title: Lieta C-74/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 5. februārī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – A Ltd

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 5. februārī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – A Ltd

   (Lieta C-74/18)
   (2018/C 142/43)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: A Ltd

      Atbildētāja: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, interpretējot Direktīvas 2009/138/EK (1) 157. panta 1. punkta pirmo daļu, lasot to kopā ar 13. panta 13) un 14) punktu, par dalībvalsti, kurai ir tiesības uzlikt apdrošināšanas nodokli, tiek uzskatīta sabiedrības (juridiskas personas), kas ir apdrošinājuma ņēmējs, reģistrācijas valsts vai sabiedrības, kas ir uzņēmuma iegādes priekšmets, atrašanās vieta, ja apdrošināšanas sabiedrība, kuras juridiskā adrese atrodas Lielbritānijā un kurai Somijā nav uzņēmuma, lai apdrošinātu riskus saistībā ar uzņēmuma iegādi, piedāvā apdrošināšanu:

                           —

                           sabiedrībai, kas uzņēmuma iegādes procesā ir pircēja un kura nav reģistrēta Somijā, un uzņēmuma iegādes mērķsabiedrība ir reģistrēta Somijā;

                           —

                           sabiedrībai, kas uzņēmuma iegādes procesā ir pircēja un kura ir reģistrēta Somijā, un uzņēmuma iegādes mērķsabiedrība nav reģistrēta Somijā;

                           —

                           sabiedrībai, kas uzņēmuma iegādes procesā ir pārdevēja un kura nav reģistrēta Somijā, un uzņēmuma iegādes mērķsabiedrība ir reģistrēta Somijā;

                           —

                           sabiedrībai, kas uzņēmuma iegādes procesā ir pārdevēja un kura ir reģistrēta Somijā, un uzņēmuma iegādes mērķsabiedrība nav reģistrēta Somijā?

               2)

               Vai lietā nozīme ir tam, ka apdrošināšana attiecas tikai uz atbildību nodokļu jomā, kas attiecībā uz mērķsabiedrību ir radusies pirms uzņēmuma iegādes procesa īstenošanas?

               3)

               Vai lietā nozīme ir tam, vai uzņēmuma iegādes priekšmets ir mērķsabiedrības akcijas vai uzņēmējdarbības daļa?

               4)

               Vai situācijā, kurā uzņēmuma iegādes priekšmets ir mērķsabiedrības akcijas, nozīme ir tam, ka garantijas, kuras pārdevējs ir devis pircējam, attiecas tikai uz to, ka pārdevējam ir īpašumtiesības uz pārdotajām akcijām un attiecībā uz tām nepastāv nekādi trešo personu prasījumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/138/EK (2009. gada 25. novembris) par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (OV 2009, L 335, 1. lpp.)


title: Lieta C-577/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 28. februāra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Trinseo Deutschland Anlagengesellschaft mbH/Vācijas Federatīvā Republika (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā — Direktīva 2003/87/EK — Piemērojamība — 2. panta 1. punkts — I pielikums — Darbības, uz kurām attiecas tirdzniecības sistēma — Polimēru ražošana — Trešās iekārtas piegādāta siltuma izmantošana — Pieteikums par emisijas kvotu bezmaksas sadali — Periods no 2013. līdz 2020. gadam)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 28. februāra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Trinseo Deutschland Anlagengesellschaft mbH/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-577/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Direktīva 2003/87/EK - Piemērojamība - 2. panta 1. punkts - I pielikums - Darbības, uz kurām attiecas tirdzniecības sistēma - Polimēru ražošana - Trešās iekārtas piegādāta siltuma izmantošana - Pieteikums par emisijas kvotu bezmaksas sadali - Periods no 2013. līdz 2020. gadam))
   (2018/C 142/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Trinseo Deutschland Anlagengesellschaft mbH

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/29/EK (2009. gada 23. aprīlis), 2. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tāda polimēru, tostarp polikarbonāta, ražošanas iekārta kā pamatlietā aplūkotā, kas šai ražošanai nepieciešamo siltumu iegūst no trešās iekārtas, neietilpst ar šo direktīvu ieviestajā siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā, jo tā nerada tiešas CO2 emisijas.

      (1)  OV C 63, 27.2.2017.


title: Lieta T-118/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. februārī – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (“300 PANORAMICZNYCH”)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/59

         Prasība, kas celta 2018. gada 20. februārī – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (“300 PANORAMICZNYCH”)
   (Lieta T-118/18)
   (2018/C 142/77)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polija) (pārstāvis: C. Rogula, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “300 PANORAMICZNYCH” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 299 696

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 15. decembra lēmums lietā R 2195/2016-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               grozīt Apelācijas piektās padomes lēmumu, apmierinot prasītājas apelācijas sūdzību un ļaujot reģistrēt preču zīmi “300 PANORAMICZNYCH”, ņemot vēra, ka vārdiskais apzīmējums “300 PANORAMICZNYCH” neatbilst Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punktā, it īpaši tā b) un c) apakšpunktā, paredzētajiem nosacījumiem un tātad nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats;

         un/vai

               —

               atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “300 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;

         pakārtoti

               —

               atcelt Apelācijas piektās padomes lēmumu un likt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (turpmāk tekstā – “EUIPO”) no jauna izskatīt Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “300 PANORAMICZNYCH” reģistrācijas pieteikumu Nr. 015299696, it īpaši lai novērstu esošās kļūdas, konstatējot, ka vārdiskais apzīmējums “300 PANORAMICZNYCH” neatbilst Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punktā, it īpaši tā b) un c) apakšpunktā, paredzētajiem nosacījumiem un tātad nepastāv nekāds absolūts reģistrācijas atteikuma pamats;

         un/vai

               —

               atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “300 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

   Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas C-142/17 un C-143/17: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 7. februāra rīkojums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Manuela Maturi u.c./Fondazione Teatro dell'Opera di Roma, Fondazione Teatro dell’Opera di Roma/Manuela Maturi u.c. (C-142/17), Catia Passeri/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma (C-143/17) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Sociālā politika — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jomā — Direktīva 2006/54/EK — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz pagaidu iespēju izklaides industrijas darbiniekiem, kuri sasnieguši pensionēšanās vecumu, turpināt profesionālo darbību līdz vecumam, kas iepriekš bijis noteikts attiecībā uz pensionēšanās tiesībām, proti, 47 gadi sievietēm un 52 gadi vīriešiem)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/18

         Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 7. februāra rīkojums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Manuela Maturi u.c./Fondazione Teatro dell'Opera di Roma, Fondazione Teatro dell’Opera di Roma/Manuela Maturi u.c. (C-142/17), Catia Passeri/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma (C-143/17)
   (Apvienotās lietas C-142/17 un C-143/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Sociālā politika - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jomā - Direktīva 2006/54/EK - Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz pagaidu iespēju izklaides industrijas darbiniekiem, kuri sasnieguši pensionēšanās vecumu, turpināt profesionālo darbību līdz vecumam, kas iepriekš bijis noteikts attiecībā uz pensionēšanās tiesībām, proti, 47 gadi sievietēm un 52 gadi vīriešiem))
   (2018/C 142/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini, Loredana Barbanera, Fondazione Teatro dell'Opera di Roma (C-142/17), Catia Passeri (C-143/17)

      Atbildētāji: Fondazione Teatro dell'Opera di Roma, Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini, Loredana Barbanera, Luca Troiano, Mauro Murri (C-142/17), Fondazione Teatro dell'Opera di Roma (C-143/17)

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, 14. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums kā 2010. gada 30. aprīļa Dekrētlikuma Nr. 64, kas pārveidots par 2010. gada 29. jūnija Likumu Nr. 100, 3. panta 7. punktā – redakcijā, kas bija spēkā pamatlietas faktu rašanās brīdī, – paredzētais, saskaņā ar kuru darbinieki, kas strādā par dejotājiem un ir sasnieguši pensionēšanās vecumu, kurš šajā tiesiskajā regulējumā noteikts 45 gadu vecumā kā sievietēm, tā vīriešiem, divu gadu pārejas periodā var izmantot iespēju, kas tiem ļauj turpināt profesionālo darbību līdz maksimālajam nodarbinātības vecumam, kāds bijis noteikts iepriekš spēkā esošajā regulējumā, proti, 47 gadi sievietēm un 52 gadi vīriešiem, ir tieša diskriminācija dzimuma dēļ, kas šajā direktīvā ir aizliegta.

