title: Lieta T-476/12: Prasība, kas celta 2012. gada 31. oktobrī — Saint-Gobain Glass Deutschland /Komisija

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/41

         Prasība, kas celta 2012. gada 31. oktobrī — Saint-Gobain Glass Deutschland/Komisija
   (Lieta T-476/12)
   2013/C 9/74
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Āhene, Vācija) (pārstāvji –S. Altenschmidt un C. Dittrich, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas netieši izteikto 2012. gada 4. septembra lēmumu (ar atsauci GestDem Nr. 3273/2012), ar kuru prasītājai atteikta piekļuve Vācijas Federatīvās Republikas Federālā vides biroja [Umweltbundesamt der Bundesrepublik Deutschland] datiem par prasītājas iekārtām, kurus Vācijas iestādes iesniedza Komisijai kā iekārtu sarakstu, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK un kurš Komisijai iesniegts, piemērojot Eiropas Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmuma 2011/278/ES 15. pantu,

               —

               pakārtoti, atcelt Komisijas netieši izteikto 2012. gada 25. septembra lēmumu (ar atsauci GestDem Nr. 3273/2012), ar kuru katra ziņā tā atteica piekļuvi lūgtajai informācijai,

               —

               piespriest Komisijas atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka tika pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 8. panta 2. punkts.
               Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka netika izpildīti atbildes sniegšanas uz atkārtoto pieprasījumu termiņa pagarināšanas nosacījumi un ka tādējādi Komisija jau 2012. gada 4. septembrī bija pieņēmusi noraidošu lēmumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka tika pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2) 3. panta pirmā daļa, ko lasa kopā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 2. panta 1. punktu. Prasītāja apgalvo, ka netieši izteiktais viņas pieteikuma noraidošais lēmums ir pretrunā Regulas Nr. 1367/2006 3. panta pirmajai daļai, ko lasa kopā ar Regulas Nr. 1049/2001 2. panta 1. punktu, jo viņai, pamatojoties uz šīm tiesību normām, esot tiesības piekļūt vides informācijai, un ka nav izpildīti atteikuma pamati, kas esot jāinterpretē šauri.
               Prasītāja it īpaši uzskata, ka nav piemērojams Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmajā daļā paredzētais atteikuma pamats. Pieprasītie dokumenti attiecoties tikai uz datiem, kurus paziņoja Vācijas Federatīvā Republika, un nevis uz šo datu novērtējumu, ko veikusi Komisija. Līdz ar to nedraudot Komisijas lēmuma pieņemšanas procesa būtiska ietekme.
               Tāpat prasītāja apgalvo, ka tas, ka iestādes, kurās tā vērsusies, nav ieņēmušas nostāju, nav tās pieteikuma noraidīšanas pamats. Šajā ziņā tā piebilst, ka izņēmuma tiesiskais regulējums Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 5. punktā nav interpretējams tik plaši, lai attiecīgajai dalībvalstij piešķirtu veto tiesības, pamatojoties uz kurām, tā varētu, īstenojot rīcības brīvību, iebilst pret piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem. Tas būtu pretrunā Orhūsas Konvencijas mērķim, kurā ir paredzēts noteikt un veicināt lēmumu pieņemšanas procesa pārskatāmību vides jomā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde. Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka netika izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).


title: Lieta T-301/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. jūnijā – Jindal Saw un Jindal Saw Italia/Komisija

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/25

         Prasība, kas celta 2016. gada 13. jūnijā – Jindal Saw un Jindal Saw Italia/Komisija
   (Lieta T-301/16)
   (2016/C 314/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Jindal Saw Ltd (Ņūdeli, Indija) un Jindal Saw Italia SpA (Trieste, Itālija) (pārstāvji – R. Antonini un E. Monard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/388, ar ko nosaka pagaidu [galīgo] antidempinga maksājumu Indijas izcelsmes plastiskā čuguna (saukta arī par čugunu ar lodveida grafītu) cauruļu un caurulīšu importam, ciktāl tā attiecas uz prasītājām; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot eksporta cenas, Komisija ir pārkāpusi Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 2. panta 8. punktu, 2. panta 9. punktu, 3. panta 2. punktu, 3. panta 3. punktu, 3. panta 6. punktu un 9. panta 4. punktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, konstatējot ietekmi uz cenām, kaitējumu un cēloņsakarību, Komisija ir pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 3. panta 2. punktu, 3. panta 3. punktu, 3. panta 5. punktu, 3. panta 6. punktu, 3. panta 7. punktu, 3. panta 8. punktu, 4. panta 1. punktu, 5. panta 4. punktu un 9. panta 4. punktu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, neatklājot būtiskos faktus un apsvērumus un nedodot pietiekamu laiku komentāru sniegšanai, ir pārkāpts Padomes Regulas Nr. 1225/2009 20. panta 4. punkts un 20. panta 5. punkts.


title: Lieta T-301/02: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — AEM /Komisija (Valsts atbalsts — Tāda atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes piešķīrušas noteiktiem sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgāku procentu likmi formā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Individuāla skaršana — Pieņemamība — Pastāvošs atbalsts vai jauns atbalsts — EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/39

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — AEM/Komisija
   (lieta T-301/02) (1)

   (Valsts atbalsts - Tāda atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes piešķīrušas noteiktiem sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgāku procentu likmi formā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuāla skaršana - Pieņemamība - Pastāvošs atbalsts vai jauns atbalsts - EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts)
   2009/C 180/70
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AEM Spa, Milāna (Itālija) (pārstāvji — A. Giardina, C. Croff, A. Santa Maria un G. Pizzonia, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — V. Di Bucci)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: ASM Brescia SpA, Brescia (Itālija) (pārstāvji — G. Caia, V. Salvadori, N. Pisani un F. Capelli, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 5. jūnija Lēmuma 2003/193/EK par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem, kuru akciju vairākums pieder valstij, atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgākiem nosacījumiem formā (OV 2003, L 77, 21. lpp.), 2. un 3. pantu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AEM SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               ASM Brescia SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta C-385/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) — Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) — Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

   (Lieta C-385/11)
   2011/C 290/05
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social de Barcelona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Isabel Elbal Moreno

      Atbildētāji: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai “darba nosacījumu” jēdzienā, uz kuru attiecas Direktīvas 97/81/EK (1) 4. klauzulā noteiktais diskriminācijas aizlieguma princips, ir ietverta tāda atbilstoši iemaksām uzkrātā vecuma pensija, kāda noteikta Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, kuru veido iemaksas, kas veiktas par darbinieku viņa darba attiecību laikā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša un tiktu atzīts, ka tāda atbilstoši iemaksām uzkrātā vecuma pensija, kāda noteikta Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, iekļaujas “darba nosacījumu” jēdzienā, kas ietverts Direktīvas 97/81/EK 4. klauzulā, vai diskriminācijas aizliegums, kas noteikts šajā klauzulā, ir interpretējams tādējādi, ka tas aizliedz vai nepieļauj tādu valsts tiesību noteikumu, kas — divkārt piemērojot pro rata temporis principu — nosaka nepilna darba laika darba ņēmējiem salīdzinājumā ar pilna darba laika darba ņēmējiem proporcionāli lielāku veikto iemaksu periodu, lai attiecīgi iegūtu tiesības uz atbilstoši iemaksām uzkrāto vecuma pensiju, kuras apmērs ir proporcionāli samazināts, ņemot vērā nepilno slodzi?

               3)

               Papildus iepriekšējam jautājumam un gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša un [Tiesa] atzītu, ka tāda atbilstoši iemaksām uzkrātā vecuma pensija, kāda noteikta Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, ir uzskatāma par “atlīdzību”, nevis “ar likumu noteikto sociālā nodrošinājuma pensiju”, vai tādi Spānijas tiesiskā regulējuma noteikumi (kas ietverti LGSS 7. papildnoteikumā), kuri attiecas uz nepilna darba laika darba ņēmēju vecuma pensijas iemaksu, iegūšanas un aprēķina sistēmu, ir uzskatāmi par vienu no “atlīdzības aspektiem un nosacījumiem”, uz kuriem attiecas Direktīvas 2006/54/EK (2) 4. pantā noteiktais diskriminācijas aizliegums, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību konsolidētās versijas 157. pants (bijušais EKL 141. pants)?

               4)

               Vai Direktīvas 79/7/EEK (3) 4. pantā noteiktais tiešas un netiešas diskriminācijas aizliegums dzimuma dēļ ir interpretējams tādējādi, ka tas aizliedz vai nepieļauj tādu valsts tiesību noteikumu, kas, divkārt piemērojot pro rata temporis principu, nosaka nepilna darba laika darba ņēmējiem (lielais vairākums no kuriem ir sievietes) salīdzinājumā ar pilna darba laika darba ņēmējiem proporcionāli ilgāku veikto iemaksu periodu, lai attiecīgi iegūtu tiesības uz atbilstoši iemaksām uzkrāto vecuma pensiju, kuras apmērs ir proporcionāli samazināts, ņemot vērā nepilno slodzi?

