā aizdegšanās brīža dēļ vairs neatbilst (drošības) prasībām;

                           b)

                           ka sūtījumu jaunā sastāva dēļ pārdevējs nevarēs uzglabāt atbilstoši vides atļaujai;

                           c)

                           ka pircējs nevarēs izmantot sūtījumu mērķim, kādam tas tika nopirkts, proti, dīzeļdegvielas pārdošanai pumpī;

                           d)

                           ka pircējs vēlējās nodot to atpakaļ pārdevējam saskaņā ar pirkuma līgumu;

                           e)

                           ka pārdevējam tiešām bija nodoms, paņemot atpakaļ sūtījumu, veikt sajaukšanu un izlaist atpakaļ tirgū;

                           f)

                           ka sūtījumu ir iespējams atgriezt tā sākotnēji vēlamajā stāvoklī vai pārveidot par produktu, ko var tirgot par cenu, kas ir tuvu sākotnējā ULSD sūtījuma tirgus vērtībai;

                           g)

                           ka sākotnējā stāvokļa iegūšana ir ierasts ražošanas process;

                           h)

                           ka sūtījuma tirgus vērtība stāvoklī, kādā tas bija, kad pārdevējs to paņēma atpakaļ, (gandrīz) atbilda tāda produkta cenai, kas atbilst nolīgtajām īpašībām;

                           i)

                           ka atpakaļ paņemtais sūtījums stāvoklī, kādā tas bija atpakaļpaņemšanas brīdī, bez pārstrādes varēja tikt pārdots tirgū;

                           j)

                           ka tādu produktu kā sūtījuma tirdzniecību parasti tirdzniecībā neuzskata par atkritumu tirdzniecību?

      (1)  Padomes 1993. gada 1. februāra Regula (EEK) Nr. 259/93 par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās (OV L 30, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 15. nodaļa 2. sējums 176.-203. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regula (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem (OV L 190, 1. lpp.).


title: Lieta C-339/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2007. gada 20. jūlija rīkojumu — Christopher Seagon , Rechtsanwalt , likvidators Frick Teppichboden Supermärkte GmbH maksātnespējas procesā/ Deko Marty Belgium N.V.

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2007. gada 20. jūlija rīkojumu — Christopher Seagon, Rechtsanwalt, likvidators Frick Teppichboden Supermärkte GmbH maksātnespējas procesā/Deko Marty Belgium N.V.

   (Lieta C-339/07)
   (2007/C 269/36)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Christopher Seagon, Rechtsanwalt, likvidators Frick Teppichboden Supermärkte GmbH maksātnespējas procesā

      Atbildētājs: Deko Marty Belgium N.V.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, interpretējot Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 (1) par maksātnespējas procedūrām 3. panta 1. punktu un Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 (2) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (turpmāk tekstā — “Jurisdikcijas regula”) 1. panta 2. punkta b) apakšpunktu, tās dalībvalsts tiesai, kuras teritorijā attiecībā uz parādnieka aktīviem ir sākta maksātnespējas procedūra, ir starptautiskā piekritība saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1346/2000 izskatīt maksātnespējas pārsūdzības prasību pret atbildētāju, kura juridiskā adrese ir citā dalībvalstī?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša:
               Vai maksātnespējas pārsūdzības prasība ietilpst Jurisdikcijas regulas 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta piemērošanas jomā?

      (1)  OV L 160, 1. lpp.

      (2)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-465/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. augustā iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S/Stadt Solingen

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 2. augustā iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S/Stadt Solingen

   (Lieta C-465/17)
   (2017/C 330/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S

      Atbildētāja: Stadt Solingen

      Citi lietas dalībnieki: Arbeiter-Samariter-Bund Regionalverband Bergisch Land e.V., Malteser Hilfsdienst e.V., Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Solingen e.V.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, glābējam/glābšanas dienesta feldšerim aprūpējot pacientus, kam nepieciešama neatliekama palīdzība, glābšanas transportlīdzeklī [..] un glābšanas dienesta feldšerim/glābšanas dienesta palīgam aprūpējot pacientus neatliekamās medicīniskās palīdzības transportlīdzeklī [..], ir runa par “pakalpojumiem civilās aizsardzības, civilās drošības un katastrofu novēršanas jomā” Direktīvas 2014/24/ES (1) 10. panta h) punkta izpratnē, uz kuriem attiecas CPV kodi Nr. 75250000-3 (Glābšanas pakalpojumi) un Nr. 85143000-3 (Neatliekamās medicīniskās palīdzības pakalpojumi)?

               2)

               Vai Direktīvas 2014/24/ES 10. panta h) punkts var tikt saprasts tādējādi, ka “bezpeļņas organizācijas vai apvienības” it īpaši ir palīdzības organizācijas, kas saskaņā ar valsts tiesībām ir atzītas par civilās drošības un civilās aizsardzības organizācijām?

               3)

               Vai “bezpeļņas organizācijas vai apvienības” Direktīvas 2014/24/ES 10. panta h) punkta izpratnē ir organizācijas vai apvienības, kuru mērķis ir īstenot sabiedrisko pakalpojumu uzdevumus, kas nedarbojas peļņas gūšanas nolūkos un kas iespējamo peļņu iegulda atkal, lai sasniegtu organizācijas mērķi?

