title: Lieta C-319/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 14. maijā Fred Olsen, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 15. marta spriedumu lietā T-108/16 Naviera Armas, S.A./Eiropas Komisija

text:
201807130272004202018/C 268/333192018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180514272821Lieta C-319/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 14. maijāFred Olsen, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 15. marta spriedumu lietā T-108/16 Naviera Armas, S.A./Eiropas Komisija
 ---documentbreak--- C2682018LV2710120180514LV0033271282Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 14. maijāFred Olsen, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 15. marta spriedumu lietā T-108/16 Naviera Armas, S.A./Eiropas Komisija
   (Lieta C-319/18 P)2018/C 268/33Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Fred Olsen, S.A. (pārstāvji: J. M. Rodríguez Cárcamo un A. M. Rodríguez Conde, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Naviera Armas, S.A. un Eiropas Komisija

      Prasījumi

      Fred Olsen, S.A. prasījumi Tiesai ir šādi:

            —

            pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 15. marta spriedumu lietā T-108/16 Naviera Armas, S.A./Eiropas Komisija, ko atbalsta Fred Olsen, S.A., EU:T:2018:145;

            —

            pilnībā noraidīt Naviera Armas, S.A. prasījumu atcelt Komisijas Lēmumu (2015) 8655 final (2015. gada 8. decembris) par valsts atbalstu SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP – Spānija – Fred Olsen) un

            —

            piespriest lietas dalībniekiem, kas iebilst pret apelācijas sūdzību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas Fred Olsen, S.A. ir radušies apelācijas tiesvedībā, un piespriest Naviera Armas, S.A. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kuri Fred Olsen, S.A. ir radušies tiesvedībā pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   1. Pirmais apelācijas pamats

            1.

            Ar pirmo apelācijas pamatu Fred Olsen atsaucas uz to, ka pārsūdzētajā spriedumā nav norādīts pamatojums saistībā ar pasākuma selektīvo raksturu, kā tas ir prasīts spriedumā Komisija/Hansestadt Lübeck (C-524/14 P) (
                  1
               ).

            2.

            Lai gan Vispārējā tiesa ir analizējusi pasākuma selektīvo raksturu atbilstoši kritērijiem, kas izriet no minētā sprieduma, tai bija jāanalizē i) vispārējā atsauces sistēma, kurā iekļaujas nodokļi, ko Fred Olsen maksā par Puerto de las Nieves infrastruktūru izmantošanu, proti, nodokļu sistēma, kas ir piemērojama visām Kanāriju salu ostām un kas ir reglamentēta valsts tiesībās, ii) vai situācijas, kādās atrodas Fred Olsen un pārējie uzņēmēji, kas izmanto minētās infrastruktūras, tostarp Naviera Armas, ir salīdzināmas, ņemot vērā pārbaudīto pasākumu, un iii) iespējama diskriminācija saistībā ar minēto nodokļu samaksu.

            3.

            Apstrīdētajā lēmumā Komisija uzskatīja – tas, ka Fred Olsen ir vienīgais Puerto de las Nieves izmantotājs, pats par sevi nerada priekšrocību, kas ir piešķirta no valsts līdzekļiem, jo nodokļus, kurus maksā visi uzņēmēji saskaņā ar režīmu, kas ir piemērojams visām Kanāriju salu ostām, Fred Olsen maksā parastajā apmērā. Tādējādi Komisijai nebija pienākuma pārbaudīt pasākuma selektīvo raksturu.

            4.

            Savukārt, lai novērtētu, vai pastāv grūtības LESD 108. panta 2. punkta izpratnē, Vispārējai tiesai bija jāveic minētā pārbaude, kas būtu ļāvusi novērtēt, vai ostu nodokļi, kurus Fred Olsen maksāja kā atlīdzību par to, ka ir vienīgais Puerto de Las Nieves ostas infrastruktūras izmantotājs, tam radīja jebkāda veida priekšrocības.

            5.

            Tā kā sprieduma pamatojums šajā ziņā ir acīmredzami nepietiekams, nav iespējams novērtēt, vai pastāv šī iespējamā priekšrocība, un tāpēc Vispārējās tiesas spriedums ir pilnībā jāatceļ.

      2. Otrais apelācijas pamats

            6.

            Ar apelācijas otro pamatu Fred Olsen apgalvo, ka Komisijas lēmums, kurā netika piemērots privāta ieguldītāja kritērijs, bija pietiekami pamatots.

            7.

            Vispārējā tiesa uzskatīja, ka lēmuma pamatojums ir nepietiekams, jo, viņasprāt, Komisijai bija jāizmanto tāda privāta ieguldītāja kritērijs, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos.

            8.

            Tomēr papildus tam, ka Fred Olsen ir vienīgais Puerto de la Nieves izmantotājs, Vispārējās tiesas spriedumā nav nekādu norāžu, ka šī situācija tam rada jebkādas priekšrocības saistībā ar nodokļu samaksu par infrastruktūru izmantošanu. Šajā gadījumā nav vienošanās vai atlaides saistībā ar Fred Olsen nodokļu samaksu, ne arī diskriminējošas situācijas saistībā ar nodokļu samaksu salīdzinājumā ar citiem uzņēmējiem, piemēram, Naviera Armas.

            9.

            Tādējādi spriedumi Freistaat Sachsen un Land Sachsen-Anhalt/Komisija (T-443/08 un T-455/08) (
                  2
               ), Ryanair/Komisija (T-196/04) (
                  3
               ) un Aéroports de Paris/Komisija (T-128/98) (
                  4
               ) šim gadījumam nav piemērojami.

            10.

            Līdz ar to Vispārējās tiesas spriedums ir jāatceļ pilnībā un Komisijas lēmums pilnībā jāapstiprina.

      (
         1
      )	Spriedums, 2016. gada 21. decembris, Komisija/Hansestadt Lübeck, C-524/14 P, EU:C:2016:971.
   (
         2
      )	Spriedums, 2011. gada 24. marts, Freistaat Sachsen y Land Sachsen-Anhalt/Komisija, T-443/08 un T-455/08, EU:T:2011:117.
   (
         3
      )	Spriedums, 2008. gada 17. decembris, Ryanair/Komisija, T-196/04, EU:T:2008:585.
   (
         4
      )	Spriedums, 2000. gada 12. decembris, Aéroports de Paris/Komisija, T-128/98, EU:T:2000:290.


201807130622003712018/C 268/465902016TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180608373822Lieta T-590/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. jūnija rīkojums – Spychalski/Komisija (Civildienests — Pieņemšana darbā — Paziņojums par konkursu — Atklāts konkurss EPSO/AD 177/10-ECO2013 — Galvenās valodas novērtēšana — Lēmums neiekļaut prasītāju rezerves sarakstā — Acīmredzama kompetences neesamība — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
 ---documentbreak--- C2682018LV3720120180608LV0046372382Vispārējās tiesas 2018. gada 8. jūnija rīkojums – Spychalski/Komisija
   (Lieta T-590/16) (
         1
      )
   “(Civildienests — Pieņemšana darbā — Paziņojums par konkursu — Atklāts konkurss EPSO/AD 177/10-ECO2013 — Galvenās valodas novērtēšana — Lēmums neiekļaut prasītāju rezerves sarakstā — Acīmredzama kompetences neesamība — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)”2018/C 268/46Tiesvedības valoda – poļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michał Spychalski (Varšava, Polija) (pārstāvis: A. Żołyniak, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann un G. Gattinara, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt atklātā konkursa EPSO/AD 177/10-ECO2013, ko organizēja Eiropas Personāla atlases birojs (EPSO), atlases komisijas lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu rezerves sarakstā un, otrkārt, uzdot iecēlējinstitūcijai iekļaut rezerves sarakstā, kas izveidots, pamatojoties uz attiecīgo atklāto konkursu, prasītāja vārdu, ar nosacījumu, ka iekļaušanas termiņa spēkā esamība sakrīt ar rezerves saraksta derīguma termiņu.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt daļēji kā acīmredzami juridiski nepamatotu un daļēji pamatojoties uz Vispārējās tiesas acīmredzamu kompetences neesamību to izskatīt.

            2)

            Michał Spychalski sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 383, 17.10.2016. (lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-20/16 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


201807130252004472018/C 268/1172017CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL201806079911Lieta C-7/17 P: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Eiropas Komisija (Apelācija — Šķīrējklauzulas — Persona un Terregov līgumi, kas noslēgti saistībā ar Sesto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002.
      –
      2006. gads) — Pieļaujamās izmaksas — Piešķirto līdzekļu atmaksāšana — Pretprasība)

 ---documentbreak--- C2682018LV910120180607LV00119191Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias/Eiropas Komisija
   (Lieta C-7/17 P) (
         1
      )
   “(Apelācija — Šķīrējklauzulas — Persona un Terregov līgumi, kas noslēgti saistībā ar Sesto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002.
      –
      2006. gads) — Pieļaujamās izmaksas — Piešķirto līdzekļu atmaksāšana — Pretprasība)”2018/C 268/11Tiesvedības valoda – grieķu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (pārstāvis: S. Paliou, dikigoros)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal un A. Kyratsou)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Apelācijas sūdzību noraidīt.

            2)

            ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 63, 27.2.2017.


201807130602004402018/C 268/553542018TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180606454622Lieta T-354/18: Prasība, kas celta 2018. gada 6. jūnijā – KID-Systeme/EUIPO – Sky (“SKYFi”)
 ---documentbreak--- C2682018LV4520120180606LV0055452462Prasība, kas celta 2018. gada 6. jūnijā – KID-Systeme/EUIPO – Sky (“SKYFi”)
   (Lieta T-354/18)2018/C 268/55Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: KID-Systeme GmbH (Buxtehude, Vācija) (pārstāvji: R. Kunze, G. Würtenberger un T. Wittmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sky plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SKYFi” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 189 502

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 15. marta lēmums lietā R 106/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Eiropas Parlamenta [un Padomes] Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta, 46., 47., 67., 70., 71., 94. un 95. panta pārkāpums;

            —

            Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 2. panta 2. punkta, 7. panta 2. punkta, 8. panta 2. punkta, 8. panta 9. punkta, 27. panta un 71. panta pārkāpums.


