title: Lieta T-881/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. decembrī – HJ/EZA

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/24

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. decembrī – HJ/EZA
   (Lieta T-881/16)
   (2017/C 046/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HJ (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai simbolisku vienu euro kā atlīdzību par apgalvoto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai izņemt 2015. gada 22. jūlija memorandu un līdz ar to prasītājas 2015. gada 23. jūlija atbildi no prasītājas personīgās lietas;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt iestādes, kas ir pilnvarota slēgt darba līgumus, 2016. gada 21. marta lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītājas 2015. gada 26. novembra prasība par kaitējuma atlīdzību, kā arī atcelt iestādes, kas ir pilnvarota slēgt darba līgumus, 2016. gada 19. oktobra lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītājas 2016. gada 20. jūnija sūdzība par iepriekš minēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, ar kuru tā apgalvo, ka šajā gadījumā esot izpildīti nosacījumi, lai iestātos Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība, proti, tiek pārmesta prettiesiska rīcība, ir nodarīts faktisks kaitējums un pastāv cēloņsakarība starp rīcību un kaitējumu. Prasītāja apgalvo, ka attiecībā uz dokumentiem tās lietā, kas tika publiskoti un padarīti pieejami ikvienam Eiropas Zāļu aģentūras darbiniekam noteiktu laikposmu, netika piemērota godprātīga un likumīga attieksme, bet tie tika izmantoti citiem mērķiem, nevis tiem, kāpēc tie tika savākti, un šo mērķa maiņu prasītāja nebija skaidri atļāvusi. Šo sensitīvo datu izplatīšanas rezultātā līdz ar to tika apšaubīta prasītājas integritāte, radot tai reālu un droši zināmu morālo kaitējumu. Pēc prasītājas domām, šis kaitējums esot pilnībā radies aģentūras nepareizās rīcības dēļ.


title: Lieta T-314/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. augustā — Simsalagrimm Filmproduktion /Komisija un EACEA

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/25

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. augustā — Simsalagrimm Filmproduktion/Komisija un EACEA
   (Lieta T-314/07)
   (2007/C 235/47)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Simsalagrimm Filmproduktion GmbH, Minhene (Vācija) (pārstāvji — D. Reich un D. Sharma, Rechtsanwälte)

      Atbildētājas: Eiropas Kopienu Komisija un Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Atcelt 2007. gada 20. jūnija lēmumu par Parādzīmi Nr. 3240905584;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja un Komisija 1998. gadā parakstīja līgumu par datorā veidotu multiplikācijas filmu seriāla finansēšanu programmas MEDIA II — projektu attīstība un realizācija (1), ietvaros. Ar 2007. gada 20. jūnija vēstuli EACEA no prasītājas atprasīja visu šī līguma ietvaros piešķirto naudas summu. Ar šo prasību prasītāja vēršas pret šo lēmumu.
   Pirmkārt, prasītāja norāda, ka EACEA bija tikai formāli tiesīga pieņemt apstrīdēto lēmumu, jo šādu lēmumu var pieņemt Komisija.
   Turklāt prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir nelikumīgs, jo nav ievērots pienākums pamatot iestādes rīcību EKL 256. panta izpratnē.
   Papildus esot aizskartas prasītājas tiesības uz aizstāvēšanos, jo esot noraidīts tās pieteikums piekļūt lietas materiāliem, un tādējādi tai nav bijis iespējams konstatēt, kurš no kritērijiem ir izmantots atmaksāšanas prasījuma pamatošanai.
   Tāpat prasītāja pārmet, ka finansēšanas līgums nav pienācīgi uzteikts un nav izpildīti arī priekšnosacījumi tā uzteikšanai. Šajā sakarā tā tostarp norāda, ka šī līguma uzteikšana, kā arī samaksātās naudas summas atprasīšana ir tiesiskās paļāvības principa pārkāpums.

      (1)  Padomes 1995. gada 10. jūlija Lēmums Nr. 95/563/EK par Eiropas audiovizuālo darbu projektu attīstību un realizāciju (MEDIA II — projektu attīstība un realizācija) (1996-2000) (OV L 321, 25. lpp.).


title: Lieta C-90/07: Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 12. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/12/EK — Iepakojums un izlietotais iepakojums — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/11

         Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 12. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-90/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/12/EK - Iepakojums un izlietotais iepakojums - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 211/20)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un J.-B. Laignelot, pārstāvji)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — S. Raskin, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīvas 2004/12/EK, ar ko groza Direktīvu 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu (OV L 47, 26. lpp.), prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīvas 2004/12/EK, ar ko groza Direktīvu 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu, prasības, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta T-886/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. decembrī – Nf Nails In Vogue/EUIPO – Nails & Beauty (“NAILS FACTORY”)

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/30

         Prasība, kas celta 2016. gada 15. decembrī – Nf Nails In Vogue/EUIPO – Nails & Beauty (“NAILS FACTORY”)
   (Lieta T-886/16)
   (2017/C 063/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nf Nails In Vogue, SL (Arganda del Rey, Spānija) (pārstāvis – L. Jáudenes Sánchez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Nails & Beauty Vertriebs GmbH (Ķīle, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “NAILS FACTORY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 528 336

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 5. oktobra lēmums lietā R 202/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, atstājot spēkā Iebildumu nodaļas lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-192/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-192/07)
   (2007/C 117/33)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un W. Bogensberger, Bevollmächtigte)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvu 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (1), vai nepaziņojot par tiem Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/86/EK transponēšanai beidzās 2005. gada 3. oktobrī.

      (1)  OV L 251, 12. lpp.


title: Lieta C-156/12: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 13. jūnija rīkojums ( Landesgericht Salzburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — GREP GmbH/Freitstaat Bayern (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47. pants un 51. panta 1. punkts — Savienības tiesību īstenošana — Prasība par lēmumu, ar kuru atzīta citā dalībvalstī pieņemta nolēmuma izpildāmība un uzdots veikt mantas arestu — Efektīva tiesību aizsardzība tiesā — Tiesības vērsties tiesā — Juridiskā palīdzība — Valsts tiesiskais regulējums, kurā juridiskām personām nav paredzēta juridiskā palīdzība)

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/9

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 13. jūnija rīkojums (Landesgericht Salzburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — GREP GmbH/Freitstaat Bayern

   (Lieta C-156/12) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants un 51. panta 1. punkts - Savienības tiesību īstenošana - Prasība par lēmumu, ar kuru atzīta citā dalībvalstī pieņemta nolēmuma izpildāmība un uzdots veikt mantas arestu - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Tiesības vērsties tiesā - Juridiskā palīdzība - Valsts tiesiskais regulējums, kurā juridiskām personām nav paredzēta juridiskā palīdzība)
   2012/C 303/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Landesgericht Salzburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: GREP GmbH

