title: Lieta C-516/16: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse eGen/Agrarmarkt Austria (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Darbības programma augļu un dārzeņu nozarē — Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 361/2008 — 103.b, 103.d un 103.g pants — Eiropas Savienības finansiālais atbalsts — Īstenošanas regula (ES) Nr. 543/2011 — 60. pants un IX pielikuma 23. punkts — Ieguldījumi ražotāju organizāciju saimniecībās un/vai telpās — Jēdziens — Tiesiskā paļāvība — Tiesiskā noteiktība)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/24

         Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse eGen/Agrarmarkt Austria

   (Lieta C-516/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Darbības programma augļu un dārzeņu nozarē - Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 361/2008 - 103.b, 103.d un 103.g pants - Eiropas Savienības finansiālais atbalsts - Īstenošanas regula (ES) Nr. 543/2011 - 60. pants un IX pielikuma 23. punkts - Ieguldījumi ražotāju organizāciju saimniecībās un/vai telpās - Jēdziens - Tiesiskā paļāvība - Tiesiskā noteiktība))
   (2018/C 072/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse eGen

      Atbildētāja: Agrarmarkt Austria

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Komisijas 2011. gada 7. jūnija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari, IX pielikuma 23. punkts, ciktāl tajā ir atsauce uz ieguldījumiem, kas vērsti uz “ražotāju organizācijas [..] saimniecībām [un/vai telpām]”, ir jāinterpretē tādējādi, ka

                           —

                           tas apstāklis vien, ka ieguldījumi, kas veikti saskaņā ar šīs regulas 60. panta 1. punktā paredzēto darbības programmu, ir izvietoti uz zemesgabala, kura īpašnieks ir trešā persona, nevis attiecīgā ražotāju organizācija, atbilstoši šai pirmajai minētajai tiesību normai principā nav iemesls, kādēļ par izdevumiem, kas šai ražotāju organizācijai radušies saistībā ar šo ieguldījumu, nevar tikt saņemts atbalsts;

                           —

                           šī IX pielikuma 23. punkts attiecas uz ieguldījumiem, kas vērsti uz saimniecībām un/vai telpām, kuras gan juridiski, gan faktiski atrodas minētās ražotāju organizācijas ekskluzīvā kontrolē, tādējādi, ka jebkāda šo ieguldījumu izmantošana trešo personu labā ir izslēgta.

               2)

               Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka kompetentā valsts iestāde tādos apstākļos kā pamatlietā, pirmkārt, atsakās izmaksāt tāda finansiālā atbalsta atlikušo summu, kuru ražotāju organizācija bija pieprasījusi saistībā ar ieguldījumu, kas gala rezultātā tika atzīts par tādu, par kuru nevar tikt saņemts atbalsts saskaņā ar Īstenošanas regulas Nr. 543/2011 IX pielikuma 23. punktu, un, otrkārt, pieprasa šai ražotāju organizācijai atmaksāt jau saņemto atbalstu saistībā ar šo ieguldījumu.

               3)

               Tādos apstākļos kā pamatlietā Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja netiek ierobežota šī sprieduma iedarbība laikā, tām nav pretrunā tiesiskās noteiktības principa ņemšana vērā, lai novērstu nepamatoti izmaksāta atbalsta atgūšanu, ar nosacījumu, ka paredzētie nosacījumi ir tādi paši kā valsts finansiālā atbalsta atgūšanai noteiktie, ka pilnībā ir ņemtas vērā Eiropas Savienības intereses un ka ir pierādīta atbalsta saņēmēja labticība.

      (1)  OV C 462, 12.12.2016.


title: Lieta C-277/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējie reglamentējošie noteikumi attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem — Direktīva 2002/21/EK — 8. un 16. pants — Direktīva 2002/19 EK — 8. un 13. pants — Operators, kas izraudzīts kā tāds, kam ir būtiska ietekme tirgū — Cenu kontrole — Valsts regulatīvo iestāžu noteiktie pienākumi — Pienākums par cenu orientāciju uz izmaksām — Tarifi, kas ir noteikti zemāki par izmaksām, kuras radušās attiecīgajam operatoram, sniedzot balss zvana savienojuma pabeigšanas pakalpojumus mobilo sakaru tīklos — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 16. pants — Darījumdarbības brīvība — Samērīgums)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/13

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

   (Lieta C-277/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējie reglamentējošie noteikumi attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem - Direktīva 2002/21/EK - 8. un 16. pants - Direktīva 2002/19 EK - 8. un 13. pants - Operators, kas izraudzīts kā tāds, kam ir būtiska ietekme tirgū - Cenu kontrole - Valsts regulatīvo iestāžu noteiktie pienākumi - Pienākums par cenu orientāciju uz izmaksām - Tarifi, kas ir noteikti zemāki par izmaksām, kuras radušās attiecīgajam operatoram, sniedzot balss zvana savienojuma pabeigšanas pakalpojumus mobilo sakaru tīklos - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 16. pants - Darījumdarbības brīvība - Samērīgums))
   (2018/C 072/16)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Polkomtel sp. z o.o.

      Atbildētāja: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva) 8. panta 4. punkts un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja valsts regulatīvā iestāde uzliek operatoram, kas ir izraudzīts par tādu, kuram piemīt būtiska ietekme konkrētā tirgū, pienākumu noteikt savas cenas, pamatojoties uz izmaksām, tad nolūkā veicināt efektivitāti un sekmēt ilgstošu konkurenci šai valsts regulatīvajai iestādei ir tiesības noteikt, ka cenas par pakalpojumiem, uz kuriem attiecas šāds pienākums, ir zemākas nekā šī operatora segtās izmaksas par šo pakalpojumu sniegšanu, ja vien šīs izmaksas ir augstākas par tām, kādas rodas efektīvam operatoram; tas ir jāpārbauda valsts tiesai.

               2)

               Direktīvas 2002/19 8. panta 4. punkts un 13. panta 3. punkts, lasot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts regulatīvajai iestādei ir tiesības uzdot operatoram, kas ir izraudzīts par tādu, kuram piemīt būtiska ietekme konkrētā tirgū, un kam ir pienākums orientēt cenu uz izmaksām, ik gadu noteikt savas cenas, pamatojoties uz jaunākajiem datiem, un pirms šo cenu piemērošanas iesniegt tās valsts regulatīvajai iestādei kopā ar cenu pamatojumu pārbaudes veikšanai, ar nosacījumu – kas ir jāpārbauda valsts tiesai –, ka šādi pienākumi ir balstīti uz konkrētās problēmas raksturu, tie ir samērīgi un pamatoti, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) 8. pantā izklāstītos mērķus.

               3)

               Direktīvas 2002/19 13. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja, pamatojoties uz šīs direktīvas 13. panta 1. punktu, operatoram ir uzlikts pienākums par cenu orientāciju uz izmaksām, šim operatoram var uzdot koriģēt savas cenas, pirms vai pēc tas ir uzsācis tās piemērot.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta T-231/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra spriedums – SE/Padome (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 2. punkta trešā daļa — Jēdziens “apgādājams bērns” — Jēdziens “jebkur[š] bērn[s], kuru ierēdnim ir pienākums uzturēt atbilstoši tiesas lēmumam, kas balstīts uz dalībvalsts tiesību aktiem par mazgadīgo aizsardzību” — Atteikums piešķirt apgādājama bērna statusu ierēdņa mazmeitai)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/36

         Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra spriedums – SE/Padome
   (Lieta T-231/17) (1)

   ((Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 2. punkta trešā daļa - Jēdziens “apgādājams bērns” - Jēdziens “jebkur[š] bērn[s], kuru ierēdnim ir pienākums uzturēt atbilstoši tiesas lēmumam, kas balstīts uz dalībvalsts tiesību aktiem par mazgadīgo aizsardzību” - Atteikums piešķirt apgādājama bērna statusu ierēdņa mazmeitai))
   (2018/C 072/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SE (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

      Priekšmets

   Prasība, kas balstīta uz LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes 2016. gada 22. jūnija lēmumu, ar kuru šīs iestādes iecēlējinstitūcija ir atteikusies atzīt, ka prasītāja mazmeita ir viņa “apgādājams bērns” Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 2. punkta trešās daļas izpratnē.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               SE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 213, 3.7.2017.


title: Lieta C-291/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Juzgado de lo Mercantil n° 8 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Schweppes SA/Red Paralela SL, Red Paralela BCN SL, iepriekš Carbòniques Montaner SL (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Preču zīmes — Direktīva 2008/95/EK — 7. panta 1. punkts — Ar preču zīmi piešķirto tiesību izsmelšana — Paralēlas preču zīmes — Preču zīmju cesija saistībā ar Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) teritorijas daļu — Komerciālā stratēģija, ar kuru tiek apzināti veicināts globālas un vienotas preču zīmes tēls pēc cesijas — Neatkarīgi īpašnieki, taču kuriem ir ciešas komerciālas un ekonomiskas attiecības)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/14

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Juzgado de lo Mercantil no 8 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Schweppes SA/Red Paralela SL, Red Paralela BCN SL, iepriekš Carbòniques Montaner SL

   (Lieta C-291/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 7. panta 1. punkts - Ar preču zīmi piešķirto tiesību izsmelšana - Paralēlas preču zīmes - Preču zīmju cesija saistībā ar Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) teritorijas daļu - Komerciālā stratēģija, ar kuru tiek apzināti veicināts globālas un vienotas preču zīmes tēls pēc cesijas - Neatkarīgi īpašnieki, taču kuriem ir ciešas komerciālas un ekonomiskas attiecības))
   (2018/C 072/17)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Mercantil no 8 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Schweppes SA