               4)

               Vai pacienta transportēšana neatliekamās medicīniskās palīdzības automašīnā, glābšanas dienesta feldšerim/glābšanas dienesta palīgam sniedzot aprūpi (t.s. kvalificētais sanitārais transports), ir “ar pacientu transportēšanu saistīti neatliekamās medicīniskās palīdzības pakalpojumi” Direktīvas 2014/24/ES 10. panta h) punkta izpratnē, uz kuru neattiecas piemērošanas jomas izņēmums un kurai ir piemērojama Direktīva 2014/24/ES?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 24. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).


title: Lieta T-638/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 15. oktobra spriedums — European Dynamics Belgium u.c./EZA (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — EZA uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Lietojumprogrammu atbalsta pakalpojumu sniegšana — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Piešķiršanas kritēriji — Pienākums norādīt pamatojumu — Iepirkuma procedūras specifikācijās noteikto piešķiršanas kritēriju ievērošana — Apakškritēriju noteikšana piešķiršanas kritērijiem — Piekļuve dokumentiem)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/13

         Vispārējās tiesas 2013. gada 15. oktobra spriedums — European Dynamics Belgium u.c./EZA
   (Lieta T-638/11) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - EZA uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Lietojumprogrammu atbalsta pakalpojumu sniegšana - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Piešķiršanas kritēriji - Pienākums norādīt pamatojumu - Iepirkuma procedūras specifikācijās noteikto piešķiršanas kritēriju ievērošana - Apakškritēriju noteikšana piešķiršanas kritērijiem - Piekļuve dokumentiem)
   2013/C 352/24
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija), European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburga), Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) un European Dynamics UK Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — V. Christianos, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu Aģentūra (EZA) (pārstāvji — sākotnēji V. Salvatore, vēlāk T. Jabłoński un C. Maignen, pārstāvji, kam palīdz H.-G. Kamann un E. Arsenidou, avocats)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt EZA 2011. gada 3. oktobra Lēmumu EMA/787935/2011, ar kuru noraidīts prasītāju iesniegtais piedāvājums uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā EMA/2011/05/DV, un, otrkārt, prasība atcelt EZA izpilddirektora vietas izpildītāja 2011. gada 9. novembra Lēmumu EMA/882467/2011, ar kuru noraidīts prasītāju iesniegtais atkārtotais pieteikums piešķirt piekļuvi uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu dokumentiem par novērtēšanas komitejas sastāvu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Zāļu Aģentūras (EMA) 2011. gada 3. oktobra Lēmumu EMA/787935/2011, ar kuru noraidīts European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE un European Dynamics UK Ltd iesniegtais piedāvājums uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā EMA/2011/05/DV;

               2)

               izbeigt tiesvedību lietā par prasījumiem atcelt EZA izpilddirektora vietas izpildītāja 2011. gada 9. novembra Lēmumu EMA/882467/2011, ar kuru noraidīts prasītāju iesniegtais atkārtotais pieteikums piešķirt piekļuvi uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu dokumentiem par novērtēšanas komitejas sastāvu;

               3)

               EZA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 49, 18.2.2012.


title: Lieta C-414/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 11. oktobra rīkojumu — Lidl Belgium GmbH & Co. KG pret Finanzamt Heilbronn

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2006. gada 11. oktobra rīkojumu — Lidl Belgium GmbH & Co. KG pret Finanzamt Heilbronn

   (Lieta C-414/06)
   (2006/C 326/52)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā
   Prasītājs: Lidl Belgium GmbH & Co. KG

   Atbildētājs: Finanzamt Heilbronn

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai ar Eiropas Kopienu Dibināšanas līguma 43. un 56. pantu ir saderīgi, ja vācu uzņēmums ar ienākumiem no amatniecības, rūpnieciskās darbības vai komercdarbības, nosakot ienākumu apmēru, nevar atskaitīt zaudējumus no pastāvīga uzņēmuma, kas atrodas citā dalībvalstī (šajā gadījumā — Luksemburgā), jo saskaņā ar spēkā esošo konvenciju par izvairīšanos no dubultas aplikšanas ar nodokļiem [Doppelbesteuerungsabkommen] attiecīgie pastāvīgā uzņēmuma ienākumi netiek aplikti ar nodokli Vācijā?


title: Lieta T-332/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. novembrī — Alcoa Trasformazioni pret Komisiju