201807130072003732018/C 268/12322017CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL2018060691022Lieta C-32/17 P: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 6. jūnija spriedums – Apcoa Parking Holdings GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Grafiskas un vārdiskas preču zīmju “PARKWAY” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
 ---documentbreak--- C2682018LV920120180606LV001292102Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 6. jūnija spriedums – Apcoa Parking Holdings GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   (Lieta C-32/17 P) (
         1
      )
   “(Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Grafiskas un vārdiskas preču zīmju “PARKWAY” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)”2018/C 268/12Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībniekia

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Apcoa Parking Holdings GmbH (pārstāvis: A. Lohmann, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: A. Söder)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Apelācijas sūdzību noraidīt.

            2)

            Apcoa Parking Holdings GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 151, 15.5.2017.


201807130732004372018/C 268/563562018TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180607464721Lieta T-356/18: Prasība, kas celta 2018. gada 7. jūnijā – Volvo Trademark/EUIPO – Paalupaikka (“V V-wheels”)
 ---documentbreak--- C2682018LV4610120180607LV0056461472Prasība, kas celta 2018. gada 7. jūnijā – Volvo Trademark/EUIPO – Paalupaikka (“V V-wheels”)
   (Lieta T-356/18)2018/C 268/56Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volvo Trademark Holding AB (Gēteborga, Zviedrija) (pārstāvji: T. Dolde, advokāts, un M. Hawkins, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Paalupaikka Oy (Iisalmi, Somija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “V V-WHEELS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 439 053

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 2. marta lēmums lietā R 1852/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar procesu Iebildumu nodaļā un procesu EUIPO Apelācijas ceturtajā padomē.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums;

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 72. panta 1. punkta pārkāpums;

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-714/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 20. decembrī Kevin Karp iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 23. oktobra spriedumu lietā T-833/16 Karp/Parlaments

text:
201807130402004032018/C 268/207142017CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20171220151512Lieta C-714/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 20. decembrīKevin Karp iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 23. oktobra spriedumu lietā T-833/16 Karp/Parlaments
 ---documentbreak--- C2682018LV1520120171220LV0020152151Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 20. decembrīKevin Karp iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 23. oktobra spriedumu lietā T-833/16 Karp/Parlaments
   (Lieta C-714/17 P)2018/C 268/20Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Kevin Karp (pārstāvji: N. Lambers, avocat, R. Ben Ammar, avocate)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments
   Ar 2018. gada 19. jūnija rīkojumu Tiesa (devītā palāta) ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


201807130262003932018/C 268/343432018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180319282921Lieta C-343/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa/Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna

 ---documentbreak--- C2682018LV2810120180319LV0034281292Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa/Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna

   (Lieta C-343/18)2018/C 268/34Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l. un MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa

      Atbildētāji: Regione Emilia-Romagna un A.U.S.L. Romagna

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai (EK) Regulas [Nr. 882/2004] 27. pants, kurā ir noteikts, ka attiecībā uz IV pielikuma A iedaļā un V pielikuma A iedaļā minētajām darbībām dalībvalstis nodrošina nodevas iekasēšanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas uzliek maksājuma veikšanas pienākumu visiem lauksaimniekiem arī tad, ja viņi “lopu kaušanas un gaļas sadalīšanas darbības veic tikai kā tādas, kuras papildina un ir saistītas ar dzīvnieku audzēšanas darbību”?

            2)

            Vai valsts var no sanitāro nodevu samaksas izslēgt dažas uzņēmēju kategorijas, lai gan tā ir paredzējusi tādu nodokļu iekasēšanas sistēmu, kas kopumā ir atbilstoša, lai garantētu par oficiālajām pārbaudēm radušos izmaksu segšanu, vai piemērot zemākus tarifus nekā Regulā (EK) Nr. 8[8]2/2004 (
                  1
               ) paredzētie?

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem OV L 165, 1. lpp.).


201807130662003792018/C 268/573572018TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180608474821Lieta T-357/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. jūnijā – Luz Saúde/EUIPO – Clínica La Luz (“HOSPITAL DA LUZ”)
 ---documentbreak--- C2682018LV4710120180608LV0057471482Prasība, kas celta 2018. gada 8. jūnijā – Luz Saúde/EUIPO – Clínica La Luz (“HOSPITAL DA LUZ”)
   (Lieta T-357/18)2018/C 268/57Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – portugāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Luz Saúde SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji: G. Gentil Anastácio, P. Guerra un Andrade, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Clínica La Luz, SL (Madride, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskās preču zīmes “HOSPITAL DA LUZ” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 791 495

      Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 4. aprīļa lēmums lietā R 2084/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu, ar kuru tika daļēji atteikta strīdus preču zīmes, kas ir šī procesa priekšmets, reģistrācija, grozīt to un veikt reģistrāciju;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats

   Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201807130112003462018/C 268/217222017CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20171127151623Lieta C-722/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. novembrī iesniedza Bezirksgericht Villach (Austrija) – Norbert Reitbauer u.c./Enrico Casamassima

 ---documentbreak--- C2682018LV1530120171127LV0021153162Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. novembrī iesniedza Bezirksgericht Villach (Austrija) – Norbert Reitbauer u.c./Enrico Casamassima

   (Lieta C-722/17)2018/C 268/21Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Bezirksgericht Villach

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Norbert Reitbauer, Dolinschek GmbH, B.T.S. Trendfloor Raumausstattungs-GmbH, Elektrounternehmen K. Maschke GmbH, Klaus Egger, Architekt DI Klaus Egger Ziviltechniker GmbH

      Atbildētājs: Enrico Casamassima

      Prejudiciālie jautājumi

            1

            Pirmais jautājums:
            Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (
                  1
               ) (2012. gada 12. Decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (Briseles I-bis regula) 24. panta 5) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Austrijas Exekutionsordnung [Izpildes noteikumu] 232. pantā paredzētā prasība par iebildumiem, ja pastāv domstarpības par no tiesas izsoles iegūto līdzekļu sadali, ietilpst šīs tiesību normas piemērošanas jomā,
            proti, arī tad, ja viena ķīlas kreditora prasība pret otru ķīlas kreditoru

                     a)

                     balstās uz iebildumu, ka tā ar ķīlas tiesībām nodrošinātais aizdevuma prasījums vairs nepastāv parādnieka pretprasījuma par zaudējumu atlīdzināšanu dēļ, un

                     b)

                     turklāt – līdzīgi atcelšanas prasībai – balstās uz iebildumu, ka ķīlas tiesības nodibināšana attiecībā uz šo aizdevuma prasījumu nav spēkā, ņemot vērā priekšrocību piešķiršanu kreditoriem?

            2

            Otrais jautājums (ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši):
            Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. Decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (Briseles I-bis regula) 24. panta 1) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Austrijas Izpildes noteikumu 232. pantā paredzētā prasība par iebildumiem, ja pastāv domstarpības par no tiesas izsoles iegūto līdzekļu sadali, ietilpst šīs tiesību normas piemērošanas jomā,
            proti, arī tad, ja viena ķīlas kreditora prasība pret otru ķīlas kreditoru

                     a)

                     balstās uz iebildumu, ka tā ar ķīlas tiesībām nodrošinātais aizdevuma prasījums vairs nepastāv parādnieka pretprasījuma par zaudējumu atlīdzināšanu dēļ, un

                     b)

                     turklāt – līdzīgi atcelšanas prasībai – balstās uz iebildumu, ka ķīlas tiesības nodibināšana attiecībā uz šo aizdevuma prasījumu nav spēkā, ņemot vērā priekšrocību piešķiršanu kreditoriem?

      (
         1
      )	OV 2012, L 351, 1. lpp.


201807130302003472018/C 268/353462018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180525293021Lieta C-346/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 25. maijā iesniedza Rose Vision, S.L. par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 8. marta spriedumu apvienotajās lietās T-45/13 RENV un T-587/15, Rose Vision/Komisija
 ---documentbreak--- C2682018LV2910120180525LV0035291302Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 25. maijā iesniedza Rose Vision, S.L. par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 8. marta spriedumu apvienotajās lietās T-45/13 RENV un T-587/15, Rose Vision/Komisija
   (Lieta C-346/18 P)2018/C 268/35Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rose Vision, S.L. (pārstāvis: J.J. Marín López, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

            —

            Atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 8. marta spriedumu Rose Vision/Komisija, T-45/13 RENV un C-587/15, EU:T:2018:124.

            —

            Piespriest izmaksāt Rose Vision atlīdzinājumu atbilstoši šīs apelācijas sūdzības desmitajā un vienpadsmitajā pamatā izklāstītajam.

      Pamati un galvenie argumenti

            1.

            Kļūda tiesību piemērošanā tādēļ, ka lietā T-587/15 ar Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra nolēmumu tika atkārtoti sākta tiesvedības mutvārdu daļa ar kļūdainu pamatojumu, ka to esot prasījusi atbildētāja.

            2.

            Kļūda tiesību piemērošanā tādēļ, ka pārsūdzētajā spriedumā esot sagrozīts to pierādījumu vērtējums, kas vērsti uz to, lai apstiprinātu, ka Komisija aizstājusi brīdinājumu W 2 ar 2012. gada 1. jūlija brīdinājumu W 1.

            3.

