title: Lieta F-128/07: Prasība, kas celta 2007. gada 31. oktobrī — Menidiatis /Komisija

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/32

         Prasība, kas celta 2007. gada 31. oktobrī — Menidiatis/Komisija
   (Lieta F-128/07)
   (2008/C 8/56)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andreas Menidiatis, Sint-Genesius-Rode (Beļģija) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 21. decembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja kandidatūra uz vakanto Komisijas pārstāvniecības Grieķijā vadītāja vietu un šī vieta piešķirta citam kandidātam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības atbalstam prasītājs norāda vairākus pamatus, kas vērsti pret lēmumu, ar ko noraidīta viņa kandidatūra vakantajam Komisijas pārstāvniecībā Grieķijā vadītāja amatam; vispirms viņš atsaucas uz atlases procedūras nelikumību un neievērošanu. Turpinājumā viņš norāda uz paziņojuma par vakanci nelikumību un neievērošanu.
   Nākamais pamats attiecas uz Civildienesta noteikumu 11.a panta pārkāpumu. Turklāt prasītājs norāda uz Komisijas pārstāvniecības Atēnās vadītāja līmeņa pazemināšanu un 2004. gada 7. jūlija lēmuma par pārstāvniecības vadītāju pilnvaru regulējumu nelikumību.
   Tāpat ir minēta arī novēlota paziņojuma par vakanci publicēšana un atteikuma piekļūt prasītāja sūdzībā minētajiem dokumentiem nepamatošana. Visbeidzot, prasītājs norāda uz personāla, kas ieņem tā sauktos sensitīvos amatus, rotācijas noteikumu pārkāpumu; viņš arī atzīmē, ka vairāki apstākļi ir pierādījums tam, ka ir nepareizi izmantotas pilnvaras.


title: Lieta F-35/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. martā — Pachtidis /Komisija

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/51

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. martā — Pachtidis/Komisija
   (Lieta F-35/08)
   (2008/C 171/101)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dimitrios Pachtidis, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — P. Giatagantzidis, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   EPSO lēmuma, ar kuru prasītājam netiek atļauts piedalīties konkursa EPSO/AD/77/06 rakstveida pārbaudījumos atlases testa rezultātu dēļ, atcelšana, kā arī EPSO lēmuma, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība par, pirmkārt, lēmuma neatļaut piedalīties rakstveida pārbaudījumos pārskatīšanu un, otrkārt, lūgumu nosūtīt konkrētus konkursa dokumentus, atcelšana.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas personāla atlases biroja lēmumus EPSO/5000 LM-FR/31.05.2007 un MM/dbD(07)27442/06.12.2007., kā arī visus saistītos aktus;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-511/11 P: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums — Versalis SpA , agrāk — Polimeri Europa SpA /Eiropas Komisija (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus — Plānoto cenu noteikšana, klientu sadale, izmantojot līgumus par otras puses klientu nepiesaistīšanu, un apmaiņa ar komercinformāciju — Pierādījumi — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas soda apmērs — Pārkāpuma smagums un ilgums — Atbildību pastiprinošs apstāklis — Recidīvs)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/12

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums — Versalis SpA, agrāk — Polimeri Europa SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-511/11 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus - Plānoto cenu noteikšana, klientu sadale, izmantojot līgumus par otras puses klientu nepiesaistīšanu, un apmaiņa ar komercinformāciju - Pierādījumi - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas soda apmērs - Pārkāpuma smagums un ilgums - Atbildību pastiprinošs apstāklis - Recidīvs)
   2013/C 225/18
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Versalis SpA, agrāk — Polimeri Europa SpA (pārstāvji — M. Siragusa, F. Moretti un L. Nascimbene, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, L. Malferrari un G. Conte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-59/07 Polimeri Europa/Komisija, ar ko Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks), vai, pakārtoti atcelt vai samazināt naudas sodu, kas piemērots Polimeri Europa SpA — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Pamatojuma nesniegšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību un pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Versalis SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar pamata apelācijas sūdzību;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar pretapelācijas sūdzību.

      (1)  OV C 340, 19.11.2011.


title: Lieta C-520/15: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 25. februāra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Itālija) – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglaments — 53. panta 2. punkts — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47. panta otrā daļa un 54. pants — Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija — 6. panta 1. punkts — Īpaša petīcija Itālijas Republikas prezidentam — Tiesvedības dalībnieka iebildumi pret prasību — Minētās īpašās petīcijas pārveidošana par prasību tiesā — Savienības tiesību īstenošana — Neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/14

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 25. februāra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Itālija) – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

   (Lieta C-520/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglaments - 53. panta 2. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. panta otrā daļa un 54. pants - Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija - 6. panta 1. punkts - Īpaša petīcija Itālijas Republikas prezidentam - Tiesvedības dalībnieka iebildumi pret prasību - Minētās īpašās petīcijas pārveidošana par prasību tiesā - Savienības tiesību īstenošana - Neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   (2016/C 260/18)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamattiesvedības puses

      Prasītāja: Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds)

      Atbildētājas: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un Ministero della Salute,

      Piedaloties – Roche Italia SpA, Novartis Farma SpA un Regione Marche

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz Consiglio di Stato (Valsts Padome, Itālija) 2015. gada 15. jūlija lēmumā uzdoto jautājumu (lieta C-520/15).

      (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lieta C-97/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) 2009. gada 10. marta rīkojumu — Ingrid Schmelz/Finanzamt Waldviertel

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) 2009. gada 10. marta rīkojumu — Ingrid Schmelz/Finanzamt Waldviertel
   (lieta C-97/09)
   2009/C 129/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesas

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ingrid Schmelz

      Atbildētājs: Finanzamt Waldviertel

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai vārdkopa “kā arī preču piegādēm un pakalpojumu sniegšanu, ko veic nodokļa maksātājs, kas nav reģistrēts valsts teritorijā” Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1) (turpmāk tekstā — “Sestā direktīva”) 24. panta 3. punktā un 28.i pantā, ko groza 21. punkts Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīvā 92/111/EEK, ar ko groza Direktīvu 77/388/EEK un ievieš vienkāršošanas pasākumus attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļiem (2), kā arī tiesību norma, kas šo noteikumu transponē valsts tiesībās, ir pretrunā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam (turpmāk tekstā — “EKL”), it īpaši diskriminācijas aizliegumam (EKL 12. pants), brīvībai veikt uzņēmējdarbību (EKL 43. un turpmākie panti), pakalpojumu sniegšanas brīvībai (EKL 47. un turpmākie panti) vai arī Kopienu pamattiesībām (vienlīdzības principam Kopienu tiesībās) tādēļ, ka šī noteikuma rezultātā uz Eiropas Savienības pilsoni, kas nav reģistrēts attiecīgajā valstī, neattiecina Sestās direktīvas 24. panta 2. punktā (īpašs režīms maziem uzņēmumiem) noteikto atbrīvojumu no nodokļa, turpretī Eiropas Savienības pilsonis, kas ir reģistrēts attiecīgajā valstī, var izmantot šo atbrīvojumu, ja attiecīgā dalībvalsts maziem uzņēmumiem piešķir direktīvai atbilstošu atbrīvojumu no nodokļa?

               2)

               Vai vārdkopa “preču piegādēm vai pakalpojumu sniegšanai, ko veic nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību tās dalībvalsts teritorijā, kur maksājams PVN” Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (3) (turpmāk tekstā — “Direktīva par PVN sistēmu”) 283. panta 1. punkta c) apakšpunktā, kā arī tiesību norma, kas šo noteikumu transponē valsts tiesībās, ir pretrunā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam (turpmāk tekstā — “EKL”), it īpaši diskriminācijas aizliegumam (EKL 12. pants), brīvībai veikt uzņēmējdarbību (EKL 43. un turpmākie panti), pakalpojumu sniegšanas brīvībai (EKL 47. un turpmākie panti) vai arī Kopienu pamattiesībām (vienlīdzības principam Kopienu tiesībās) tādēļ, ka šī noteikuma rezultātā uz Eiropas Savienības pilsoni, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgās dalībvalsts teritorijā, neattiecina Direktīvas par PVN sistēmu 282. pantā un turpmākajos pantos (īpašs režīms mazajiem uzņēmumiem) noteikto atbrīvojumu no nodokļa, turpretī Eiropas Savienības pilsonis, kas veic uzņēmējdarbību attiecīgās dalībvalsts teritorijā, var izmantot šo atbrīvojumu, ja attiecīgā dalībvalsts maziem uzņēmumiem piešķir direktīvai atbilstošu atbrīvojumu no nodokļa?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai vārdkopa “kā arī preču piegādēm un pakalpojumu sniegšanu, ko veic nodokļa maksātājs, kas nav reģistrēts valsts teritorijā” Sestās direktīvas 24. panta 3. punktā un 28.i pantā nav spēkā EKL 234. panta b) punkta izpratnē?

               4)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai vārdkopa “preču piegādēm vai pakalpojumu sniegšanai, ko veic nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību tās dalībvalsts teritorijā, kur maksājams PVN” Direktīvas par PVN sistēmu 283. panta 1. punkta c) apakšpunktā nav spēkā EKL 234. panta b) punkta izpratnē?