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/77

         Prasība, kas celta 2006. gada 29. novembrī — Alcoa Trasformazioni pret Komisiju
   (Lieta T-332/06)
   (2006/C 326/158)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alcoa Trasformazioni Srl, Portoscuso (Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, T. Müller-Ibord, F. M. Salerno un T. Graf, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 19. jūlija lēmumu (1) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju un elektroenerģijas tarifiem, kas prasītajai jāmaksā Portovesme un Fusina, vai, pakārtoti, atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl tajā šie tarifi tiek uzskatīti par pretlikumīgu jaunu atbalstu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta saskaņā ar EKL 230. pantu par Komisijas 2006. gada 19. jūlija lēmuma (turpmāk tekstā — “2006. gada lēmums”) atcelšanu, kurā prasītājas alumīnija ražotnēm, kuras atrodas Portovesme, Sardīnijā un Fusina, Veneto reģionā, piemērojamie elektroenerģijas tarifi bija kvalificēti kā pretlikumīgs jauns atbalsts un saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu bija sākta formāla procedūra attiecībā uz šiem tarifiem.
   Prasītāja apgalvo, ka 2006. gada lēmums ir kļūdains un prettiesisks jo tas nesaskan ar pašas Komisijas iepriekš pieņemtu lēmumu par to, ka attiecīgie tarifi nav valsts atbalsts, un tajā netiek ievērota procedūra, kāda Komisijai šajā gadījumā bija jāievēro. Konkrētāk prasītāja atsaucas uz trim pamatiem:
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka uzsākot formālu procedūru attiecībā uz attiecīgajiem tarifiem un kvalificējot tos par pretlikumīgu jaunu atbalstu, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi EKL 88. panta 2. punktu, jo 1) nebija pamata secināt, ka ar tarifiem ir radīta priekšrocība, kas kļūst par valsts atbalstu, un 2) Komisija neveica nevienu nozīmīgu vērtējumu par to, vai ar tarifiem prasītājai faktiski tika radīta šāda priekšrocība. Turklāt prasītāja norāda, — kā to apliecina “1996. gada lēmums”, — tarifi atbilst tādām cenām, par kādām racionāli domājošs tirgus dalībnieks varētu rēķināties, ka viņam tās būs jāmaksā parastos tirgus apstākļos, un tādējādi tās nerada prasītājai priekšrocību, kas kļūst par atbalstu. 2006. gada lēmumā, tieši pretēji, ir pausts viedoklis, ka neveicot šāda veida novērtējumu tarifi rada priekšrocību. Tā rīkojoties, Komisija nepamatoti nav ņēmusi vērā tās iepriekšējā lēmumā izklāstītos secinājumus un savus šajā lēmumā izdarītos faktiskos apsvērumus, kas apliecina to, ka šāda priekšrocība nepastāv. Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu saskaņā ar EKL 253. pantu — sniegt atbilstošu pamatojumu.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principus faktiski atceļot “1996. gada lēmumu” un kvalificējot tarifus par jaunu valsts atbalsti, kas acīmredzami ir pretrunā ar tās iepriekšējiem secinājumiem. Pēc prasītājas uzskatiem Komisijas sākotnējie secinājumi joprojām ir saistoši tikmēr, kamēr apsvērumi, uz kuriem ir balstīts Komisijas sākotnējais lēmums, būtiski nemainās.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 88. pantu un pastāvošam atbalstam ar šo normu paredzēto procesuālo pamatu, kā arī Regulas (EK) 659/99 (2) 1. panta b) punktu, v) apakšpunktu un 17.–19. pantu un EK tiesību pamatprincipus.

      (1)  OV 2006, C 214, 5. lpp.

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999 (OV 1999 L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-145/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 26. jūnija rīkojums — Solae /ITSB — Delitaste ( “alpha taste” )

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 26. jūnija rīkojums — Solae/ITSB — Delitaste (“alpha taste”)
   (Lieta T-145/10) (1)

   2012/C 250/37
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 148, 05.6.2010.


title: Lieta C-15/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 21. jūnija spriedums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija)) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Leopold Sommer/Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien (Jaunu dalībvalstu pievienošanās — Bulgārijas Republika — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru darba atļaujas piešķiršana Bulgārijas pilsoņiem ir pakļauta situācijas darba tirgū pārbaudei — Direktīva 2004/114/EK — Nosacījumi attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā)

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 21. jūnija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija)) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Leopold Sommer/Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien

   (Lieta C-15/11) (1)

   (Jaunu dalībvalstu pievienošanās - Bulgārijas Republika - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru darba atļaujas piešķiršana Bulgārijas pilsoņiem ir pakļauta situācijas darba tirgū pārbaudei - Direktīva 2004/114/EK - Nosacījumi attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā)
   2012/C 250/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Leopold Sommer

      Atbildētāja: Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvas 2004/114/EK par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā (OV L 375, 12. lpp.) un it īpaši tās 17. panta interpretācija, kā arī Protokola par nosacījumiem un noteikumiem Bulgārijas Republikas un Rumānijas uzņemšanai Eiropas Savienībā 20. pantā minētā saraksta VI pielikuma (OV 2005, L 157, 104. lpp.) 14. punkta interpretācija — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru darba atļaujas piešķiršana Bulgārijas pilsoņiem ir atkarīga no vērtējuma par situāciju darba tirgū — Direktīvas 2004/114/EK iespējamā piemērošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Protokola par nosacījumiem un noteikumiem Bulgārijas Republikas un Rumānijas uzņemšanai Eiropas Savienībā VI pielikuma 1. punkta 14. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Bulgārijas studentu piekļuves darba tirgum nosacījumi pamatlietā esošo faktu norises laikā nevar būt ierobežojošāki par tiem, kuri paredzēti Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvā 2004/114 par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā;

               2)

               ar tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā Bulgārijas pilsoņiem tiek piemērota ierobežojošāka attieksme nekā trešo valstu pilsoņiem saskaņā ar Direktīvu 2004/114 piemērotā attieksme.