      Atbildētāja: Freitstaat Bayern

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesgericht Salzburg — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 51. panta 1. punkta pirmā teikuma un 47. panta, kā arī, pakārtoti, Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 43. panta 1. punkta un Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punkta interpretācija — Pamattiesību hartas piemērošanas joma — Citā dalībvalstī pieņemta nolēmuma izpildes procedūra — Tiesības uz juridisko palīdzību — Tāda valsts tiesiskā regulējuma pieļaujamība, ar ko šīs tiesības netiek attiecinātas uz juridiskām personām

      Rezolutīvā daļa:

   Prasība, kas celta saskaņā ar Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 43. pantu, lai apstrīdētu lēmumu, kurā konstatēta rīkojuma par aresta uzlikšanu mantai izpildāmība atbilstoši minētās regulas 38.-42. pantam un par mantas apķīlāšanu, ir Savienības tiesību īstenošana Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 51. panta izpratnē.
   Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips, kas nostiprināts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, var ietvert tiesības tikt atbrīvotam no tiesāšanās izdevumu un/vai honorāru maksāšanas par advokāta palīdzību sakarā ar šādu prasību.
   Tomēr valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šādas palīdzības piešķiršanas nosacījumi ir tiesību vērsties tiesā ierobežojums, kas ietekmē šo tiesību būtību, vai tie kalpo likumīgam mērķim un vai pastāv saprātīga samērīguma saikne starp izmantotajiem līdzekļiem un sasniedzamo mērķi.
   Šī vērtējuma ietvaros valsts tiesa var ņemt vērā strīda priekšmetu, saprātīgas prasītāja sekmju izredzes, strīda nozīmīgumu viņam, piemērojamo tiesību normu un procedūru sarežģītību, kā arī prasītāja spēju efektīvi aizstāvēt savu nostāju. Lai izvērtētu samērīgumu, valsts tiesa turklāt var ņemt vērā paredzamo tiesāšanās izdevumu apmēru, kā arī apstākli, vai tas ir nepārvarams šķērslis tiesību vērsties tiesā īstenošanai, vai nē.
   Tieši attiecībā uz juridiskām personām valsts tiesa var ņemt vērā to situāciju. Tādējādi tā var izskatīt cita starpā attiecīgās juridiskās personas formu un apstākli, vai tā darbojas nolūkā gūt peļņu vai nē, kā arī tās biedru vai akcionāru finansiālo spēju un iespēju, vai tie var sagādāt naudas summu, kas nepieciešama, lai celtu prasību tiesā.

      (1)  OV C 194, 30.06.2012.


               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/1

         (2008/C 8/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 315, 22.12.2007.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 297, 8.12.2007.

      OV C 283, 24.11.2007.

      OV C 269, 10.11.2007.

      OV C 247, 20.10.2007.

      OV C 235, 6.10.2007.

      OV C 223, 22.9.2007.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-384/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. jūlija Court of Appeal (Anglija un Velsa) (Civil Division) lēmumu lietā Commissioners of Customs and Excise un H. M. Attorney - General pret Federation of Technological Industries un 53 citām personām

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. jūlija Court of Appeal (Anglija un Velsa) (Civil Division) lēmumu lietā Commissioners of Customs and Excise un H. M. Attorney - General pret Federation of Technological Industries un 53 citām personām
   (Lieta C-384/04)
   (2004/C 273/31)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 30. jūlija Court of Appeal (Anglija un Velsa) (Civil Division) lēmumu lietā (1) Commissioners of Customs and Excise un (2) H. M. Attorney - General pret Federation of Technological Industries un 53 citām personām, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 4. septembrī, par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Padomes Direktīvas Nr. 77/388/EEK (1) 21. panta 3. punkts pēc Padomes Direktīvas Nr. 2000/65/EK veiktajiem grozījumiem ļauj dalībvalstīm noteikt, ka ikviena persona var būt solidāri atbildīga par nodokļa samaksu līdz ar personu, kam nodoklis jāmaksā atbilstoši 21.panta 1. punktam vai 21. panta 2. punktam, ja vien izpildīti Kopienu tiesību vispārējie principi, proti, šādam pasākumam jābūt objektīvi pamatojamam, racionālam, samērīgam un tiesiski noteiktam?

               2.

               Vai Direktīvas 22. panta 8. punkts ļauj dalībvalstīm noteikt, ka nodokļa maksāšanas pienākumu var uzlikt ikvienai personai, vai noteikt, ka vienai personai jāsniedz nodrošinājums par citas personas veicamo nodokļa maksājumu, ja vien izpildīti iepriekšminētie vispārējie principi?

               3.

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir negatīva, kādi vēl ierobežojumi, bez tiem, ko paredz iepriekš minētie vispārējie principi, pastāv 21. panta 3. punktā paredzētajām pilnvarām?

               4.

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir negatīva, kādi vēl ierobežojumi, bez tiem, ko paredz iepriekšminētie vispārējie principi, pastāv attiecībā uz 22. panta 8. punktā paredzētajām pilnvarām?

               5.

               Vai Direktīva ar tajā veiktajiem grozījumiem liedz dalībvalstīm noteikt, ka nodokļu maksātāji ir solidāri un atsevišķi atbildīgi vai prasīt, lai viens nodokļa maksātājs sniegtu nodrošinājumu par nodokļa maksājumu, kas jāveic citam nodokļa maksātājam, lai novērstu PVN sistēmas ļaunprātīgu izmantošanu un tādu ieņēmumu slēpšanu, no kuriem veicami maksājumi saskaņā ar šo sistēmu, ja šādi pasākumi atbilst iepriekšminētajiem vispārējiem principiem?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva Nr. 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp.


title: Lieta T-456/15: Prasība, kas celta 2015. gada 10. augustā – Foodcare/ITSB – Dariusz Michalczewski (“T.G.R. ENERGY DRINK”)

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/29

         Prasība, kas celta 2015. gada 10. augustā – Foodcare/ITSB – Dariusz Michalczewski (“T.G.R. ENERGY DRINK”)
   (Lieta T-456/15)
   (2015/C 328/26)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Foodcare sp. z o.o. (Zabierzów, Polija) (pārstāvis – A. Matusik, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks: Dariusz Michalczewski (Gdańsk, Polija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “T.G.R. ENERGY DRINK” – Kopienas preču zīme Nr. 5 689 237

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 12. maija lēmums lietā R 265/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt apstrīdēto lēmumu par pilnībā spēkā neesošu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-3/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. janvārī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Polska Telefonia Cyfrowa S.A. w Warszawie / Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 3. janvārī iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – Polska Telefonia Cyfrowa S.A. w Warszawie/Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

   (Lieta C-3/14)
   2014/C 102/17
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Polska Telefonia Cyfrowa S.A. w Warszawie

      Atbildētājs: Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK ar kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (1) 7. panta 3. punkts saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva (2) 28. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ikviens valsts reglamentējošas iestādes veiktais pasākums nolūkā izpildīt Direktīvas 2002/22 28. pantā noteikto pienākumu ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm, ja vien šis pasākums var nodrošināt galalietotājiem no citām dalībvalstīm iespēju piekļūt numuriem, kas nav piesaistīti noteiktai ģeogrāfiskai atrašanās vietai, šīs dalībvalsts teritorijā?

