title: Tiesas spriedums (Tiesas plēnums) 2004. gada 12. oktobrī lietā C-222/02 (Bundesgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Peter Paul, Cornelia Sonnen-Lütte un Christel Mörkens pret Bundesrepublik Deutschland (Kredītiestādes — Noguldījumu garantiju sistēmas — Direktīva 94/19/EK — Direktīva 77/780/EEK, Direktīva 89/299/EEK un Direktīva 89/646/EEK — Kontroles pasākumi, kurus veic kompetentā iestāde, lai aizsargātu noguldītājus — Uzraudzības iestādes atbildība par zaudējumiem, kurus radījusi nepietiekama uzraudzība)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Tiesas plēnums)
   2004. gada 12. oktobrī
   lietā C-222/02 (Bundesgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Peter Paul, Cornelia Sonnen-Lütte un Christel Mörkens pret Bundesrepublik Deutschland (1)

   (Kredītiestādes - Noguldījumu garantiju sistēmas - Direktīva 94/19/EK - Direktīva 77/780/EEK, Direktīva 89/299/EEK un Direktīva 89/646/EEK - Kontroles pasākumi, kurus veic kompetentā iestāde, lai aizsargātu noguldītājus - Uzraudzības iestādes atbildība par zaudējumiem, kurus radījusi nepietiekama uzraudzība)
   (2004/C 300/14)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-222/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesgerichtshof (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 16. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 17. jūnijā tiesvedībā Peter Paul, Cornelia Sonnen-Lütte un Christel Mörkens pret Bundesrepublik Deutschland, Tiesa (Tiesas plēnums) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, tiesneši C. Gulmann (referents), J.-P. Puissochet, R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric un tiesneši S. von Bahr un J. N. Cunha Rodrigues, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretāre M.-F. Contet, galvenā administratore, 2004. gada 12. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               ja noguldītāju kompensācija, ko paredz Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīvas 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām 3. panta 2. – 5. punkts, ir nodrošināta, šī Direktīva nav interpretējama tādējādi, ka tā iestājās pret valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru valsts iestāde, kas uzrauga kredītiestādes, veic savus uzdevumus tikai vispārējās interesēs, un līdz ar to atbilstoši valsts tiesībām privātpersonas nevar pieprasīt atlīdzību par zaudējumiem, ko radījusi nepietiekama uzraudzība no šīs iestādes puses;

               2)

               Padomes 1977. gada 12. decembra Pirmā direktīva 77/780/EEK, kas koordinē normatīvos un administratīvos aktus attiecībā uz kredītiestāžu darbības sākšanu un izvēršanu [neoficiāls tulkojums], Padomes 1989. gada 17. aprīļa Direktīva 89/299/EEK par kredītiestāžu pašu kapitālu [neoficiāls tulkojums], kā arī Padomes 1989. gada 15. decembra Otrā direktīva 89/646/EEK, kas koordinē normatīvos un administratīvos aktus attiecībā uz kredītiestāžu darbības sākšanu un izvēršanu un groza Direktīvu 77/780, neiestājās pret valsts tiesību normu, atbilstoši kurai, valsts iestāde, kas uzrauga kredītiestādes, veic savus uzdevumus tikai vispārējās interesēs, un līdz ar to atbilstoši valsts tiesībām privātpersonas nevar pieprasīt atlīdzību par zaudējumiem, ko radījusi nepietiekama uzraudzība no šīs iestādes puses.

      (1)  OV C 202, 24.8.2002.


title: Lieta C-151/15: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 14. jūlija rīkojums (Tribunal da Relação de Coimbra (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sociedade Portuguesa de Autores CRL/Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā — Direktīva 2001/29/EK — 3. panta 1. punkts — Jēdziens “izziņošana sabiedrībai” — Darbu pārraidīšana kafejnīcā-restorānā, izmantojot ar skaļruņiem savienotu radioaparātu

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/14

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 14. jūlija rīkojums (Tribunal da Relação de Coimbra (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sociedade Portuguesa de Autores CRL/Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda

   (Lieta C-151/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā - Direktīva 2001/29/EK - 3. panta 1. punkts - Jēdziens “izziņošana sabiedrībai” - Darbu pārraidīšana kafejnīcā-restorānā, izmantojot ar skaļruņiem savienotu radioaparātu)
   (2015/C 320/20)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação de Coimbra

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sociedade Portuguesa de Autores CRL

      Atbildētāji: Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda

      Rezolutīvā daļa:

   Jēdziens “izziņošana sabiedrībai” Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 3. panta 1. punkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aptver radiofonā raidītu muzikālo un muzikāli-literāro darbu translēšanu, ko kafejnīcas-restorāna apsaimniekotāji, izmantojot ar skaļruņiem un/vai pastiprinātājiem savienotu radioaparātu, veic saviem klientiem, kas atrodas attiecīgā uzņēmuma telpās.

      (1)  OV C 205, 22.6.2015


title: Lieta C-76/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/23

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Maltas Republika
   (Lieta C-76/08)
   (2008/C 92/43)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves — D. Recchia un D. Lawunmi)

      Atbildētāja: Maltas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neievērojot nosacījumus, kas noteikti Padomes Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (1) 9. pantā, Maltas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 7. pants attiecībā uz paipalu (coturnix coturnix) un dūju (streptopelia turtur) medībām pavasara migrācijas laikā;

               —

               piespriest Maltas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Padomes Direktīva 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību attiecas uz visu savvaļas putnu sugu aizsardzību, kas sastopamas to dalībvalstu Eiropas teritorijā, uz kurām attiecas Līgums. Tajā atrunāta šo sugu aizsardzība, pārzināšana un uzraudzīšana, un noteiktas to izmantošanas normas. Kopš pievienošanās Eiropas Savienībai 2004. gada 1. maijā Maltas iestādes ir izmantojušas tiesības piemērot direktīvas 9. panta 1. punktā noteikto atkāpi attiecībā uz paipalu un dūju medībām pavasara migrācijas laikā, kad tās atgriežas savās ligzdošanas vietās vairākās Vidusjūras ziemeļu valstīs. Jautājums šajā lietā ir par to, vai Maltas iestādēm var piemērot 9. panta 1. punkta atkāpi, kas atļautu attiecīgo sugu medības Maltā pavasara migrācijas laikā, pamatojoties uz to, ka nepastāv cits pieņemams risinājums.

      (1)  OV L 103, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas no C-295/04 līdz C-298/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā ( Giudice di pace di Bitonto (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vincenzo Manfredi pret Lloyd Adriatico Assicurazioni SpA (C-295/04), Antonio Cannito pret Fondiaria Sai SpA (C-296/04) un Nicolò Tricarico (C-297/04), Pasqualina Murgolo (C-298/04) pret Assitalia SpA (EKL 81. pants — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Transportlīdzekļu, kuģu un mopēdu izraisītie apdrošināšanas gadījumi — Civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana — Apdrošināšanas prēmiju palielināšana — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm — Trešo personu tiesības prasīt nodarīto zaudējumu atlīdzināšanu — Kompetentā valsts tiesa — Noilguma termiņš — Atlīdzības, kurām piemīt soda raksturs)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/3

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 13. jūlijā (Giudice di pace di Bitonto (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vincenzo Manfredi pret Lloyd Adriatico Assicurazioni SpA (C-295/04), Antonio Cannito pret Fondiaria Sai SpA (C-296/04) un Nicolò Tricarico (C-297/04), Pasqualina Murgolo (C-298/04) pret Assitalia SpA

   (Apvienotās lietas no C-295/04 līdz C-298/04) (1)

   (EKL 81. pants - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Transportlīdzekļu, kuģu un mopēdu izraisītie apdrošināšanas gadījumi - Civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana - Apdrošināšanas prēmiju palielināšana - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Trešo personu tiesības prasīt nodarīto zaudējumu atlīdzināšanu - Kompetentā valsts tiesa - Noilguma termiņš - Atlīdzības, kurām piemīt soda raksturs)
   (2006/C 224/05)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Giudice di pace di Bitonto
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Vincenzo Manfredi (C-295/04), Antonio Cannito (C-296/04), Nicolò Tricarico (C-297/04), Pasqualina Murgolo (C-298/04)

      Atbildētājas: Lloyd Adriatico Assicurazioni SpA., Fondiaria Sai SpA, Assitalia SpA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Giudice di pace di Bitonto — EKL 81. panta interpretācija — Saskaņota darbība starp Itālijas un tām ārzemju apdrošināšanas sabiedrībām, kuras ir nodibinājušās Itālijā, par transportlīdzekļu un mopēdu apdrošināšanas līgumiem — Informācijas apmaiņa, lai palielinātu civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas prēmijas, kas nav pamatota ar tirgus apstākļiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Tāda apdrošināšanas sabiedrību starpā pastāvoša aizliegtā vienošanās vai saskaņota darbība kā pamata lietā, ko veido savstarpēja informācijas apmaiņa, kā rezultātā var tikt palielinātas civiltiesiskās atbildības obligātās apdrošināšanas prēmijas par transportlīdzekļu, kuģu un mopēdu izraisītajiem apdrošināšanas gadījumiem, kas nav pamatota ar tirgus apstākļiem, kas ir valsts tiesību normu par konkurenci pārkāpums, var būt arī EKL 81. panta pārkāpums, ja, ņemot vērā attiecīgā valsts tirgus raksturīgās pazīmes, pastāv pietiekama ticamības pakāpe tam, ka attiecīgā aizliegtā vienošanās vai saskaņotā darbība varētu tieši vai netieši, šobrīd vai potenciāli ietekmēt šīs apdrošināšanas polišu pārdošanu attiecīgajā dalībvalstī no citu dalībvalstu tirgus dalībnieku puses un ka šī ietekme ir nozīmīga.