      (1)  Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu – pielikums: Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu (OV L 14, 9. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV L 204, 23. lpp.).

      (3)  Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 24. lpp.).


title: Lieta T-553/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. novembrī — Biodes /ITSB — Manasul International ( FARMASUL )

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/53

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. novembrī — Biodes/ITSB — Manasul International (“FARMASUL”)
   (Lieta T-553/10)
   ()
   2011/C 30/94
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biodes, S.L. (Madride, Spānija) (pārstāvis –E. Manresa Medina, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Manasul Internacional S.L. (Ponferrada, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 3. septembra lēmumu lietā R 1034/2009-1 un

               —

               piespriest atbildētājam un iespējamajām personām, kuras atbalsta tā prasījumus, atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “FARMASUL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 30. un 31. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Manasul Internacional S.L.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiskas preču zīmes “MANASUL” un “MANASUL ORO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 30. un 31. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus un reģistrēt pieteikto preču zīmi

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un atteikt pieteiktās preču zīmes reģistrāciju

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums, jo attiecīgās preču zīmes neesot līdzīgas, iebildumu iesniedzēja neesot izvērtējusi otro licences līgumu, ar kuru grozīts pirmais licences līgums, un pretstatītajai preču zīmei nepiemītot apgalvotā atpazīstamība

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-345/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. jūnijā – Blackmore/EUIPO – Paice (“DEEP PURPLE”)

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. jūnijā – Blackmore/EUIPO – Paice (“DEEP PURPLE”)
   (Lieta T-345/16)
   (2016/C 314/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Richard Hugh Blackmore (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Edwards-Stuart, Barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Ian Paice (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DEEP PURPLE” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 11 772 721

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 21. marta lēmums lietā R 880/2015-5

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt apelāciju;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, atzīstot par pieņemamiem 2014. gada 5. novembrī iesniegtos pierādījumus;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka reputācija esot bijusi pietiekami pierādīta, ņemot vērā noteiktajā termiņā iesniegtos pierādījumus;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka esot bijuši pietiekami pierādījumi tam, lai konstatētu, ka iebildumu iesniedzējam bija tiesības uz daļu no jebkādas nemateriālās vērtības.


title: Lieta C-180/14: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/88/EK — Darba laika organizēšana — Ikdienas atpūta — Iknedēļas atpūta — Maksimālais nedēļas darba laiks

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/6

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-180/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/88/EK - Darba laika organizēšana - Ikdienas atpūta - Iknedēļas atpūta - Maksimālais nedēļas darba laiks)
   (2016/C 068/07)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Patakia un M. van Beek)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – A. Samoni-Rantou, N. Dafniou un S. Vodina)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepiemērojot vidējo nedēļas darba laiku, kas nepārsniedz 48 stundas, un nenodrošinot minimālo ikdienas atpūtas laika posmu, ne arī līdzvērtīgu kompensējošu atpūtas laika posmu tūlīt pēc darba laika, ko šim pēdējam minētajam atpūtas laika posmam būtu jākompensē, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 3. un 6. pantā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 16.6.2014.


title: Lieta T-499/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 5. februāra spriedums – nMetric /ITSB ( “SMARTER SCHEDULING” ) Kopienas preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “SMARTER SCHEDULING”  — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/17

         Vispārējās tiesas 2015. gada 5. februāra spriedums – nMetric/ITSB (“SMARTER SCHEDULING”)
   (Lieta T-499/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “SMARTER SCHEDULING” - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 096/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: nMetric LLC (Costa Mesa, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – T. Fuchs un A. Münch, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 17. jūnija lēmumu lietā R 887/2012-2 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “SMARTER SCHEDULING” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Kopienu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               nMetric LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 344, 5.2.2013.


title: Lieta C-61/11 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 28. aprīļa spriedums ( Corte di Appello di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Hassen El Dridi alias Karim Soufi (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2008/115/EK — To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — 15. un 16. pants — Valsts tiesiskais regulējums, kurā attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, paredzēts brīvības atņemšanas sods gadījumā, ja tie atsakās izpildīt rīkojumu par dalībvalsts teritorijas atstāšanu — Saderīgums)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 28. aprīļa spriedums (Corte di Appello di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Hassen El Dridi alias Karim Soufi

   (Lieta C-61/11 PPU) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2008/115/EK - To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - 15. un 16. pants - Valsts tiesiskais regulējums, kurā attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, paredzēts brīvības atņemšanas sods gadījumā, ja tie atsakās izpildīt rīkojumu par dalībvalsts teritorijas atstāšanu - Saderīgums)
   2011/C 186/14
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte di Appello di Trento

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Hassen El Dridi alias Karim Soufi

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte di Appello di Trento — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.), 15. un 16. panta interpretācija — To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Aizturēšanai izraidīšanas nolūkā piemērojamie nosacījumi — Tieša piemērojamība — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts brīvības atņemšanas sods no viena līdz četriem gadiem, kas var tikt piemērots trešās valsts valstspiederīgajam, kurš pēc izbraukšanas rīkojuma paziņošanas turpina nelikumīgi uzturēties valsts teritorijā

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, un it īpaši tās 15. un 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, saskaņā ar kuru trešās valsts valstspiederīgajam, kurš attiecīgajā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, piemēro brīvības atņemšanas sodu tikai tādēļ vien, ka tas, pārkāpjot rīkojumu par šīs valsts atstāšanu noteiktajā termiņā, bez pamatota iemesla joprojām turpina uzturēties tajā.

      (1)  OV C 113, 09.04.2011.


title: Lieta T-335/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Davó Lledó/ITSB – Administradora y Franquicias América et Inversiones Ged (“DoggiS”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “DoggiS” — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “DoggiS” — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “DOGGIS” un “DOGGIBOX” — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes, kurās attēlots personāžs hotdoga formā — Papildu pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti procesā apelācijas padomē — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. pants — Ļaunticība — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/36

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Davó Lledó/ITSB – Administradora y Franquicias América et Inversiones Ged (“DoggiS”)
   (Lieta T-335/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “DoggiS” - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “DoggiS” - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “DOGGIS” un “DOGGIBOX” - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes, kurās attēlots personāžs hotdoga formā - Papildu pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti procesā apelācijas padomē - Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. pants - Ļaunticība - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)
   (2016/C 098/47)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José-Manuel Davó Lledó (Carthagène, Spānija) (pārstāvis – J.-V. Gil Martí, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Pārējās procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieces: Administradora y Franquicias América, SA (Santjago, Čīle) un Inversiones Ged Ltda (Santjago)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 13. marta lēmumu lietā R 1824/2013–1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Administradora y Franquicias América, SA un Inversiones Ged Ltda, no vienas puses, un José-Manuel Davó Lledó, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               José-Manuel Davó Lledó atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta C-1/16: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 15. februāra rīkojums (Audiencia Provincial de A Coruña (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Abanca Corporación Bancaria SA/María Isabel Vázquez Rosende

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/13

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 15. februāra rīkojums (Audiencia Provincial de A Coruña (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Abanca Corporación Bancaria SA/María Isabel Vázquez Rosende

   (Lieta C-1/16) (1)

   (2017/C 129/17)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 98, 14.3.2016.


title: Lieta C-529/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 7. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Gert Folk

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 7. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Gert Folk

   (Lieta C-529/15)
   (2015/C 406/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Gert Folk

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/35/EK (1) par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvu 2006/21/EK, kā arī ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvu 2009/31/EK), ir piemērojama arī kaitējumam, kas gan rodas arī pēc Direktīvas par atbildību vides jomā 19. panta 1. punktā noteiktā termiņa, taču kas ceļas tādas iekārtas (ūdens spēkstacijas) darbības dēļ, attiecībā uz kuru atļauja ir tikusi piešķirta un kura ir sākusi darboties pirms šī datuma, un uz kuru attiecas atļauja atbilstoši ūdens resursu tiesībām?

               2)

               Vai Direktīvai par atbildību vides jomā, it īpaši tās 12. un 13. pantam, ir pretēja valsts tiesību norma, atbilstoši kurai personām, kurām ir tiesības nodarboties ar zveju, ir liegts lūgt veikt pārskatīšanas procedūru Direktīvas par atbildību vides jomā 13. panta izpratnē par kaitējumu videi direktīvas 2. panta pirmās daļas b) punkta izpratnē?

               3)

               Vai Direktīvai par atbildību vides jomā, it īpaši tās 2. panta pirmās daļas b) punktam, ir pretēja valsts tiesību norma, atbilstoši kurai jēdziens “kaitējums videi” netiek attiecināts uz kaitējumu, kam ir būtiska nelabvēlīga ietekme uz konkrēto ūdeņu ekoloģisko, ķīmisko vai kvantitatīvo stāvokli vai ekoloģisko potenciālu, ja uz kaitējumu attiecas, piemērojot valsts likuma normu, piešķirta atļauja?