      Atbildētājas: Red Paralela SL, Red Paralela BCN SL, iepriekš Carbòniques Montaner SL

      piedaloties: Orangina Schweppes Holding BV, Schweppes International Ltd, Exclusivas Ramírez SL

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 7. panta 1. punkts, aplūkots kopsakarā ar LESD 36. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz valsts preču zīmes īpašniekam iebilst pret identisku preču, kas marķētas ar tādu pašu preču zīmi, importēšanu no citas dalībvalsts, kurā šī preču zīme, kura sākotnēji piederēja tam pašam īpašniekam, tagad pieder trešajai personai, kura ieguvusi tiesības cesijas rezultātā, ja pēc šis cesijas:

               —

               īpašnieks, viens pats vai koordinējot savu preču zīmes stratēģiju ar šo trešo personu, ir turpinājis aktīvi un apzināti veicināt vienotas un globālas preču zīmes izskatu vai tēlu, tādējādi radot vai pastiprinot konkrētās sabiedrības daļas uztverē sajaukšanu saistībā ar preču, kas marķētas ar šo preču zīmi, komerciālo izcelsmi,

         vai

               —

               pastāv ekonomiskās saiknes starp īpašnieku un šo trešo personu tādā ziņā, ka tie koordinē savu komerciālo politiku vai vienojas, lai kopīgi izmantotu šo preču zīmi, līdz ar ko tiem ir iespēja tieši vai netieši noteikt preces, kas marķētas ar minēto preču zīmi, un kontrolēt to kvalitāti.

      (1)  OV C 305, 22.8.2016.


title: Lieta T-809/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. decembrī – Intercontact Budapest/CdT

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. decembrī – Intercontact Budapest/CdT

   (Lieta T-809/17)
   (2018/C 072/48)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Budapešta, Ungārija) (pārstāve: É. Subasicz, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (CdT)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               galvenokārt – noteikt, vai katram pretendentam piešķirtā novērtējuma punktu summa ir pareiza, pamatojoties uz iesniegto piedāvājumu salīdzinājumu, un vai ir ievēroti vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas, samērīguma un pārskatāmības principi;

               —

               pakārtoti – atcelt atbildētāja 2017. gada 10. jūlija lēmumu par publiskā iepirkuma procedūru FL/GEN 16-01 un FL/GEN 16-02 rezultātiem;

               —

               tam pakārtotāk – atcelt minētās publiskā iepirkuma procedūras;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus:

               1.

               Ar pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpti vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas, samērīguma un pārskatāmības principi, jo pretendentu vērtēšanu publiskā iepirkuma procedūrās atbildētājs veica atšķirīgi, katrā procedūrā atšķirīgi vērtējot identiskas darbības (1).

               2.

               Ar otro pamatu prasītāja apgalvo, ka atbildētājs ir ļaunprātīgi izmantojis pilnvaras, nepaziņodams prasītājai publiskā iepirkuma procedūrās prasīto informāciju (2).

               3.

               Ar trešo pamatu prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpta prasība par pārskatāmību publiskā iepirkuma procedūrās, jo atbildētājs procedūras rezultātus Oficiālajā Vēstnesī publicēja tikai novēloti un neietverot visu Savienības direktīvā prasīto informāciju (3).

               4.

               Ar ceturto pamatu prasītāja apgalvo, ka atbildētājs ir pārkāpis Direktīvu par publisko iepirkumu, nepaziņojot prasības celšanas termiņus un tādējādi ierobežojot iespēju celt prasību (4).

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.) preambulas 1. un 90. apsvērums.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1. lpp.) 113. pants.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.) 50. pants.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.) V pielikuma D daļas 16. punkts.


title: Lieta T-3/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. janvārī – Holzer y Cia/EUIPO – Annco (“ANN TAYLOR”)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/43

         Prasība, kas celta 2018. gada 9. janvārī – Holzer y Cia/EUIPO – Annco (“ANN TAYLOR”)
   (Lieta T-3/18)
   (2018/C 072/55)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Holzer y Cia, SA de CV (Mehiko, Meksika) (pārstāvis: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Annco, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ANN TAYLOR” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 865 651

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 2. novembra lēmums lietā R 2370/2016-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               apmierināt prasību;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               apstiprināt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas Nr. 9 865 651 “ANN TAYLOR” spēkā esamību attiecībā uz visām precēm, saistībā ar kurām attiecīgajā reģistrācijas pieteikumā tika lūgta aizsardzība;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats

               —

               Apelācijas padome ir pieļāvusi kļūdu analīzē: saistībā ar konfliktējošo apzīmējumu sajaucamas līdzības pastāvēšanu un sajaucami līdzīgas preču zīmes īpašnieka zināšanām, kad tas iesniedza reģistrācijas pieteikumu; saistībā ar īpašnieka nodomu preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī; saistībā ar pierādījumu, kurus iesniedzis atcelšanas pieteikuma iesniedzējs, pierādījuma spēku un pierādīšanas pienākumu.


title: Lieta C-677/15 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)/European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA (Apelācija — Publiski pakalpojumu līgumi — Ārējo pakalpojumu sniegšana programmu un projektu vadībā, kā arī tehniskajā konsultēšanā informācijas tehnoloģiju jomā — Kaskādes procedūra — Ar piešķiršanas kritērijiem saistītu apakškritēriju punktu sadalījums — Vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principi — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Pamatojuma nesniegšana — Iespējas zaudēšana — Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — Prasība par kaitējuma atlīdzību)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)/European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA

   (Lieta C-677/15 P) (1)

   ((Apelācija - Publiski pakalpojumu līgumi - Ārējo pakalpojumu sniegšana programmu un projektu vadībā, kā arī tehniskajā konsultēšanā informācijas tehnoloģiju jomā - Kaskādes procedūra - Ar piešķiršanas kritērijiem saistītu apakškritēriju punktu sadalījums - Vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principi - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Pamatojuma nesniegšana - Iespējas zaudēšana - Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - Prasība par kaitējuma atlīdzību))
   (2018/C 072/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: N. Bambara, kam palīdz P. Wytinck un B. Hoorelbeke, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA (pārstāvji: M. Sfyri, C.-N. Dede un D. Papadopoulou, dikigoroi)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedumu European Dynamics Luxembourg u.c./ITSB (T-299/11, EU:T:2015:757), ciktāl

                           —

                           rezolutīvās daļas 2) punktā ir piespriests Eiropas Savienībai atlīdzināt zaudējumus, kas radīti European Dynamics Luxembourg SA saistībā ar iespējas zaudēšanu, ka tai tiks piešķirts pamatlīgums kā pirmajai līgumslēdzējai saskaņā ar kaskādes sistēmu, un

                           —

                           rezolutīvās daļas 4) un 5) punktā ir nolemts, ka lietas dalībnieki iesniedz Vispārējai tiesai kopīgas vienošanās rezultātā sagatavotu zaudējumu aprēķinu un gadījumā, ja vienošanās netiek panākta, lietas dalībnieki iesniedz Vispārējai tiesai savus aprēķinus.

               2)

               Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

               3)

               Noraidīt prasību par kaitējuma atlīdzību, ko European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE un European Dynamics Belgium SA iesniedza lietā T-299/11.

               4)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), kā arī European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE un European Dynamics Belgium SA sedz savus ar apelācijas tiesvedību un tiesvedību pirmajā instancē saistītos tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.


title: Lieta C-322/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Global Starnet Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumu sniegšanas brīvība, brīvība veikt uzņēmējdarbību, kapitāla brīva aprite un uzņēmējdarbības brīvība — Ierobežojumi — Jaunu koncesiju piešķiršana azartspēļu tiešsaistes pārvaldībai — Tiesiskās noteiktības princips un tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Konstitucionālās tiesas spriedums — Valsts tiesas pienākums vērsties Tiesā)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/15

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Global Starnet Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato

   (Lieta C-322/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība, brīvība veikt uzņēmējdarbību, kapitāla brīva aprite un uzņēmējdarbības brīvība - Ierobežojumi - Jaunu koncesiju piešķiršana azartspēļu tiešsaistes pārvaldībai - Tiesiskās noteiktības princips un tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Konstitucionālās tiesas spriedums - Valsts tiesas pienākums vērsties Tiesā))
   (2018/C 072/18)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Global Starnet Ltd

      Atbildētāji: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 267. panta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, kuras nolēmumi nav pārsūdzami, principā ir jāiesniedz prejudiciālais jautājums par Savienības tiesību interpretāciju, pat ja šīs pašas valsts tiesvedības ietvaros attiecīgās dalībvalsts konstitucionālā tiesa ir izvērtējusi valsts tiesību normu konstitucionalitāti, ņemot vērā atsauces tiesību normas, kurām ir analoģisks saturs kā Savienības tiesību normām.

               2)

               LESD 49. un 56. pants, kā arī tiesiskās paļāvības princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, saskaņā ar kuru personām, kas jau ir koncesionāri likumā atļauto azartspēļu tiešsaistes pārvaldības jomā, ir paredzēti jauni nosacījumi to darbībai, pievienojot pielikumu esošajam līgumam, ja iesniedzējtiesa secina, ka šādu tiesisko regulējumu var attaisnot primāri vispārējo interešu apsvērumi, ka tas ir atbilstošs paredzēto mērķu sasniegšanai un nepārsniedz to sasniegšanai nepieciešamo.