               2)

               EKL 81. pants ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka ikviena persona ir tiesīga atsaukties uz šajā pantā aizliegtās vienošanās vai saskaņotās darbības spēkā neesamību un pieprasīt šajā sakarā radušos zaudējumu atlīdzību gadījumos, kad pastāv cēloņsakarība starp to un nodarītajiem zaudējumiem.
               Iztrūkstot Kopienu tiesiskajam regulējumam šajā jautājumā, katras dalībvalsts iekšējās tiesību sistēmas ziņā ir noteikt šo tiesību īstenošanas noteikumus, ieskaitot tos, kas attiecas uz “cēloņskarības” jēdziena piemērošanu, ar nosacījumu, ka tiek ievērots līdzvērtības princips un efektivitātes princips.

               3)

               Iztrūkstot Kopienu tiesiskajam regulējumam šajā jautājumā, katras dalībvalsts iekšējās tiesību sistēmas ziņā ir noteikt kompetentās tiesas, kurām ir piekritīgas prasības par zaudējumu atlīdzību, kas pamatotas ar Kopienu tiesību normu par konkurenci pārkāpumu, un šo prasību procesuālos noteikumus, ar nosacījumu, ka šie attiecīgie noteikumi nav mazāk labvēlīgi par tiem noteikumiem, kas attiecas uz prasībām par zaudējumu atlīdzību, kuras ir pamatotas ar valsts tiesību normu par konkurenci pārkāpumu, un ka minētās valsts tiesību normas nepadara praktiski neiespējamu vai pārmērīgi grūtu tiesību prasīt zaudējumu, kas nodarīti EKL 81. pantā aizliegtās vienošanās vai rīcības rezultātā, atlīdzību īstenošanu.

               4)

               Iztrūkstot Kopienu tiesību normām šajā nozarē, katras dalībvalsts iekšējās tiesību sistēmas ziņā ir noteikt kritērijus, kas ļauj noteikt EKL 81. pantā aizliegtās vienošanās vai rīcības rezultātā nodarīto zaudējumu atlīdzības iznākumu, ar nosacījumu, ka tiek ievērots līdzvērtības princips un efektivitātes princips.
               Šajā ziņā valsts tiesai ir jāpārbauda, vai valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru noilguma termiņš prasībai par tādu zaudējumu atlīdzību, kas nodarīti EKL 81. pantā aizliegtās vienošanās vai rīcības rezultātā, sākas dienā, kad šī aizliegtā vienošanās vai rīcība tikusi īstenota, it īpaši, ja šī valsts norma paredz gan īsu noilguma termiņu, gan to, ka tas nevar tikt apturēts, nepadara tiesību prasīt nodarīto zaudējumu atlīdzību īstenošanu par praktiski neiespējamu vai pārmērīgi grūtu;

               5)

               iztrūkstot Kopienu tiesību normām šajā nozarē, katras dalībvalsts iekšējās tiesību sistēmas ziņā ir noteikt kritērijus, kas ļauj noteikt EKL 81. pantā aizliegtās vienošanās vai rīcības rezultātā nodarīto zaudējumu atlīdzības iznākumu, ar nosacījumu, ka tiek ievērots līdzvērtības princips un efektivitātes princips.
               Tādējādi, pirmkārt, saskaņā ar līdzvērtības principu tad, ja ir iespējams piešķirt speciālo zaudējumu atlīdzību kā tādu atlīdzību par zaudējumiem, kurai piemīt soda raksturs, atbilstoši prasībām, kuras ir balstītas uz Kopienu tiesību normām par konkurenci, tāpat ir jābūt iespējai [šādu atlīdzību piešķirt] līdzīgu prasību, kuras ir balstītas uz valsts tiesību normām, ietvaros. Tomēr saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Kopienu tiesības neveido šķērsli valstu tiesu rūpēm par to, lai tiesību, kuras garantē Kopienu tiesību sistēma, aizsardzība neradītu nepamatotu prasītāju iedzīvošanos.
               Otrkārt, no efektivitātes principa un privātpersonu tiesībām prasīt zaudējumu, kas nodarīti tāda līguma vai rīcības, kas var ierobežot vai izkropļot konkurenci, rezultātā, atlīdzību izriet, ka personām, kuras ir cietušas zaudējumus, jāvar prasīt ne vien faktiskos zaudējumus (damnum emergens), bet arī negūto peļņu (lucrum cessans), kā arī procentu maksājumus.

      (1)  OV C 251, 09.10.2004.


title: Lieta F-107/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. jūlijā – ZZ/EESK

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/53

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. jūlijā – ZZ/EESK
   (Lieta F-107/15)
   (2015/C 320/74)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – M.-A. Lucas, avocat)

      Atbildētāja: EESK (Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu pensionēt prasītāju ar 2014. gada 31. decembri un lēmumu, ar kuru noraidīts tās pieteikums par dienesta pagarināšanu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EESK ģenerālsekretāra 2014. gada 7. aprīļa lēmumu pensionēt prasītāju ar 2014. gada 31. decembra vakaru;

               —

               atcelt EESK Personāldaļas un iekšējo dienestu direktora 2014. gada 30. septembra lēmumu, ar ko ar iecēlējinstitūcijas deleģējumu atteikts apmierināt prasītājas 2014. gada 3. septembrī iesniegto pieteikumu par viņas profesionālās darbības pagarināšanu līdz 2015. gada 31. maijam;

               —

               ciktāl vajadzīgs, atcelt EESK ģenerālsekretāra 2015. gada 22. aprīļa lēmumu, ar kuru noraidīta prasītājas 2014. gada 22. decembrī iesniegtā sūdzība par 2014. gada 7. aprīļa un 30. septembra lēmumiem;

               —

               piespriest EESK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-152/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. septembra spriedums ( Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG / Hauptzollamt Münster Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Direktīva 2003/96/EK — Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai — Izņēmumi — Komerciālu mehānisko transportlīdzekļu degvielas standarttvertnēs esoši energoprodukti, kas paredzēti izmantošanai par degvielu šajos pašos transportlīdzekļos — “Standarttvertņu” jēdziens šīs direktīvas 24. panta 2. punkta izpratnē — Autobūvētāja vai ražotāja izplatītāja uzstādītas tvertnes

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/12

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. septembra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Münster

   (Lieta C-152/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Direktīva 2003/96/EK - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - Izņēmumi - Komerciālu mehānisko transportlīdzekļu degvielas standarttvertnēs esoši energoprodukti, kas paredzēti izmantošanai par degvielu šajos pašos transportlīdzekļos - “Standarttvertņu” jēdziens šīs direktīvas 24. panta 2. punkta izpratnē - Autobūvētāja vai ražotāja izplatītāja uzstādītas tvertnes)
   2014/C 409/16
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Hauptzollamt Münster

      Rezolutīvā daļa:

   “Standarttvertņu” jēdziens Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 24. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā ir jāinterpretē tādējādi, ka no tā nav izslēgtas tvertnes, kuras ir pastāvīgi uzstādītas uz komerciālajiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, lai tieši apgādātu šos transportlīdzekļus ar degvielu, ja šīs tvertnes ir uzstādījusi persona, kas nav ražotājs, ciktāl šīs tvertnes ļauj tieši izmantot degvielu gan šo transportlīdzekļu piedziņai, gan, attiecīgā gadījumā, lai pārvadāšanas laikā darbinātu saldēšanas sistēmas un citas sistēmas.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-259/08: Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 15. janvāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 79/409/EEK — Savvaļas putnu aizsardzība — Dzīvotņu aizsardzība un saglabāšana — Īpaši aizsargājamo teritoriju klasifikācija — Medību un sagūstīšanas aizliegums — Nepareiza transponēšana)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/5

         Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 15. janvāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-259/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 79/409/EEK - Savvaļas putnu aizsardzība - Dzīvotņu aizsardzība un saglabāšana - Īpaši aizsargājamo teritoriju klasifikācija - Medību un sagūstīšanas aizliegums - Nepareiza transponēšana)
   (2009/C 55/07)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un D. Recchia)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — E. Skandalou)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta netransponēšana — Minētās direktīvas 3. panta 2. punkta, 4. panta 1. punkta, 5. panta un 8. panta 1. punkta nepilnīga transponēšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus vajadzīgos pasākumus, kas vajadzīgi, lai pilnībā un/vai pareizi transponētu pienākumus, kas izriet no Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 3. panta 1. un 2. punkta, 4. panta 1. punkta, 5. panta un 8. panta 1. punkta, Grieķijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 15.8.2008.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) ar 2004. gada 9. septembrī lietā C-269/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d`appel) Administration de l`enregistrement et des domaines, État du grand-duché de Luxembourg pret Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg Sàrl (Sestā PVN direktīva — 13. panta C daļa — Nekustamā īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas darījumu atbrīvošana — Tiesības izvēlēties nodokli — Iepriekš samaksāta nodokļa atskaitījums — Nodokļu administrācijas iepriekšējas piekrišanas saņemšana)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   ar 2004. gada 9. septembrī
   lietā C-269/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d`appel) Administration de l`enregistrement et des domaines, État du grand-duché de Luxembourg pret Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg Sàrl (1)

   (Sestā PVN direktīva - 13. panta C daļa - Nekustamā īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas darījumu atbrīvošana - Tiesības izvēlēties nodokli - Iepriekš samaksāta nodokļa atskaitījums - Nodokļu administrācijas iepriekšējas piekrišanas saņemšana)
   (2004/C 262/21)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-269/03 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Cour d`appel, Luksemburga, ar 2003. gada 18. jūnija lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 20. jūnijā, nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Administration de l`enregistrement et des domaines, État du grand-duché de Luxembourg un Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg Sàrl prejudiciālu nolēmumu, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas un S. von Bahr (referents), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs Múgiza Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta C pirmās daļas a) apakšpunkta noteikumi par nekustamā īpašuma iznomāšanas un izīrēšanas darījumiem neiestājas pret to, ka dalībvalsts, izmantojot iespēju saviem nodokļu maksātājiem piešķirt tiesības izvēlēties nodokli attiecībā uz šiem darījumiem, pieņem tiesību normas, iepriekš samaksāta PVN atskaitījumu pilnībā pakļaujot pirms tam saņemamai piekrišanai, kurai nav atpakaļejoša spēka, ko izsniedz nodokļu administrācija.