               5)

               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, vai ar “gada apgrozījumu” Līguma starp Beļģijas Karalisti, Dānijas Karalisti, Vācijas Federatīvo Republiku, Grieķijas Republiku, Spānijas Karalisti, Francijas Republiku, Īriju, Itālijas Republiku, Luksemburgas Lielhercogisti, Nīderlandes Karalisti, Portugāles Republiku, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Eiropas Savienības dalībvalstīm) un Norvēģijas Karalisti, Austrijas Republiku, Somijas Republiku, Zviedrijas Karalisti par Norvēģijas Karalistes, Austrijas Republikas, Somijas Republikas, Zviedrijas Karalistes pievienošanos Eiropas Savienībai kopā ar noslēguma aktu (4) (Līgums par pievienošanos Eiropas Savienībai) XV pielikuma IX daļas “Nodokļi” 2. punkta c) apakšpunkta vai attiecīgi Sestās direktīvas 24. punkta izpratnē ir jāsaprot uzņēmuma apgrozījums gada laikā attiecīgajā dalībvalstī, kurā tiek piemērots maziem uzņēmumiem noteiktais īpašais režīms, vai arī uzņēmuma apgrozījums gada laikā visā Kopienas teritorijā?

               6)

               Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir apstiprinoša, vai ar “gada apgrozījumu” Direktīvas par PVN sistēmu 287. panta izpratnē ir jāsaprot uzņēmuma apgrozījums gada laikā attiecīgajā dalībvalstī, kurā tiek izmantots mazajiem uzņēmumiem noteiktais īpašais režīms, vai arī uzņēmuma apgrozījums gada laikā visā Kopienas teritorijā?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.

      (2)  OV L 384, 47. lpp.

      (3)  OV L 347, 1. lpp.

      (4)  OV 1994, C 241, 335. lpp.


title: Lieta C-366/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kuru Korkein hallinto-oikeus (Somija) iesniedza 2006. gada 8. septembrī – DNA Verkot Oy

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kuru Korkein hallinto-oikeus (Somija) iesniedza 2006. gada 8. septembrī– DNA Verkot Oy

   (Lieta C-366/06)
   (2006/C 281/38)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Korkein hallinto-oikeus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: DNA Verkot Oy

      Atbildētāja: Sonera Mobile Networks Oy, Telekomunikāciju regulatīvā iestāde
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK1 par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) 4. panta 1. punkts, kas attiecas uz pārsūdzības tiesībām, ir interpretējams tādejādi, ka telekomunikāciju uzņēmumam ir tiesības apstrīdēt lēmumu, kurā norādīts, ka konkurējošajam telekomunikāciju uzņēmumam nav būtiskas ietekmes tirgū?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu apstiprinoša, ir jāuzdod šādu jautājumu:
               vai Pamatdirektīvas 2002/21/EK 4. panta 1. punktā izvirzītā prasība, ka tiek ņemti vērā lietas apstākļi un ka pastāv efektīva pārsūdzības kārtība, paredz, ka dalībvalsts tiesa var pārbaudīt lietas apstākļus, veikt tiesību vērtējumu un pieņemt lietā lēmumu, un ka tās kompetenci neierobežo Komisijas uz pamatdirektīvas 7. panta 4. punktu balstīts lēmums un tās pamatojums attiecībā uz tirgus analīzi? (1)

      (1)  OV L 108, 33. lpp.


title: lieta T-326/05: Prasība, kas celta 2005. gada 29. augustā — Rath/ITSB

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/27

         Prasība, kas celta 2005. gada 29. augustā — Rath/ITSB
   (lieta T-326/05)
   (2005/C 281/50)
   Valoda, kurā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Matiass Rāts [Matthias Rath] (Keiptauna, Dienvidāfrika), (pārstāvji — S. Zīglere [S. Ziegler], Rechtsanwältin, C. Klainers [C. Kleiner], Rechtsanwalt un F. Dēns [F. Dehn], Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: AstraZeneca AB (Sodertalja [Södertälje], Zviedrija)
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2005. gada 18. maija lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: AstraZeneca AB

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “VIXACOR” attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 1 739 697)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīme “Vitacor” (Nr. 689 018) attiecībā uz 5., 16. un 41. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem, Kopienas preču zīme “Vitacor Plus” (Nr. 1 668 565) attiecībā uz 5., 16. un 32. klasē ietilpstošajām precēm un Vācijas preču zīme “Vitacor Plus” (Nr. 399 65 690) attiecībā uz 5., 16. un 31. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāv sajaukšanas iespēja starp reģistrācijai pieteikto preču zīmi un preču zīmi, uz kuru atsaucas iebildumu pamatojumā


title: Lieta T-383/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. septembrī — New Europe /Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/47

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. septembrī — New Europe/Komisija
   (Lieta T-383/08)
   (2008/C 301/81)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: New Europe, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — A.-M. Alamanou, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kas ietverts 2008. gada 2. jūlija vēstulē, ko prasītāja saņēma tajā pašā dienā, ar kuru tai tiek atteikta pieeja sabiedrību nosakumiem un indivīdu vārdiem, uz kuriem ir atsauces Komisijas paziņotajos dokumentos; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un ar šo tiesvedību saistītos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pietikumu prasītāja apstrīd Komisijas lēmumu, kas tai paziņots ar 2008. gada 2. jūlija vēstuli, kurā Komisijas atsakās atklāt sabiedrību un indivīdu, kas iesaistīti t.s. “Eximo” lietā, vārdus, uz kuriem ir atsauces dokumentos, ko Komisija prasītājai atklāja, atbildot uz tās sākotnējo pieprasījumu.
   Prasītāja lūdz apstrīdēto lēmumu atcelt šādu iemeslu dēļ.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ietver acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, jo Komisija nepareizi interpretējusi un paļāvusies uz izņēmumiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā, neveicot faktu izvērtējumu un neminot atteikuma pamatojumu. Turklāt prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu faktu vērtējumā, nospriezdama, ka attiecīgo sabiedrību komerciālās intereses un iesaistīto fizisko personu privātā dzīve un neaizskaramība tiktu nopietni apdraudētas, ja to vārdi tiktu atklāti. Bez tam prasītāja apgalvo, ka, plaši interpretēdama jēdzienus “komerciālo interešu aizsardzība” un “privātās dzīves un neaizskaramības aizsardzība”, Komisija ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 1. panta a) punktā ietverto principu par iespējami plašāku piekļuvi dokumentiem.
   Otrkārt, prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 4. punkts, jo Komisija nav piešķīrusi prasītājai pilnīgu piekļuvi dokumentam, kurš jau bija publiski pieejams.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka Komisijas ir pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu atbilstoši EKL 253. pantam, neinformēdama prasītāju par pamatiem, uz kuriem tā balstīja savu lēmumu, un vienkārši atsaukdamās uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 4. punktā paredzētajiem izņēmumiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 20. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001 L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-113/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — ASL n. 5 “Spezzino” u.c./ San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — ASL n. 5 “Spezzino” u.c./San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus

   (Lieta C-113/13)
   2013/C 156/31
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: ASL n. 5 «Spezzino», A.N.P.A.S. Associazione Nazionale Pubblica Assistenza — Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria

      Atbildētāji: San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus

      Prejudiciālais jautājums

               1)

               Vai LESD 49., 56., 105. un 106. pants ir pret tādu valsts tiesību normu, kas prioritāri paredz piešķirt sanitārā transporta pakalpojumu sniegšanas tiesības brīvprātīgo asociācijām, Itālijas Sarkanajam Krustam un citām pilnvarotām valsts struktūrām vai iestādēm, lai gan atbilstoši nolīgumam, kurā paredzēts, ka tiek atlīdzināti tikai faktiski radušies izdevumi?

               2)

               Vai Savienības tiesības valsts iepirkuma jomā — konkrētajā gadījumā, runājot par “izslēgtiem” līgumiem, vispārīgajiem brīvas konkurences, nediskriminēšanas, pārskatāmības un samērīguma principiem — ir pret tādu valsts tiesību normu, kas ļauj tieši piešķirt sanitārā transporta pakalpojumu sniegšanas tiesības, ja ir atzīstams izskatāmajā lietā apstrīdētā pamatlīguma peļņas raksturs, jo tajā ir paredzēts atmaksāt arī fiksētās un ilgstošās izmaksas?


title: Lieta C-568/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. decembrī iesniedza Juzgado Mercantil n ° 3 de Barcelona (Spānija) – Ismael Fernández Oliva / Caixabank S.A.

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. decembrī iesniedza Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spānija) – Ismael Fernández Oliva/Caixabank S.A.

   (Lieta C-568/14)
   (2015/C 046/40)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ismael Fernández Oliva

      Atbildētāja: Caixabank S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Spānijas Civilprocesa likuma 43. pants, saskaņā ar kuru tiesnesis nevar ieteikt lietas dalībniekiem apturēt tiesvedību civillietā, ja cits tiesnesis vai tiesa ir uzdevis prejudiciālu jautājumu Eiropas Savienības Tiesai, ir uzskatāms par skaidru ierobežojumu Direktīvas 93/13/EEK (1) 7. panta noteikumiem, kuros ir noteikts dalībvalstu pienākums nodrošināt, ka patērētāju un konkurentu interesēs pastāv adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtos līgumos?

               2)

               Vai Spānijas LEC [Civilprocesa likuma] 721. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru tiesnesim ir aizliegts pieņemt vai pēc savas ierosmes ieteikt pieņemt pagaidu noregulējuma pasākumus individuālās tiesvedības, kurās tiek aplūkota vispārēja līguma noteikuma spēkā neesamība tā negodīguma dēļ, ir uzskatāms par skaidru ierobežojumu Direktīvas [93/13]/EEK 7. panta noteikumiem, kuros ir noteikts dalībvalstu pienākums nodrošināt, ka patērētāju un konkurentu interesēs pastāv adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtos līgumos?