               2)

               Vai Direktīvas 2002/21 7. panta 3. punkts saistībā ar 6. pantu un 20. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts reglamentējošā iestāde, izlemjot strīdu starp uzņēmumiem, kas nodrošina elektronisko komunikāciju tīklus vai pakalpojumus, kas attiecas uz to, ka viens no šiem uzņēmumiem izpilda pienākumu, kas izriet no Direktīvas 2002/22 28. panta, nevar veikt konsolidācijas procedūru pat tad, ja pasākums var ietekmēt šo tirdzniecību?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 2002/21 7. panta 3. punkts saistībā ar 6. pantu, kā arī 20. pantu, skaitīti kopā ar LESD 288. pantu, kā arī LES 4. panta trešo daļu ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai ir pienākums atteikties piemērot valsts tiesību normas, ar kurām tiek noteikts, ka valsts reglamentējošai iestādei ir jāveic konsolidējoša procedūra vienmēr, kad tās pieņemtais pasākums var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm?

      (1)  OV L 108, 33. lpp.

      (2)  OV L 108, 51. lpp.


title: Lieta C-354/06: Prasība, kas celta 2006. gada 25. augustā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/6

         Prasība, kas celta 2006. gada 25. augustā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-354/06)
   (2006/C 249/13)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Hottiaux, F. Simonetti)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (1), un jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/35/EK transponēšanai beidzās 2005. gada 25. jūnijā.

      (1)  OV L 156, 17. lpp.


title: Lieta C-520/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. novembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Lebara Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. novembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Lebara Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-520/10)
   ()
   2011/C 30/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lebara Ltd

      Atbildētāja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja nodokļu maksātājs (“tirgotājs A”) pārdod telefona kartes, kuras dod tiesības saņemt telekomunikāciju pakalpojumus no šīs personas, vai Sestās PVN direktīvas (1) 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tirgotājs A veic divas ap PVN apliekamas piegādes: pirmo laikā, kad tirgotājs A sākotnēji pārdod telefona karti citam nodokļa maksātājam (“tirgotājs B”), un otro laikā, kad tā tiek izpirkta (t.i., persona — “galalietotājs” to izmanto, lai veiktu telefona zvanus)?

               2)

               Ja tā, tad kā (saskaņā ar ES PVN tiesisko regulējumu) PVN ir jāpiemēro pakalpojumu sniegšanas ķēdē, kur tirgotājs A pārdod telefona kartes tirgotājam B, tirgotājs B tālāk pārdod telefona kartes dalībvalstī B un visbeidzot to iegādājas galalietotājs dalībvalstī B, un pēc tam galalietotājs izmanto telefona karti, lai veiktu telefona zvanus?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 23. septembrī apvienotajās lietās C-0435/02 un C-103/03 (Landgericht Essen un Landgericht Hagen lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) Axel Springer AG pret Zeitungsverlag Niederrhein GmbH & Co. Essen KG un Hans-Jürgen Weske (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkts — Sabiedrību tiesības — Direktīva 90/605/EEK, ar ko attiecībā uz darbības jomu groza Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK — EK Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunkts (jaunajā redakcijā – EKL 44. panta 2. punkta g) apakšpunkts) — Sabiedrība, kas izveidota kā komanditsabiedrība, kuras visi dalībnieki ar neierobežotu atbildību ir izveidoti kā sabiedrības ar ierobežotu atbildību – GmbH & Co. KG — Gada pārskatu atklātība — Trešo personu iespējas iepazīties ar šiem dokumentiem — Trešo personu jēdziens — Konkurentu iekļaušana — Spēkā esamība — Tiesiskais pamats — Brīvas profesionālo darbību veikšanas, preses brīvības un vienlīdzīgas attieksmes principi)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 23. septembrī
   apvienotajās lietās C-0435/02 un C-103/03 (Landgericht Essen un Landgericht Hagen lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) Axel Springer AG pret Zeitungsverlag Niederrhein GmbH & Co. Essen KG un Hans-Jürgen Weske (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkts - Sabiedrību tiesības - Direktīva 90/605/EEK, ar ko attiecībā uz darbības jomu groza Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK - EK Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunkts (jaunajā redakcijā – EKL 44. panta 2. punkta g) apakšpunkts) - Sabiedrība, kas izveidota kā komanditsabiedrība, kuras visi dalībnieki ar neierobežotu atbildību ir izveidoti kā sabiedrības ar ierobežotu atbildību – GmbH & Co. KG - Gada pārskatu atklātība - Trešo personu iespējas iepazīties ar šiem dokumentiem - Trešo personu jēdziens - Konkurentu iekļaušana - Spēkā esamība - Tiesiskais pamats - Brīvas profesionālo darbību veikšanas, preses brīvības un vienlīdzīgas attieksmes principi)
   (2004/C 314/03)
   tiesvedības valoda - vācu
   Apvienotajās lietās C-0435/02 un C-103/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Landgericht Essen un Landgericht Hagen (Vācija) iesniedza ar lēmumiem, kas pieņemti 2002. gada 25. novembrī un 2003. gada 11. februārī un kas Tiesā reģistrēti attiecīgi 2002. gada 2. decembrī un 2003. gada 5. martā tiesvedībās Axel Springer AG pret Zeitungsverlag Niederrhein GmbH & Co. Essen KG (C-435/02) un Axel Springer AG pret Hans-Jürgen Weske (C-103/03), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans (referents), tiesneši J.-P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken un N. Colneric, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R.Grass 2004. gada 23. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               1990. gada 8. novembra Padomes direktīva 90/605/EEK, ar ko attiecībā uz darbības jomu groza Direktīvu 78/660/EEK par gada pārskatiem un Direktīvu 84/349/EEK par konsolidētajiem pārskatiem, ciktāl no tās izriet, ka jebkura persona var iepazīties ar sabiedrību, uz kurām tā attiecas, gada pārskatiem un gada ziņojumu, nepamatojot to ar aizsargājamām tiesībām vai interesēm, varēja tikt juridiski korekti pieņemta, balstoties uz EK līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu (jaunajā redakcijā – EKL 44. panta 3. punkta g) apakšpunkts).