               4)

               Gadījumā, ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša:

         Vai gadījumos, kad, saskaņā ar valsts tiesību normām piešķirot atļauju, nav tikuši pārbaudīti Direktīvas 2000/60/EK 4. panta 7. punktā (vai to valsts transponējošās normās) ietvertie kritēriji, pārbaudot jautājumu, vai ir nodarīts kaitējums videi Direktīvas par atbildību vides jomā 2. panta pirmā daļas b) punkta izpratnē, Direktīvas 2000/60/EK 4. panta 7. punkts ir jāpiemēro tieši un ir jāpārbauda, vai ir izpildīti šajā tiesību normā ietvertie kritēriji?

      (1)  OV L 143, 56. lpp, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvu 2006/21/EK par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un par grozījumiem Direktīvā 2004/35/EK – Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas deklarācija (OV L 102, 15. lpp.), kā arī ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvu 2009/31/EK par oglekļa dioksīda ģeoloģisko uzglabāšanu un grozījumiem Padomes Direktīvā 85/337/EEK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 2000/60/EK, 2001/80/EK, 2004/35/EK, 2006/12/EK, 2008/1/EK un Regulā (EK) Nr. 1013/2006 (OV L 140, 114. lpp.).


title: Lieta C-268/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Labour Court (Īrija) 2006. gada 19. jūnija rīkojumu — Impact pret Minister for Agriculture and Food , Minister for Arts, Sport and Tourism , Minister for Communications , Marine and Natural Resources , Minister for Foreign Affairs , Minister for Justice, Equality and Law Reform , Minister for Transport

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Labour Court (Īrija) 2006. gada 19. jūnija rīkojumu — Impact pret Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport

   (Lieta C-268/06)
   (2006/C 212/28)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Labour Court (Īrija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Impact

      Atbildētāji: Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Skatot lietu pirmās instances tiesā saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu vai lemjot par apelāciju par šādu lēmumu, vai Rights Commissioners (Tiesību Komisāriem) un Labour Court (Darba tiesai) ir pienākums atbilstoši kādam Kopienas tiesību principam (it īpaši atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principam) piemērot Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP (1) un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku1 tiesību normas, kurām piemīt tiešā iedarbība, ja:

                           —

                           saskaņā ar dalībvalsts tiesisko regulējumu, tostarp saskaņā ar valsts tiesību normām par direktīvas transponēšanu, Rights Commissioner un Labour Court nav tieši piešķirtas šādas pilnvaras;

                           —

                           indivīdi var celt alternatīvas prasības High Court, ja to darba devējs nav piemērojis direktīvu viņu konkrētajiem apstākļiem, un

                           —

                           indivīdi var celt alternatīvas prasības pret dalībvalsti attiecīgajā kompetentajā tiesā, prasot piedzīt zaudējumus, kas radušies tāpēc, ka dalībvalsts nav noteiktajā termiņā transponējusi direktīvu?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša —

                           (a)

                           Vai Direktīvai 1999/70/EK pievienotā EAK — UNICE-CEEP pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzulas 1. punkts ir beznosacījuma noteikums un ir pietiekoši precīzs, lai indivīdi varētu uz to atsaukties savas valsts tiesās?

                           (b)

                           Vai Direktīvai 1999/70/EK pievienotā EAK — UNICE-CEEP pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts ir beznosacījuma noteikums un ir pietiekoši precīzs, lai indivīdi varētu uz to atsaukties savas valsts tiesās?

               3.

               Ņemot vērā Tiesas atbildes uz pirmo jautājumu un otrā jautājuma b) punktu, vai Direktīvai 1999/70/EK pievienotā EAK — UNICE-CEEP pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts aizliedz dalībvalstij, kas darbojas kā darba devējs, atjaunot uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu uz laiku līdz 8 gadiem laika posmā pēc tam, kad minētajai direktīvai bija jābūt transponētai, un pirms ticis pieņemts direktīvas normas transponējošais tiesiskais regulējums, ja:

                           —

                           visos iepriekšējos gadījumos līgums ticis atjaunots uz īsākiem laika periodiem un darba devējam ir nepieciešami darba ņēmēja pakalpojumi uz ilgāku laika periodu,

                           —

                           darba līguma atjaunošanas rezultātā tiek apiets tas, ka indivīdam tiek pilnībā piemērotas pamatnolīguma 5. klauzulā minētās garantijas pēc to transponēšanas valsts tiesiskajā regulējumā, un

                           —

                           šādai atjaunošanai nepastāv objektīvi iemesli, kas nebūtu saistīti ar darba ņēmēja kā uz noteiktu laiku strādājošā statusu.

               4.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu vai otro jautājumu ir noliedzoša, vai saskaņā ar kādu Kopienas tiesību normu (un it īpaši — pienākumu interpretēt valsts tiesisko regulējumu saskaņā ar direktīvas tekstu un mērķi tā, lai sasniegtu direktīvā paredzēto rezultātu) Rights Commissioner un Labour Court valsts tiesību normas, kas pieņemtas ar mērķi transponēt Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir atpakaļejošs spēks līdz datumam, kad minētajai direktīvai bija jābūt transponētai, ja:

                           —

                           valsts tiesību normas vārdiskais formulējums šādu interpretāciju tieši neizslēdz, taču

                           —

                           valsts tiesību norma, kas regulē likumu izstrādi, izslēdz šādu piemērošanu ar atpakaļejošu spēku, ja skaidri un nepārprotami nav norādīts pretējais?

               5.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu vai ceturto jautājumu ir apstiprinoša, vai “darba nosacījumi”, uz kuriem atsaucas Direktīvai 1999/70/EK pievienotā pamatnolīguma 4. klauzula, ietver darba līguma noteikumus, kas attiecas uz atlīdzību un pensijām?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.


title: Lieta C-691/13: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Les Laboratoires Servier SA/Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cilvēkiem paredzētas zāles — Direktīva 89/105/EEK — 6. panta 2. punkts — Veselības apdrošināšanas kases kompensējamo zāļu saraksts — Atmaksāšanas nosacījumu grozīšana zālēm saistībā ar to iekļaušanu no jauna sarakstā — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/17

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Les Laboratoires Servier SA/Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

   (Lieta C-691/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 89/105/EEK - 6. panta 2. punkts - Veselības apdrošināšanas kases kompensējamo zāļu saraksts - Atmaksāšanas nosacījumu grozīšana zālēm saistībā ar to iekļaušanu no jauna sarakstā - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 138/22)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Les Laboratoires Servier SA

      Atbildētāji: Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu ir piemērojams lēmumam, ar kuru zāles tiek no jauna iekļautas to zāļu sarakstā, ko sedz veselības apdrošināšanas sistēma, bet kurā ir ierobežota šo zāļu kompensēšana noteiktai pacientu kategorijai.

      (1)  OV C 85, 22.3.2014.


title: Lieta C-395/13: Prasība, kas celta 2013. gada 12. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/10

         Prasība, kas celta 2013. gada 12. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-395/13)
   2013/C 274/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — O. Beynet un E. Manhaeve)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenodrošinot notekūdeņu savākšanu un attīrīšanu 57 aglomerācijās, kuru cilvēka ekvivalents (c.e.) ir starp 2000 un 10 000, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (1) 3. un 4. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasībā Komisija pārmet Beļģijas Karalistei, ka tā 57 aglomerācijās nav pareizi izpildījusi Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvu 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu.
   Saskaņā ar Direktīvas 91/271/EEK 3. panta 1. punktu un 4. panta 1. punktu aglomerācijām, kuru cilvēka ekvivalents (c.e.) ir starp 2000 un 10 000, bija jānodrošina komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmas vēlākais līdz 2005. gada 31. decembrim.
   Attiecībā uz komunālo notekūdeņu attīrīšanas pienākumiem direktīvas 4. panta 1. punktā dalībvalstīm esot uzlikts pienākums nodrošināt, ka komunālos notekūdeņus, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas atkārtoti attīra vai attīra līdzvērtīgi.
   Visbeidzot, direktīvas I pielikuma D punktā noteiktā novērošanas procedūra ļaujot pārbaudīt, vai komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu novadīšanas atbilst direktīvas prasībām notekūdeņu novadīšanas jomā.