               3)

               Vai pagaidu noregulējuma pasākumu, kurus tiesvedībā, kas ir uzsākta, pamatojoties uz individuālu prasību, varētu pieņemt vai nu pēc savas ierosmes vai pēc lietas dalībnieku lūguma, sekām ir jābūt spēkā līdz brīdim, kad tiek pasludināts galīgais nolēmums vai nu individuālajā tiesvedībā vai kolektīvajā tiesvedībā, kas pārklājas ar individuālajām prasībām, nolūkā nodrošināt minētās direktīvas 7. pantā paredzētos adekvātos un efektīvos līdzekļus?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-126/08: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Distillerie Smeets Hasselt NV/Belgische Staat, Louis De Vos, Bollen, Mathay & Co BVBA, kas ir Transterminal Logistics NV likvidators, Daniel Van den Langenbergh, Firma De Vos NV un Belgische Staat/Bollen, Mathay & Co BVBA, kas ir Transterminal Logistics NV likvidators, un Louis De Vos/Belgische Staat (Regula (EEK) Nr. 2913/92 — Kopienas Muitas kodekss — Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Nodokļu summas iegrāmatošana — Ierakstīšana uzskaites dokumentos vai jebkurā citā līdzvērtīgā dokumentā — Ierakstīšana protokolā, kas ir līdzvērtīgs iegrāmatošanai — Protokola, kas ir līdzvērtīgs paziņojumam par atbilstoši tiesību aktiem maksājamo nodokļu summu, kopijas izsniegšana)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/10

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Distillerie Smeets Hasselt NV/Belgische Staat, Louis De Vos, Bollen, Mathay & Co BVBA, kas ir Transterminal Logistics NV likvidators, Daniel Van den Langenbergh, Firma De Vos NV un Belgische Staat/Bollen, Mathay & Co BVBA, kas ir Transterminal Logistics NV likvidators, un Louis De Vos/Belgische Staat
   (Lieta C-126/08) (1)

   (Regula (EEK) Nr. 2913/92 - Kopienas Muitas kodekss - Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Nodokļu summas iegrāmatošana - Ierakstīšana uzskaites dokumentos vai jebkurā citā līdzvērtīgā dokumentā - Ierakstīšana protokolā, kas ir līdzvērtīgs iegrāmatošanai - Protokola, kas ir līdzvērtīgs paziņojumam par atbilstoši tiesību aktiem maksājamo nodokļu summu, kopijas izsniegšana)
   2009/C 220/15
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie van België

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Distillerie Smeets Hasselt NV, Belgische Staat, Louis De Vos

      Atbildētāji: Belgische Staat, Louis De Vos, Bollen, Mathay & Co BVBA, kas ir Transterminal Logistics NV likvidators, Daniel Van den Langenbergh, Firma De Vos NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Cassatie van België — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1992. gadā spēkā esošā redakcija) (OV L 302, 1. lpp.) 217. panta 1. punkta un 221. panta 1. punkta interpretācija — Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Prasība par to, vai nodokļa summa ir jāiegrāmato pirms to paziņošanas parādniekam — Jēdziens “ierakstīšana uzskaites dokumentos vai jebkurā citā līdzvērtīgā dokumentā”

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 217. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis var noteikt, ka no muitas parāda izrietošās nodokļu summas iegrāmatošanu veic, minēto summu ierakstot protokolā, ko sagatavo kompetentās muitas iestādes un ar kuru tiek konstatēts piemērojamo muitas tiesību aktu pārkāpums.

      (1)  OV C 142, 7.6.2008.


title: Lieta C-416/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedums (Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Luís Manuel Piscarreta Ricardo/Likvidējamais Portimão Urbis – E. M., S. A., Município de Portimão, EMARP – Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, E. M., S. A. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2001/23 — 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts — 2. panta 1. punkta d) apakšpunkts — Uzņēmumu pāreja — Darba ņēmēju tiesību aizsardzība — Piemērošanas joma — “Darbinieka” un “uzņēmējsabiedrības īpašumtiesību pārejas” jēdzieni

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/7

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedums (Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Luís Manuel Piscarreta Ricardo/Likvidējamais Portimão Urbis – E. M., S. A., Município de Portimão, EMARP – Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, E. M., S. A.

   (Lieta C-416/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/23 - 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts - 2. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Uzņēmumu pāreja - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība - Piemērošanas joma - “Darbinieka” un “uzņēmējsabiedrības īpašumtiesību pārejas” jēdzieni)
   (2017/C 300/09)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Judicial da Comarca de Faro

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Luís Manuel Piscarreta Ricardo

      Atbildētāji: Likvidējamais Portimão Urbis – E. M., S. A., Município de Portimão, EMARP – Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, E. M., S. A.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka situācija, kurā pašvaldības uzņēmums, kura vienīgais akcionārs ir pašvaldība, tiek likvidēts ar šīs pašvaldības izpildinstitūcijas lēmumu un tā darbība tiek daļēji nodota minētajai pašvaldībai to tiešai izpildei un daļēji citam pašvaldības uzņēmumam, kurš ir ticis pārveidots šajā nolūkā un kurā arī šī pašvaldība ir vienīgais akcionārs, ietilpst minētās direktīvas piemērošanas jomā ar nosacījumu, ka aplūkotā uzņēmuma identitāte tiek saglabāta pēc īpašumtiesību nodošanas, kas ir jānosaka iesniedzējtiesai;

               2)

               tāda persona kā prasītājs pamatlietā, kura tādēļ, ka ir apturēts tās darba līgums, faktiski neveic savus darba pienākumus, ietilpst jēdzienā “darbinieks” Direktīvas 2001/23 2. panta 1. punkta d) apakšpunkta izpratnē, ciktāl šķiet, ka attiecīgajās valsts tiesībās tā tiek aizstāvēta kā darbinieks, kas tomēr ir jāpārbauda iesniedzējtiesai; atkarībā no šīs pārbaudes rezultātiem pamatlietā aplūkotajos apstākļos tiesības un pienākumi, kas izriet no tās darba līguma, ir jāuzskata par nodotiem īpašumtiesību saņēmējam atbilstoši šīs direktīvas 3. panta 1. punktam;

               3)

               Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Faro rajona tiesa, Portugāle) uzdotais trešais jautājums nav pieņemams.

      (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta C-381/06: Prasība, kas celta 2006. gada 15. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/17

         Prasība, kas celta 2006. gada 15. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-381/06)
   (2006/C 261/33)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un J. Enegren)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvas 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2002/14/EK transpozīcijai beidzās 2005. gada 23. martā.

      (1)  OV L 80, 29. lpp.


title: Lieta T-163/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. decembra rīkojums — Martinet /Komisija

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/35

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. decembra rīkojums — Martinet/Komisija
   (Lieta T-163/09) (1)

   2011/C 55/63
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 141, 20.6.2009.


title: lieta C-315/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Ufficio del Giudice di Pace di Monselice 2005. gada 12. jūlija rīkojumu lietā Lidl Italia Srl pret Comune di Arcole (VR)

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Ufficio del Giudice di Pace di Monselice 2005. gada 12. jūlija rīkojumu lietā Lidl Italia Srl pret Comune di Arcole (VR)
   (lieta C-315/05)
   (2005/C 281/11)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Ufficio del Giudice di Pace di Monselice (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 12. jūlija rīkojumu lietā Lidl Italia Srl pret Comune di Arcole (VR) un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 12. augustā.

      Ufficio del Giudice di Pace di Monselice lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīva 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (1) interpretējama tā, ka šajā direktīvā paredzētie pienākumi attiecībā uz pārtikas produktu fasēšanu 1. panta nozīmē un jo īpaši 2., 3. un 12. pantā paredzētie pienākumi ir uzlikti vienīgi fasēto pārtikas produktu ražotājam?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 2000/13/EK 2., 3. un 12. pants interpretējams tā, ka tas izslēdz iespēju, ka tikai citas dalībvalsts uzņēmuma fasētu (kā tas definēts Direktīvas 2000/13/EK 1. punktā) pārtikas produktu izplatītājs, kas atrodas attiecīgajā dalībvalstī, var būt atbildīgs par valsts iestādes norādīto pārkāpumu, kas saistīts ar neprecīzām vērtībām (šajā gadījumā alkohola satura procentuālo daļu), ko etiķetē norādījis fasētā pārtikas produkta ražotājs, un tādējādi tikt sodīts, pat ja minētais izplatītājs tikai pārdod tādu pārtikas produktu, kādu to viņam ir piegādājis pārtikas produkta ražotājs?