               2)

               Pirmo divu lietā C-435/02 uzdoto jautājumu un otrā un trešā lietā C-103/03 uzdotā jautājuma analīze no Kopienas vispārējo tiesību principu par brīvu profesionālo darbību veikšanu un vārda brīvību viedokļa nav uzrādījusi nekādus apstākļus, kas ietekmētu Direktīvas 90/605 spēkā esamību.

               3)

               Trešā lietā C-435/02 un ceturtā lietā C-103/03 uzdotā jautājuma par vienlīdzīgas attieksmes principu analīze nav uzrādījusi nekādus apstākļus, kas ietekmētu Direktīvas 90/605 spēkā esamību.

      (1)  OV C 44, 22.2.2003.

      OV C 12, 10.5.2003.


title: Lieta C-42/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. februārī iesniedza Okresný súd Dunajská Streda (Slovākija) – Home Credit Slovakia a. s./Klára Bíróová

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 2. februārī iesniedza Okresný súd Dunajská Streda (Slovākija) – Home Credit Slovakia a. s./Klára Bíróová

   (Lieta C-42/15)
   (2015/C 155/10)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Okresný súd Dunajská Streda

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Home Credit Slovakia a. s.

      Atbildētāja: Klára Bíróová

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jēdzieni “papīra forma” un “cits pastāvīgs informācijas nesējs”, kas ir paredzēti 10. panta 1. punktā [kas aplūkots kopā ar 3. panta m) punktu] Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvā 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV, 22.05.2008., L 133, 66. lpp.; turpmāk tekstā – “Direktīva 2008/48/EK”), ir interpretējami tādējādi, ka tajos ietilpst:

                           —

                           ne tikai līguma pušu parakstītā dokumenta teksts (fiziskā formā, “hard copy”), kurā ir paredzēts ietvert elementus (informāciju), kas ir prasīti direktīvas 10. panta 2. punkta a)–v) apakšpunktā, bet arī

                           —

                           jebkurš cits dokuments, uz ko minētajā tekstā ir atsauce un kas, pamatojoties uz valsts tiesībām, ir daļa no līgumiskas vienošanās (piemēram, kreditora sagatavots dokuments, kurā ir ietverti “vispārējie līguma nosacījumi”, “kredīta nosacījumi”, “izmaksu saraksts” un “atmaksāšanas grafiks”), pat ja šis dokuments pats par sevi neatbilst prasībai par “rakstisku formu” valsts tiesību izpratnē (piemēram, ciktāl to nav parakstījušas līguma puses)?

               2)

               Ņemot vērā atbildi uz pirmo jautājumu:
               vai Direktīvas 2008/48/EK 10. panta 1. un 2. punkts, kas aplūkoti kopā ar tās 1. pantu, saskaņā ar kuru direktīvas mērķis ir attiecīgās nozares pilnīga saskaņošana, ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādus valsts tiesību aktus vai praksi, kurā

                           —

                           ir prasīts, lai visi 10. panta 2. punkta a)–v) apakšpunktā paredzētie līguma elementi būtu ietverti vienā vienotā dokumentā, kas atbilst prasībai par “rakstisku formu” attiecīgās dalībvalsts tiesību izpratnē (t.i., principā vienā dokumentā, ko ir parakstījušas līguma puses), un

                           —

                           patēriņa kredītlīgumam nav atzītas pilnīgas tiesiskās sekas tikai tāpēc vien, ka daļa no minētajiem elementiem nav ietverta šajā parakstītajā dokumentā, arī tad, ja šie elementi (vai daļa no tiem) ir ietverti atsevišķā dokumentā (piemēram, kreditora sagatavotā dokumentā, kurā ir ietverti“vispārējie līguma nosacījumi”, “kredīta nosacījumi”, “izmaksu saraksts” un “atmaksāšanas grafiks”), pat ja: i) pašā rakstiskajā līgumā ir atsauce uz šo dokumentu, ii) ir izpildīti valsts tiesībās paredzētie nosacījumi šī dokumenta iekļaušanai līgumā un iii) šādā veidā noslēgtais patēriņa kredītlīgums kopumā atbilst prasībām par vienošanās sagatavošanu uz “cita pastāvīga informācijas nesēja” direktīvas 10. panta 1. punkta izpratnē?

               3)

               Vai Direktīvas 2008/48/EK 10. panta 2. punkta h) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā tiesību normā prasītie dati (konkrēti: “maksājumu biežums”):

                           —

                           ir jāprecizē konkrētā līguma nosacījumos [principā norādot precīzus datus (diena, mēnesis, gads) par katra atsevišķa maksājuma termiņu], vai

                           —

                           pietiek, ka līgumā ir ietverta vispārēja atsauce uz objektīvi nosakāmiem parametriem, no kuriem var izrietēt šie dati (piemēram, ar klauzulu “ikmēneša maksājumi ir jāveic līdz katra kalendārā mēneši 15.odatumam”, “pirmais maksājums ir jāveic līdz tā mēneša beigām, kurā ir parakstīts līgums, un visi nākamie maksājumi vienmēr ir jāveic mēneša laikā no iepriekšējā maksājuma termiņa beigām”, vai ar citiem līdzīgiem formulējumiem)?

               4)

               Ja pareiza ir interpretācija, kas ir pausta trešā jautājuma otrajā ievilkumā:
               vai Direktīvas 2008/48/EK 10. panta 2. punkta h) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā tiesību normā prasītā informācija (konkrēti: “maksājumu biežums”) var tikt ietverta arī atsevišķā dokumentā, uz ko līgumā, kurš atbilst prasībai par rakstisku formu, ir atsauce (direktīvas 10. panta 1. punkta izpratnē), bet kam pašam par sevi obligāti nav jāatbilst šai prasībai (proti, principā to obligāti nav jābūt parakstījušām līguma pusēm; piemēram, runa var būt par kreditora sagatavotu dokumentu, kurā ir ietverti “vispārējie līguma nosacījumi”, “kredīta nosacījumi”, “izmaksu saraksts” un “atmaksāšanas grafiks”)?

