title: Lieta C-150/21: Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedība saistībā ar tādas finansiālas sankcijas atzīšanu, kura uzlikta D. B. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesiskā sadarbība krimināllietās – Savstarpējā atzīšana – Pamatlēmums 2005/214/TI – Finansiālu sankciju izpilde – 1. panta a) punkta ii) apakšpunkts – Administratīvas iestādes pieņemts lēmums, ar kuru tiek uzlikta finansiāla sankcija – Lēmums, kas var tikt pārsūdzēts prokuroram, kurš ir pakļauts tieslietu ministra norādēm – Turpmāka pārsūdzība tiesā, kurai ir īpaša jurisdikcija krimināllietās)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/16

      Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedība saistībā ar tādas finansiālas sankcijas atzīšanu, kura uzlikta D. B.
      (Lieta C-150/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesiskā sadarbība krimināllietās - Savstarpējā atzīšana - Pamatlēmums 2005/214/TI - Finansiālu sankciju izpilde - 1. panta a) punkta ii) apakšpunkts - Administratīvas iestādes pieņemts lēmums, ar kuru tiek uzlikta finansiāla sankcija - Lēmums, kas var tikt pārsūdzēts prokuroram, kurš ir pakļauts tieslietu ministra norādēm - Turpmāka pārsūdzība tiesā, kurai ir īpaša jurisdikcija krimināllietās)
      (2022/C 213/19)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Pamatlietas puses

         Atbildētājs: D. B.

         piedaloties: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2005/214/TI (2005. gada 24. februāris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz finansiālām sankcijām, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 1. panta a) punkta ii) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lēmums, ar kuru fiziskai personai galīgi tiek uzlikta finansiāla sankcija un kuru pieņēmusi izdevējas dalībvalsts iestāde, kas nav tiesa, par noziedzīgu nodarījumu saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem, ir “lēmums” šīs tiesību normas izpratnē, ja šīs dalībvalsts tiesiskais regulējums paredz, ka pārsūdzība par šo lēmumu sākotnēji ir jāizskata prokuroram, kas organizatoriski ir tieslietu ministra pakļautībā, un pēc tam attiecīgā persona var vērsties tiesā, kam ir īpaša jurisdikcija krimināllietās, ja šis prokurors pieņem lēmumu, ar kuru šo pārsūdzību noraida, ar nosacījumu, ka piekļuve šai tiesai netiek padarīta par neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtinātu.

         (1)  OV C 329, 16.8.2021.


title: Lieta C-249/21: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Amtsgericht Bottrop (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fuhrmann-2-GmbH/B. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 2011/83/ES – 8. panta 2. punkts – Distances līgumi, kas noslēgti, izmantojot elektroniskos sakaru līdzekļus – Tirgotājam noteikts pienākums sniegt informāciju – Pogas vai līdzīgas funkcijas aktivizēšana, lai veiktu pasūtījumu ar maksāšanas pienākumu – Līdzīgs nepārprotams formulējums vārdiem “pasūtījums ar pienākumu maksāt” – Tādas norādes ņemšana vērā, kura ir uz pogas vai līdzīgas funkcijas, lai novērtētu šāda formulējuma līdzīgo raksturu)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/16

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 7. aprīļa spriedums (Amtsgericht Bottrop (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fuhrmann-2-GmbH/B.
      (Lieta C-249/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 2011/83/ES - 8. panta 2. punkts - Distances līgumi, kas noslēgti, izmantojot elektroniskos sakaru līdzekļus - Tirgotājam noteikts pienākums sniegt informāciju - Pogas vai līdzīgas funkcijas aktivizēšana, lai veiktu pasūtījumu ar maksāšanas pienākumu - Līdzīgs nepārprotams formulējums vārdiem “pasūtījums ar pienākumu maksāt” - Tādas norādes ņemšana vērā, kura ir uz pogas vai līdzīgas funkcijas, lai novērtētu šāda formulējuma līdzīgo raksturu)
      (2022/C 213/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Bottrop

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Fuhrmann-2-GmbH

         Atbildētājs: B.

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK 8. panta 2. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai tāda pasūtījuma procesā, kurš attiecas uz distances līguma noslēgšanu, izmantojot elektroniskos sakaru līdzekļus, noteiktu, vai uz pogas vai līdzīgas funkcijas atrodamais formulējums, kā, piemēram, “pabeigt rezervāciju”, ir “pasūtījumam ar pienākumu maksāt”“līdzīga” norāde šīs tiesību normas izpratnē, ir jāņem vērā tikai šī uz minētās pogas vai līdzīgās funkcijas atrodamā norāde.

         (1)  OV C 297, 26.7.2021.


title: Lieta C-484/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. augustā iesniedza Juzgado de Primera Instancia n°20 de Barcelona (Spānija) – F C C un M A B/Caixabank S.A., agrāk Bankia S.A.

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 6. augustā iesniedza Juzgado de Primera Instancia no20 de Barcelona (Spānija) – F C C un M A B/Caixabank S.A., agrāk Bankia S.A.

      (Lieta C-484/21)
      (2022/C 213/21)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia no20 de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: F C C un M A B

         Atbildētāja: Caixabank S.A., agrāk Bankia S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas] 38. pantu, ar ES tiesību efektivitātes principu un ar Direktīvas 13/93 (1) 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir saderīgi tas, ka noilguma termiņš prasības celšanai par ekonomisko seku, kas izriet no negodīga noteikuma, atlīdzināšanu, piemēram, par izdevumiem, sākas pirms brīža, kad minētais noteikums ir atzīts par spēkā neesošu tā negodīguma dēļ?

                  2)

                  Vai ar [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas] 38. pantu, ar ES tiesību efektivitātes principu un ar Direktīvas 13/93 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir saderīgi par negodīga noteikuma noilguma termiņa sākumu noteikt dienu, kurā judikatūru veidot pilnvarota tiesa, piemēram, Tribunal Supremo, norāda, ka kāds noteikts noteikums ir negodīgs, neatkarīgi no tā, vai konkrētais patērētājs zina vai nezina minētā sprieduma saturu?

                  3)

                  Vai ar [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas] 38. pantu, ar ES tiesību efektivitātes principu un ar Direktīvas 13/93 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir saderīgi ilgtermiņa līgumā noteikt, ka noilguma termiņš prasības celšanai par hipotekāro izdevumu segšanai samaksātu izdevumu atmaksu sākas samaksas brīdī, jo tajā brīdī ir izbeigušās negodīgā noteikuma sekas un nav nekāda riska, ka tas no jauna tiks piemērots?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-784/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 15. decembrī Wolfgang Kappes iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 13. oktobra spriedumu lietā T-429/20 Sedus Stoll AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/18

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 15. decembrīWolfgang Kappes iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 13. oktobra spriedumu lietā T-429/20 Sedus Stoll AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-784/21 P)
      (2022/C 213/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Wolfgang Kappes (pārstāvji: B. Schneiders, J. Schneiders, T. Pfeifer, N. Gottschalk, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Sedus Stoll AG, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2022. gada 5. aprīļa rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējam pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-785/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 15. decembrī Wolfgang Kappes iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 13. oktobra spriedumu lietā T-436/20 Sedus Stoll AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/18

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 15. decembrīWolfgang Kappes iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 13. oktobra spriedumu lietā T-436/20 Sedus Stoll AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-785/21 P)
      (2022/C 213/23)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Wolfgang Kappes (pārstāvji: B. Schneiders, J. Schneiders, T. Pfeifer, N. Gottschalk, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Sedus Stoll AG, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2022. gada 5. aprīļa rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējam pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-810/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. decembrī iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – Bankia SA/WE un XA

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. decembrī iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – Bankia SA/WE un XA
      (Lieta C-810/21)
      (2022/C 213/24)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Provincial de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bankia SA

         Atbildētāji apelācijas instancē: WE un XA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, ceļot prasību, kura ir vērsta uz to, lai izvirzītu noteikuma, ar kuru aizņēmējam tiek noteikts pienākums segt līguma noslēgšanas izdevumus, atzīšanas par spēkā neesošu ar atlīdzināšanu saistītās sekas, ar Direktīvas 93/2013 (1) 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir saderīga 10 gadu noilguma termiņa attiecināšana uz tiesībām celt prasību, skaitot to no brīža, kad noteikums zaudē spēku ar pēdējā maksājuma veikšanu – kas ir brīdis, kad patērētājs uzzina faktus, kas pamato noteikuma negodīgumu – , vai arī patērētāja rīcībā ir jābūt papildu informācijai faktu juridisko novērtējumu?
                  Ja ir nepieciešams zināt faktu juridisku novērtējumu, vai uz termiņa tecējuma sākumu ir attiecināma pastāvīgā judikatūra par noteikuma spēkā neesamību vai valsts tiesa var ņemt vērā citus atšķirīgus apstākļus?

                  2)

                  Tā kā uz atlīdzināšanas prasību attiecas ilgs 10 gadu noilguma termiņš, kurā brīdī patērētājam ir jābūt tādā situācijā, ka viņam var būt zināms par noteikuma negodīgumu un tiesībām, kādas viņam piešķir direktīva – pirms noilguma termiņa sākšanās vai pirms tā beigām?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-811/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. decembrī iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA/TB un UK

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. decembrī iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA/TB un UK
      (Lieta C-811/21)
      (2022/C 213/25)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Provincial de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

         Atbildētāji apelācijas instancē: TB un UK

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, ceļot prasību, kura ir vērsta uz to, lai izvirzītu noteikuma, ar kuru aizņēmējam tiek noteikts pienākums segt līguma noslēgšanas izdevumus, atzīšanas par spēkā neesošu ar atlīdzināšanu saistītās sekas, ar Direktīvas 93/2013 (1) 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir saderīga 10 gadu noilguma termiņa attiecināšana uz tiesībām celt prasību, skaitot to no brīža, kad noteikums zaudē spēku ar pēdējā maksājuma veikšanu – kas ir brīdis, kad patērētājs uzzina faktus, kas pamato noteikuma negodīgumu – , vai arī patērētāja rīcībā ir jābūt papildu informācijai faktu juridisko novērtējumu?
                  Ja ir nepieciešams zināt faktu juridisku novērtējumu, vai uz termiņa tecējuma sākumu ir attiecināma pastāvīgā judikatūra par noteikuma spēkā neesamību vai valsts tiesa var ņemt vērā citus atšķirīgus apstākļus?