      (1)  OV C 343, 19.9.2016.


title: Apvienotās lietas no C-66/16 P līdz C-69/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums – Comunidad Autónoma del País Vasco, Itelazpi, SA (C-66/16 P), Comunidad Autónoma de Cataluña, Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) (C-67/16 P), Navarra de Servicios y Tecnologías SA, (C-68/16 P), Cellnex Telecom SA, agrāk Abertis Telecom SA, Retevisión I SA (C-69/16 P)/Eiropas Komisija, SES Astra SA (Apelācija — Valsts atbalsts — Ciparu televīzija — Atbalsts zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās — Subsīdija zemes ciparu televīzijas platformu operatoriem — Lēmums, ar kuru atbalsta pasākumi atzīti par daļēji nesaderīgiem ar iekšējo tirgu — Jēdziens “valsts atbalsts” — Priekšrocība — Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — Definīcija — Dalībvalstu rīcības brīvība)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums – Comunidad Autónoma del País Vasco, Itelazpi, SA (C-66/16 P), Comunidad Autónoma de Cataluña, Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) (C-67/16 P), Navarra de Servicios y Tecnologías SA, (C-68/16 P), Cellnex Telecom SA, agrāk Abertis Telecom SA, Retevisión I SA (C-69/16 P)/Eiropas Komisija, SES Astra SA

   (Apvienotās lietas no C-66/16 P līdz C-69/16 P) (1)

   ((Apelācija - Valsts atbalsts - Ciparu televīzija - Atbalsts zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās - Subsīdija zemes ciparu televīzijas platformu operatoriem - Lēmums, ar kuru atbalsta pasākumi atzīti par daļēji nesaderīgiem ar iekšējo tirgu - Jēdziens “valsts atbalsts” - Priekšrocība - Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Definīcija - Dalībvalstu rīcības brīvība))
   (2018/C 072/06)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Comunidad Autónoma del País Vasco, Itelazpi, SA (C-66/16 P), Comunidad Autónoma de Cataluña, Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) (C-67/16 P), Navarra de Servicios y Tecnologías SA, (C-68/16 P), Cellnex Telecom SA, agrāk Abertis Telecom SA, Retevisión I SA (C-69/16 P) (pārstāvji: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo un M. Bolsa Ferruz, abogados)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Němečková, É. Gippini Fournier un B. Stromsky)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzības noraidīt.

               2)

               La Comunidad Autónoma del País Vasco, Itelazpi SA, Comunidad Autónoma de Cataluña, Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI), Navarra de Servicios y Tecnologías SA, Cellnex Telecom SA un Retevisión I SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta T-4/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. janvārī – Holzer y Cia/EUIPO – Annco (“AT ANN TAYLOR”)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/44

         Prasība, kas celta 2018. gada 9. janvārī – Holzer y Cia/EUIPO – Annco (“AT ANN TAYLOR”)
   (Lieta T-4/18)
   (2018/C 072/56)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Holzer y Cia, SA de CV (Mehiko, Meksika) (pārstāvis: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Annco, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas satur vārdisku elementu “AT ANN TAYLOR” – ES preču zīme Nr. 11 197 647

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 8. novembra lēmums lietā R 2371/2016-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               apmierināt prasību;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               apstiprināt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas Nr. 11 197 647 “AT ANN TAYLOR” spēkā esamību attiecībā uz visām precēm, saistībā ar kurām attiecīgajā reģistrācijas pieteikumā tika lūgta aizsardzība;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats

               —

               Apelācijas padome ir pieļāvusi kļūdu analīzē: saistībā ar konfliktējošo apzīmējumu sajaucamas līdzības pastāvēšanu un sajaucami līdzīgas preču zīmes īpašnieka zināšanām, kad tas iesniedza reģistrācijas pieteikumu; saistībā ar īpašnieka nodomu preču zīmes reģistrācijas pieteikumu iesniegšanas brīdī; saistībā ar pierādījumu, kurus iesniedzis atcelšanas pieteikuma iesniedzējs, pierādījuma spēku un pierādīšanas pienākumu.


title: Lieta C-529/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Finanzgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH/Hauptzollamt München (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Muitas kodekss — 29. pants — Muitas vērtības noteikšana — Saistīto sabiedrību pārrobežu darījumi — Iepriekšēja vienošanās par cenas noteikšanu — Transfertcena, par kuru notikusi vienošanās un kuru veido sākotnēji rēķinā iekļautā summa un vienotas likmes korekcija, kas izdarīta pēc norēķinu laikposma beigām)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/25

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Finanzgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH/Hauptzollamt München

   (Lieta C-529/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Muitas kodekss - 29. pants - Muitas vērtības noteikšana - Saistīto sabiedrību pārrobežu darījumi - Iepriekšēja vienošanās par cenas noteikšanu - Transfertcena, par kuru notikusi vienošanās un kuru veido sākotnēji rēķinā iekļautā summa un vienotas likmes korekcija, kas izdarīta pēc norēķinu laikposma beigām))
   (2018/C 072/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt München

      Rezolutīvā daļa

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 82/97, 28.–31. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem nav atļauts kā muitas vērtību izmantot darījuma vērtību, par kuru ir notikusi vienošanās un kuras vienu daļu veido sākotnēji rēķinā norādītā un deklarētā summa un otru daļu – vienotas likmes korekcija pēc norēķinu perioda beigām, lai gan norēķinu perioda beigās nav iespējams zināt, vai šī korekcija notiks uz augšu vai uz leju.

      (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta C-334/16: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Audiencia Provincial de Albacete (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – José Luís Núñez Torreiro/AIG Europe Limited, Sucursal en España, iepriekš Chartis Europe Limited, Sucursal en España, UNESPA, Unión Española de Entidades Aseguradoras y Reaseguradoras (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Obligātā civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu — Direktīva 2009/103/EK — 3. panta pirmā daļa — Jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir izslēgta mehānisko transportlīdzekļu vadīšana pa ceļiem un apvidos, kuri nav “piemēroti satiksmei”, izņemot tos, kas, kaut arī nav piemēroti šim nolūkam, tomēr “parasti tiek izmantoti”)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/15

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Audiencia Provincial de Albacete (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – José Luís Núñez Torreiro/AIG Europe Limited, Sucursal en España, iepriekš Chartis Europe Limited, Sucursal en España, UNESPA, Unión Española de Entidades Aseguradoras y Reaseguradoras

   (Lieta C-334/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Obligātā civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu - Direktīva 2009/103/EK - 3. panta pirmā daļa - Jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir izslēgta mehānisko transportlīdzekļu vadīšana pa ceļiem un apvidos, kuri nav “piemēroti satiksmei”, izņemot tos, kas, kaut arī nav piemēroti šim nolūkam, tomēr “parasti tiek izmantoti”))
   (2018/C 072/19)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Albacete

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: José Luís Núñez Torreiro

      Atbildētāji: AIG Europe Limited, Sucursal en España, anciennement Chartis Europe Limited, Sucursal en España, un Unión Española de Entidades Aseguradoras y Reaseguradoras (Unespa)

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvas 2009/103/EK par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 3. panta pirmā daļa ir interpretējama tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, ar ko no obligātās apdrošināšanas seguma ir atļauts izslēgt zaudējumus, kuri ir radušies saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu vadīšanu pa ceļiem un apvidos, kas nav “piemēroti satiksmei”, izņemot tos, kas, lai gan nav piemēroti šim nolūkam, tomēr “parasti tiek izmantoti”.

      (1)  OV C 305, 22.8.2016.


title: Lieta T-5/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. janvārī – Hamburg Beer Company/EUIPO (“Hamburg BEER COMPANY”)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/45

         Prasība, kas celta 2018. gada 3. janvārī – Hamburg Beer Company/EUIPO (“Hamburg BEER COMPANY”)
   (Lieta T-5/18)
   (2018/C 072/57)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un M. Alber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Hamburg BEER COMPANY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 272 743

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 6. septembra lēmums lietā R 436/2017–5

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums.


title: Lieta C-649/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Peter Valach u.c./Waldviertler Sparkasse Bank AG u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (ES) Nr. 1215/2012 — Piemērošanas joma — Prasība par atbildību par neatļautu darbību, kas celta pret kreditoru komiteju, kura maksātnespējas procesā ir noraidījusi sanācijas plānu)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/26

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Peter Valach u.c./Waldviertler Sparkasse Bank AG u.c.
   (Lieta C-649/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Piemērošanas joma - Prasība par atbildību par neatļautu darbību, kas celta pret kreditoru komiteju, kura maksātnespējas procesā ir noraidījusi sanācijas plānu))
   (2018/C 072/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Peter Valach, Alena Valachová, SC Europa ZV II a.s., SC Europa LV a.s., VAV Parking a.s., SC Europa BB a.s., Byty A s.r.o.

      Atbildētāja: Waldviertler Sparkasse Bank AG u.c.