               5)

               Vai Direktīvas 2008/48/EK 10. panta 2. punkta i) apakšpunkts kopā ar h) apakšpunktu ir interpretējami tādējādi, ka:

                           —

                           terminētā kredītlīgumā, kurā aizdevuma atmaksa/amortizācija tiek īstenota, veicot atsevišķus maksājumus, tā noslēgšanas brīdī obligāti nav jābūt precīzi noteiktai tai katra atsevišķa maksājuma daļai, kas ir paredzēta aizdevuma atmaksai, un tai maksājuma daļai, kura ir paredzēta likumisko procentu un izmaksu segšanai (proti, līgumā obligāti nav jābūt ietvertam detalizētam atmaksāšanas/amortizācijas grafikam), bet šādi dati var tikt ietverti atmaksāšanas/amortizācijas grafikā, ko kreditors iesniedz parādniekam pēc tā lūguma, vai arī tādējādi, ka

                           —

                           10. panta 2. punkta h) apakšpunkts parādniekam garantē papildu tiesības pieprasīt izrakstu no amortizācijas grafika attiecībā uz kādu precīzi noteiktu dienu kredītlīguma spēkā esamības laikā, tomēr šīs tiesības neatbrīvo līguma puses no pienākuma jau pašā līgumā ietvert individuāli saistībā ar konkrēto līgumu plānoto atsevišķo maksājumu (kas veicami, pamatojoties uz kredītlīgumu tā spēkā esamības laikā) sadalījumu starp aizdevuma atmaksu un likumisko procentu un izmaksu segšanu?

               6)

               Ja pareiza ir interpretācija, kas ir pausta piektā jautājuma pirmajā ievilkumā:
               vai šis jautājums ietilpst pilnīgas saskaņošanas jomā, kas ir veikta ar Direktīvu 2008/48/EK, līdz ar to dalībvalsts direktīvas 22. panta 1. punkta izpratnē nevar prasīt, lai kredītlīgumā būtu precīzi noteikta tā katra atsevišķā maksājuma daļa, kas ir paredzēta aizdevuma atmaksai, un tā maksājuma daļa, kura ir paredzēta likumisko procentu un izmaksu segšanai (proti, ka detalizēts atmaksāšanas/amortizācijas grafiks ir līguma sastāvdaļa)?

               7)

               Vai Direktīvas 2008/48/EK 1. panta noteikumi, saskaņā ar kuriem direktīvas mērķis ir pilnīga attiecīgās nozares saskaņošana, vai arī tās 23. panta noteikumi, saskaņā ar kuriem sankcijām ir jābūt samērīgām, ir interpretējami tādējādi, ka minētā direktīva nepieļauj tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru apstāklis, ka līgumā nav lielākās daļas Direktīvas 2008/48/EK 10. panta 2. punktā prasīto kredītlīguma elementu, izraisa to, ka tiek uzskatīts, ka par piešķirto kredītu nav jāmaksā procenti un izmaksas, kā rezultātā parādniekam ir pienākums kreditoram atmaksāt tikai aizdevumu, kas ir saņemts saskaņā ar līgumu?


title: Lieta C-6/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 5. janvārī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — Daiichi Sankyo Company/Comptroller-General of Patents

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 5. janvārī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — Daiichi Sankyo Company/Comptroller-General of Patents

   (Lieta C-6/11)
   2011/C 63/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Daiichi Sankyo Company

      Atbildētājs: Comptroller-General of Patents

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ar Regulu (EK) Nr. 469/2009 (1) papildus pārējiem tās apsvērumos minētajiem mērķiem tiek atzīta vajadzība katrai Savienības dalībvalstij piešķirt PAS valsts vai Eiropas patentu īpašniekiem, pamatojoties uz tiem pašiem nosacījumiem, kā norādīts regulas 7. un 8. apsvērumā. Ievērojot, ka patentu tiesību jomā nav veikta saskaņošana Kopienu līmenī, kā ir interpretējama regulas 3. panta a) punktā ietvertā frāzes daļa “produktu aizsargā spēkā esošs pamatpatents”, un, pamatojoties uz kādiem kritērijiem, tas ir jānosaka?

               2)

               Vai tādā lietā kā šajā gadījumā, kas attiecas uz zālēm, kuras sastāv no vairāk nekā vienas aktīvās vielas, ir vēl kādi citi papildu vai atšķirīgi kritēriji, pamatojoties uz kuriem var noteikt, vai “produktu aizsargā spēkā esošs pamatpatents” regulas 3. panta a) punkta izpratnē, un ja tas tā ir, kādi ir šie papildus vai atšķirīgie kritēriji?

               3)

               Lai tirdzniecības atļaujā minētā aktīvu vielu kombinācija būtu PAS priekšmets un, ievērojot regulas 4. panta redakciju, vai nosacījums, ka produktu “aizsargā spēkā esošs pamatpatents” regulas 1. un 3. panta izpratnē, ir izpildīts, ja produkts pārkāpj pamatpatentu saskaņā ar valsts tiesībām?

               4)

               Lai tirdzniecības atļaujā minētā aktīvu vielu kombinācija būtu PAS priekšmets un, ievērojot regulas 4. panta redakciju, vai nosacījuma izpildīšana, ka produktu “aizsargā spēkā esošs pamatpatents” regulas 1. un 3. panta izpratnē, ir atkarīga no tā, vai pamatpatents ietver vienu (vai vairākas) pretenzijas, kas tieši paredz kombināciju (1) no savienojumu grupas, kas ietver vienu no aktīvajām vielām attiecīgajā produktā un (2) no papildus aktīvo vielu grupas, kas var būt nenorādīta, bet kas ietver otru aktīvo vielu attiecīgajā produktā, vai arī ir pietiekami, ka pamatpatents ietver vienu (vai vairākas) pretenzijas, kuras (1) izvirza prasījumu par savienojumu grupu, kas ietver vienu no aktīvajām vielām minētajā produktā un (2) izmanto īpašu formulējumu, kas saskaņā ar valsts tiesībām paplašina aizsardzības apjomu, ietverot papildus citas nenorādītas aktīvās vielas, tai skaitā arī otru aktīvo vielu attiecīgajā produktā.

      (1)  OV L 152, 1. lpp.


title: Lieta C-106/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. februārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staat der Nederlanden/Eneco Holding NV

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. februārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staat der Nederlanden/Eneco Holding NV

   (Lieta C-106/12)
   2012/C 151/27
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Staat der Nederlanden

      Atbildētāja: Eneco Holding NV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 345. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “dalībvalstu [..] īpašumtiesību sistēm[a]” ietilpst arī šajā lietā aplūkotais absolūtais privatizācijas aizliegums, kas noteikts Besluit aandelen netbeheerders kopsakarā ar Elektriciteitswet 199893. pantu un Gaswet 85. pantu, kas paredz, ka daļas tīkla operatorā var tikt nodotas tikai publiskās pārvaldes loka iekšienē?

               2)

               Ja atbilde uz I jautājumu ir apstiprinoša, vai tā rezultātā kapitāla brīvas aprites normas nav piemērojamas grupas aizliegumam un blakusdarbību aizliegumam vai, vismaz, ka grupas aizliegums un blakusdarbības aizliegums nav vērtējams atbilstoši kapitāla brīvas aprites normām?