      (1)  OV C 200, 23. 08. 2003.


title: Lieta C-685/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. decembrī iesniedza Finanzgericht Münster (Vācija) – EV/Finanzamt Lippstadt

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. decembrī iesniedza Finanzgericht Münster (Vācija) – EV/Finanzamt Lippstadt

   (Lieta C-685/16)
   (2017/C 144/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Münster

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: EV

      Atbildētāja: Finanzamt Lippstadt

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. un nākamo pantu noteikumi par kapitāla un maksājumu brīvu apriti ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar tiem netiek pieļauts tāds tiesiskais regulējums kā Gewerbesteuergesetz 2002 [2002. gada Likuma par profesionālās darbības nodokli] 2007. gada 20. decembraJahressteuergesetz 2008 ([2008. gada Likuma par gada nodokļiem]; BGBl. I 2007, 3150. lpp.) redakcijā 9. panta 7. punkts, ciktāl ar to, aprēķinot profesionālās darbības nodokli, peļņas un pieskaitījumu samazināšanai peļņas no kapitāldaļām kapitālsabiedrībā, kuras vadība un juridiskā adrese atrodas ārpus Vācijas Federatīvās Republikas, apmērā ir paredzēti stingrāki nosacījumi nekā peļņas un pieskaitījumu samazināšanai apmērā, kas atbilst peļņai no kapitāldaļām no nodokļa neatbrīvotā valstī reģistrētā kapitālsabiedrībā vai valstī reģistrēta uzņēmuma ienākuma no profesionālās darbības daļai, kas attiecas uz valstī neizvietotu pastāvīgo uzņēmumu?


title: Lieta C-393/12 P: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 21. marta rīkojums — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme “HELLIM” — Kopienas vārdiskas preču zīmes “HALLOUMI” īpašnieka iebildumi — Iebildumu noraidījums)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/49

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 21. marta rīkojums — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-393/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “HELLIM” - Kopienas vārdiskas preču zīmes “HALLOUMI” īpašnieka iebildumi - Iebildumu noraidījums)
   2013/C 225/87
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias (pārstāvji — C. Milbradt un A. Schwarz, advokātes)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2012. gada 13. jūnija spriedumu lietā T-534/10 Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/ITSB — Garmo (“HELLIM”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 20. septembra lēmumu attiecībā uz iebildumu procesu starp Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias un Garmo AG — Sajaukšanas iespēja — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012.


title: Lieta T-345/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. augustā — Portugāles Republika/Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/32

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. augustā — Portugāles Republika/Komisija
   (Lieta T-345/10)
   ()
   2010/C 301/56
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un J. Saraiva de Almeida, kuriem palīdz M. Figueiredo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi

               —

               Galvenokārt:
               atcelt Komisijas 2010. gada 29. jūnija Lēmumu C(2010) 4255, galīgā redakcija, par finanšu korekciju piemērošanu ELVGF Virzības nodaļas finansējumam, kas kā “ieguldījumu lauksaimniecības uzņēmumos” pasākums piešķirts darbības programmai CCI 1999.PT.06.1.PO.007 (Portugāle — Valsts programma, 1. mērķis), ar kuru par EUR 16 411 829,46 samazināts ELVGF Virzības nodaļas tāds ieguldījums izdevumu segšanā, kas saskaņā ar Komisijas 2000. gada 30. oktobra Lēmumu C(2000) 2878 ir piešķirts atbalsta programmas CCI 1999.PT.06.1.PO.007 (Portugāle — Valsts programma, 1. mērķis) ietvaros.

               —

               Pakārtoti:

                           1)

                           atcelt Komisijas 2010. gada 29. jūnija Lēmumu C(2010) 4255, galīgā redakcija, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Kopienu finansējumu Portugāles Republikas izmaksām saistībā ar pieteikumiem, kas apstiprināti laikā no 2003. gada oktobra līdz 2006. gada novembrim EUR 194 347 574,29 apmērā;

                           2)

                           atcelt Komisijas 2010. gada 29. jūnija Lēmumu C(2010) 4255, galīgā redakcija, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Kopienu finansējumu Portugāles Republikas izmaksām saistībā ar pieteikumiem, kas attiecas uz “ieguldījumiem lauksaimniecības uzņēmumos” un kas ir saistīti ar atbalstu jauniem lauksaimniekiem EUR 94 621 812,06 apmērā.

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja izvirza šādus pamatus:

               a)

               LESD 250. panta pārkāpums un kompetences trūkums;

               b)

               Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/1999 (1) 39. panta 3. punkta pārkāpums;

               c)

               Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1257/99 (2) 5. panta 2. punkta piemērošana ar atpakaļejošu spēku;

               d)

               Komisijas 2002. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 445/2002 (3) 4. panta 2. punkta pārkāpums;

               e)

               Komisijas 2001. gada 2. marta Regulas (EK) Nr. 438/2001 (4) 4. panta pārkāpums;

               f)

               Regulas (EK) Nr. 1257/99 5. panta 2. punkta pārkāpums;

               g)

               vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums;

               h)

               vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās paļāvības principu pārkāpums, kā arī kļūdas pieļaušana attiecībā uz finansiālajām sekām, kas izriet no Kopienu tiesību normu pārkāpuma;

               i)

               samērīguma principa pārkāpums.

      (1)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1257/99 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu (OV L 160, 80. lpp.).

      (3)  Komisijas 2002. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 445/2002, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai (OV L 74, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 2001. gada 2. marta Regula (EK) Nr. 438/2001, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1260/1999 attiecībā uz vadības un kontroles sistēmām, ko piemēro no struktūrfondiem piešķirtajai palīdzībai (OV L 63, 21. lpp.).


title: Lieta C-439/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-199/08 Ziegler /Komisija 2011. gada 25. augustā iesniedza Ziegler SA

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-199/08 Ziegler/Komisija 2011. gada 25. augustā iesniedza Ziegler SA

   (Lieta C-439/11 P)
   2011/C 347/13
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ziegler SA (pārstāvji — J.-F. Bellis, M. Favart, A. Bailleux, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-199/08 Ziegler/Komisija un spriest pašai par priekšmetu, kas ir tā pamatā;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un tādējādi atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926, galīgā redakcija, par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanu lietā COMP/38/543 — starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi, vai, pakārtoti, atcelt ar šo lēmumu prasītājai uzlikto naudas sodu, vai, vēl pakārtoti, būtiski samazināt minēto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Ar savu pirmo pamatu prasītāja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā, jo tā pārsūdzētajā spriedumā nosprieda, ka Komisija likumīgi varēja secināt, ka, piemērojot šīs pamatnostādnes par jēdziena “ietekme uz tirdzniecību” starp dalībvalstīm, prasītājai pārmestais pārkāpums būtiski ir ietekmējis tirdzniecību starp dalībvalstīm LESD 101. panta 1. punkta nozīmē.
   Ar savu otro pamatu prasītāja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesības, it īpaši LESD 296. pantu, pamattiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu un vispārīgo vienlīdzīgas attieksmes principu un nediskriminācijas principu, jo tā nosprieda, ka Komisija nav neievērojusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, balstīdamās tikai uz pārkāpuma “ļoti smago” raksturu, lai noteiktu to pārdošanas apjomu procentuālā izteiksmē saistībā ar pārkāpumu, kas izmantots, aprēķinot prasītājai uzliktā naudas soda pamatsummu saskaņā ar Pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu. (1)

   Ar savu trešo pamatu Ziegler norāda, ka pārsūdzētajā spriedumā trūkstot pamatojuma, jo tajā neesot atbildēts uz pamatu, kas saistīts ar Komisijas objektivitātes neesamību, un ir pārkāptas pamattiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu un pamattiesības par labu pārvaldību, šo pamatu ignorējot.
   Ar savu ceturto pamatu prasītāja apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā neesot ievērotas Savienības tiesības, jo lai arī atzīstot, ka Komisija neesot pareizi analizējusi prasītājas finansiālo stāvokli, tā neesot apšaubījusi faktu, ka Komisija pat neesot izskatījusi iespēju prasītājai piešķirt naudas soda samazinājumu, pamatojoties uz Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 37. punktu, lai gan tā pati kādam citam uzņēmumam ir piešķīrusi par tādu pašu pārkāpumu naudas soda samazinājumu, piemērojot to pašu tiesību normu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti EKL 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Oslo tingrett 2013. gada 30. augusta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Fred. Olsen un citi pret Staten v/Skattedirektoratet (Lieta E-20/13)

text:
               19.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/19

      Oslo tingrett2013. gada 30. augusta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Fred. Olsen un citi pret Staten v/Skattedirektoratet

   (Lieta E-20/13)
   (2013/C 372/08)

      Oslo tingrett (Oslo apgabala tiesa) ar 2013. gada 30. augusta vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2013. gada 30. augustā, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Fred. Olsen un citi pret Staten v/Skattedirektoratet par šādiem jautājumiem.

               1.

               Vai uz trastu kā uzņēmumu attiecas EEZ līguma 31. pants par brīvību veikt uzņēmējdarbību?
               Papildjautājums: un ja tā, kam pieder tiesības saskaņā ar EEZ līgumu?

               2.

               Ja pirmais galvenais jautājums ir atbildēts apstiprinoši: vai trasts atbilst saimnieciskās darbības prasībām, kas noteiktas EEZ līguma 31. pantā?

               3.

               Ja pirmais galvenais jautājums ir atbildēts noliedzoši: vai trasts atbilst EEZ līguma 40. pantam par kapitāla brīvu apriti?

               4.