                  2)

                  Tā kā uz atlīdzināšanas prasību attiecas ilgs 10 gadu noilguma termiņš, kurā brīdī patērētājam ir jābūt tādā situācijā, ka viņam var būt zināms par noteikuma negodīgumu un tiesībām, kādas viņam piešķir direktīva – pirms noilguma termiņa sākšanās vai pirms tā beigām?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-812/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. decembrī iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – Banco Santander, SA/OG

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. decembrī iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – Banco Santander, SA/OG
      (Lieta C-812/21)
      (2022/C 213/26)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Provincial de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Banco Santander, SA

         Atbildētājs apelācijas instancē: OG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, ceļot prasību, kura ir vērsta uz to, lai izvirzītu noteikuma, ar kuru aizņēmējam tiek noteikts pienākums segt līguma noslēgšanas izdevumus, atzīšanas par spēkā neesošu ar atlīdzināšanu saistītās sekas, ar Direktīvas 93/2013 (1) 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir saderīga 10 gadu noilguma termiņa attiecināšana uz tiesībām celt prasību, skaitot to no brīža, kad noteikums zaudē spēku ar pēdējā maksājuma veikšanu – kas ir brīdis, kad patērētājs uzzina faktus, kas pamato noteikuma negodīgumu – , vai arī patērētāja rīcībā ir jābūt papildu informācijai faktu juridisko novērtējumu?
                  Ja ir nepieciešams zināt faktu juridisku novērtējumu, vai uz termiņa tecējuma sākumu ir attiecināma pastāvīgā judikatūra par noteikuma spēkā neesamību vai valsts tiesa var ņemt vērā citus atšķirīgus apstākļus?

                  2)

                  Tā kā uz atlīdzināšanas prasību attiecas ilgs 10 gadu noilguma termiņš, kurā brīdī patērētājam ir jābūt tādā situācijā, ka viņam var būt zināms par noteikuma negodīgumu un tiesībām, kādas viņam piešķir direktīva – pirms noilguma termiņa sākšanās vai pirms tā beigām?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-445/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 30. marta spriedums – Copal Tree Brands/EUIPO – Sumol + Compal Marcas (“COPALLI”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “COPALLI” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “COMPAL” – Relatīvs atteikuma pamats – Kaitējums reputācijai – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts – Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/39

      Vispārējās tiesas 2022. gada 30. marta spriedums – Copal Tree Brands/EUIPO – Sumol + Compal Marcas (“COPALLI”)
      (Lieta T-445/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “COPALLI” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “COMPAL” - Relatīvs atteikuma pamats - Kaitējums reputācijai - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts - Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas)
      (2022/C 213/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Copal Tree Brands, Inc. (Oklenda, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāve: B. Niemann Fadani, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: T. Frydendahl un D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sumol + Compal Marcas, SA (Karnaksīda [Carnaxide], Portugāle) (pārstāve: A. de Sampaio, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 25. maija lēmumu lietā R 1581/2020-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sumol + Compal Marcas un Copal Tree Brands.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Copal Tree Brands, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 368, 13.9.2021.


title: Lieta T-368/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 24. marta rīkojums – Di Taranto/Eiropas Prokuratūra (Atcelšanas prasība – Institucionālās tiesības – Ciešāka sadarbība Eiropas Prokuratūras izveidei – Regula (ES) 2017/1939 – Eiropas Prokuratūras Eiropas deleģēto prokuroru iecelšana amatā – Atvasinātais prettiesiskums – Itālijas Republikas izvirzītie kandidāti – Izvirzīšana, kas tiek apstrīdēta valsts tiesā – Nepieņemamība)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/39

      Vispārējās tiesas 2022. gada 24. marta rīkojums – Di Taranto/Eiropas Prokuratūra
      (Lieta T-368/21) (1)

      (Atcelšanas prasība - Institucionālās tiesības - Ciešāka sadarbība Eiropas Prokuratūras izveidei - Regula (ES) 2017/1939 - Eiropas Prokuratūras Eiropas deleģēto prokuroru iecelšana amatā - Atvasinātais prettiesiskums - Itālijas Republikas izvirzītie kandidāti - Izvirzīšana, kas tiek apstrīdēta valsts tiesā - Nepieņemamība)
      (2022/C 213/54)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Alessandro Di Taranto (Roma, Itālija) (pārstāvis: G. Pellegrino, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Prokuratūra (pārstāvji: L. De Matteis un T. Gut)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Eiropas Prokuratūras kolēģijas 2021. gada 3. maija Lēmumu Nr. 34/2021 par piecpadsmit EPPO Eiropas deleģēto prokuroru iecelšanu Itālijas Republikā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Alessandro Di Taranto atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 368, 13.9.2021.


title: Lieta T-764/21 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 23. februāra rīkojums – Atesos medical u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums – Medicīnas ierīces – Direktīva 93/42/EEK – Regula (ES) 2017/745 – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/40

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 23. februāra rīkojums – Atesos medical u.c./Komisija
      (Lieta T-764/21 R)
      (Pagaidu noregulējums - Medicīnas ierīces - Direktīva 93/42/EEK - Regula (ES) 2017/745 - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2022/C 213/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Atesos medical AG (Aarau, Šveice) un septiņi citi prasītāji, kuru nosaukumi ir ietverti rīkojuma pielikumā (pārstāvji: M. Meulenbelt, B. Natens un I. Willemyns, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: E. Sanfrutos Cano, C. Hödlmayr un C. Vollrath)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt nezināma datuma un nepublicēta Komisijas lēmuma izpildi, kurā ir paredzēts, ka beidzas termiņš, uz kuru Schweizerische Vereinigung für Qualitäts- und Management Systeme ir izraudzīta par medicīnas ierīču atbilstības novērtēšanas iestādi atbilstoši Padomes Direktīvai 93/42/EEK (1993. gada 14. jūnijs) par medicīnas ierīcēm (OV 1993, L 169, 1. lpp.), un no 2021. gada 28. septembra tā ir izslēgta no paziņoto un izraudzīto struktūru datubāzes.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-22/22 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 31. marta rīkojums – AL/Padome (Pagaidu noregulējums – Civildienests – Ierēdņi – Disciplinārlieta – Atstādināšana no amata – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamība – Fumus boni juris – Interešu izsvēršana)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/40

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 31. marta rīkojums – AL/Padome
      (Lieta T-22/22 R)
      (Pagaidu noregulējums - Civildienests - Ierēdņi - Disciplinārlieta - Atstādināšana no amata - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamība - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana)
      (2022/C 213/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: AL (pārstāvis: R. Rata, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un M. Alver)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Padomes 2021. gada 27. septembra lēmuma, ar kuru prasītājam piemēro disciplinārsodu – atstādināšanu no amata no 2021. gada 1. oktobra, izpildi un, otrkārt, atjaunot prasītāju kā ierēdni viņa iepriekšējā amatā un pozīcijā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apturēt Padomes 2021. gada 27. septembra lēmuma, ar kuru prasītājam piemēro disciplinārsodu – atstādināšanu no amata no 2021. gada 1. oktobra, izpildi.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-125/22 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 30. marta rīkojums – RT France/Padome (Pagaidu noregulējums – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojošie pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā – Dažu plašsaziņas līdzekļu apraides darbības apturēšana – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība – Interešu izsvēršana)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/41

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 30. marta rīkojums – RT France/Padome
      (Lieta T-125/22 R)
      (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojošie pasākumi saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā - Dažu plašsaziņas līdzekļu apraides darbības apturēšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana)
      (2022/C 213/57)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: RT France (Buloņa-Bilankūra, Francija) (pārstāvis: E. Piwnica, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Lejeune, R. Meyer un S. Emmerechts)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta saskaņā ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Padomes Lēmuma (KĀDP) 2022/351 (2022. gada 1. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/512/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2022, L 65, 5. lpp.), un Padomes Regulas (ES) 2022/350 (2022. gada 1. marts), ar ko groza Regulu (ES) Nr. 833/2014 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV 2022, L 65, 1. lpp.), izpildi, ciktāl šie tiesību akti skar prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Izbeigt tiesvedību par pieteikumiem par iestāšanos lietā, ko iesniegusi Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Francijas Republika un Polijas Republika.

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem, izņemot tos, kas radušies Eiropas Komisijai, Beļģijas Karalistei, Francijas Republikai un Polijas Republikai, pieņemšanu atlikt. Iepriekš minētās lietas dalībnieces sedz savus tiesāšanās saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā pašas.


title: Lieta T-164/22: Prasība, kas celta 2022. gada 25. martā – Ryanair/Komisija

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/42

      Prasība, kas celta 2022. gada 25. martā – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-164/22)
      (2022/C 213/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, D. Pérez de Lamo un S. Rating, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2021. gada 21. decembra lēmumu (ES) par valsts atbalstu SA.63402 (2021/N) Portugāle – COVID-19: kaitējuma atlīdzināšana TAP II; un

                  —

                  piespriest Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, izvērtējot atbalsta samērīgumu ar Covid-19 pandēmijas radīto kaitējumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā ir pārkāpti LESD īpašie noteikumi un Savienības tiesību vispārējie principi, kas ir bijuši Savienības gaisa transporta jomas liberalizācijas pamatā kopš 1980. gadu nogales (proti, diskriminācijas aizliegums, pakalpojumu sniegšanas brīvība un brīvība veikt uzņēmējdarbību).