      (1)  OV L 109, 06.05.2000., 29. lpp.


title: Lieta C-232/14: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Portmeirion Group UK Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dempings — Īstenošanas regula (ES) Nr. 412/2013 — Spēkā esamība — Ķīnas izcelsmes keramikas galda piederumu un virtuves piederumu imports — Attiecīgais produkts — Attiecīgā prece — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/4

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Portmeirion Group UK Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-232/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dempings - Īstenošanas regula (ES) Nr. 412/2013 - Spēkā esamība - Ķīnas izcelsmes keramikas galda piederumu un virtuves piederumu imports - Attiecīgais produkts - Attiecīgā prece - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 156/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Portmeirion Group UK Ltd

      Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Rezolutīvā daļa:

   Prejudiciālā jautājuma pārbaudē nav atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Padomes 2013. gada 13. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 412/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas galda piederumu un virtuves piederumu importu, spēkā esamību.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta C-175/16: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik/SOS-Lapsikylä ry Direktīva 2003/88/EEK — 17. pants — Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība — Darba laika organizēšana — Papildu kompensācijas — Bērnu aizsardzības apvienība — “Bērnu ciemata vecāki” — Pastāvīgo “vecāku” pagaidu prombūtne — Darba ņēmējas, kas nodarbinātas kā “vecāku” aizvietotājas — Jēdziens

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik/SOS-Lapsikylä ry

   (Lieta C-175/16) (1)

   (Direktīva 2003/88/EEK - 17. pants - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Darba laika organizēšana - Papildu kompensācijas - Bērnu aizsardzības apvienība - “Bērnu ciemata vecāki” - Pastāvīgo “vecāku” pagaidu prombūtne - Darba ņēmējas, kas nodarbinātas kā “vecāku” aizvietotājas - Jēdziens)
   (2017/C 309/12)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik

      Atbildētāja: SOS-Lapsikylä ry

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 17. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nevar tikt piemērots attiecībā uz algotu darbu, par kādu ir runa pamatlietā un kas ietver bērnu aprūpi ģimenes vides apstākļos, aizvietojot personu, kura pastāvīgi veic šos pienākumus, ja nav konstatēts, ka darba laiks kopumā netiek mērīts un/vai iepriekš noteikts vai ka to var noteikt pats darba ņēmējs, – tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta C-378/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Etat (Beļģija) 2006. gada 15. septembra rīkojumu — Clear Channel Belgium SA pret Ville de Liège

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d`Etat (Beļģija) 2006. gada 15. septembra rīkojumu — Clear Channel Belgium SA pret Ville de Liège

   (Lieta C-378/06)
   (2006/C 261/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Conseil d`Etat (Beļģija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Clear Channel Belgium SA

      Atbildētāja: Ville de Liège

      Persona, kas iestājusies lietā: J. C. Decaux Belgium SA

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai līgumam, kam ir piešķirts “valsts koncesijas” statuss, nav piemērojama 1992. gada 18. jūnija Padomes Direktīva 92/50 EKK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (1), ja šajā līgumā neatkarīgi no tā, ka iestāde līgumslēdzējai pusei piešķir ekskluzīvas tiesības pret atlīdzību izmantot reklāmas iekārtas, kas ir uzstādītas uz iestādes rīcībā nodotā ielu aprīkojuma, ir paredzēts, ka līgumslēdzējai pusei šai iestādei ir jāsniedz virkne pakalpojumu (ielu aprīkojuma uzstādīšana un pašvaldības informācijai domātas vietas nodrošināšana)?

               2)

               Vai — kā paredzēts līgumā — par atlīdzību par iestādei sniegtajiem pakalpojumiem, neskatoties uz samaksas neveikšanu tās ierastajā izpratnē, var atzīt to, ka tā atsakās no ienākumiem par reklāmu, kas šajā gadījumā būtu iekasējami kā finansiāla vai materiāla kompensācija un nodokļi par reklāmu?

               3)

               Vai minētās direktīvas piemērošanas kontekstā nozīme ir tam, ka līgumā ir paredzētas galvenās un pakārtotās saistības?

      (1)  OV L 209, 24.07.1992, 1. lpp.


title: Lieta T-473/12: Prasība, kas celta 2012. gada 1. novembrī — Aer Lingus /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/51

         Prasība, kas celta 2012. gada 1. novembrī — Aer Lingus/Komisija
   (Lieta T-473/12)
   2013/C 26/104
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aer Lingus Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji — K. Bacon, D. Scannell, Barristers, un A. Burnside, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt (vai, pakārtoti, daļēji atcelt) Komisijas 2012. gada 25. jūlija lēmumu valsts atbalsta lietā SA.29064 (2011/C) (ex 2011/NN) — Īrijā piemērotā diferencētā aviopārvadājumu nodokļa likme, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, apstrīdētajā lēmumā secinot, ka samazinātā nodokļa likme ir nelikumīgs valsts atbalsts. It īpaši Komisija esot pieļāvusi kļūdu, atzīstot augstāko nodokļa likmi par “normālo” nodokļa likmi, lai noteiktu, vai samazinātā nodokļa likme bija selektīva priekšrocība. Ņemot vērā to, ka saskaņā ar tiešās iedarbības Eiropas Savienības tiesību noteikumiem augstākā nodokļa likme nebija spēkā, to šajā ziņā nevarēja ņemt vērā kā “normālo” atsauces likmi. Šo pašu iemeslu dēļ Komisija kļūdījās, secinot, ka aviosabiedrības, kurām piemēro samazināto nodokļa likmi, iegūst priekšrocību, kas atbilst EUR 8 par katru pasažieri.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka pat tādā gadījumā, ja Komisija samazināto nodokļa likmi varētu pamatoti atzīt par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, ar rīkojumu atgūt valsts atbalstu no aviosabiedrībām, kurām piemēro samazināto nodokļa likmi, tādos apstākļos, kuros vienlaicīgi ir jāatmaksā arī augstākā nodokļa likme, tiekot pārkāpti tiesiskās noteiktības, efektivitātes un labas pārvaldības principi. Līdz ar to ar strīdīgo lēmumu, ar kuru uzdots atgūt valsts atbalstu, esot pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 14. pants.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un faktos, atzīstot aviosabiedrības, kurām piemēro samazināto nodokļa likmi, par apgalvotā atbalsta saņēmējām EUR 8 apmērā par katru pasažieri, un, pamatojoties uz to, uzdodot atbalstu atgūt, lai gan Komisija tika atzinusi, ka šo nodokļa slogu, iespējams, uzņēmās pasažieri, kuri līdz ar to bija pirmie ieguvēji no samazinātās likmes.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, ņemot vērā to, ka nav iespējams a posteriori atgūt EUR 8 no pasažieriem, kuri ir guvuši labumu no samazinātās nodokļa likmes, atgūšanas rīkojums šādos apstākļos darbojoties kā papildu nodoklis attiecīgajām aviosabiedrībām, un līdz ar to tas drīzāk līdzinās šo aviosabiedrību pretlikumīgai sodīšanai nevis tās situācijas atjaunošanai, kas pastāvēja pirms apgalvotā atbalsta piešķiršanas. Tas ir nesamērīgi un ir vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, un līdz ar to vēl viens Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta pārkāpums.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja vispār nav pamatojusi vai arī ir nepietiekami pamatojusi rīkojumu atgūt atbalstu, kā arī to, ka atbalsta apmērs tika noteikts EUR 8 apmērā par pasažieri.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-239/11 P, C-489/11 P un C-498/11 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums — Siemens AG (C-239/11 P), Mitsubishi Electric Corp. (C-489/11 P), Toshiba Corp. (C-498/11 P)/Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus — Tirgus sadale — Regula (EK) Nr. 1/2003 — Pārkāpuma pierādīšana — Vienots un turpināts pārkāpums — Pierādījumu sagrozīšana — Paziņojumu, kas ir pretrunā paziņojuma iesniedzēja interesēm, pierādījuma spēks — Naudas sodi — Sākumsumma — Atsauces gads — Preventīvs reizināšanas koeficients — Neierobežota kompetence — Vienlīdzīga attieksme — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums — Siemens AG (C-239/11 P), Mitsubishi Electric Corp. (C-489/11 P), Toshiba Corp. (C-498/11 P)/Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas C-239/11 P, C-489/11 P un C-498/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus - Tirgus sadale - Regula (EK) Nr. 1/2003 - Pārkāpuma pierādīšana - Vienots un turpināts pārkāpums - Pierādījumu sagrozīšana - Paziņojumu, kas ir pretrunā paziņojuma iesniedzēja interesēm, pierādījuma spēks - Naudas sodi - Sākumsumma - Atsauces gads - Preventīvs reizināšanas koeficients - Neierobežota kompetence - Vienlīdzīga attieksme - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 52/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Siemens AG (pārstāvji — I. Brinker, C. Steinle un M. Hörster, advokāti (C-239/11 P)), Mitsubishi Electric Corp. (pārstāvji — R. Denton, solicitor, un K. Haegeman, advokāts (C-489/11 P)), Toshiba Corp. (pārstāvji — J. MacLennan, solicitor, A. Dawes, solicitor, A. Schulz, advokāts, un S. Sakellariou, advokāts (C-498/11 P))

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Antoniadis, kā arī R. Sauer, N. Khan un P. Van Nuffel)

      Persona, kas iestājusies lietā otras lietas dalībnieces prasījumu atbalstam: Autorité de surveillance AELE (pārstāvji — M. Schneider un M. Moustakali)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu lietā T-110/07 Siemens/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasītājas prasību atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmumu C(2006) 6762, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu saistībā ar aizliegtu vienošanos projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgū vai, pakārtoti, samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu — Tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu, tiesību uz aizstāvību, vienlīdzīgas attieksmes principa un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums — Pierādījumu sagrozīšana — Tiesību normu par noilgumu nepareiza piemērošana — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Siemens AG, Mitsubishi Electric Corp. un Toshiba Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 232, 6.8.2011.

      OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta T-378/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 20. februāra spriedums — Langguth Erben /ITSB ( “MEDINET” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “MEDINET” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “MEDINET” — Pretendēšana uz agrāku valsts un starptautisku preču zīmju agrāku izcelsmi — Agrākas krāsainas preču zīmes un reģistrācijai pieteikta Kopienas preču zīme, kas neaptver nevienu konkrētu krāsu — Apzīmējumu identiskuma neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 34. pants — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Mutvārdu procesa noturēšanas lietderīgums — Regulas Nr. 207/2009 77. pants)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/23

         Vispārējās tiesas 2013. gada 20. februāra spriedums — Langguth Erben/ITSB (“MEDINET”)
   (Lieta T-378/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “MEDINET” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “MEDINET” - Pretendēšana uz agrāku valsts un starptautisku preču zīmju agrāku izcelsmi - Agrākas krāsainas preču zīmes un reģistrācijai pieteikta Kopienas preču zīme, kas neaptver nevienu konkrētu krāsu - Apzīmējumu identiskuma neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 34. pants - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants - Mutvārdu procesa noturēšanas lietderīgums - Regulas Nr. 207/2009 77. pants)
   2013/C 108/60
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Vācija) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — K. Klüpfel un G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 10. maija lēmumu lietā R 1598/2010-4 attiecībā uz pretendēšanu uz agrāku preču zīmju agrāku izcelsmi saistībā ar pieteikumu grafisku apzīmējumu “MEDINET” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 269, 10.9.2011.


title: Lieta C-40/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 11. janvārī ( Överklagandenämnden för Högskolan lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kaj Lyyski pret Umeå universitet (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — EKL 39. pants — Šķēršļi — Arodmācība — Skolotāji — Atteikums uzņemt izglītības programmā pretendentu, kas ir nodarbināts citas dalībvalsts skolā)

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/3

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 11. janvārī (Överklagandenämnden för Högskolan lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kaj Lyyski pret Umeå universitet

   (Lieta C-40/05) (1)

   (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - EKL 39. pants - Šķēršļi - Arodmācība - Skolotāji - Atteikums uzņemt izglītības programmā pretendentu, kas ir nodarbināts citas dalībvalsts skolā)
   (2007/C 42/05)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Överklagandenämnden för Högskolan
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Kajs Līskis [Kaj Lyyski]

      Atbildētāja: Ūmeo Universitāte [Umeå universitet]
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Överklagandenämnden för Högskolan (Augstākās izglītības Apelāciju komisija) — Kopienas tiesību un, konkrētāk, EKL 12. panta interpretācija — Profesionālā apmācība ar mērķi aizpildīt kvalificētu skolotāju vakances vienā dalībvalstī, kas paredzēta skolu iestādēs nodarbinātiem skolotājiem, lai ļautu viņiem iegūt nepieciešamo kvalifikāciju, lai noslēgtu līgumu uz nenoteiktu laiku — Atteikums uzņemt kandidātu, kas ir šīs dalībvalsts pilsonis, taču ir nodarbināts skolā citā dalībvalstī

   Rezolutīvā daļa
   Kopienas tiesības neiestājas pret to, ka valsts tiesiskais regulējums, ar ko paredz organizēt apmācību pagaidu kārtībā, lai ātri apmierinātu kvalificētu skolotāju pieprasījumu dalībvalstī, noteic, ka šajā apmācībā piedalīties var vienīgi pretendenti, kas ir nodarbināti šīs valsts skolā, tomēr precizējot, ka šī regulējuma piemērošana nedrīkst principā izslēgt visus pretendentus — skolotājus, kuri nav nodarbināti šādā skolā; šāda izslēgšana nozīmētu lēmuma pieņemšanu bez iepriekšējas un individuālas šī pretendenta spēju novērtēšanas, ņemot vērā it īpaši ieinteresētās personas spējas un iespēju uzraudzīt tās apmācības praktisko daļu vai iespēju to īstenot.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Apvienotās lietas C-611/10 un C-612/10: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 12. jūnija spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Waldemar Hudzinski/Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse (C-611/10), Jaroslaw Wawrzyniak/Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse (C-612/10) (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 14.a panta 1. punkta a) apakšpunkts — LESD 45. un 48. pants — Pagaidu darbs dalībvalstī, kas nav tā, kuras teritorijā darbs parasti tiek veikts — Ģimenes pabalsti — Piemērojamie tiesību akti — Dalībvalsts, kurā tiek veikts pagaidu darbs, bet kura nav kompetentā valsts, iespēja piešķirt pabalstus bērniem — Valsts tiesību normās paredzēta noteikuma par pārklāšanās novēršanu piemērošana, izslēdzot šo pabalstu gadījumā, ja citā valstī tiek saņemts pielīdzināms pabalsts)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/4

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 12. jūnija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Waldemar Hudzinski/Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse (C-611/10), Jaroslaw Wawrzyniak/Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse (C-612/10)
   (Apvienotās lietas C-611/10 un C-612/10) (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 14.a panta 1. punkta a) apakšpunkts - LESD 45. un 48. pants - Pagaidu darbs dalībvalstī, kas nav tā, kuras teritorijā darbs parasti tiek veikts - Ģimenes pabalsti - Piemērojamie tiesību akti - Dalībvalsts, kurā tiek veikts pagaidu darbs, bet kura nav kompetentā valsts, iespēja piešķirt pabalstus bērniem - Valsts tiesību normās paredzēta noteikuma par pārklāšanās novēršanu piemērošana, izslēdzot šo pabalstu gadījumā, ja citā valstī tiek saņemts pielīdzināms pabalsts)
   2012/C 227/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Waldemar Hudzinski (C-611/10), Jaroslaw Wawrzyniak (C-612/10)

      Atbildētājas: Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse (C-611/10), Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse (C-612/10)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 14.a panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Piemērojamo tiesību aktu noteikšana — Migrējoša darba ņēmēja tiesības dalībvalstī, kurā viņš strādā, saņemt ģimenes pabalstus par saviem bērniem, kas dzīvo viņu izcelsmes dalībvalstī — Apstākļi, kuros persona ir pašnodarbināta persona savā izcelsmes dalībvalstī un četrus mēnešus veic algotu darbu citā dalībvalstī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               14. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 14.a panta 1. punkta a) apakšpunkts Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma shēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kura savukārt grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 647/2005, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz dalībvalstij, kas atbilstoši šīm tiesību normām nav norādīta kā kompetentā dalībvalsts, piešķirt pabalstus bērnam saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību normām migrējošam darba ņēmējam, kas veic pagaidu darbu tās teritorijā tādos apstākļos, kādi tiek aplūkoti pamatlietā, tostarp, ja ir konstatēts, ka, pirmkārt, attiecīgais darba ņēmējs nav zaudējis tiesības tādēļ, ka viņš izmanto savas tiesības brīvi pārvietoties, jo viņš ir saglabājis savas tiesības uz tāda paša veida ģimenes pabalstiem kompetentajā dalībvalstī, un, otrkārt, ka ne šis darba ņēmējs, ne bērns, par kuru tiek prasīts minētais pabalsts, parasti nedzīvo tās dalībvalsts teritorijā, kurā tiek veikts pagaidu darbs;

               2)

               LESD normas par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā, kāda tiek aplūkota pamatlietā, tās liedz piemērot tādu valsts tiesību normu, kāda izriet no Likuma par ienākumu nodokli (Einkommensteuergesetz) 65. panta, tiktāl, ciktāl tajā paredzēta nevis pabalsta samazināšana par citā valstī saņemta pielīdzināma pabalsta summu, bet šī pabalsta izslēgšana.

      (1)  OV C 103, 2.4.2011.


title: Lieta T-69/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 19. oktobra rīkojums — Evropaïki Dynamiki /EFSA (Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Publiskā iepirkuma līgumi — Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde ( EFSA ) — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus atcelšana — Prasības priekšmeta zudums)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/39

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 19. oktobra rīkojums — Evropaïki Dynamiki/EFSA
   (Lieta T-69/05) (1)

   (Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Publiskā iepirkuma līgumi - Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus atcelšana - Prasības priekšmeta zudums)
   (2007/C 315/74)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) (pārstāvji — sākotnēji A. Cuvillier un D. Detken, pēc tam A. Cuvillier un S. Gabbi, pārstāvji, kam palīdz J. Stuyck, avocat)
   Priekšmets
   Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) 2004. gada 3. decembra lēmuma, ar kuru noraida prasītājas iesniegto piedāvājumu konkursa procedūrā par informātikas pakalpojumu sniegšanu Extranet tīkla izveidei dalībvalstu iestāžu, EFSA un Komisijas starpā un lēmuma piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               par prasību nav jālemj;

               2)

               EFSA atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.4.2005.


title: Lieta C-606/14 P: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 1. februāra spriedums – Portovesme Srl/Eiropas Komisija Apelācija — Atbalsts, ko Itālijas Republika piešķīrusi Portovesme Srl — Preferenciāla tarifa režīmi elektroenerģijai — Lēmums, ar ko atbalsta pasākums atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/13

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 1. februāra spriedums – Portovesme Srl/Eiropas Komisija
   (Lieta C-606/14 P) (1)

   (Apelācija - Atbalsts, ko Itālijas Republika piešķīrusi Portovesme Srl - Preferenciāla tarifa režīmi elektroenerģijai - Lēmums, ar ko atbalsta pasākums atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu)
   (2017/C 104/19)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Portovesme Srl (pārstāvji – G. Dore, M. Liberati, A. Vinci un F. Ciulli, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci un É. Gippini Fournier)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Portovesme Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta C-297/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rüdiger Hobohm/Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās un komerclietās — Regula Nr. 44/2001 — Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā — 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Uz patērētāja dalībvalsti “vērstas” komercdarbības vai profesionālas darbības jēdziens — Pilnvarojuma līgums, kas domāts, lai sasniegtu tāda māklera līguma, kas iepriekš noslēgts uz patērētāja dalībvalsti “vērstas” profesionāļa darbības jomā, ekonomisko mērķi — Cieša saikne

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rüdiger Hobohm/Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