      (1)  OV L 135, 40. lpp.


title: Lieta T-66/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedums – Bredenkamp u.c./Padome un Komisija Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Zimbabvē — Līdzekļu iesaldēšana — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/21

         Vispārējās tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedums – Bredenkamp u.c./Padome un Komisija
   (Lieta T-66/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Zimbabvē - Līdzekļu iesaldēšana - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2016/C 326/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: John Arnold Bredenkamp (Harare, Zimbabve), Echo Delta (Holdings) PCC Ltd (Castletown, Ildemana), Scottlee Holdings (Private) Ltd (Harare), Fodya (Private) Ltd (Harare) (pārstāvji – P. Moser, QC, un G. Martin, solicitor)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen un E. Dumitriu-Segnana) un Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Bartelt, D. Gauci un T. Scharf)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 268. pantu, par zaudējumu atlīdzību saistībā ar kaitējumu, kas prasītājiem šķietami esot radies, pieņemot Komisijas 2009. gada 26. janvāra Regulu (EK) Nr. 77/2009, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 314/2004 par dažiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Zimbabvi (OV 2009, L 23, 5. lpp.), Komisijas 2010. gada 25. februāra Regulu (ES) Nr. 173/2010, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 314/2004 par dažiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Zimbabvi (OV 2010, L 51, 13. lpp.), un Komisijas 2011. gada 23. februāra Regulu (ES) Nr. 174/2011, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 314/2004 par dažiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Zimbabvi (OV 2011, L 49, 23. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               John Arnold Bredenkamp, Echo Delta (Holdings) PCC Ltd, Scottlee Holdings (Private), Ltd un Fodya (Private) Ltd atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta C-53/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Land Hessen/Franz Mücksch OHG ; persona, kas iesaistījusies lietā — Merck KG aA

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Land Hessen/Franz Mücksch OHG; persona, kas iesaistījusies lietā — Merck KG aA
   (Lieta C-53/10)
   2010/C 113/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Franz Mücksch OHG

      Atbildētāja: Land Hessen

      Persona, kas iestājusies lietā: Merck KG aA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 12. panta 1. punkts Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvā 96/82/EK (1) par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas, kas pēdējo reizi grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1137/2008 (2) (Seveso-II direktīva), ir interpretējams tādējādi, ka tajā dalībvalstīm noteiktie pienākumi, it īpaši pienākums, izstrādājot zemes izmantošanas politiku un šīs politikas īstenošanas procedūras, ņemt vērā vajadzību ilgtermiņā saglabāt pietiekamus atstatumus starp uzņēmumiem, kuriem piemēro šo direktīvu, un sabiedriski izmantojamām ēkām, attiecas uz plānošanas iestādēm, kurām, izvērtējot sabiedriskās un privātās intereses, ir jāpieņem lēmumi par zemes izmantošanu, vai arī tie attiecas arī uz būvatļaujas izsniedzošajām iestādēm, kurām ir jāpieņem saistoši lēmumi par projekta apstiprināšanu apbūvētajā teritorijā?

               2)

               Ja Seveso-II direktīvas 12. panta 1. punkts attiecas arī uz būvatļaujas izsniedzošajām iestādēm, kurām ir jāpieņem saistošs lēmums par projekta apstiprināšanu apbūvētajā teritorijā:
               Vai minētie pienākumi iekļauj arī aizliegumu izsniegt būvatļauju tādai sabiedriski izmantojamai ēkai, kura nesaglabā — atbilstoši vispārējai plānošanai piemērojamiem principiem — pietiekamus atstatumus no pastāvošajiem uzņēmumiem, ja uzņēmuma tuvumā vai tuvākajā apkārtnē jau atrodas vairākas līdzīgas sabiedriski izmantojamas ēkas, ja jaunā projekta dēļ vadītājam nav jāsagaida papildu prasības nelaimes gadījumu seku novēršanai un ir izpildītas prasības par veselīgiem dzīves un darba apstākļiem?

               3)

               Ja uz šo jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde:
               Vai tiesību normā, saskaņā ar kuru iepriekšēja jautājumā izklāstītajos apstākļos ir noteikti jāatļauj sabiedriski izmantojamu ēku izveidošana, ir pietiekami ņemta vērā vajadzība saglabāt atstatumus?

      (1)  OV 1997, L 10, 13. lpp.

      (2)  OV L 311, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2005. gada 20. janvārī lietā C-101/04 (Arbeidsrechtbank Gent lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Roger Noteboom pret Rijksdienst voor Pensioenen (Viesstrādnieku sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — Vecuma pabalsti — Piemaksa pie atvaļinājuma, ko piešķir vecuma pensijas saņēmējam — Pārrobežu darba ņēmējs, bezdarbnieks, vecuma pensijas saņēmējs)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/13

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 20. janvārī
   lietā C-101/04 (Arbeidsrechtbank Gent lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Roger Noteboom pret Rijksdienst voor Pensioenen
       (1)

   (Viesstrādnieku sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - Vecuma pabalsti - Piemaksa pie atvaļinājuma, ko piešķir vecuma pensijas saņēmējam - Pārrobežu darba ņēmējs, bezdarbnieks, vecuma pensijas saņēmējs)
   (2005/C 57/24)
   tiesvedības valoda - holandiešu
   Lietā C-101/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Arbeidsrechtbank Gent (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 17. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 26. februārī tiesvedībā Roger Noteboom pret Rijksdienst voor Pensioenen, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: ceturtās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītāja N. Colneric (referente), tiesneši J.N. Cunha Rodrigues un E. Levits, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretārs R. Grass, 2005. gada 20. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               pabalsts, tāds kā piemaksa pie atvaļinājuma, uz ko attiecas 22. pants 1967. gada 24. oktobra Karaliskajā lēmumā Nr. 50 par darbinieku vecuma pensiju un apgādnieka zaudējuma pensiju, ko groza 1994. gada 30. marta likums, un 56. pants 1967. gada 21. decembra Karaliskajā lēmumā, kas vispārējā veidā regulē darbinieku vecuma pensijas un apgādnieka zaudējuma pensijas sistēmu, ko groza 1998. gada 27. janvāra Karaliskais lēmums un 2002. gada 4. marta Karaliskais lēmums, veido vecuma pabalstu 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kuru groza un atjaunina Padomes 1996. gada 2. decembra Regula (EK) Nr. 118/97, ko groza Padomes 1998. gada 29. jūnija Regula (EK) Nr. 1606/98;

               2)

               45. panta 6. punkts Regulā Nr. 1408/71, kuru groza un atjaunina Regula Nr. 118/97, ko groza Regula Nr. 1606/98, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kurā dzīvo pensijas saņēmējs, kompetentajai institūcijai, piešķirot tādu pabalstu, par kuru tiek spriests pamata lietā, jāņem vērā pilnīga bezdarba laikposms, kurā bijušais darbinieks saņēma pabalstus saskaņā ar minētās Regulas Nr. 1408/71 71. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļu tā, it kā šie tiesību akti uz viņu attiektos viņa pēdējās nodarbinātības laikā.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta T-633/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. septembra rīkojums – Monster Energy/ITSB (Miera simbola attēls) Kopienas preču zīme — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Apelācijas padomes lēmuma paziņošana pa faksu — Faksa saņemšana — Nokavējums — Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. septembra rīkojums – Monster Energy/ITSB (Miera simbola attēls)
   (Lieta T-633/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Apelācijas padomes lēmuma paziņošana pa faksu - Faksa saņemšana - Nokavējums - Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2015/C 381/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Corona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 11. decembra lēmumu lietā R 1285/2013–1 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu, kurā attēlots miera simbols, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta T-508/08: Prasība, kas celta 2008. gada 24. novembrī — Bang & Olufsen /ITSB (skaļruņa attēls)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 24. novembrī — Bang & Olufsen/ITSB (skaļruņa attēls)
   (Lieta T-508/08)
   (2009/C 19/65)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bang & Olufsen A/S, Struer (Dānija) (pārstāvis — K. Wallberg, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2008. gada 10. septembra lēmuma lietā R 497/2005-1 2. punktu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme, kas attēlo skaļruni, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 9. un 20. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 354 371

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: pārbaudītāja lēmumu daļēji atcelt;

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 63. panta 6. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot veikusi pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Kopienu Tiesas spriedumu; Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) daļas pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini uzskatījusi, ka attiecīgā Kopienas preču zīme ir apzīmējums, ko veido vienīgi forma, kura precēm piešķir ievērojamu vērtību.


title: Lieta C-76/12: Tiesas (desmitā palāta) priekšsēdētāja 2013. gada 7. maija rīkojums — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/56

         Tiesas (desmitā palāta) priekšsēdētāja 2013. gada 7. maija rīkojums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-76/12) (1)

   2013/C 225/109
   Tiesvedības valoda — franču
   Tiesas (desmitā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 133, 5.5.2012.


title: Lieta T-407/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. septembrī — Ubee Interactive /ITSB — Augere Holdings (Netherlands) ( ‘Ubee Interactive’ )

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/33

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. septembrī — Ubee Interactive/ITSB — Augere Holdings (Netherlands) (‘Ubee Interactive’)
   (Lieta T-407/12)
   2012/C 355/69
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ubee Interactive Corp. (Jhubei City, Taivāna) (pārstāvis — M. Nentwig, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Augere Holdings (Netherlands) BV (Amsterdama, Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 12. jūlija lēmumu lietā R 1849/2011-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Ubee Interactive” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 38. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7397326

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “QUBEE” reģistrācija Nr. 7130248 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 37., 38. un 42. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “QUBEE” reģistrācija Nr. 7224603 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 37., 38. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-457/14: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 12. februāra rīkojums (Tribunale ordinario di Cagliari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Claudia Concu, Isabella Melis Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Reglamenta 99. pants — Identiski prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņus — Jauns uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāko koncesiju derīguma termiņš — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/4

         Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 12. februāra rīkojums (Tribunale ordinario di Cagliari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Claudia Concu, Isabella Melis

   (Lieta C-457/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglamenta 99. pants - Identiski prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņus - Jauns uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāko koncesiju derīguma termiņš - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)
   (2015/C 127/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Cagliari

      Lietas dalībnieces pamata kriminālprocesā

      Claudia Concu un Isabella Melis

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus, kādi ir aplūkoti pamatlietā un kuros ir paredzēta jauna uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā organizēšana attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā iepriekš piešķirtajām koncesijām, ņemot vērā sistēmas reorganizāciju, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus.