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav uzsākusi formālas izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz “nopietnajām grūtībām”, un ir pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot izpildījusi LESD 296. panta otrajā daļā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu.


title: Lieta T-181/22: Prasība, kas celta 2022. gada 6. aprīlī – Pharol/Komisija

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/42

      Prasība, kas celta 2022. gada 6. aprīlī – Pharol/Komisija
      (Lieta T-181/22)
      (2022/C 213/59)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pharol, SGPS, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji: N. Mimoso Ruiz un L. Bettencourt Nunes, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasītājas leģitīmo interesi celt šo atcelšanas prasību saskaņā ar LESD 263. pantu;

                  —

                  uzskatīt šo atcelšanas prasību par celtu atbilstoši tiesībām un pieļaujamu saskaņā ar LESD 263. pantu;

                  —

                  atcelt 2022. gada 25. janvāra Lēmumu C(2022) 324 final, ar ko groza 2013. gada 23. janvāra Lēmumu C(2013) 306 final par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu (AT.39839 — Telefónica un Portugal Telecom), saskaņā ar LESD 264. pantu;

                  —

                  pakārtoti, tāpat saskaņā ar LESD 264. pantu turpmāk izvirzīto iemeslu dēļ samazināt naudas sodu, kas uzlikts prasītājai atbilstoši apstrīdētā lēmuma 1. pantam;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un prasītājai radušās izmaksas.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot savu prasību, prasītāja izvirza trīs pamatus.
      Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvota Vispārējās tiesas spriedumā konstatēto faktisko un tiesisko apstākļu neievērošana. Prasītāja apgalvo, ka 2022. gada 25. janvāra Lēmums C(2022) 324 final, ar ko groza 2013. gada 23. janvāra Lēmumu C(2013) 306 final par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu (AT.39839 — Telefónica un Portugal Telecom), nozīmē jaunu klauzulas par konkurences aizliegumu interpretāciju, kas veido Vispārējās tiesas spriedumā konstatēto faktisko un tiesisko apstākļu un tā res judicata spēka neievērošanu, un šo iemeslu dēļ apstrīdētais lēmums esot jāatceļ.
      Ar otro prasības pamatu tiek apgalvota būtisko formas prasību neievērošana un Pharol tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo netika nosūtīts paziņojums par iebildumiem. Prasītāja apgalvo, ka, tā kā tika pieņemta jauna klauzulas par konkurences aizliegumu interpretācija, kas ietekmē vērtējumus saistībā ar pārkāpuma tvērumu, Komisijai būtu bijis jānosūta jauns paziņojums par iebildumiem; līdz ar to Komisija neesot izpildījusi būtisku formas prasību un esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību, un šo iemeslu dēļ apstrīdētais lēmums esot jāatceļ.
      Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvota kļūda ar pārkāpumu saistīto pārdevumu vērtības noteikšanā. It īpaši prasītāja apgalvo, ka būtiskam elementam, ar pārkāpumu tieši vai netieši saistīto pārdevumu precīza aprēķina mērķiem analizējot potenciālās konkurences esamību, ir jābūt faktiskai iespējai ienākt katrā no attiecīgajiem tirgiem, proti, nepārvārāmo barjeru ienākšanai neesamībai, un – ja šāda iespēja pastāvētu – uzņēmuma reālu un konkrētu iespēju ienākt katrā no šiem tirgiem esamība, jo apstrīdētajā lēmumā Komisijas, lai arī kļūdaini, veiktais nepārvārāmo barjeru neesamības konstatējums neesot pietiekams.


title: Lieta T-185/22: Prasība, kas celta 2022. gada 8. aprīlī – Ryanair/Komisija

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/43

      Prasība, kas celta 2022. gada 8. aprīlī – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-185/22)
      (2022/C 213/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, D. Pérez de Lamo un S. Rating, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2021. gada 22. decembra lēmumu (ES) par valsts atbalstu SA.100121 (2021/N)– Portugāle – COVID-19: kaitējuma atlīdzināšana TAP III; un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, izvērtējot atbalsta samērīgumu ar Covid-19 pandēmijas radīto kaitējumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā ir pārkāpti LESD īpašie noteikumi un Savienības tiesību vispārējie principi, kas ir bijuši Savienības gaisa transporta jomas liberalizācijas pamatā kopš 1980. gadu nogales (proti, diskriminācijas aizliegums, pakalpojumu sniegšanas brīvība un brīvība veikt uzņēmējdarbību).

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav uzsākusi formālas izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz “nopietnajām grūtībām”, un ir pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot izpildījusi LESD 296. panta otrajā daļā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu.


title: Lieta T-186/22: Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī – BNP Paribas/ECB

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/44

      Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī – BNP Paribas/ECB
      (Lieta T-186/22)
      (2022/C 213/61)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: BNP Paribas (Parīze, Francija) (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB 2022. gada 2. februāra Lēmuma Nr. ECB-SSM-2022-FRBNP-7 1.10. un 3.10.1– 3.10.8. nodaļu (kopumā, kopā ar tā pielikumiem), ciktāl ar to tiek uzdots veikt pasākumus attiecībā uz neatsaucamām maksājumu saistībām attiecībā uz noguldījumu garantiju sistēmām vai noregulējuma fondiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  atbilstoši Reglamenta 88. un 89. pantam veikt procesa organizatorisko pasākumu attiecībā uz ECB, lūdzot tai paziņot lēmumus par neatsaucamām maksājumu saistībām, ko 2021. gadā uzņēmušās citas banku iestādes, it īpaši lēmumus attiecībā uz Francijas banku iestāžu saistībām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz tiesību kļūdu un LESD 266. panta pārkāpumu. Šajā saistībā prasītāja apgalvo, ka, apstrīdētajā lēmumā piemērojot vispārēju pamatpasākumu un ir balstīts uz argumentāciju, kurā nav ņemta vērā tās individuālā prudenciālā situācija, ECB esot pārsniegusi pilnvaras, kas tai piešķirtas ar Regulu Nr. 1024/2013 (1) un precizētas Vispārējās tiesas judikatūrā.

                  2.

                  Otrais pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un labas pārvaldības principa pārkāpumu. Prasītāja uzskata, ka, neņemdama vērā visus atbilstošos apstākļus, kas ir raksturīgi tās konkrētajai situācijai, ECB ir izdarījusi kļūdainus secinājumus par tās prudenciālajiem riskiem, kurus tās individuālajai situācijai radot apstāklis, ka tā ir izmantojusi neatsaucamas maksājumu saistības (turpmāk tekstā – “NMS”).

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz tiesību kļūdu tādēļ, ka esot atņemta lietderīgā iedarbība Savienības tiesību normām, kas reglamentē NMS izmantošanu. Prasītāja norāda: tā kā ECB savu analīzi ir balstījusi uz principiāliem apsvērumiem, no kuriem var izrietēt tikai prasība atskaitīt NMS pilnībā no 1. kategorijas pašu kapitāla, tā rezultātā Savienības tiesību aktiem, kuros kredītiestādēm ir atļauts izmantot NMS, lai izpildītu daļu saistību pret noregulējuma fondiem un noguldījumu garantiju sistēmām, tiekot atņemta lietderīgā iedarbība.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz samērīguma principa neievērošanu, jo ECB prasītājai esot piemērojusi nepamatotu un – ņemot vērā tās prudenciālo situāciju – nesamērīgu atskaitījuma pasākumu.

         (1)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).


title: Lieta T-187/22: Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī — BPCE u.c./ECB

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/45

      Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī — BPCE u.c./ECB
      (Lieta T-187/22)
      (2022/C 213/62)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: BPCE (Parīze, Francija) un 51 cits prasītājs (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB 2022. gada 2. februāra Lēmuma Nr. ECB-SSM-2022-FRBPC-10 1.3. un 3.3.1 – 3.3.8. nodaļu (kopumā, kopā ar tā pielikumiem), ciktāl ar to tiek uzdots veikt pasākumus attiecībā uz neatsaucamām maksājumu saistībām saistībā ar noguldījumu garantiju sistēmām vai noregulējuma fondiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  atbilstoši Reglamenta 88. un 89. pantam veikt procesa organizatorisko pasākumu attiecībā uz ECB, lūdzot tai paziņot lēmumus par neatsaucamām maksājumu saistībām, ko 2021. gadā uzņēmušās citas banku iestādes, it īpaši lēmumus attiecībā uz Francijas banku iestāžu saistībām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāji izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-186/22, BNP Paribas/ECB.


title: Lieta T-188/22: Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī — Crédit agricole u.c./ECB

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/46

      Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī — Crédit agricole u.c./ECB
      (Lieta T-188/22)
      (2022/C 213/63)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Crédit agricole SA (Montrouge, Francija) un 63 citi prasītāji (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB 2022. gada 2. februāra Lēmuma Nr. ECB-SSM-2022-FRCAG-5 1.5. un 3.5.1.–3.5.8. nodaļu (kopumā, kopā ar tā pielikumiem), ciktāl ar to tiek uzdots veikt pasākumus attiecībā uz neatsaucamām maksājumu saistībām saistībā ar noguldījumu garantiju sistēmām vai noregulējuma fondiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  atbilstoši Reglamenta 88. un 89. pantam veikt procesa organizatorisko pasākumu attiecībā uz ECB, lūdzot tai paziņot lēmumus par neatsaucamām maksājumu saistībām, ko 2021. gadā uzņēmušās citas banku iestādes, it īpaši lēmumus attiecībā uz Francijas banku iestāžu saistībām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāji izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-186/22, BNP Paribas/ECB.


title: Lieta T-189/22: Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī – Confédération nationale du Crédit mutuel u.c./ECB