      (1)  OV C 249, 31.7.2017.


title: Lieta T-103/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 9. marta spriedums – Recordati Orphan Drugs/EUIPO – Laboratorios Normon (“NORMOSANG”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NORMOSANG” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “NORMON” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts un 20. noteikuma 1. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1430 7. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts un 8. panta 1. un 7. punkts))

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/49

         Vispārējās tiesas 2018. gada 9. marta spriedums – Recordati Orphan Drugs/EUIPO – Laboratorios Normon (“NORMOSANG”)
   (Lieta T-103/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NORMOSANG” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “NORMON” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts un 20. noteikuma 1. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1430 7. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts un 8. panta 1. un 7. punkts)))
   (2018/C 142/65)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Recordati Orphan Drugs (Puteaux, Francija) (pārstāvis: J. Quirin, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: A. Lukošiūtė)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Laboratorios Normon, SA (Tres Cantos, Spānija) (pārstāvis: I. Gonzalez-Mogena Gonzalez, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 22. novembra lēmumu lietā R 831/2016-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Laboratorios Normon un Recordati Orphan Drugs.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Recordati Orphan Drugs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 121, 18.4.2017.


title: Lieta C-233/17 P: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 22. februāra rīkojums – GX/Eiropas Komisija (Apelācija — Reglamenta 181. pants — Civildienests — Atklāts konkurss EPSO/AD/248/13 — Lēmums neiekļaut prasītāju rezerves sarakstā)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/18

         Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 22. februāra rīkojums – GX/Eiropas Komisija
   (Lieta C-233/17 P) (1)

   ((Apelācija - Reglamenta 181. pants - Civildienests - Atklāts konkurss EPSO/AD/248/13 - Lēmums neiekļaut prasītāju rezerves sarakstā))
   (2018/C 142/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: GX (pārstāvis: G.-M. Enache, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Gattinara un P. Mihaylova)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               GX sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 221, 10.7.2017.


title: Lieta T-119/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. februārī – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (“400 PANORAMICZNYCH”)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/60

         Prasība, kas celta 2018. gada 20. februārī – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (“400 PANORAMICZNYCH”)
   (Lieta T-119/18)
   (2018/C 142/78)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polija) (pārstāvis: C. Rogula, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “400 PANORAMICZNYCH” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 299 704

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 15. decembra lēmums lietā R 2200/2016-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               grozīt Apelācijas piektās padomes lēmumu, apmierinot prasītājas apelācijas sūdzību un ļaujot reģistrēt preču zīmi “400 PANORAMICZNYCH”, ņemot vēra, ka vārdiskais apzīmējums “400 PANORAMICZNYCH” neatbilst Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punktā, it īpaši tā b) un c) apakšpunktā, paredzētajiem nosacījumiem un tātad nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats;

         un/vai

               —

               atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “400 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;

         pakārtoti

               —

               atcelt Apelācijas piektās padomes lēmumu un likt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (turpmāk tekstā – “EUIPO”) no jauna izskatīt Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “400 PANORAMICZNYCH” reģistrācijas pieteikumu Nr. 015299704, it īpaši lai novērstu esošās kļūdas, konstatējot, ka vārdiskais apzīmējums “400 PANORAMICZNYCH” neatbilst Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punktā, it īpaši tā b) un c) apakšpunktā, paredzētajiem nosacījumiem un tātad nepastāv nekāds absolūts reģistrācijas atteikuma pamats;

         un/vai

               —

               atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “400 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-91/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. februārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/34

         Prasība, kas celta 2018. gada 8. februārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-91/18)
   (2018/C 142/45)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāves: A. Kyratsou un F. Tomat)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi

               —

               Atzīt, ka, pieņemot un atstājot spēkā tiesisko regulējumu, ar kuru:

                           i.

                              tsipouro/tsikoudià [grieķu vīnogu degvīns], ko saražojuši “pastāvīgie destilētāji”, tiek aplikts ar akcīzes nodokli pēc likmes, kura ir samazināta par 50 % salīdzinājumā ar valsts standartlikmi, lai gan no citām dalībvalstīm ievestie alkoholiskie dzērieni tiek aplikti ar akcīzes nodokli pēc valsts standartlikmes, Grieķijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 92/83/EEK (1) 19. un 21. pantā, tos skatot kopā ar tās 23. panta 2. punktu, kā arī LESD 110. pantā noteiktos pienākumus;

                           ii.

                              tsipouro/tsikoudià, ko saražojuši “gadījuma rakstura destilētāji”, tiek aplikts ar akcīzes nodokli pēc vēl vairāk samazinātas likmes, lai gan no citām dalībvalstīm ievestie alkoholiskie dzērieni tiek aplikti ar akcīzes nodokli pēc valsts standartlikmes, Grieķijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 92/83/EEK 19. un 21. pantā, tos skatot kopā ar tās 22. panta 1. punktu un ar Direktīvas 92/84/EEK (2) 3. panta 1. punktu, kā arī LESD 110. pantā noteiktos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2015. gada 24. septembrī Komisija Grieķijas iestādēm nosūtīja argumentētu atzinumu, atbilstoši kuram, pirmkārt, apliekot tsipouro/tsikoudià, ko saražojuši “pastāvīgie destilētāji”, ar akcīzes nodokli pēc likmes, kura ir samazināta par 50 % salīdzinājumā ar valsts standartlikmi, lai gan no citām dalībvalstīm ievestie alkoholiskie dzērieni tiek aplikti ar akcīzes nodokli pēc valsts standartlikmes, Grieķija nav izpildījusi Direktīvas 92/83/EEK 19. un 21. pantā, tos skatot kopā ar tās 23. panta 2. punktu, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 110. pantā noteiktos pienākumus un, otrkārt, atbilstoši valsts tiesībās paredzētajiem nosacījumiem apliekot tsipouro/tsikoudià, ko saražojuši sīkražotāji jeb t.s. “gadījuma rakstura” destilētāji, ar akcīzes nodokli pēc likmes, kura ir vēl vairāk samazināta, lai gan no citām dalībvalstīm ievestie alkoholiskie dzērieni tiek aplikti ar akcīzes nodokli pēc valsts standartlikmes, Grieķija nav izpildījusi Direktīvas 92/83/EEK 19. un 21. pantā, tos skatot kopā ar tās 22. panta 1. punktu un ar Direktīvas 92/84/EEK 3. panta 1. punktu, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 110. pantā noteiktos pienākumus.
   Savienības tiesību aktu normās par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, nav paredzēta samazinātas akcīzes nodokļa likmes piemērošana tsipouro/tsikoudià. Turklāt tāda tsipouro/tsikoudià, ko saražojuši sīkražotāji jeb t.s. “gadījuma rakstura” destilētāji, aplikšana ar akcīzes nodokli pēc vēl vairāk samazinātas likmes ir pretrunā piemērojamajām Direktīvas 92/83/EEK tiesību normām, tās skatot kopā arī atbilstošajām Direktīvas 92/84/EK tiesību normām. Tāpēc šajā ziņā ar spēkā esošo Grieķijas tiesisko regulējumu tiek pārkāptas šīs direktīvas. Tai pat laikā ar šo tiesisko regulējumu tiek pārkāpta LESD 110. panta pirmā daļa, jo ar šo tiesisko regulējumu importētajiem alkoholiskajiem dzērieniem, kas ir līdzīgi tsipouro/tsikoudià, tiek piemērota aplikšana ar augstāku nodokli un pārkāpta LESD 110. panta otrā daļa, jo ar to tsipouro/tsikoudià tiek nodrošināta netieša aizsardzība attiecībā pret citiem alkoholiskajiem dzērieniem, kas galvenokārt tiek importēti no citām dalībvalstīm un kas konkurē ar šo vietējo ražojumu.

      (1)  Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (OV 1992, L 316, 21. lpp.).