            Kļūda tiesību piemērošanā tādēļ, ka pārsūdzētajā spriedumā lietā T-45/13 RENV par nepieņemamu tika atzīts pieteikums atzīt par spēkā neesošu Rose Vision iekļaušanu agrīnās brīdināšanas sistēmā tādēļ, ka brīdinājums W 2 esot ticis aktivizēts, to neinformējot par šo iekļaušanu, nepaziņojot tai pamatojumu šādai iekļaušanai, nedodot tai iespēju izklāstīt savus apsvērumus šajā saistībā un nedodot iespēju pārsūdzēt šādu iekļaušanu.

            4.

            Kļūda tiesību piemērošanā tādēļ, ka neesot sniegts pamatojums prasības pieteikuma lietā T-587/15 ceturtajā pamatā norādītajiem apgalvojumiem, kas pārsūdzētajā spriedumā vispār neesot tikuši izvērtēti.

            5.

            Kļūda tiesību piemērošanā tādēļ, ka pārsūdzētajā spriedumā, gan pareizi vērtējot, ka Komisija nav ievērojusi FP7 vispārīgo noteikumu II.22 punkta 5) apakšpunktā paredzēto divu mēnešu termiņu (pārsūdzētā sprieduma 99. punkts), “diemžēl” pārsniedzot “lielā mērā divu mēnešu termiņu” (pārsūdzētā sprieduma 116. pants), tomēr netika apmierināta prasību atzīt, ka galīgais revīzijas ziņojums 11-INFS-025 un revīzijas ziņojums 11-BA119-016 līgumiski pilnībā nav spēkā, ir nelikumīgi un tiem nav seku.

            6.

            Kļūda tiesību piemērošanā tādēļ, ka pārsūdzētajā spriedumā esot sagrozīts to pierādījumu vērtējums, kas vērsti uz to, lai konstatētu, ka Komisija apstiprinājusi Rose Vision projektos sISI, 4NEM un SFERA veiktos maksājumus.

            7.

            Kļūda tiesību piemērošanā tādēļ, ka pārsūdzētajā spriedumā – pēc tam, kad tika atzīts, ka Komisija ir pārkāpusi savu konfidencialitātes pienākumu, kurš paredzēts FP 7 vispārīgo noteikumu II.22 punkta 1) apakšpunktā, jo paziņojusi trešajām personām informāciju par revīziju11-INFS-025 (pārsūdzētā sprieduma 158. punkts), – nepamatoti esot noraidīts – tā 159. un 160. punktā – prasītājas prasījums atzīt, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu ievērot konfidencialitāti par revīzijām 11-INFS-025 un 11-BA119-016 (Rose Vision2016. gada 12. septembra rakstveida apsvērumi lietā T-45/13 RENV).

            8.

            Apelācijas pamats, kas attiecas uz FP7 vispārīgo noteikumu līguma nosacījumu un līgumiskās tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu tādēļ, ka 2011. gada finanšu pamatnostādnēs iekļautās jaunās prasības tikušas piemērotas Rose Vision attiecībā uz revīzijām 11-INFS-025 un 11-BA119-016, lai gan revīzija 11-INFS-025 tika attiecināta uz laikposmiem no 2009. gada 1. novembra līdz 2010. gada 31. oktobrim (attiecībā uz projektu FutureNEM) un no 2010. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim (attiecība uz projektiem FIRST un sISI).

            9.

            Apelācijas pamats par to, ka esot sagrozīts pierādījumu vērtējums, konkrēti, attiecībā uz Rose Vision2012. gada 30. augusta dokumentu, kurš esot pilnībā ticis ignorēts pārsūdzētajā spriedumā.

            10.

            Apelācijas pamats par to, ka pārsūdzētajā spriedumā esot kļūdaini noliegts, ka ārpuslīgumiskās atbildības rezultātā būtu jāizmaksā atlīdzība.

            11.

            Apelācijas pamats par to, ka neesot sniegts pamatojums prasības pieteikuma lietā T-587/15 XII daļā norādītajiem prasījumiem, kuru 112.–117. punktā tika lūgts izmaksāt atlīdzību ārpuslīgumiskās atbildības ietvaros, kas vispār neesot ticis izvērtēts pārsūdzētajā spriedumā.


201807130762003802018/C 268/472752018TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180424383921Lieta T-275/18: Prasība, kas celta 2018. gada 24. aprīlī – Front Polisario/Padome
 ---documentbreak--- C2682018LV3810120180424LV0047381392Prasība, kas celta 2018. gada 24. aprīlī – Front Polisario/Padome
   (Lieta T-275/18)2018/C 268/47Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Front populaire pour la libération de la Saguia-el-Hamra et du Rio de Oro (Front Polisario) (pārstāvis: G. Devers, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atzīt tās prasību par pieņemamu;

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamato un galvenie argumenti

   Savas prasības par Padomes Lēmumu (ES) 2018/146 (2018. gada 22. janvāris) par to, lai Savienības vārdā noslēgtu Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu aviācijas nolīgumu starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (OV 2018, L 26, 4. lpp.), pamatojumam, prasītāja izvirza desmit pamatus.

            1.

            Pirmais pamats attiecas uz Padomes kompetences neesamību, lai pieņemtu apstrīdēto lēmumu, jo Savienība un Marokas Karaliste neesot kompetentas noslēgt starptautiskus nolīgumus, kuros ietverta Rietumsahāra, šīs teritorijas tautas vārdā, kuru pārstāv Front Polisario.

            2.

            Otrais pamats attiecas uz pienākuma izvērtēt visus atbilstošos lietas apstākļus neizpildi, jo Padome neesot ņēmusi vērā apstākli, ka ar apstrīdēto lēmumu noslēgtais starptautiskais nolīgums Rietumsahāras teritorijā tiek piemērots provizoriski 12 gadus, neievērojot tās pastāvīgo un atšķirīgo statusu.

            3.

            Trešais pamats attiecas uz pienākuma izvērtēt jautājumu par pamattiesību ievērošanu neizpildi, jo Padome, pieņemot apstrīdēto lēmumu, neesot izskatījusi jautājumu par to, vai okupētajā Rietumsahāras teritorijā ir ievērotas cilvēktiesības.

            4.

            Ceturtais pamats attiecas uz tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, jo Padome pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas neesot uzsākusi nekādas sarunas ar Front Polisario, vienīgo Rietumsahāras tautas pārstāvi.

            5.

            Piektais pamats attiecas uz pamatprincipu un pamatvērtību, uz kuriem balstās Savienības rīcība starptautiskā mērogā, pārkāpumu, jo ar apstrīdēto lēmumu noslēgtais starptautiskais nolīgums Rietumsahāras teritorijā ir piemērojams Marokas Karalistes īstenotās aneksijas politikas un sistemātisku pamattiesību pārkāpumu ietvarā, kas izriet no šīs politikas saglabāšanas.

            6.

            Sestais pamats attiecas uz tiesību uz pašnoteikšanos pārkāpumu, jo ar apstrīdēto lēmumu noslēgtais nolīgums Rietumsahāras teritorijā esot piemērojams, pirmkārt, neievērojot šīs teritorijas pastāvīgo un atšķirīgo statusu, un, otrkārt, Rietumsahāras tautas tiesības uz tās attiecīgās teritorijas teritoriālo integritāti.

            7.

            Septītais pamats attiecas uz Līgumu relatīvas ietekmes principa pārkāpumu, jo Rietumsahāras tauta, ko pārstāv Front Polisario, neesot piekritusi ar apstrīdēto lēmumu noslēgtajam starptautiskajam nolīgumam.

            8.

            Astotais pamats attiecas uz Rietumsahāras gaisa telpas pārkāpšanu, jo apstrīdētā lēmuma, ratificējot nelegālo praksi, kas izriet starptautiskā nolīguma, kas noslēgts ar minēto lēmumu, provizoriskās piemērošanas, sekas esot tādas, ka Rietumsahāras gaisa telpa tiek iekļauta minētā nolīguma piemērošanas jomā.

            9.

            Devītais pamats attiecas uz Savienības starptautiskās atbildības tiesību pārkāpumu, jo Savienība ar apstrīdēto lēmumu, pirmkārt, neesot izpildījusi savu pienākumu neatzīt Rietumsahāras nelikumīgo okupāciju un, otrkārt, esot sniegusi atbalstu un palīdzību šīs situācijas saglabāšanai.

            10.

            Desmitais pamats atteicas uz pienākuma ievērot starptautiskās cilvēktiesības un starptautiskās humanitārās tiesības pārkāpumu, jo Savienības starptautisko pienākumu izpilde attiecībā pret Rietumsahāras tautu vismaz nozīmētu to, ka Padomei būtu jāatturas no apstrīdētā lēmuma pieņemšanas, ciktāl tas pieļāva, ka stājas spēkā starptautisks nolīgums, kas piemērojams Rietumsahāras daļai, ko ir okupējusi Marokas Karaliste.


201807130582003622018/C 268/583642018TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180611484811Lieta T-364/18: Prasība, kas celta 2018. gada 11. jūnijā – Arçelik/EUIPO (“MicroGarden”)
 ---documentbreak--- C2682018LV4810120180611LV0058481481Prasība, kas celta 2018. gada 11. jūnijā – Arçelik/EUIPO (“MicroGarden”)
   (Lieta T-364/18)2018/C 268/58Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Arçelik AS (Stambula, Turcija) (pārstāvis: A. Franke, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MicroGarden” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 971 988

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 4. aprīļa lēmums lietā R 163/2018-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201807130392004532018/C 268/363752018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180607303121Lieta C-375/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. jūnijā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – Hampshire County Council/C.E., N.E.
 ---documentbreak--- C2682018LV3010120180607LV0036301312Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. jūnijā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – Hampshire County Council/C.E., N.E.
   (Lieta C-375/18)2018/C 268/36Tiesvedības valoda – angļu
      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hampshire County

      Atbildētāji: C.E., N.E.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar Savienības tiesībām, it īpaši ar Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (
         1
      ) noteikumiem ir saderīgs tas, ka vienas dalībvalsts tiesas izdod pret citas dalībvalsts publisku iestādi in personam vērstu rīkojumu par pagaidu noregulējumu (aizsardzības pasākumiem), kas liedz šai iestādei organizēt bērnu adopciju šīs citas dalībvalsts tiesās, ja in personam rīkojuma izdošana izriet no vajadzības aizsargāt pušu tiesības izpildes procedūrā saskaņā ar šīs 2003. gada regulas III nodaļu?
   (
         1
      )	Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV 2003, L 338, 1. lpp.)