               Ja pirmais vai trešais galvenais jautājums ir atbildēts apstiprinoši: vai Norvēģijas CFC noteikumi paredz vienu vai vairākus ierobežojumus brīvi veikt uzņēmējdarbību vai kapitāla brīvu apriti?

               5.

               Ja ceturtais galvenais jautājums ir atbildēts apstiprinoši: vai ierobežojumus var uzskatīt par pamatotiem svarīgu sabiedrības interešu dēļ un vai ierobežojumi ir proporcionāli?

               6.

               Vai trasta aktīvu labumguvēju īpašuma aplikšana ar nodokli un nodokļa likme 1,1 % apmērā ir ierobežojums saskaņā ar EEZ līguma 31. un/vai 40. pantu un vai trasta labumguvēji var minēt šo elementu, kā tas aprakstīts lūguma sniegt konsultatīvu atzinumu 2. sadaļā?

         Ja atbilde uz jautājumu ir apstiprinoša:

               —

               vai ierobežojumu var uzskatīt par pamatotu svarīgu sabiedrības interešu dēļ un vai ierobežojums ir proporcionāls?

               —

               Vai nodokļu uzlikšana ir pretrunā EEZ līgumā ietvertajai prasībai ievērot pamattiesības?

               —

               Vai ir kāda nozīme tam, ka ir stājies spēkā nolīgums par informācijas apmaiņu starp Norvēģiju un Lihtenšteinu?


title: Lieta T-331/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 10. maija  spriedums —  R  pret Komisiju (Ierēdņi — Iecelšana amatā — Klasificēšana pakāpē — Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkts)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/25

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 10. maija spriedums — R pret Komisiju
   (Lieta T-331/04) (1)

   (Ierēdņi - Iecelšana amatā - Klasificēšana pakāpē - Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkts)
   (2006/C 165/48)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: R, Chaumont-Gistoux (Beļģija) (pārstāvis — B. Arians, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un H. Kraemer)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt lēmumu par prasītāja klasificēšanu pakāpē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta C-300/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 26. maija spriedums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser/Directeur de l'administration des contributions directes Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 21. un 45. pants — Personu un darba ņēmēju brīva pārvietošanās un uzturēšanās brīvība — Ienākuma nodoklis — Vecuma pensija — Nodokļu atlaide pensionāriem — Piešķiršanas nosacījumi — Rīcībā esoša valsts nodokļu administrācijas izdota nodokļu ieturēšanas apliecība

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/12

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 26. maija spriedums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser/Directeur de l'administration des contributions directes

   (Lieta C-300/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 21. un 45. pants - Personu un darba ņēmēju brīva pārvietošanās un uzturēšanās brīvība - Ienākuma nodoklis - Vecuma pensija - Nodokļu atlaide pensionāriem - Piešķiršanas nosacījumi - Rīcībā esoša valsts nodokļu administrācijas izdota nodokļu ieturēšanas apliecība)
   (2016/C 260/15)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal administratif

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser

      Atbildētājs: Directeur de l'administration des contributions directes

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 21. un 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā pamatlietā aplūkotais valsts nodokļu tiesiskais regulējums, ar kuru tiesības saņemt nodokļu atlaidi pensionāriem tiek piešķirtas tikai tiem nodokļu maksātājiem, kuru rīcībā ir nodokļu iekasēšanas apliecība.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta T-382/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. septembra rīkojums – Greenpeace Energy u.c./Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Kodolenerģija — Atbalsts atomelektrostacijai Hinkley Point C — Finanšu līgums par starpību, valsts sekretāra piekrišana un kredītu garantija — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība — Individuāla skāruma neesamība — Nepieņemamība

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/46

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. septembra rīkojums – Greenpeace Energy u.c./Komisija
   (Lieta T-382/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Kodolenerģija - Atbalsts atomelektrostacijai Hinkley Point C - Finanšu līgums par starpību, valsts sekretāra piekrišana un kredītu garantija - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
   (2016/C 419/61)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Greenpeace Energy eG (Hamburga, Vācija) un deviņi citi prasītāji, kuru vārdi ir minēti rīkojuma pielikumā (pārstāvji – D. Fouquet un J. Nysten, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche un P. Němečková)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. panta 4. punktu, atcelt 2014. gada 8. oktobra Lēmumu (ES) 2015/658 par Apvienotās Karalistes plānoto valsts atbalstu SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) atomelektrostacijai Hinkley Point C

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               par NNB Generation Company Limited, Slovākijas Republikas, Ungārijas, Lielbritānijas Apvienotās Karalistes un Ziemeļīrijas, Francijas Republikas, Čehijas Republikas un Polijas Republikas pieteikumiem par iestāšanos lietā nav jālemj;

               3)

               Greenpeace Energy eG un citi prasītāji, kuru vārdi ir minēti pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, izņemot tos, kas saistīti ar pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               4)

               Greenpeace Energy eG un citi prasītāji, kuru vārdi ir minēti pielikumā, Komisija, NNB Generation Company Limited, Slovākijas Republika, Ungārija, Lielbritānijas Apvienotā Karaliste un Ziemeļīrija, Francijas Republika, Čehijas Republika un Polijas Republika sedz tos savus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar pieteikumiem par iestāšanos lietā, pašas.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: lieta C-23/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 25. janvārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/9

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 25. janvārī
   (lieta C-23/05)
   (2005/C 82/20)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 25. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv G. Rozet un N. Yerrell, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 22. jūnija Direktīvas 2000/34/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 93/104/EK attiecībā uz darba laika organizēšanas konkrētiem aspektiem, lai aptvertu sektorus un darbības, uz kuriem neattiecas minētā direktīva (1), prasības, vai, jebkurā gadījumā, nedarot Komisijai zināmus šos aktus, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 2. panta 1. punkts;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesiskajā kārtībā bija 2003. gada 1. augusts.

      (1)  OV L 195, 01.08.2000., 41. lpp.


title: Lieta T-27/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. oktobra rīkojums – Elan/Komisija

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. oktobra rīkojums – Elan/Komisija
   (Lieta T-27/13) (1)

   (2015/C 429/37)
   Tiesvedības valoda – slovēņu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 23.3.2013.


title: Lieta C-201/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 1. oktobra spriedums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Smaranda Bara u.c./Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 95/46/EK — Personas datu apstrāde — 10. un 11. pants — Datu subjektu informēšana — 13. pants — Izņēmumi un ierobežojumi — Dalībvalsts valsts pārvaldes iestādes veikta personas nodokļu datu pārsūtīšana, lai to apstrādi veiktu cita valsts pārvaldes iestāde

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/5

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 1. oktobra spriedums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Smaranda Bara u.c./Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)
   (Lieta C-201/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 95/46/EK - Personas datu apstrāde - 10. un 11. pants - Datu subjektu informēšana - 13. pants - Izņēmumi un ierobežojumi - Dalībvalsts valsts pārvaldes iestādes veikta personas nodokļu datu pārsūtīšana, lai to apstrādi veiktu cita valsts pārvaldes iestāde)
   (2015/C 381/05)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Smaranda Bara u.c.

      Atbildētāji: Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un par šādu datu brīvu apriti 10., 11. un 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tādi valsts pasākumi kā pamatlietā, saskaņā ar kuriem dalībvalsts valsts pārvaldes iestāde var pārsūtīt personas datus citai valsts pārvaldes iestādei un tie pēc tam var tikt apstrādāti, neinformējot datu subjektus par šo pārsūtīšanu un apstrādi.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-217/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. jūnijā — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter u.c./Padome

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/57

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. jūnijā — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter u.c./Padome
   (Lieta T-217/08)
   (2008/C 209/102)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Bundesverband Deutscher Milchviehhalter e. V., Bonna (Vācija), Romuald Schaber, Peterštāla (Vācija), Stefan Mann, Eberdorfergrunde (Vācija) un Walter Peters, Kirhova (Vācija) (pārstāvji — W. Renner un O. Schniewind, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Padomes 2008. gada 17. marta Regulu (EK) Nr. 248/2008, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz valstu piena kvotu (OV L 76, 6. lpp.);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji vēršas pret Regulu (EK) Nr. 248/2008 (1), ar kuru Regulas (EK) Nr. 1234/2007 (2) IX pielikumā noteiktās valstu piena kvotas no 2008. gada 1. aprīļa ir palielinātas par 2 %, lai atvieglotu lielāku piena ražošanu Kopienā un apmierinātu piena tirgus jaunās prasības.
   Savas prasības pamatojumam prasītāji vispirms apgalvo, ka valstu piena kvotu palielināšana esot veikta, nepareizi izmantojot pilnvaras, jo tā balstās uz pamatiem, kas nav minēti preambulas apsvērumos.
   Papildus tam ar apstrīdēto regulu tiekot pārkāpts EK līgums, jo nepareizi esot piemērots EKL 37. panta 2. punkts kā pilnvarojuma norma sakarā ar EKL 33. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā minēto mērķu neievērošanu, prettiesiski neesot ņemtas vērā vides aizsardzības prasības EKL 6. panta nozīmē un pārkāpts pienākums veicināt un uzturēt kultūras mantojumu Kopienā saskaņā ar EKL 151. pantu.
   Turklāt esot pārkāptas prasītāju tiesības brīvi izvēlēties profesiju un īpašumtiesības, kā arī diskriminācijas aizliegums.

      (1)  Padomes 2008. gada 17. marta Regula (EK) Nr. 248/2008, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz valstu piena kvotu (OV L 76, 6. lpp.).

      (2)  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (OV L 299, 1. lpp.).


title: Lieta C-306/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour constitutionnelle (Beļģija) 2009. gada 31. jūlija spriedumu — I.B./Conseil des ministres

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour constitutionnelle (Beļģija) 2009. gada 31. jūlija spriedumu — I.B./Conseil des ministres

   (Lieta C-306/09)
   2009/C 233/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: I.B.