      (1)  OV C 439, 8.12.2014.


title: Lieta F-65/13: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 19. marta rīkojums – Marcuccio/Komisija Aizliegums lietas dalībnieka pārstāvim piedalīties tiesvedībā — Jauna pārstāvja neizraudzīšanās — Prasītājs, kurš ir pārtraucis atbildēt uz Civildienesta tiesas lūgumiem — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/48

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 19. marta rīkojums – Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-65/13) (1)

   (Aizliegums lietas dalībnieka pārstāvim piedalīties tiesvedībā - Jauna pārstāvja neizraudzīšanās - Prasītājs, kurš ir pārtraucis atbildēt uz Civildienesta tiesas lūgumiem - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 146/65)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis – A., advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu noraidīt prasītāja Komisijai iesniegto prasību izmaksāt viņam summu EUR 10  000 apmērā kā atlīdzību par kaitējumu, kas esot nodarīts, nosūtot viņam vēstuli, ar kuru viņš ticis informēts tostarp par to, ka Komisija ir veikusi viņa pieteikumu par izdevumu atlīdzību, kā tas bija piespriests Komisijai, ieskaitu, dzēšot tos ar summām, kuras viņš bija parādā Komisijai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā F-65/13 Marcuccio/Komisija pirms sprieduma taisīšanas;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 377, 21.12.2013., 24. lpp.


title: Lieta T-834/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. decembrī – Forbruger-Kontakt/Komisija

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/52

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. decembrī – Forbruger-Kontakt/Komisija
   (Lieta T-834/14)
   (2015/C 138/69)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Forbruger-Kontakt A/S (Taastrup, Dānija) (pārstāvis – M. Honoré, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               prasība atcelt Komisijas 2014. gada 9. jūlija lēmumu necelt iebildumus par dažu reklāmu atbrīvojumu no nodokļiem (SA.35683);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja izvirzītie pamati būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-833/14 Søndagsavisen/Komisija izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta T-97/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. martā — Imelios /Komisija

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/16

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. martā — Imelios/Komisija
   (Lieta T-97/07)
   (2007/C 129/28)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Imelios SA, Vélizi Villacoublay (Francija) (pārstāvis — C. Curtil, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt, attiecībā uz procedūru atzīt, ka Eiropas Krāpšanas apkarošanas birojs (OLAF) un Komisijas procedūras nebija balstītas uz sacīkstes principu; atzīt, ka OLAF pēc pašas atzinuma ir izmantojusi anonīmus avotus; ka OLAF un Komisija ir atteikušās nosūtīt prasītājai izmeklēšanas ziņojumu; ka Komisijas lēmumā nav sniegts pamatojums; tā rezultātā atcelt debeta paziņojumu;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka attaisnojuma dokumenti, ko iesniegusi prasītāja, nav tikuši ņemti vērā; ka grupas […] atbildība nav tikusi izvērtēta; tā rezultātā — atcelt pēc būtības debeta paziņojumu;

               —

               jebkurā gadījumā atzīt, ka atbalsta pēdējais maksājums netika pārskaitīts prasītājai, kaut arī tā nevija no šā atbalsta atteikusies; tā rezultātā piespriest Komisijai pārskaitīt prasītājai EUR 34 368 un kavējuma procentus, sākot ar šās prasības celšanas dienu; piespriest Komisijai pārskaitīt prasītājai EUR 50 000 un procentus par zaudējumiem; piespriest Komisijai pārskaitīt prasītājai EUR 50 000 saistībā ar uzsākto procedūru izmaksām; piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1999. gada 21. decembrī prasītāja ar Eiropas Kopienu, ko pārstāvēja Eiropas Komisija, parakstīja līgumu IST-1999-10934 — ASSIST, kas attiecās uz projektu “Knowledge Management for Help Desk Operators ”un kas noslēgts Kopienu pētījumu, tehnoloģiju attīstības un prezentēšanas sadzīves informācijas sabiedrības jomā (1998-2002) piektajā ietvarprogrammā.
   Pēc OLAF veiktās izmeklēšanas un tās audita atskaites Komisija nosūtīja prasītājai debeta paziņojumu, pieprasot atmaksāt jau pārskaitīto Kopienu atbalsta naudas summu, piemērojot atbilstošās līguma tiesību normas, kas ļauj Komisijai pieprasīt šādas atmaksas veikšanu, ja, īstenojot projektu, notiek krāpšana vai būtiskas finansiālas nelikumības. Runa ir par šās prāvas ietvaros apstrīdēto lēmumu. Turklāt prasītāja lūdz Pirmās instances tiesu piespriest Komisijai izmaksāt atlikušo atbalsta maksājumu, kā arī atlīdzināt zaudējumus, kas tai radušies tādēļ, ka, pirmkārt, netika izmaksāts atbalsta pēdējais maksājums un, otrkārt, ka OLAF, vēlāk Komisija, uzsāka procedūras.
   Savas prasības atcelt tiesību aktu pamatojumam prasītāja atsaucas uz pamattiesību, īpaši tiesību uz aizstāvību, pārkāpumu OLAF veiktās izmeklēšanas sakarā ar projekta “ASSIST ”pārbaudi laikā. Tā apgalvo, ka tā nav varējusi iesniegt lietderīgus apsvērumus izmeklēšanas stadijā un ka OLAF galīgais ziņojums, uz ko ir balstīts Komisijas lēmums, tai nav ticis nodots, tādējādi tai traucējot atbildēt uz tai izvirzītajiem pārmetumiem.
   Turklāt prasītāja atsaucas uz lēmuma pamatojuma trūkumu, kā arī ka tai ir novēloti paziņots par iebildumiem.
   Papildus prasītāja izvirza vairākus pamatus par apstrīdētā lēmuma būtību, tostarp saistībā ar to, ka Komisija nav ņēmusi vērā attaisnojuma dokumentus, ko prasītāja bija iesniegusi par veiktajām izmaksām. Turklāt tā apgalvo, ka tieši grupa LA POSTE, kas ir patiesā atbalsta saņēmēja, un nevis pati prasītāja ir atbildīga par iespējami pieļautajām nelikumībām.


title: Lieta C-11/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/20

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-11/09)
   (2009/C 55/34)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un M. Teles Romão)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 8. februāra Direktīvas 2006/17/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/23/EK par noteiktām tehniskajām prasībām cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei un testēšanai (1), prasības, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 1. novembrī.

      (1)  OV L 38, 40. lpp.


title: Lieta C-397/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale di Palermo  2005. gada 19. oktobra  rīkojumu krimināllietā pret Maria Grazia Di Maggio un Salvatore Buccola

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale di Palermo 2005. gada 19. oktobra rīkojumu krimināllietā pret Maria Grazia Di Maggio un Salvatore Buccola
   (Lieta C-397/05)
   (2006/C 10/28)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Tribunale di Palermo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 19. oktobra rīkojumu krimināllietā pret Maria Grazia Di Maggio un Salvatore Buccola un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 14. novembrī.

      Tribunale di Palermo lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai valsts tiesību regulējums, kas aizliedz derību slēgšanu bez policijas atļaujas, par to paredzot kriminālatbildību, ir uzskatāms par EKL 43. pantā paredzēto brīvības veikt uzņēmējdarbību un EKL 49. pantā paredzēto pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu?

               2.

               Vai policijas atļauja saskaņā ar Testo Unico delle Leggi di Pubblica Sicurezza (TULPS) (Likumi par sabiedrības drošību) 88. pantu atbilst visiem Tiesas noteiktajiem brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežošanas pamatojuma priekšnosacījumiem?

               3.