201807130612003652018/C 268/593732018TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180619484922Lieta T-373/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. jūnijā – ABB/EUIPO (“FLEXLOADER”)
 ---documentbreak--- C2682018LV4820120180619LV0059482492Prasība, kas celta 2018. gada 19. jūnijā – ABB/EUIPO (“FLEXLOADER”)
   (Lieta T-373/18)2018/C 268/59Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ABB AB (Västerås, Zviedrija) (pārstāvji: M. Hartmann un S. Fröhlich, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FLEXLOADER” – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 099 474

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 29. marta lēmums lietā R 93/2018–1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī prasītājas izdevumus.

      Izvirzītie pamati

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


201807130722004362018/C 268/483062018TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180516394021Lieta T-306/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. maijā – Ungārija/Komisija
 ---documentbreak--- C2682018LV3910120180516LV0048391402Prasība, kas celta 2018. gada 16. maijā – Ungārija/Komisija
   (Lieta T-306/18)2018/C 268/48Tiesvedības valoda – ungāru
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér, G. Koós un G. Tornyai)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2018/262 (2018. gada 14. februāris) par ierosināto pilsoņu iniciatīvu “We are a welcoming Europe, let us help!” (
                  1
               );

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 211/2011 (2011. gada 16. februāris) par pilsoņu iniciatīvu (
                  2
               ) 4. panta 2. punkta b), c) un d) apakšpunkts un 3. punkts.
            Ar apstrīdēto lēmumu reģistrētās Eiropas pilsoņu iniciatīvas pirmā un otrā daļa ir acīmredzami ārpus Komisijas pilnvarām iesniegt Savienības tiesību akta priekšlikumu, lai īstenotu Līgumus. Šā iemesla dēļ ar iniciatīvas reģistrāciju ir pārkāpts Regulas (ES) Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts. Turklāt iniciatīvas pirmā daļa ir ļaunprātīga, un līdz ar to ir arī pretrunā Regulas (ES) Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta c) apakšpunktam, savukārt attiecībā uz otro daļu var tikt apgalvots, ka tā varētu radīt rezultātu, kas būtu pretrunā LES 2. pantā minētajām Savienības vērtībām, un tādējādi pilsoņu iniciatīva ir pretrunā arī Regulas (ES) Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta d) apakšpunktam.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 296. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants.
            Apstrīdētajā lēmumā nav izpildītas prasības, kas izriet no pienākuma norādīt pamatojumu, un tādējādi tajā ir pārkāpts LESD 296. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā paredzētās tiesības uz labu pārvaldību. Būtībā apstrīdētajā lēmumā nav nekādas norādes par pamatojumu, kura dēļ Komisija uzskatīja, ka attiecībā uz pilsoņu iniciatīvas trešo daļu pastāv atbilstošs juridisks pamats un Savienības likumdošanas pilnvaras un ka tādējādi ir izpildīts Regulas Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētais priekšnoteikums reģistrācijai.

      (
         1
      )	OV 2018, L 49, 64. lpp.

   (
         2
      )	OV 2011, L 65, 1. lpp.; labojums OV 2012, L 94, 49. lpp.


title: Lieta C-62/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 30. janvārī Merck KGaA iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 17. novembra spriedumu lietā T-802/16 Endoceutics/EUIPO – Merck

text:
201807130352003532018/C 268/22622018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180130171711Lieta C-62/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 30. janvārīMerck KGaA iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 17. novembra spriedumu lietā T-802/16 Endoceutics/EUIPO – Merck

 ---documentbreak--- C2682018LV1710120180130LV0022171171Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 30. janvārīMerck KGaA iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 17. novembra spriedumu lietā T-802/16 Endoceutics/EUIPO – Merck

   (Lieta C-62/18 P)2018/C 268/22Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Merck KGaA (pārstāvji: M. Best, U. Pfleghar, S. Schäffner, M. Giannakoulis, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Endoceutics, Inc.

   Ar 2018. gada 31. maija rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


201807130742004382018/C 268/604252017TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180612494911Lieta T-425/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūnija rīkojums – Capo d’Anzio/Komisija
 ---documentbreak--- C2682018LV4910120180612LV0060491491Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūnija rīkojums – Capo d’Anzio/Komisija
   (Lieta T-425/17) (
         1
      )2018/C 268/60Tiesvedības valoda – itāļuDevītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 277, 21.8.2017.


201807130122003822018/C 268/231282018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180216171822Lieta C-128/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 16. februārī iesniedza Hanseatischen Oberlandesgerichts Hamburg (Vācija) – Kriminālprocess pret Dumitru Tudor Dorobantu

 ---documentbreak--- C2682018LV1720120180216LV0023172182Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 16. februārī iesniedza Hanseatischen Oberlandesgerichts Hamburg (Vācija) – Kriminālprocess pret Dumitru Tudor Dorobantu

   (Lieta C-128/18)2018/C 268/23Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Hanseatischen Oberlandesgerichts Hamburg

      Pamatlietas puses

      Generalstaatsanwaltschaft Hamburg

   pret

      Dumitru-Tudor Dorobantu

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Kādas minimālās prasības attiecībā uz apcietinājuma apstākļiem tiek prasītas Hartas 4. pantā Pamatlēmuma (
                  1
               ) kontekstā?

                     a)

                     Vai no Savienības tiesību viedokļa attiecībā uz apcietinājuma telpas izmēru pastāv “absolūta” minimālā robeža, kuras neievērošana vienmēr nozīmē Hartas 4. panta prasību pārkāpumu?

                              i)

                              Vai, nosakot individuālo apcietinājuma telpas daļu, ir būtiski, vai tā ir vienvietīgā kamera vai kopējā kamera?

                              ii)

                              Vai, aprēķinot apcietinājuma telpas izmēru, ir jāatskaita platība, ko aizņem mēbeles (gulta, skapis u.c.)?

                              iii)

                              Kādi konstruktīvie nosacījumi ir būtiski, izvērtējot jautājumu par Savienības tiesībām atbilstošiem apcietinājuma apstākļiem? Kāda nozīme ir attiecīgā gadījumā tieši (vai tikai netieši) no apcietinājuma kameras atveramai pieejai, piemēram, sanitārajām vai citām telpām, kā arī karstā un aukstā ūdens apgādei, apkurei, apgaismojumam u.c.?

                     b)

                     Cik liela nozīme vērtējumā ir dažādiem “soda izpildes režīmiem”, proti, dažādiem atvēršanas laikiem un dažādiem pārvietošanās brīvības līmeņiem ieslodzījuma vietās?

                     c)

                     Vai – kā Senāts ir izdarījis savos lēmumos par nodošanas pieļaujamību – drīkst ņemt vērā arī juridiskus un organizatoriskus uzlabojumus izsniegšanas dalībvalstī (tiesībsarga sistēmas ieviešana, soda izpildes uzraudzības tiesu izveide u.c.)?

            2)

            Atbilstoši kādiem kritērijiem ir jāizvērtē apcietinājuma apstākļi no Savienības tiesību viedokļa? Kādā mērā šie kritēriji ietekmē “faktiskā riska” jēdziena interpretāciju Tiesas judikatūras lietās Aranyosi un Căldăraru izpratnē?

                     a)

                     Vai šajā ziņā izpildes dalībvalsts tiesu iestādēm ir tiesības visaptveroši pārbaudīt apcietinājuma apstākļus izsniegšanas dalībvalstī vai arī tām ir jāaprobežojas tikai ar “pierādījumu pārbaudi”?

                     b)

                     Ja, atbildot uz pirmo prejudiciālo jautājumu, Tiesa secinās, ka attiecībā uz apcietinājuma apstākļiem pastāv “absolūtas” Savienības tiesību prasības, vai šo minimālo nosacījumu neievērošana būtu “neapšaubāms šķērslis” tādā izpratnē, ka tādējādi vienmēr uzreiz rastos “faktiskais risks”, kas neļauj nodot personu, vai arī izpildes dalībvalsts tomēr drīkst apsvērt nodošanu? Vai šajā saistībā drīkst ņemt vērā tādus aspektus kā Eiropas savstarpējās tiesiskās palīdzības sniegšanas saglabāšana, Eiropas krimināltiesiskās sistēmas darbība vai savstarpējas uzticēšanās un savstarpējās atzīšanas principi?

      (
         1
      )	Padomes pamatlēmums (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.)


201807130092003812018/C 268/241372018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180222181811Lieta C-137/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. februārī iesniedza Landgericht Dresden (Vācija) – hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG

 ---documentbreak--- C2682018LV1810120180222LV0024181181Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. februārī iesniedza Landgericht Dresden (Vācija) – hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG

   (Lieta C-137/18)2018/C 268/24Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Dresden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: hapeg dresden gmbh

      Atbildētāja: Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Savienības tiesības, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (
         1
      ) (2006. gada 12. decembris) (Pakalpojumu direktīva) 15. panta 3. punkta b) un c) apakšpunkts, kā arī 16. panta 1. punkta pirmā, otrā daļa un trešās daļas b) un c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs tiesību normas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kāds ir piemērojams pamatlietā un saskaņā ar kuru līgumos ar arhitektiem un/vai inženieriem nav atļauts vienoties par honorāru, kas ir mazāks par saskaņā ar Honorarordnung für Architekten und Ingenieure [Arhitektu un inženieru honorāra apmēra noteikumiem] aprēķināmo atlīdzības minimālo likmi?
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV 2006, L 376, 36. lpp.)


title: Lieta T-621/17: Prasība, kas celta 2017. gada 14. septembrī – Taminco and Arysta LifeScience Great Britain/EFSA

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/46

         Prasība, kas celta 2017. gada 14. septembrī – Taminco and Arysta LifeScience Great Britain/EFSA

   (Lieta T-621/17)
   (2017/C 374/69)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Taminco BVBA (Ģente, Beļģija), Arysta LifeScience Great Britain Ltd (Edinburga, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – C. Mereu un M. Grunchard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (turpmāk tekstā – “EFSA”)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt EFSA2017. gada 18. jūlija lēmumu, kas prasītājām tika paziņots 2017. gada 20. jūlijā, par vērtējumu, atbildot uz lūgumu piemērot konfidencialitāti saistībā ar pieteikumu atjaunot darbīgās vielas – tirama apstiprināšanas procedūru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka publicēšanai nav juridiska pamata.

