title: Lieta C-445/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 28. maija spriedumu lietā T-178/11 Voss of Norway ASA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2013. gada 6. augustā iesniedza Voss of Norway ASA

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/40

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 28. maija spriedumu lietā T-178/11 Voss of Norway ASA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2013. gada 6. augustā iesniedza Voss of Norway ASA
   (Lieta C-445/13 P)
   2013/C 344/70
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Voss of Norway ASA (pārstāvji — F. Jacobacci, B La Tella, avvocati)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 28. maija spriedumu lietā T-178/11;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā apelācijas sūdzībā Voss of Norway ASA (turpmāk tekstā — “Voss”) lūdz atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 28. maija spriedumu lietā T-178/11 (turpmāk tekstā — “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja Voss prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 785/2010-1 (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), ar ko apmierināts Nordic Spirit pieteikums par Kopienas preču zīmes, ko Voss reģistrējusi 2004. gada 3. decembrī (turpmāk tekstā — “Kopienas formas preču zīme”), atzīšanu par spēkā neesošu.
   Apelācijas sūdzības pamatošanai ir izvirzīti šādi pamati.

                     Pirmais pamats: pārsūdzētajā spriedumā neesot ņemts vērā otrais Vispārējā tiesā izvirzītais Voss prasības pamats, proti, par to, ka procesā Apelāciju padome esot notikusi pierādīšanas pienākuma pāreja

               Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi, vai Apelāciju padome bija pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz procesuālo jautājumu par pierādīšanas pienākumu. Šim prasības pamatam esot patstāvīga nozīme attiecībā uz Kopienas preču zīmes tiesībām kopumā. Šis pārnestā pierādīšanas pienākuma standarts, kas esot pretrunā vispārējiem tiesību principiem, varot kļūt par daļu no attiecīgās judikatūras. Šī iemesla dēļ vien Apelāciju padomes lēmums esot bijis jāatceļ un pārsūdzētais spriedums esot jāatceļ.

                     Otrais pamats: Vispārējā tiesa tāpat esot kļūdaini pieļāvusi pierādīšanas pienākuma pāreju

               Arī Vispārējā tiesa pierādīšanas pienākumu, kas esot bijis attiecināms vienīgi uz Nordic Spirit AB kā spēkā neesamības atzīšanas procesa dalībnieku, kurš apstrīdēja reģistrētās Kopienas preču zīmes spēkā esamību, esot attiecinājusi uz Voss, tai liekot iesniegt konkrētus pierādījumus par to, ka Voss formas preču zīmei piemīt atšķirtspēja. Šajā ziņā Vispārējā tiesa esot citējusi judikatūru par preču zīmes reģistrācijas pieteikumiem — kā arī nereģistrētām preču zīmēm —, uz ko neattiecas spēkā esamības prezumpcija, kas esot attiecināma uz Voss Kopienas formas preču zīmi. Tas esot uzskatāms par normu, kas nodrošina tiesības uz taisnīgu tiesu, Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 99. panta un Īstenošanas regulas (2) 37. noteikuma b) punkta iv) apakšpunkta tiešu pārkāpumu, ar ko vien pietiekot, lai atceltu apstrīdēto lēmumu.

                     Trešais pamats: kļūdaina nozarē pastāvošo normu un ieražu definīcija, kas esot uzskatāma par Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu

               Vispārējā tiesa 45. punktā esot pareizi norādījusi, ka ir jānoskaidro, vai apstrīdētā Kopienas preču zīme būtiski novirzās no attiecīgajā nozarē pastāvošajām normām un ieražām. Tādējādi, izvērtējot, vai trīsdimensiju formas preču zīmei piemīt atšķirtspēja, vispirms ir jāaplūko “nozarē pastāvošās normas”, lai pēc tam noteiktu, vai patērētājs var nošķirt konkrētu trīsdimensiju preču zīmi no citu uzņēmumu preču zīmēm.
               Tomēr Vispārējās tiesas veiktā nozarē pastāvošo normu identifikācija nemaz neatbilstot iedibinātajai dzērienu nozarē pastāvošo “normu” definīcijai. Vispārējās tiesas minētās norādes attiecībā uz nozarē pastāvošajām normām pirmām kārtām neatbilstot patiesībai (atsauce uz nepastāvošu “cilindrisko šķērsgriezumu”) un esot tik neskaidras un vispārīgas, ka gadījumā, ja tās tiktu piemērotas, neviena dzērienu pudele nekad nebūtu izturējusi atšķirtspējas testu (pat slavenā Koka-Kolas pudele, ja par to tiktu iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu). Turpretim Anulēšanas nodaļa esot pareizi definējusi nozarē pastāvošās normas.
               Turklāt Apelāciju padome 2012. gada 1. februāra lēmuma R 2465/2011-2 (Freixenet/ITSB) 36. punktā esot norādījusi, ka “ne pārbaudītājs, ne apelāciju padomes, kas izskatīja apelācijas sūdzības iepriekš, nav uzrādījuši dokumentus, kuros būtu ietvertas norādes uz reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas dienā tirgū pastāvošajiem apstākļiem, un
                     nav ne identificējuši, ne arī minējuši konkrētus piemērus par identiskām vai līdzīgām pudelēm, kas būtu parasti izmantojamas šajā nozarē pirms minētā datuma. Šī nepilnība ir pietiekams pamats, lai apmierinātu apelācijas sūdzību
                  ”. Tādējādi Vispārējā tiesa, nenorādot konkrētus nozarē pastāvošo normu piemērus, esot skaidri pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

                     Ceturtais pamats: Kļūda tiesību piemērošanā, izvērtējot Voss preču zīmes, kuru veido pudeles forma, atšķirtspēju — Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

               No atšķirtspējai piemērojamās judikatūras izrietot, ka preču zīme esot jāaplūko un jāizvērtē kā viens veselums un ka katras sastāvdaļas novērtējums vienīgi palīdzot veikt visaptverošu vērtējumu, bet nevarot to aizstāt. Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa esot vienīgi izvērtējusi katru sastāvdaļu atsevišķi un neesot izvērtējusi preču zīmi kā vienu veselumu.
               Tātad Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, izvērtējot preču zīmes atšķirtspējas esamību, jo tā neesot pārbaudījusi — kā tai bija jādara — kopējo preču zīmes radīto iespaidu, bet esot sekojusi nepareizai pieejai, sadalot preču zīmi sastāvdaļās, katra no kurām tikusi atzīta par oriģinālu komponentu.

                     Piektais pamats: Būtiska pierādījumu sagrozīšana, veicot trīsdimensiju formas salīdzināšanu ar divdimensiju šķērsgriezumu un identificējot nozarē pastāvošās normas un ieražas

               Abi apgalvojumi — ka “absolūtām tirgū esošo pudeļu vairākumam ir cilindrisks šķērsgriezums” un ka “pudelēm ir visdažādākās formas un izmēri” — esot ļoti neprecīzi, bet Vispārējā tiesa tomēr tos esot tieši vai netieši atkārtojusi, lai noraidītu prasību par Apelāciju padomes lēmuma atcelšanu, tādējādi būtiski sagrozot faktus vai pierādījumus, kas uzskatāms par kļūdu tiesību piemērošanā.

                     Sestais pamats: Vispārējās tiesas nolēmums liekot ievērojamus šķēršļus Kopienas trīsdimensiju preču zīmju reģistrācijai, tādējādi pārkāpjot Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu kopsakarā ar tās 4. pantu

               Vispārējās tiesas izmantotās argumentācijas rezultātā būtībā neesot iespējams atzīt atšķirtspēju produkta iepakojumam — gan aplūkojot to kā vienu veselumu, gan tajā pašā laikā kā atsevišķu sastāvdaļu kopumu. Praktiskais rezultāts esot tas, ka neviens produktu iepakojums nekad neizturēs atšķirtspējas testu, kāds tas noteikts ar pārsūdzēto spriedumu, tādējādi kaitējot Regulas par Kopienas preču zīmi mērķim.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.), aizstāta ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: Lieta F-75/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. jūlijā — ZZ /Padome

text:
               15.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/11

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. jūlijā — ZZ/Padome
   (Lieta F-75/11)
   2011/C 305/13
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal un S. Orlandi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju AST 7 pakāpē 2007. gada paaugstināšanas amatā ietvaros

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecelējinstitūcijas 2011. gada 18. aprīļa lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību, kas vērsta pret lēmumu nepaaugstināt viņu AST 7 pakāpē 2007. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju AST 7 pakāpē 2007. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-135/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. novembrī – ZZ/EMA

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/50

      Prasība, kas celta 2014. gada 25. novembrī – ZZ/EMA

      (Lieta F-135/14)
      (2015/C 016/75)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Rodrigues, A. Blot, lawyers)

         Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EZA)

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt lēmumu par neaktīva statusa noteikšanu prasītājam

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt EZA 2014. gada 31. janvāra lēmumu noteikt prasītājam neaktīvu statusu no 2014. gada 1. februāra līdz eventuālai viņa līguma izbeigšanās dienai 2014. gada 15. martā, kā arī 2014. gada 14. marta vēstuli, ar kuru tika paredzēts “paskaidrot” iemeslus šāda neaktīvā statusa noteikšanai;

                  —

                  tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt EZA 2014. gada 15. augusta lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja 2014. gada 24. aprīļa sūdzība par iepriekš minētajiem lēmumiem;

                  —

                  atlīdzināt morālo kaitējumu, kuru prasītājs novērtējis EUR 20 000 apmērā;

                  —

                  piespriest EZA atlīdzināt visus prasītāja tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.


title: Lieta C-71/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 28. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-254/00, T-270/00 un T-277/00 Hotel Cipriani SpA u.c./Komisija 2009. gada 17. februārī iesniegusi Comitato Venezia vuole vivere

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 28. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-254/00, T-270/00 un T-277/00 Hotel Cipriani SpA u.c./Komisija 2009. gada 17. februārī iesniegusi Comitato “Venezia vuole vivere”
   (Lieta C-71/09 P)
   2009/C 113/41
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Comitato“Venezia vuole vivere” (pārstāvis — A. Vianello, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Hotel Cipriani SpA, Società Italiana per il gas SpA (Italgas), Itālijas Republika, Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību;

               —

               un līdz ar to atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 28. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-254/00, T-270/00 un T-277/00 Comitato Venezia Vuole Vivere/Eiropas Kopienu Komisija, par kuru tika paziņots 2008. gada 3. decembrī, kā arī Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK (1) un pakārtoti atcelt tā 5. pantu daļā, kurā ir noteikts pienākums atgūt attiecīgās sociālā nodrošinājuma iemaksas un ir paredzēts noteiktajai summai pieskaitīt procentus par attiecīgo laika periodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedībās.