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/46

      Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī – Confédération nationale du Crédit mutuel u.c./ECB
      (Lieta T-189/22)
      (2022/C 213/64)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Confédération nationale du Crédit mutuel (Parīze, Francija) un 37 citi prasītāji (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB 2022. gada 2. februāra Lēmuma Nr. ECB-SSM-2022-FRCMU-6 1.4. un 3.4.1.–3.4.8. nodaļu (kopumā, kopā ar tā pielikumiem), ciktāl ar to tiek uzdots veikt pasākumus attiecībā uz neatsaucamām maksājumu saistībām saistībā ar noguldījumu garantiju sistēmām vai noregulējuma fondiem;

                  —

                  piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  atbilstoši Reglamenta 88. un 89. pantam veikt procesa organizatorisko pasākumu attiecībā uz ECB, lūdzot tai paziņot lēmumus par neatsaucamām maksājumu saistībām, ko 2021. gadā uzņēmušās citas banku iestādes, it īpaši lēmumus attiecībā uz Francijas banku iestāžu saistībām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāji izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-186/22, BNP Paribas/ECB.


title: Lieta T-190/22: Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī – Banque postale/ECB

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/47

      Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī – Banque postale/ECB
      (Lieta T-190/22)
      (2022/C 213/65)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Banque postale (Parīze, Francija) (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB 2022. gada 2. februāra Lēmuma Nr. ECB-SSM-2022-FRBPL-1 1.2. un 3.2.1.–3.2.8. nodaļu (kopumā, kopā ar tā pielikumiem), ciktāl ar to tiek uzdots veikt pasākumus attiecībā uz neatsaucamām maksājumu saistībām saistībā ar noguldījumu garantiju sistēmām vai noregulējuma fondiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  atbilstoši Reglamenta 88. un 89. pantam veikt procesa organizatorisko pasākumu attiecībā uz ECB, lūdzot tai paziņot lēmumus par neatsaucamām maksājumu saistībām, ko 2021. gadā uzņēmušās citas banku iestādes, it īpaši attiecībā uz Francijas banku iestāžu saistībām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-186/22, BNP Paribas/ECB.


title: Lieta T-191/22: Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī – Société générale/ECB

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/47

      Prasība, kas celta 2022. gada 12. aprīlī – Société générale/ECB
      (Lieta T-191/22)
      (2022/C 213/66)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Société générale (Parīze, Francija) (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB 2022. gada 2. februāra Lēmuma Nr. ECB-SSM-2022-FRSOG-7 1.6. un 3.6.1.–3.6.8. nodaļu (kopumā, kopā ar tā pielikumiem), ciktāl ar to tiek uzdots veikt pasākumus attiecībā uz neatsaucamām maksājumu saistībām saistībā ar noguldījumu garantiju sistēmām vai noregulējuma fondiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  atbilstoši Reglamenta 88. un 89. pantam veikt procesa organizatorisko pasākumu attiecībā uz ECB, lūdzot tai paziņot lēmumus par neatsaucamām maksājumu saistībām, ko 2021. gadā uzņēmušās citas banku iestādes, it īpaši lēmumus attiecībā uz Francijas banku iestāžu saistībām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-186/22, BNP Paribas/ECB.


title: Lieta T-193/22: Prasība, kas celta 2022. gada 15. aprīlī – OT/Padome

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/48

      Prasība, kas celta 2022. gada 15. aprīlī – OT/Padome
      (Lieta T-193/22)
      (2022/C 213/67)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: OT (pārstāvji: J.-P. Hordies un C. Sand, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2022/427 (2022. gada 15. marts), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2022, L 87, 1. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2022/429 (2022. gada 15. marts), ar kuru groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2022, L 87, 44. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz iebildi par prettiesiskumu saistībā ar Padomes Regulas (ES) 2022/330 (2022. gada 25. februāris), ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2022, L 51, 1. lpp.) 1. panta d) un g) punktu, un uz vienlīdzīgas attieksmes, tiesiskās drošības un labas pārvaldības principu pārkāpumu.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 24. panta pārkāpumu, Ņujorkas konvencijas par bērna tiesībām 2. un 3. panta pārkāpumu un Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. panta pārkāpumu.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā.

                  6.

                  Sestais pamats attiecas uz vispārējā samērīguma principa pārkāpumu.

                  7.

                  Septītais pamats attiecas uz nesamērīgu īpašumtiesību, uzņēmējdarbības brīvības un tiesību nodarboties ar profesiju pārkāpumu.


title: Lieta T-144/21: Vispārējās tiesas 2022. gada 28. marta rīkojums – El Corte Inglés/EUIPO – Rimex Trading (“UNK UNIK”)

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/49

      Vispārējās tiesas 2022. gada 28. marta rīkojums – El Corte Inglés/EUIPO – Rimex Trading (“UNK UNIK”)
      (Lieta T-144/21) (1)

      (2022/C 213/68)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 163, 3.5.2021.


title: Lieta C-813/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. decembrī iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – OK un PI/Banco Sabadell

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. decembrī iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – OK un PI/Banco Sabadell

      (Lieta C-813/21)
      (2022/C 213/27)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Provincial de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: OK un PI

         Atbildētāja apelācijas instancē: Banco Sabadell

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, ceļot prasību, kura ir vērsta uz to, lai izvirzītu noteikuma, ar kuru aizņēmējam tiek noteikts pienākums segt līguma noslēgšanas izdevumus, atzīšanas par spēkā neesošu ar atlīdzināšanu saistītās sekas, ar Direktīvas 93/2013 (1) 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir saderīga 10 gadu noilguma termiņa attiecināšana uz tiesībām celt prasību, skaitot to no brīža, kad noteikums zaudē spēku ar pēdējā maksājuma veikšanu – kas ir brīdis, kad patērētājs uzzina faktus, kas pamato noteikuma negodīgumu – , vai arī patērētāja rīcībā ir jābūt papildu informācijai faktu juridisko novērtējumu?
                  Ja ir nepieciešams zināt faktu juridisku novērtējumu, vai uz termiņa tecējuma sākumu ir attiecināma pastāvīgā judikatūra par noteikuma spēkā neesamību vai valsts tiesa var ņemt vērā citus atšķirīgus apstākļus?

                  2)

                  Tā kā uz atlīdzināšanas prasību attiecas ilgs 10 gadu noilguma termiņš, kurā brīdī patērētājam ir jābūt tādā situācijā, ka viņam var būt zināms par noteikuma negodīgumu un tiesībām, kādas viņam piešķir direktīva – pirms noilguma termiņa sākšanās vai pirms tā beigām?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-58/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 28. janvārī iesniedza Curtea de Apel Craiova (Rumānija) – NR/Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Craiova

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 28. janvārī iesniedza Curtea de Apel Craiova (Rumānija) – NR/Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Craiova

      (Lieta C-58/22)
      (2022/C 213/29)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Craiova

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja – apsūdzētā: NR

         Otra iesaistītā puse: Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Craiova

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai ne bis in idem princips, kas ir garantēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pantā, kopsakarā ar Rumānijas pienākumiem novērst SPM (Eiropas Komisijas Lēmums 2006/928) norādītos trūkumus, ir jāinterpretē tādējādi, ka lēmums izbeigt izskatīšanu, ko izdevusi prokuratūra pēc būtisku pierādījumu iegūšanas attiecīgajā lietā, liedz veikt jebkuru citu kriminālvajāšanu par to pašu nodarījumu, lai gan tas citādi kvalificēts juridiski, pret vienu un to pašu personu, jo lēmums ir galīgs, izņemot gadījumus, kad tiek konstatēts, ka izskatīšanas izbeigšanas pamatā esošais apstāklis nepastāv vai arī ja ir atklājušies jauni fakti vai apstākļi, no kuriem izriet, ka izskatīšanas izbeigšanas pamatā esošais apstāklis vairs nepastāv?


title: Lieta C-68/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 2. februārī Eiropas Investīciju banka iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 24. novembra spriedumu lietā T-370/20 KL/Eiropas Investīciju banka

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/22

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 2. februārī Eiropas Investīciju banka iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 24. novembra spriedumu lietā T-370/20 KL/Eiropas Investīciju banka
      (Lieta C-68/22 P)
      (2022/C 213/31)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Investīciju banku (EIB) (pārstāvji: G. Faedo, I. Zanin)

         Otrs lietas dalībnieks: KL

         Prasījumi

      Ar apelācijas sūdzību EIB lūdz Tiesu:

                  —

                  atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-370/20;

                  —

                  ja Tiesa uzskata, ka tiesvedības stadija ļauj pieņemt galīgo spriedumu lietā, apmierināt EIB prasījumus pirmajā instancē;

                  —

                  piespriest KL atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai EIB izvirza divus pamatus.
      Pirmais pamats ir sadalīts četrās daļās un attiecas uz EIB iekšējo noteikumu invaliditātes jomā kļūdainu interpretāciju.
      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu attiecībā uz invaliditātes jēdzienu, kas paredzēts EIB darbiniekiem piemērojamās pensiju sistēmas pārejas noteikumu (RTRP) 46.-1. pantā un EIB administratīvo noteikumu 11.1. pantā. Uzskatot, ka invaliditātes jēdziens minēto pantu izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz EIB darbinieku, kuru tās sasauktā invaliditātes komisija ir atzinusi par nespējīgu atsākt savu pienākumu vai līdzvērtīgu pienākumu pildīšanu šajā iestādē, Vispārējā tiesa esot sagrozījusi EIB iekšējo noteikumu tekstu un jēgu un esot izvēlējusies tādu interpretāciju, kas ir pretrunā invaliditātes pensijas kā sociālās aizsardzības pasākuma jēgai.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, izslēdzot no EIB izveidotās invaliditātes komisijas kompetences iespēju pieņemt lēmumu par Bankas darbinieka spēju veikt savu darbību ārpus šīs iestādes vispārējā darba tirgū.
      Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, interpretējot RTRP 46.-1. pantu un administratīvo noteikumu 11.1 pantu, pamatojoties uz argumentāciju pēc analoģijas ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 78. pantu.
      Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, noraidot EIB atbalstīto RTRP 51.-1. panta interpretāciju un neinterpretējot minēto pantu kopsakarā ar RTRP 46.-1. pantu.
      Otrais pamats ir sadalīts divās daļās un attiecas uz divkārtīgu faktu sagrozīšanu.
      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot par juridiski saistošiem invaliditātes komisijas dokumentus, kurus nebija līdzparakstījuši visi minētās komisijas locekļi.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini novērtējusi invaliditātes komisijas atzinuma saturu, jo tā uzskatīja, ka invaliditātes komisija bija atzinusi, ka prasītājs nav spējīgs veikt pienākumus EIB, lai gan visu minētās komisijas locekļu parakstītajās veidlapās bija norādīts, ka prasītājam nav invaliditātes.


title: Lieta C-78/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 7. februārī iesniedza Vrchní soud v Praze (Čehijas Republika) – ALD Automotive s.r.o./DY, parādnieka GEDEM-STAV a.s. maksātnespējas administrators

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 7. februārī iesniedza Vrchní soud v Praze (Čehijas Republika) – ALD Automotive s.r.o./DY, parādnieka GEDEM-STAV a.s. maksātnespējas administrators
      (Lieta C-78/22)
      (2022/C 213/32)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Vrchní soud v Praze

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: ALD Automotive s.r.o.