      (2)  Padomes Direktīva 92/84/EEK (1992. gada 19. oktobris) par spirta un alkoholisko dzērienu akcīzes nodokļa likmju saskaņošanu (OV 1992, L 316, 29. lpp.).


title: Lieta C-336/17 P: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 8. februāra rīkojums – HB u.c./Eiropas Komisija (Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Institucionālās tiesības — Eiropas pilsoņu iniciatīva “Ethics for Animals and Kids” — Klaiņojošu dzīvnieku aizsardzība — Psiholoģiskā ietekme uz pieaugušajiem un bērniem — Atteikums reģistrēt iniciatīvu Komisijas pilnvaru acīmredzamas neesamības attiecīgajā jomā dēļ — Regula (ES) Nr. 211/2011 — 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts — 4. panta 3. punkts)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/19

         Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 8. februāra rīkojums – HB u.c./Eiropas Komisija
   (Lieta C-336/17 P) (1)

   ((Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Institucionālās tiesības - Eiropas pilsoņu iniciatīva “Ethics for Animals and Kids” - Klaiņojošu dzīvnieku aizsardzība - Psiholoģiskā ietekme uz pieaugušajiem un bērniem - Atteikums reģistrēt iniciatīvu Komisijas pilnvaru acīmredzamas neesamības attiecīgajā jomā dēļ - Regula (ES) Nr. 211/2011 - 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts - 4. panta 3. punkts))
   (2018/C 142/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: HB, Robert Coates Smith, Hans Joachim Richter, Carmen Arsene, Magdalena Anna Kuropatwinska, Christos Yiapanis, Nathalie Louise Klinge (pārstāvis: P. Brockmann, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvis: H. Krämer)

      Rezolutīvā daļa

               1.

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2.

               HB, Robert Coates Smith, Hans Joachim Richter, Carmen Arsene, Magdalena Anna Kuropatwinska, Christos Yiapanis un Nathalie Louise Klinge, kā arī Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 283, 28.8.2017.


title: Lieta T-120/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. februārī – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (“500 PANORAMICZNYCH”)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/61

         Prasība, kas celta 2018. gada 20. februārī – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (“500 PANORAMICZNYCH”)
   (Lieta T-120/18)
   (2018/C 142/79)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polija) (pārstāvis: C. Rogula, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “500 PANORAMICZNYCH” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 299 712

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 15. decembra lēmums lietā R 2201/2016-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               grozīt Apelācijas piektās padomes lēmumu, apmierinot prasītājas apelācijas sūdzību un ļaujot reģistrēt preču zīmi “500 PANORAMICZNYCH”, ņemot vēra, ka vārdiskais apzīmējums “500 PANORAMICZNYCH” neatbilst Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punktā, it īpaši tā b) un c) apakšpunktā, paredzētajiem nosacījumiem un tātad nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats;

         un/vai

               —

               atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “500 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;

         pakārtoti

               —

               atcelt Apelācijas piektās padomes lēmumu un likt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (turpmāk tekstā – “EUIPO”) no jauna izskatīt Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “500 PANORAMICZNYCH” reģistrācijas pieteikumu Nr. 015299712, it īpaši lai novērstu esošās kļūdas, konstatējot, ka vārdiskais apzīmējums “500 PANORAMICZNYCH” neatbilst Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punktā, it īpaši tā b) un c) apakšpunktā, paredzētajiem nosacījumiem un tātad nepastāv nekāds absolūts reģistrācijas atteikuma pamats;

         un/vai

               —

               atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “500 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-159/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. marta spriedums – Claro Sol Cleaning/EUIPO – Solemo (“Claro Sol Facility Services desde 1972”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Claro Sol Facility Services desde 1972” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “SOL” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/50

         Vispārējās tiesas 2018. gada 8. marta spriedums – Claro Sol Cleaning/EUIPO – Solemo (“Claro Sol Facility Services desde 1972”)
   (Lieta T-159/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Claro Sol Facility Services desde 1972” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “SOL” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
   (2018/C 142/66)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Claro Sol Cleaning, SLU (Madride, Spānija) (pārstāvis: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Solemo Oy (Helsinki, Somija) (pārstāvji: M. Müller un A. Fottner, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 478/2016-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Solemo un Claro Sol Cleaning.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 478/2016-1.

               2)

               Solemo Oy sedz savus un atlīdzina Claro Sol Cleaning, SLU tiesāšanās izdevumus.

               3)

               EUIPO sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 195, 19.6.2017.


title: Lieta C-102/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. februārī iesniedza Oberlandesgericht Köln (Vācija) – Klaus Manuel Maria Brisch

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. februārī iesniedza Oberlandesgericht Köln (Vācija) – Klaus Manuel Maria Brisch

   (Lieta C-102/18)
   (2018/C 142/46)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Köln

      Pamatlietas puses

      Pieteicējs: Klaus Manuel Maria Brisch

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, piesakot Eiropas mantošanas apliecību saskaņā ar Mantošanas regulas (1) 65. panta 2. punktu, atbilstoši Mantošanas regulas īstenošanas regulas (2) 1. panta 4. punktam obligāti vai tikai fakultatīvi ir jāizmanto saskaņā ar Mantošanas regulas 81. panta 2. punktā minēto konsultēšanās procedūru izveidotā IV veidlapa (4. pielikums)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi; OV 2012, L 201, 107. lpp.

      (2)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 1329/2014 (2014. gada 9. decembris), ar ko izveido veidlapas, kuras minētas Regulā (ES) Nr. 650/2012 par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi; OV 2014, L 359, 30. lpp.


title: Lieta C-529/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 5. septembrī Isabel Martín Osete iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 29. jūnija spriedumu lietā T-427/16 Martín Osete/EUIPO

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/19

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 5. septembrīIsabel Martín Osete iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 29. jūnija spriedumu lietā T-427/16 Martín Osete/EUIPO

   (Lieta C-529/17 P)
   (2018/C 142/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Isabel Martín Osete (pārstāvis: V. Wellens, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Ar 2018. gada 22. februāra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-230/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 7. marta spriedums – Rstudio/EUIPO – Embarcadero Technologies (“RSTUDIO”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “RSTUDIO” — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ER/STUDIO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Agrākās preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/50

         Vispārējās tiesas 2018. gada 7. marta spriedums – Rstudio/EUIPO – Embarcadero Technologies (“RSTUDIO”)
   (Lieta T-230/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “RSTUDIO” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ER/STUDIO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Agrākās preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts))
   (2018/C 142/67)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rstudio, Inc. (Bostona, Masačūsetsa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Edenborough, QC, un G. Smith, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Schifko un D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Embarcadero Technologies, Inc. (Sanfrancisko, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 6. februāra lēmumu lietā R 493/2016-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Embarcadero Technologies un Rstudio.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Rstudio, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 178, 6.6.2017.


title: Lieta C-693/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 10. decembrī BMB sp. z o.o. iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 3. oktobra spriedumu lietā T-695/15 BMB sp. z o.o./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/20

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 10. decembrīBMB sp. z o.o. iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 3. oktobra spriedumu lietā T-695/15 BMB sp. z o.o./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-693/17 P)
   (2018/C 142/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BMB sp. z o.o. (pārstāvji: K. Czubkowski, radca prawny)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Ferrero SpA

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 3. septembra spriedumu lietā T-695/15, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai paziņots 2017. gada 11. oktobrī;

               —

               atcelt EUIPO Apelācijas trešās padomes 2015. gada 8. septembra lēmumu lietā R 1150/2012-3;

         pakārtoti, tas lūdz Tiesu atcelt spriedumu un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējai tiesai, ja tiesvedības stadija neļauj Tiesai pieņemt nolēmumu.
   Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 138. panta 1. punktu tas lūdz Tiesu arī:

               —

               piespriest Ferrero Spa un EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelācijas sūdzību;

               —

               piespriest Ferrero Spa un EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai radušies Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest Ferrero Spa atlīdzināt izdevumus, kas saistībā ar Lēmumu radušies procesā EUIPO.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.
   Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugu (1) 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta pārkāpums sakarā ar kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ka:

               i.

               agrākās preču zīmes grafiskais attēlojums ir iekļauts apstrīdētajā dizainparaugā;

               ii.

               agrākā preču zīme un apstrīdētais dizainparaugs ir ļoti līdzīgi;

               iii.

               Apelācijas padome nav pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka pastāv sajaukšanas iespēja starp agrāko preču zīmi un apstrīdēto dizainparaugu.

         Ar otro pamatu tiek apgalvots Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugu 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta, aplūkojot to kopsakarā ar labas pārvaldības un tiesiskās paļāvības aizsardzības vispārējiem principiem, pārkāpums sakarā ar kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ka Apelācijas padome veiktā norāde uz Regulas Nr. 207/2009 (2) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu Lēmuma 33. punktā ir vienīgi formāla kļūda, kurai nav noteicošas ietekmes strīda atrisināšanai, un ka, izvērtējot sajaukšanas iespēju, nav nepieciešams ņemt vērā valsts tiesību aktus par starptautisko reģistrāciju.

      (1)  OV 2002, L 3, 1. lpp.