               3)

               Vai mērķi, kas ir arī Won pamatā un kas ar cīņu pret šķērssubsīdijām plašākā nozīmē (tajā skaitā stratēģiskās informācijas apmaiņa) ir vērsti uz caurskatāmības nodrošināšanu elektroenerģijas tirgū un konkurences izkropļošanas novēršanu, ir tikai ekonomiskas intereses vai arī var tikt uzskatīti par neekonomiska rakstura interesēm tādā ziņā, ka atbilstoši apstākļiem tie kā primāri vispārējo interešu apsvērumi var būt attaisnojums kapitāla brīvas aprites ierobežojumam?


title: Lieta T-511/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Corra González un citi/VNV

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/19

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Corra González un citi/VNV
   (Lieta T-511/17)
   (2017/C 357/25)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: José María Francisco Corra González (Madride, Spānija) un 7 citi prasītāji (pārstāvji – C. de Santiago Álvarez un J. Redondo Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka VNV ir pārkāpusi Eiropas tiesības, 2017. gada 7. jūnija izpildsesijā pieņemot Lēmumu SRB/EES/2017/08, ar ko pieņemta noregulējuma shēma attiecībā uz finanšu iestādi Banco Popular Español, A.S.;

               —

               un līdz ar to ar ex tunc iedarbību atcelt attiecīgo aktu, kā arī Vienotās noregulējuma valdes vēlāk pieņemtos īstenošanas aktus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-432/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Odvolací finanční ředitelství/Pavlína Baštová Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Jēdziens “pakalpojumu sniegšana par atlīdzību” — Nodokļa maksātāja zirga uzticēšana zirgu skriešanās sacīkšu organizatoram — Atlīdzības novērtēšana — Tiesības uz to izmaksu atskaitījumu, kas ir saistītas ar nodokļa maksātāja zirgu sagatavošanu skriešanās sacīkstēm — Vispārīgas izmaksas, kas ir saistītas ar saimniecisko darbību kopumā — III pielikuma 14. punkts — Samazinātā PVN likme, kas ir piemērojama sporta telpu un inventāra izmantošanai — Piemērojamība skriešanās sacīkšu staļļu darbībai — Darījums, ko veido vienots pakalpojums vai vairāki neatkarīgi pakalpojumi

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/14

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Odvolací finanční ředitelství/Pavlína Baštová

   (Lieta C-432/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Jēdziens “pakalpojumu sniegšana par atlīdzību” - Nodokļa maksātāja zirga uzticēšana zirgu skriešanās sacīkšu organizatoram - Atlīdzības novērtēšana - Tiesības uz to izmaksu atskaitījumu, kas ir saistītas ar nodokļa maksātāja zirgu sagatavošanu skriešanās sacīkstēm - Vispārīgas izmaksas, kas ir saistītas ar saimniecisko darbību kopumā - III pielikuma 14. punkts - Samazinātā PVN likme, kas ir piemērojama sporta telpu un inventāra izmantošanai - Piemērojamība skriešanās sacīkšu staļļu darbībai - Darījums, ko veido vienots pakalpojums vai vairāki neatkarīgi pakalpojumi)
   (2017/C 014/18)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Odvolací finanční ředitelství

      Atbildētāja: Pavlína Baštová

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka zirga īpašnieks, kas ir pievienotās vērtības nodokļa maksātājs, nodod zirgu skriešanās sacīkšu rīkotājam savu zirgu, lai šis zirgs piedalītos šajās sacīkstēs, nav pakalpojumu sniegšana par atlīdzību šīs tiesību normas izpratnē, ja par to netiek samaksāts honorārs par dalību vai cita veida tieša atlīdzība un ja tikai to zirgu īpašnieki, kas sacīkšu beigās ieņem augstu vietu, saņem balvu, pat ja tā ir iepriekš noteikta. Turpretī šāda zirga nodošana rīcībā ir pakalpojumu sniegšana par atlīdzību, ja organizators par to samaksā atlīdzību, kas nav atkarīga no tā, kādu vietu attiecīgais zirgs ieņem sacīkstēs;

               2)

               Direktīva 2006/112 ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības uz tā pievienotās vērtības nodokļa priekšnodokļa atskaitīšanu, kas samaksāts darījumos, kuri attiecas uz tādu zirgu sagatavošanu un dalību zirgu skriešanās sacīkstēs, kas pieder nodokļa maksātājam, kurš audzē un trenē savus, kā arī trešo personu sacīkšu zirgus, rodas tādēļ, ka izmaksas, kas attiecas uz šiem darījumiem, ir daļa no tā saimnieciskās darbības vispārējām izmaksām, ar nosacījumu, ka izmaksām, kas radušās saistībā ar katru no attiecīgajiem darījumiem, ir tieša un tūlītēja saikne ar šo darbību kopumā. Tā tas var būt, ja šādi radušās izmaksas ir saistītas ar sacīkšu zirgiem, kas faktiski ir paredzēti pārdošanai, vai ja minēto zirgu dalība sacīkstēs, objektīvi ņemot, ir līdzeklis saimnieciskās darbības veicināšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
               Gadījumā, ja šādas tiesības uz nodokļa atskaitīšanu pastāv, balva, ko nodokļa maksātājs iespējams iegūst tādēļ, ka viņa zirgs ir ieņēmis augstu vietu zirgu skriešanās sacīkstēs, nav jāiekļauj pievienotās vērtības nodokļa bāzē.

               3)

               Direktīvas 2006/112 98. pants, lasot to kopā ar šīs direktīvas III pielikuma 14. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka vienota kompleksa pakalpojuma sniegšana, ko veido vairāki elementi, kas tostarp ietver zirgu trenēšanu, sporta telpu un inventāra izmantošanu, zirgu izmitināšanu staļļos, barošanu un citus zirgu aprūpes pakalpojumus, nevar tikt aplikta ar samazinātu pievienotās vērtības nodokļa likmi, ja sporta telpu un inventāra izmantošana šīs direktīvas III pielikuma 14. punkta izpratnē un zirgu trenēšana ir šā kompleksā pakalpojuma divi līdzvērtīgi elementi vai ja zirgu trenēšana ir šā kompleksā pakalpojuma galvenais elements, kas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Lieta T-139/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 19. oktobra spriedums — Francija/Komisija (Tiesas sprieduma, kurā ir konstatēta valsts pienākumu neizpilde, neizpilde — Kavējuma nauda — Dalībvalsts veikti noteikti pasākumi — Samaksas pieprasījums — Komisijas kompetence — Vispārējās tiesas kompetence)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/27

         Vispārējās tiesas 2011. gada 19. oktobra spriedums — Francija/Komisija
   (Lieta T-139/06) (1)