               Vai Likuma Nr. 401/89 4. pantā (4.a pantā) paredzētais kriminālsods ir piemērota, samērīga un, jo īpaši, nediskriminējoša sankcija attiecībā uz datu pārraides centru īpašniekiem, kas darbojas Itālijā, un sadarbojas ar bukmeikeri Stanley Ltd. ar sēdekli Liverpūlē, lai gan kontroles, kādām ir pakļauts pēdējais minētais uzņēmums, būtībā sakrīt ar tām, kādām ir pakļauti Itālijas koncesijas ņēmēji, kam ir jāsaņem licence, kuras mērķis, pēc Suprema Corte uzskata, ir kavēt spēļu pieprasījuma un piedāvājuma nozares kriminālu demoralizēšanu?


title: lieta T-446/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko CO-FRUTTA Soc. coop. a r.l. iesniedza 2004. gada 9. novembrī

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/32

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko CO-FRUTTA Soc. coop. a r.l. iesniedza 2004. gada 9. novembrī
   (lieta T-446/04)
   (2005/C 19/67)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla CO-FRUTTA Soc. coop. a r.l., kuru pārstāv Wilma Viscardini un Gabriele Donà, advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atbilstoši EKL 230. pantam atcelt lēmumu, kas ir ietverts Komisijas ģenerālsekretāra 2004. gada 10. augusta vēstulē (SG/B/2/MM/tf D (2004) 7079), ar kuru pēc būtības tika noraidīts lūgums, ko ar 2004. gada 3. maija vēstuli iesniedza Co-Frutta – sniegt pieeju dokumentiem, kas satur informāciju par Kopienā reģistrētiem operatoriem banānu importam (banānu OCM) par 1998., 1999. un 2000. gadu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savu prasību pamatojumā prasītāja norāda, ka Komisija vairs nedrīkstēja pieņemt apstrīdēto lēmumu, jo viens (netiešs) noraidošs lēmums par lūgumu sniegt pieeju jau bija pieņemts ar klusēšanu, kas nozīmē noraidījumu.
   Turklāt prasītāja uzskaita citus argumentus, kas pēc būtības ir identiski lietas T-355/04 (OV C 262, 23.10.2004.) prasībā formulētajiem.


title: Lieta T-175/15: Prasība, kas celta 2015. gada 10. aprīlī – Mabrouk/Padome

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/42

         Prasība, kas celta 2015. gada 10. aprīlī – Mabrouk/Padome
   (Lieta T-175/15)
   (2015/C 236/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Tunisa, Tunisija) (pārstāvji – J. R. Farthouat, J. P. Mignard un N. Boulay, advokāti, S. Crosby, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/157 (OV L 26/29), ar kuru groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV L 28/62), ciktāl šie ierobežojošie pasākumi, proti, līdzekļu iesaldēšana Eiropas Savienībā, attiecas uz prasītāju, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka pret prasītāju uzsāktā procesa raksturs, būtība un ilgums nesniedz Padomei pietiekamu pamatojumu apstrīdētā akta pieņemšanai.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais akts nav saderīgs ar ES Pamattiesību hartas 47. pantu, jo tas esot pieņemts, pārkāpjot saprātīga termiņa principu minētā 47. panta izpratnē.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Tunisija esot veiksmīgi pabeigusi pāreju uz demokrātiju, kā to esot atzinusi arī pati Padome, līdz ar to apstrīdētajam aktam neesot mērķa un tātad tas esot prettiesisks.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots nevainīguma prezumpcijas pārkāpums, kā arī joprojām esošais labas pārvaldības principa pārkāpums, ciktāl ar apstrīdēto aktu šis princips ir pārkāpts un ciktāl šis akts ir prettiesisks.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, jo apstrīdētais akts esot pieņemts, atsaucoties tikai uz Padomes kopējās ārpolitikas un drošības politikas mērķiem, neņemot vēra jautājuma krimināltiesiskos aspektus, un it īpaši lietas apstākļus.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots prasītāja tiesību uz īpašumu pārkāpums.


title: Lieta T-236/06: Prasība, kas celta 2006. gada 1. septembrī — Landtag Schleswig-Holstein pret Komisiju

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/24

         Prasība, kas celta 2006. gada 1. septembrī — Landtag Schleswig-Holstein pret Komisiju
   (Lieta T-236/06)
   (2006/C 261/46)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Landtag Schleswig-Holstein, Ķīle (Vācija) (pārstāvji — S. R. Laskowski, J. Caspar)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               apturēt tiesvedību, kamēr Tiesa vēl nav pieņēmusi lēmumu tās šajā pašā lietā izskatāmajā strīdā;
               ja Tiesa atzīs, ka tai nav kompetences un atbilstoši Statūtu 54. pantam nodos lietu Pirmās instances tiesai;

               —

               atzīt Komisijas 2006. gada 10. marta un 23. jūnija lēmumus par spēkā neesošiem, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajos lēmumos Komisija noraidīja prasītāja pieteikumu piekļūt dokumentam SEK(2005) 420, atsaucoties uz Atklātības regulas (1) 4. panta 2. punkta otro ievilkumu. Šī dokumenta saturs ir tiesību analīze saistībā ar Kopienas kompetenci personas datu uzglabāšanas, ko veic elektronisko komunikāciju tīklu pārvaldītāji, jomā.
   Pirmkārt prasītājs norāda uz EKL 10. panta, skatot to kopā ar ESL 1. panta 2. punktu, pārkāpumu. Prasītājs uzskata, ka, ievērojot abpusēju uzticamas sadarbības principu un saskaņā ar atklātības principu, Komisijai ir pienākums nodrošināt tam piekļuvi pieprasītajam dokumentam, jo šī dokumenta pilnīgā nodošanā atklātībā pastāvot liela publiskā un parlamentārā interese.
   Turpmāk prasītājs iebilst par EKL 255. panta un Atklātības regulas 2. panta 1. punkta pārkāpumu. Šajā sakarā tas norāda, ka Komisija neatbilstoši pamatoja piekļuves pieprasītajam dokumentam atteikumu ar Atklātības regulas 4. panta 2. punkta otro ievilkumu, jo, nododot dokumentu atklātībā, Komisijas juridiskā konsultācija netiktu negatīvi ietekmēta. Tādējādi atbildētāja savu rīcības brīvību esot izmantojusi kļūdaini.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: lietas C-165/02 izslēgšana no reģistra

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/23

         lietas C-165/02 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 93/43)

      (tiesvedības valoda - spāņu)

   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 7. decembrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-165/02 Spānijas Karaliste/Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 144, 15.06.2002


title: Lieta C-689/13: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 5. aprīļa spriedums (Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Puligienica Facility Esco SpA (PFE)/Airgest SpA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiski pakalpojumu līgumi – Direktīva 89/665/EEK – 1. panta 1. un 3. punkts – Pārbaudes procedūras – Pretendenta, kura piedāvājums nav ticis izraudzīts, celta prasība atcelt publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas lēmumu – Izraudzītā pretendenta pretprasība – Valsts judikatūras norma, kas liek vispirms izskatīt pretprasību un, ja tā ir pamatota, atzīt pamatprasību par nepieņemamu, neizvērtējot to pēc būtības – Saderība ar Savienības tiesībām – LESD 267. pants – Savienības tiesību pārākuma princips – Dalībvalsts augstākās administratīvās tiesas plēnuma lēmumā noteikts tiesību princips – Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru šāds lēmums ir saistošs šīs tiesas palātām – Palātas, kura izskata jautājumu par Savienības tiesībām, pienākums nodot jautājumu plēnumam, ja tā nepiekrīt plēnuma lēmumam – Palātas iespēja vai pienākums vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/4

      Tiesas (virspalāta) 2016. gada 5. aprīļa spriedums (Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Puligienica Facility Esco SpA (PFE)/Airgest SpA

      (Lieta C-689/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski pakalpojumu līgumi - Direktīva 89/665/EEK - 1. panta 1. un 3. punkts - Pārbaudes procedūras - Pretendenta, kura piedāvājums nav ticis izraudzīts, celta prasība atcelt publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas lēmumu - Izraudzītā pretendenta pretprasība - Valsts judikatūras norma, kas liek vispirms izskatīt pretprasību un, ja tā ir pamatota, atzīt pamatprasību par nepieņemamu, neizvērtējot to pēc būtības - Saderība ar Savienības tiesībām - LESD 267. pants - Savienības tiesību pārākuma princips - Dalībvalsts augstākās administratīvās tiesas plēnuma lēmumā noteikts tiesību princips - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru šāds lēmums ir saistošs šīs tiesas palātām - Palātas, kura izskata jautājumu par Savienības tiesībām, pienākums nodot jautājumu plēnumam, ja tā nepiekrīt plēnuma lēmumam - Palātas iespēja vai pienākums vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu)
      (2016/C 211/04)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Puligienica Facility Esco SpA (PFE)

         Atbildētāja: Airgest SpA

         Piedaloties: Gestione Servizi Ambientali Srl (GSA), Zenith Services Group Srl (ZS)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, 1. panta 1. punkta trešā daļa un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka pretendenta, kuram ir interese iegūt noteiktu līgumu un kuram ir ticis vai var tikt nodarīts kaitējums apgalvota Savienības publiskā iepirkuma tiesību vai šo tiesību transponējošo normu pārkāpuma dēļ, celta galvenā prasība par cita pretendenta izslēgšanu tiek atzīta par nepieņemamu saskaņā ar valsts procesuālajiem noteikumiem, kuros ir paredzēts prioritāri izskatīt pretprasību, ko ir cēlis šis otrs pretendents;

                  2)

                  LESD 267. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesību normu, ciktāl tā tiek interpretēta tādā izpratnē, ka saistībā ar jautājumu par Savienības tiesību interpretāciju vai spēkā esamību lietu pēdējā instancē izskatošai tiesas palātai, ja tā nepiekrīt šīs tiesas plēnuma sniegtajām norādēm, šis jautājums ir jānodod izskatīšanā minētajam plēnumam un tādējādi tai tiek liegts vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu;

                  3)

                  LESD 267. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja lietu pēdējā instancē izskatoša tiesas palāta ir saņēmusi Eiropas Savienības Tiesas atbildi uz tās uzdotu jautājumu par Savienības tiesību interpretāciju vai ja Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā uz šo jautājumu skaidra atbilde jau ir sniegta, tai pašai ir jādara viss vajadzīgais, lai šāda Savienības tiesību interpretācija tiktu īstenota.