      (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-672/16: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 28. februāra spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Imofloresmira – Investimentos Imobiliários SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis — PVN direktīva — Nekustamā īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas darījumu atbrīvošana — Tiesības izvēlēties par labu nodokļa maksātājiem — Ieviešana dalībvalstīs — Priekšnodokļa atskaitīšana — Izmantošana nodokļa maksātāja ar nodokli apliekamiem darījumiem — Sākotnējā atskaitījuma koriģēšana — Nepieļaujamība)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/10

         Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 28. februāra spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Imofloresmira – Investimentos Imobiliários SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-672/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis - PVN direktīva - Nekustamā īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas darījumu atbrīvošana - Tiesības izvēlēties par labu nodokļa maksātājiem - Ieviešana dalībvalstīs - Priekšnodokļa atskaitīšana - Izmantošana nodokļa maksātāja ar nodokli apliekamiem darījumiem - Sākotnējā atskaitījuma koriģēšana - Nepieļaujamība))
   (2018/C 142/14)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Imofloresmira – Investimentos Imobiliários SA

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 167., 168., 184., 185. un 187. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts koriģēt sākotnējo pievienotās vērtības nodokļa atskaitījumu tādēļ, ka nekustamais īpašums, attiecībā uz kuru ir īstenotas tiesības izvēlēties maksāt nodokli, tiek uzskatīts par tādu, ko nodokļa maksātājs vairs neizmanto savu ar nodokli apliekamo darbību veikšanai, jo šis nekustamais īpašums netiek aizņemts ilgāk kā divus gadus, pat ja ir pierādīts, ka nodokļa maksātājs šajā laikposmā ir mēģinājis šo nekustamo īpašumu iznomāt.

      (1)  OV C 86, 20.3.2017.


title: Lieta T-35/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – La Marchesiana/EUIPO – Marchesi Angelo (“MARCHESI”)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/51

         Prasība, kas celta 2018. gada 19. janvārī – La Marchesiana/EUIPO – Marchesi Angelo (“MARCHESI”)
   (Lieta T-35/18)
   (2018/C 142/68)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: La Marchesiana Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji: M. Franzosi, F. Santonocito, A. Sobol, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Marchesi Angelo Srl (Milāna, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “MARCHESI”, ko veido septiņi otas triepieni oranžā, zilā, dzeltenā, sarkanā, zaļā, melnā un violetā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 4 187 159

      Informācija par procesu EUIPO: Spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 15. novembra lēmums apvienotajās lietās R 1753/2016–4 un R 1802/2016–4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu un pilnībā noraidīt Angelo Marchesi pieteikumu par preču zīmes “EU’159” atcelšanu tās neizmantošanas dēļ;

               —

               grozot apstrīdēto lēmumu, konstatēt un atzīt, ka preču zīme “EU’159” ir tikusi faktiski izmantota attiecīgajā laikposmā Eiropas Savienībā Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 58. panta 1. punkta izpratnē attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas ietilpst 8. klasē (ar roku darbināmi piederumi un instrumenti, it īpaši virtuves piederumi), 16. klasē (papīrs, kartons, iespieddarbi, grāmatas, žurnāli, piederumi māksliniekiem, papīra kancelejas preces, mācību materiāli), 21. klasē (mājsaimniecības vai virtuves piederumi un trauki, katli, šķīvji, glāzes, stikla, porcelāna un māla izstrādājumi), 29. klasē (dzīvnieku izcelsmes pārtikas produkti, konservēti, žāvēti un vārīti augļi un dārzeņi; želejas, ievārījumi, kompoti; olas, piens un piena produkti; eļļas un pārtikas tauki), 30. klasē (kafija un kafijas aizstājēji, tēja, kakao, cukurs, rīsi, milti, maize, makaroni, konditorejas izstrādājumi, saldējumi, piedevas, kas paredzētas pārtikas garšas uzlabošanai), 33. klasē (alkoholiskie dzērieni), kā arī attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas ietilpst 30. klasē (kafija), 41. klasē (izglītības un apmācību darbības, apmācību kursi) un 43. klasē (ēdināšanas pakalpojumi, pakalpojumi, kurus sniedz uzņēmumi, kas nodarbojas ar patēriņam gatavas pārtikas un dzērienu, ko izplata bāri, restorāni, pašapkalpošanās restorāni un ēdnīcas, piegādi);

               —

               pakārtoti, un daļēji grozot apstrīdēto lēmumu, noraidīt otras procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieces pieteikumu par preču zīmes “EU’159” atcelšanu tās neizmantošanas dēļ attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 30. klasē (kafija), 41. klasē (izglītības un apmācību darbības, apmācību kursi) un 43. klasē (ēdināšanas pakalpojumi, pakalpojumi, kurus sniedz uzņēmumi, kas nodarbojas ar patēriņam gatavas pārtikas un dzērienu, ko izplata bāri, restorāni, pašapkalpošanās restorāni un ēdnīcas, piegādi);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un izdevumus abās iepriekšējās instancēs.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Kļūdains izmantošanas pierādījumu vērtējums Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 18. panta 1. punkta izpratnē.


title: Lieta T-122/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. februārī – Lidl Stiftung/EUIPO – Shimano Europe (“PRO”)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/63

         Prasība, kas celta 2018. gada 27. februārī – Lidl Stiftung/EUIPO – Shimano Europe (“PRO”)
   (Lieta T-122/18)
   (2018/C 142/81)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji: A. Berger un A. Marx, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Shimano Europe BV (Nunspeet, Nīderlande)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “PRO” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 468 904

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 7. decembra lēmums lietā R 1332/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt iebildumu Nr. 002654773, kas iesniegts pret Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 014 468 904;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest Shimano Europe B.V. atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā EUIPO.

      Izvirzītie pamati

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-7/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. janvārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Modesto Jardón Lama/Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. janvārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Modesto Jardón Lama/Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social

   (Lieta C-7/18)
   (2018/C 142/29)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Modesto Jardón Lama

      Atbildētāji: Instituto Nacional de la Seguridad Social un Tesorería General de la Seguridad Social

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 48. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā pieeja priekšlaicīgai vecuma pensijai tiek padarīta atkarīga no nosacījuma, ka izmaksājamās pensijas apmēram ir jābūt lielākam par minimālo pensiju, kādu attiecīgajai personai būtu jāizmaksā atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam, interpretējot šo “izmaksājamo pensiju” kā faktisko pensiju, ko izmaksā tikai kompetentā dalībvalsts (šajā gadījumā – Spānija), neņemot vērā arī faktisko pensiju, kuru attiecīgā persona varētu saņemt kā tāda paša veida pabalstu no vienas vai vairākām citām dalībvalstīm?


title: Lieta C-116/18: Prasība, kas celta 2018. gada 14. februārī – Eiropas Komisija/Rumānija

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/36

         Prasība, kas celta 2018. gada 14. februārī – Eiropas Komisija/Rumānija
   (Lieta C-116/18)
   (2018/C 142/47)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Javorský, L. Nicolae un G. von Rintelen)

      Atbildētāja: Rumānija

      Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt, ka līdz 2016. gada 10. aprīlim nepieņemot normatīvus vai administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/26/ES (2014. gada 26. februāris) par autortiesību un blakustiesību kolektīvo pārvaldījumu un muzikālo darbu tiesību lietošanai tiešsaistē daudzteritoriālo licencēšanu iekšējā tirgū (1), prasības vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šādiem pasākumiem, Rumānija nav izpildījusi šīs direktīvas 43. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Rumānijai saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu maksāt kavējuma naudu 42 377,60 EUR apmērā par katru kavējuma dienu pēc sprieduma pasludināšanas šajā lietā par Direktīvas 2014/26/ES transponēšanas pasākumu paziņošanas pienākuma neizpildi;

               —

               piespriest Rumānijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Atbilstoši Direktīvas 2014/26/ES 43. panta 1. punktam dalībvalstīm ir pienākums pieņemt un ieviest normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības līdz 2016. gada 10. aprīlim, par to nekavējoties informējot Komisiju. Tādēļ dalībvalstīm ir pienākums noteikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai valsts tiesībās transponētu direktīvu noteiktajā termiņā, un paziņot par šādiem pasākumiem Komisijai.
   Komisija piedāvā arī piemērot Rumānijai kavējuma naudu 42 377,60 EUR apmērā par katru kavējuma dienu pēc sprieduma pasludināšanas šajā lietā par Direktīvas 2014/26/ES transponēšanas pasākumu paziņošanas pienākuma neizpildi. Šā soda apmērs ir ticis noteikts, ņemot vērā pārkāpuma smagumu, tā ilgumu un vajadzību nodrošināt šāda soda atturošo iedarbību, atbilstoši attiecīgās dalībvalsts maksātspējai.
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2016. gada 10. aprīlī.