      Rezolutīvā daļa

   Padomes 2012. gada 12. decembra Regulas Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma tiek piemērota prasībai par atbildību par neatļautu darbību, kas celta pret kreditoru komitejas locekļiem to rīcības dēļ, kad tie balsojuši saistībā ar sanācijas plānu maksātnespējas procedūrā, un tādējādi šī prasība neietilpst šīs regulas materiālās piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 104, 3.4.2017.


title: Lieta C-364/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums – Trioplast Industrier AB/Eiropas Komisija (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Plastikāta rūpniecisko maisu tirgus — Eiropas Komisijas brīdinājums prasītājai par uzliktā naudas soda summas nokavējuma procentu samaksu — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/16

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums – Trioplast Industrier AB/Eiropas Komisija
   (Lieta C-364/16 P) (1)

   ((Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Plastikāta rūpniecisko maisu tirgus - Eiropas Komisijas brīdinājums prasītājai par uzliktā naudas soda summas nokavējuma procentu samaksu - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus))
   (2018/C 072/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trioplast Industrier AB (pārstāvji: T. Pettersson, F. Sjövall, un A. Johansson, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka un P. Rossi)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Trioplast Industrier AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 343, 19.9.2016.


title: Lieta C-571/17 PPU: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 22. decembra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera izpilde, kurš izdots attiecībā uz Samet Ardic (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība — Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Eiropas apcietināšanas orderis — Pamatlēmums 2002/584/TI — Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm — Izpildes nosacījumi — Fakultatīvas neizpildīšanas pamati — 4.a panta 1. punkts, kas izriet no Pamatlēmuma 2009/299/TI — Brīvības atņemšanas soda izpildei izsniegts apcietināšanas orderis — Jēdziens “lietas izskatīšana, kurā ir pieņemts nolēmums” — Piemērojamība — Persona, kurai ar galīgu spriedumu piespriests brīvības atņemšanas sods tiesvedībā, kurā tā piedalījusies — Sods, kura izpildei vēlāk daļēji un ar noteiktiem nosacījumiem ir tikusi piemērota nosacīta notiesāšana — Turpmāka tiesvedība, kurā nosacītā notiesāšana atcelta šo nosacījumu neievērošanas dēļ — Aizmuguriska atcelšanas tiesvedība)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/27

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 22. decembra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera izpilde, kurš izdots attiecībā uz Samet Ardic

   (Lieta C-571/17 PPU) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Izpildes nosacījumi - Fakultatīvas neizpildīšanas pamati - 4.a panta 1. punkts, kas izriet no Pamatlēmuma 2009/299/TI - Brīvības atņemšanas soda izpildei izsniegts apcietināšanas orderis - Jēdziens “lietas izskatīšana, kurā ir pieņemts nolēmums” - Piemērojamība - Persona, kurai ar galīgu spriedumu piespriests brīvības atņemšanas sods tiesvedībā, kurā tā piedalījusies - Sods, kura izpildei vēlāk daļēji un ar noteiktiem nosacījumiem ir tikusi piemērota nosacīta notiesāšana - Turpmāka tiesvedība, kurā nosacītā notiesāšana atcelta šo nosacījumu neievērošanas dēļ - Aizmuguriska atcelšanas tiesvedība))
   (2018/C 072/35)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Samet Ardic

      Rezolutīvā daļa

   Gadījumā, ja attiecīgā persona ir piedalījusies kriminālprocesā, kurā pieņemts tiesas nolēmums, ar ko tā galīgi atzīta par vainīgu nodarījumā un tā dēļ tai piespriests brīvības atņemšanas sods, attiecībā uz kura izpildi vēlāk daļēji, nosakot noteiktu nosacījumu ievērošanu, tika piemērota nosacīta notiesāšana, jēdziens “lietas izskatīšana, kurā ir pieņemts nolēmums” Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 4.a panta 1. punkta nozīmē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neattiecas uz turpmāku tiesvedību par šīs nosacītās notiesāšanas atcelšanu, pamatojoties uz minēto nosacījumu pārkāpumu pārbaudes laikā, ja šajā tiesvedībā pieņemtais nolēmums par atcelšanu negroza ne sākotnēji piespriestā soda veidu, ne apmēru.

      (1)  OV C 402, 27.11.2017.


title: Lieta C-372/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Oberlandesgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Soha Sahyouni/Raja Mamisch (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Regula (ES) Nr. 1259/2010 — Ciešāka sadarbība to tiesību aktu jomā, kas piemērojami laulības šķiršanai un laulāto atšķiršanai — Privātas laulības šķiršanas, kuru ir pasludinājusi reliģiska tiesa trešajā valstī, atzīšana — Minētās regulas piemērošanas joma)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/16

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Oberlandesgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Soha Sahyouni/Raja Mamisch

   (Lieta C-372/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Regula (ES) Nr. 1259/2010 - Ciešāka sadarbība to tiesību aktu jomā, kas piemērojami laulības šķiršanai un laulāto atšķiršanai - Privātas laulības šķiršanas, kuru ir pasludinājusi reliģiska tiesa trešajā valstī, atzīšana - Minētās regulas piemērošanas joma))
   (2018/C 072/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Soha Sahyouni

      Atbildētājs: Raja Mamisch

      Rezolutīvā daļa

   Padomes 2010. gada 20. decembra Regulas (ES) Nr. 1259/2010, ar kuru īsteno ciešāku sadarbību attiecībā uz tiesību aktiem, kas piemērojami laulības šķiršanai un laulāto atšķiršanai, 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda laulības šķiršana, kas izriet no viena no laulātajiem reliģiskā tiesā izteikta vienpusēja paziņojuma, kāda tiek aplūkota pamatlietā, neietilpst šīs regulas materiāltiesiskajā piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 343, 19.9.2016.


title: Lieta C-648/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. novembrī iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – “Balcia Insurance” SE

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. novembrī iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – “Balcia Insurance” SE
   (Lieta C-648/17)
   (2018/C 072/36)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja:“Balcia Insurance” SE

      Otrs lietas dalībnieks: AS “Baltijas Apdrošināšanas Nams”

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1972.gada 24.aprīļa Direktīvas 72/166/EEK (1) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (Pirmās direktīvas) 3.panta 1.punkts ir interpretējams tādējādi, ka jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” aptver tādu situāciju kā pamatlietā, proti, stāvēšanai novietota transportlīdzekļa durvju atvēršanu?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1.jautājumu ir apstiprinoša, vai Padomes 1972.gada 24.aprīļa Direktīvas 72/166/EEK 3.panta 1.punkts ir interpretējams tādējādi, ka jēdziens “transportlīdzekļu lietošana” aptver tādu situāciju kā pamatlietā, proti, kad kaitējums trešās personas īpašumam radies, transportlīdzekli lietojot pasažierim?

      (1)  OV 1972, L 103, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 6. nod., 1. sēj., 10. lpp.


title: Lieta C-70/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums – Comunidad Autónoma de Galicia, Redes de Telecomunicación Galegas Retegal SA (Retegal)/Eiropas Komisija, SES Astra SA (Apelācija — Valsts atbalsts — Ciparu televīzija — Atbalsts zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās — Subsīdija zemes ciparu televīzijas platformu operatoriem — Lēmums, ar kuru atbalsta pasākumi atzīti par daļēji nesaderīgiem ar iekšējo tirgu — Jēdziens “valsts atbalsts” — Priekšrocība — Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — Definīcija — Dalībvalstu rīcības brīvība)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums – Comunidad Autónoma de Galicia, Redes de Telecomunicación Galegas Retegal SA (Retegal)/Eiropas Komisija, SES Astra SA

   (Lieta C-70/16 P) (1)

   ((Apelācija - Valsts atbalsts - Ciparu televīzija - Atbalsts zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās - Subsīdija zemes ciparu televīzijas platformu operatoriem - Lēmums, ar kuru atbalsta pasākumi atzīti par daļēji nesaderīgiem ar iekšējo tirgu - Jēdziens “valsts atbalsts” - Priekšrocība - Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Definīcija - Dalībvalstu rīcības brīvība))
   (2018/C 072/07)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Comunidad Autónoma de Galicia, Redes de Telecomunicación Galegas Retegal SA (Retegal) (pārstāvji: F. J. García Martínez un B. Pérez Conde, abogados)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Němečková, É. Gippini Fournier un B. Stromsky), SES Astra SA (pārstāvji: F. González Díaz, V. Romero Algarra, abogados un F. Salerno, avocat)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 26. novembra spriedumu Comunidad Autónoma de Galicia un Retegal/Komisija (T-463/13 un T-464/13, nav publicēts, EU:T:2015:901).

               2)

               Atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmumu 2014/489/ES par valsts atbalstu SA.28599 (C 23/2010 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)), ko Spānijas Karaliste īstenojusi zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās (ārpus Kastīlijas-Lamančas).

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina Comunidad Autónoma de Galicia (Galisijas autonomā kopiena, Spānija) un Redes de Telecomunicación Galegas Retegal SA (Retegal) tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelācijas tiesvedību, kā arī viņu tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē.