   (Lieta C-297/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās un komerclietās - Regula Nr. 44/2001 - Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā - 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Uz patērētāja dalībvalsti “vērstas” komercdarbības vai profesionālas darbības jēdziens - Pilnvarojuma līgums, kas domāts, lai sasniegtu tāda māklera līguma, kas iepriekš noslēgts uz patērētāja dalībvalsti “vērstas” profesionāļa darbības jomā, ekonomisko mērķi - Cieša saikne)
   (2016/C 068/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Rüdiger Hobohm

      Atbildētāji: Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts, ciktāl tas attiecas uz līgumu, kas noslēgts tādas komercdarbības vai profesionālas darbības ietvaros, kuru profesionālis “vērsis uz” patērēja domicila dalībvalsti, to lasot kopā ar šīs regulas 16. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas var būt piemērojams starp patērētāju un profesionāli noslēgtam līgumam, kurš kā tāds neietilpst uz patērētāja domicila dalībvalsti “vērstas” šī profesionāļa komercdarbības vai profesionālas darbības jomā, bet kuram ir cieša saikne ar līgumu, kas iepriekš starp šīm pašām pusēm noslēgts šādas darbības ietvaros. Valsts tiesai jāpārliecinās, vai ir izpildīti šo saikni veidojošie faktori, proti, vai šo abu līgumu puses ir juridiski un faktiski identiskas, vai to sasniedzamais ekonomiskais mērķis ir tāds pats un attiecas uz to pašu priekšmetu un vai otrais līgums papildina pirmo līgumu tādā ziņā, ka tas ir domāts, lai ļautu sasniegt šī pēdējā līguma sasniedzamo ekonomisko mērķi.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-361/05: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 26. septembrī

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/16

         Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 26. septembrī
   (Lieta C-361/05)
   (2005/C 296/30)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 26. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Spānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv I. Martinesa del Perala [I. Martínez del Peral] un M. Konstantinidis [M. Konstantinidis], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka,

                           —

                           neizpildot pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 75/442/EEK (1), ko groza Direktīva 91/156/EEK (2), 4., 9. un 13. pants un Direktīvas 99/31/EK (3) 14. pants, neveikdama pasākumus, kas vajadzīgi, lai Nijaras [Níjar] un Oijo de Migelas [Hoyo de Miguel] atkritumu poligoni izpildītu pienākumus, kas izriet no minētajām direktīvām;

                           —

                           nesaņemot no Spānijas iestādēm informāciju, kas ļautu apstrīdēt saņemto sūdzību par Kueva del Mohonas [Cueva del Mojón] atkritumu poligonu, kas atrodas Lamohonerā [La Mojonera], tādējādi neizpildīdama pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK, 4., 9. un 13. pants un Direktīvas 99/31/EK 14. pants, neveikdama pasākumus, kas vajadzīgi, lai Kueva del Mohonas atkritumu poligons izpildītu pienākumus, kas izriet no minētajām direktīvām,

                     Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek iepriekšējā rindkopā minētās tiesību normas;

               2)

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Tas, ka šo atkritumu poligonu situācija turpina pastāvēt, rada būtisku kaitējumu videi ilgstošā laikposmā, turklāt kompetentās iestādes tajā neiejaucas, neskatoties uz Komisijas brīdinājumiem.
   Faktiski nelikumīgos poligonos no atkritumiem zemē, gaisā un ūdenī nokļūst ķīmiskas vielas, kas apdraud cilvēku veselību, piesārņo gruntsūdeņus, virszemes ūdeņus un atmosfēru, kā arī floru un faunu. Turklāt nelikumīga sadedzināšana un liesmas, kas rodas spontāni sakarā ar to, ka nekontrolētajos poligonos atkritumi ir viegli uzliesmojoši, izraisa daudzus ugunsgrēkus ar videi katastrofālām sekām.

      (1)  Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīva par atkritumiem, OV L 194, 25.07.1975., 39. lpp.

      (2)  Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva, OV L 78, 26.03.1991., 32. lpp.

      (3)  Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīva par atkritumu poligoniem, OV L 182, 16.07.1999., 1. lpp.


title: Lieta F-55/07: Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 6. marta rīkojums — Tiralongo /Komisija (Civildienests — Bijušais pagaidu darbinieks — Prasība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/32

         Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 6. marta rīkojums — Tiralongo/Komisija
   (Lieta F-55/07) (1)

   (Civildienests - Bijušais pagaidu darbinieks - Prasība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2008/C 116/59)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giuseppe Tiralongo, Ladispoli (Itālija) (pārstāvji — F. un R. Sciaudone un S. Frazzani, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Priekšmets
   Materiālā un morālā kaitējuma, kas it kā tika nodarīts prasītājam sakarā ar Eiropas biroja krāpšanas apkarošanai nelikumīgu darbību, saistītu it īpaši ar viņa pagaidu darbinieka līguma pagarināšanu, atlīdzināšanas piespriešana Eiropas Kopienu Komisijai
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV L 183 4.8.2007., 43. lpp.


title: Lieta C-426/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 12. augustā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — Mark Alemo-Herron u.c./ Parkwood Leisure Ltd

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 12. augustā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — Mark Alemo-Herron u.c./Parkwood Leisure Ltd

   (Lieta C-426/11)
   2011/C 311/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Mark Alemo-Herron, Sandra Tipping, Christopher Anderson, Stacey Aris, Audrey Beckford, Lee Bennett, Delroy Carby, Vishnu Chetty, Deborah Cimitan, Victoria Clifton, Claudette Cummings, David Curtis, Stephen Flin, Patience Ijelekhai, Rosemarie Lee, Roxanne Lee, Vivian Ling, Michelle Nicholas, Lansdail Nugent, Anne O'Connor, Shirley Page, Alan Peel, Mathew Pennington, Laura Steward

      Atbildētāja: Parkwood Leisure Ltd

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Gadījumā, kad — kā tas ir izskatāmajā lietā — darbiniekam attiecībā pret personu, kas nodod savas īpašuma tiesības citai personai, ir līgumā noteiktas tiesības baudīt nodarbinātības noteikumus un nosacījumus, par kuriem ik pa laikam ir veikusi pārrunas un par kuriem ir vienojusies trešā persona — kolektīva sarunu organizācija —,un šādas tiesības attiecībās starp darbinieku un darba devēju, kas nodod savas īpašuma tiesības, valsts tiesiskajā regulējumā drīzāk tiek atzītas par dinamiskām, nevis statiskām, vai Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK (1) 3. pants kopsakarā ar Tiesas 2006. gada 9. marta spriedumu lietā C-499/04 Werhof (Krājums, I 2397. lpp.):

                           a)

                           pieprasa, lai šādas tiesības tiek aizsargātas un tiek piemērotas pret īpašumtiesību pārņēmēju, kad notiek attiecīgā uzņēmuma pāreja, uz kuru attiecas direktīva, vai

                           b)

                           piešķir tiesības valsts tiesām uzskatīt, ka šādas tiesības ir jāaizsargā un jāpiemēro pret īpašumtiesību pārņēmēju gadījumā, kad notiek attiecīgā uzņēmuma pāreja, uz kuru attiecas direktīva, vai

                           c)

                           aizliedz valsts tiesām uzskatīt, ka šādas tiesības ir jāaizsargā un jāpiemēro pret īpašumtiesību pārņēmēju gadījumā, kad notiek attiecīgā uzņēmuma pāreja, uz kuru attiecas direktīva?

               2)

               Apstākļos, kad dalībvalsts ir izpildījusi savas saistības attiecībā uz minimālo Direktīvas 2001/23/EK 3. pantā ietverto prasību ieviešanu, bet rodas jautājums, vai ieviešanas pasākumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pārsniedz šīs prasības veidā, kas ir labvēlīgs aizsargātajiem darbiniekiem, nodrošinot dinamiskas līgumsaistības attiecībās ar īpašumtiesību pārņēmēju, vai tas ir gadījums, kad dalībvalsts tiesas var brīvi piemērot valsts tiesības, lai interpretētu ieviešanas tiesisko regulējumu, šādai interpretācijai nekad nenonākot pretrunā Kopienu tiesībām, vai tomēr ir jāizvēlas kāda cita pieeja, un, ja tā, tad kāda pieeja?

               3)

               Konkrētajā gadījumā, tā kā darba devējs nav apstrīdējis to, ka darbinieku dinamisko tiesību esamība saskaņā ar valsts tiesībām uz kolektīvi panāktiem nodarbinātības noteikumiem un nosacījumiem aizskar darba devēja tiesības saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 11. pantu, vai valsts tiesa var piemērot TUPE [Transfer of Undertakings (Protection of Employment) Regulations 1981 (1981. gada Uzņēmējsabiedrību pārejas (Darba tiesisko attiecību aizsardzības)) noteikumi] interpretāciju, ko aizstāv darbinieki?

      (1)  Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV 2001 L 82, 16. lpp.).


               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/1

         2010/C 195/01
   Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 179, 3.7.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 161, 19.6.2010.

      OV C 148, 5.6.2010.

      OV C 134, 22.5.2010.

      OV C 113, 1.5.2010.

      OV C 100, 17.4.2010.