         Atbildētājs: DY, parādnieka GEDEM-STAV a.s. maksātnespējas administrators

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Kādiem kritērijiem ir jābūt izpildītiem, lai rastos prasījums par vismaz fiksētas summas 40 EUR apmērā piedziņu, par kuru ir runa Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2011/7/ES (1), līgumu par atkārtotiem vai turpinātiem maksājumiem gadījumā?

                  2)

                  Vai dalībvalstu tiesas var atteikties apmierināt prasījumu, par kuru ir runa iepriekš minētās direktīvas 6. panta 1. punktā, vispārīgo civiltiesību noteikumu piemērošanas dēļ?

                  3)

                  Apstiprinošās atbildes uz otro jautājumu gadījumā – kādiem nosacījumiem ir jābūt izpildītiem, lai dalībvalstu tiesas varētu atteikties piespriest prasījuma, par kuru ir runa iepriekš minētās direktīvas 6. panta 1. punktā, summu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/7/ES (2011. gada 16. februāris) par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (OV 2011, 48. lpp., 1. lpp.).


title: Lieta C-83/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 8. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spānija) – RTG/Tuk Tuk Travel S.L.

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 8. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spānija) – RTG/Tuk Tuk Travel S.L.

      (Lieta C-83/22)
      (2022/C 213/33)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: RTG

         Atbildētāja: Tuk Tuk Travel S.L.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LESD 169. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts un 114. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir Direktīvas 2015/2302 (1) par kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem 5. pants, jo šajā pantā informācijā, kas obligāti sniedzama ceļotājam pirms līguma noslēgšanas, nav ietvertas direktīvas 12. pantā atzītās tiesības izbeigt līgumu pirms tā sākuma, saņemot pilnīgu samaksātās summas atmaksu, kad iestājas nenovēršami un ārkārtas apstākļi, kas būtiski ietekmē ceļojuma īstenošanu?

                  2)

                  Vai LESD 114. un 169. pantam, kā arī Direktīvas 2015/2302 15. pantam ir pretrunā LEC 216. pantā un 218. panta 1. punktā noteikto dispozitivitātes un atbilstības principu piemērošana, ja šie procesuālie principi var kavēt patērētāja – prasītāja pilnīgu aizsardzību?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/2302 (2015. gada 25. novembris) par kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/83/ES un atceļ Padomes Direktīvu 90/314/EEK (OV 2015, L 326, 1. lpp.).


title: Lieta C-87/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 9. februārī iesniedza Landesgericht Korneuburg (Austrija) – TT/AK

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 9. februārī iesniedza Landesgericht Korneuburg (Austrija) – TT/AK
      (Lieta C-87/22)
      (2022/C 213/34)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Korneuburg

         Pamatlietas puses

         Blakus sūdzības iesniedzējs: TT

         Atbildētāja tiesvedībā par blakus sūdzību: AK

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (1) 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kurai ir piekritība pēc būtības, var lūgt tādas citas dalībvalsts tiesu, ar kuru bērnam ir īpaša saikne, atzīt sevi par piekritīgu, ja tā uzskata, ka šīs citas dalībvalsts tiesa var labāk izskatīt lietu vai tās daļas, un ja tas ir bērna interesēs, arī tad, ja šīs citas dalībvalsts gadījumā runa ir par dalībvalsti, kura ir kļuvusi par bērna pastāvīgo dzīvesvietu pēc viņa nelikumīgas aizvešanas?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
                  Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV 2003, L 338, 1. lpp.) 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētie kompetences nodošanas kritēriji ir reglamentēti izsmeļoši un nav nepieciešami papildu kritēriji, ņemot vērā procedūru, kas ir tikusi uzsākta saskaņā ar 1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencijas par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem 8. panta f) punktu?

         (1)  OV 2003, L 338, 1. lpp.


title: Lieta C-125/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 22. februārī iesniedza Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Nīderlande) – X, Y un seši viņu nepilngadīgie bērni/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 22. februārī iesniedza Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Nīderlande) – X, Y un seši viņu nepilngadīgie bērni/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      (Lieta C-125/22)
      (2022/C 213/35)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: X, Y un seši viņu nepilngadīgie bērni

         Atbildētājs: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Kvalifikācijas direktīvas (1) 15. pants, skatot to kopsakarā ar šīs direktīvas 2. panta g) punktu un 4. pantu, kā arī Pamattiesību hartas 4. pantu un 19. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosakot, vai pieteikuma iesniedzējam ir nepieciešama alternatīvā aizsardzība, vienmēr pilnībā un kopsakarībā ir jāizskata un jāizvērtē visi būtiskie aspekti, kas attiecas gan uz pieteikuma iesniedzēja individuālo situāciju un personīgajiem apstākļiem, gan uz vispārējo situāciju izcelsmes valstī, pirms tiek noteikts, kura būtiskā kaitējuma izpausme, kas rada bažas, pamatojoties uz šiem aspektiem, var tikt pierādīta?

                  2)

                  Ja Tiesas sniegtā atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai pieteikuma iesniedzēja individuālās situācijas un personīgo apstākļu novērtējums, veicot vērtējumu saskaņā ar Kvalifikācijas direktīvas 15. panta c) punktu, attiecībā uz kuru Tiesa jau ir precizējusi, ka tie šajā ziņā ir jāņem vērā, ir visaptverošāks nekā novērtējums, pamatojoties uz individualizācijas prasību Eiropas Cilvēktiesību tiesas sprieduma lietā N. A. pret Apvienoto Karalisti izpratnē (2)? Vai saistībā ar to pašu alternatīvās aizsardzības pieteikumu šos aspektus var ņemt vērā, veicot novērtējumu gan saskaņā ar Kvalifikācijas direktīvas 15. panta b) punktu, gan šīs direktīvas 15. panta c) punktu?

                  3)

                  Vai Kvalifikācijas direktīvas 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, novērtējot nepieciešamību pēc alternatīvās aizsardzības, tā saucamā progresīvā skala, attiecībā uz kuru Tiesa jau ir precizējusi, ka tā ir jāpiemēro, novērtējot apgalvotās bažas ciest būtisku kaitējumu Kvalifikācijas direktīvas 15. panta c) punkta izpratnē, ir jāpiemēro arī, novērtējot apgalvotās bažas ciest būtisku kaitējumu šīs direktīvas 15. panta b) punkta izpratnē?

                  4)

                  Vai Kvalifikācijas direktīvas 15. pants, skatot to kopsakarā ar Pamattiesību hartas 1., 4. pantu un 19. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, izvērtējot, vai pieteikuma iesniedzējam ir nepieciešama alternatīvā aizsardzība, ir jāņem vērā humāni apstākļi, kas ir (ne)tiešas sekas tāda dalībnieka darbībai un/vai bezdarbībai, kurš rada būtisku kaitējumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (pārstrādāta versija) (OV 2011, L 337, 9. lpp.).

         (2)  ECT, 2008. gada 17. jūlijs, N. A. pret Apvienoto Karalisti, CE:ECHR:2008:0717JUD002590407.


title: Lieta C-128/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 23. februārī iesniedza Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) – BV NORDIC INFO/Belgische Staat

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 23. februārī iesniedza Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) – BV NORDIC INFO/Belgische Staat

      (Lieta C-128/22)
      (2022/C 213/36)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BV NORDIC INFO

         Atbildētāja: Belgische Staat

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Pilsoņu tiesību direktīvas 2004/38 (1) 2., 4., 5., 27. un 29. pants, ar kuriem tiek transponēts LESD 20. un 21. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums (šajā gadījumā tas, kas izriet no Ministerieel Besluit van 30 juni 2020 houdende dringende maatregelen om de verspreiding van het coronavirus COVID-19 te beperken (ministrijas 2020. gada 30. jūnija Noteikumi par steidzamu pasākumu noteikšanu koronavīrusa COVID-19 izplatības ierobežošanai) redakcijā, kas grozīta ar ministrijas 2020. gada 10. jūlija noteikumu 3. vai attiecīgi 5. pantu, 18. un 22. panta), atbilstoši kuram, nosakot vispārēju pasākumu:

                              —

                              Beļģijas pilsoņiem un viņu ģimenes locekļiem, kā arī Savienības pilsoņiem, kuri uzturas Beļģijas teritorijā, un viņu ģimenes locekļiem principā ir aizliegts izbraukt no Beļģijas, veicot nebūtiskus ceļojumus uz Eiropas Savienības un Šengenas zonas valstīm, kas apzīmētas sarkanā krāsā saskaņā ar krāsu kodu, kurš ir izstrādāts, pamatojoties uz epidemioloģiskiem datiem;

                              —

                              Savienības pilsoņiem, kuri nav Beļģijas pilsoņi, un viņu ģimenes locekļiem (neatkarīgi no tā, vai viņiem ir tiesības uzturēties Beļģijas teritorijā) tiek piemēroti ieceļošanas ierobežojumi (piemēram, pašizolācija un testi), veicot nebūtiskus ceļojumus uz Beļģiju no Eiropas Savienības un Šengenas zonas valstīm, kas apzīmētas sarkanā krāsā saskaņā ar krāsu kodu, kurš ir izstrādāts, pamatojoties uz epidemioloģiskiem datiem?