      Pamati un galvenie argumenti

      Comitato Venezia Vuole Vivere savas sūdzības atbalstam norāda uz sešiem pamatiem.
   Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo ir pārkāpusi EKL 87. panta 1. punktu un nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu. It īpaši pārsūdzētajā spriedumā nav atbilstīgi izskatīts un pēc būtības pamatots atbalsta, kas ir lēmuma priekšmets, kompensējošo raksturu, kā arī ietekme, kas tiek radīta attiecībā uz noteikto tirgu, un pārkāpjot nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principu, salīdzinot pašvaldības uzņēmumu un uzņēmumu-apelācijas sūdzības iesniedzēju situāciju.
   Otrais pamats attiecas uz EKL 86. panta 2. punkta pārkāpumu un it īpaši, tādēļ, ka šajā gadījumā nav pārbaudīta izņēmuma attiecībā uz pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, piemērojamība. Šāda pārbaude tomēr tika veikta attiecībā uz pašvaldības uzņēmumiem.
   Trešais pamats attiecas uz EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpumu, jo attiecīgajā pārsūdzētajā spriedumā tika pieņemta nostāja, ka Komisijai ir neierobežota rīcības brīvība attiecībā uz izņēmumu saistībā ar reģionālām grūtībām piemērojamību un attiecīgā situācija netika pietiekoši izskatīta.
   Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir pārkāpts EKL 87. panta 3. punkta d) apakšpunkts, jo attiecībā uz Consorzio Venezia Nuova nepiemēroja izņēmumu “kultūras” nolūkā, kā arī netika veikta pietiekoša izmeklēšana attiecībā uz citiem uzņēmumiem.
   Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd to, ka nav ņemta vērā trupinātība starp apstrīdētajiem atvieglojumiem (pēc 1994. gada jūnija) un starp iepriekšējo regulējumu (sākot no 1973. gada), apgalvojot, ka tādējādi ir pārkāpts Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr.. 659/1999 (2), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma [88.] panta piemērošanai, 1. un 15. pants.
   Sestais pamats attiecas uz rīkojuma par atgūšanu tūlītēju izdošanu un tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 659/1999 14. pants.

      (1)  Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmums 2000/394/EK par atbalstu uzņēmumiem Venēcijā un Kiodžā [Chioggia], saskaņā ar likumu Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995, samazinot to sociālā nodrošinājuma iemaksas (OV L 150, 2000., 50. lpp).

      (2)  OV L 83, 1. lpp.


title: Lieta C-42/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) — Cartiera dell’Adda SpA/CEM Ambiente SpA

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) — Cartiera dell’Adda SpA/CEM Ambiente SpA

   (Lieta C-42/13)
   2013/C 101/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Cartiera dell’Adda SpA un Cartiera di Cologno SpA

      Atbildētāja: CEM Ambiente SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Kopienas tiesībām ir vai nav pretrunā tāda interpretācija, saskaņā ar kuru gadījumā, kad kāds uzņēmums, kurš piedalās konkursa procedūrā, nav savā dalības pieteikumā norādījis, ka tā tehniskais direktors nav pakļauts Likumdošanas dekrēta Nr. 163/2006 38. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā paredzētajai kriminālvajāšanai un tam nav sodāmības, līgumslēdzējai iestādei minētais uzņēmums jāizslēdz no konkursa arī tad, ja pēdējais ir saprātīgi pierādījis, ka norāde “tehniskais direktors” tikusi iekļauta vienkāršas faktu kļūdas dēļ;

               2)

               vai Kopienas tiesībām ir vai nav pretrunā tāda interpretācija, saskaņā ar kuru gadījumā, kad kāds uzņēmums, kurš piedalās konkursā, ir iesniedzis lietderīgu un saprātīgu pierādījumu, ka personas, par kurām jāiesniedz 38. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā minētās deklarācijas, netiek pakļautas minētajā pantā paredzētajai kriminālvajāšanai un tām nav sodāmības, līgumslēdzējai iestādei minētais uzņēmums jāizslēdz no konkursa, jo nav izpildīts viens no lex specialis, ar ko tika izsludināts publiskais konkurss, nosacījumiem?


title: Lieta C-354/10: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 1. marta spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Ar nodokli neapliekams rezerves fonds — Nesaderība ar kopējo tirgu — Atgūšana — Neizpilde)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/2

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 1. marta spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-354/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Ar nodokli neapliekams rezerves fonds - Nesaderība ar kopējo tirgu - Atgūšana - Neizpilde)
   2012/C 118/03
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un B. Stromsky)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — P. Mylonopoulos un K. Boskovits)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu pasākumu neveikšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai atgūtu atbalstu, kurš ar Komisijas 2007. gada 18. jūlija Lēmuma (C(2007) 3251) par rezerves fondu, ko neapliek ar nodokli (valsts atbalsts C 37/05), 1. panta 1. punktu (izņemot atbalstu, kas minēts 2. punktā un 2. un 3. pantā) ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               tādu pasākumu neveikšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai saskaņā ar Komisijas 2007. gada 18. jūlija Lēmuma 2008/723/EK par valsts atbalstu C 37/05 (ex NN 11/04), ko īsteno Grieķija — Ar nodokli neaplikts rezervju fonds, 1. panta 1. punktu atgūtu atbalstu, kurš atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu, izņemot to, kas ir minēts šī lēmuma 1. panta 2. punktā, kā ari 2. un 3. pantā, Grieķijas Republika nav izpildījusi savus šī lēmuma 4.–6. pantā noteiktos pienākumus;

               2.

               Grieķijas Republika sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta C-56/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums ( Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emiliano Zanotti/Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2 (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Eiropas Savienības pilsonība — EKL 18. un 49. pants — Valsts tiesiskais regulējums ienākuma nodokļa jomā — Tiesības no kopējās nodokļa summas atskaitīt noteiktu procentuālo daļu no kopējiem izdevumiem par mācībām — Citā dalībvalstī apmeklēts universitātes līmeņa mācību kurss — Kvantitatīva ierobežojuma noteikšana — Atskaitījums tādā apmērā, kurš nepārsniedz to maksimālo atskaitāmo izdevumu apmēru, kas saistībā ar līdzīgiem valsts universitātēs sniegtiem pakalpojumiem ir noteikts par reģistrāciju un mācībām — Teritoriāla ierobežojuma noteikšana — Atskaitāmo izdevumu apmērs, kurš nepārsniedz to maksimālo izdevumu summu, kas par līdzīgu mācību kursu ir jāmaksā tajā valsts universitātē, kura atrodas vistuvāk nodokļa maksātāja dzīves vietai)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/9

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums (Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emiliano Zanotti/Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2

   (Lieta C-56/09) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Eiropas Savienības pilsonība - EKL 18. un 49. pants - Valsts tiesiskais regulējums ienākuma nodokļa jomā - Tiesības no kopējās nodokļa summas atskaitīt noteiktu procentuālo daļu no kopējiem izdevumiem par mācībām - Citā dalībvalstī apmeklēts universitātes līmeņa mācību kurss - Kvantitatīva ierobežojuma noteikšana - Atskaitījums tādā apmērā, kurš nepārsniedz to maksimālo atskaitāmo izdevumu apmēru, kas saistībā ar līdzīgiem valsts universitātēs sniegtiem pakalpojumiem ir noteikts par reģistrāciju un mācībām - Teritoriāla ierobežojuma noteikšana - Atskaitāmo izdevumu apmērs, kurš nepārsniedz to maksimālo izdevumu summu, kas par līdzīgu mācību kursu ir jāmaksā tajā valsts universitātē, kura atrodas vistuvāk nodokļa maksātāja dzīves vietai)
   2010/C 179/14
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Roma

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Emiliano Zanotti

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu –Commissione tributaria provinciale di Roma — EKL 149. un 151. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums ienākuma nodokļa nozarē — Izmaksu, kas rodas, apmeklējot vidusskolas vai universitātes kursus ārvalstīs, iekļaušana atskaitāmā ienākuma nodokļa summā — Ierobežojumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 49. pants ir interpretējams tādā nozīmē, ka:

                           —

                           tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā nodokļa maksātājiem ir paredzēta iespēja no kopējās nodokļa summas atskaitīt izdevumus par universitātes līmeņa mācību kursiem, kurus piedāvā tādas universitātes, kas atrodas šīs dalībvalsts teritorijā, bet ar kuru vispārējā veidā šī iespēja ir izslēgta attiecībā uz universitātes līmeņa mācību izdevumiem, kas radušies citā dalībvalstī reģistrētā privātā universitātē;

                           —

                           tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā nodokļa maksātājiem iespēja no kopējās nodokļa summas atskaitīt izdevumus, kas radušies citā dalībvalstī reģistrētā privātā universitātē, ir paredzēta tikai tādā apmērā, kurš nepārsniedz to maksimālo izdevumu apmēru, kas par līdzīgu mācību kursu apmeklēšanu ir jāmaksā tajā valsts universitātē, kura atrodas vistuvāk nodokļa maksātāja dzīves vietai;