      (1)  OV C 113, 09.04.2011.


title: Lieta F-22/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. maijā – ZZ/EMCDDA

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/34

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. maijā – ZZ/EMCDDA

   (Lieta F-22/14)
   2014/C 235/45
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji – L. Levi un M. Vandenbussche, lawyers)

      Atbildētājs: Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centrs (EMCDDA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasītāja prasa atcelt lēmumu, ar kuru noraidīta viņas prasība atzīt psiholoģiskas vardarbības esamību no tiešās augstākstāvošās amatpersonas puses, lēmumu nepagarināt viņas līgumu, kā arī divus citus lēmumus, ar kuriem noraidītas viņas sūdzības, ko viņa iesniegusi par savām augstākstāvošajām amatpersonām. Tādējādi prasītāja prasa arī veikt jaunu izmeklēšanu un paredzēt atlīdzību par ciestajiem zaudējumiem un gūto morālo kaitējumu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EMCDDA direktora 2012. gada 11. septembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas prasība;

               —

               atcelt 2012. gada 14. septembra lēmumu nepagarināt prasītājas līgumu;

               —

               atcelt EMCDDA administratīvās padomes priekšsēdētāja 2013. gada 13. maija lēmumu un EMCDDA direktora 2013. gada 25. jūnija lēmumu, ar ko noraidīti prasītājas 2013. gada 10. decembra sūdzībā ietvertie apgalvojumi;

               —

               noteikt jaunu izmeklēšanu, kas ir patiesa un objektīva;

               —

               atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai radušies EUR 4 30  202 apmērā;

               —

               atlīdzināt morālo kaitējumu, kas prasītajai nodarīts, to nosakot EUR 1 20  000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-569/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Visonic /ITSB — Sedea Electronique ( VISIONIC )

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Visonic/ITSB — Sedea Electronique (“VISIONIC”)
   (Lieta T-569/08)
   (2009/C 55/72)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Visonic Ltd, Telaviva (Izraēla) (pārstāvji — A. Beschorner un C. Thomas, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Sedea Electronique SA, Seclin (Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 14. oktobra lēmumu apvienotajās lietās R 946/2007-2 un R 1151/2007-2;

               —

               atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi Nr. 1 562 982 “VISIONIC” attiecībā uz visām attiecīgajām precēm;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā tiesā un otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies administratīvajā procesā Apelāciju padome;

               —

               noteikt datumu mutvārdu tiesas sēdei šajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “VISIONIC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: daļēji apmierināt lūgumu atzīt preču zīmi par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību lietā R 946/2007-2; atcelt apstrīdēto lēmumu, ar kuru noraidīts lūgums atzīt preču zīmi par spēkā neesošu; noraidīt apelācijas sūdzību lietā R 1151/2007-2

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 52. panta 3. punkta, 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, kā arī preču zīmju regulējuma vispārējo principu pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini nolēmusi, ka prasītāja esot sniegusi savu piekrišanu Kopienas preču zīmes, par kuru iesniegts lūgums to atzīt par spēkā neesošu, reģistrācijai, un tā rezultātā neesot izvērtējusi, vai pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja


title: Lieta C-342/09: Tiesas 2010. gada 27. oktobra rīkojums — Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Consorci de l’Espai Rural de Gallecs , kas atrodas Gallecs (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 8. panta 5. punkts — Grafiska preču zīme “Gallecs” — Valsts grafisku preču zīmju “GALLO” , “GALLO AZEITE NOVO” , “Azeite Novo” , kā arī Kopienas grafiskas preču zīmes “GALLO” īpašnieka iebildumi — Iebildumu noraidījums — Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/7

         Tiesas 2010. gada 27. oktobra rīkojums — Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, kas atrodas Gallecs

   (Lieta C-342/09) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 8. panta 5. punkts - Grafiska preču zīme “Gallecs” - Valsts grafisku preču zīmju “GALLO”, “GALLO AZEITE NOVO”, “Azeite Novo”, kā arī Kopienas grafiskas preču zīmes “GALLO” īpašnieka iebildumi - Iebildumu noraidījums - Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   2011/C 80/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA (pārstāvis — B. Braga da Cruz, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo), Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, kas atrodas Gallecs

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 11. jūnija lēmumu lietā T-151/08 Victor Guedes-Indústria e Comércio, SA c/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko bija iesniedzis valsts grafisku preču zīmju “GALLO”, “GALLO AZEITE NOVO”, “GALLO AZEITE” un Kopienas grafiskas preču zīmes “GALLO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29. un 31. klasē, īpašnieks par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 986/2007-2, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru noraidīti iebildumi, ko prasītājs iesniedzis pret grafiskas preču zīmes “Gallecs” reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 31. un 35. klasē — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta C-323/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) 2008. gada 16. jūlija rīkojumu — Ovidio Rodríguez Mayor , Pilar Pérez Boto , Pedro Gallego Morzillo , Alfonso Francisco Pérez , Juan Marcelino Gabaldón Morales , Marta María Maestro Campo un Bartolomé Valera Huete / Rafael de las Heras Dávila mantojuma masa, Sagrario de las Heras Dávila un Fondo de Garantía Salarial

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) 2008. gada 16. jūlija rīkojumu — Ovidio Rodríguez Mayor, Pilar Pérez Boto, Pedro Gallego Morzillo, Alfonso Francisco Pérez, Juan Marcelino Gabaldón Morales, Marta María Maestro Campo un Bartolomé Valera Huete/Rafael de las Heras Dávila mantojuma masa, Sagrario de las Heras Dávila un Fondo de Garantía Salarial

   (Lieta C-323/08)
   (2008/C 236/19)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Superior de Justicia de Madrid
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Ovidio Rodríguez Mayor, Pilar Pérez Boto, Pedro Gallego Morzillo, Alfonso Francisco Pérez, Juan Marcelino Gabaldón Morales, Marta María Maestro Campo, Bartolomé Valera Huete

      Citi lietas dalībnieki: Rafael de las Heras Dávila mantojuma masa, Sagrario de las Heras Dávila un Fondo de Garantía Salarial

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, Spānijas Estatuto de los Trabajadores 51. pantā kolektīvās atlaišanas jēdzienu aprobežojot ar darba tiesisko attiecību izbeigšanu saimniecisku, tehnisku, organizatorisku un ar ražošanu saistītu iemeslu dēļ un tajā neietverot uzteikumu jebkādu ar darbinieku personu nesaistītu iemeslu dēļ, tiek izpildīti Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvā 98/59/EK (1) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu paredzētie pienākumi?