   (Tiesas sprieduma, kurā ir konstatēta valsts pienākumu neizpilde, neizpilde - Kavējuma nauda - Dalībvalsts veikti noteikti pasākumi - Samaksas pieprasījums - Komisijas kompetence - Vispārējās tiesas kompetence)
   2011/C 347/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — sākotnēji E. Belliard, G. de Bergues un S. Gasri, vēlāk E. Belliard, G. de Bergues un B. Cabouat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — T. van Rijn, K. Banks un F. Clotuche-Duvieusart)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Behzadi-Spencer, T. Harris un C. Murrell)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 1. marta Lēmumu C(2006) 659, galīgā redakcija, par prasību samaksāt kavējuma naudas, kas ir jāmaksā, izpildot Tiesas 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā C-304/02 Komisija/Francija (Krājums, I-6263. lpp.).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Francijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 165, 15.07.2006.


title: Lieta C-268/06: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 15. aprīļa spriedums ( Labour Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Impact / Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport (Direktīva 1999/70/EK — Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. un 5. klauzula — Darbs uz noteiktu laiku valsts pārvaldē — Darba nosacījumi — Darba samaksa un pensijas — Līgumu uz noteiktu laiku atjaunošana uz laiku līdz astoņiem gadiem — Procesuālā autonomija — Tieša iedarbība)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/4

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 15. aprīļa spriedums (Labour Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Impact/Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport

   (Lieta C-268/06) (1)

   (Direktīva 1999/70/EK - Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. un 5. klauzula - Darbs uz noteiktu laiku valsts pārvaldē - Darba nosacījumi - Darba samaksa un pensijas - Līgumu uz noteiktu laiku atjaunošana uz laiku līdz astoņiem gadiem - Procesuālā autonomija - Tieša iedarbība)
   (2008/C 142/05)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   Labour Court
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Imapct

      Atbildētāji: Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Labour Court — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp) pielikuma 4. klauzulas 1. punkta (nediskriminācijas princips] un 5. klauzulas 1. punkta [pasākumi ar mērķi novērst uz noteiktu laiku slēgtu, secīgu darba līgumu vai darba attiecību ļaunprātīgu izmantošanu) interpretācija — Prasība ar mērķi atsaukties uz šo tiesību normu tiešo iedarbību — Tiesai, kuras izskatīšanā ir lieta, saskaņā ar valsts tiesībām nav kompetences — Kompetence atbilstoši Kopienas tiesībām, it īpaši atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principam
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Kopienu tiesības, konkrētāk, efektivitātes princips, prasa, lai specializēta tiesa, kurai ar tiesību aktu, ar kuru transponē Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvu 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, piešķirta kompetence — lai arī izvēles veidā –izskatīt prasību, kas pamatota ar šī tiesību akta pārkāpumu, būtu kompetenta arī attiecībā uz tādām prasītāja prasībām, kas pamatotas tieši ar pašu direktīvu attiecībā uz laika periodu no direktīvas transponēšanas termiņa līdz datumam, kad stājās spēkā tiesību akts, ar kuru direktīva transponēta, ja tiek konstatēts, ka prasītāja pienākums vienlaikus celt atsevišķu prasību, kas pamatota tieši ar direktīvu, parastajā tiesā izraisītu procesuālus apgrūtinājumus, kas varētu padarīt pārmērīgi grūtu to tiesību īstenošanu, ko šai personai piešķir Kopienas tiesību sistēma. Šajā sakarā valsts tiesai ir jāveic nepieciešamās pārbaudes.

               2)

               1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma, kas pievienots pielikumā Direktīvai 1999/70, 4. klauzulas 1. punkts ir beznosacījuma un pietiekoši precīzs, lai privātpersona uz to varētu atsaukties valsts tiesā; tomēr tas tā nav minētā Pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta gadījumā.

               3)

               EKL 10. pants un 249. panta trešā daļa, kā arī Direktīva 1999/70 ir interpretējami tādējādi, ka dalībvalsts iestādei, kas darbojas kā publisks darba devējs, nav atļauts pieņemt pasākumus, kas ir pretēji minētās direktīvas un Pamatnolīguma izvirzītajam mērķim tiktāl, ciktāl tas attiecas uz līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu, kura izpaužas kā šādu līgumu atjaunošana uz neparasti ilgu laiku laika periodā starp termiņu Direktīvas 1999/70 transponēšanai un datumu, kad spēkā stājās likums, ar kuru tā transponēta.

               4)

               Ciktāl piemērojamajās valsts tiesībās ir ietverta norma, kas izslēdz likuma piemērošanu ar atpakaļejošu spēku, ja nav skaidras un nepārprotams norādes par pretējo, valsts tiesai, kura izskata lietu, kas pamatota ar valsts tiesību normas, ar kuru transponē Direktīvu 1999/70, pārkāpumu, saskaņā ar Kopienu tiesībām šai normai atpakaļejošs spēks līdz datumam, kad ir iestājies šīs direktīvas transponēšanas termiņš, ir jāpiešķir vienīgi tad, ja šajās valsts tiesībās ir norma, kas var šai normai piešķirt šādu atpakaļejošu spēku.

               5)

               Pamatnolīguma 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka darba nosacījumi tās izpratnē ietver noteiktus nosacījumus par darba samaksu, kā arī pensijām, kas pamatotas ar darba attiecībām, izslēdzot nosacījumus, kas attiecas uz valsts sociālās apdrošināšanas pensijām.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta T-671/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 10. aprīļa spriedums — IPK International /Komisija (Atbalsts ekotūrisma projekta finansēšanai — Atgūto summu atmaksāšana — Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēla iepriekšējo lēmumu par atbalsta atsaukšanu — Kompensācijas procenti — Nokavējuma procenti — Aprēķināšana)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 10. aprīļa spriedums — IPK International/Komisija
   (Lieta T-671/11) (1)

   (Atbalsts ekotūrisma projekta finansēšanai - Atgūto summu atmaksāšana - Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēla iepriekšējo lēmumu par atbalsta atsaukšanu - Kompensācijas procenti - Nokavējuma procenti - Aprēķināšana)
   2013/C 147/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis — C. Pitschas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac, G. Wilms un G. Zavvos)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2011. gada 14. oktobra Lēmumu [ENTR/R1/HHO/lsa — entre.r.l(2011)1183091] prasītājai kopā izmaksāt summu EUR 720 579,90 apmērā, tostarp EUR 158 618,27 kā kompensācijas procentus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2011. gada 14. oktobra Lēmumu [ENTR/R1/HHO/lsa — entre.r.l(2011)1183091] tiktāl, ciktāl tajā IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH maksājamo procentu summa ir ierobežota ar EUR 158 618,27;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 16. martā lietā T-112/03 L'oreal SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Vārdiskas preču zīmes “FLEXI AIR” reģistrācijas pieteikums — Agrākā vārdiska preču zīme “FLEX” Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Lūgums sniegt pierādījumus par faktisko izmantošanu — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 8. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) daļa un 43. panta 2. punkts)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/25