      (1)  OV 2014, L 84, 72. lpp.


title: Lieta C-10/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 5. janvārī iesniedza Marine Harvest ASA par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 26. oktobra spriedumu lietā T-704/14: Marine Harvest ASA/Eiropas Komisija

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/22

         Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 5. janvārī iesniedza Marine Harvest ASA par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 26. oktobra spriedumu lietā T-704/14: Marine Harvest ASA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-10/18 P)
   (2018/C 142/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Marine Harvest ASA (pārstāvis: R. Subiotto QC)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 23. jūlija lēmumu vai, pakārtoti, atcelt naudas sodus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikti ar šo lēmumu, vai, vēl pakārtotāk, būtiski samazināt naudas sodus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikti ar šo lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās un citus izdevumus gan šajā instancē, gan Vispārējā tiesā;

               —

               ja nepieciešams, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai atbilstoši Tiesas spriedumam;

               —

               veikt jebkādus citus pasākumus, ko Tiesa uzskata par lietderīgiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepiemērojot Regulas (EK) Nr. 139/2004 (1) (turpmāk tekstā – “EKAR”) 7. panta 2. punktu šajā lietā.

                           a.

                           Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot “vienas koncentrācijas” koncepciju, īpaši noraidot EKAR preambulas 20. apsvērumu kā pamatu ES likumdevēja nodomu interpretācijai, ka “viena koncentrācija” ir visi darījumi, kas “ir cieši saistīti”.

                           b.

                           Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot EKAR 7. panta 2. punkta rationale.

               2.

               Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzliekot divus naudas sodus par vienu un to pašu rīcību.

                           a.

                           Spriedumā esot pārkāpts ne bis in idem princips, divreiz sodot Marine Harvest par īpašuma tiesību iegūšanu Malek k-ga akciju paketē 48,5 % apmērā: 10 miljoni EUR, pamatojoties uz EKAR 14. panta 2. punkta a) apakšpunktu, par apgalvotu koncentrācijas īstenošanu pirms paziņošanas (apgalvots EKAR 4. panta 1. punkta pārkāpums) un vēl 10 miljoni EUR, pamatojoties uz EKAR 14. panta 2. punkta b) apakšpunktu, par apgalvotu koncentrācijas īstenošanu pirms atzinuma par atbilstību (apgalvots EKAR 7. panta 1. panta pārkāpums).

                           b.

                           Pakārtoti, ar spriedumu ir ticis pārkāpts ieskaitīšanas princips, jo, nosakot otro sodu, nav ticis ņemts vērā pirmais sods.

                           c.

                           Vēl pakārtotāk, spriedumā esot pieļauta kļūdu tiesību piemērošanā, jo nav ticis piemērots pārkāpumu kopības princips: apgalvotais paziņošanas pienākuma (4. panta 1. punkts) pārkāpums bija specifiskāks pārkāpums un tādēļ ietvēra apgalvoto bezdarbības pienākuma (EKAR 7. panta 1. punkts) pārkāpumu, kas ir vispārīgāks pārkāpums.

      (1)  Padomes Regula (EK) (2004. gada 20. janvāris) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās Regula) (OV 2004, L 24, 1. lpp.).


title: Lieta T-123/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. februārī – Bayer Intellectual Property/EUIPO (Sirds attēls)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/64

         Prasība, kas celta 2018. gada 27. februārī – Bayer Intellectual Property/EUIPO (Sirds attēls)
   (Lieta T-123/18)
   (2018/C 142/82)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bayer Intellectual Property GmbH (Monheim am Rhein, Vācija) (pārstāvji: V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Savienības grafiska preču zīme (Sirds attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 701 568

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 7. decembra lēmums lietā R 145/2017-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               apmierināt prasītājas EUIPO Apelācijas padomē iesniegto apelācijas sūdzību;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-9/17: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 1. marta spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsākusi Maria Tirkkonen (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski līgumi — Direktīva 2004/18/EK — Lauku saimniecību konsultāciju pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūra — Publiska līguma esamība vai neesamība — Pakalpojumu iegādes sistēma, saskaņā ar kuru jebkuram saimnieciskās darbības subjektam, kurš atbilst iepriekš paredzētajiem nosacījumiem, tiek atļauts tos piegādāt — Sistēma, kas vēlāk ir slēgta citiem saimnieciskās darbības subjektiem)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/12

         Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 1. marta spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsākusi Maria Tirkkonen

   (Lieta C-9/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Direktīva 2004/18/EK - Lauku saimniecību konsultāciju pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūra - Publiska līguma esamība vai neesamība - Pakalpojumu iegādes sistēma, saskaņā ar kuru jebkuram saimnieciskās darbības subjektam, kurš atbilst iepriekš paredzētajiem nosacījumiem, tiek atļauts tos piegādāt - Sistēma, kas vēlāk ir slēgta citiem saimnieciskās darbības subjektiem))
   (2018/C 142/16)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Maria Tirkkonen

      piedaloties: Maaseutuvirasto

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par publisku līgumu šīs direktīvas izpratnē nav uzskatāma tāda saimniecību konsultatīvā sistēma kā pamatlietā aplūkotā, kuras ietvaros kāda publiska iestāde apstiprina visus saimnieciskās darbības subjektus, kas atbilst konkursa dokumentācijā noteiktajām piemērotības prasībām un ir sekmīgi nokārtojuši šajā konkursa dokumentācijā minēto pārbaudījumu, pat ja šīs sistēmas ierobežotajā darbības laikā tajā nevar tikt iekļauts neviens jauns saimnieciskās darbības subjekts.

      (1)  OV C 86, 20.3.2017.


title: Lieta C-144/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 23. februārī River Kwai International Food Industry Co. Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 14. decembra spriedumu lietā T-460/14 Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD)/Eiropas Savienības Padome

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/37

         Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 23. februārīRiver Kwai International Food Industry Co. Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2017. gada 14. decembra spriedumu lietā T-460/14 Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD)/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-144/18 P)
   (2018/C 142/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: River Kwai International Food Industry Co. Ltd (pārstāvji: F. Graafsma un J. Cornelis, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD), Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra spriedumu lietā T-460/14 Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD)/Eiropas Savienības Padome;

               —

               piespriest prasītājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus kas radušies saistībā ar šo apelācijas sūdzību, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā lietā T-460/14.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesas konstatējumos ir pieļautas vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un ir sagrozīti tai iesniegtie fakti un pierādījumi. Tādēļ apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums būtu jāatceļ.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda trīs apelācijas sūdzības pamatus.
   Pirmkārt, tā kā pārsūdzētajā spriedumā nav izvērtēti apelācijas sūdzības iesniedzējas iebildumi par sākotnējā prasības pieteikuma pieņemamību – tostarp attiecībā uz ceturto pamatu –, ir pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesību uz aizstāvību Vispārējā tiesā. Pārsūdzētajā spriedumā nav ņemti vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas iebildumi par nepieņemamību, nesniedzot iemeslu/pamatojumu, kādēļ nebija jāizvērtē apelācijas sūdzības iesniedzējas iebildumi.
   Otrkārt, pārsūdzētajā spriedumā ir sagrozīti pierādījumi, klasificējot jautājumu par izmaksu sadali kā tādu, kas attiecas uz normālās vērtības noteikšanu un līdz ar to dempinga starpības aprēķinu, nevis kā tādu, kas attiecas uz ilglaicīgu apstākļu izmaiņu esamību. Neviens no apsvērumiem, kurus prasītāja izvirzījusi administratīvajā procesā, nesaista izmaksu sadali ar dempinga starpības aprēķinu.
   Visbeidzot, ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāpts Pamatregulas (1) 10. pants, kā arī vispārējais atpakaļejoša spēka aizlieguma princips, jo apelācijas sūdzības iesniedzējas antidempinga maksājums faktiski ar atpakaļejošu spēku tika palielināts no 3.6 % līdz 12.8 %.