                           —

                           Prasītājas uzskata, ka publicēšana būtu ultra vires, ņemot vērā, ka nav nekāda juridiska pamata, uz kuru atbildētāja varētu balstīties, neatkarīgi no tā, vai publicēšanu pamato ar Regulu Nr. 1107/2009, Regulu Nr. 178/2002, vai Komisijas Īstenošanas regulu Nr. 844/2012.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja rīkojās ultra vires, ierosinot tirama klasificēšanu, jo Eiropas Ķimikāliju aģentūra ir vienīgā iestāde, kura ir tiesiski atbildīga par vielu klasificēšanu un pārklasificēšanu saskaņā ar Regulu Nr. 1272/2008, un atbildētājai tādu pilnvaru nav.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi pamattiesības uz aizstāvību, jo prasītājām nav tikusi garantēta pilnīga, pienācīga un efektīva iespēja sniegt paskaidrojumus par minētās vielas ierosināto pārklasificēšanu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi Regulas Nr. 1107/2009 63. pantu, nolemjot publiskot informāciju, kuru prasītājas vēlējās aizklāt, jo tā varētu ietekmēt prasītāju komerciālās intereses.


title: Lieta T-23/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – Nova Brands/EUIPO – Natamil (“Natamil”)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/31

         Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – Nova Brands/EUIPO – Natamil (“Natamil”)
   (Lieta T-23/18)
   (2018/C 094/42)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nova Brands SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji: V. Wellens, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Natamil GmbH (Minhene, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Vārdiskas preču zīmes “natamil” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību Nr. 1 235 069

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 25. oktobra lēmums lietā R 1910/2016-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta un LESD 296. panta pārkāpums saistībā ar pienākumu norādīt pamatojumu.


201806080101931272018/C 221/284632017TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180503232422Lieta T-463/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 3. maija spriedums – Raise Conseil/EUIPO – Raizers (“RAISE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “RAISE” — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts) — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. un 2. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 59. panta 1. un 2. punkts))
 ---documentbreak--- C2212018LV2320120180503LV0028232242Vispārējās tiesas 2018. gada 3. maija spriedums – Raise Conseil/EUIPO – Raizers (“RAISE”)
   (Lieta T-463/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “RAISE” — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts) — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. un 2. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 59. panta 1. un 2. punkts))”2018/C 221/28Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Raise Conseil (Parīze, Francija) (pārstāvji: F. Fajgenbaum un T. Lachacinski, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Raizers (Parīze) (pārstāvis: E. Fortunet, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 24. maija lēmumu lietā R 1606/2016-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Raizers un Raise Conseil.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Raise Conseil atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 330, 2.10.2017.


201806080091931262018/C 221/196532016TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180503171821Lieta T-653/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 3. maija spriedums – Malta/Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Komisijas rīcībā esoši dokumenti — Dalībvalsts izdoti dokumenti — Dokumenti, ar ko ir notikusi apmaiņa pārbaudes režīma ietvaros, lai nodrošinātu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu — Regulas (EK) Nr. 1224/2009 113. pants — Sabiedrības piekļuve pēc nevalstiskas organizācijas iesniegta pieteikuma — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Lojāla sadarbība — Juridiskā pamata izvēle)
 ---documentbreak--- C2212018LV1710120180503LV0019171182Vispārējās tiesas 2018. gada 3. maija spriedums – Malta/Komisija
   (Lieta T-653/16) (
         1
      )
   “(Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Komisijas rīcībā esoši dokumenti — Dalībvalsts izdoti dokumenti — Dokumenti, ar ko ir notikusi apmaiņa pārbaudes režīma ietvaros, lai nodrošinātu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu — Regulas (EK) Nr. 1224/2009 113. pants — Sabiedrības piekļuve pēc nevalstiskas organizācijas iesniegta pieteikuma — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Lojāla sadarbība — Juridiskā pamata izvēle)”2018/C 221/19Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maltas Republika (pārstāvis: A. Buhagiar)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz un F. Clotuche-Duvieusart)

      Priekšmets

   Prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas ģenerālsekretāra 2016. gada 13. jūlija lēmumu, ar kuru ir lemts par Greenpeace atkārtotu pieteikumu piekļūt dokumentiem, kuri attiecas uz iespējami nelikumīgu dzīvu zilo tunzivju nosūtīšanu no Tunisijas uz tunzivju audzētavu Maltā, ciktāl ar to Greenpeace ir piešķirta piekļuve Maltas iestāžu izdotiem dokumentiem.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Eiropas Komisijas ģenerālsekretāra 2016. gada 13. jūlija lēmumu, ar kuru ir lemts par Greenpeace atkārtoto pieteikumu par piekļuvi dokumentiem, kas attiecas uz iespējami nelikumīgu dzīvu zilo tunzivju nosūtīšanu no Tunisijas uz Maltu, atcelt, ciktāl ar to Greenpeace ir piešķirta piekļuve dokumentiem, kuri ir uzskaitīti tā B pielikumā ar numuriem 112–230.

            2)

            Prasību pārējā daļā noraidīt.

            3)

            Katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (
         1
      )	OV C 428, 21.11.2016.


201806080461931632018/C 221/03752018CJC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL201802062322Lieta C-75/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 6. februārī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

 ---documentbreak--- C2212018LV220120180206LV00032232Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 6. februārī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

   (Lieta C-75/18)2018/C 221/03Tiesvedības valoda – ungāru
      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai LESD 49., 54., 107. un 108. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj dalībvalsts pasākumu, kura ietvaros dalībvalsts tiesiskais regulējums (likums, ar ko nosaka īpašu telekomunikāciju nodokli) rada tādas sekas, ka faktiskais nodokļu slogs gulstas uz ārvalstu nodokļa maksātājiem? Vai minētās sekas ir uzskatāmas par netiešu diskrimināciju?

            2)

            Vai LESD 107. un 108. pants pieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar kuru noteikts nodokļa maksāšanas pienākums, kas piemērojams apgrozījumam un aprēķināts atbilstoši progresīvajai nodokļa likmei? Vai tas ir netieši diskriminējošs, ja tā sekas ir tādas, ka augstākajā nodokļa bāzes kategorijā faktiskais nodokļu slogs galvenokārt gulstas uz ārvalstu nodokļa maksātājiem? Vai šīs sekas ir uzskatāmas par aizliegtu valsts atbalstu?

            3)

            Vai PVN direktīvas (
                  1
               ) 401. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir nošķirti ārvalstu nodokļa maksātāji un iekšzemes nodokļa maksātāji? Vai ir jāuzskata, ka īpašais nodoklis var tikt raksturots kā apgrozījuma nodoklis? Proti, vai tas ir ar PVN direktīvu saderīgs nodoklis?

      (
         1
      )	Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


201806150411954962018/C 231/152272018CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180403121321Lieta C-227/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. aprīlī iesniedza Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – VE/WD

 ---documentbreak--- C2312018LV1210120180403LV0015121132Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. aprīlī iesniedza Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – VE/WD

   (Lieta C-227/18)2018/C 231/15Tiesvedības valoda – ungāru
      Iesniedzējtiesa

      Budai Központi Kerületi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: VE

      Atbildētāja: WD

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai varētu nekvalificēt kā negodīgu tādu līguma noteikumu, ciktāl tas, ievērojot tā ekonomiskās sekas, ir uzrakstīts skaidrā un saprotamā valodā, ar kuru valūtas maiņas risks tiek uzlikts patērētājam (piegādātājs vai pārdevējs izmanto šo noteikumu kā vispārēju līguma nosacījumu, un tas nav ticis atsevišķi apspriests), un kas ir uzrakstīts katrā ziņā vispārēja likumiska informēšanas pienākuma dēļ, ja minētajā noteikumā nav skaidri formulēts brīdinājums par to, ka atmaksājamo maksājumu apmērs saskaņā ar aizdevuma līgumu var pārsniegt patērētāja ienākumu apmēru, ko piegādātājs vai pārdevējs ir ņēmis vērā maksātspējas vērtējumā, vai sasniegt daudz lielāku [nekā paredzēts] daļu no šiem ienākumiem, ņemot vērā arī to, ka piemērojamajā valsts tiesiskajā regulējumā ir prasīts detalizēts riska izklāsts rakstveidā, nevis tikai vienkāršs paziņojums par riska esamību, kā arī tā sadalījums, ņemot vērā arī to, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas sprieduma lietā C-26/13 74. punktu piegādātājam vai pārdevējam var tikt prasīts, lai tas ne tikai padara risku identificējamu patērētājam, bet arī lai patērētājs būtu spējīgs novērtēt ekonomiskās sekas, kuras var būt potenciāli ievērojamas un kas patērētājam rodas no valūtas maiņas kursa riska uzņemšanās, un līdz ar to novērtēt aizdevuma kopējās izmaksas?