      Atbildētāja: Conseil des ministres

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas apcietināšanas orderis, kas izsniegts tāda notiesājoša nolēmuma izpildei, kas pieņemts aizmuguriski, neinformējot notiesāto personu par tiesas sēdes vietu un laiku, un kuru šī persona vēl var pārsūdzēt, ir uzskatāms nevis par apcietināšanas orderi brīvības atņemšanas soda vai ar brīvības atņemšanu saistīta drošības līdzekļa izpildei Eiropas Savienības Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (1) 4. panta 6. punkta izpratnē, bet gan par apcietināšanas orderi kriminālvajāšanai šī paša pamatlēmuma 5. panta 3. punkta izpratnē?

               2.

               Noliedzošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā — vai šī paša pamatlēmuma 4. panta 6. punkts un 5. panta 3. punkts ir interpretējami tādējādi, ka saskaņā ar tiem dalībvalstīm nav atļauts personas, kuras dzīvesvieta atrodas to teritorijā un attiecībā uz kuru pirmajā jautājumā izklāstītajos apstākļos ir izsniegts apcietināšanas orderis brīvības atņemšanas soda vai ar brīvības atņemšanu saistīta drošības līdzekļa izpildei, nodošanu izsniegšanas valsts tiesu iestādēm pakļaut nosacījumam par to, ka šī persona ir nogādājama atpakaļ izpildes valstī, lai tajā izciestu tādu brīvības atņemšanas sodu vai lai tajā tai tiktu piemērots tāds ar brīvības atņemšanu saistīts drošības līdzeklis, kuri attiecībā uz šo personu ir piespriesti izsniegšanas valstī un vairs nav pārsūdzami?

               3.

               Apstiprinošas atbildes uz otro jautājumu gadījumā — vai šie paši panti pārkāpj Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktu un it īpaši vienlīdzības un nediskriminācijas principu?

               4.

               Noliedzošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā — vai šī paša pamatlēmuma 3. un 4. pants ir interpretējami tādējādi, ka saskaņā ar tiem netiek pieļauts, ka dalībvalsts tiesu iestādes atsaka Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, ja ir nopietni iemesli domāt, ka tā izpilde pārkāps attiecīgās personas pamattiesības, kuras ir paredzētas Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktā?

      (1)  OV L 190, 1. lpp.


title: Lieta T-342/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. marta rīkojums — Batchelor/Komisija

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/44

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. marta rīkojums — Batchelor/Komisija
   (Lieta T-342/08) (1)

   2009/C 113/90

      Tiesvedības valoda — angļu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta T-149/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — Investrónica /ITSB — Olympus Imaging ( ‘MICRO’ ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “MICRO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “micro” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Grozīšanas pilnvaras)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/34

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — Investrónica/ITSB — Olympus Imaging (‘MICRO’)
   (Lieta T-149/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “MICRO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “micro” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Grozīšanas pilnvaras)
   2014/C 52/62
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Investrónica, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — E. Seijo Veiguela un J.L. Rivas Zurdo, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Olympus Imaging Corp. (Tokija, Japāna) (pārstāvis — C. Opatz, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 347/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Investrónica, SA un Olympus Imaging Corp.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 347/2011-4;

               2)

               iebildumus apmierināt attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē un atbilst šādam aprakstam: ‘fotografēšanā izmantojamas ierīces un instrumenti, digitālās kameras, maināmās linzas un to detaļas un piederumi, kas ietilpst 9. klasē’;

               3)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina pusi Investrónica, SA tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Olympus Imaging Corp. sedz savus, kā arī atlīdzina pusi Investrónica tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 194, 30.6.2012.


title: Lieta C-513/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 18. decembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-168/01 GlaxoSmithKline Services Unlimited , iepriekš Glaxo Wellcome plc pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/13

         Apelācija, ko 2006. gada 18. decembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-168/01 GlaxoSmithKline Services Unlimited, iepriekš Glaxo Wellcome plc pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-513/06 P)
   (2007/C 42/22)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. Christoforou, F. Castillo de la Torre un E. Gippini Fournier)

      Pārējie lietas dalībnieki: European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, Spain Pharma, SA, Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar), GlaxoSmithKline Services Unlimited, iepriekš — Glaxo Wellcome plc

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra sprieduma lieta T-168/01 GlaxoSmithKline Services Ltd./Eiropas Kopienu Komisija rezolutatīvās daļas 1. un 3.-5. punktu;

               —

               pieņemt galīgo spriedumu lietā, noraidot prasību atcelt tiesību aktu lietā T-168/01 kā nepamatotu;

               —

               piespriest prasītājai lietā T-168/01 atlīdzināt Komisijas tiesāšanās izdevumus prasības tiesvedībā un šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija piekrīt Pirmās instances tiesas secinājumiem par apstrīdētā lēmuma pamatojumu, par vienošanās starp uzņēmumiem pastāvēšanu, kā arī par apgalvoto pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu un subsidaritātes principa un EKL 43. panta pārkāpumu.
   Komisija apstrīd Pirmās instances tiesas argumentāciju sprieduma daļā par konkurencei pretēju “iedarbību”. Tā apgalvo, ka Tiesas analīze, kas apstiprina konkurencei pretējas “iedarbības” pastāvēšanu, patiesībā ir vienošanās ierobežojošā “mērķa” analīze, ņemot vērā tiesiskās un saimnieciskās kopsakarības, tādējādi Tiesai bija jāapstiprina spriedumā izdarītais konstatējums, ka vienošanas ietver konkurencei pretēju mērķi. Komisijai ir būtiski iebildumi attiecībā uz pārējiem konstatējumiem par vienošanās “ietekmi”, it īpaši par attiecīgā tirgus definīciju, Komisijas apgalvojumu par 81. panta 1. punkta d) apakšpunktu noraidīšanu ar tiesiski nepareizu pamatojumu, ka atšķirīgas cenas tiek noteiktas ģeogrāfiski atšķirīgos tirgos, kā arī vairākiem citiem konstatējumiem spriedumā, ar ko Tiesa aizstāja Komisijas izdarīto faktiskā materiāla un saimniecisko datu vērtējumu ar pašas novērtējumu, šāda darbība apelācijas tiesvedībā nav pieļaujama. Tomēr, tā kā Komisija piekrīt Tiesas kategoriskajiem secinājumiem, ka aplūkojamās vienošanās iedarbība nav saderīga ar konkurenci, tai šajā tiesvedības stadijā nav nodoma izvirzīt apelācijas pamatus par šo sprieduma daļu.
   Šī apelācija ir balstīta uz divām apelācijas pamatu grupām. Pirmā grupa attiecas uz apgalvojumiem par 81. panta 1. punktu, īpaši tiesību kļūdām un izkropļojumiem, interpretējot un piemērojot šajā normā ietverto “mērķa” jēdzienu, kā arī vairākiem izkropļojumiem, tiesību kļūdām un neatbilstībām vai pretrunām pamatojumā attiecībā uz vienošanās “tiesiskām un saimnieciskām kopsakarībām”. Otrā apelācijas pamatu grupa attiecas uz apgalvojumiem par 81. panta 3. punktu, it īpaši uz apgalvojumiem par pirmo šajā normā ietverto nosacījumu, bet arī uz to, ka daži citi nosacījumi nav pārbaudīti.


title: Lieta T-436/09: Prasība, kas celta 2009. gada 29. oktobrī — Dufour /ECB

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/31

         Prasība, kas celta 2009. gada 29. oktobrī — Dufour/ECB
   (Lieta T-436/09)
   2010/C 11/59
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Julien Dufour, Jolivet (Francija) (pārstāvis — I. Schoenacker Rossi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Centrālās bankas vadības sanāksmē apstiprināto atteikumu J. Dufour, kas izteikts 2009. gada 2. septembra vēstulē un kas attiecas uz datu bāzēm, kuras ir ļāvušas izstrādāt ziņojumus par pieņemšanu darbā un personāla mobilitāti;

               —

               līdz ar to piespriest Eiropas Centrālajai bankai [piešķirt piekļuvi] J. Dufour visām datu bāzēm, kas ir ļāvušas izstrādāt ziņojumus par pieņemšanu darbā un personāla mobilitāti;

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai bankai izmaksāt kompensāciju EUR 5 000 apmērā, ņemot vērā prasītājam nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā prasītājs lūdz atcelt Eiropas Centrālās bankas 2009. gada 2. septembra lēmumu, ar kuru prasītājam atteikta piekļuve datu bāzēm, kuras ir ļāvušas izstrādāt ziņojumus par pieņemšanu darbā un personāla mobilitāti par laika posmu no 1999. gada līdz 2009. gadam, kuru viņš lūdza, sagatavojot doktorantūras diplomdarbu, kā arī piešķirt kompensāciju par kavējumu diplomdarba izstrādē.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs apgalvo, ka pamatojums atteikumam viņam piešķirt piekļuvi attiecīgajiem dokumentiem ir prettiesisks tādēļ, ka tajā tika minēti nedetalizēti izņēmumi, kas nav paredzēti Eiropas Centrālās bankas 2004. gada 4. marta Lēmumā BCE/2004/3 par sabiedrības piekļuvi Eiropas Centrālās bankas dokumentiem (1), kas tika pieņemts, lai īstenotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (2), un tādēļ, ka tas ir balstīts uz kļūdainu pieņēmumu, atbilstoši kuram elektroniska neizdrukāta datu bāžu versija šīm datu bāzēm atņemtu “dokumenta” būtību. Visbeidzot, Eiropas Centrālā banka nav tiesīga atsaukties uz to, ka radās grūtības dokumentu publiskošanā.

      (1)  OV L 80, 42. lpp.