      (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51. lpp.).


title: Lieta C-13/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 8. janvārī iesniedza Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Sole-Mizo Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 8. janvārī iesniedza Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Sole-Mizo Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

   (Lieta C-13/18)
   (2018/C 142/31)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sole-Mizo Zrt.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Savienības tiesību normām, ar Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) (turpmāk tekstā – “PVN direktīva”) noteikumiem (ņemot vērā it īpaši tās 183. pantu) un ar efektivitātes, tiešas iedarbības un līdzvērtības principiem ir saderīga dalībvalsts prakse, saskaņā ar kuru, pārbaudot atbilstošās tiesību normas par nokavējuma procentiem, tiek izmantota premisa, ka valsts nodokļu iestāde nav izdarījusi pārkāpumu (bezdarbība) – proti, tai nav jāmaksā nokavējuma procenti par pievienotās vērtības nodokļa (turpmāk tekstā – “PVN”) neatgūstamo daļu [..], kas atbilst nodokļa maksātāja neapmaksātiem pirkumiem –, jo brīdī, kad valsts nodokļu iestāde pieņēma lēmumu, bija spēkā ar Savienības tiesībām nesaderīgs valsts tiesiskais regulējums, un Tiesa tikai vēlāk pasludināja, ka tajā paredzētais nosacījums nav saderīgs ar Savienības tiesībām?

               2)

               Vai ar Savienības tiesībām, it īpaši PVN direktīvas tiesību normām (ņemot vērā ir īpaši tās 183. pantu) un efektivitātes, tiešas iedarbības un līdzvērtības principiem ir saderīga dalībvalsts prakse, saskaņā ar kuru, pārbaudot atbilstošās tiesību normas par nokavējuma procentiem, tiek nošķirts, vai valsts nodokļu iestāde neatmaksāja nodokli, ievērojot tajā laikā spēkā esošās tiesību normas – kas turklāt bija pretrunā Savienības tiesībām –, vai arī tā to neatmaksāja, pārkāpjot šīs tiesību normas, un attiecībā uz procentu apjomu par PVN, kura atmaksu nevarēja pieprasīt saprātīgā termiņā valsts tiesībās paredzētā nosacījuma, kuru Tiesa pasludināja par nesaderīgu ar Savienības tiesībām, dēļ, ir norādīti divi atšķirīgi periodi, tādējādi, ka

                           —

                           pirmajā periodā nodokļa maksātājiem ir tiesības saņemt tikai nokavējuma procentus, kas atbilst centrālās bankas pamatlikmei, jo, tā kā tajā laikā vēl bija spēkā ar Savienības tiesībām nesaderīgs Ungārijas tiesiskais regulējums, Ungārijas iestādes nerīkojās prettiesiski, neatļaujot saprātīgā termiņā veikt rēķinos norādītā PVN maksājumu, savukārt

                           —

                           otrajā periodā ir jāmaksā procenti, kas atbilst centrālās bankas pamatlikmei divkāršā apmērā – kas turklāt dalībvalsts tiesību sistēmā ir piemērojama nokavējuma gadījumā –, tikai tad, ja nokavējuma procentu maksājumu par pirmo periodu ir veikts novēloti?

               3)

               Vai PVN direktīvas 183. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka līdzvērtības principam pretrunā ir dalībvalsts prakse, saskaņā ar kuru nodokļu iestāde par neatmaksāto PVN maksā tikai procentus, kas atbilst (parastai) centrālās bankas pamatlikmei ja tika pārkāptas Savienības tiesības, savukārt tā maksā procentus, kas atbilst centrālās bankas pamatlikmei divkāršā apmērā, gadījumā, ja tika pārkāptas valsts tiesības?

      (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lietas T-45/13 RENV un T-587/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. marta spriedums – Rose Vision/Komisija (“Šķīrējklauzula — Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) — Dotāciju nolīgumi saistībā ar projektiem FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM un SFERA — Termiņš revīzijas galīgā ziņojuma sniegšanai — Finanšu revīzijas, kurās konstatētas nelikumības projektu īstenošanā — Maksājumu apturēšana — Finanšu revīziju konfidencialitāte — Pieteikto izmaksu atbilstība — Ārpuslīgumiskā atbildība — Piešķirto līdzekļu atmaksāšana — Kaitējums, kas nodarīts, reģistrējot agrīnās brīdināšanas sistēmā”)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/39

         Vispārējās tiesas 2018. gada 8. marta spriedums – Rose Vision/Komisija
   (Lietas T-45/13 RENV un T-587/15) (1)

   ((“Šķīrējklauzula - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Dotāciju nolīgumi saistībā ar projektiem FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM un SFERA - Termiņš revīzijas galīgā ziņojuma sniegšanai - Finanšu revīzijas, kurās konstatētas nelikumības projektu īstenošanā - Maksājumu apturēšana - Finanšu revīziju konfidencialitāte - Pieteikto izmaksu atbilstība - Ārpuslīgumiskā atbildība - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Kaitējums, kas nodarīts, reģistrējot agrīnās brīdināšanas sistēmā”))
   (2018/C 142/50)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rose Vision, SL (Pozuelo de Alarcón, Spānija) (pārstāvis: J.J. Marín López, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: lietā T-45/13 RENV – R. Lyal un M. Siekierzyńska, pārstāvji, kam palīdz J. Rivas Andrés, advokāts, un lietā T-587/15 – J. Estrada de Solà, P. Rosa Plaza un S. Delaude, pārstāvji, kam palīdz J. Rivas Andrés, advokāts)

      Priekšmets

   Lietā T-45/13 RENV, pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts atzīt, ka ir pārkāpti projektam FutureNEM piemērojamie līguma noteikumi, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītajai esot nodarīts ar to, ka Komisija ir pārkāpusi šos līguma noteikumus, treškārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai esot nodarīts ar to, ka tās nosaukums ir ierakstīts Agrīnās brīdināšanas sistēmā (ABS), un, ceturtkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt lēmumu par prasītājas nosaukuma ierakstīšanu ABS, savukārt lietā T-587/15, pirmkārt, būtībā prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts atzīt, ka ir pārkāpti projektiem FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM un SFERA piemērojamie līguma noteikumi, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts gan atzīt, ka prasītājai nav pienākuma maksāt Komisijai summu, kas no tās tiek atprasīta, gan atlīdzināt kaitējumu, kas prasītajai esot nodarīts ar to, ka Komisija ir pārkāpusi līguma noteikumus, gan piespriest Komisijai samaksāt summas, kas no tās pienākas saistībā ar tās dalību šajos projektos, treškārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas esot nodarīts ar to, ka prasītājas nosaukums ir ierakstīts ABS, un, ceturtkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 28. jūlija Lēmumu C(2015) 5449 final par to, ka no prasītājas ir atgūstama kopsumma 535 613,20 euro apmērā ar procentiem.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Lietas T-45/13 RENV un T-587/15 apvienot sprieduma taisīšanai.

               2)

               Prasības noraidīt.

               3)

               Rose Vision, SL sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kuros lietā T-45/13 RENV ietilpst arī tie izdevumi, kas radušies saistībā ar lietas T-45/13 sākotnējo izskatīšanu Vispārējā tiesā, saistībā ar apelācijas tiesvedību lietā C-224/15 P un saistībā ar atpakaļ nodotās lietas izskatīšanu.

      (1)  OV C 178, 22.6.2013.


title: Lieta C-29/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. janvārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Cobra Servicios Auxiliares, S.A./FOGASA, José David Sánchez Iglesias un Incatema, S.L.

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. janvārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Cobra Servicios Auxiliares, S.A./FOGASA, José David Sánchez Iglesias un Incatema, S.L.

   (Lieta C-29/18)
   (2018/C 142/32)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Cobra Servicios Auxiliares, S.A.

      Atbildētāji: FOGASA, José David Sánchez Iglesias un Incatema, S.L.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 1999/70 (1) pielikumā iekļautā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā saistībā ar to pašu faktisko apstākli (līguma starp darba devēju un trešo uzņēmumu izbeigšana pēdējā minētā gribas dēļ) ir paredzēts, ka tad, ja tiek izbeigts līgums par konkrēta darba veikšanu vai pakalpojumu sniegšanu, kas ir noslēgts uz attiecīgā līguma darbības laiku, ir jāmaksā mazāka atlīdzība nekā tad, ja tiek izbeigti ar salīdzināmiem darba ņēmējiem uz nenoteiktu laiku noslēgti līgumi kolektīvās atlaišanas dēļ, kuru pamato ar ekonomiskiem uzņēmējdarbības iemesliem, kas izriet no minētā līguma izbeigšanas?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai atšķirīga attieksme pret darba ņēmējiem, ar kuriem noslēgts līgums uz noteiktu laiku, un salīdzināmiem darba ņēmējiem, ar kuriem noslēgts līgums uz nenoteiktu laiku, nosakot atlīdzību saistībā ar līgumu izbeigšanu, kas ir pamatota ar to pašu faktisko apstākli, lai arī piemērojot atšķirīgu juridisko pamatu, ir diskriminācija, kas aizliegta ar Hartas 21. pantu un kas nav saderīga ar Hartas 20. un 21. pantā nostiprinātajiem vienlīdzīgas attieksmes un diskriminācijas aizlieguma principiem, kuri ir daļa no Savienības tiesību vispārējiem principiem?