         (1)  OV C 112, 14.04.2014.


title: Lieta T-539/15: Prasība, kas celta 2015. gada 17. septembrī – LLR-G5/ITSB – Glycan Finance (“SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5”)

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/50

         Prasība, kas celta 2015. gada 17. septembrī – LLR-G5/ITSB – Glycan Finance (“SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5”)
   (Lieta T-539/15)
   (2015/C 381/61)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Īrija) (pārstāvji – A. von Mühlendahl un H. Hartwig, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Glycan Finance Corp. Ltd (Sheffield, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska krāsaina preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5” – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 424 703

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 11. jūnija lēmums lietā R 291/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīta prasītājas apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas 2013. gada 27. novembra lēmumu lietā B 2 027 053 un ciktāl ar to ir apmierināta otras procesa dalībnieces apelācijas sūdzība par to pašu Iebildumu nodaļas lēmumu;

               —

               noraidīt otras procesa dalībnieces iebildumus pret prasītājas iesniegto Kopienas preču zīmes Nr. 1 042 4703 reģistrācijas pieteikumu;

               —

               piespriest ITSB, kā arī otrai procesa dalībniecei, ja tā iestātos šajā tiesvedībā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-247/06: Prasība, kas celta 2006. gada 2. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/11

         Prasība, kas celta 2006. gada 2. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-247/06)
   (2006/C 190/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un F. Simonetti, pilnvarotās personas)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 4. panta 1. punkts saistībā ar I pielikuma 9. punktu Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK (1) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, bez iepriekšējas ietekmes uz vidi pārbaudes atļaujot ierīkot un darboties Nivelsteiner Sandwerke un Sandsteinbruche GmbH in Herzogenrath teritorijā dedzināšanas iekārtām koksnes gāzes iegūšanai;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības priekšmets ir atļauja, kas izsniegta dedzināšanas iekārtai koksnes gāzes iegūšanai, lai iegūtu siltumu un elektroenerģiju smilšu ieguvei un apstrādei. Saskaņā ar pieteikumu atļaujas izsniegšanai tajā tiktu izmantoti tikai koksnes atkritumi, kas nav bīstamie atkritumi. Bet pēc ietekmes uz vidi atzinuma sagatavošanas atbilstoši Direktīvai 337/85/EEK tika grozīts pieteikums atļaujas saņemšanai, proti, iekļaujot arī to koksnes atkritumu, kas uzskatāmi par bīstamiem atkritumiem, izmantošanu. 2002. gada 7. novembrī tika izdota atļauja ierīkot iekārtu un tai darboties, neveicot jaunu iepriekšēju ietekmes uz vidi pārbaudi vai ietekmes uz vidi pārbaudi (IVP), pamatojoties uz grozīto pieteikumu. Šajā gadījuma tātad iespējamā ietekme uz vidi nav pietiekami izpētīta, proti, Komisijai nav informācijas par to, ka būtu izpētīta arī bīstamo atkritumu sadedzināšanas ietekme. Atbildētājai pēc pieteikuma atļaujas izsniegšanai grozīšanas bija pilnā apmērā no jauna jāiesaista sabiedrība, bet tā to nav izdarījusi.
   Komisija uzskata, ka līdz ar to Vācijas Federatīvā Republika ir pārkāpusi Direktīvas 337/85/EEK 4. panta 1. punktu saistībā ar I pielikuma 9. punktu.
   Nav pamatots atbildētājas arguments, ka atbilstoši spēkā esošajai Direktīvas 337/85/EEK redakcijai IVP veikšana nav obligāta, pat ja tiek dedzināti bīstamie atkritumi, jo šajā gadījumā iekārtas darbības galvenais mērķis nav atkritumu iznīcināšana, bet gan atkritumu reģenerācija. Lai gan Direktīvas 337/85/EEK I pielikuma spēkā esošajā redakcijā ir saglabāts vienīgi “iznīcināšanas” jēdziens, ar galveno mērķi būtu nesavienojama to projektu izslēgšana no sistemātiski pārbaudāmo skaita, kuru būtiskā ietekme uz vidi ir acīmredzama. Atkritumu reģenerācijas procesi nav obligāti mazāk bīstami videi kā iznīcināšanas procesi, kā šajā gadījumā tas ir redzams, ietekmi uz vidi nosaka darbības konkrētais raksturs. Komisija uzskata, ka jēdziens atkritumu iznīcināšana atbilstoši Direktīvas 337/85/EEK I pielikuma 9. punktam aptver gan reģenerāciju, gan iznīcināšanu. Pretējs atbildētājas uzskats par tiesībām nozīmētu ievērojamu regresu attiecībā pret iepriekšējo tiesisko stāvokli, jo tad atkritumu reģenerācija tiktu pilnībā izņemta no Direktīvas 337/85/EEK piemērošanas jomas.

      (1)  OV L 175, 40. lpp.


title: lieta C-401/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Hoge Raad der Nederlanden 2005. gada 11. novembra  lēmumu lietā  VDP Dental Laboratory N.V.  pret  Staatssecretaris van Financiën

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2005. gada 11. novembra lēmumu lietā VDP Dental Laboratory N.V. pret Staatssecretaris van Financiën

   (lieta C-401/05)
   (2006/C 36/38)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 11. novembra lēmumu lietā VDP Dental Laboratory N.V. pret Staatssecretaris van Financiën un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 16. novembrī.

      Hoge Raad der Nederlanden lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Sestās direktīvas (1) 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka zobu protēzes, ko piegādājusi ar nodokļiem apliekama persona, kas to izgatavošanai noslēgusi apakšlīgumu ar zobu tehniķi, arī ir jāuzskata par zobu tehniķa piegādātām zobu protēzēm?

               2.

               Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai Sestās direktīvas 17. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij, kas ir atbrīvojusi augstākminētās piegādes no PVN, ir jāpiešķir tiesības veikt atskaitījumus attiecībā uz šīm piegādēm tiktāl, ciktāl (īpaši saskaņā ar Sestās direktīvas 28.b panta B daļas 1. punkta pirmo ievilkumu) tās tiek veiktas citās dalībvalstīs, kas šīm piegādēm nepiemēro atbrīvojumu saskaņā ar Sestās direktīvas 28. panta 3. punkta a) apakšpunktu, lasot to kopā ar tās E pielikuma 2. punktu?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.)


title: Lieta T-112/10: Vispārējās tiesas 2010. gada 5. jūlija rīkojums — Prionics /Komisija un EFSA

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/54

         Vispārējās tiesas 2010. gada 5. jūlija rīkojums — Prionics/Komisija un EFSA
   (Lieta T-112/10) (1)

   ()
   2010/C 234/98
   Tiesvedības valoda — vācu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-106/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/26

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-106/07)
   (2007/C 95/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bordes un K. Simonsson)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka vēl nepieņemot vairākām Francijas ostām atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānus, ko paredz Direktīvas 2000/59/EK (1) 5. pants, un katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par to pastāvēšanu un to īstenošanu, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās direktīvas 5. panta 1. punkta un 16. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2000/59/EK transponēšanai beidzās 2002. gada 27. decembrī.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai (OV L 332, 81. lpp.).


title: lieta C-441/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 13. augusta Landesgericht Klagenfurt lēmumu lietā A-Punkt Schmuckhandels GmbH pret Claudia Schmidt

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 13. augusta Landesgericht Klagenfurt lēmumu lietā A-Punkt Schmuckhandels GmbH pret Claudia Schmidt
   (lieta C-441/04)
   (2004/C 314/08)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 13. augusta Landesgericht Klagenfurt lēmumu lietā A-Punkt Schmuckhandels GmbH pret Claudia Schmidt, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 20. oktobrī.
   Landesgericht Klagenfurt lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai EKL 28. un 30. panti ir jāinterpretē tā, ka tie garantē atbildētāja tiesības savas komerciālās darbības ietvaros apmeklēt privātpersonas nolūkā pārdot sudraba rotaslietas un pieņemt sudraba rotaslietu pasūtījumus?