               4)

               SES Astra SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta C-393/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH & Co. OHG, ko pārstāv Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH, agrāk Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecības produktu tirgu kopīga organizācija — Vīns ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu (ACVN) — Regula (EK) Nr. 1234/2007 — 118.m panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts un b) un c) apakšpunkts — Regula (ES) Nr. 1308/2013 — 103. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts un b) un c) apakšpunkts — Piemērošanas joma — ACVN reputācijas izmantošana — ACVN ļaunprātīga izmantošana, atdarināšana vai aplinku norādījums uz to — Nepareiza vai maldinoša norāde — ACVN “Champagne” izmantošana pārtikas produkta nosaukumā — Nosaukums “Champagner Sorbet” — Pārtikas produkts, kura sastāvā ir šampanietis — Sastāvdaļa, kas pārtikas produktam piešķir būtisku īpašību)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/17

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH & Co. OHG, ko pārstāv Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH, agrāk Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd

   (Lieta C-393/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecības produktu tirgu kopīga organizācija - Vīns ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu (ACVN) - Regula (EK) Nr. 1234/2007 - 118.m panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts un b) un c) apakšpunkts - Regula (ES) Nr. 1308/2013 - 103. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts un b) un c) apakšpunkts - Piemērošanas joma - ACVN reputācijas izmantošana - ACVN ļaunprātīga izmantošana, atdarināšana vai aplinku norādījums uz to - Nepareiza vai maldinoša norāde - ACVN “Champagne” izmantošana pārtikas produkta nosaukumā - Nosaukums “Champagner Sorbet” - Pārtikas produkts, kura sastāvā ir šampanietis - Sastāvdaļa, kas pārtikas produktam piešķir būtisku īpašību))
   (2018/C 072/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

      Atbildētāja: Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH & Co. OHG, ko pārstāv Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH, agrāk Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd,

      Piedaloties: Galana NV

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 (2007. gada 22. oktobris), ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 491/2009 (2009. gada 25. maijs), 118.m panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007, 103. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no to piemērošanas jomas izriet gadījums, kad tāds aizsargāts cilmes vietas nosaukums kā “Champagne” tiek izmantots kā daļa no nosaukuma, ar ko tiek pārdots tāds pārtikas produkts kā “Champagner Sorbet”, kas neatbilst šā aizsargātā cilmes vietas nosaukuma specifikācijām, bet kurā ir kāda sastāvdaļa, kas atbilst šīm specifikācijām.

               2)

               Regulas Nr. 1234/2007, redakcijā ar grozījumiem, kas veikti ar Regulu Nr. 491/2009, 118.m panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts un Regulas Nr. 1308/2013 103. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizsargātā cilmes vietas nosaukuma izmantošana tāda pārtikas produkta, kas neatbilst aizsargāta cilmes vietas nosaukuma specifikācijām, tirdzniecības nosaukuma daļā, kuram ir pievienota tāda produkta specifikācijai atbilstoša sastāvdaļa kā “Champagner Sorbet”, ir aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reputācijas izmantošana šo noteikumu izpratnē, ja šā pārtikas produkta būtiska īpašība nav garša, ko rada galvenokārt tas, ka tā sastāvā ir šī sastāvdaļa.

               3)

               Regulas Nr. 1234/2007, redakcijā ar grozījumiem, kas veikti ar Regulu Nr. 491/2009, 118.m panta 2. punkta b) apakšpunkts un Regulas Nr. 1308/2013 103. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizsargāta cilmes vietas nosaukuma izmantošana kā daļa no nosaukuma, ar ko tiek tirgots pārtikas produkts, kas neatbilst šim aizsargātajam cilmes vietas nosaukumam atbilstošajām specifikācijām, bet kurā ir tāda sastāvdaļa, kas atbilst šīm specifikācijām, kā “Champagner Sorbet”, nav ļaunprātīga izmantošana, atdarināšana vai aplinku norādījums šo noteikumu nozīmē.

               4)

               Regulas Nr. 1234/2007, redakcijā ar grozījumiem, kas veikti ar Regulu Nr. 491/2009, 118.m panta 2. punkta c) apakšpunkts un Regulas Nr. 1308/2013 103. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami gan nepareizām vai maldinošām norādēm, kas mērķa sabiedrībai var radīt nepareizu iespaidu par attiecīgā produkta izcelsmi, gan nepareizām un maldinošām norādēm par šā produkta īpašībām vai būtiskām īpašībām.

      (1)  OV C 402, 31.10.2016.


title: Lieta T-6/18: Prasība, kas celta 2018. gada 2. janvārī – Hamburg Beer Company/EUIPO (“Hamburg Beer Company”)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/46

         Prasība, kas celta 2018. gada 2. janvārī – Hamburg Beer Company/EUIPO (“Hamburg Beer Company”)
   (Lieta T-6/18)
   (2018/C 072/58)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un M. Alber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīme “Hamburg Beer Company” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 272 784

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 29. septembra lēmums lietā R 437/2017–5

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums.


title: Apvienotās lietas C-397/16 un C-435/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Corte d'appello di Milano, Bundesgerichtshof (Itālija, Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Acacia Srl/Pneusgarda Srl, kas ir maksātnespējas procesā, Audi AG (C-397/16), Acacia Srl, Rolando D’Amato/Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (C-435/16) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 6/2002 — Kopienas dizainparaugi — 110. panta 1. punkts — Aizsardzības neesamība — Tā sauktā “remontdarbu” atruna — “Kompleksa ražojuma sastāvdaļas” jēdziens — Kompleksa ražojuma labošana, lai atjaunotu tā sākotnējo izskatu — Pasākumi, kas jāveic lietotājam, lai varētu atsaukties uz tā saukto “remontdarbu” atrunu — Atveidotais automobiļa riteņu loks, kas ir identisks oriģinālajam riteņu loka dizainparaugam)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/18

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Corte d'appello di Milano, Bundesgerichtshof (Itālija, Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Acacia Srl/Pneusgarda Srl, kas ir maksātnespējas procesā, Audi AG (C-397/16), Acacia Srl, Rolando D’Amato/Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (C-435/16)
   (Apvienotās lietas C-397/16 un C-435/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 6/2002 - Kopienas dizainparaugi - 110. panta 1. punkts - Aizsardzības neesamība - Tā sauktā “remontdarbu” atruna - “Kompleksa ražojuma sastāvdaļas” jēdziens - Kompleksa ražojuma labošana, lai atjaunotu tā sākotnējo izskatu - Pasākumi, kas jāveic lietotājam, lai varētu atsaukties uz tā saukto “remontdarbu” atrunu - Atveidotais automobiļa riteņu loks, kas ir identisks oriģinālajam riteņu loka dizainparaugam))
   (2018/C 072/23)
   Tiesvedības valodas – vācu un itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte d'appello di Milano, Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Acacia Srl (C-397/16), Acacia Srl, Rolando D’Amato (C-435/16)

      Atbildētājas: Pneusgarda Srl, kas ir maksātnespējas procesā, Audi AG (C-397/16), Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (C-435/16)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 110. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietvertā tā sauktā “remontdarbu” atruna Kopienas dizainparauga aizsardzības izslēgšanu attiecībā uz dizainparaugu, ko veido kompleksa ražojuma sastāvdaļa, kura tiek izmantota ar nolūku labot šo komplekso ražojumu, lai atjaunotu tā sākotnējo izskatu, nepakļauj nosacījumam, ka aizsargātais dizainparaugs ir atkarīgs no kompleksā ražojuma izskata;

               2)

               Regulas Nr. 6/2002 110. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietvertā tā sauktā “remontdarbu” atruna Kopienas dizainparauga aizsardzības izslēgšanu attiecībā uz dizainparaugu, ko veido kompleksa ražojuma sastāvdaļa, kura tiek izmantota ar nolūku labot šo komplekso ražojumu, lai atjaunotu tā sākotnējo izskatu, pakļauj nosacījumam, ka rezerves daļas izskats ir vizuāli identisks tās daļas izskatam, kura sākotnēji ir tikusi iekļauta kompleksajā ražojumā tā laišanas tirgū brīdī;

               3)

               Regulas Nr. 6/2002 110. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kompleksa ražojuma sastāvdaļas ražotājam vai pārdevējam, lai tas varētu atsaukties uz minētajā tiesību normā ietverto tā saukto “remontdarbu” atrunu, ir pienākums ievērot pienācīgu rūpību attiecībā uz to, lai lejupējie lietotāji ievērotu minētajā tiesību normā paredzētos nosacījumus.

      (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta C-81/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums – Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Ciparu televīzija — Atbalsts zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās — Subsīdija zemes ciparu televīzijas platformu operatoriem — Lēmums, ar kuru atbalsta pasākumi atzīti par daļēji nesaderīgiem ar iekšējo tirgu — Jēdziens “valsts atbalsts” — Priekšrocība — Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — Definīcija — Dalībvalstu rīcības brīvība)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums – Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija
   (Lieta C-81/16 P) (1)

   ((Apelācija - Valsts atbalsts - Ciparu televīzija - Atbalsts zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās - Subsīdija zemes ciparu televīzijas platformu operatoriem - Lēmums, ar kuru atbalsta pasākumi atzīti par daļēji nesaderīgiem ar iekšējo tirgu - Jēdziens “valsts atbalsts” - Priekšrocība - Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Definīcija - Dalībvalstu rīcības brīvība))
   (2018/C 072/08)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvji: M. A. Sampol Pucurull, M. J. García-Valdecasas Dorrego un A. Rubio González)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Němečková, É. Gippini Fournier un B. Stromsky)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta C-419/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Tribunale di Bolzano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sabine Simma Federspiel/Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvība veikt uzņēmējdarbību un darba ņēmēju brīva pārvietošanās — LESD 45. un 49. pants — Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana — Direktīvas 75/363/EEK un 93/16/EEK — Mācības apgūstošu ārstu speciālistu atalgojums)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/19

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Tribunale di Bolzano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sabine Simma Federspiel/Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

   (Lieta C-419/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvība veikt uzņēmējdarbību un darba ņēmēju brīva pārvietošanās - LESD 45. un 49. pants - Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana - Direktīvas 75/363/EEK un 93/16/EEK - Mācības apgūstošu ārstu speciālistu atalgojums))
   (2018/C 072/24)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bolzano

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sabine Simma Federspiel

      Atbildētājas: Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes 1975. gada 16. jūnija Direktīvas 75/363/EEK par normatīvo un administratīvo aktu noteikumu koordinēšanu attiecībā uz ārstu darbību, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1982. gada 26. janvāra Direktīvu 82/76/EEK, 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kā arī Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/16/EEK par ārstu brīvas pārvietošanās veicināšanu un viņu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu 24. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, saskaņā ar kuru valsts stipendijas piešķiršana ir paredzēta tādu mācību finansēšanai, kas notiek citā dalībvalstī, kuru noslēgumā tiek iegūts ārsta speciālista diploms, un tās piešķiršana ir pakļauta nosacījumam, ka ārsts saņēmējs nostrādā piecus gadus šajā pirmajā dalībvalstī desmit gadu ilgā laikposmā pēc šīs specializācijas iegūšanas vai – pretējā gadījumā – tam ir jāatmaksā līdz 70 % no saņemtās stipendijas, šai summai pieskaitot procentus.