                  2)

                  Vai Šengenas Robežu kodeksa (2) 1., 3. un 22. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums (šajā gadījumā ministrijas 2020. gada 30. jūnija Noteikumi par steidzamu pasākumu noteikšanu koronavīrusa COVID-19 izplatības ierobežošanai redakcijā, kas grozīta ar ministrijas 2020. gada 10. jūlija noteikumu 3. vai attiecīgi 5. pantu, 18. un 22. pants), ar kuru nebūtisku ceļojumu gadījumā tiek noteikts tāds izceļošanas aizliegums no Beļģijas uz Eiropas Savienības un Šengenas zonas valstīm un tāds ieceļošanas aizliegums no šīm valstīm Beļģijā, kas var ne tikai tikt pārbaudīts un sankcionēts, bet ko pēc savas iniciatīvas var piemērot ministrs, pašvaldības priekšsēdētājs un policijas priekšnieks?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 562/2006 (2006. gada 15. marts), ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV 2006, L 105, 1. lpp.).


title: Lieta C-147/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. martā iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Kriminālprocess pret apsūdzēto Nr. 5

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 1. martā iesniedza Fővárosi Törvényszék (Ungārija) – Kriminālprocess pret apsūdzēto Nr. 5
      (Lieta C-147/22)
      (2022/C 213/37)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

         Apsūdzētais Nr. 5

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 50. pantā un Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu (turpmāk tekstā – “KĪŠN”), 54. pantā noteiktajam non bis in idem principam ir pretrunā tāda kriminālprocesa veikšana, kas kādā dalībvalstī uzsākts pret to pašu personu un par tiem pašiem nodarījumiem, attiecībā uz kuriem kādā citā dalībvalstī jau ir noticis kriminālprocess, kas noslēdzies ar galīgu prokuratūras lēmumu izbeigt kriminālizmeklēšanu?

                  2)

                  Vai ar [Hartas] 50. pantā un [KĪŠN] 54. pantā noteikto non bis in idem principu ir saderīgs un galīgi liedz uzsākt kādā dalībvalstī jaunu kriminālprocesu pret to pašu personu par tiem pašiem nodarījumiem apstāklis, ka, lai gan pēc prokuratūras lēmuma izbeigt kriminālprocesu (kriminālizmeklēšanu) kādā [citā] dalībvalstī kriminālizmeklēšanu ir iespējams atjaunot līdz noziedzīgā nodarījuma noilguma iestāšanās brīdim, prokuratūra nav uzskatījusi par nepieciešamu pēc savas ierosmes veikt šādu atjaunošanu?

                  3)

                  Vai ar [Hartas] 50. pantā un [KĪŠN] 54. pantā noteikto non bis in idem principu ir saderīga un var tikt uzskatīta par pietiekami rūpīgu un izsmeļošu kriminālizmeklēšana, kas izbeigta attiecībā uz atbildētāju kriminālprocesā, kurš netika nopratināts aizdomās turētās personas statusā saistībā ar noziedzīgu nodarījumu, ko izdarījuši viņa līdzatbildētāji kriminālprocesā, kaut gan bija sākta kriminālizmeklēšana pret minēto personu atbildētāja statusā un lēmums izbeigt kriminālizmeklēšanu balstījās uz tiesiskās sadarbības lūguma ietvaros sniegtiem izmeklēšanas datiem, kā arī uz sniegtiem datiem par banku kontiem un viņa līdzatbildētāju kriminālprocesā nopratināšanu aizdomās turēto personu statusā?


title: Lieta C-151/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 2. martā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – S, A, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie; cits lietas dalībnieks: United Nations High Commissioner for Refugees

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 2. martā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – S, A, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie; cits lietas dalībnieks: United Nations High Commissioner for Refugees

      (Lieta C-151/22)
      (2022/C 213/38)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: S, A, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Cits lietas dalībnieks: United Nations High Commissioner for Refugees

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Kvalifikācijas direktīvas (1) 10. panta 1. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz politiskajiem uzskatiem kā vajāšanas iemeslu var atsaukties arī pieteicēji, kuri vienkārši apgalvo, ka viņiem ir politiskais viedoklis un/vai viņi to pauž, bet neviens vajāšanas dalībnieks nav izrādījis negatīvu interesi attiecībā uz viņiem laikā, kad viņi uzturējās savā izcelsmes valstī, un kopš viņu uzturēšanās uzņēmējvalstī?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša un tādējādi politiskais viedoklis pats par sevi jau ir pietiekams, lai to atzītu par politiskajiem uzskatiem, kāda nozīme ir jāpiešķir šā politiskā viedokļa, domu vai pārliecības stiprumam un ārvalstnieka ieinteresētībai veikt no tā izrietošās darbības patvēruma pieteikuma izskatīšanas un izvērtēšanas procesā, proti, pārbaudot, cik reālas ir šā pieteicēja apgalvotās bailes no vajāšanas?

                  3)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai ir piemērojams kritērijs, ka šiem politiskajiem uzskatiem ir jābūt dziļi iesakņotiem, un, ja atbilde ir noliedzoša, tad kāds kritērijs ir jāpiemēro un kā tas ir piemērojams?

                  4)

                  Ja kritērijs ir tāds, ka šādiem politiskajiem uzskatiem ir jābūt dziļi iesakņotiem, vai var sagaidīt, ka pieteicējs, kurš nepierāda, ka viņam ir dziļi iesakņoti politiskie uzskati, pēc atgriešanās savā izcelsmes valstī atturēsies paust savu politisko viedokli, lai tādējādi neizraisītu negatīvu interesi no kāda vajāšanas dalībnieka puses?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV 2011, L 337, 9. lpp.).


title: Lieta C-164/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 4. martā iesniedza Audiencia Nacional (Spānija) – Kriminālprocess pret Juan

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 4. martā iesniedza Audiencia Nacional (Spānija) – Kriminālprocess pret Juan

      (Lieta C-164/22)
      (2022/C 213/39)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Nacional

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

         Juan

         Otra lietas dalībniece: Ministerio Fiscal

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai šajā lietā ir radusies “bis in idem” situācija, kas paredzēta Savienības Pamattiesību hartas 50. pantā un Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu, 54. pantā, jo tā attiecas uz vieniem un tiem pašiem nodarījumiem saskaņā ar šim jēdzienam Savienības judikatūrā piešķirto tvērumu, vai, gluži pretēji, [iesniedzēj]tiesai ir jāveic vērtējums, ņemot vērā šajā nolēmumā paustos principus, jo tā attiecas uz turpinātu vienotu noziedzīgu nodarījumu, tostarp [arī] rodas nepieciešamība pārskatīt sodus un noteikt soda ierobežojumu saskaņā ar samērīguma kritērijiem.

                  2)

                  Lai uzskatītu, ka nav radusies “bis in idem” situācija, jo nav pilnīga faktu identiskuma saskaņā ar šajā nolēmumā noteiktajiem kritērijiem:

                              A)

                              Vai izskatāmās lietas apstākļos citās ES valstīs pasludinātu spriedumu iedarbības ierobežojumi, kas skaidri paredzēti Ley Orgánica 7/2014 de 12 de noviembre, sobre intercambio de información de antecedentes penales y consideración de resoluciones judiciales penales en la Unión Europea, de transposición de la normativa europea [2014. gada 12. novembra Konstitutīvā likuma 7/2014 par informācijas apmaiņu saistībā ar iepriekšēju sodāmību un Eiropas Savienībā pasludinātu notiesājošu spriedumu ņemšanu vērā, par Savienības tiesiskā regulējuma transponēšanu] 14. panta 2. punktā, ir saderīgi ar Padomes Pamatlēmumu 2008/675/TI (1) (2008. gada 24. jūlijs) par Eiropas Savienības dalībvalstīs pieņemtu spriedumu ņemšanu vērā jaunā kriminālprocesā, kā arī ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 45. pantu un 49. panta 3. punktu un tiesas nolēmumu savstarpējas atzīšanas principu ES?

                              B)

                              Vai tas, ka Spānijas tiesībās nav paredzēta procedūra vai mehānisms, ar ko ir atļauts atzīt citās Eiropas valstīs pasludinātus spriedumus, pārskatīt, pielāgot vai ierobežot sodus, lai nodrošinātu to samērīgumu situācijā, kurā ārvalstīs pasludināti spriedumi ir jāizpilda Spānijā, atsaucoties uz faktiem, kas ir turpinātības vai saistības attiecībās ar citiem noziedzīgiem nodarījumiem, attiecībā uz kuriem arī Spānijā pasludināts notiesājošs spriedums, ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 45. pantam un 49. panta 3. punktam, skatot tos kopsakarā ar Pamatlēmuma 2002/584/TI (2) (2002. gada 13. jūnijs) 4. panta 6. punktu un Padomes Pamatlēmuma 2008/909/TI (3) (2008. gada 27. novembris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz spriedumiem krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā, 8. panta 1. un 2. punktu?

         (1)  Padomes Pamatlēmums 2008/675/TI (2008. gada 24. jūlijs) par Eiropas Savienības dalībvalstīs pieņemtu spriedumu ņemšanu vērā jaunā kriminālprocesā (OV 2008, L 220, 32. lpp.).