               2)

               ja atbilde ir apstiprinoša, vai dalībvalsts tiesību akti, kas aizliedz sudraba rotaslietu pārdošanu, apmeklējot privātpersonas ar mērķi pārdot un pieņemt sudraba rotaslietu pasūtījumus, ir brīvas preču aprites ierobežojums EKL 28. un 30. panta izpratnē?

               3)

               ja arī uz šo jautājumu atbilde ir apstiprinoša, vai valsts tiesību akti, kas pretēji EKL 28. un 30. pantam aizliedz sudraba rotaslietu pārdošanu, apmeklējot privātpersonas ar mērķi pārdot un pieņemt sudraba rotaslietu pasūtījumus, nav pretrunā indivīda tiesībām pārdot sudraba rotaslietas, apmeklējot privātpersonas ar mērķi pārdot un pieņemt sudraba rotaslietu pasūtījumus?


title: Lieta T-41/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. janvārī — LS Fashion /ITSB — Sucesores de Miguel Herreros ( “L’Wren Scott” )

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. janvārī — LS Fashion/ITSB — Sucesores de Miguel Herreros (“L’Wren Scott”)
   (Lieta T-41/12)
   2012/C 109/41
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LS Fashion, LLC (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — R. Black un S. Davies, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sucesores de Miguel Herreros, SA (La Orotava, Spānija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 24. novembra lēmumu lietā R 1584/2009-4;

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu, ciktāl ar to apmierināti iebildumi;

               —

               atļaut pilnība reģistrēt Kopienas precu zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5190368; un

               —

               piespriest Birojam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei segt savus izdevumus procesā Birojā un tiesvedībā Vispārējā tiesā, kā arī atlīdzināt prasītājas izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “L'Wren Scott” attiecībā uz precēm, kas ietilpt 3., 9., 14. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5190368

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1164120 vārdiskai preču zīmei “LOREN SCOTT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt attiecībā uz visām iebildumos norādītajām precēm un apmierināt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz pārējām precēm, kas minētas reģistrācijas pieteikumā, bet nav minētas iebildumos

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punktā pārkāpums, un Komisijas Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 2. un 3. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot pienācīgi izvērtējusi pierādījumus, ko iebildumu iesniedzēja bija iesniegusi par tā agrākās preču zīmes faktisku izmantošanu, ievērojot prasības, kas izvirzītas attiecīgajās tiesību normās un judikatūrā, ietverot prasību ņemt vērā precu zīmes izmantošanas vietu, laiku, apjomu un raksturu. Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot i) pienācīgi novērtējusi attiecīgo preču zīmju līdzību no vizuālā, fonētiskā un konceptuālā viedokļa; un ii) pienācīgi ņēmusi vērā attiecīgo preču zīmju atbilstošo līdzības pakāpi, kā arī neesot pienācīgi novērtējusi preču zīmju atšķirtspējas pakāpi, tostarp sajaukšanas iespēju


title: Lieta C-242/06: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 17. septembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie/T. Sahin (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Nodevas ieviešana, lai saņemtu uzturēšanās atļauju uzņemošajā dalībvalstī — Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā ietvertās standstill klauzulas pārkāpums)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 17. septembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie/T. Sahin
   (lieta C-242/06) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Nodevas ieviešana, lai saņemtu uzturēšanās atļauju uzņemošajā dalībvalstī - Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā ietvertās “standstill” klauzulas pārkāpums)
   2009/C 267/13
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie

      Atbildētājs:
      T. Sahin

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nederlandse Raad van State — 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas attīstību, ko pieņēmusi Asociācijas padome, kas izveidota ar Nolīgumu, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, 13. panta interpretācija, lasot to kopsakarā ar Papildu protokola 59. pantu, kas Kopienas vārdā apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72 (OV L 293, 1. lpp.) — Pienākums maksāt valsts nodevu par lūguma par uzturēšanās atļaujas pagarināšanu izskatīšanu — Pagarinājums, kas nav lūgts pienācīgā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

   1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi, ko pieņēmusi Asociācijas padome, kura nodibināta ar nolīgumu, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju, 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda valsts tiesiskā regulējuma ieviešana pēc tam, kad šis lēmums ir stājies spēkā attiecīgajā dalībvalstī, kāds ir piemērojams pamata lietā, kas paredz maksāt nodevu, lai tiktu piešķirta uzturēšanās atļauja vai tiktu pagarināts tās derīguma termiņš, kad Turcijas pilsoņiem maksājamās nodevas apmērs nav samērīgs ar apmēru nodevai, kura ir jāmaksā Kopienas pilsoņiem.

      (1)  OV C 212, 02.09.2006.


title: Lieta C-46/10: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 14. jūlija spriedums ( Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Viking Gas A/S/Kosan Gas A/S, agrāk — BP Gas A/S (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — 5. un 7. pants — Gāzes baloni, kas ir aizsargāti kā trīsdimensiju preču zīme — Laišana tirgū, ko veic ekskluzīvas licences īpašnieks — Šo balonu uzpildīšana, ko veic ekskluzīvas licences īpašnieka konkurents)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 14. jūlija spriedums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Viking Gas A/S/Kosan Gas A/S, agrāk — BP Gas A/S

   (Lieta C-46/10) (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - 5. un 7. pants - Gāzes baloni, kas ir aizsargāti kā trīsdimensiju preču zīme - Laišana tirgū, ko veic ekskluzīvas licences īpašnieks - Šo balonu uzpildīšana, ko veic ekskluzīvas licences īpašnieka konkurents)
   2011/C 269/17
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Viking Gas A/S

      Atbildētāja: Kosan Gas A/S, agrāk — BP Gas A/S

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Højesteret — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), 5. un 7. panta interpretācija — Kompozīta gāzes balona, kura forma ir reģistrēta kā valsts un Kopienu trīsdimensiju preču zīme, kuru veido iepakojums, tirdzniecība, ko veic ekskluzīvas licences īpašnieks — Konkurējošas licences īpašnieka darbības, kas izpaužas kā licences īpašnieka kompozīta gāzes balonu uzpilde un gāzes pārdošana šajos balonos, pirms tam piestiprinot tiem etiķeti ar norādi, ka balonu ir uzpildījis konkurents, bet nenoņemot ekskluzīvās licences īpašnieka grafisko un vārdisko preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1998. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. un 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neļauj atkārtoti lietojamu kompozīta gāzes balonu, kuru forma ir aizsargāta kā trīsdimensiju preču zīme, ekskluzīvas izmantošanas licences īpašniekam, kurš uz šiem baloniem ir izvietojis savu nosaukumu un logo, kas reģistrēti kā vārdiska un grafiska preču zīme, iebilst pret to, ka šos balonus pēc tam, kad tos ir nopirkuši patērētāji un izmantojuši tajos sākotnēji iepildīto gāzi, trešās personas par samaksu apmaina pret kompozīta gāzes baloniem, kuros iepildītā gāze nepieder šim īpašniekam, ja vien šis īpašnieks nevar pamatoties uz likumīgiem iemesliem Direktīvas 89/104 7. panta 2. punkta nozīmē.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 132, 28.5.2005.

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/45

         (2005/C 143/85)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 132, 28.5.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 115, 14.5.2005.

      OV C 106, 30.4.2005.

      OV C 93, 16.4.2005.

      OV C 82, 2.4.2005.

      OV C 69, 19.3.2005.

      OV C 57, 5.3.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta F-24/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. martā — ZZ /Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/56

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. martā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-24/13)
   2013/C 207/91
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal un D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu noraidīt prasītāja prasību atlīdzināt zaudējumus, kas radās Komisijas pieļauto kļūdu dēļ darbā pieņemšanas procedūras laikā, kā rezultātā viņš netika pieņemts darbā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2012. gada 5. jūnija un 2012. gada 7. decembra lēmumus, ar ko ir noraidīta prasītāja prasība atlīdzināt zaudējumus;

               —

               piespriest Komisijai atjaunot prasītāja karjeru;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt EUR 14 911,07, kā arī iemaksas pensiju shēmā, sākot no 2011. gada oktobra, un EUR 2 500 kā atlīdzību par radīto mantisko un morālo kaitējumu, ar atrunu par šīs summas iespējamo palielināšanu vai samazināšanu tiesvedības laikā, šīm summām pieskaitot nokavējuma procentus, ko aprēķina, sākot no samaksas termiņa beigām, atbilstoši ECB noteiktajai galveno refinansēšanas operāciju likmei, tai pieskaitot divus punktus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.