               2)

               EKL 18. pants ir interpretējams tādā nozīmē, ka:

                           —

                           tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā nodokļa maksātājiem ir paredzēta iespēja no kopējās nodokļa summas atskaitīt izdevumus par universitātes mācību kursiem, kurus piedāvā tādas iestādes, kas atrodas šīs dalībvalsts teritorijā, bet kurā vispārējā veidā šī iespēja netiek piedāvāta attiecībā uz tiem universitātes līmeņa mācību izdevumiem, kas radušies citā dalībvalstī reģistrētā universitātē;

                           —

                           tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā nodokļa maksātājiem iespēja no kopējās nodokļa summas atskaitīt izdevumus, kas radušies citā dalībvalstī reģistrētā universitātē, ir paredzēta tikai tādā apmērā, kurš nepārsniedz to maksimālo izdevumu apmēru, kas par līdzīgu mācību kursu ir jāmaksā tajā valsts universitātē, kura atrodas vistuvāk nodokļa maksātāja dzīves vietai.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta C-269/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 10. aprīļa spriedums – Acino AG /Eiropas Komisija Apelācija — Cilvēkiem paredzētas zāles — Atsevišķu zāļu partiju, kuras satur aktīvo vielu klopidogrelu, laišanas tirgū apturēšana un atsaukšana — Tirdzniecības atļauju grozījums — Aizliegums laist tirgū — Regula (EK) Nr. 726/2004 un Direktīva 2001/83/EK — Piesardzības princips — Samērīgums — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/14

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 10. aprīļa spriedums – Acino AG/Eiropas Komisija
   (Lieta C-269/13 P) (1)

   (Apelācija - Cilvēkiem paredzētas zāles - Atsevišķu zāļu partiju, kuras satur aktīvo vielu klopidogrelu, laišanas tirgū apturēšana un atsaukšana - Tirdzniecības atļauju grozījums - Aizliegums laist tirgū - Regula (EK) Nr. 726/2004 un Direktīva 2001/83/EK - Piesardzības princips - Samērīgums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 175/16
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Acino AG (pārstāvji – R. Buchner un E. Burk, Rechtsanwälte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Šimerdová un B.-R. Killmann)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 7. marta spriedumu lietā T-539/10 Acino/Komisija, jo Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2010. gada 16. septembra Lēmumus C(2010) 2203, C(2010) 2205, C(2010) 2210 un C(2010) 2218, kā arī 2010. gada 16. septembra Lēmumus C(2010) 6430, C(2010) 6432, C(2010) 6434 un C(2010) 6435 par kādā ražotnē izgatavotu aktīvo vielu klopidogrelu saturošu cilvēkiem paredzēto zāļu laišanas tirgū apturēšanu, šo zāļu partiju atsaukšanu no tirgus, tirdzniecības atļauju grozīšanu, kā arī par aizliegumu laist tirgū šīs zāles – Piesardzības princips – Samērīgums – Pienākums norādīt pamatojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Acino AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013.


title: Héraðsdómur Reykjavíkur 2015. gada 13. aprīļa lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā De Nederlandsche Bank NV pret the Depositors’ and Investors’ Guarantee Fund (TIF) (Lieta E-9/15)

text:
               5.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/11

      Héraðsdómur Reykjavíkur2015. gada 13. aprīļa lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā De Nederlandsche Bank NV pret the Depositors’ and Investors’ Guarantee Fund (TIF)
   (Lieta E-9/15)
   (2015/C 366/08)

      Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa, Islande) ar 2015. gada 13. aprīļa vēstuli, ko Tiesas kanceleja saņēma 2015. gada 17. aprīlī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvo atzinumu lietā De Nederlandsche Bank N.V. pret the Depositors’ and Investors’ Guarantee Fund (TIF) par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai tas ir saderīgi ar EEZ līguma noteikumiem, un jo īpaši ar Direktīvas 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām 7. panta 1. punktu, ja sistēmiskas krīzes gadījumā priekšfinansētu noguldījumu garantiju sistēmas saistības attiecina tikai uz tās aktīviem laikā, kad noguldījumi kļūst nepieejami direktīvas 1. panta 3. punktā paredzētajā nozīmē un aktīvi nav pietiekami, lai izpildītu katra noguldītāja prasības apmērā līdz EUR 20 000?

               2.

               Vai tas ir saderīgi ar Direktīvas 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām noteikumiem, ja pēc sistēmiskas krīzes dalībvalsts ievieš tiesību aktus vai izdod normatīvus aktus, ar kuriem atļauj priekšfinansētu noguldījumu garantiju sistēmai izveidot jaunu nodaļu vai kontu maksu savākšanai un nolemt, ka šīs maksas tiek novirzītas jaunajā nodaļā vai kontā nolūkā veidot fondu, kurš paredzēts tikai tam, lai risinātu iespējamos satricinājumus nākotnē, un nav pieejams iepriekšējo saistību izmaksāšanai?

               3.

               Vai tas ir saderīgi ar Direktīvas 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām 11. pantu, ja valsts noguldījumu garantiju sistēma (t. i., TIF), kas veic maksājumus atbilstīgi garantijai, iegūst tiesības, kas pārsniedz tās regresa prasījuma tiesības saistībā ar noguldītāju prasībām likvidācijas procedūrā, par summu, kas līdzvērtīga tās maksājumiem no fonda?


title: Lieta C-318/07: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 27. janvāra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hein Persche / Finanzamt Lüdenscheid (Kapitāla brīva aprite — Ienākuma nodoklis — Vispārējo interešu organizācijām veiktu ziedojumu atskaitīšana — Vienīgi vietējām organizācijām veiktu ziedojumu atskaitīšana — Materiāli ziedojumi — Direktīva 77/799/EEK — Dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēja palīdzība tiešo nodokļu jomā)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/8

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 27. janvāra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hein Persche/Finanzamt Lüdenscheid

   (Lieta C-318/07) (1)

   (Kapitāla brīva aprite - Ienākuma nodoklis - Vispārējo interešu organizācijām veiktu ziedojumu atskaitīšana - Vienīgi vietējām organizācijām veiktu ziedojumu atskaitīšana - Materiāli ziedojumi - Direktīva 77/799/EEK - Dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēja palīdzība tiešo nodokļu jomā)
   (2009/C 69/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hein Persche

      Atbildētāja: Finanzamt Lüdenscheid

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — EKL 5. panta 3. punkta, 56. panta un Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīva 77/799/EEK par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo un netiešo nodokļu jomā (OV L 336, 15. lpp.) interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko nodokļu atvieglojuma piešķiršanu organizāciju ziedojumiem, kas kalpo sabiedrības interešu mērķiem, pakārto nosacījumam, ka ziedotāja rezidence atrodas valsts teritorijā — EK līguma noteikumu par kapitāla brīvu apriti piemērošana dalībvalsts pilsoņa materiāliem ziedojumiem ikdienas lietošanas priekšmetu veidā organizācijai, kas kalpo sabiedrības interešu mērķiem un kas ir reģistrēta citā dalībvalstī
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               ja nodokļu maksātājs vienā dalībvalstī lūdz nodokļu atskaitījumu par ziedojumiem citā dalībvalstī reģistrētai un atzītai vispārējo interešu organizācijai, šādā gadījumā uz šiem ziedojumiem attiecas EK līguma noteikumi par kapitāla brīvu apriti, pat ja tie ir veikti ikdienas lietošanas priekšmetu veidā;

               2)

               ar EKL 56. pantu netiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru attiecībā uz vispārējo interešu organizācijām veiktiem ziedojumiem nodokļa atskaitījuma saņemšana tiek nodrošināta tikai tad, ja tie ir veikti vietējām vispārējo interešu organizācijām, nepastāvot iespējai nodokļa maksātājam pierādīt, ka citā dalībvalstī reģistrētai organizācijai veikts ziedojums atbilst minētās dalībvalsts tiesiskajā regulējumā uzskaitītajiem nosacījumiem šādas priekšrocības saņemšanai.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta C-431/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 17. jūlijā iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) – Monachos Eirinaios (mūks Ireneos), laicīgajā dzīvē Antonios Iakumakis/Atēnu Advokātu kolēģija

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 17. jūlijā iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) – Monachos Eirinaios (mūks Ireneos), laicīgajā dzīvē Antonios Iakumakis/Atēnu Advokātu kolēģija
   (Lieta C-431/17)
   (2017/C 309/40)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias (Valsts padome, Grieķija)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Monachos Eirinaios (mūks Ireneos), laicīgajā dzīvē Antonios Iakumakis

      Atbildētāja: Atēnu Advokātu kolēģija

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 98/5/EK (1) 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka reģistrēt Grieķijas Baznīcas mūku par advokātu kādas dalībvalsts, kas nav tā dalībvalsts, kurā viņš ir ieguvis savu profesionālo kvalifikāciju, kompetentās iestādes reģistrā, lai viņš tur darbotos savā profesijā ar savas mītnes valsts profesionālās kvalifikācijas dokumentu, valsts likumdevējs var aizliegt tā iemesla dēļ, ka Grieķijas Baznīcas mūki saskaņā ar valsts tiesībām nedrīkst tikt ierakstīti advokātu kolēģiju reģistros, jo viņu statusa dēļ nepastāv garantijas, kas ir atzītas par nepieciešamām advokāta darbības veikšanai?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīva 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija (OV L 77, 36. lpp.).


title: Lieta C-91/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. februārī iesniedza Rechtbank Breda (Nīderlande) — VAV Autovermietung GmbH/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid, kantoor Roosendaal

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. februārī iesniedza Rechtbank Breda (Nīderlande) — VAV Autovermietung GmbH/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid, kantoor Roosendaal

   (Lieta C-91/10)
   2010/C 113/41
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Breda

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: VAV Autovermietung GmbH

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid, kantoor Roosendaal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Eiropas Savienības tiesībām, īpaši pakalpojumu brīvas aprites principu EKL 49.–55. panta (tagad — Līguma par Eiropas Savienības darbību 56.–62. panta) izpratnē pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru Nīderlandē dzīvojošai vai reģistrētai personai, kura Nīderlandē lieto citā dalībvalstī iznomātu un reģistrētu transportlīdzekli, ir pienākums, uzsākot šī transportlīdzekļa lietošanu Nīderlandes ceļu satiksmē, samaksāt nodokli, pie kam nodoklis ir jāsamaksā pilnā apmērā un vēlāk, kad lietošana Nīderlandes ceļu satiksmē ir beigusies, nodokļa pārmaksāto daļu, neietverot procentus, atmaksā; un tādējādi maksājamā un samaksātā summa per saldo atbilst transportlīdzekļa lietošanas ilgumam Nīderlandē?