         (2)  Padomes pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Pamatlēmums 2008/909/TI (2008. gada 27. novembris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz spriedumiem krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā (OV 2008, L 327, 27. lpp.).


title: Lieta C-177/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 8. martā iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) – JA/Wurth Automotive GmbH

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 8. martā iesniedza Landesgericht Salzburg (Austrija) – JA/Wurth Automotive GmbH

      (Lieta C-177/22)
      (2022/C 213/40)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Salzburg

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: JA

         Atbildētāja apelācijas tiesvedībā: Wurth Automotive GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, novērtējums par to, vai prasītāja ir uzskatāma par patērētāju Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (1) 17. un 18. panta izpratnē, ir atkarīgs no tā:

                              a)

                              vai pirkuma līguma noslēgšanas brīdī un uzreiz pēc tam prasītāja strādāja tiesvedības vajadzībām norādītajā grafikas un tīmekļdizaina mākslinieces profesijā tikai kā algota darbiniece vai tomēr – vismaz daļēji – arī kā pašnodarbināta persona un

                              b)

                              kādam nolūkam prasītāja iegādājās transportlīdzekli, proti, tikai personīgai lietošanai savām vajadzībām vai arī saistībā ar pašreizēju vai turpmāku profesionālo vai saimniecisko darbību vai tās mērķi?

                  2)

                  Vai prasītāja patērētājas statusu nevar izmantot jau tādēļ vien, ka 2019. gada augustā viņa šo vieglo automašīnu pārdeva tālāk, un vai tas ir atkarīgs no rezultātā gūtās peļņas?

                  3)

                  Vai patērētājas statusu prasītājai nevar atzīt jau tādēļ vien, ka viņa ir parakstījusi atbildētājas iepriekš sagatavotu pirkuma līgumu, kura veidlapā ir norādīts pircēja apzīmējums “uzņēmums” un kurā sadaļā ar mazākiem burtiem rakstītu virsrakstu “Speciāla vienošanās” ir minēts “darījums ar tirgotāju/ bez atpakaļpieņemšanas un bez garantijas/ piegāde tikai pēc naudas saņemšanas”, pret ko viņa nav iebildusi un nav norādījusi uz patērētājas statusu?

                  4)

                  Vai uz prasītāju ir attiecināmas darbības, kuras veicis viņas dzīvesbiedrs, kas, būdams automobiļu tirgotājs, organizēja šo pirkuma darījumu, un no kurām atbildētāja pamatoti varēja izsecināt, ka prasītājai ir uzņēmējas statuss?

                  5)

                  Vai, novērtējot vai prasītājai ir patērētājas statuss, viņai nelabvēlīgi ir interpretējams tas, ka pirmās instances tiesai nebija iespējams noskaidrot, kādēļ rakstveidā sagatavotais pirkuma no sākotnējā prasītājas dzīvesbiedra piedāvājuma atšķiras pircējas apzīmējuma ziņā iepriekšējā un to, kas šajā sakarā tika apspriests telefonsarunās starp prasītājas dzīvesbiedru un atbildētājas nodarbinātu pārdevēju?

                  6)

                  Vai, novērtējot to, vai prasītājai ir patērētājas statuss, nozīmīgi ir tas, ka prasītājas dzīvesbiedrs dažas nedēļas pēc transportlīdzekļa saņemšanas telefoniski vērsās pie atbildētājas ar jautājumu, vai ir iespējams atsevišķi uzrādīt pievienotās vērtības nodokli?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).


title: Lieta C-183/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. martā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Saint-Louis Sucre/Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, SICA des betteraviers d’Etrepagny

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. martā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Saint-Louis Sucre/Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, SICA des betteraviers d’Etrepagny

      (Lieta C-183/22)
      (2022/C 213/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja: Saint-Louis Sucre

         Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, SICA des betteraviers d’Etrepagny

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris) (1) 153. panta 1. punkta b) apakšpunkts, saskaņā ar kuru ražotāju organizācija statūtos iekļauj prasības tās biedriem “attiecībā uz konkrētajā saimniecībā ražotiem produktiem būt tikai vienas ražotāju organizācijas biedram”, ir jāinterpretē tādējādi, kas tas attiecas vienīgi uz biedriem, kas ir ražotāji?

                  2)

                  Lai nodrošinātu, ka tiek ievērots Regulas (ES) Nr. 1308/2013 153. panta 2. punkta c) apakšpunktā izklāstītais princips, ka ražotāju organizācijas biedri demokrātiski uzrauga savu organizāciju un tās pieņemtos lēmumus:

                              —

                              Vai, izvērtējot organizācijas biedru neatkarību, ir jāņem vērā tikai tas, vai līdzdalība to pamatkapitālā ir vienai un tai pašai fiziskai vai juridiskai personai, vai tomēr ir jāņem vērā arī citas saites, piemēram, attiecībā uz biedriem, kuri nav ražotāji, to piederība tai pašai arodbiedrību konfederācijai, vai attiecībā uz biedriem, kas ir ražotāji, vadības pienākumu pildīšana šādā konfederācijā?

                              —

                              Vai, lai konstatētu, ka izšķirošo ietekmi organizācijā faktiski īsteno tās biedri, kas ir ražotāji, pietiek ar to, ka pēdējiem minētajiem ir balsstiesību vairākums, vai tomēr ir jāpārbauda, vai viena vai vairāku biedru, kas nav ražotāji, balsstiesību daļa balsu sadalījumā starp patiesi neatkarīgajiem biedriem dod tiem iespēju pat bez balsu vairākuma īstenot izšķirošo ietekmi pār ražotāju organizācijas pieņemtajiem lēmumiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV 2013, L 347, 671. lpp.).


title: Lieta C-186/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 9. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Sad Trasporto Locale SpA/Provincia autonoma di Bolzano

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 9. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Sad Trasporto Locale SpA/Provincia autonoma di Bolzano

      (Lieta C-186/22)
      (2022/C 213/42)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājs un apelācijas sūdzības iesniedzējs: Sad Trasporto Locale SpA

         Atbildētāja un otra puse apelācijas tiesvedībā: Provincia autonoma di Bolzano

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (1) 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj piemērot Regulu (EK) Nr. 1370/2007 valsts un starptautiskā multimodālā sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu veikšanai, ja, pirmkārt, sabiedriskā transporta pakalpojumam ir vienots raksturs līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas nolūkā un tas tiek nodrošināts ar tramvajiem, funikulieriem un trošu vagoniem, [un], otrkārt, transports pa sliežu ceļiem pārsniedz 50 % no kopumā un vienoti pakalpojuma sniedzējam piešķirtā pakalpojuma?

                  2)

                  noraidošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, ja tiek uzskatīts, ka minētā Regula Nr. 1370[/2007] attiecas arī uz valsts un starptautiskā multimodālā sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu sniegšanu, kurā, pirmkārt, sabiedriskā transporta pakalpojumam ir vienots raksturs līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas nolūkā un tas tiek nodrošināts ar tramvajiem, funikulieriem un trošu vagoniem, [un], otrkārt, transports pa sliežu ceļiem pārsniedz 50 % no kopumā un vienoti pakalpojuma sniedzējam piešķirtā pakalpojuma, tiek jautāts tālāk – vai Regulas Nr. 1370/2007 5. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka arī attiecībā uz pakalpojumu iepirkuma līguma, tostarp pasažieru pārvadāšanai ar tramvaju, slēgšanas tiesību tieša piešķiršana iekšējam pakalpojumu sniedzējam, uzliek pienākumu pārbaudīt pienākuma piešķiršanas akta juridisko formu, lai izslēgtu no iepriekš minētā 5. panta 2. punkta darbības jomas aktus, kas nav pakalpojumu koncesijas līgumi?

                  3)

                  apstiprinošas atbildes gadījumā uz otro jautājumu tiek uzdots sekojošs jautājums – vai Direktīvas 2014/23/ES (2) 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiek izslēgta ar pakalpojumu pārvaldību saistītā operacionālā riska nodošana izraudzītajam pakalpojumu sniedzējam, ja piešķiramais līgums: a) balstās uz bruto izmaksām, ieņēmumi pieder līgumslēdzējai iestādei; b) pakalpojuma sniedzējam kā pamatdarbības ieņēmumus paredz vienīgi [līgumslēdzējas] iestādes samaksātu atlīdzību, kas ir samērīga ar piegādāto pakalpojumu apjomu (tātad izslēdzot pieprasījuma risku); c) atstāj līgumslēdzējas iestādes ziņā pieprasījuma operacionālo risku (atlīdzības samazināšana pie pakalpojumu apjoma samazināšanās, kas pārsniedz iepriekš noteiktus ierobežojumus), regulējuma risku (saistībā ar likumdošanas vai regulējuma izmaiņām, kā arī ar aizkavētu kompetento iestāžu atļauju un/vai sertifikāciju izsniegšanu), finansiālo risku (saistībā ar atlīdzības nemaksāšanu vai nokavējumu, kā arī ar atlīdzības nepielāgošanu), kā arī nepārvaramas varas risku (kas izriet no neparedzamām izmaiņām pakalpojuma sniegšanas nosacījumos); kā arī d) nodod izraudzītajam pakalpojuma sniedzējam piedāvājuma operacionālo risku (saistībā ar izmaksu izmaiņām, ko pakalpojumu sniedzējs nekontrolē – enerģija, izejvielas, materiāli), ar darba attiecībām saistīto risku (kas izriet no personāla izmaksu izmaiņām saskaņā ar koplīgumiem), pārvaldības risku (kas izriet no negatīvas darbības izmaksu dinamikas nepareizu prognožu dēļ), kā arī sociālo un vides risku (kas izriet no negadījumiem, kuri notiek izpildes laikā ar pakalpojuma sniegšanai nepieciešamajiem aktīviem)?