      OV C 80, 27.3.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-219/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 18. jūnija spriedums — Otero González /ITSB — Apli-Agipa ( “AGIPA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “AGIPA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “AGIPA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Preču salīdzinājums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/69

         Vispārējās tiesas 2013. gada 18. jūnija spriedums — Otero González/ITSB — Apli-Agipa (“AGIPA”)
   (Lieta T-219/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “AGIPA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “AGIPA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Preču salīdzinājums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 225/153
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Luis Otero González k-gs (Barselona, Spānija) (pārstāvis — S. Correa, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Apli-Agipa SAS (Dormans, Francija) (pārstāvis — E. Sugrañes Coca, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 14. janvāra lēmumu lietā R 556/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp José Luis Otero González k-gu un Apli-Agipa SAS

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 14. janvāra lēmumu lietā R 556/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp José Luis Otero González k-gu un Apli-Agipa SAS daļā, kurā noraidīta Otero González k-ga apelācijas sūdzība un Apli-Agipa atļauta Kopienas vārdiskas preču zīmes “AGIPA” reģistrācija attiecībā uz “fotogrāfijām; līmvielām kancelejas vai mājturības vajadzībām; otām; kancelejas precēm (izņemot mēbeles); mācību un uzskates līdzekļiem (izņemot aparatūru); sintētiskiem iesaiņojuma materiāliem (kas nav ietverti citās klasēs); iespiedburtiem; klišejām”, kas ietilpst 16. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Otero González k-ga tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Apli-Agipa sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 194, 2.7.2011.


title: lieta C-442/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Spānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 21. oktobrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/36

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Spānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 21. oktobrī
   (lieta C-442/04)
   (2004/C 300/70)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 21. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Spānijas Karaliste, kuru pārstāv Enrique Braquehais Conesa, Abogado del Estado, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2004. gada 19. jūlija Regulas (EK) Nr. 1415/2004 (1), ar ko nosaka maksimāli pieļaujamo ikgadējo zvejas intensitāti dažiem zvejas apgabaliem un zivsaimniecības nozarēm, 1. līdz 6. pantu, kas īsteno 3. un 6. pantus Padomes 2003. gada 4. novembra Regulā (EK) Nr. 1954/2003 (2), kura attiecas uz zvejas intensitātes pārvaldību saistībā ar dažiem Kopienas zvejas apgabaliem un resursiem un ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 2847/93 (3) un atceļ Regulas (EK) Nr. 685/95 (4) un (EK) Nr. 2027/95 (5), un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   nediskriminācijas principa pārkāpums,

               a)

               jo ar šo prasību apstrīdētā Regula (EK) Nr. 1415/2004 nosaka Regulas (EK) Nr. 1954/2003, konkrēti, tās 3. un 6. panta - par maksimāli pieļaujamo ikgadējo zvejas intensitāti katrai dalībvalstij un katram zvejas apgabalam un zivsaimniecības nozarei, kas definēta iepriekš minētajos pantos - piemērošanas kārtību, kur Spānijas Karaliste apstrīd (lietā C-36/04) Regulu Nr. 1954/2003, kas diskriminē Spānijas floti pamatojoties uz piederību šai valstij, jo ciktāl tā atsaucas uz laika posmu no 1998. līdz 2002. gadam, šajā laikā, saskaņā ar Akta par Spānijas Karalistes un Portugāles Republikas pievienošanos Eiropas Kopienām noteikumiem un Regulu (EK) Nr. 685/95 un Nr. 2027/95 noteikumiem, bija ierobežota Spānijas flotes pieeja zonām CIEM V b, VI, VII un VIII a, b, d un e;

               b)

               jo jutīgas zonas izveidošana saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1954/2003 6. pantu, ko īsteno ar apstrīdēto Regulu (EK) Nr. 1415/2004, tāpat diskriminē Spānijas floti, jo jaunā jutīgā zona daļēji sakrīt ar tā saukto “Irish Box” zonu, kurā Spānijas flotei jau tika piemēroti ierobežojumi saskaņā ar Spānijas Karalistes un Portugāles Republikas pievienošanās līgumu.

         pilnvaru nepareiza izmantošana,
   jo jutīgās zonas aizsardzība, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 1954/2003 6. pantā, ko īsteno ar apstrīdēto Regulu (EK) Nr. 1415/2004, bija jāpanāk, piemērojot procedūras, kas paredzētās Regulā (EK) Nr. 850/1998, kas nosaka tehniskos līdzekļus jūras organismu mazuļu aizsardzībai un attiecas uz visām zonām, attiecībā uz kurām zinātniski ir pierādīta to atbilstība šim nosacījumam.

      (1)  OV L 258, 5.8.2004., 1. lpp.

      (2)  OV L 289, 7.11.2003., 1. lpp.

      (3)  OV L 261, 20.10.1993., 1. lpp.

      (4)  OV L 71, 31.3.1995., 5. lpp.

      (5)  OV L 199, 24.8.1995., 1. lpp.


title: Lieta T-423/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. jūlija rīkojums – De Masi/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, kas attiecas uz Padomes izveidotās Rīcības kodeksa jautājumu (uzņēmējdarbības nodokļi) grupas darbu — Atbilde uz sākotnējiem pieteikumiem pēc pieņemama risinājuma panākšanas — Apstiprinoša lēmuma neesamība — Nepieņemamība

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 19. jūlija rīkojums – De Masi/Komisija
   (Lieta T-423/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kas attiecas uz Padomes izveidotās Rīcības kodeksa jautājumu (uzņēmējdarbības nodokļi) grupas darbu - Atbilde uz sākotnējiem pieteikumiem pēc pieņemama risinājuma panākšanas - Apstiprinoša lēmuma neesamība - Nepieņemamība)
   (2017/C 293/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fabio De Masi (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – A. Fischer-Lescano, profesors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Baquero Cruz un F. Erlbacher, vēlāk J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumus, kuri ir ietverti, pirmkārt, 2016. gada 20. maija vēstulē, un, otrkārt, 2016. gada 13. jūlija vēstulē, ar ko tika atbildēts uz prasītāja, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.), iesniegtajiem pieteikumiem par piekļuvi Rīcības kodeksa jautājumu (uzņēmējdarbības nodokļi) grupas dokumentiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Fabio De Masi sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus

      (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lietas C-37/06 un C-58/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Finanzgericht Hamburg 2006. gada 10. janvāra  un  12. janvāra  rīkojumiem lietās  Viamex Agrar Handels GmbH  (C-37/06) un  ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH  (C-58/06) pret  Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg2006. gada 10. janvāra un 12. janvāra rīkojumiem lietās Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06) un ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH (C-58/06) pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lietas C-37/06 un C-58/06)
   (2006/C 96/03)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2006. gada 10. janvāra un 12. janvāra rīkojumiem lietās Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06) un ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH (C-58/06) pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas un kas Tiesā reģistrēts attiecīgi 2006. gada 23. janvārī un 3. februārī.

      Finanzgericht Hamburg lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Regulas (EK) Nr. 615/98 (1) 1. pants ir spēkā, ja saskaņā ar to eksporta atmaksājumu piešķir tikai tad, ja ir ievērota Direktīva 91/628/EEK par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā (2) ?

               2.

               Ja uz iepriekšējo jautājumu sniegta apstiprinoša atbilde — vai ar samērīguma principu ir saderīgs Regulas Nr. 615/98 5. panta 3. punktā minētais noteikums, ka eksporta atmaksājumu nemaksā par dzīvniekiem, ja ņemot vērā visu tās rīcībā esošo informāciju par Regulas Nr. 615/98 1. pantā minēto noteikumu ievērošanu, iestāde uzskata, ka eksportējot šos dzīvniekus nav ievērota direktīva par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā?

      (1)  OV L 82, 19. lpp.

      (2)  OV L 340, 17. lpp.


title: Lieta C-60/05: Tiesas (otrā palāta)  2006. gada 8. jūnija  spriedums [ Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia  (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] —  WWF Italia ,  Gruppo Ornitologico Lombardo (GOL) ,  Lega abolizione della caccia (LAC) ,  Lega antivivisezionista (LAV)  pret  Regione Lombardia  (Savvaļas putnu aizsardzība — Direktīva 79/409/EEK — Atkāpes no aizsardzības režīma)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/5

         Tiesas (otrā palāta) 2006. gada 8. jūnija spriedums [Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — WWF Italia, Gruppo Ornitologico Lombardo (GOL), Lega abolizione della caccia (LAC), Lega antivivisezionista (LAV) pret Regione Lombardia

   (Lieta C-60/05) (1)

   (Savvaļas putnu aizsardzība - Direktīva 79/409/EEK - Atkāpes no aizsardzības režīma)
   (2006/C 178/08)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: WWF Italia, Gruppo Ornitologico Lombardo (GOL), Lega abolizione della caccia (LAC), Lega antivivisezionista (LAV)

      Atbildētājs: Regione Lombardia

      Persona, kas iestājusies lietā: Associazione migratoristi italiani

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) 9. panta interpretācija — Nosacījumi, saskaņā ar kuriem dalībvalstis var izmantot tiesības atkāpties no aizlieguma nonāvēt vai sagūstīt aizsargājamo sugu eksemplārus — Žubītes un ziemas žubītes sugas
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               saskaņā ar Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu neatkarīgi no valsts tiesību sistēmā noteiktās iekšējās pilnvaru sadales dalībvalstīm, paredzot šīs normas transpozīcijas pasākumus, ir jānodrošina, ka visos tajā paredzētās atkāpes izmantošanas gadījumos un attiecībā uz visām aizsargājamajām sugām atļautajās medībās netiek pārsniegta robežvērtība, kas atbilst minētajā normā paredzētajam šā izmantošanas veida ierobežojumam līdz nelielam skaitam un kas nosakāma, pamatojoties uz stingriem zinātniskajiem datiem;

               2)

               valsts transponējošajām tiesību normām attiecībā uz Direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto “neliela skaita” jēdzienu ir jāļauj iestādēm, kas atbild par atļauju izsniegšanu konkrētās sugas putnu medīšanai saskaņā ar atkāpi, pamatoties uz pietiekami precīziem rādītājiem saistībā ar robežvērtībām, kas jāievēro;