               2)

               Vai minētais tiesiskais regulējums, ja tas ir uzskatāms par pakalpojumu brīvas aprites principa ierobežojumu EKL 49.–55. panta (tagad–LESD 56.–62. panta) izpratnē, ir pamatots ar vienlīdzīgu attieksmi pret visiem Nīderlandē esošajiem transportlīdzekļiem, kā arī ar (ar to saistīto un no tās izrietošo) ļaunprātīgas izmantošanas un/vai pretējas diskriminācijas novēršanu kā pret vietējiem iznomātājiem, tā arī to klientiem, jo arī tad, ja nomas darījums ir noslēgts ar vietējo iznomātāju, nodoklis ir jāmaksā pilnā apmērā?


title: Lieta C-333/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums (Court of Session (Scotland) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Scotch Whisky Association u.c./The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecības produktu tirgu kopīga organizācija — Regula (ES) Nr. 1308/2013 — Preču brīva aprite — LESD 34. pants — Kvantitatīvi ierobežojumi — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Alkoholisko dzērienu minimālā cena, kas aprēķināta atbilstoši spirta daudzumam produktā — Pamatojums — LESD 36. pants — Pamatojums ar cilvēku veselības un dzīvības aizsardzību — Valsts tiesas vērtējums

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/11

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums (Court of Session (Scotland) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Scotch Whisky Association u.c./The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland

   (Lieta C-333/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecības produktu tirgu kopīga organizācija - Regula (ES) Nr. 1308/2013 - Preču brīva aprite - LESD 34. pants - Kvantitatīvi ierobežojumi - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Alkoholisko dzērienu minimālā cena, kas aprēķināta atbilstoši spirta daudzumam produktā - Pamatojums - LESD 36. pants - Pamatojums ar cilvēku veselības un dzīvības aizsardzību - Valsts tiesas vērtējums)
   (2016/C 068/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Session (Scotland)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Scotch Whisky Association, spiritsEUROPE, Comité de la Communauté économique européenne des Industries et du Commerce des Vins, Vins aromatisés, Vins mousseux, Vins de liqueur et autres Produits de la Vigne (CEEV)

      Atbildētāji: The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai pretrunā nav tāds valsts pasākums, par kādu ir pamatlieta, ar ko nosaka minimālo alkohola vienības cenu vīnu mazumtirdzniecībai, ar nosacījumu, ka šis pasākums ir tiešām piemērots cilvēku veselības un dzīvības aizsardzības mērķa nodrošināšanai un ka, ņemot vērā kopējās lauksaimniecības politikas mērķus, kā arī tirgu kopējās organizācijas raitu darbību, tas nepārsniedz to, kas ir nepieciešams cilvēku veselības un dzīvības aizsardzības mērķa sasniegšanai;

               2)

               LESD 34. un 36. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz dalībvalstij, lai sasniegtu cilvēku veselības un dzīvības aizsardzības mērķi, izmantojot alkohola patēriņa cenu paaugstinājumu, izvēlēties tādu tiesisko regulējumu, par kādu ir pamatlieta, ar ko nosaka minimālo cenu alkohola vienībai alkoholisko dzērienu mazumtirdzniecībā un noraida tādu mazāk ierobežojošu pasākumu tirdzniecībai un konkurencei Eiropas Savienībā kā akcīzes nodokļa paaugstinājums. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tā ir, ņemot vērā visu tai iesniegtās lietas atbilstošo faktoru detalizētu analīzi. Tas vien jau, ka pēdējais minētais pasākums var dot papildu labumu un plašāk īstenot mērķi cīnīties pret alkohola pārmērīgu lietošanu, nevar pamatot tā noraidīšanu;

               3)

               LESD 36. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, pārbaudot valsts tiesisko regulējumu attiecībā uz cilvēku veselības un dzīvības aizsardzības pamatojumu šī panta izpratnē, valsts tiesai ir objektīvi jāpārbauda, vai attiecīgās dalībvalsts iesniegtie pierādījumi ļauj saprātīgi uzskatīt, ka izvēlētie pasākumi ir piemēroti iecerēto mērķu īstenošanai, kā arī iespēja šos mērķus sasniegt ar preču brīvu apriti un tirgu kopīgo organizāciju mazāk ierobežojošiem pasākumiem;

               4)

               LESD 36. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda valsts pasākuma kā pamatlietā aplūkotā samērīguma pārbaude nav ierobežota ar to informāciju, pierādījumiem vai citiem dokumentiem, kas bija valsts likumdevēja rīcībā, pieņemot šo pasākumu. Tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, šī pasākuma atbilsmes Savienības tiesībām pārbaude ir jāveic, pamatojoties uz informāciju, pierādījumiem vai citiem dokumentiem, kas ir valsts tiesas rīcībā sprieduma pieņemšanas datumā valsts tiesībās noteiktajā kārtībā.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: lieta C-66/05: Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 14. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/14

         Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 14. februārī
   (lieta C-66/05)
   (2005/C 93/25)
   tiesvedības valoda – holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 14. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Denis Martin un Pieter van Nuffel, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, ieskaitot slimības apdrošināšanas aprēķinos pensijas, kas tiek saņemtas, pamatojoties uz citas dalībvalsts tiesību aktiem, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Regulas (EEK) Nr. 1408/71 (1) 33. panta 1. punkts;

               2)

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Algemene Wet Bijzondere Ziektekosten (“AWBZ”, Nīderlandes likums, kas regulē ārkārtas medicīniskos izdevumus) attiecas uz ārstēšanas, aprūpes un palīdzības izdevumiem slimības vai ilglaicīga nopietna [veselības] traucējuma gadījumā. Visi iedzīvotāji, tas ir, tie, kas dzīvo Nīderlandē, ir apdrošināti. Tātad runa ir par “sociālo apdrošināšanu”. Saskaņā ar Wet Financiering Volksverzekering (Nīderlandes likums par sociālās apdrošināšanas finansēšanu) visiem apdrošinātajiem ir jāveic iemaksas. Šo iemaksu aprēķina no visiem to ienākumiem.
   Šī noteikuma sekas ir tādas, ka persona, kas dzīvo Nīderlandē un vienlaicīgi saņem gan Nīderlandes pensiju, gan pensiju, kas ir piešķirta saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, ir apdrošināta saskaņā ar AWBZ attiecībā uz ārkārtas medicīniskiem izdevumiem, bet tai ir arī jāveic iemaksas. Aprēķinot šo iemaksu, ņem vērā gan Nīderlandes, gan otru pensiju.
   Kā uzskata Komisija, Regulas 33. panta 1. punkts šajā aprēķinā ļauj iekļaut tikai Nīderlandes pensiju; Nīderlande uzskata, ka kopējos ieņēmumos var tikt ņemti vērā visi ienākumi, ieskaitot pensiju, ko attiecīgā persona saņem saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem.

      (1)  OV L 149, 05.07.1971, 2. lpp.. Regulu groza un atjaunina Regula (EK) Nr. 118/97 (OV L 28, 30.01.1997., 1. lpp.) un pēdējo reizi ir grozījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 631/2004 (OV L 100, 06.04.2004., 1. lpp.)


title: Lieta C-197/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 8. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) – Comune di Loro Piceno u.c./Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 8. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) – Comune di Loro Piceno u.c./Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

   (Lieta C-197/16)
   (2016/C 251/07)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Comune di Loro Piceno, Marcello Bartolini, Filippo Bruè, Sergio Forti, Stefano Piatti, Gaetano Silvetti, Gianfranco Silvetti, Rocco Tirabasso, Sante Vagni, Albergo Ristorante Le Grazie Sas di Forti Sergio & Co., Suolificio Elefante Srl, Suolificio Roxy Srl, Aldo Alessandrini

      Atbildētājas: Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

      Prejudiciālais jautājums

   Vai saistībā ar normām, kas ietvertas LESD 191. pantā un Direktīvas 2011/92/ES (1) 2. pantā, Kopienu tiesībām atbilst pārbaudes par ietekmes uz vidi novērtējuma attiecināmību procedūras (un, iespējams, ietekmes uz vidi novērtējuma procedūras) piemērošana pēc rūpnīcas uzbūvēšanas, ja valsts tiesa atļauju ir atcēlusi tādēļ, ka nav veikta pārbaude par ietekmes uz vidi novērtējuma attiecināmību, jo šāda pārbaude nav tikusi veikta, pamatojoties valsts tiesisko regulējumu, kurš ir pretrunā Kopienu tiesībām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV 2012, L 26, 1. lpp.).


title: Lieta T-326/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Fraas /ITSB (Rūtiņu raksts gaiši un tumši pelēkā, smilškrāsā, tumši sarkanā un brūnā krāsā) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo rūtiņu rakstu tumši gaiši un tumši pelēkā, smilškrāsā, tumši sarkanā un brūnā krāsā, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 75. pants un 76. panta 1. punkts)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/19

      Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Fraas/ITSB (Rūtiņu raksts gaiši un tumši pelēkā, smilškrāsā, tumši sarkanā un brūnā krāsā)
      (Lieta T-326/10) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo rūtiņu rakstu tumši gaiši un tumši pelēkā, smilškrāsā, tumši sarkanā un brūnā krāsā, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 75. pants un 76. panta 1. punkts)
      (2012/C 331/30)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Vācija) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji B. Schmidt, vēlāk — D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. jūnija lēmumu lietā R 188/2010-4 saistībā ar pieteikumu kā Kopienas preču zīmi reģistrēt grafisku apzīmējumu, kas attēlo rūtiņu rakstu gaiši un tumši pelēkā, smilškrāsā, tumši sarkanā un brūnā krāsā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  V. Fraas GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta C-318/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Reublika) – Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s. / Krajský úřad Olomouckého kraje

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Reublika) – Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s./Krajský úřad Olomouckého kraje

   (Lieta C-318/14)
   2014/C 351/02
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

   Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja/Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s.