      (2)  OV L 145, 43. lpp.


title: Lietas F-116/07, F-13/08 un F-31/08: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 7. jūlija spriedums — Tomas /Eiropas Parlaments (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta c) punkts — Atlaišana — Uzticības saikne — Iepriekšēja konsultēšanās ar Parlamenta personāla komiteju — Neesamība)

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/31

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 7. jūlija spriedums — Tomas/Eiropas Parlaments
   (Lietas F-116/07, F-13/08 un F-31/08) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta c) punkts - Atlaišana - Uzticības saikne - Iepriekšēja konsultēšanās ar Parlamenta personāla komiteju - Neesamība)
   2010/C 274/47
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stanislovas Tomas (Viļņa, Lietuva) (pārstāvis — M. Michalauskas)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — A. Lukošiūtė un K. Zejdová)

      Priekšmets

   Pirmkārt, iecēlējinstitūcijas lēmuma par prasītāja atlaišanu no darba atcelšana un, otrkārt, prasība atlīdzināt morālo kaitējumu un ciestos materiālos zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības lietā F-116/07 un F-13/08 noraidīt;

               2)

               Eiropas Parlaments izmaksā Stanislovas Tomas summu EUR 1 000 apmērā, atlīdzinot viņa ciesto morālo kaitējumu;

               3)

               pārējā daļā prasību lietā F-31/08 noraidīt;

               4)

               katrs lietas dalībnieks prasībās lietās F-116/07, F-13/08 un F-31/08 sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008., 65. lpp., OV C 142, 07.06.2008., 39. lpp., un OV C 158, 21.06.2008., 26. lpp.


title: Lieta C-536/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 11. septembra spriedumu lietā T-565/08 Corsica Ferries France SAS /Komisija 2012. gada 26. novembrī iesniedza Francijas Republika

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 11. septembra spriedumu lietā T-565/08 Corsica Ferries France SAS/Komisija 2012. gada 26. novembrī iesniedza Francijas Republika
   (Lieta C-536/12 P)
   2013/C 32/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues, D. Colas, N. Rouam un J. Rossi)

      Pārējie lietas dalībnieki: Corsica Ferries France SAS, Eiropas Komisija, Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas ceturtās palātas 2012. gada 11. septembra spriedumu lietā T-565/08 Corsica Ferries France/Komisija, ciktāl ar to atcelta Komisijas 2008. gada 8. jūlija Lēmuma 2009/611/EK par pasākumiem C 58/02 (ex N 118/02), ko Francija veikusi par labu Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) (1), 1. panta otrā un trešā daļa;

               —

               taisīt galīgo spriedumu lietā vai nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus Vispārējās tiesas sprieduma atcelšanai.
   Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka, nospriežot, ka Komisija, uzskatīdama, ka Société nationale maritime Corse-Méditerranée negatīvā pārdošanas cena EUR 158 miljonu apmērā nav valsts atbalsts, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja Vispārējai tiesai pārmet, pirmkārt, ka tā uzskatīja, ka Komisija nedrīkstēja ņemt vērā risku, kas draudēja valsts — kā globālās ekonomikas dalībnieces privātajā sektorā — tēlam, piemērojot informēta privātā ieguldītāja testu, lai noteiktu, vai arī informēts privātais ieguldītājs būtu izmaksājis atlaišanas papildu pabalstu, kas pienākas SNCM darba ņēmējiem šīs sabiedrības likvidācijas gadījumā. Otrkārt, tā Vispārējai tiesai pārmet, ka tā Komisijai bija pieprasījusi pierādījumus par to, ka atlaišanas papildu pabalstu samaksa ir pietiekami pastāvīga, pat parasta prakse privāto uzņēmēju vidū.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa, uzskatīdama, ka Komisija nav ņēmusi vērā visus atbilstošos datus savā analīzē par kapitāla ieguldījuma EUR 8,75 miljonu apmērā, ko veicis SNCM publisko tiesību akcionārs, salīdzināmību ar kapitāla ieguldījumu EUR 26,25 miljonu apmērā, ko ir veikuši privātie kapitāla pārņēmēji, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārkāpjot LESD 107. panta 1. punktu, un ka Komisijai bija jāņem vērā cesijas laušanas klauzula, kas paredzēta privātiem kapitāla pārņēmējiem SNCM privatizācijā.
   Treškārt, Vispārējā tiesa, kvalificējot atbalsta pasākumus personai EUR 38,5 miljonu apmērā kā valsts atbalstu, nepārbaudot, pakārtoti, vai šis pasākums atbilst informēta privātā ieguldītāja testam, kā to apgalvoja Komisija apstrīdētajā lēmumā un Francijas valdība — Vispārējās tiesas sēdē, esot pārkāpusi Tiesas Statūtu 36. pantu, ko lasa kopā ar Statūtu 53. panta pirmo daļu, kā arī Vispārējās tiesas Reglamenta 81. pantu.
   Visbeidzot, Vispārējā tiesa, uzskatīdama, ka Komisija, apstiprinot pārstrukturēšanas atlikumu saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu un pamatnostādnēm, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

      (1)  OV 2009, L 225, 180. lpp.


title: Lieta T-289/11: Prasība, kas celta 2011. gada 7. jūnijā — Deutsche Bahn u.c./Komisija

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 7. jūnijā — Deutsche Bahn u.c./Komisija
   (Lieta T-289/11)
   2011/C 238/40
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Deutsche Bahn AG (Berlīne, Vācija), DB Mobility Logistics AG (DB ML AG) (Berlīne, Vācija), DB Energie GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija), DB Schenker Rail GmbH (Mainca, Vācija), DB Schenker Rail Deutschland AG (Mainca, Vācija) (pārstāvji — W. Deselaers, J. S. Brückner un O. Mross, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 14. marta lēmumu par pārbaudes veikšanu, kas paziņots 2011. gada 29. martā;

               —

               atcelt visus pasākumus, kas pieņemti, pamatojoties uz pārbaudēm, kas norisinājušās uz šī prettiesiskā lēmuma pamata;

               —

               it īpaši piespriest Komisijai atgriezt visu dokumentu kopijas, kuras tika sagatavotas pārbaudes gaitā, paredzot sankciju, ka Tiesa atcels Komisijas nākotnē pieņemamo lēmumu;

               —

               Komisijai piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas prasa atcelt Komisijas 2011. gada 14. marta Lēmumu C(2011) 1774 (lietas COMP/39.678 un COMP/39.731) par pārbaužu veikšanu atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 20. panta 4. punktam Deutsche Bahn AG, kā arī citās tās tieši vai netieši kontrolētajās sabiedrībās saistībā ar iespējamo labvēlīgāko attieksmi pret meitas sabiedrībām, paredzot atlaižu sistēmu dzelzsceļam paredzētās enerģijas piegādei.
   Savas prasības atbalstam prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: pamattiesību uz dzīvesvietas neaizskaramību aizskārums, jo iepriekš nav ticis saņemts tiesas izdots orderis.

               2)

               Otrais pamats: pamattiesību uz tiesību efektīvu aizsardzību aizskārums, jo iepriekš tiesā nav bijis iespējams ne no faktu, nedz arī juridiskā viedokļa pārbaudīt lēmumu.

               3)

               Trešais pamats: tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, pārmērīgi plaši un vispārīgi aprakstot pārbaudes priekšmetu (“fishing expedition”).

               4)

               Ceturtais pamats: tiesību uz aizstāvību aizskārums. Lēmums par pārbaudes veikšanu esot nesamērīgs, jo atlaižu sistēmu dzelzsceļam paredzētajai enerģijai prasītājas jau praktizē gadiem ilgi, to vairākkārtīgi esot pārbaudījušas Vācijas iestādes un tiesas un atzinušas par saderīgu ar karteļu tiesībām, un uz Komisijas skatījumā izšķirošo jautājumu par to, vai atlaižu sistēma ir “objektīvi pamatota”, atbildi esot varējis rast ar mazāk apgrūtinošu pasākumu, proti, informācijas pieprasīšanu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.)


title: Lieta T-295/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. augustā — Vitro Corporativo /ITSB — VKR Holding ( Vitro )

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. augustā — Vitro Corporativo/ITSB — VKR Holding (“Vitro”)
   (Lieta T-295/07)
   (2007/C 235/36)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vitro Corporativo, S.A. de C.V. (pārstāvis — J. Botella Reyna, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: VRK Holding A/S

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Kopienas preču zīme Nr. 2 669 497 “Vitro” ir reģistrējama attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 19. klasē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Vitro”, kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 1., 7., 8., 9., 12., 16., 17., 19., 20., 21., 22., 27., 30., 35., 39., 40., 41., 42. un 43. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 669 497)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: VKR Holding A/S

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas (Nr. 651 745), Dānijas (Nr. 1956 1415 VR), Vācijas (Nr. 725 452), Apvienotās Karalistes (Nr. 1 436 897) vārdiskas preču zīmes “VITRAL”, kas attiecas uz precēm, kuras, cita starpā, ietilpst 19. klasē, attiecībā uz kuru tika uzsākts iebildumu process

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumu un noraidīt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 19. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana, jo konfliktējošie apzīmējumi fonētiski un grafiski ir atšķirīgi.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 26. janvārī lietā T-193/02 Laurent Piau pret Eiropas Kopienu Komisiju (Starptautiskās futbola federācijas (FIFA) nolikums, kas reglamentē spēlētāju aģentu darbību — Uzņēmumu apvienības lēmums — EKL 49., 81. un 82. pants — Sūdzība — Kopienas interešu neesamība — Noraidīšana)

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/28

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 26. janvārī
   lietā T-193/02
         Laurent Piau
       pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Starptautiskās futbola federācijas (FIFA) nolikums, kas reglamentē spēlētāju aģentu darbību - Uzņēmumu apvienības lēmums - EKL 49., 81. un 82. pants - Sūdzība - Kopienas interešu neesamība - Noraidīšana)
   (2005/C 82/54)
   tiesvedības valoda – franču
   Lietā T-193/02 Laurent Piau, ar dzīvesvietu Nantē (Francija), ko pārstāv advokāts M. Fauconnet, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji – O. Beynet un A. Bouquet, kas norādīja adresi Luksemburgā), ko atbalsta Starptautiskā futbola federācija (FIFA), Cīrihe (Šveice), ko pārstāv advokātes F. Louis un A. Vallery, par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 15. aprīļa lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība attiecībā uz Starptautiskās futbola federācijas (FIFA) nolikumu, kas reglamentē spēlētāju aģentu darbību, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili un tiesnesis M. Vilaras, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2005. gada 26. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājam atlīdzināt savus, kā arī Komisijas izdevumus;