            2)

            Vai varētu nekvalificēt kā negodīgu tādu līguma noteikumu, ciktāl tas, ievērojot tā ekonomiskās sekas, ir uzrakstīts skaidrā un saprotamā valodā, ar kuru valūtas maiņas risks tiek uzlikts patērētājam (piegādātājs vai pārdevējs izmanto šo noteikumu kā vispārēju līguma nosacījumu, un tas nav ticis atsevišķi apspriests), un kas ir uzrakstīts katrā ziņā vispārēja likumiska informēšanas pienākuma dēļ, ja minētajā noteikumā nav skaidri formulēts brīdinājums par to, ka aizdevuma līgumā nav noteikti valūtas maiņas kursa griesti, ņemot vērā arī to, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas sprieduma lietā C-26/13 74. punktu piegādātājam vai pārdevējam var tikt prasīts, lai tas ne tikai padara risku identificējamu patērētājam, bet arī lai patērētājs būtu spējīgs novērtēt ekonomiskās sekas, kuras var būt potenciāli ievērojamas un kas patērētājam rodas no valūtas maiņas kursa riska uzņemšanās, un līdz ar to novērtēt aizdevuma kopējās izmaksas?

            3)

            Vai Direktīva 93/13 (
                  1
               ) un it īpaši tās preambulas pēdējais apsvērums, pielikuma 1. punkta o) apakšpunkts, 3. panta 3. punkts un 6. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka – it īpaši ņemot vērā citu starpā spriedumā C-42/15 noteikto kritēriju, ka ir nepieciešamas efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas patērētāju aizsardzībai – Savienības tiesībām ir pretrunā dalībvalsts judikatūra, juridiskā interpretācija vai tiesību norma, saskaņā ar kuru tiesiskās sekas (pilnīga spēkā neesamība, kas pamatojas uz tiesību nomas pārkāpumu, vai pat zaudējumu atlīdzināšana vai citas sekas, kas pamatojas uz jebkādu juridisku dokumentu), kuras šajā dalībvalstī izriet no tāda kredītnovērtējuma, kas nav rūpīgs un vispusīgs, neaizsargā parādnieku un ir nolaidīgs (piemēram, neizvērtējot valūtas maiņas kursa riska ietekmi, kas ir saistīta ar būtisku atmaksājamo maksājumu un pamatsummas palielināšanos), ir patērētājam nelabvēlīgākas nekā sākotnējā stāvokļa atjaunošana (restitutio in integrum), pamatojoties uz kuru, patērētājs-parādnieks tiek atbrīvots no valūtas maiņas riska, proti, no atmaksājamo maksājumu palielināšanās valūtas maiņas kursa izmaiņu rezultātā, un viņam attiecīgā gadījumā tiek ļauts atmaksāt pamatsummu pa daļām?

            4)

            Vai saistībā ar Direktīvas 93/13 preambulas divdesmitajā apsvērumā paredzētās iespējas faktiski izskatīt visus noteikumus un šīs direktīvas 4. panta 2. punktā un 5. pantā noteiktās skaidrības un saprotamības prasības interpretāciju būtu jāuzskata, ka attiecīgie līguma noteikumi nav negodīgi gadījumā, ja aizdevuma līgumā tīri informatīvi ir paziņots kāds būtisks elements (piemēram, līguma priekšmets, proti, aizdevuma summa, atmaksājamās daļas un darījuma procenti), neprecizējot, vai informācijas nolūkos paziņotais [līguma] fragments ir līgumslēdzējām pusēm juridiski saistošs?

      (
         1
      )	Padomes Direktīva 93/13/ EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


201806150881955092018/C 231/402442018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180420313222Lieta T-244/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. aprīlī – Synergy Hellas/Komisija
 ---documentbreak--- C2312018LV3120120180420LV0040312322Prasība, kas celta 2018. gada 20. aprīlī – Synergy Hellas/Komisija
   (Lieta T-244/18)2018/C 231/40Tiesvedības valoda – grieķu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis: K. Damis, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            apmierināt prasību;

            —

            atcelt Komisijas Lēmumu C(2018) 1115, final (2018. gada 19. februāris) par 76282,08 EUR, pieskaitot procentus, atgūšanu no “d.d.Synergy HELLAS ANONYMI EMPORIKI ETAIREIA PAROCHIS YPIRESION PLIROFORIKIS” un

            —

            piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

            1.

            Pirmais pamats ir par Komisijas Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 85. panta pārkāpumu (
                  1
               ).

                     —

                     Šī panta noteikumiem esot pretrunā Komisijas atteikums apmierināt tiesisku lūgumu par samaksas termiņa pagarināšana, lai gan jau ir samaksāti 73 % no summas, ieskaitot visus procentus, un jau ir izveidota personāla garantija, kuru prasīja Komisija attiecībā uz visu sākotnēji maksājamo summu papildus procentiem;

                     —

                     Komisijas pamatojums attiecībā uz apstrīdētā tiesiskā regulējuma tiesiskumu pēc būtības esot nepamatots;

                     —

                     Komisija neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt apstrīdētā lēmuma pamatojumu.

            2.

            Otrais pamats ir par rīcības brīvības pārkāpumu un/vai pilnvaru pārsniegšanu un par “labas pārvaldības” principa pārkāpumu.

                     —

                     Komisija esot pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas, jo tā pieņēmusi apstrīdēto lēmumu, neņemot vērā faktiskos datus, kurus prasītāja esot iesniegusi, un paredzējusi risinājumus, kas novestu pie pēdējās minētās likvidācijas.

            3.

            Trešais pamats ir par samērīguma principa pārkāpumu.

                     —

                     Apstrīdētais lēmums ne vien nav pasākums, kas ir vajadzīgs izvirzītā mērķa sasniegšanai, ņemot vērā, ka prasītāja turpina veikt maksājumus, bet šai pēdējai minētai ir pārmērīgi liels slogs, kas apdraud tās pastāvēšanu.

      (
         1
      )	Komisijas Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (2002. gada 23. decembris), ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 357, 1. lpp.).


201808030832050912018/C 294/663512018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180605515222Lieta T-351/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūnijā – Ukrselhosprom PCF un Versobank/ECB
 ---documentbreak--- C2942018LV5120120180605LV0066512522Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūnijā – Ukrselhosprom PCF un Versobank/ECB
   (Lieta T-351/18)2018/C 294/66Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ukraina) un Versobank AS (Tallina, Igaunija) (pārstāvji: O. Behrends, L. Feddern un M. Kirchner, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

      Prasījumi

            —

            atcelt Eiropas Centrālās bankas 2018. gada 26. marta lēmumu ECB/SSM/2018–EE-1 WHD-2017–0012 atsaukt Versobank AS bankas darbības licenci;

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienpadsmit pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav bijusi kompetenta pieņemt lēmumu saistībā ar Versobank AS likvidāciju.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav pati veikusi novērtējumu attiecībā uz pamatā esošo noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas (NILL) un terorisma finansēšanas novēršanas (TFN) problemātiku.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav izmeklējusi, kā arī rūpīgi un objektīvi izvērtējusi visus nozīmīgos lietas aspektus, īpaši attiecībā uz NILL/TFN riskiem un atbilstību priekšrakstiem.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir nepamatoti noraidījusi citas iespējas, it īpaši pārdot Versobank vai sniegt Versobank iespēju izvēlēties veikt pašlikvidāciju.

            5.

            Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

            6.

            Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi samērīguma principu.

            7.

            Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības principus.

            8.

            Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir īstenojusi détournement de pouvoir [pilnvaru nepareizu izmantošanu].

            9.

            Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi tiesības tikt uzklausītam.

            10.

            Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību.

            11.

            Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka ECB lēmumam nav sniegusi pienācīgu pamatojumu.


title: Lieta C-731/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 23. decembrī Nap Innova Hoteles, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 4. decembra rīkojumu lietā T-522/17 Nap Innova Hoteles/VNV

text:
201808030302049812018/C 294/177312017CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20171223131311Lieta C-731/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 23. decembrīNap Innova Hoteles, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 4. decembra rīkojumu lietā T-522/17 Nap Innova Hoteles/VNV
 ---documentbreak--- C2942018LV1310120171223LV0017131131Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 23. decembrīNap Innova Hoteles, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 4. decembra rīkojumu lietā T-522/17 Nap Innova Hoteles/VNV
   (Lieta C-731/17 P)2018/C 294/17Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nap Innova Hoteles, S.L. (pārstāvis: L. Hernández Cabeza, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Vienotā noregulējuma valde
   Ar 2018. gada 5. jūlija rīkojumu Tiesa (devītā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Nap Innova Hoteles, S.L pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-403/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 14. jūnijā Alcogroup un Alcodis iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-274/15 Alcogroup un Alcodis/Komisija

text:
201808030122050382018/C 294/504032018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180614373711Lieta C-403/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 14. jūnijāAlcogroup un Alcodis iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-274/15 Alcogroup un Alcodis/Komisija
 ---documentbreak--- C2942018LV3710120180614LV0050371371Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 14. jūnijāAlcogroup un Alcodis iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-274/15 Alcogroup un Alcodis/Komisija
   (Lieta C-403/18 P)2018/C 294/50Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Alcogroup, Alcodis (pārstāvji: P. de Bandt, J. Dewispelaere un J. Probst, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone un Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles

      Prasījumi

            —

            atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-274/15;

            —

            atzīt prasību attiecībā uz abiem apstrīdētajiem lēmumiem par pieņemamu;

            —

            nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā par prasību atcelt tiesību aktus lemtu pēc būtības;

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

            —

            ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu;

            —

            ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi apelācijas sūdzību iesniedzēju tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.