                  4)

                  visbeidzot tiek jautāts – vai LESD 107. panta 1. punkts un LESD 108. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar vietējās kompetentās iestādes veiktu sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu līguma tiešu piešķiršanu iekšējam pakalpojumu sniedzējam pastāv valsts atbalsts, uz kuru attiecas LESD 108. panta 3. punktā minētā iepriekšējās pārbaudes procedūra, kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām, ko aprēķina, pamatojoties uz apsaimniekošanas izmaksām, kuras, lai gan saistītas ar paredzamām pakalpojuma sniegšanas vajadzībām, pirmkārt, ir veidotas, ņemot vērā aizejošā pakalpojuma sniedzēja, vairāk par desmit gadiem pagarinātās koncesijas īpašnieka, sniegtā pakalpojuma vēsturiskās izmaksas, otrkārt, ir saistītas ar izmaksām vai maksājumiem, kas joprojām tiek salīdzināti uz iepriekšējo līgumu vai, jebkurā gadījumā, ir attiecināti uz tirgus standarta rādītājiem, kas attiecas uz visiem nozares pakalpojumu sniedzējiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV 2007, L 315, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris) par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (OV 2004, L 94, 1. lpp.).


title: Lieta C-191/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 11. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – ME/État belge

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/32

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 11. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – ME/État belge

      (Lieta C-191/22)
      (2022/C 213/43)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: ME

         Atbildētāja: État belge

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 24. pants un Padomes Direktīvas 2003/86/EK (2003. gada 22. septembris) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (1) [4. panta 1. punkta c) apakšpunkts], kā arī vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās drošības principi ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem dalībvalstīm ir uzlikts pienākums ņemt vērā apgādnieka bērna vecumu – nevis brīdī, kad tiek iesniegts pieteikums par ģimenes atkalapvienošanu, bet gan brīdī, kad apgādnieks, kam ir atzīts bēgļa statuss, iesniedz starptautiskās aizsardzības pieteikumu – un pieņemt, ka apgādnieka bērns ir nepilngadīgs Direktīvas 2003/86/EK 4. panta [1. punkta c) apakšpunkta] izpratnē, ja viņš bija nepilngadīgs brīdī, kad apgādnieks iesniedza patvēruma pieteikumu, bet ir kļuvis pilngadīgs, pirms apgādnieks saņem bēgļa statusu un pirms ģimenes atkalapvienošanās pieteikuma iesniegšanas?

         (1)  OV 2003, L 251, 12. lpp.


title: Lieta C-196/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 11. martā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – IB/Regione Lombardia, Provincia di Pavia

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/33

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 11. martā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – IB/Regione Lombardia, Provincia di Pavia

      (Lieta C-196/22)
      (2022/C 213/44)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IB

         Atbildētāji: Regione Lombardia, Provincia di Pavia

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Regulā (EEK) Nr. 2080/92 (1) (1992. gada 30. jūnijs), ar ko izveido Kopienas atbalsta shēmu attiecībā uz mežsaimniecības pasākumiem lauksaimniecībā, ietvertās tiesību normas, kurās tomēr nav paredzēts atcelšanas un sodu režīms, ņemot vērā arī Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (2) (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību tiesību normas, liedz piemērot valsts tiesību normu, kurā, īstenojot Regulas Nr. 2080/92 tiesību normas, ir paredzēts, ka gadījumā, ja atbalsta piešķiršanā tiek konstatēts pārkāpums, tiek aizliegts saņemt atbalstu un uz šī pamata saņemtās summas ir jāatmaksā?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Padomes Regulā (EEK) Nr. 2080/92 (1992. gada 30. jūnijs), ar ko izveido Kopienas atbalsta shēmu attiecībā uz mežsaimniecības pasākumiem lauksaimniecībā, ietvertās tiesību normas, ņemot vērā arī Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) tiesību normas un tās 8. apsvērumā minētos taisnīguma un proporcionalitātes principus, liedz piemērot valsts tiesību normu, kurā, īstenojot Regulas Nr. 2080/92 tiesību normas, ir paredzēts, ka gadījumā, ja atbalsta piešķiršanā tiek konstatēts pārkāpums, tiek aizliegts saņemt atbalstu un uz šī pamata saņemtās summas ir jāatmaksā, ja apmežotā vai uzlabotā platība ir mazāka nekā 20 % no platības, uz ko attiecināms atbalsts un par kuru atbalsts ir ticis izmaksāts?

                  3)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Padomes Regulā (EEK) Nr. 2080/92 (1992. gada 30. jūnijs), ar ko izveido Kopienas atbalsta shēmu attiecībā uz mežsaimniecības pasākumiem lauksaimniecībā, ietvertās tiesību normas, ņemot vērā arī Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) tiesību normas, liedz ar atpakaļejošu spēku piemērot valsts tiesību normu, kurā, īstenojot Regulas Nr. 2080/92 tiesību normas, ir paredzēts, ka gadījumā, ja atbalsta piešķiršanā tiek konstatēts pārkāpums, tiek aizliegts saņemt atbalstu un uz šī pamata saņemtās summas ir jāatmaksā?

                  4)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Padomes Regulā (EEK) Nr. 2080/92 (1992. gada 30. jūnijs), ar ko izveido Kopienas atbalsta shēmu attiecībā uz mežsaimniecības pasākumiem lauksaimniecībā, ietvertās tiesību normas, ņemot vērā arī Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) tiesību normas, liedz interpretēt valsts tiesību normu – kurā, īstenojot Regulas Nr. 2080/92 tiesību normas, ir paredzēts, ka gadījumā, ja atbalsta piešķiršanā tiek konstatēts pārkāpums, tiek aizliegts saņemt atbalstu un uz šī pamata saņemtās summas ir jāatmaksā – tādā nozīmē, ka atbalsta saņēmējam ir jāatmaksā visa uz šī pamata saņemtā summa, nevis tikai summa, kura attiecas uz gadiem, par kuriem atbalsta piešķiršanā ir ticis konstatēts pārkāpums?

         (1)  Padomes Regula (EEK) Nr. 2080/92 (1992. gada 30. jūnijs), ar ko izveido Kopienas atbalsta shēmu attiecībā uz mežsaimniecības pasākumiem lauksaimniecībā (OV 1992, L 215, 96. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV 1995, L 312, 1. lpp.).


title: Lieta C-209/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 18. martā iesniedza Rayonen sad Lukovit (Bulgārija) – kriminālprocess

text:
               30.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/34

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 18. martā iesniedza Rayonen sad Lukovit (Bulgārija) – kriminālprocess
      (Lieta C-209/22)
      (2022/C 213/45)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Rayonen sad Lukovit

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

         Rayonna prokuratura Lovech, teritorialno otdelenie Lukovit

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tādi lietas apstākļi, kuros, ar narkotisko vielu glabāšanu saistīta noziedzīga nodarījuma izmeklēšanas ietvaros pret fizisku personu, par ko policija uzskata, ka tā glabā narkotiskas vielas, ir tikuši piemēroti piespiedu pasākumi personas kratīšanas un izņemšanas formā, ietilpst Direktīvas 2013/48/ES (1) par tiesībām uz advokāta palīdzību kriminālprocesā un Eiropas apcietināšanas ordera procesā, par tiesībām uz to, ka pēc brīvības atņemšanas informē trešo personu, un par tiesībām, kamēr atņemta brīvība, sazināties ar trešām personām un konsulārajām iestādēm un Direktīvas 2012/13/ES (2) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā piemērošanas jomā?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kāds ir šādas personas statuss direktīvu izpratnē, ja valsts tiesību aktos nav paredzēts juridiskais statuss “aizdomās turētais” un personai saskaņā ar oficiālu paziņojumu nav piešķirts “apsūdzētā” statuss, un vai šādai personai ir nodrošināmas tiesības uz informāciju, kā arī tiesības uz advokāta palīdzību?

                  3)

                  Vai tiesiskuma princips un patvaļas aizliegums pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā Nakazatelno-protsesualen kodeks (Bulgārijas Kriminālprocesa kodekss) 219. panta 2. punkts, kurā ir noteikts, ka izmeklēšanas iestāde
                        var
                      piešķirt personai apsūdzētā statusu arī brīdī, kad tiek sastādīts protokols par pirmo pret šo personu veikto izmeklēšanas darbību, ja valsts tiesību aktos nav paredzēts juridiskais statuss “aizdomās turētais” un tiesības uz aizstāvību saskaņā ar valsts tiesību aktiem rodas tikai no formālās “apsūdzētā” statusa piešķiršanas brīža, kura savukārt ir izmeklēšanas iestādes ziņā, un vai šāda valsts procedūra neierobežo Direktīvas 2013/48/ES 3. panta 3. punkta b) apakšpunktā paredzēto tiesību uz advokāta palīdzību efektīvu izmantošanu un būtību?

                  4)

                  Vai Savienības tiesību lietderīgās iedarbības princips pieļauj tādu valsts praksi, saskaņā ar kuru piespiedu pasākumu pierādījumu iegūšanai, tostarp personas kratīšanas un izņemšanas izmeklēšanas procesā, pārbaudē tiesā nav ļauts pārbaudīt, vai ir noticis pietiekami būtisks Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā, Direktīvā 2013/48/ES un Direktīvā 2012/13/ES garantēto aizdomās turēto un apsūdzēto pamattiesību pārkāpums?

                  5)

                  Vai tiesiskas valsts princips pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu un judikatūru, saskaņā ar kuru tiesai nav tiesību pārbaudīt apsūdzētā statusa piešķiršanu personai, kaut arī tieši un vienīgi no šī formālā akta ir atkarīgs tas, vai fiziskai personai tiek piešķirtas tiesības uz aizstāvību, ja pret to tiek īstenoti piespiedu pasākumi izmeklēšanas nolūkā?”

         (1)  OV 2013, L 294, 1. lpp.

         (2)  OV 2012, L 142, 1. lpp.