               3)

               Starptautiskā futbola federācija sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 219, 14.09.2002.


title: Lieta T-312/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija spriedums — Komisija/ Alexiadou (Šķīrējklauzula — Līgums par ūdensnecaurlaidīgas ādas ražošanas tehnoloģijas attīstības projektu — Avansa atmaksa — Procenti — Pārkāpuma procedūra)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/35

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija spriedums — Komisija/Alexiadou

   (Lieta T-312/05) (1)

   (Šķīrējklauzula - Līgums par ūdensnecaurlaidīgas ādas ražošanas tehnoloģijas attīstības projektu - Avansa atmaksa - Procenti - Pārkāpuma procedūra)
   (2007/C 199/67)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou, pārstāvis, kuram palīdz D. Nikopoulos, advokāts)

      Atbildētājs: Efrosyni Alexiadou, Tesaloniki (Grieķija)
   Priekšmets
   Prasība, ko Komisija ir cēlusi saskaņā ar EKL 238. pantu nolūkā panākt avansa, ko tā ir piešķīrusi atbildētājai ūdensnecaurlaidīgas ādas ražošanai paredzētās tehnoloģijas attīstības projektam (līgums G1ST-CT-2002-50227), atmaksu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Apvienotās lietas C-65/09 un C-87/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums ( Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gebr. Weber GmbH/Jürgen Wittmer (C-65/09), Ingrid Putz/Medianess Electronics GmbH (Patērētāju tiesību aizsardzība — Patēriņa preču pārdošana un saistītās garantijas — Direktīva 1999/44/EK — 3. panta 2. un 3. punkts — Preces ar trūkumiem nomaiņa kā vienīgais tiesiskās aizsardzības līdzekļa veids — Patērētāja jau iemontēta prece ar trūkumiem — Pārdevēja pienākums demontēt preci ar trūkumiem un iemontēt nomainīto preci — Absolūts nesamērīgums — Sekas)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums (Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gebr. Weber GmbH/Jürgen Wittmer (C-65/09), Ingrid Putz/Medianess Electronics GmbH

   (Apvienotās lietas C-65/09 un C-87/09) (1)

   (Patērētāju tiesību aizsardzība - Patēriņa preču pārdošana un saistītās garantijas - Direktīva 1999/44/EK - 3. panta 2. un 3. punkts - Preces ar trūkumiem nomaiņa kā vienīgais tiesiskās aizsardzības līdzekļa veids - Patērētāja jau iemontēta prece ar trūkumiem - Pārdevēja pienākums demontēt preci ar trūkumiem un iemontēt nomainīto preci - Absolūts nesamērīgums - Sekas)
   2011/C 226/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Gebr. Weber GmbH (C-65/09), Ingrid Putz (C-87/09)

      Atbildētāji: Jürgen Wittmer (C-65/09), Medianess Electronics (C-87/09)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf — Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (OV L 171, 12. lpp.) 3. panta 2. un 3. punkta interpretācija — Neatbilstīgas preces pārdošana pircējam bez pārdevēja vainas — Preces pareiza uzstādīšana, ko veicis patērētājs — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar ko gadījumā, ja nepastāv alternatīvs līdzeklis atbilstības atjaunošanai, pārdevējam nav pienākuma nomainīt preci, ja ar to saistītās izmaksas ir nesamērīgas — Šī regulējuma saderīgums ar iepriekš minētajām Kopienu tiesību normām — Iepriekš minētās direktīvas 3. panta 3. punktā paredzētā jēdziena “nomaiņa bez maksas” interpretācija nesaderīguma gadījumā — Neatbilstīgas preces, ko patērētājs uzstādījis pareizi, demontāžas izmaksas, kas jāsedz pārdevējam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām 3. panta 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja neatbilstīgu patēriņa preci, kuru patērētājs pirms trūkuma atklāšanas labā ticībā ir iemontējis atbilstoši tās veidam un lietošanas mērķim, pārdevējs padara atbilstīgu, to nomainot ar jaunu, tad viņam vai nu pašam ir jāveic neatbilstīgās preces demontāža, vai arī jāuzņemas vajadzīgās, ar šo demontāžu un jaunās preces iemontēšanu saistītās izmaksas. Šāds pienākums pārdevējam ir neatkarīgi no tā, vai viņš saskaņā ar pirkuma līgumu ir uzņēmies iemontēt sākotnēji iegādāto patēriņa preci;

               2)

               Direktīvas 1999/44 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka saskaņā ar valsts tiesību aktiem pārdevējam tiek piešķirtas tiesības atteikties nomainīt neatbilstīgu preci, kas ir vienīgais tiesiskās aizsardzības līdzekļa veids, tādēļ ka tas pienākuma šo preci demontēt vietā, kurā tā tikusi iemontēta, un tur iemontēt nomainīto preci dēļ rada nesamērīgas izmaksas vērtības, kas tai būtu bijusi atbilstības gadījumā, un atbilstības neesamības nozīmīguma kontekstā. Taču ar šo tiesību normu tiek pieļauts, ka patērētāja tiesības uz izdevumu, kas saistīti ar preces ar trūkumiem demontāžu un nomainītās preces iemontēšanu, atmaksu šādā gadījumā tiek ierobežotas tādējādi, ka pārdevējs uzņemas samērīgas izmaksas.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta T-153/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra rīkojums — Schneider España de Informática /Komisija (Muitas savienība — Turcijā sakomplektētu krāsu televīzijas uztvērēju imports — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Lūgums neveikt iegrāmatošanu a posteriori un atlaist ievedmuitas nodokļus — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 239. pants — Noraidošs Komisijas lēmums — Valsts tiesas atcelti valsts iestāžu lēmumi par ievedmuitas nodokļu a posteriori iegrāmatošanu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra rīkojums — Schneider España de Informática/Komisija
   (Lieta T-153/10) (1)

   (Muitas savienība - Turcijā sakomplektētu krāsu televīzijas uztvērēju imports - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Lūgums neveikt iegrāmatošanu a posteriori un atlaist ievedmuitas nodokļus - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 239. pants - Noraidošs Komisijas lēmums - Valsts tiesas atcelti valsts iestāžu lēmumi par ievedmuitas nodokļu a posteriori iegrāmatošanu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 126/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schneider España de Informática, SA (Torrejón de Ardoz, Spānija) (pārstāvji — P. De Baere un P. Muñiz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un L. Bouyon)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 18. janvāra Lēmumu C(2010) 22, galīgā redakcija, kurā konstatēts, ka ievedmuitas nodokļu iegrāmatošana pēc muitošanas ir pamatota un šo nodokļu atlaišana konkrētā gadījumā (REM 02/08) nav pamatota

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību izbeigt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta C-139/06: Prasība, kas celta  2006. gada 10. martā  — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/14

         Prasība, kas celta 2006. gada 10. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-139/06)
   (2006/C 108/22)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un D. Lawunmi)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šādas Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvas: 2002/96/EK (1) par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem un 2003. gada 8. decembra Direktīvu 2003/208/EK, ar ko groza Direktīvu 2002/96/EK par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (2), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvu transpozīcijai beidzās 2004. gada 13. augustā.

      (1)  OV L 37, 13.02.2003., 24. lpp.

      (2)  OV L 345, 13.12.2003., 106. lpp.


title: Lieta C-448/09 P: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 30. jūnija rīkojums — Royal Appliance International GmbH /Iekšējā Tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), BSH Bosch un Siemens Hausgeräte GmbH (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrāka preču zīme “sensixx” — Vārdisks apzīmējums “Centrixx” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Pieteikums par agrākas preču zīmes atcelšanu — Tiesvedība, kas atrodas valsts tiesas izskatīšanā — Prasība apturēt tiesvedību Vispārējā tiesā)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/17

      Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 30. jūnija rīkojums — Royal Appliance International GmbH/Iekšējā Tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), BSH Bosch un Siemens Hausgeräte GmbH

      (Lieta C-448/09 P) (1)

      (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrāka preču zīme “sensixx” - Vārdisks apzīmējums “Centrixx” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Pieteikums par agrākas preču zīmes atcelšanu - Tiesvedība, kas atrodas valsts tiesas izskatīšanā - Prasība apturēt tiesvedību Vispārējā tiesā)
      (2010/C 288/27)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Royal Appliance International GmbH (pārstāvji — K.-J. Michaeli un M. Schork, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā Tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner), BSH Bosch un Siemens Hausgeräte GmbH (pārstāvis — S. Biagosch, Rechtsanwalt)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 15. septembra spriedumu lietā T–446/07 Royal Appliance International GmbH/ITSB — Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 3. oktobra lēmumu, ar ko noraidīts pieteikums reģistrēt kā Kopienas preču zīmi vārdisku apzīmējumu “Centrixx” attiecībā uz noteiktām 7. klasē ietilpstošām precēm un ar ko ir apmierināti valsts vārdiskas preču zīmes “sensixx” īpašnieka iebildumi — Tiesvedības neapturēšana, lai sagaidītu valsts tiesā izskatītās prāvas par pieteikuma par agrākas preču zīmes atcelšanu iznākumu — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums– Divu preču zīmju sajaukšanas iespēja

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Royal Appliance International GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumu.

         (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-492/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. novembrī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) – Essent Belgium NV / Vlaams Gewest en Inter-Energa  u.c.