      (1)  Padomes Direktīva 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 4. lpp.).


title: Lieta C-46/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 28. februāra spriedums (Landesarbeitsgericht Bremen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hubertus John/Freie Hansestadt Bremen (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi — 5. klauzulas 1. punkts — Pasākumi, kuru mērķis ir novērst uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu — Direktīva 2000/78/EK — 6. panta 1. punkts — Aizliegums diskriminēt vecuma dēļ — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir atļauts atlikt darba līguma beigu termiņu, kas ir noteikts parastajā pensionēšanās vecumā, tikai tāpēc, ka darba ņēmējs ir ieguvis tiesības uz vecuma pensiju)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/13

         Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 28. februāra spriedums (Landesarbeitsgericht Bremen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hubertus John/Freie Hansestadt Bremen

   (Lieta C-46/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi - 5. klauzulas 1. punkts - Pasākumi, kuru mērķis ir novērst uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu - Direktīva 2000/78/EK - 6. panta 1. punkts - Aizliegums diskriminēt vecuma dēļ - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir atļauts atlikt darba līguma beigu termiņu, kas ir noteikts parastajā pensionēšanās vecumā, tikai tāpēc, ka darba ņēmējs ir ieguvis tiesības uz vecuma pensiju))
   (2018/C 142/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesarbeitsgericht Bremen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Hubertus John

      Atbildētāja: Freie Hansestadt Bremen

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā nav tāda valsts tiesību norma kā pamatlietā aplūkotā, ciktāl tajā darba ņēmējiem, kuri ir sasnieguši likumā noteikto vecumu, lai iegūtu vecuma pensiju, darba tirgus pamešanas datuma atlikšanai ir paredzēts nosacījums par darba devēja piekrišanu, kas dota uz noteiktu laiku.

               2)

               Padomes Direktīvas 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā pievienotā 1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darba līgumiem uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā nav tāda valsts tiesību norma kā pamatlietā aplūkotā, ciktāl tajā ir atļauts darba līguma pusēm, savstarpēji vienojoties darba attiecību laikā, bez ierobežojuma laikā vai jebkāda cita nosacījuma un, iespējams, vairākkārt, atlikt līgumā noteikto izbeigšanas datumu, kas ir saistīts ar parastā pensionēšanās vecuma sasniegšanu, un darīt to tikai tāpēc, ka darba ņēmējam, sasniedzot parasto pensionēšanās vecumu, ir tiesības saņemt vecuma pensiju.

      (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta C-30/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. janvārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Cobra Servicios Auxiliares, S.A./José Ramón Fiuza Asorey un Incatema, S.L.

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. janvārī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Cobra Servicios Auxiliares, S.A./José Ramón Fiuza Asorey un Incatema, S.L.

   (Lieta C-30/18)
   (2018/C 142/33)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Cobra Servicios Auxiliares, S.A.

      Atbildētāji: José Ramón Fiuza Asorey un Incatema, S.L.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 1999/70 (1) pielikumā iekļautā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā saistībā ar to pašu faktisko apstākli (līguma starp darba devēju un trešo uzņēmumu izbeigšana pēdējā minētā gribas dēļ) ir paredzēts, ka tad, ja tiek izbeigts līgums par konkrēta darba veikšanu vai pakalpojumu sniegšanu, kas ir noslēgts uz attiecīgā līguma darbības laiku, ir jāmaksā mazāka atlīdzība nekā tad, ja tiek izbeigti ar salīdzināmiem darba ņēmējiem uz nenoteiktu laiku noslēgti līgumi kolektīvās atlaišanas dēļ, kuru pamato ar ekonomiskiem uzņēmējdarbības iemesliem, kas izriet no minētā līguma izbeigšanas?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai atšķirīga attieksme pret darba ņēmējiem, ar kuriem noslēgts līgums uz noteiktu laiku, un salīdzināmiem darba ņēmējiem, ar kuriem noslēgts līgums uz nenoteiktu laiku, nosakot atlīdzību saistībā ar līgumu izbeigšanu, kas ir pamatota ar to pašu faktisko apstākli, lai arī piemērojot atšķirīgu juridisko pamatu, ir diskriminācija, kas aizliegta ar Hartas 21. pantu un kas nav saderīga ar Hartas 20. un 21. pantā nostiprinātajiem vienlīdzīgas attieksmes un diskriminācijas aizlieguma principiem, kuri ir daļa no Savienības tiesību vispārējiem principiem?

      (1)  Padomes Direktīva 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.).


title: Lieta T-292/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 28. februāra spriedums – Vakakis kai Synergates/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Publiski pakalpojumu līgumi — Iepirkuma procedūra — Pieņemamaība — Procedūras nepareiza izmantošana — Interešu konflikts — Pienākums ievērot pienācīgu rūpību — Iespējas zaudēšana)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/40

         Vispārējās tiesas 2018. gada 28. februāra spriedums – Vakakis kai Synergates/Komisija
   (Lieta T-292/15) (1)

   ((Ārpuslīgumiskā atbildība - Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Pieņemamaība - Procedūras nepareiza izmantošana - Interešu konflikts - Pienākums ievērot pienācīgu rūpību - Iespējas zaudēšana))
   (2018/C 142/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton, agrāk – Vakakis International – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji: B. O'Connor, solicitor, S. Gubel un E. Bertolotto, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji F. Erlbacher un E. Georgieva, vēlāk E. Georgieva un L. Baumgart)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājai esot nodarīts sakarā ar Komisijas pārkāpumiem iepirkuma procedūrā “Uzturdrošības sistēmas nostiprināšana Albānijā” (EuropeAid/129820/C/SER/AL).

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Savienība atlīdzina zaudējumus, ko ir cietusi Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton, zaudējot iespēju iegūt līguma “Uzturdrošības sistēmas nostiprināšana Albānijā” (EuropeAid/129820/C/SER/AL) slēgšanas tiesības, kā arī saistībā ar izdevumiem un izmaksām, kas tai ir radušies dalības šajā iepirkuma procedūrā dēļ.

               2)

               Rezolutīvās daļas 1. punktā minētajai zaudējumu atlīdzībai pieskaitāmi nokavējuma procenti, kas ir jāmaksā sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz pilnīgai samaksai, un to likme ir galvenajām refinansēšanas darbībām noteiktā Eiropas Centrālās Bankas (ECB) likme, kas palielināta par diviem procentu punktiem.

               3)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               4)

               Lietas dalībnieki trīs mēnešu laikā no šī sprieduma pasludināšanas dienas iesniedz Vispārējai tiesai savstarpējas vienošanās rezultātā sagatavotu zaudējumu aprēķinu.

               5)

               Ja netiek panākta vienošanās, lietas dalībnieki tajā pašā termiņā Vispārējai tiesai dara zināmus savus zaudējumu aprēķinus.

               6)

               Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta C-38/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. janvārī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Massimo Gambino un Shpetim Hyka

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. janvārī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Massimo Gambino un Shpetim Hyka

   (Lieta C-38/18)
   (2018/C 142/34)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bari

      Pamatlietas puses

      Massimo Gambino un Shpetim Hyka

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2012/29/ES (1) 16. pants, 18. pants un 20. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz noziegumā cietušo personu no jauna iztaujāt tiesā ar mainītu sastāvu, ja viens no tiesas procesa dalībniekiem saskaņā ar KPK 511. panta 2. punktu un KPK 525. panta 2. punktu (kā tie pastāvīgi interpretēti augstāko tiesu iestāžu judikatūrā) nedod piekrišanu nolasīt to paziņojumu protokolus, kurus tā pati cietusī persona jau sniegusi saskaņā ar sacīkstes principu citam iztiesāšanas sastāvam tajā pašā tiesas procesā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/29/ES (2012. gada 25. oktobris), ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimālos standartus un aizstāj Padomes Pamatlēmumu 2001/220/TI (OV L 315, 57. lpp.).


title: Lieta T-127/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. februārī – Cortina un FLA Europe/Komisija

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/66

         Prasība, kas celta 2018. gada 28. februārī – Cortina un FLA Europe/Komisija
   (Lieta T-127/18)
   (2018/C 142/84)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Cortina (Oudenaarde, Beļģija) un FLA Europe (Oudenaarde) (pārstāvji: S. De Knop, B. Natens un A. Willems, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 (2017. gada 4. decembris), ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu tādu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo konkrēti ražotāji eksportētāji Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā, un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               LES 5. panta 1. un 2. punkta pārkāpums apstrīdētās regulas juridiskā pamata trūkuma dēļ. Pakārtoti prasītājas apgalvo, ka ir pārkāpts institucionālā līdzsvara princips LES 13. panta 2. punkta izpratnē.