               2)

               LESD 45. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, saskaņā ar kuru valsts stipendijas piešķiršana ir paredzēta tādu mācību finansēšanai, kas notiek citā dalībvalstī, kuru noslēgumā tiek iegūts ārsta speciālista diploms, un tās piešķiršana ir pakļauta nosacījumam, ka ārsts saņēmējs nostrādā piecus gadus šajā pirmajā dalībvalstī desmit gadu ilgā laikposmā pēc šīs specializācijas iegūšanas vai arī – pretējā gadījumā – tam ir jāatmaksā līdz 70 % no saņemtās stipendijas, šai summai pieskaitot procentus, – ar nosacījumu, ka šajā tiesiskajā regulējumā paredzētie pasākumi sniedz faktisku ieguldījumu sabiedrības veselības aizsardzības un sociālā nodrošinājuma sistēmas finansiālā līdzsvara mērķu sasniegšanā un tie nepārsniedz to, kas šajā ziņā ir nepieciešams, bet tas ir jānovērtē iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 392, 24.10.2016.


title: Lieta T-7/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. janvārī – inforsacom Informationssysteme/EUIPO (“Business and technology working as one”)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/46

         Prasība, kas celta 2018. gada 8. janvārī – inforsacom Informationssysteme/EUIPO (“Business and technology working as one”)
   (Lieta T-7/18)
   (2018/C 072/59)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: inforsacom Informationssysteme GmbH (Neu-Isenburg, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un M. Alber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Business and technology working as one” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 272 586

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 20. oktobra lēmums lietā R 808/2017-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, aplūkojot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, aplūkojot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums.


title: Lieta C-102/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Raad van State (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vaditrans BVBA/Belgische Staat (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Autopārvadājumi — Transportlīdzekļa vadītāja atpūtas laikposms — Regula (EK) Nr. 561/2006 — 8. panta 6. un 8. punkts — Iespēja ikdienas atpūtas laikposmus un saīsinātos iknedēļas atpūtas laikposmus ārpus bāzes vietas pavadīt transportlīdzeklī — Regulāro iknedēļas atpūtas laikposmu izslēgšana)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/8

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Raad van State (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vaditrans BVBA/Belgische Staat

   (Lieta C-102/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Autopārvadājumi - Transportlīdzekļa vadītāja atpūtas laikposms - Regula (EK) Nr. 561/2006 - 8. panta 6. un 8. punkts - Iespēja ikdienas atpūtas laikposmus un saīsinātos iknedēļas atpūtas laikposmus ārpus bāzes vietas pavadīt transportlīdzeklī - Regulāro iknedēļas atpūtas laikposmu izslēgšana))
   (2018/C 072/09)
   Tiesvedības valoda – nīderlandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vaditrans BVBA

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85, 8. panta 6. un 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka transportlīdzekļa vadītājs šīs regulas 8. panta 6. punktā minētos parastos iknedēļas atpūtas laikposmus nedrīkst pavadīt savā transportlīdzeklī.

               2)

               otrā jautājuma pārbaudē nav atklājies neviens apstāklis kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 561/2006 spēkā esamību no kriminālsodu tiesiskuma principa, kāds tas nostiprināts Hartas 49. panta 1. punktā, viedokļa.

      (1)  OV C 165, 10.5.2016.


title: Lieta T-9/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. janvārī – Addiko Bank/EUIPO (“STRAIGHTFORWARD BANKING”)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/47

         Prasība, kas celta 2018. gada 8. janvārī – Addiko Bank/EUIPO (“STRAIGHTFORWARD BANKING”)
   (Lieta T-9/18)
   (2018/C 072/60)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Addiko Bank AG (Vīne, Austrija) (pārstāvis: A. Seling, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “STRAIGHTFORWARD BANKING” – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 133 449

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 25. oktobra lēmums lietā R 1090/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

               —

               Regulas Nr. 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-158/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 1 de Oviedo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Margarita Isabel Vega González/Consejería de Hacienda y Sector Público del gobierno del Principado de Asturias (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Nediskriminācijas princips — “Darba nosacījumu” jēdziens — Īpaša atvaļinājuma administratīvā statusa piešķiršana — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ierēdņu ievēlēšanas publiskos amatos gadījumā īpaša atvaļinājuma piešķiršana ir paredzēta vienīgi pastāvīgiem ierēdņiem, neattiecinot to uz pagaidu ierēdņiem)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/8

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Margarita Isabel Vega González/Consejería de Hacienda y Sector Público del gobierno del Principado de Asturias

   (Lieta C-158/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Nediskriminācijas princips - “Darba nosacījumu” jēdziens - Īpaša atvaļinājuma administratīvā statusa piešķiršana - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ierēdņu ievēlēšanas publiskos amatos gadījumā īpaša atvaļinājuma piešķiršana ir paredzēta vienīgi pastāvīgiem ierēdņiem, neattiecinot to uz pagaidu ierēdņiem))
   (2018/C 072/10)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo /Margarita Isabel Vega González

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Margarita Isabel Vega González

      Atbildētāja: Consejería de Hacienda y Sector Público del gobierno del Principado de Asturias

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas noslēgts 1999. gada 18. martā un pievienots pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK par darbu uz noteiktu laiku, 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā jēdziens “darba nosacījumi” ietver arī darba ņēmēja, kas tiek ievēlēts parlamentāro pienākumu izpildei, tiesības uz valsts tiesību aktos paredzēto īpašu atvaļinājumu, kura laikā darba attiecības tiek apturētas, līdz šī parlamentārā mandāta termiņam beigām saglabājot šī darba ņēmēja amata vietu un garantējot viņa tiesības tikt ieceltam augstākā pakāpē;

               2)

               Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas pievienots pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK, 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tai pretrunā ir tāds valsts tiesību akts kā pamatlietā, saskaņā ar kuru absolūti ir izslēgta iespēja, ka uz noteiktu laiku nodarbinātam darba ņēmējam, lai viņš īstenotu politisko mandātu, tiek piešķirts īpašs atvaļinājums, kā rezultātā darba attiecības tiek apturētas līdz šī darba ņēmēja atgriešanās brīdim minētā mandāta termiņa beigās, lai gan uz nenoteiktu laiku nodarbinātajiem darba ņēmējiem šīs tiesības ir atzītas.

      (1)  OV C 211, 13.06.2016.


title: Lieta T-12/18: Prasība, kas celta 2018. gada 11. janvārī – Zweirad-Center Stadler/EUIPO – Triumph Designs (“Triumph”)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/47

         Prasība, kas celta 2018. gada 11. janvārī – Zweirad-Center Stadler/EUIPO – Triumph Designs (“Triumph”)
   (Lieta T-12/18)
   (2018/C 072/61)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zweirad-Center Stadler GmbH (Regensburga, Vācija) (pārstāvis: P. Ruess un A. Doepner-Thiele, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Triumph Designs Ltd (Swadlincote, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Triumph” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 6 717 672

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 2. novembra lēmums lietā R 665/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir atteikts reģistrēt preču zīmi attiecībā uz 9., 12. un 25. klasē ietilpstošajām precēm;

               —

               pilnībā noraidīt iebildumu un atļaut reģistrēt preču zīmi attiecībā uz šīm precēm vai alternatīvi – nosūtīt lietu atpakaļ EUIPO, lai tas varētu pieņemt turpmākos pasākumus;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājai.