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. novembrī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) – Essent Belgium NV/Vlaams Gewest en Inter-Energa u.c.
   (Lieta C-492/14)
   (2015/C 034/06)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Essent Belgium NV

      Atbildētājas: Vlaams Gewest, Inter-Energa, IVEG, Infrax West, Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE), Vlaamse Regulator van de Electriciteits- en Gasmarkt (VREG)

      Pārējās lietas dalībnieces: Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening Antwerpen (IMEA), Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening in West- en Oost-Vlaanderen (IMEWO), Intercommunale Vereniging voor Energielevering in Midden-Vlaanderen (Intergem), Intercommunale Vereniging voor de Energiedistributie in de Kempen en het Antwerpse (IVEKA), Iverlek, Gaselwest CVBA, Sibelgas CVBA

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 28. un 30. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, in casu Flandrijas 2000. gada 17. jūlija Dekrētu par elektroenerģijas tirgus organizāciju, aplūkojot to kopsakarā ar Flandrijas valdības 2003. gada 4. aprīļa lēmumu “par grozījumiem Flandrijas valdības 2001. gada 28. septembra lēmumā par elektroenerģijas ražošanas no atjaunojamiem enerģijas avotiem veicināšanu”, ar ko ierobežo bezmaksas sadali ar elektroenerģijas, kas saražota ražošanas iekārtās, kuras ir pieslēgtas Flandrijas reģionā esošajiem sadales tīkliem, ievadi un elektroenerģija no ražošanas iekārtām, kuras nav pieslēgtas Flandrijas reģionā esošajiem sadales tīkliem, netiek iekļauta bezmaksas sadalē?

               2.

               Vai Eiropas Kopienas Dibināšanas līguma 28. un 30. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, in casu Flandrijas 2000. gada 17. jūlija Dekrētu par elektroenerģijas tirgus organizāciju, aplūkojot to kopsakarā ar Flandrijas valdības 2004. gada 5. marta lēmumu par elektroenerģijas ražošanas no atjaunojamiem enerģijas avotiem veicināšanu, kā to piemēro VREG, kas bezmaksas sadali ierobežo ar elektroenerģiju no ražošanas iekārtām, kuras elektroenerģiju tieši ievada Beļģijā esošā sadales tīklā, un elektroenerģija no ražošanas iekārtām, kuras neveic tiešu ievadi Beļģijā esošā sadales tīklā, neiekļauj bezmaksas sadalē?

               3.

               Vai valsts tiesiskais regulējums pirmā un otrā jautājuma izpratnē ir saderīgs ar vienlīdzīgas attieksmes principu un diskriminācijas aizliegumu, kas ir paredzēti tostarp Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 12. pantā un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/54/EK (1) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu 3. panta 1. un 4. punktā?

      (1)  OV L 176, 37. lpp.


title: Lieta T-327/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. maija rīkojums — SNIV /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākuma brīdis — Kodolīga paziņojuma publicēšana Oficiālajā Vēstnesī — Interneta vietne — Nepieņemamība)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/34

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 13. maija rīkojums — SNIV/Komisija
   (Lieta T-327/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākuma brīdis - Kodolīga paziņojuma publicēšana Oficiālajā Vēstnesī - Interneta vietne - Nepieņemamība)
   (2008/C 171/62)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Syndicat national de l'industrie des viandes (SNIV), Parīze (Francija) (pārstāvji — N. Coutrelis un S. Henneresse, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un A. Stobiecka-Kuik)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu C (2004) 936 galīgajā redakcijā attiecībā uz Francijas iestāžu valsts atbalsta pasākumiem, lai finansētu dīrāšanas sabiedriskos pakalpojumus (valsts atbalsts Nr. 515/2003 — Francija).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Syndicat national de l'industrie des viandes (SNIV) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 273, 6.11.2004.


title: Lieta C-11/17: Tiesas 2017. gada 30. marta rīkojums (Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Thomas Hübner/LVM Lebensversicherungs AG

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/14

         Tiesas 2017. gada 30. marta rīkojums (Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Thomas Hübner/LVM Lebensversicherungs AG

   (Lieta C-11/17) (1)

   (2017/C 202/25)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 112, 10.4.2017.


title: Lieta C-240/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. maijā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – E

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. maijā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – E

   (Lieta C-240/17)
   (2017/C 213/31)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: E

      Atbildētājs: Maahanmuuttovirasto (Valsts imigrācijas birojs, Somija)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai konvencijas, ar kuru īsteno Šengenas nolīgumu, 25. panta 2. punktā paredzētajam pienākumam apspriesties starp Līgumslēdzējām valstīm ir juridiskas sekas, uz kurām trešās valsts valstspiederīgais var atsaukties gadījumā, kad viena Līgumslēdzēja valsts attiecībā pret viņu izdod ieceļošanas aizliegumu visā Šengenas zonas teritorijā un atgriešanas uz viņa izcelsmes valsti lēmumu tādēļ, ka viņš apdraud sabiedrisko kārtību un sabiedrības drošību?

               2)

               Ja, pieņemot lēmumu par ieceļošanas aizliegumu, ir piemērojams iepriekš minētās konvencijas 25. panta 2. punkts, vai tad ir jāuzsāk apspriede pirms lēmuma par ieceļošanas aizliegumu pieņemšanas, vai šo apspriedi var veikt tikai pēc tam, kad atgriešanas lēmums un lēmums par ieceļošanas aizliegumu ir jau pieņemti [?]

               3)

               Ja šo apspriedi var veikt tikai pēc tam, kad atgriešanas lēmums un lēmums par ieceļošanas aizliegumu ir jau pieņemti, vai tas, ka starp Līgumslēdzējām valstīm notiek apspriede un otra Līgumslēdzēja valsts nav paziņojusi, ka tā paredz atsaukt trešās valsts valstspiederīgā uzturēšanās atļauju, var būt šķērslis trešās valsts valstspiederīgā atgriešanai uz viņa izcelsmes valsti un ieceļošanas aizlieguma visā Šengenas zonas teritorijā spēkā stāšanās?

               4)

               Kas ir jādara vienai Līgumslēdzējai valstij gadījumā, kad uzturēšanās atļaujas izsniedzēja Līgumslēdzēja valsts, neskatoties uz vairākkārtējiem lūgumiem, nav ieņēmusi nostāju par uzturēšanas atļaujas atsaukšanu, kuru tā ir izsniegusi trešās valsts valstspiederīgajam?


title: Lieta C-543/13: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 27. pants — VI pielikuma R daļas 1. punkta a) un b) apakšpunkts — Jēdziens “saskaņā ar divu vai vairāku valstu tiesību aktiem maksājamas pensijas” — Pabalsti natūrā — Pensijas piešķiršana ar atpakaļejošu spēku atbilstoši dzīvesvietas dalībvalsts tiesiskajam regulējumam — Veselības aprūpes pabalstu, kas pakārtoti obligātas veselības aprūpes apdrošināšanas izņemšanai, saņemšana — Neapdrošināšanas apliecinājums atbilstoši dzīvesvietas dalībvalsts tiesiskajam regulējumam par obligāto veselības aprūpes apdrošināšanu — Sekojoša pienākuma neesamība veikt iemaksas šajā dalībvalstī — Šī apliecinājuma atsaukšana ar atpakaļejošu spēku — Neiespējamība ar atpakaļejošu spēku izņemt obligāto veselības aprūpes apdrošināšanu — Šādas apdrošināšanas slimības riska seguma pārtraukums — Regulas Nr. 1408/71 lietderīgā iedarbība

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/9

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens

   (Lieta C-543/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 27. pants - VI pielikuma R daļas 1. punkta a) un b) apakšpunkts - Jēdziens “saskaņā ar divu vai vairāku valstu tiesību aktiem maksājamas pensijas” - Pabalsti natūrā - Pensijas piešķiršana ar atpakaļejošu spēku atbilstoši dzīvesvietas dalībvalsts tiesiskajam regulējumam - Veselības aprūpes pabalstu, kas pakārtoti obligātas veselības aprūpes apdrošināšanas izņemšanai, saņemšana - Neapdrošināšanas apliecinājums atbilstoši dzīvesvietas dalībvalsts tiesiskajam regulējumam par obligāto veselības aprūpes apdrošināšanu - Sekojoša pienākuma neesamība veikt iemaksas šajā dalībvalstī - Šī apliecinājuma atsaukšana ar atpakaļejošu spēku - Neiespējamība ar atpakaļejošu spēku izņemt obligāto veselības aprūpes apdrošināšanu - Šādas apdrošināšanas slimības riska seguma pārtraukums - Regulas Nr. 1408/71 lietderīgā iedarbība)
   (2015/C 236/11)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Atbildētāja: E. Fischer-Lintjens

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1992/2006, 27. pants, aplūkojot to kopsakarā ar minētās Regulas Nr. 1408/71 VI pielikuma R daļas 1. punkta a) un b) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka saņēmēja pensija tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, ir jāuzskata par maksājamu no tā laikposma sākuma, par kuru šī pensija tika faktiski maksāta šai attiecīgajai personai, lai kāds būtu datums, kurā tika formāli konstatētas tiesības uz šo pensiju, un tajā skaitā, attiecīgā gadījumā, ja tas sākās pirms lēmuma datuma par pašas pensijas piešķiršanu.
   Regulas Nr. 1408/71 27. pants un 84.a pants, ar Regulu Nr. 118/97 grozītajā un atjauninātajā redakcijā, kas grozīta ar Regulu Nr. 1992/2006, aplūkojot tos kopsakarā ar tās VI pielikuma R daļas 1. punkta a) un b) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, par kādiem ir pamatlieta, tie nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kas neļauj pensijas, ko šī dalībvalsts piešķīrusi ar viena gada atpakaļejošu spēku, saņēmējam iegūt obligāto veselības aprūpes apdrošināšanu ar šādu pašu atpakaļejošu spēku un kura rezultātā šim saņēmējam tiek liegta jebkāda aizsardzība sociālā nodrošinājuma jomā, neņemot vērā visus atbilstošos apstākļus, tostarp viņa personisko situāciju.

      (1)  OV C 15, 18.1.2014.