               2.

               LESD 266. panta pārkāpums, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2016. gada 4. februāra spriedumu C&J Clark International (C-659/13 un C-34/14, EU:C:2016:74).

               3.

               LES 5. panta 1. un 4. punkta pārkāpums, jo ir pieņemts akts, kas pārsniedz to, kas nepieciešams tā mērķa sasniegšanai.


title: Lieta T-133/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. februārī – IQ Group Holdings Berhad/EUIPO – Krinner Innovation (“Lumiqs”)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/66

         Prasība, kas celta 2018. gada 22. februārī – IQ Group Holdings Berhad/EUIPO – Krinner Innovation (“Lumiqs”)
   (Lieta T-133/18)
   (2018/C 142/85)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: IQ Group Holdings Berhad (Heckmondwike, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: S. Carter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Krinner Innovation GmbH (Straßkirchen, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “Lumiqs” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 220 053

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 12. decembra lēmums lietā R 983/2017-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atļaut veikt reģistrāciju attiecībā uz apstrīdētajām precēm atbilstoši grozījumiem;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-134/18: Prasība, kas celta 2018. gada 1. martā – Monster Energy/EUIPO – Nordbrand Nordhausen (“BALLER’S PUNCH”)

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/67

         Prasība, kas celta 2018. gada 1. martā – Monster Energy/EUIPO – Nordbrand Nordhausen (“BALLER’S PUNCH”)
   (Lieta T-134/18)
   (2018/C 142/86)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Corona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: P. Brownlow, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “BALLER’S PUNCH” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 823 306

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 12. decembra lēmums lietā R 998/2017-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas 2017. gada 13. marta lēmumu, kas attiecas uz iebildumu B002643172;

               —

               reģistrēt preču zīmi, par kuru ir iesniegts iebildums, attiecībā uz visām precēm, kas norādītas reģistrācijas pieteikumā;

               —

               piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-157/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. februārī – Caprice Schuhproduktion/Komisija

text:
               23.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/69

         Prasība, kas celta 2018. gada 28. februārī – Caprice Schuhproduktion/Komisija
   (Lieta T-157/18)
   (2018/C 142/88)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Caprice Schuhproduktion GmbH & Co. KG (Pirmasens, Vācija) (pārstāvji: S. De Knop, B. Natens un A. Willems, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja lūdz Tiesu:

               —

               prasību atzīt par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 (2017. gada 4. decembris), ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu tādu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo konkrēti ražotāji eksportētāji Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā, un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus. Izklāstītie pamati ir identiski pamatiem, kas norādīti lietā T-127/18, Cortina un FLA Europe/Komisija.


title: Lieta C-560/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 22. septembrī Mediaexpert sp. z o.o. iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedumu lietā T-780/16 Mediaexpert/EUIPO

text:
               30.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/2

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 22. septembrīMediaexpert sp. z o.o. iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedumu lietā T-780/16 Mediaexpert/EUIPO

   (Lieta C-560/17 P)
   (2018/C 152/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mediaexpert sp. z o.o. (pārstāvis: J. Aftyka, radca prawny)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Ar 2018. gada 13. marta rīkojumu Tiesa (astotā palāta) ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta T-130/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. februārī – adidas International Trading u.c./Komisija

text:
               30.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/47

         Prasība, kas celta 2018. gada 27. februārī – adidas International Trading u.c./Komisija
   (Lieta T-130/18)
   (2018/C 152/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: adidas International Trading BV (Amsterdama, Nīderlande) un 27 citi (pārstāvji: E. Vermulst un J. Cornelis, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 (2017. gada 4. decembris), ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu tādu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo konkrēti ražotāji eksportētāji Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā, un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV 2017 L 319, 30. lpp.), un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai nebija juridisku pilnvaru pieņemt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 (1).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka tam, ka ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 tiek atsākta izbeigtā procedūra attiecībā uz apaviem un ar atpakaļejošu spēku noteikts antidempinga maksājums, kuram beidzies termiņš:

                           —

                           neesot juridiska pamata un tas esot balstīts uz acīmredzamu kļūdu LESD 266. panta un Regulas (ES) Nr. 2016/1036 (2) piemērošanā, kā arī esot pretrunā minētas regulas 9. panta 4. punktam,

                           —

                           tas esot pretrunā tiesiskās paļāvības, tiesiskās noteiktības un atpakaļejoša spēka aizlieguma principiem tiktāl, ciktāl tas skar prasītājus un

                           —

                           tas esot balstīts uz LESD 266. panta nepareizu piemērošanu un Komisijas pilnvaru nepareizu izmantošanu un ar to tiekot pārkāpts LES 5. panta 4. punkts.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka antidempinga maksājuma noteikšana ar atpakaļejošu spēku prasītāju piegādātājiem, liedzot prasītājiem veikt atmaksu, esot pretrunā nediskriminācijas principam.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, izvērtējot prasītāju piegādātāju tirgus ekonomikas režīma un individuāla režīma pieprasījumus, lai ar atpakaļejošu spēku noteiktu antidempinga maksājumu, un esot pārkāpusi nediskriminācijas principu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas veiktais Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/2232 III un VI pielikumā uzskaitīto uzņēmumu novērtējums un prasība noraidīt antidempinga maksājumu atmaksāšanas pieprasījumus attiecībā uz importu no šiem uzņēmumiem ir balstīts uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, LESD 266. panta nepareizu piemērošanu, pienākuma ievērot pienācīgu rūpību neizpildi un labas pārvaldības principa pārkāpumu.

      (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2017/2232 (2017. gada 4. decembris), ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu tādu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo konkrēti ražotāji eksportētāji Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā, un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C659/13 un C34/14 (OV 2017 L 319, 30. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016 L 176, 21. lpp.).


title: Lieta T-131/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. februārī – Deichmann/Komisija

text:
               30.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/48

         Prasība, kas celta 2018. gada 28. februārī – Deichmann/Komisija
   (Lieta T-131/18)
   (2018/C 152/58)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deichmann SE (Essen, Vācija) (pārstāvji: S. De Knop, B. Natens, A. Willems un C. Zimmermann, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               prasību atzīt par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 (2017. gada 4. decembris), ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu tādu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo konkrēti ražotāji eksportētāji Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā, un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV 2017 L 319, 30. lpp.), un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 (1) tiek pārkāpts LES 5. panta 1. un 2. punktā paredzētais kompetences piešķiršanas princips un katrā ziņā – LES 13. panta 2. punktā ietvertais institucionālā līdzsvara princips, jo šai regulai nav izvēlēts spēkā esošs juridiskais pamats.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, neveicot vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 C & J Clark International, ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 tiek pārkāpts LESD 266. pants.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, uzliekot antidempinga maksājumu apavu importam “kas notika Padomes Regulas (EK) Nr. 1472/2006 (2) un Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1294/2009 (3) piemērošanas laikā”, ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 tiek pārkāpts Regulas (ES) Nr. 2016/1036 (4) 1. panta 1. punkts un 10. panta 1. punkts, kā arī tiesiskās noteiktības princips (atpakaļejoša spēka aizliegums).

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, piemērojot antidempinga maksājumu bez atkārtotas Savienības interešu izvērtēšanas, ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 tiek pārkāpts Regulas (ES) Nr. 2016/1036 21. pants; katrā ziņā būtu acīmredzami kļūdaini secināt, ka antidempinga maksājuma uzlikšana bija Savienības interesēs.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot tiesību aktu, kas pārsniedz tā mērķa sasniegšanai vajadzīgo, ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2232 tiek pārkāpts LES 5. panta 1. un 4. punkts.

      (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2017/2232 (2017. gada 4. decembris), ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu tādu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo konkrēti ražotāji eksportētāji Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā, un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C659/13 un C34/14 (OV 2017 L 319, 30. lpp.).

      (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 1472/2006 (2006. gada 5. oktobris), ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV 2006 L 275, 1. lpp.).

      (3)  Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 1294/2009 (2009. gada 22. decembris), ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā (OV 2009, L 352, 1. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016 L 176, 21. lpp.).