201808030222050122018/C 294/022032016CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL201806282321Lieta C-203/16 P: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums – Dirk Andres, rīkojoties kā Heitkamp BauHolding GmbH maksātnespējas administrators/Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika (Apelācija – Valsts atbalsts – Vācijas nodokļu tiesiskais regulējums par noteiktu zaudējumu pārnešanu uz nākamajiem taksācijas gadiem (“sanācijas klauzula”) – Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamība – LESD 263. panta ceturtā daļa – Individuāli skarta persona – LESD 107. panta 1. punkts – Jēdziens “valsts atbalsts” – Selektivitātes kritērijs – Atsauces sistēmas noteikšana – Faktu juridiskā kvalifikācija)
 ---documentbreak--- C2942018LV210120180628LV00022132Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums – Dirk Andres, rīkojoties kā Heitkamp BauHolding GmbH maksātnespējas administrators/Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-203/16 P) (
         1
      )
   “(Apelācija — Valsts atbalsts — Vācijas nodokļu tiesiskais regulējums par noteiktu zaudējumu pārnešanu uz nākamajiem taksācijas gadiem (“sanācijas klauzula”) — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — LESD 263. panta ceturtā daļa — Individuāli skarta persona — LESD 107. panta 1. punkts — Jēdziens “valsts atbalsts” — Selektivitātes kritērijs — Atsauces sistēmas noteikšana — Faktu juridiskā kvalifikācija)”2018/C 294/02Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Dirk Andres, rīkojoties kā Heitkamp BauHolding GmbH maksātnespējas administrators (pārstāvji: W. Niemann, S. Geringhoff, Rechtsanwalt un P. Dodos, Rechtsanwälte)

      Pārējās lietas dalībnieces: . Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, T. Maxian Rusche un K. Blanck-Putz), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: T. Henze un R. Kanitz)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Pretapelācijas sūdzību noraidīt.

            2)

            Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 4. februāra sprieduma Heitkamp BauHolding/Komisija (T-287/11, EU:T:2016:60) rezolutīvās daļas 2) un 3) punktu atcelt.

            3)

            Komisijas Lēmumu 2011/527/ES (2011. gada 26. janvāris) par valsts atbalstu C 7/10 (ex CP 250/09 un NN 5/10), ko īstenoja Vācija [atbilstoši Likumā par uzņēmumu ienākuma nodokli paredzētajai shēmai] nodokļu zaudējumu pārnešanai grūtībās nonākušu uzņēmumu pārstrukturēšanas gadījumā (“KStG, Sanierungsklausel”), atcelt.

            4)

            Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina Dirk Andres, kurš rīkojas kā Heitkamp BauHolding GmbH maksātnespējas administrators, tiesāšanās izdevumus gan saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē, gan tiesvedību apelācijas tiesvedībā.

            5)

            Vācijas Federatīvā Republika sedz savus apelācijas tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus pati.

      (
         1
      )	OV C 211, 13.6.2016.


201808030722050972018/C 294/673632018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180605525431Lieta T-363/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūnijā – Nippon Chemi-Con Corporation/Komisija
 ---documentbreak--- C2942018LV5210120180605LV0067521543Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūnijā – Nippon Chemi-Con Corporation/Komisija
   (Lieta T-363/18)2018/C 294/67Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nippon Chemi-Con Corporation (Tokija, Japāna) (pārstāvji: H. Niemeyer, M. Röhrig, D. Schlichting un I. Stoicescu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            pilnībā vai daļēji atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu (2018. gada 21. marts) par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (AT.40136 – Kodensatori);

            —

            pakārtoti, atcelt Eiropas Komisijas 2018. gada 21. marta Lēmuma 2. panta g) punktu;

            —

            pakārtoti, samazināt prasītājai Eiropas Komisijas 2018. gada 21. marta Lēmuma 2. panta g) apakšpunktā uzlikto naudas sodu, īstenojot savu neierobežoto jurisdikciju saskaņā ar LESD 261. pantu un Regulas Nr. 1/2003 31. pantu;

            —

            piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam un Pamattiesību hartas 41. pants.
            Prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi tiesības tikt uzklausītam, nepiešķirot piekļuvi visiem lietas materiālu dokumentiem, uz kuriem tā ir norādījusi apstrīdētajā lēmumā, neiesniedzot visus potenciāli attaisnojošus pierādījumus, vēstules ar faktu izklāstu vietā neiesniedzot papildu paziņojumu par iebildumiem, lai novērstu sākotnējā paziņojuma par iebildumiem trūkumus, un nenodrošinot pienācīgu piekļuvi sanāksmju ar citām pusēm protokoliem.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija visā iespējamā pārkāpuma laikā nav sniegusi precīzus un konsekventus pierādījumus par pārkāpumu, kas ietekmē EEZ.
            Turklāt Komisija nav sniegusi precīzus un konsekventus pierādījumus visā iespējamā pārkāpuma laikā par pārkāpumu, kas ietekmē EEZ, jo īpaši saistībā ar ECC sanāksmēm (1998.–2003. gads) un trīspusējām un daudzpusējām sanāksmēm un to ietekmi uz EEZ laikposmā no 2009. līdz 2012. gadam.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav pietiekamu pierādījumu par vienotu un turpinātu pārkāpumu.
            Pēc prasītājas domām, Komisija nav pierādījusi, ka pastāv vienots un turpināts pārkāpums, kas ietver visu veidu apgalvotās sanāksmes par visiem alumīnija elektrolītiskajiem kondensatoriem un tantala elektrolītiskajiem kondensatoriem četrpadsmit gadu garumā un kas ietekmē EEZ, jo tā nav ne vajadzīgajā līmenī definējusi vispārēju plānu ar vienotu pret konkurenci vērstu mērķi, ne arī pierādījusi papildu saiknes esamību starp dažādajām sanāksmēm.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav noticis pārkāpums mērķa dēļ.
            Komisija neesot arī pierādījusi, ka pret konkurenci vērstā rīcība bija pārkāpums mērķa dēļ, jo apgalvotā informācijas apmaiņa par nākotnes cenām un piegādi sanāksmju un kontaktu laikā saistībā ar pārdošanu EEZ notika reti un ierobežotā apjomā.

            5.

            Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai neesot kompetences.
            Komisija arī kļūdaini apgalvojot, kā tai ir kompetence attiecībā uz pārkāpumu, nesniedzot pietiekamus pierādījumus par apgalvotā pārkāpuma saistību ar EEZ. Komisija neesot ņēmusi vērā faktu, ka būtībā neviens no divpusējiem un trīspusējiem kontaktiem neietekmēja pārdošanu EEZ, jo šie kontakti bija vērsti uz klientiem ārpus Eiropas. Komisija neesot pierādījusi apgalvojumu, ka japāņu kondensatoru ražotāji piedalījās sanāksmēs, lai samazinātu konkurenci EEZ.

            6.

            Ar sesto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1/2003 (
                  1
               ) 23. panta 2. un 3. punkta, Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (
                  2
               ) un naudas sodu noteikšanas pamatprincipu, jo īpaši vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principu, pārkāpums.
            Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. un 3. punktu, Komisijas Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai un naudas sodu noteikšanas pamatprincipus, it īpaši vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus, apsverot nesamērīgu pārdošanas apjomu un neņemot vērā iespējamā pārkāpuma ierobežotās saiknes ar EEZ.

      (
         1
      )	Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003 L 1, 1. lpp.).
   (
         2
      )	Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta C-405/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. jūnijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – AURES Holdings a.s./Odvolací finanční ředitelství

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. jūnijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – AURES Holdings a.s./Odvolací finanční ředitelství

      (Lieta C-405/18)
      (2018/C 301/25)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Nejvyšší správní soud

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: AURES Holdings a.s.

         Atbildētājs: Odvolací finanční ředitelství

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai brīvības veikt uzņēmējdarbību jēdzienu Līguma par Eiropas Savienības darbību (1) 49. panta nozīmē var attiecināt uz vienkāršu sabiedrības vadības vietas pārcelšanu no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti?

                  2)

                  Ja var, vai tas ir pretrunā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 49., 52. un 54. pantu, ja ar valsts tiesību aktiem vienībai, kas ir no citas dalībvalsts un kas pārceļ saimnieciskās darbības vai vadības vietu uz Čehijas Republiku, ir liegts pieprasīt atskaitīt nodokļu zaudējumus, kas radušies šajā citā dalībvalstī?

         (1)  OV 2012, C 326, 47. lpp.


title: Lieta T-29/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. jūlija rīkojums – Planet/Komisija (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Dokumenti par līgumu “Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)” – Netieši izteikts piekļuves atteikums – Tiešs lēmums, kas pieņemts pēc prasības celšanas – Apstrīdētā akta atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/37

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. jūlija rīkojums – Planet/Komisija
      (Lieta T-29/18) (1)

      ((Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti par līgumu “Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)” - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Tiešs lēmums, kas pieņemts pēc prasības celšanas - Apstrīdētā akta atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas))
      (2018/C 301/49)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Planet AE Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis: V. Christianos, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Ehrbar un M. Konstantinidis)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas netieši izteiktu lēmumu noraidīt prasītājas 2017. gada 6. novembra atkārtotu pieteikumu ar mērķi saņemt piekļuvi atsevišķiem dokumentiem par līgumu “Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)”.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta C-325/17 P: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 26. jūnija rīkojums – Windrush Aka LLP/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Jerry Dammers (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Vārdiska preču zīme “The Specials” – Faktiska izmantošana – Preču zīmes īpašnieka piekrišana)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/11

      Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 26. jūnija rīkojums – Windrush Aka LLP/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Jerry Dammers

      (Lieta C-325/17 P) (1)

      ((Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Vārdiska preču zīme “The Specials” - Faktiska izmantošana - Preču zīmes īpašnieka piekrišana))
      (2018/C 301/13)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Windrush Aka LLP (pārstāvji: S. Malynicz, QC, ko pilnvarojis S. Britton, un S. Tregear, solicitors)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Botis un J. Crespo Carrillo), Jerry Dammers (pārstāvji: B. Brandreth, barrister, ko pilnvarojis C. Fehler, solicitor)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu.