               2)

               Vai neatbilstoša Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvai 98/59/EK ir arī Estatuto de los Trabajadores 49. panta 1. punkta g) apakšpunktā ietvertā tiesību norma, kurā darbiniekiem, kuri zaudē darbu sakarā ar darba devēja nāvi, aiziešanu pensijā vai rīcībnespēju, paredzēta atlīdzība, kuras apmērs ierobežots ar vienu mēnešalgu, attiecībā uz viņiem nepiemērojot tā paša tiesību akta 51. panta noteikumus un neievērojot minētās direktīvas 1., 2., 3., 4. un 6. panta noteikumus?

               3)

               Vai Spānijas tiesiskais regulējums par kolektīvo atlaišanu un konkrēti Estatuto de los Trabajadores 49. panta 1. punkta g) apakšpunkts un 51. pants ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pantam un Kopienas Hartai par strādājošo sociālajām pamattiesībām, kas pieņemta Strasbūrā Eiropadomes 1989. gada 9. decembra sanāksmē?

      (1)  OV L 225, 16. lpp.


title: Lieta T-508/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 13. decembra rīkojums — Automobile Association /ITSB — Duncan Petersen Publishing ( “Classeurs” )

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/44

         Vispārējās tiesas 2013. gada 13. decembra rīkojums — Automobile Association/ITSB — Duncan Petersen Publishing (“Classeurs”)
   (Lieta T-508/12) (1)

   2014/C 45/78
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-539/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – Inclusion Alliance for Europe/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu – Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) – Projekti MARE, Senior un ECRN – Pārskaitīto finanšu iemaksu daļēja atgūšana – Lēmums, kas ir izpildes rīkojums – Izvirzīto pamatu raksturs – Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/51

      Vispārējās tiesas 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – Inclusion Alliance for Europe/Komisija
      (Lieta T-539/13) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Projekti MARE, Senior un ECRN - Pārskaitīto finanšu iemaksu daļēja atgūšana - Lēmums, kas ir izpildes rīkojums - Izvirzīto pamatu raksturs - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota)
      (2016/C 211/65)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Inclusion Alliance for Europe GEIE (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis – S. Famiani, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Di Paolo un F. Moro, pārstāvji, kuriem palīdz D. Gullo, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 17. jūlija Lēmumu C(2013) 4693 final par summas EUR 212 411,89 apmērākura prasītājai jāsamaksā saistībā ar projektiem MARE, Senior un ECRN, atgūšanu kopā ar procentiem

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Inclusion Alliance for Europe GEIE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 15, 18.1.2014.


title: Lieta C-210/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums ( Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sumitomo Chemical Co. Ltd/Deutsches Patent- und Markenamt (Patentu tiesības — Augu aizsardzības līdzekļi — Papildu aizsardzības sertifikāts — Regula (EK) Nr. 1610/96 — Direktīva 91/414/EEK — Ārkārtas atļauja laišanai tirgū saskaņā ar šīs direktīvas 8. panta 4. punktu)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/13

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sumitomo Chemical Co. Ltd/Deutsches Patent- und Markenamt

   (Lieta C-210/12) (1)

   (Patentu tiesības - Augu aizsardzības līdzekļi - Papildu aizsardzības sertifikāts - Regula (EK) Nr. 1610/96 - Direktīva 91/414/EEK - Ārkārtas atļauja laišanai tirgū saskaņā ar šīs direktīvas 8. panta 4. punktu)
   2013/C 367/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sumitomo Chemical Co. Ltd

      Atbildētāja: Deutsches Patent- und Markenamt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundespatentgericht –Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 23. jūlija Regulas (EK) Nr. 1610/96 par papildu aizsardzības sertifikāta ieviešanu attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem (OV L 198, 30. lpp.) 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta, kā arī 7. panta 1. punkta interpretācija — Nosacījumi papildu aizsardzības sertifikāta iegūšanai — Iespēja saņemt šo sertifikātu, pamatojoties uz jau esošu tirdzniecības atļauju, kas izdota atbilstoši Direktīvas 91/414/EEK 8. panta 4. punktam — Aktīvā viela klotianidīns

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 23. jūlija Regulas (EK) Nr. 1610/96 par papildu aizsardzības sertifikāta ieviešanu attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā izdot papildu aizsardzības sertifikātu augu aizsardzības līdzeklim, attiecībā uz kuru, pamatojoties uz Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvas 91/414/EK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2005. gada 21. septembra Direktīvu 2005/58/EK, 8. panta 4. punktu, ir izdota ārkārtas tirgū laišanas atļauja;

               2)

               Regulas Nr. 1610/96 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 7. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tiem ir pretrunā pieteikuma papildu aizsardzības sertifikātam iesniegšana pirms datuma, kad attiecīgajam augu aizsardzības līdzeklim ir tikusi piešķirta šīs regulas 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā tirgū laišanas atļauja.