      Izvirzītais pamats

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-178/16: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA, Guerrato SpA/Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski būvdarbu līgumi — Direktīva 2004/18/EK — 45. panta 2. un 3. punkts — Nosacījumi izslēgšanai no dalības publiskajā iepirkumā — Deklarācija par to, ka attiecībā uz pretendentes sabiedrības bijušajiem vadītājiem nav pasludināti galīgi notiesājoši spriedumi — Bijušā vadītāja noziedzīga rīcība — Kriminālsodāmība — Pretendenta uzņēmuma pilnīga un faktiska norobežošanās no minētā vadītāja — Pierādījumi — Līgumslēdzējas iestādes veikts ar šo pienākumu saistīto prasību vērtējums)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA, Guerrato SpA/Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

   (Lieta C-178/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski būvdarbu līgumi - Direktīva 2004/18/EK - 45. panta 2. un 3. punkts - Nosacījumi izslēgšanai no dalības publiskajā iepirkumā - Deklarācija par to, ka attiecībā uz pretendentes sabiedrības bijušajiem vadītājiem nav pasludināti galīgi notiesājoši spriedumi - Bijušā vadītāja noziedzīga rīcība - Kriminālsodāmība - Pretendenta uzņēmuma pilnīga un faktiska norobežošanās no minētā vadītāja - Pierādījumi - Līgumslēdzējas iestādes veikts ar šo pienākumu saistīto prasību vērtējums))
   (2018/C 072/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA, Guerrato SpA

      Atbildētāji: Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

      Piedaloties: Società Italiana per Condotte d’Acqua SpA, Inso Sistemi per le Infrastrutture Sociali SpA

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, it īpaši tās 45. panta 2. punkta pirmās daļas c), d) un g) apakšpunkts, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram līgumslēdzēja iestāde:

               —

               saskaņā ar tās paredzētajiem nosacījumiem var ņemt vērā attiecībā uz pretendenta uzņēmuma vadītāju pasludinātu notiesājošu spriedumu krimināllietā par pārkāpumu, kas liek apšaubīt šī uzņēmuma profesionālo ētiku, lai arī šis spriedums vēl nav kļuvis galīgs, ja viņš ir beidzis pildīt savus amata pienākumus gadā pirms paziņojuma par līgumu publicēšanas, un

               —

               var izslēgt minēto uzņēmumu no dalības attiecīgajā iepirkuma procedūrā, pamatojoties uz to, ka, deklarācijā nenorādot minēto notiesājošo spriedumu, kurš vēl nav kļuvis galīgs, šis uzņēmums nav pilnīgi un faktiski norobežojies no iepriekš minētā vadītāja rīcības.

      (1)  OV C 232, 27.6.2016.


title: Lieta C-226/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eni SpA, Eni Gas & Power France SA, Union professionnelle des industries privées du gaz (Uprigaz)/Premjerministrs, vides, enerģētikas un jūras lietu ministrs (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Enerģētika — Gāzes nozare — Gāzes piegādes drošība — Regula (ES) Nr. 994/2010 — Dabasgāzes uzņēmumu pienākums veikt pasākumus, lai nodrošinātu gāzes piegādi aizsargātajiem patērētājiem — 2. panta otrās daļas 1) punkts — “Aizsargāto patērētāju” jēdziens — 8. panta 2. punkts — Papildu pienākums — 8. panta 5. punkts — Dabasgāzes uzņēmumu iespēja izpildīt savus pienākumus reģionālā vai Savienības mērogā — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru gāzes piegādātājiem noteikts papildu pienākums veikt gāzes uzglabāšanu, kura piemērošanas jomā iekļauti patērētāji, kas nav aizsargātie patērētāji Regulas Nr. 994/2010 izpratnē — Uzglabāšanas pienākums, kas līdz 80 % apjomam jāizpilda attiecīgās dalībvalsts teritorijā)

text:
               26.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/10

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eni SpA, Eni Gas & Power France SA, Union professionnelle des industries privées du gaz (Uprigaz)/Premjerministrs, vides, enerģētikas un jūras lietu ministrs
   (Lieta C-226/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Enerģētika - Gāzes nozare - Gāzes piegādes drošība - Regula (ES) Nr. 994/2010 - Dabasgāzes uzņēmumu pienākums veikt pasākumus, lai nodrošinātu gāzes piegādi aizsargātajiem patērētājiem - 2. panta otrās daļas 1) punkts - “Aizsargāto patērētāju” jēdziens - 8. panta 2. punkts - Papildu pienākums - 8. panta 5. punkts - Dabasgāzes uzņēmumu iespēja izpildīt savus pienākumus reģionālā vai Savienības mērogā - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru gāzes piegādātājiem noteikts papildu pienākums veikt gāzes uzglabāšanu, kura piemērošanas jomā iekļauti patērētāji, kas nav aizsargātie patērētāji Regulas Nr. 994/2010 izpratnē - Uzglabāšanas pienākums, kas līdz 80 % apjomam jāizpilda attiecīgās dalībvalsts teritorijā))
   (2018/C 072/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Eni SpA, Eni Gas & Power France SA, Union professionnelle des industries privées du gaz (Uprigaz)

      Atbildētāji: Premjerministrs, vides, enerģētikas un jūras lietu ministrs

      Piedaloties: Storengy, Total Infrastructures Gaz France (TIGF)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Regulas (ES) Nr. 994/2010 par gāzes piegādes drošības aizsardzības pasākumiem un Padomes Direktīvas 2004/67/EK atcelšanu 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, ar kuru dabasgāzes piegādātājiem ir noteikts gāzes uzglabāšanas pienākums, kura piemērošanas jomā ir ietverti patērētāji, kas nav šīs regulas 2. panta otrās daļas 1) punktā norādītie aizsargātie patērētāji, ar nosacījumu, ka ir ievēroti 8. panta 2. punktā paredzētie nosacījumi, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               Regulas Nr. 994/2010 8. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru dabasgāzes piegādātājiem ir jāizpilda savi pienākumi uzglabāt gāzes krājumus, lai garantētu gāzes piegādes drošību krīzes gadījumā, obligāti un ekskluzīvi izmantojot valsts teritorijā esošās infrastruktūras. Izskatāmajā lietā iesniedzējtiesai tomēr ir jāizvērtē, vai saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu kompetentajai iestādei sniegtā iespēja ņemt vērā attiecīgajiem piegādātājiem pieejamos “pārējos pielāgošanas instrumentus” nodrošina tiem efektīvu iespēju izpildīt savus pienākumus reģionālā vai Eiropas Savienības līmenī.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta C-559/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 21. septembrī Cafés Pont SL iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedumu lietā T-309/16 Cafés Pont/EUIPO – Giordano Vini

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/10

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 21. septembrīCafés Pont SL iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedumu lietā T-309/16 Cafés Pont/EUIPO – Giordano Vini

   (Lieta C-559/17 P)
   (2018/C 083/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Cafés Pont SL (pārstāvis: E. Manresa Medina, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Giordano Vini SpA

   Tiesa (desmitā palāta) ar 2018. gada 11. janvāra rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-240/17: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 16. janvāra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Trešās valsts valstspiederīgais, kas nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā — Draudi sabiedriskajai kārtībai un valsts drošībai — Direktīva 2008/115/EK — 6. panta 2. punkts — Atgriešanas lēmums — Ieceļošanas dalībvalstu teritorijā aizliegums — Ziņojums nolūkā liegt ieceļošanu Šengenas zonā — Valstspiederīgais, kuram ir citas dalībvalsts izsniegta derīga uzturēšanās atļauja — Konvencija, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu — 25. panta 2. punkts — Dalībvalsts, kas ir izdevusi ziņojumu, un dalībvalsts, kura ir izsniegusi uzturēšanās atļauju, apspriešanās procedūra — Termiņš — Apspriesties aicinātās līgumslēdzējas valsts nostājas nepaušana — Sekas attiecībā uz lēmumu par atgriešanu un ieceļošanas aizliegumu izpildi)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/7

         Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 16. janvāra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E

   (Lieta C-240/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Trešās valsts valstspiederīgais, kas nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā - Draudi sabiedriskajai kārtībai un valsts drošībai - Direktīva 2008/115/EK - 6. panta 2. punkts - Atgriešanas lēmums - Ieceļošanas dalībvalstu teritorijā aizliegums - Ziņojums nolūkā liegt ieceļošanu Šengenas zonā - Valstspiederīgais, kuram ir citas dalībvalsts izsniegta derīga uzturēšanās atļauja - Konvencija, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu - 25. panta 2. punkts - Dalībvalsts, kas ir izdevusi ziņojumu, un dalībvalsts, kura ir izsniegusi uzturēšanās atļauju, apspriešanās procedūra - Termiņš - Apspriesties aicinātās līgumslēdzējas valsts nostājas nepaušana - Sekas attiecībā uz lēmumu par atgriešanu un ieceļošanas aizliegumu izpildi))
   (2018/C 083/09)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      E

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu (1985. gada 14. jūnijs) starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku robežkontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kura ir parakstīta Šengenā 1990. gada 19. jūnijā un stājusies spēkā 1995. gada 26. martā, 25. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai gan līgumslēdzējai valstij, kurai ir nodoms attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgo, kam ir citas līgumslēdzējas valsts izsniegta derīga uzturēšanās atļauja, pieņemt atgriešanas lēmumu, kuram būtu pievienots ieceļošanas un uzturēšanās Šengenas zonā aizliegums, ir tiesības šajā tiesību normā paredzēto apspriešanās procedūru uzsākt vēl pirms minētā lēmuma pieņemšanas, šī procedūra jebkurā gadījumā ir jāuzsāk, tiklīdz šāds lēmums ir pieņemts.

               2)

               Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu, 25. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek liegta tāda atgriešanas lēmuma, kam ir pievienots ieceļošanas aizliegums, izpilde, kuru viena līgumslēdzēja valsts ir pieņēmusi attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgo, kam ir citas līgumslēdzējas valsts izsniegta derīga uzturēšanās atļauja, lai gan noris šajā tiesību normā paredzētā apspriešanās procedūra, ja līgumslēdzēja valsts, kura ir izdevusi ziņojumu, uzskata, ka minētais valstspiederīgais rada draudus sabiedriskajai kārtībai vai valsts drošībai, turklāt neskarot viņa iespēju izmantot savas tiesības, kas izriet no šīs uzturēšanās atļaujas, un vēlāk doties uz otrās līgumslēdzējas valsts teritoriju. Tomēr, ja ir beidzies saprātīgs termiņš pēc apspriešanās procedūras uzsākšanas un apspriesties aicinātā līgumslēdzēja valsts nav sniegusi atbildi, līgumslēdzējai valstij, kura ir izdevusi ziņojumu, ir pienākums ziņojumu nolūkā liegt ieceļošanu atsaukt un vajadzības gadījumā trešās valsts valstspiederīgo iekļaut savā valsts ziņojumu sarakstā.