      Atbildētājs: Krajský úřad Olomouckého kraje

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pants, to aplūkojot kopsakarā ar 52. pantu, ir jāinterpretē kā tāds, kas liedz piemērot valsts tiesību normas, kurās ir paredzēts, ka pārvadātājam, kura juridiskā adrese ir citā dalībvalstī, un kura filiāle ir reģistrēta Čehijas Republikā, papildus licencēm un koncesijām, ar ko pārvadātājiem ar juridisko adresi Čehijas Republikā atļauj sniegt iekšzemes regulāros pakalpojumus (pilsētas pasažieru transports), tādas pašas saimnieciskās darbības veikšanai ir jāsaņem speciāla atļauja, kuru piešķirt ir administratīvo iestāžu ziņā?

               2)

               Vai saistībā ar atbildi uz pirmo jautājumu ir būtiski, ka šajā gadījumā tas ir pilsētas pasažieru transports, ko nodrošina saskaņā ar sabiedrisku pakalpojumu sniegšanas saistību sistēmu, pamatojoties uz līgumu par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu pret atlīdzību, ko maksā no valsts līdzekļiem, Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (1) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70, izpratnē?

               3)

               Vai Padomes 1997. gada 11. decembra Regulas (EK) Nr. 12/98 (2) par nosacījumiem, saskaņā ar kuriem ārvalstu pārvadātāji var veikt pasažieru iekšzemes autopārvadājumus dalībvalstī, 3. panta 3. punktu, to aplūkojot kopsakarā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 91. pantu, var interpretēt kā tādu, kas ļauj dalībvalstij ierobežot pilsētas pasažieru transporta pakalpojumu sniegšanu, ko veic pārvadātājs, kura juridiskā adrese ir citā dalībvalstī, tādā veidā, kā tas ir aprakstīts pirmajā jautājumā?

      (1)  OV L 315, 1. lpp.

      (2)  OV L 4, 10. lpp.


title: Lieta T-496/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. jūlijā – Sedes Holding/EUIPO (“gratis”)

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/24

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. jūlijā – Sedes Holding/EUIPO (“gratis”)
   (Lieta T-496/17)
   (2017/C 318/31)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sedes Holding AŞ (Istambula, Turcija) (pārstāvji – K. Ongena un C. Du Jardin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “gratis” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 950 603

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 30. maija lēmums lietā R 506/2017-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 68. pantu, tiesvedības mutvārdu daļā apvienot šo izskatāmo lietu un prasību par EUIPO lēmumu lietā R 507/2017-2 to savstarpējās saistības dēļ;

               —

               atzīt prasības pieteikuma izklāstīto prasību par pieņemamu un pamatotu un tādējādi:

                           —

                           galvenokārt, atcelt apstrīdēto lēmumu un uzlikt EUIPO pienākumu reģistrēt preču zīmju reģistrā grafiskas preču zīmes “GRATIS” Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 15 950 603 attiecībā uz visām pieteikumā norādītajām precēm;

                           —

                           pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu un uzlikt EUIPO pienākumu reģistrēt preču zīmju reģistrā grafiskas preču zīmes “GRATIS” Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 15 950 603 attiecībā uz “parfimērijas produktiem, kosmētikas produktiem, smaržām un dezodorantiem personiskai lietošanai”;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpums;

               —

               Savienības tiesību vispārīgo principu pārkāpums.


title: lieta T-30/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 23. aprīļa rīkojums — SID /Komisija (Valsts atbalsts — Lēmums necelt iebildumus — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Ieinteresētās personas jēdziens — Arodbiedrība)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/22

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 23. aprīļa rīkojums — SID/Komisija
   (lieta T-30/03) (1)

   (Valsts atbalsts - Lēmums necelt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Ieinteresētās personas jēdziens - Arodbiedrība)
   (2007/C 140/38)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Specialarbejderforbundet i Danmark (SID), Kopenhāgena (Dānija) (pārstāvji — P. Bentley, QC, A. Worsøe un F. Ragolle, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji H. van Vliet, vēlāk N. Khan, pārstāvji)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvis — J. Molde, pārstāvis) un Norvēģijas Karaliste (pārstāvis — I. Høyland, pārstāvis)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 13. novembra Lēmumu C (2002) 4370 galīgā redakcija necelt iebildumus par Dānijas nodokļu pasākumiem, kas piemērojami jūrniekiem, kas strādā uz kuģiem, kuri ierakstīti Dānijas starptautiskajā kuģu reģistrā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāja sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 70, 22.03.2003.


title: Lieta T-225/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Guido Strack iesniedza 2005. gada 17. jūnijā

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/28

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Guido Strack iesniedza 2005. gada 17. jūnijā
   (Lieta T-225/05)
   (2005/C 205/50)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 17. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Gvido Štraks [Guido Strack], ar dzīvesvietu Ķelnē (Vācija), kuru pārstāv advokāts Dž.. Mozars [J. Mosar], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               pieņemt zināšanai prasītāja prasību, kas iesniegta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 91. pantu;

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt atbildētāja 2005. gada 22. marta lēmumu, ar ko sūdzība noraidīta;

               —

               atcelt atbildētāja 2003. gada 19. novembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja kandidatūra;

               —

               atcelt konkursa procedūru COM/A/057/04;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam kompensāciju EUR 5000 apmērā par morālo kaitējumu, kas tam ir nodarīts ar prettiesiski notikušo konkursa procedūru un ar lēmumu par atteikumu, kas izsniegts ar nokavēšanos un tikai pēc vairākkārtēja pieprasījuma;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās un citus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs piedalījās konkursā COM/A/057/04. Atbildētāja 2004. gada 19. novembra vēstulē paziņoja prasītājam, ka viņa pieteikums nav ņemts vērā. Ar Komisijas 2005. gada 18. marta lēmumu tika noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība. Šīs prasības mērķis ir panākt, ka tiek atcelts iecēlējiestādes 2004. gada 19. novembra lēmums, kas nostiprināts 2005. gada 18. marta lēmumā par sūdzību, kā arī panākt, ka tiek atcelts konkurss COM/A/057/04.
   Savas prasības pamatojumā prasītājs balstās uz pieciem pamatiem. Pirmkārt, viņš apgalvo, ka konkursa procedūra ir pretēja Eiropas Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmumam par vidējā līmeņa vadītājiem (C(2004)15997, VM 73-2004), jo iepriekšējas atlases komisija tika izveidota bez cita ģenerāldirektorāta piedalīšanās. Bez tam esot noticis Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 11. panta un 22.a panta 3. punkta pārkāpums, jo divi iepriekšējas atlases komisijas dalībnieki piedalījās pretendentu atlasē. Treškārt, prasītājs apgalvo, ka ir noticis Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 2., 4., 5., 7. un 29. panta pārkāpums, jo iecēlējiestāde neesot izvēlējusies piemērotāko pretendentu. Pie tam 2004. gada 19. novembra lēmums par atteikumu pārkāpjot Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 25. pantu, jo tas neesot pamatots. Visbeidzot prasītājs apgalvo, ka ir noticis Pamattiesību hartas 41. pantā noteiktā labas pārvaldības principa pārkāpums, un ierēdņu aizsardzības principa pārkāpums, jo prasītājs netika atbilstoši informēts par darba vietas citādu aizpildīšanu.


title: Lieta C-400/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Højesteret (Dānija) 2009. gada 19. oktobra rīkojumu — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, likvidējamā Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S/Merck & Co Inc, Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Højesteret (Dānija) 2009. gada 19. oktobra rīkojumu — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, likvidējamā Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S/Merck & Co Inc, Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

   (Lieta C-400/09)
   2009/C 312/38
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, likvidējamā Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S

      Atbildētājas: Merck & Co Inc, Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai no Tiesas 1996. gada 11. jūlija sprieduma lietā C-232/94 MPA Pharma
                   (1) un 1996. gada 11. jūlija sprieduma apvienotajās lietās C-427/93, C-429/93 un C-436/93 Bristol-Myers Squibb u.c. (2) izrietošā judikatūra jāinterpretē tādējādi, ka paralēlais importētājs, kurš ir paralēli ievesto zāļu tirdzniecības atļaujas turētājs un kuram ir informācija par tām, un kurš zāļu iegādi un pārsaiņošanu, kā arī detalizētu preces iepakojuma noformējumu un saistībā ar preci veicamos pasākumus uzdod veikt citam patstāvīgam uzņēmumam, uz ievesto zāļu ārējā iepakojuma kā pārsaiņotāju norādot sevi, nevis attiecīgo citu patstāvīgo uzņēmumu, kuram ir pārsaiņošanas atļauja un kurš ir ievedis preci un fiziski to pārsaiņojis, tostarp (no jauna) uzliekot attiecīgo preču zīmi, aizskar preču zīmes īpašnieka tiesības?