      (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta T-446/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. decembrī — Royal Appliance International /ITSB — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte ( Centrixx )

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/30

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. decembrī — Royal Appliance International/ITSB — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (“Centrixx”)
   (Lieta T-446/07)
   (2008/C 37/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Royal Appliance International GmbH, Hilden (Vācija) (pārstāvji — K.-J. Michaeli un M. Schork, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH, Minhene (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 572/2006-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītaja;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Centrixx” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 016 227);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “sensixx” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (Nr. 30 244 090);

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Kopienas tiesu judikatūrā attīstītos principus attiecībā uz sajaukšanas iespējas pārbaudi Apelāciju padome neesot piemērojusi pareizi.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-163/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl un Gianpaolo Vivani/Comune di Grottaferrata

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl un Gianpaolo Vivani/Comune di Grottaferrata

   (Lieta C-163/12)
   2012/C 165/24
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl un Gianpaolo Vivani

      Atbildētāja: Comune di Grottaferrata

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 49. pants, LES 3. pants, LES 3., 4., 5. un 6. pants, LESD 101. un 102. pants, kā arī Regula (EEK) Nr. 2454/1992 (1) un Regula (EK) Nr. 12/1998 (2) liedz piemērot 1992. gada Likuma Nr. 21 3. panta 3. punktu un 11. pantu daļā, kurā tajos noteikts attiecīgi, ka “3. Pārvadātāja juridiskajai adresei un autonovietnei jāatrodas tikai un vienīgi atļauju izsniegušās pašvaldības teritorijā” un ka “… ar vadītāju iznomājamā transportlīdzekļa pasūtīšana tiek veikta pie attiecīgajām autonovietnēm. Ikvienam transportlīdzekļu iznomāšanas ar vadītāju pakalpojumam jāsākas un jābeidzas atļauju izsniegušajā pašvaldībā esošajā autonovietnē, atgriežoties tajā, lai arī lietotāja uzņemšana un ierašanās ceļa mērķī var notikt arī citu pašvaldību teritorijā…”?

               2)

               Vai LESD 49. pants, LES 3. pants, LES 3., 4., 5. un 6. pants, LESD 101. un 102. pants, kā arī Regula (EEK) Nr. 2454/1992 un Regula (EK) Nr. 12/1998 liedz piemērot Lacio reģiona 1993. gada 26. oktobra Likuma Nr. 58 5. un 10. pantu daļā, kurā tajos noteikts attiecīgi, ka “… lietotāja uzņemšana vai pakalpojuma uzsākšana notiek licenci izsniegušās pašvaldības teritorijā” un ka “… lietotāja uzņemšana un pakalpojuma uzsākšana notiek tikai un vienīgi licenci vai atļauju izsniegušās pašvaldības teritorijā braucienam uz jebkuru ceļa mērķi, iepriekš saņemot vadītāja piekrišanu, ja ceļa mērķis atrodas ārpus pašvaldības robežām…”?

      (1)  OV L 251, 1. lpp.

      (2)  OV 1998, L 4, 10. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 7. nod., 3. sēj., 501. lpp.


title: Lieta T-217/16: Prasība, kas celta 2016. gada 10. maijā – Internacional de Productos Metálicos/Komisija

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 10. maijā – Internacional de Productos Metálicos/Komisija
   (Lieta T-217/16)
   (2016/C 251/44)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Internacional de Productos Metálicos, S.A. (Vitoria-Gasteiz, Spānija) (pārstāvji – C. Cañizares Pacheco, E. Tejedor de la Fuente, A. Monreal Lasheras, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierinot izvirzītos atcelšanas prasījumus, atcelt Komisijas 2016. gada 26. februāra Īstenošanas regulas (ES) 2016/278, ar ko atceļ galīgo antidempinga maksājumu, kas noteikts dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam un attiecināts arī uz dažu dzelzs vai tērauda savienotājelementu importu, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas un deklarējot vai nedeklarējot kā Malaizijas izcelsmes ražojumus, 2. pantu;

               —

               tieši atzīt Komisijas 2016. gada 26. februāra Īstenošanas regulas (ES) 2016/278, ar ko atceļ galīgo antidempinga maksājumu, kas noteikts dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam un attiecināts arī uz dažu dzelzs vai tērauda savienotājelementu importu, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas un deklarējot vai nedeklarējot kā Malaizijas izcelsmes ražojumus, 1. panta piemērošanu ar atpakaļejošu spēku.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apstrīd iepriekš minēto regulu, ciktāl, lai gan ar to ir atcelti sākotnēji noteiktie antidempinga maksājumi, kas noteikti dažu Ķīnas Tautas Republikas un Malaizijas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, PTO atbilstošo instanču pieņemto lēmumu dēļ, tās 2. pantā ir ierobežota iespēja saņemt atmaksu par veiktajiem maksājumiem, jo šai atcelšanai neesot atpakaļejoša spēka, kas ļauj turpināt tiesiskajā iekārtā piemērot antidempinga maksājumus, kuri ir pretrunā PTO normatīvajam regulējumam, lai gan nepastāv sabiedriskās kārtības apsvērumi, kuri attaisnotu šādu lēmumu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots apstrīdētās regulas 2. panta prettiesiskums, jo tas ir pretrunā Antidempinga nolīgumam.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka, tā kā Komisija pati apstrīdētajā regulā atzīst, ka antidempinga maksājumu atcelšana izriet no Padomes izdarītā Antidempinga nolīguma pārkāpuma, apstrīdētā panta tiesiskums ir jānovērtē, ņemot vērā Savienības saistības, kuras tā ir uzņēmusies ar šo Antidempinga nolīgumu.