               3)

               transponējot Direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu, dalībvalstīm ir jānodrošina, ka neatkarīgi no to iestāžu skaita un identitātes, kas atbild par minētā noteikuma īstenošanu savā teritorijā, to medību apjoms, ko attiecībā uz katru aizsargājamo sugu ir atļāvusi katra minētā iestāde, nepārsniedz robežvērtību, kas atbilst šīs izmantošanas ierobežojumam līdz “nelielam skaitam” un kas noteikta attiecībā uz šo sugu visai valsts teritorijai;

               4)

               no dalībvalstu pienākuma nodrošināt, lai atbilstoši Direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktam putnu izmantošana nepārsniegtu “nelielu skaitu”, izriet, ka paredzētās administratīvās procedūras ir jāorganizē tādā veidā, ka gan kompetento iestāžu lēmumi, ar kuriem atļauj medības saskaņā ar atkāpi, gan šo lēmumu piemērošanas veids ir pakļauti efektīvai un savlaicīgai kontrolei.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Lieta C-72/06: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2007. gada 19. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/9/EK — Patvēruma politika — Patvēruma meklētāji — Uzņemšana — Obligātie standarti — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/16

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2007. gada 19. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-72/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/9/EK - Patvēruma politika - Patvēruma meklētāji - Uzņemšana - Obligātie standarti - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 96/26)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un C. O'Reilly)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — N. Dafniou)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas nepieciešami, lai izpildītu Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai [dalībvalstīs] (OV L 31, 18. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai [dalībvalstīs], Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 26. pants;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: Lieta C-412/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-412/07)
   (2007/C 247/26)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Vidal Puig, M. Petite)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot vai jebkurā gadījumā nedarot Komisijai zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2004. gada 21. aprīļa Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvas 2004/36/EK (1) par Kopienas lidostas izmantojošo trešo valstu gaisa kuģu drošību prasības, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai paredzētais periods beidzās 2006. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 143, 76. lpp.


title: Lieta T-206/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 31. janvāra spriedums — Spānija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Vīna nozare — Aizliegums stādīt jaunus vīnogulājus — Valstu kontroles sistēmas — Vienotas likmes finanšu korekcija — Procesuālās garantijas — Kļūda vērtējumā — Samērīgums)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/26

         Vispārējās tiesas 2012. gada 31. janvāra spriedums — Spānija/Komisija
   (Lieta T-206/08) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Vīna nozare - Aizliegums stādīt jaunus vīnogulājus - Valstu kontroles sistēmas - Vienotas likmes finanšu korekcija - Procesuālās garantijas - Kļūda vērtējumā - Samērīgums)
   2012/C 73/49
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji F. Díez Moreno, pēc tam M. Muñoz Pérez)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — F. Jimeno Fernández)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 8. aprīļa Lēmumu 2008/321/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz dažus izdevumus, kas dalībvalstīm radušies un ko finansē no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļas un Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) līdzekļiem (OV L 109, 35. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta F-54/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 26. jūnija spriedums — Joseph /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Prasības nokavējums — Neparedzēti apstākļi — Iecelšana amatā — Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 3.a, 3.b. un 85. pants — Līguma termiņš — Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmums par personāla, kas nav pastāvīgie darbinieki, nodarbināšanas maksimālo ilgumu Komisijas dienestos — 12. pants Vispārīgajos īstenošanos noteikumos (VĪN) attiecībā uz procedūrām, kas reglamentē līgumdarbinieku nodarbināšanu un darbu Komisijā — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/71

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 26. jūnija spriedums — Joseph/Komisija
   (Lieta F-54/07) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Prasības nokavējums - Neparedzēti apstākļi - Iecelšana amatā - Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 3.a, 3.b. un 85. pants - Līguma termiņš - Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmums par personāla, kas nav pastāvīgie darbinieki, nodarbināšanas maksimālo ilgumu Komisijas dienestos - 12. pants Vispārīgajos īstenošanos noteikumos (VĪN) attiecībā uz procedūrām, kas reglamentē līgumdarbinieku nodarbināšanu un darbu Komisijā - Vienlīdzīga attieksme)
   (2008/C 209/130)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anne Joseph, Damaska (Sīrija) (pārstāvji — N. Lhoëst un S. Fernandez Menendez, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un L. Lozano Palacios)
   Priekšmets
   Ar prasītāju kā līgumdarbinieci noslēgtā darba līguma atcelšana daļā, kurā tā termiņš noteikts nevis uz 3 gadiem, bet gan uz 15 mēnešiem, pamatojoties, pirmkārt, uz Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmumu par personāla, kas nav pastāvīgi darbinieki, nodarbināšanas maksimālo ilgumu Komisijas dienestos un, otrkārt, uz 12. pantu Vispārīgajos īstenošanos noteikumos attiecībā uz procedūrām, kas reglamentē līgumdarbinieku nodarbināšanu un darbu Komisijā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 199, 25.8.2008., 50. lpp.


title: Lieta C-601/12 P: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) Apelācija — Dempings — Regula (EK) Nr. 384/96 — 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta otrā daļa — Dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu imports — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikā, statuss — Termiņa, kas paredzēts lēmuma saistībā ar šo statusu pieņemšanai, nokavējums — Sekas

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/12

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

   (Lieta C-601/12 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta otrā daļa - Dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu imports - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikā, statuss - Termiņa, kas paredzēts lēmuma saistībā ar šo statusu pieņemšanai, nokavējums - Sekas)
   2014/C 112/13
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (pārstāvji – F. Graafsma un J. Cornelis, advocaten)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvis – J.-P. Hix un S. Boelaert, pārstāvji, kam palīdz G. Berrisch, Rechtsanwalt), Eiropas Komisija (pārstāvji – M. França un T. Maxian Rusche), European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (pārstāvis – J. Bourgeois, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-150/09 Ningbo Yonghong Fasteners Co., Ltd./Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Padomes 2009. gada 26. janvāra Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam (OV L 29, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Eiropas Savienības Padomei šajā tiesvedībā;

               3)

               Eiropas Komisija un European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: Lieta T-233/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. februāra rīkojums — Nomura Principal Investment un Nomura International /Komisija

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/46

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. februāra rīkojums — Nomura Principal Investment un Nomura International/Komisija
   (Lieta T-233/05) (1)

   (2008/C 92/90)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 217, 3.9.2005.


title: Lieta T-94/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. martā — EREF /Komisija

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. martā — EREF/Komisija
   (Lieta T-94/07)
   (2007/C 117/50)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Renewable Energies Federation (EREF) ASBL, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — D. Fouquet, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2006. gada 24. oktobra lēmumu K(2006) 4963 final;

               —

               aplūkojamā finansu starpniecība dotajā veidā un sastāvā ir atzīstama par prettiesisku valsts atbalstu;

               —

               pakāroti, Komisijai saskaņā ar EK līguma 88. panta 2. punktu ir pienākums lietā NN 62/B/2006 uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, tai skaitā prasītājai radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2004. gadā prasītāja iesniedza sūdzību Komisijā, citu starpā sūdzoties, ka dažādie Somijā būvējamās jaunās atomelektrostacijas finansēšanas aspekti ir uzskatāmi par nepaziņotu valsts atbalstu. 2006. gadā Komisija sadalīja iesniegtos dokumentus divās lietās ar numuriem NN 62/A/2006 un NN 62/B/2006.
   Šajā lietā prasītāja lūdz atcelt Komisijas lēmumu C(2006) 4963 final, kas attiecas uz valsts atbalstu lietā NN 62/B/2006, kurā Komisija konstatēja, ka piecu banku apvienības piešķirtais kredīts un aizdevums, ko piešķīra AB Svensk Exportkredit (“SEK”), nav atbalsts EK līguma 87. panta 1. punkta izpratnē.
   Prasītāja norāda, ka Komisijas rīcība, sadalot iesniegtos dokumentus divās atsevišķās lietās, ir nelikumīga gan no procesuālā, gan no saturiskā viedokļa. Saskaņā ar prasītājas teikto, piešķirt kredītu un aizdevumu ar tik zemu procenta likmi bija iespējams tikai tādēļ, ka to garantēja Francijas eksporta kreditēšanas apdrošināšanas aģentūra COFACE. Tomēr jautājums par COFACE līdzdalību valsts atbalstā bija aplūkots lietā NN 62/A/2006. Tādēļ prasītāja norāda, ka iesniegto dokumentu sadalīšana divās atsevišķās lietās, tādējādi neaplūkojot garantijas jautājumu lietā NN 62/B/2006, Komisiju noveda pie nepareiza slēdziena, ka kredīta un SEK aizdevuma piešķiršana ar tik zemu procenta likmi vienkārši nevar tikt uztverta kā valsts atbalsts, jo, atsaucoties uz Komisijas teikto, valsts nebija šo iesaistīto banku akcionāre.
   Bez tam prasītāja norāda, ka pat tad, ja neņem vērā COFACE garantijas, gan kredīts, gan aizdevums, ko piešķīra SEK, veido valsts atbalstu, jo:

               —

               kredīts tika piešķirts ar zemu kredīta procenta likmi, piedaloties BLB un BNP Paribas bankām, kur, kā prasītāja apgalvo, abas ir valsts bankas; un

               —

                  SEK aizdevumu piešķīra banka, kas 100 % pieder valstij, ar kredīta procenta likmi, kas bija zemāka par tirgus likmēm.

         Visbeidzot, prasītāja atsaucas, ka nav norādīts pamatojums un pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.