               2)

               Vai atbildi uz [pirmo] jautājumu ietekmē iespējams pieņēmums, ka gadījumā, kad tirdzniecības atļaujas turētājs kā pārsaiņotāju norāda sevi, nevis uzņēmumu, kurš [tā] uzdevumā fiziski pārsaiņojis, nav draudu, ka patērētājs/gala lietotājs varētu tikt maldināts, ka par pārsaiņošanu ir atbildīgs preču zīmes īpašnieks?

               3)

               Vai atbildi uz [pirmo] jautājumu ietekmē iespējams pieņēmums, ka draudi, ka patērētājs/gala lietotājs varētu tikt maldināts, ka par pārsaiņošanu ir atbildīgs preču zīmes īpašnieks, tiek novērsti, ja kā pārsaiņotājs ir norādīts pārsaiņošanu fiziski veikušais uzņēmums?

               4)

               Vai atbildē uz [pirmo] jautājumu ir nozīme tikai draudiem tikt maldinātiem, ka par zāļu pārsaiņošanu ir atbildīgs preču zīmes īpašnieks, vai turpretim nozīme ir arī citiem ar preču zīmes īpašnieku saistītiem apstākļiem kā, piemēram, a) ka ievešanas un fiziskās pārsaiņošanas veicējs, kurš (no jauna) uzliek preču zīmes īpašnieka preču zīmi uz preces ārējā iepakojuma, šādi rīkojoties, iespējami patstāvīgi aizskar preču zīmes īpašnieka preču zīmi, un b) ka dēļ apstākļiem, par kuriem ir atbildīgs fiziskais pārsaiņotājs, pārsaiņošanā var tikt skarts zāļu sākotnējais stāvoklis, vai ka pārsaiņoto zāļu noformējums ir tāds, ka varētu pieņemt, ka tas kaitē preču zīmes īpašnieka reputācijai (skat. it īpaši spriedumu apvienotajās lietās C-427/93, C-429/93 un C-436/93 Bristol-Myers Squibb u.c)?

               5)

               Vai atbildi uz [pirmo] jautājumu ietekmē apstāklis, ka tirdzniecības atļaujas turētājs, kurš sevi ir norādījis kā pārsaiņotāju, laikā, kad preču zīmes īpašniekam tiek iepriekš paziņots par paralēli ievesto zāļu paredzēto laišanu tirgū, tās pārsaiņojot, ietilpst vienā koncernā (kā radniecīgā sabiedrība) ar faktisko pārsaiņotāju?

      (1)  Recueil, I-3671. lpp.

      (2)  Recueil, I-3457. lpp.


title: Lieta T-292/10: Prasība, kas celta 2010. gada 1. jūlijā — Monty Program /Komisija

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/15

         Prasība, kas celta 2010. gada 1. jūlijā — Monty Program/Komisija
   (Lieta T-292/10)
   ()
   2010/C 260/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monty Program AB (Tuusula, Somija) (pārstāvji — H. Anttilainen-Mochnacz, lawyer un C. Pouncey, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 21. janvāra lēmuma Nr. C(2010) 142, galīgā redakcija, 1. punktu lietā COMP/M. 5529 — Oracle/Sun Microsystems un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja saskaņā ar LESD 263. pantu lūdz atcelt 1. punktu Komisijas 2010. gada 21. janvāra lēmumā Nr. C(2010) 142, galīgā redakcija, lietā COMP/M. 5529 — Oracle/Sun Microsystems, ar kuru Oracle Corporation iegūtā vienpersoniskā kontrole pār Sun Microsystems atbilstoši Padomes Regulai (EK) Nr. 139/2004 (1) tiek atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līguma darbību.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija esot kļūdaini vērtējusi Oracle saistību raksturu, tādējādi pārkāpjot EK Apvienošanās regulas 2. pantu un Komisijas paziņojumu par pieņemamiem aizsardzības līdzekļiem (2). Prasītāja uzskata, ka Komisija, nepareizi kvalificējot Oracle desmit saistības attiecībā uz turpmāko rīcību kā jaunus faktiskus apstākļus, kas ļautu novērst visas šaubas par konkurenci un pieņemt beznosacījumu lēmumu par atbilstības pārbaudi, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija, nepiemērojot Komisijas paziņojumu par pieņemamiem aizsardzības līdzekļiem, un līdz ar to neveicot attiecībā uz saistībām tirgus pārbaudi, esot pārkāpusi gan būtiskas procesuālās normas, gan prasītājas tiesisko paļāvību, liedzot tai iespēju formāli paust savu nostāju par zināmajām Oracle saistībām. Turklāt, kvalificējot Oracle saistības kā jaunus faktiskus apstākļus un nevis kā saistību uzņemšanos, Komisija esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.
   Treškārt, Komisija esot pārkāpusi EK Apvienošanās Regulas 2. pantu, nepareizi novērtējot saistību sekas attiecībā uz Oracle pēc apvienošanās, un tādējādi neesot izpildījusi saskaņā ar ES tiesībām Komisijai saistošos pierādījumu standartus, pieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Līdz ar to Komisija, pieņemot lēmumu par atbilstības pārbaudi saskaņā ar EK Apvienošanās Regulas 2. pantu, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
   Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu konkurences ierobežojumu, kurus attiecībā uz Oracle pēc apvienošanās noteica citi pirmkoda konkurenti, izvērtēšanā. Komisija esot pieļāvusi kļūdu, vērtējot, ka, pat ja Oracle pēc apvienošanās izslēgtu MySQL (Sun Microsystem galvenais datubāzu programmatūras produkts) no tirgus, citi pirmkoda datubāzu pārdevēji aizvietotu MySQL radīto konkurences ierobežojumu.

      (1)  Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās Regula) (OV L 24, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas paziņojums par pieņemamiem aizsardzības līdzekļiem saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 802/2004 (OV C 267, 1. lpp.).


title: Lietas C-13/04 izslēgšana no reģistra

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/24

         Lietas C-13/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 57/40)

      tiesvedības valoda - somu

   2004. gada 26. novembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-13/04 Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004.


title: Lieta C-510/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-398/10 Fapricela/Komisija 2015. gada 24. septembrī iesniedza Indústria de Trefilaria, SA

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-398/10 Fapricela/Komisija 2015. gada 24. septembrī iesniedza Indústria de Trefilaria, SA

   (Lieta C-510/15 P)
   (2015/C 381/27)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fapricela – Indústria de Trefilaria, SA (pārstāvji – T. Caiado Guerreiro un R. Rodrigues Lopes, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               labot apgrozījumu, kas tika ņemts vērā, aprēķinot naudas sodu;

               —

               daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tas attiecas uz:

                           —

                           apgrozījumu, kas jāņem vērā;

                           —

                           pierādīšanas pienākumu saistībā ar dalības ilgumu kartelī;

                           —

                           lielākas pārkāpuma smaguma pakāpes noteikšanu, salīdzinot ar Fundia;

                           —

                           pārmērīga papildu apmēra noteikšanu;

               —

               un attiecīgi labot naudas sodu, it īpaši:

                           —

                           labojot apgrozījumu;

                           —

                           labojot pārkāpuma ilgumu;

                           —

                           labojot references gadu naudas soda aprēķināšanai;

                           —

                           labojot pārkāpuma smaguma pakāpi, nosakot smaguma pakāpi 16 % apmērā (proti, tādu pašu kā Fundia);

                           —

                           labojot papildu apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               a)

               nosakot apgrozījumu, ko Komisija ir ņēmusi vērā, aprēķinot naudas sodu, un kuru ir apstiprinājusi Vispārējā tiesa, ir pieļautas acīmredzamas kļūdas, kas steidzami ir jālabo.

               b)

               Vispārējā tiesa nepareizi noteica pierādīšanas pienākumu un šajā ziņā pārkāpa nevainīguma prezumpcijas principu, pārbaudot faktus.

               c)

               Vispārējā tiesa nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu un, aprēķinot naudas sodu, ir arī pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, kā rezultātā tika noteikta pārmērīga pārkāpuma smaguma pakāpe.

               d)

               Vispārējā tiesa ir pārkāpusi samērīguma principu, nosakot papildu apmēru atturošas iedarbības dēļ, kas inter alia ietekmēja naudas soda samērīgumu.


title: Lieta T-212/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 3. septembra rīkojums — Madaus /ITSB — Indena ( “ECHINAMID” )

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/30

         Vispārējās tiesas 2013. gada 3. septembra rīkojums — Madaus/ITSB — Indena (“ECHINAMID”)
   (Lieta T-212/13) (1)

   2013/C 336/67
   Tiesvedības valoda — angļu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 178, 22.6.2013.


title: Pirmā ģenerāladvokāta norīkošana

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/4

         Pirmā ģenerāladvokāta norīkošana
   (2008/C 301/05)
   Tiesa saskaņā ar Reglamenta 10. panta 1. punkta trešo daļu E. Šarpstoni [E. Sharpston] norīkoja par pirmo ģenerāladvokāti uz vienu gadu no 2008. gada 7. oktobra līdz 2009. gada 6. oktobrim.


title: Lieta C-667/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. decembrī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) – M. N. J. P.W. Nooren & J. M. F. D.C. Nooren, M. N. F. M. Nooren mantinieki/Staatssecretaris van Economische Zaken

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. decembrī iesniedza College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) – M. N. J. P.W. Nooren & J. M. F. D.C. Nooren, M. N. F. M. Nooren mantinieki/Staatssecretaris van Economische Zaken

   (Lieta C-667/16)
   (2017/C 078/17)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: M. N. J. P.W. Nooren & J. M. F. D.C. Nooren, M. N. F. M. Nooren mantinieki

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības likumdevējs Komisijas 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1122/2009 (1), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu, 70., 71. un 72. pantā ir paredzējis iespēju, ka tādā situācijā kā šajā lietā, kur runa ir par vairākiem pārkāpumiem vienā savstarpējas atbilstības jomā, tiek summēti atbalsta samazinājumi par atkārtotiem un vienreizējiem savstarpējas atbilstības saistību pārkāpumiem nolaidības dēļ, no vienas puses, un tīšiem savstarpējas atbilstības saistību pārkāpumiem, no otras puses?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, kāds pants vai tā daļa to pamato un kā ir formulēts šīs summēšanas aprēķina noteikums?