                           —

                           Turklāt, kā ir norādīts Antidempinga nolīgumā, Savienība kā šī nolīguma līgumslēdzēja puse varēja noteikt antidempinga maksājumus vienīgi ievērojot šajā starptautiskajā nolīgumā paredzēto procedūru. Tā kā Padome, nosakot atceltos antidempinga maksājumus, ir pārkāpusi vairākas šī nolīguma normas, kā tas ir tieši atzīts Regulā (ES) 2016/278, Eiropas Savienībai nevienā brīdī nebija tiesību noteikt atceltos maksājumus un tātad tai arī nebija nekādu tiesību ierobežot atcelšanas sekas.

               2.

               Otrais pamats ir par tiesiskās noteiktības un nepamatotas iedzīvošanās aizlieguma principiem.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka vajadzība atzīt atcelto antidempinga maksājumu atpakaļejošo spēku izriet no attiecīgās regulas mērķa, kurā ir atzīts Padomes izdarītais Antidempinga nolīguma pārkāpums, tai nosakot atceltos antidempinga maksājumus.

                           —

                           Turklāt tāpat kā pastāv Tiesas prasība dalībvalstīm atmaksāt summas, kas ir iegūtas, pārkāpjot Savienības tiesības, tāds pats secinājums ir izdarāms attiecībā uz Savienības iegūtajām summām, tai pārkāpjot pašai savas tiesības, kuru starpā ietilpst arī Antidempinga nolīgums. Noraidīt atcelšanas piemērošanu ar atpakaļejošu spēku nozīmētu, ka privātpersonām ir jāpacieš prettiesiskas rīcības sekas bez cerībām uz jebkādu prettiesisko zaudējumu kompensāciju, kurus tām nekad nebūtu vajadzējis ciest.

               3.

               Trešais pamats ir par tiesiskās paļāvības principu.

                           —

                           Kā apgalvo prasītāja, Savienības uzņemto starptautisko saistību pārkāpuma atzīšana, kas ir izdarīts ar Antidempinga nolīgumam pretējo maksājumu noteikšanu, ir radījusi pamatotas cerības uz to, ka Komisija pieņems tiesisko regulējumu, kas būs atbilstošs tās pašas atzītajam pārkāpumam tādējādi, lai nevarētu turpināt pastāvēt prettiesiskās sekas, kas ir izraisītas ar prettiesiskajiem antidempinga maksājumiem.


title: Lieta T-344/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. augustā — EnBW Energie Baden-Württemberg /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/42

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. augustā — EnBW Energie Baden-Württemberg/Komisija
   (Lieta T-344/08)
   (2008/C 272/83)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Kārlsrūe (Vācija) (pārstāvji — A. Bach un A. Hahn, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 16. jūnija Lēmumu D(2008)4931 par lūgumu iepazīties ar administratīvās lietas materiāliem lietā COMP/F/38.899 (gāzes izolācijas slēgiekārtas);

               —

               pakārtoti, atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 16. jūnija Lēmumu D(2008)4931 par lūgumu iepazīties ar administratīvās lietas materiāliem lietā COMP/F/38.899 (gāzes izolācijas slēgiekārtas) tiktāl, ciktāl Komisija prasītājai liedza arī daļēji iepazīties ar lietas materiālos esošajiem dokumentiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja pārsūdz Komisijas 2008. gada 16. jūnija lēmumu, ar kuru noraidīts tās atkārtotais lūgums iepazīties ar Komisijas lietas materiāliem lietā COMP/F/38.899 — gāzes izolācijas slēgiekārtas.
   Prasības pamatojumā prasītāja norāda trīs pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 2. punkta pirmais un trešais ievilkums, jo ir nepareizi interpretēts jeb piemērots šajā tiesību normā ietvertais izņēmuma regulējums. Turpinājumā prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pēdējo teikuma daļu, jo tā ir nelikumīgi uzskatījusi, ka prasītājai nebija primāri vispārējo interešu apsvērumi iepazīties ar lietas materiāliem lietā COMP/F/38.899. Visbeidzot, esot pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkts, jo bija jādod iespēja iepazīties vismaz ar daļu no lietas COMP/F/38.899 materiālos ietvertajiem dokumentiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta F-98/10: Prasība, kas celta 2010. gada 7. oktobrī — Cervelli /Komisija

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/42

         Prasība, kas celta 2010. gada 7. oktobrī — Cervelli/Komisija
   (Lieta F-98/10)
   ()
   2011/C 13/83
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francesca Cervelli (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — J. R. García-Gallardo Gil-Fournier un M. Arias Díaz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājai ir atteikts piešķirt ekspatriācijas pabalstu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2010. gada 30. jūnija lēmumu par atteikumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Apvienotās lietas T-246/08 un T-332/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūlija spriedums — Melli Bank /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Pret Irānas Islāma republiku ar mērķi novērst kodolieroču izplatīšanu pieņemtie ierobežojošie pasākumi — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pārbaude tiesā — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Pienākums norādīt pamatojumu — Iebilde par prettiesiskumu — Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/37

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūlija spriedums — Melli Bank/Padome
   (Apvienotās lietas T-246/08 un T-332/08) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Pret Irānas Islāma republiku ar mērķi novērst kodolieroču izplatīšanu pieņemtie ierobežojošie pasākumi - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pārbaude tiesā - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu - Iebilde par prettiesiskumu - Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts)
   2009/C 205/67
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Melli Bank plc, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji R. Gordon, QC, J. Stratford un M. Hoskins, barristers, R. Gwynne un T. Din, solicitors, pēc tam D. Anderson, QC, M. Hoskins, S. Gadhia, D. Murray un M. Din, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un E. Finnegan)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Francijas Republika (pārstāvji: G. de Bergues, E. Belliard un L. Butel), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: V. Jackson, kam palīdz S. Lee, barrister) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: S. Boelaert un P. Aalto)