                  2)

                  Windrush Aka LLP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta T-446/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – Taihan Electric Wire/Komisija (Konkurence – Karteļi – Eiropas spēka kabeļu tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums – Vienots un turpināts pārkāpums – Nepārvarami šķēršļi – LESD 101. panta nepiemērojamība – Dalības ilgums – Vienlīdzīga attieksme – Naudas soda apmēra aprēķins – Pārdošanas apjoma vērtība – Pārkāpuma smagums – Atbildību mīkstinoši apstākļi – Neierobežota kompetence)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/36

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – Taihan Electric Wire/Komisija
      (Lieta T-446/14) (1)

      ((Konkurence - Karteļi - Eiropas spēka kabeļu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Vienots un turpināts pārkāpums - Nepārvarami šķēršļi - LESD 101. panta nepiemērojamība - Dalības ilgums - Vienlīdzīga attieksme - Naudas soda apmēra aprēķins - Pārdošanas apjoma vērtība - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Neierobežota kompetence))
      (2018/C 328/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Taihan Electric Wire Co. Ltd (Anyang-si, Dienvidkoreja) (pārstāvji: R. Antonini un E. Monard, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Biolan, C. Giolito un H. van Vliet)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas Lēmumu C(2014) 2139 final (2014. gada 2. aprīlis) par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un [EEZ] līguma 53. pantu (Lieta AT.39610 – spēka kabeļi), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, samazināt tai uzliktā naudas soda apmēru.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Taihan Electric Wire Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 282, 25.8.2014.


title: Lieta C-164/17: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Edel Grace, Peter Sweetman/An Bord Pleanala (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Direktīva 92/43/EK – Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība – 6. panta 3. un 4. punkts – Plāna vai projekta ietekmes uz aizsargājamu teritoriju novērtējums – Plāns vai projekts, kas nav tieši saistīts ar teritoriju vai nepieciešams tās apsaimniekošanai – Vēja ģeneratoru parka projekts – Direktīva 2009/147/EK – Savvaļas putnu aizsardzība – 4. pants – Īpaši aizsargājama teritorija (ĪAT) – I pielikums – Lauku lija (Circus cyaneus) – Piemērotā dzīvotne, kas laika gaitā mainās – Nepieciešamās zemes platības pagaidu vai pastāvīga samazināšana – Pasākumi, kas ir ietverti projektā, kura mērķis projekta darbības laikā ir garantēt, ka sugas dzīvotnei pilnībā piemērotā platība netiek samazināta vai pat var tikt palielināta)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/16

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Edel Grace, Peter Sweetman/An Bord Pleanala

      (Lieta C-164/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 92/43/EK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - 6. panta 3. un 4. punkts - Plāna vai projekta ietekmes uz aizsargājamu teritoriju novērtējums - Plāns vai projekts, kas nav tieši saistīts ar teritoriju vai nepieciešams tās apsaimniekošanai - Vēja ģeneratoru parka projekts - Direktīva 2009/147/EK - Savvaļas putnu aizsardzība - 4. pants - Īpaši aizsargājama teritorija (ĪAT) - I pielikums - Lauku lija (Circus cyaneus) - Piemērotā dzīvotne, kas laika gaitā mainās - Nepieciešamās zemes platības pagaidu vai pastāvīga samazināšana - Pasākumi, kas ir ietverti projektā, kura mērķis projekta darbības laikā ir garantēt, ka sugas dzīvotnei pilnībā piemērotā platība netiek samazināta vai pat var tikt palielināta))
      (2018/C 328/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Supreme Court

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Edel Grace, Peter Sweetman

         Atbildētāja: An Bord Pleanala

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja projektu ir paredzēts realizēt teritorijā, kas ir paredzēta sugu aizsardzībai un saglabāšanai un kuras aizsargājamās sugas dzīvotnei pilnībā piemērotā platība mainās laika gaitā, un ja šādam projektam būs tāda ietekme, ka uz laiku vai nekad vairs šīs teritorijas noteiktas daļas nespēs nodrošināt piemērotu dzīvotni attiecīgajai sugai, apstāklis, ka šis projekts ietver pasākumus, lai pēc tam, kad tiks īstenots šī projekta ietekmes pienācīgs novērtējums un šī projekta darbības laikā tiks gādāts, ka šīs teritorijas daļa, kura konkrēti var nodrošināt piemērotu dzīvotni, netiek samazināta vai pat var tikt palielināta, nevar tikt ņemts vērā, lai veiktu vērtējumu, kas ir jāveic saskaņā ar šī panta 3. punktu un kas ir paredzēts, lai nodrošinātu, ka attiecīgais projekts neizjauks attiecīgās teritorijas viengabalainību, bet attiecīgajā gadījumā uz to attiecas šī paša panta 4. punkts.

         (1)  OV C 178, 6.6.2017.


title: Lieta C-128/16 P: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (Apelācija – Valsts atbalsts – LESD 107. panta 1. punkts – Atsevišķiem finanšu līzinga līgumiem, kas paredzēti kuģu iegādei (Spānijas nodokļu līzinga sistēma), piemērojamais nodokļu režīms – Atbalsta saņēmēju identificēšana – Selektivitātes kritērijs – Konkurences izkropļošana un ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/3

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA

      (Lieta C-128/16 P) (1)

      ((Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - Atsevišķiem finanšu līzinga līgumiem, kas paredzēti kuģu iegādei (Spānijas nodokļu līzinga sistēma), piemērojamais nodokļu režīms - Atbalsta saņēmēju identificēšana - Selektivitātes kritērijs - Konkurences izkropļošana un ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Pienākums norādīt pamatojumu))
      (2018/C 328/03)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Di Bucci, É. Gippini Fournier un P. Němečková)

         Pārējie lietas dalībnieki: Spānijas Karaliste (pārstāvis: M. A. Sampol Pucurull), Lico Leasing, SA un Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (pārstāvji: M. Merola, avvocato, un M. Sánchez, abogado)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Bankia SA, Asociación Española de Banca, Unicaja Banco SA, Liberbank SA, Banco de Sabadell SA, Banco Gallego SA, Catalunya Banc SA, Caixabank SA, Banco de Santander SA, Santander Investment SA, Naviera Séneca AIE, Industria de Diseño Textil SA, Naviera Nebulosa de Omega AIE, Banco Mare Nostrum SA, Abanca Corporación Bancaria SA, Ibercaja Banco SA, Banco Grupo Cajatres SAU, Naviera Bósforo AIE, Joyería Tous SA, Corporación Alimentaria Guissona SA, Naviera Muriola AIE, Poal Investments XXI SL, Poal Investments XXII SL, Naviera Cabo Vilaboa C-1658 AIE, Naviera Cabo Domaio C-1659 AIE, Caamaño Sistemas Metálicos SL, Blumaq SA, Grupo Ibérica de Congelados SA, RNB SL, Inversiones Antaviana SL, Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU, Banco de Albacete SA, Bodegas Muga SL (pārstāvji: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados) un Aluminios Cortizo SAU (pārstāvis: A. Beiras Cal, abogado)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 17. decembra spriedumu Spānija u.c./Komisija (T-515/13 un T-719/13, EU:T:2015:1004) atcelt.

                  2)

                  Lietu nodot atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

                  4)

                  Bankia SA, Asociación Española de Banca, Unicaja Banco SA, Liberbank SA, Banco de Sabadell SA, Banco Gallego SA, Catalunya Banc SA, Caixabank SA, Banco de Santander SA, Santander Investment SA, Naviera Séneca AIE, Industria de Diseño Textil SA, Naviera Nebulosa de Omega AIE, Banco Mare Nostrum SA, Abanca Corporación Bancaria SA, Ibercaja Banco SA, Banco Grupo Cajatres SAU, Naviera Bósforo AIE, Joyería Tous SA, Corporación Alimentaria Guissona SA, Naviera Muriola AIE, Poal Investments XXI SL, Poal Investments XXII SL, Naviera Cabo Vilaboa C-1658 AIE, Naviera Cabo Domaio C-1659 AIE, Caamaño Sistemas Metálicos SL, Blumaq SA, Grupo Ibérica de Congelados SA, RNB SL, Inversiones Antaviana SL, Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU, Banco de Albacete SA, Bodegas Muga SL un Aluminios Cortizo SAU sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 156, 2.5.2016..


title: Lieta T-447/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – NKT Verwaltungs un NKT/Komisija (Konkurence – Karteļi – Eiropas spēka kabeļu tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums – Vienots un turpināts pārkāpums – Pārkāpuma pierādīšana – Dalības ilgums – Publiska norobežošanās – Naudas soda apmēra aprēķins – Pārkāpuma smagums – Neierobežota kompetence)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/37

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – NKT Verwaltungs un NKT/Komisija
      (Lieta T-447/14) (1)

      ((Konkurence - Karteļi - Eiropas spēka kabeļu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Vienots un turpināts pārkāpums - Pārkāpuma pierādīšana - Dalības ilgums - Publiska norobežošanās - Naudas soda apmēra aprēķins - Pārkāpuma smagums - Neierobežota kompetence))
      (2018/C 328/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: NKT Verwaltungs GmbH, iepriekš nkt cables GmbH (Ķelne, Vācija) un NKT A/S, iepriekš NKT Holding A/S (Brøndby, Dānija) (pārstāvji: M. Kofmann un B. Creve, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Giolito, H. van Vliet un C. Vollrath, kam palīdz B. Doherty, barrister)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts, galvenokārt, atcelt Komisijas Lēmumu C(2014) 2139 final (2014. gada 2. aprīlis) par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.39610 – spēka kabeļi), ciktāl tas attiecas uz prasītājām, un, pakārtoti, samazināt tām uzliktā naudas soda apmēru.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  NKT Verwaltungs GmbH un NKT A/S atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 282, 25.8.2014.