               3)

               Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu, 25. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgais, kuram ir vienas līgumslēdzējas valsts izsniegta derīga uzturēšanās atļauja un attiecībā uz kuru citā līgumslēdzējā valstī ir pieņemts atgriešanas lēmums, kam ir pievienots ieceļošanas aizliegums, var valsts tiesā atsaukties uz apspriešanās procedūras, kura ir jāveic līgumslēdzējai valstij, kas ir izdevusi ziņojumu, izraisītajām tiesiskajām sekām, kā arī uz prasībām, kuras no tās izriet.

      (1)  OV C 213, 3.7.2017.


title: Lieta C-534/17: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 14. novembra rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ursula Kaufmann, Viktor Schay/TUIfly GmbH

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/19

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 14. novembra rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ursula Kaufmann, Viktor Schay/TUIfly GmbH

   (Lieta C-534/17) (1)

   (2018/C 083/29)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 424, 11.12.2017.


title: Lieta C-729/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. decembrī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/14

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. decembrī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-729/17)
   (2018/C 083/22)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: E. Tserepa-Lacombe un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt, ka, noteikdama, ka mediatoru izglītības iestādēm pēc juridiskās formas ir jābūt bezpeļņas sabiedrībām, kurās Grieķijā ir jābūt vismaz vienai advokātu kolēģijai un vismaz vienai tirdzniecības palātai saskaņā ar Likumu Nr. 3898/2010 un Prezidenta dekrētu Nr. 123/2011, Grieķija nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti LESD 49. pantā un Direktīvas 2006/123/EK (1) 15. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktā un 3. punktā;

               —

               atzīt, ka, akadēmisko nosaukumu atzīšanas procedūrai izvirzīdama papildu nosacījumus par sertifikātu satura prasībām un noteikdama kompensācijas pasākumus bez būtisko atšķirību iepriekšēja vērtējuma, un atstādama spēkā diskriminējošas tiesību normas, kurās mediatora kvalifikācijas atzīšanas pieteikuma iesniedzējiem ir prasīts, lai tiem būtu akreditācijas dokumenti, kas saņemti ārvalstīs vai akreditētās ārvalstu izglītības iestādēs pēc Grieķijā pabeigtiem izglītības kursiem, un lai tiem būtu pieredze, kas gūta, piedaloties vismaz trijos mediācijas procesos, Grieķija nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti LESD 49. pantā, kā arī Direktīvas 2005/36/EK (2) 13. un 14. pantā, 50. panta 1. punktā un VII pielikumā;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

                  LESD 49. pantā un Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū 15. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktā garantētās brīvības veikt uzņēmējdarbību pārkāpums.

               Likuma 3898/2010 5. panta 1. punktā un attiecīgajā Prezidenta dekrētā Nr. 123/2011 ir noteikts, ka sabiedrībām, kas izglīto mediatorus, pēc juridiskās formas ir jābūt vienīgi bezpeļņas sabiedrībām, kurās ir vismaz viena advokātu kolēģija un viena no Grieķijas tirdzniecības palātām, un tām ir jādarbojas, pirms tam saņemot atļauju, ko izsniedz norādītā likuma 7. pantā minētā iestāde.
               Šie ierobežojumi attiecas gan uz uzņēmumiem, kuri vēlas pirmo reizi reģistrēt uzņēmējdarbību Grieķijā, gan uz uzņēmumiem, kuri vēlas reģistrēt uzņēmējdarbību pakārtoti, meitasuzņēmuma formā.
               Nevienai fiziskajai vai juridiskajai personai, izņemot advokātu kolēģijas un tirdzniecības palātas, nav atļauts dibināt izglītības iestādi mediatoru izglītošanai, kuri, pamatojoties uz šādu izglītību, varētu kārtot mediatora kvalifikācijas sertifikācijas eksāmenu Grieķijā, ja vien nav vienošanās ar advokātu kolēģiju un valsts tirdzniecības palātu.
               Turklāt ikvienam uzņēmumam, kura pašreizējā likumiskā forma nav bezpeļņas uzņēmums, būtībā ir liegta iespēja topošajiem mediatoriem – pēc tam, kad viņi samaksājuši reģistrācijas maksu – piedāvāt izglītību, pamatojoties uz kuru viņi varētu kārtot mediatora kvalifikācijas sertifikācijas eksāmenu Grieķijā.
               Visbeidzot, ikvienai izglītības iestādei no citas dalībvalsts, kura ir ieinteresēta sniegt minētos pakalpojumus pēc tam, kad mediatoru izglītības programmās reģistrētie studenti ir samaksājuši reģistrācijas maksu, būtībā ir liegta piekļuve Grieķijas tirgum un ir liegts veikt uzņēmējdarbību pakārtoti, meitasuzņēmuma formā, ja to pašreizējā juridiskā forma nav bezpeļņas uzņēmums, un tā izvēle par labu meitasuzņēmumam attiecas ne tikai uz bezpeļņas uzņēmumiem.
               Komisija uzskata, ka iepriekš minētais ir LESD 49. pantā un Direktīvas 2006/123/EK par [pakalpojumiem] iekšējā tirgū 15. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktā paredzēto tiesību veikt uzņēmējdarbību ierobežojums.
               Uz šo ierobežojumu neattiecas LESD 51. panta 1. punktā paredzētais izņēmums, jo mediatoru izglītības pakalpojumu sniegšana nav darbība, kas būtu saistīta ar valsti, ar valsts varas īstenošanu un it īpaši “ar tiesvedību”. Turklāt [šis ierobežojums] nevar tikt pamatots ar interesi saglabāt pakalpojumu kvalitāti, kas nekādi nav tieši saistīta ar ierobežojumu attiecībā uz izglītības iestāžu juridisko formu un ar sabiedrības kapitāla piederību.

               2.

                  Direktīvas 2005/36/EK un LESD 49. panta par brīvību veikt uzņēmējdarbību pārkāpums.

               Komisija uzskata, ka Ministrijas dekrēta Nr. 109088/12.12.2011. vienīgā panta 2. punkta A daļā paredzētā prasība, ka mediatora izglītības sertifikātā ir jābūt norādītām mācību metodēm, dalībnieku skaitam, izglītotāju skaitam un kvalifikācijai, kandidātu eksaminēšanas un vērtēšanas procedūrai un noteikumiem, ar kādiem tiek garantēta šādas procedūras objektivitāte, pārsniedz to, ko var prasīt, lai novērtētu zināšanu līmeni un profesionālo kvalifikāciju, kāda saskaņā ar pieņēmumu ir tā saņēmējam, bet neļauj pareizi novērtēt jautājumu, vai ieinteresētās personas izglītība ir saistīta ar jomām, kuras būtiski atšķiras no jomām, kādas ir prasītas attiecībā uz šo izglītības nosaukumu Grieķijā. Tādēļ iepriekš minētā norma ir pretrunā Direktīvas 2005/36/EK 13., 14. un 50. pantam un VII pielikumam.
               Turklāt iepriekš minētā Ministrijas dekrēta 5. punkta A daļā pilnībā kvalificētiem ārvalstu mediatoriem, pirms viņu kvalifikācijas atzīšanas Grieķijā, ir prasīts pierādīt, ka viņiem ir papildu pieredze, piedaloties vismaz trijos mediācijas procesos, savukārt šāda prasība nav izvirzīta mediatoriem, kuri iegūst profesionālo izglītību Grieķijā. Tādējādi iepriekš minētā norma ir pretrunā Direktīvas 2005/36/EK 13. pantam, kurā ir paredzēts, ka uzņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde, ievērojot tādus pašus nosacījumus, kādi attiecas uz tās pilsoņiem, atļauj sākt darbību profesijā pretendentiem, kuri ir saņēmuši sertifikātu citā dalībvalstī, un ar minēto normu ir pārkāpts LESD 49. pantā paredzētais nediskriminācijas princips.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV 2006, L 376, 36. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (Teksts attiecas uz EEZ) (OV 2005, L 255, 22. lpp.).


title: Lieta T-639/16 P: Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra spriedums – FV/Padome (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2013. gada novērtējums — Pirmajā instancē celtās prasības noraidīšana — Spriedumu pirmajā instancē taisījušā tiesas sastāva izveide — Civildienesta tiesas tiesneša iecelšanas procedūra — Tiesību aktos noteikta tiesa — Likumīgas tiesas princips)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/20

         Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra spriedums – FV/Padome
   (Lieta T-639/16 P) (1)

   ((Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2013. gada novērtējums - Pirmajā instancē celtās prasības noraidīšana - Spriedumu pirmajā instancē taisījušā tiesas sastāva izveide - Civildienesta tiesas tiesneša iecelšanas procedūra - Tiesību aktos noteikta tiesa - Likumīgas tiesas princips))
   (2018/C 083/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: FV (pārstāve: L. Levi, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-B. Laignelot un M. Bauer)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 28. jūnija spriedumu FV/Padome (F-40/15, EU:F:2016:137), ar kuru tiek lūgts šo spriedumu atcelt.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 28. jūnija spriedumu FV/Padome (F-40/15).

               2)

               Nodot lietu citai Vispārējās tiesas palātai, kura nav tā, kas lēma par šo apelācijas sūdzību.

               3)

               Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 419, 14.11.16.