      Priekšmets

   Prasība lietās T-246/08 un T-332/08 atcelt Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmuma 2008/45/EK, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 163, 29. lpp.), pielikuma B tabulas 4. punktu, ciktāl tas attiecas uz Melli Bank plc, un lietā T-332/08 — vajadzības gadījumā atzīt, ka Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regulas (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.) 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts nav piemērojams

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Melli Bank plc papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina Eiropas Savienības Padomes atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot ar pagaidu noregulējuma tiesvedībām saistītos;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Francijas Republika un Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot ar pagaidu noregulējuma tiesvedībām saistītos, pašas.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta C-166/06: Tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 13. jūlija rīkojums ( Tribunale civile di Bolzano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eurodomus srl pret Comune di Bolzano (Prejudiciāls nolēmums — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/22

         Tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 13. jūlija rīkojums (Tribunale civile di Bolzano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eurodomus srl pret Comune di Bolzano

   (Lieta C-166/06) (1)

   (Prejudiciāls nolēmums - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2006/C 294/37)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale civile di Bolzano
   Lietas dalībnieki pamata procesā
   Prasītāja: Eurodomus srl
   Atbildētāja: Comune di Bolzano
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale civile di Bolzano — Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punkta interpretācija — Pašvaldība, kas pieņem noteikumus, kuri var kavēt administratīvas tiesas nolēmuma ar res judicata spēku piemērošanu — Saderība ar Kopienu tiesībām
   Rezolutīvā daļa

      Tribunale civile di Bolzano lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas iesniegts ar 2006. gada 4. janvāra lēmumu, ir nepieņemams.

      (1)  OV C 154, 01.07.2006.


title: Lieta C-460/06: Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. oktobra spriedums ( Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nadine Paquay / Société d'architectes Hoet + Minne SPRL (Sociālā politika — Grūtnieču aizsardzība — Direktīva 92/85/EEK — 10. pants — Aizliegums atlaist no darba no grūtniecības sākuma līdz grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma beigām — Aizsardzības periods — Lēmums atlaist darbinieci šajā aizsardzības periodā — Šī lēmuma atlaist no darba paziņošana un īstenošana pēc minētā perioda beigām — Vienlīdzīga attieksme pret darbiniekiem un darbiniecēm — Direktīva 76/207/EEK — 2. panta 1. punkts, 5. panta 1. punkts un 6. pants — Tieša diskriminācija dzimuma dēļ — Sankcijas)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/16

         Tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. oktobra spriedums (Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nadine Paquay/Société d'architectes Hoet + Minne SPRL

   (Lieta C-460/06) (1)

   (Sociālā politika - Grūtnieču aizsardzība - Direktīva 92/85/EEK - 10. pants - Aizliegums atlaist no darba no grūtniecības sākuma līdz grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma beigām - Aizsardzības periods - Lēmums atlaist darbinieci šajā aizsardzības periodā - Šī lēmuma atlaist no darba paziņošana un īstenošana pēc minētā perioda beigām - Vienlīdzīga attieksme pret darbiniekiem un darbiniecēm - Direktīva 76/207/EEK - 2. panta 1. punkts, 5. panta 1. punkts un 6. pants - Tieša diskriminācija dzimuma dēļ - Sankcijas)
   (2007/C 297/24)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Bruxelles [Briseles Darba tiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Nadīne Pakē [Nadine Paquay]

      Atbildētāja: Société d'architectes Hoet + Minne SPRL

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal du travail de Bruxelles — Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvas 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem (OV L 39, 40. lpp.), 2. panta 1. punkta, 5. panta 1. punkta un 6. panta interpretācija un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (OV L 348, 1. lpp.), 10. panta interpretācija — Aizliegums atlaist no darba — Darbinieces atlaišana no darba grūtniecības vai bērna piedzimšanas dēļ, par ko lēmums pieņemts direktīvā paredzētā aizsardzības perioda laikā, bet par ko šai darbiniecei paziņots un kas īstenots pēc minētā perioda beigām
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               10. pants Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvā 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē), ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta 1. punktā paredzētā aizsardzības perioda laikā ir aizliegts ne tikai paziņot lēmumu atlaist no darba grūtniecības vai bērna piedzimšanas dēļ, bet arī pirms šī perioda beigām veikt pasākumus šāda lēmuma sagatavošanai;

               2)

               lēmums atlaist no darba grūtniecības un/vai bērna piedzimšanas dēļ ir pretrunā Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvas 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, 2. panta 1. punktam un 5. panta 1. punktam neatkarīgi no brīža, kad šis lēmums atlaist no darba tiek paziņots, pat ja tas tiek paziņots pēc Direktīvas 92/85 10. pantā paredzētā aizsardzības perioda beigām. Tā kā šāds lēmums atlaist no darba ir pretrunā gan Direktīvas 92/85 10. pantam, gan Direktīvas 76/207 2. panta 1. punktam un 5. panta 1. punktam, dalībvalsts saskaņā ar pēdējās minētās direktīvas 6. pantu izvēlētam pasākumam šo tiesību normu pārkāpumu sodīšanai ir jābūt vismaz vienādam ar to, kas valsts tiesībās paredzēts, īstenojot Direktīvas 92/85 10. un 12. pantu.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.