               3)

               Ja atbilde ir noliedzoša, vai tam ir pamatojums citviet Savienības tiesībās?

      (1)  OV 2009, L 316, 65. lpp.


title: Lieta F-38/10: Prasība, kas celta 2010. gada 31. maijā — Vakalis /Komisija

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 31. maijā — Vakalis/Komisija
   (Lieta F-38/10)
   ()
   2010/C 209/86
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ioannis Vakalis (Luvinate, Itālija) (pārstāvji — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Individuālo tiesību pārvaldes un maksājumu biroja lēmuma, ar ko noteiktas prasītāja tiesības uz pensiju, pārceļot tās uz Savienības pensiju shēmu, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Lēmumu Nr. 60/2004 par prettiesisku;

               —

               atcelt Lēmumu PMO-4/TP D(2009)/434514716;

               —

               atcelt lēmumu, ar ko noraidīta sūdzība;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Tiesas Rīkojums (piektā palāta)  2005. gada 6. oktobrī  Lietā C-256/05 (Telekom-Control-Kommission lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Telekom Austria AG, bijusī Post & Telekom Austria AG (Prejudiciālie jautājumi — Tiesas kompetence — Vēršanās Tiesā — Elektroniskā sarakste — Tīkli un pakalpojumi — Kopienas tiesiskais regulējums — Tranzītpakalpojumu tirgus)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/7

      TIESAS RĪKOJUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 6. oktobrī
   Lietā C-256/05 (Telekom-Control-Kommission lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Telekom Austria AG, bijusī Post & Telekom Austria AG (1)

   (Prejudiciālie jautājumi - Tiesas kompetence - Vēršanās Tiesā - Elektroniskā sarakste - Tīkli un pakalpojumi - Kopienas tiesiskais regulējums - Tranzītpakalpojumu tirgus)
   (2006/C 10/15)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-256/05 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Telekom-Control-Kommission (Austrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2005. gada 13. jūnijā un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 17. jūnijā, tiesvedībā Telekom Austria AG, bijusī Post & Telekom Austria AG, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta, tiesneši P. Kūris (referents) un G. Arestis, ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretārs R. Grass, 2005. gada 6. oktobrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Eiropas Kopienu tiesas kompetencē acīmredzami neietilpst atbildes sniegšana uz jautājumu, ko uzdeva Telekom-Control-Kommission savā 2005. gada 13. jūnija lēmumā.

      (1)  OV C 205, 20.08.2005.


title: Lieta F-98/05: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Di Bucci /Komisija (Ierēdņi — Civildienests — Paaugstināšana amatā — 2004. gada paaugstināšana amatā — Prioritātes punktu piešķiršana — Jauno Civildienesta noteikumu piemērošana laikā)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/30

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Di Bucci/Komisija
   (Lieta F-98/05) (1)

   (Ierēdņi - Civildienests - Paaugstināšana amatā - 2004. gada paaugstināšana amatā - Prioritātes punktu piešķiršana - Jauno Civildienesta noteikumu piemērošana laikā)
   (2008/C 116/56)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vittorio Di Bucci, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — M. van der Woude un V. Landes, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris, piedaloties D. Slater, avocat)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lēmumu, ar kuriem 2004. gada paaugstināšanas amatā ietvaros prasītājam piešķir prioritātes punktus, atcelšana un, otrkārt, to A*11 pakāpes ierēdņu nopelnu saraksta atcelšana, kas paaugstināti A*12 pakāpē 2004. gada paaugstināšanas amatā ietvaros
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt lēmumu, ar kuru nosaka Di Bucci piešķirto punktu kopējo skaitu atbilstoši 2004. gada paaugstināšanas amatā procedūrai, un lēmumu nepaaugstināt viņu amatā minētās procedūras ietvaros;

               2)

               noraidīt pārējos prasījumus;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006., 24. lpp. (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-381/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: Lieta C-175/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums ( Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Axa UK plc (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojums — 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkts — Darbības, kas ir saistītas ar maksājumiem un pārskaitījumiem — Prasījumu piedziņa — Maksājumu plāni zobārstniecības pakalpojumiem — Maksājumu iekasēšanas un apstrādes pakalpojumi pakalpojumu sniedzēja klientu vārdā)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/13

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Axa UK plc

   (Lieta C-175/09) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojums - 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkts - Darbības, kas ir saistītas ar maksājumiem un pārskaitījumiem - Prasījumu piedziņa - Maksājumu plāni zobārstniecības pakalpojumiem - Maksājumu iekasēšanas un apstrādes pakalpojumi pakalpojumu sniedzēja klientu vārdā)
   2010/C 346/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Atbildētājs: Axa UK plc

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal — Padomes Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkta interpretācija — Atbrīvojumi — Piemērošanas joma — Jēdziens “pakalpojumi, kuru mērķis ir naudas līdzekļu pārskaitīšana un juridisku un finansiālu izmaiņu radīšana” — Komersanta klientu prasījumu iekasēšana, apstrāde un piedziņa — Maksājumu plāni zobārstniecības pakalpojumiem

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums no PVN neattiecas uz tāda pakalpojuma sniegšanu, kas būtībā nozīmē, ka trešās puses bankai, izmantojot “tiešā debeta” sistēmu, tiek lūgts pārskaitīt summu, kura šai pusei ir jāmaksā pakalpojumu sniedzēja klientam, uz pakalpojumu sniedzēja kontu, klientam tiek nosūtīta atskaite par saņemtajām summām, notiek sazināšanās ar trešo pusi, no kuras pakalpojumu sniedzējs nav saņēmis maksājumu, un, visbeidzot, pakalpojumu sniedzēja bankai tiek dots rīkojums pārskaitīt saņemtos maksājumus uz klienta bankas kontu, no tiem atskaitot pakalpojumu saņēmēja atlīdzību.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta T-254/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. maija spriedums – Aldi Einkauf/EUIPO – Dyado Liben (“Casale Fresco”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Casale Fresco” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FREZCO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. maija spriedums – Aldi Einkauf/EUIPO – Dyado Liben (“Casale Fresco”)
   (Lieta T-254/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Casale Fresco” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FREZCO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 251/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Vācija) (pārstāvji – N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un N. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – H. Kunz)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Dyado Liben OOD (Sofija, Bulgārija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 11. marta lēmumu lietā R 1138/2014–4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “Casale Fresco” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: lieta C-69/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 11. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/15

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 11. februārī
   (lieta C-69/05)
   (2005/C 106/29)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 11. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Florence Clotuche-Duvieusart un Agnieszka Stobiecka-Kuik, pārstāves, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, neiesniedzot līdz 2001. gada 1. jūlijam un ne vēlāk kā līdz 2002. gada 30. jūnijam gada pārskatus par visām pastāvošām valsts atbalstu shēmām lauksaimniecības nozarē 2000. un 2001. gadā, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līguma 88. panta 1. punkts un 21. pants Padomes Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta (šobrīd EK līguma 88. pants) piemērošanai (1), ko ievieš ar Kopienas pamatnostādnēm attiecībā uz valsts atbalstiem lauksaimniecības nozarē (2000/C/28/02);

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta (šobrīd EK līguma 88. pants) piemērošanai, 21. panta 1. punkts nosaka, ka “dalībvalstis iesniedz Komisijai gada pārskatus par visām pastāvošām atbalstu shēmām, attiecībā uz kurām ar nosacītu lēmumu [..] nav uzlikti īpaši paziņošanas pienākumi.” Šo pārskatu paziņošanu lauksaimniecības nozarē regulē “Kopienas pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstiem lauksaimniecības nozarē” (2000/C/28/02), kas precizē, ka “vienkāršu pārskatu par visām atbalstu shēmām lauksaimniecības nozarē iesaistītajā dalībvalstī Komisijai pirmo reizi iesniedz līdz 2001. gada 1. jūlijam un turpmāk ne vēlāk kā līdz katra gada 30. jūnijam.” Pamatnostādnes valsts atbalstu jomā, ko valsts pieņem kā lietderīgus pasākumus, Eiropas Kopienu Tiesas judikatūra ir atzinusi par saistošām. Luksemburgas Lielhercogiste ir pieņēmusi pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstiem lauksaimniecības nozarē, tāpēc ka tā nekad nav rakstveidā cēlusi iebildumus par lietderīgajiem pasākumiem, ko satur šīs pamatnostādnes. Līdz ar to, neiesniedzot attiecīgos pārskatus ne par 2000., ne par 2001. gadu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi savus pienākumus.

      (1)  OV L 83, 27.03.1999., 1. lpp.


title: Lieta C-282/08: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 5. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/29/EK — Negodīga komercprakse — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/8

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 5. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-282/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2009/C 82/14)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Roels un W. Wils)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvu 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.), nepieņemšana vai nepaziņošana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvu 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 15.8.2008.


title: Lieta T-173/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 25. oktobra spriedums — Carius pret Komisiju (Ierēdņi — Karjeras attīstības ziņojums — 2001./2002. novērtēšanas gads — Prasība atcelt tiesību aktu — Iebilde par prettiesiskumu — Tiesības uz aizstāvēšanos — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/12

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 25. oktobra spriedums — Carius pret Komisiju
   (Lieta T-173/04) (1)

   (Ierēdņi - Karjeras attīstības ziņojums - 2001./2002. novērtēšanas gads - Prasība atcelt tiesību aktu - Iebilde par prettiesiskumu - Tiesības uz aizstāvēšanos - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2006/C 310/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jürgen Carius, Brisele (Beļģīja) (pārstāvji — N. Lhoëst, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un M. Velardo, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt 2003. gada 21. maija lēmumu, ar kuru galīgi apstiprināts prasītāja karjeras attīstības ziņojums par periodu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim, un, ja nepieciešams, 2003. gada 23. decembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.


title: Lieta C-391/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. augustā iesniedza Bundesgerichthof (Vācija) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. augustā iesniedza Bundesgerichthof (Vācija) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH

   (Lieta C-391/12)
   2012/C 343/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichthof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: RLvS Verlagsgesellschaft mbH

      Atbildētāja: Stuttgarter Wochenblatt GmbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai direktīvas (1) 7. panta 2. punkts un I pielikuma 11. punkts, lasot tos kopā ar direktīvas 4. pantu un 3. panta 5. punktu, ir pretrunā tādas valsts tiesību normas (šeit: Landespressegesetz Baden-Württemberg [Bādenes-Virtembergas federālās zemes preses likums] 10. pants) piemērošanai, kura papildus patērētāju aizsardzībai pret maldināšanu kalpo arī preses neatkarībai un kura, pretēji direktīvas 7. panta 2. punktam un I pielikuma 11. punktam, aizliedz jebkādas maksas publikācijas, neatkarīgi no to mērķa, ja publikācijas netiek publicētas ar nosaukumu “Sludinājums”, ja vien no attiecīgās publikācijas izkārtojuma un struktūras nav saprotams, ka tas ir sludinājums?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.).


title: Lieta T-164/05: Prasība pret Eiropas Savienības padomi, ko Johan de Geest iesniedza 2005. gada 13. aprīlī

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/28

         Prasība pret Eiropas Savienības padomi, ko Johan de Geest iesniedza 2005. gada 13. aprīlī
   (Lieta T-164/05)
   (2005/C 171/46)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 13. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības padomi, ko cēla Johans de Gēsts [Johan de Geest], ar dzīvesvietu Rode-Santženēze [Rhode-St-Genèse] (Beļģija), kuru pārstāv Sebastians Orlandi [Sébastien Orlandi], Ksavjē Martēns [Xavier Martin], Alberts Kūlens [Albert Coolen], Žans-Noels Luī [Jean-Noël Louis] un Etjēns Maršals [Etienne Marchal], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumu par iecelšanu Eiropas Kopienu ierēdņa amatā daļā, ar ko viņam noteikta amata pakāpe A6, piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs kā kandidāts piedalījās iekšējā konkursā PADOME/A/273, lai tiktu iecelts ārsta amatā A6 vai A7 pakāpē. Prasītāju, kas veiksmīgi izturēja konkursu, iecēla amatā A6 pakāpē. Prasītājs apstrīd šo lēmumu, uzsverot, ka viņu būtu jāieceļ amatā A8, A9 vai A10 pakāpē, kas pēc jaunās sistēmas atbilst agrākajām pakāpēm, kuras norādītas paziņojumā par konkursu.
   Pamatojot savu prasību, prasītājs uzsver, ka Padome noteica viņa amata pakāpi, ignorējot paziņojumu par vakanto amatu un līdz ar to, pārkāpjot Civildienesta noteikumu 29. un 31. pantu, kā arī tiesiskās paļāvības principu. Šajā kontekstā prasītājs arī uzsver, ka Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pants, ko Padome piemēroja, lai noteiktu viņa amata pakāpi, prettiesiski groza amatā iecelšanas procedūras struktūru.


title: Apvienotās lietas C-155/08 un C-157/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — X (C-155/08), E. H. A. Passenheim-van Schoot (C-157/08)/ Staatssecretaris van Financiën (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Kapitāla brīva aprite — Īpašuma nodoklis — Ienākuma nodoklis — Uzkrājumi, kuri atrodas citā dalībvalstī, kas nav dzīvesvietas dalībvalsts — Nedeklarēšana — Uzrēķina termiņš — Uzrēķina termiņa pagarināšana gadījumos, kad uzkrājumi atrodas ārpus dzīvesvietas dalībvalsts — Direktīva 77/799/EEK — Dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēja palīdzība tiešo un netiešo nodokļu jomā — Banku noslēpums)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/17

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — X (C-155/08), E. H. A. Passenheim-van Schoot (C-157/08)/Staatssecretaris van Financiën

   (apvienotās lietas C-155/08 un C-157/08) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Kapitāla brīva aprite - Īpašuma nodoklis - Ienākuma nodoklis - Uzkrājumi, kuri atrodas citā dalībvalstī, kas nav dzīvesvietas dalībvalsts - Nedeklarēšana - Uzrēķina termiņš - Uzrēķina termiņa pagarināšana gadījumos, kad uzkrājumi atrodas ārpus dzīvesvietas dalībvalsts - Direktīva 77/799/EEK - Dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēja palīdzība tiešo un netiešo nodokļu jomā - Banku noslēpums)
   2009/C 180/28
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden Den Haag

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: X (C-155/08), E. H. A. Passenheim-van Schoot (C-157/08)

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hooge Raad der Nederlanden — EKL 49. un 56. panta interpretācija — Dalībvalsts veikta valsts rezidenta ieņēmumu (no uzkrājumiem), kas izvietoti citā dalībvalstī dibinātā sabiedrībā, aplikšana ar nodokli –Deklarēšanas rezidences dalībvalstī neesamība — Valsts tiesiskais regulējums, kas attiecībā uz citā dalībvalstī gūtajiem ieņēmumiem paredz divpadsmit gadu atgūšanas termiņu un attiecībā uz valstī gūtajiem ieņēmumiem — piecu gadu termiņu — Samērīgs naudas sods — Bankas noslēpuma, kas pastāv ieņēmumu gūšanas dalībvalstī, ietekme

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā, ja dalībvalsts gadījumā, kad uzkrājumi un no tiem gūtie ienākumi šīs dalībvalsts nodokļu iestādēm nav deklarēti un kad to rīcībā nav nekādu pierādījumu, kas ļautu uzsākt izmeklēšanu, piemēro garāku uzrēķina termiņu, ja šie uzkrājumi tiek turēti citā dalībvalstī, nekā tad, ja tie tiek turēti pirmajā dalībvalstī. Apstāklis, ka otrā dalībvalstī tiek piemērots banku noslēpums, šajā sakarā neko neietekmē;

               2)

               EKL 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā, ja dalībvalsts piemēro garāku uzrēķina termiņu uzkrājumiem, kas tiek turēti citā dalībvalstī, salīdzinot ar pirmajā dalībvalstī turētajiem piemērojamo, ja runa ir par ārvalstīs turētiem uzkrājumiem un ienākumiem no tiem, kuri nav deklarēti pirmās dalībvalsts nodokļu iestādēm un par kuriem šo iestāžu rīcībā nav nekādu pierādījumu, kas ļautu uzsākt izmeklēšanu, un ka soda nauda, kas tiek uzlikta par uzrēķina pamatā esošo ārvalstīs turēto uzkrājumu un ienākumu nedeklarēšanu, tiek aprēķināta proporcionāli summai, par kuru tiek veikts uzrēķins un tādējādi — par ilgāku laika posmu.

      (1)  OV C 158, 21.06.2008.

      OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta F-47/13: Civildienesta tiesas (otrās palātas) priekšsēdētāja 2013. gada 12. decembra rīkojums — JJ (*) /Padome (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2012. gada paaugstināšana amatā — Lēmums nepaaugstināt amatā prasītāju — Starpiestāžu pārcelšana amatā paaugstināšanas laikā, kas ir pirms tās, kuras laikā eventuālais lēmums par paaugstināšanu amatā būtu varējis stāties spēkā — Iestāde, kurai ir kompetence lemt par pārceltā ierēdņa paaugstināšanu amatā)

text:
                  8.3.2014

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 71/36

         Civildienesta tiesas (otrās palātas) priekšsēdētāja 2013. gada 12. decembra rīkojums —  JJ (*1)
            /Padome
         (Lieta F-47/13) (1)

         (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2012. gada paaugstināšana amatā - Lēmums nepaaugstināt amatā prasītāju - Starpiestāžu pārcelšana amatā paaugstināšanas laikā, kas ir pirms tās, kuras laikā eventuālais lēmums par paaugstināšanu amatā būtu varējis stāties spēkā - Iestāde, kurai ir kompetence lemt par pārceltā ierēdņa paaugstināšanu amatā)
         (2014/C 71/72)
         Tiesvedības valoda — franču

            Lietas dalībnieki

            Prasītājs:  JJ (*1)
             (pārstāvis — M. Velardo, advokāts)

            Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un A. Bisch)

            Priekšmets

         Prasība atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju to AD funkciju grupas ierēdņu sarakstā, kurus ieteikts paaugstināt amatā 2012. gadā

            Rezolutīvā daļa:

                     1)

                     noraidīt prasību kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

                     2)

                      JJ (*1) sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.

            (1)  OV C 207, 20.7.2013., 63. lpp.


title: Lieta C-148/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 6. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Ungārijas Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/35

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 6. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Ungārijas Republika
   (Lieta C-148/07) (1)

   (2007/C 297/68)

      Tiesvedības valoda — ungāru

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.