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 16. martā
   lietā T-112/03 L'oreal SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Vārdiskas preču zīmes “FLEXI AIR” reģistrācijas pieteikums - Agrākā vārdiska preču zīme “FLEX” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Lūgums sniegt pierādījumus par faktisko izmantošanu - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 8. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) daļa un 43. panta 2. punkts)
   (2005/C 132/45)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā T-112/03 L'oreal SA, Parīze (Francija), ko pārstāv K. Bufē Delmass de Otāns (X. Buffet Delmas d'Autane), avocat, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — B. Filtenborga [B. Filtenborg], S. Laitinena [S. Laitinen] un G. Šneiders [G. Schneider]), otram lietas dalībniekam procesā ITSB Apelāciju padomē esot Revlon (Šveice), Šlīrena [Schlieren], par prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 15. janvāra lēmumu (lieta R 396/2001-4) attiecībā uz iebildumu procesu starp L'oreal SA un Revlon (Šveice), Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši A. V. H. Meijs [A. W. H. Meij] un I. Pelikanova [I. Pelikánová], sekretāre B. Pastora [B. Pastor], sekretāra palīdze, 2005. gada 16. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 07.06.2003.


title: Lieta T-151/11: Prasība, kas celta 2011. gada 11. martā — Telefónica de España un Telefónica Móviles España /Komisija

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/32

         Prasība, kas celta 2011. gada 11. martā — Telefónica de España un Telefónica Móviles España/Komisija
   (Lieta T-151/11)
   2011/C 145/53
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Telefónica de España, SA (Madride, Spānija), Telefónica Móviles España, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — F. González Díaz, F. Salerno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 20. jūlija lēmumu;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā tiek lūgts atcelt Komisijas 2010. gada 20. jūlija lēmumu par valsts atbalsta shēmu C 38/09 (ex NN 58/09), kuru Spānija plāno īstenot attiecībā uz Corporation de Radio y Televisión Española (RTVE) (OV L 1, 9. lpp.), kurā par saderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz LESD 106. panta 2. punktu, ir atzīta 2009. gada 28. augusta Likumā Nr. 8/2009 paredzētā sabiedriskās radio un televīzijas raidorganizācijas Corporation de Radio y Televisión Española jaunā finansēšanas kārtība.
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 108. panta 2. punkta pārkāpums, jo Komisija nav uzsākusi šajā tiesību normā paredzēto procedūru jautājumā par finansēšanas kārtības nošķiramību no attiecīgā pasākuma kopumā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 108. panta pārkāpums, jo Komisija konstatē, ka finansēšanas kārtība esot nošķirama no pasākuma kopumā, un par jaunu atbalstu nepareizi atzīst tikai papildu finansēšanas kārtību. Rīkodamās šādi, Komisija neievēro ne judikatūru, ne Komisijas lēmumu pieņemšanas praksi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 256. panta pārkāpums, jo lēmumā nav nekādi paskaidrots, kā tiek secināts, ka trīs ar Likuma Nr. 8/2009 4., 5. un 6. pantu ieviestie vai grozītie fiskālie pasākumi ir nošķirami no pašreizējās RTVE finansēšanas kārtības.

               4)

               Kļūda tiesību piemērošanā, no pasākuma nodalot tā finansēšanas avotu, jo no finansēšanas avotu nesaderības ar Kopienu tiesībām obligāti jāizriet to nesaderībai ar tiesību normām valsts atbalsta jomā. Šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētajā lēmumā par saderīgu atzīts valsts atbalsts, kas saistīts ar tādu finansēšanas kārtību, kuru pati Komisija kādā līdztekus notiekošā procedūrā ir atzinusi par Savienības tiesībām pretrunā esošu.

               5)

               LESD 106. panta 2. punkta un/vai LESD 256. panta pārkāpums, jo nav pienācīgi norādīts pamatojums jautājumā gan par to, ka kompensācija nav pārmērīga, gan par pasākuma ietekmi uz konkurenci iekšējā tirgū. Proti, lēmumā, pirmkārt, nav ņemts vērā, ka nākotnē Corporación RTVE faktiskās izmaksas būs mazākas par līdzšinējām, un, otrkārt, par saderīgu ar iekšējo tirgu atzīts pasākums, ar kuru tiek nodrošināta aizsardzība “pret mainīgiem ieņēmumiem [ieņēmumu svārstībām] reklāmas tirgū”, lai gan vairs nav nekāda komerciāla riska.


title: Lieta C-286/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 26. maija spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA “Latvijas propāna gāze” Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Pozīcija 2711 — Naftas gāze un citādi gāzveida ogļūdeņraži — Viela, kas piešķir pamatīpašības — Sašķidrināta naftas gāze

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/11

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 26. maija spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA “Latvijas propāna gāze”
   (Lieta C-286/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Pozīcija 2711 - Naftas gāze un citādi gāzveida ogļūdeņraži - Viela, kas piešķir pamatīpašības - Sašķidrināta naftas gāze)
   (2016/C 260/14)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Atbildētāja: SIA “Latvijas propāna gāze”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kombinētās nomenklatūras, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijās, kas attiecīgi izriet no Komisijas 2008. gada 19. septembra Regulas (EK) Nr. 1031/2008 un Komisijas 2009. gada 30. septembra Regulas (EK) Nr. 948/2009, vispārīgā interpretācijas 2. noteikuma b) punkts un 3. noteikuma b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja visas sastāvdaļas kopumā tādā gāzu maisījumā kā pamatlietas sašķidrinātajā naftas gāzē tai piešķir tās pamatīpašības tā, ka nevar noteikt to sastāvdaļu, kura tai piešķir tās pamatīpašības, un katrā ziņā nav iespējams noteikt precīzo daudzumu katrai no attiecīgās sašķidrinātās naftas gāzes sastāvdaļām, nevar izmantot pieņēmumu, atbilstoši kuram preces pamatīpašības vispārīgās interpretācijas 3. noteikuma b) punkta izpratnē noteiks tā viela, kas maisījumā procentuāli ir visvairāk;

               2)

               minētā kombinētā nomenklatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda sašķidrināta naftas gāze kā pamatlietā, kura sastāv no 0,32 % metāna, etāna un etilēna, 58,32 % propāna un propilēna un ne vairāk kā 39,99 % butāna un butilēna un kurai nevar noteikt to veidojošo vielu, kura tai piešķir tās pamatīpašības, ietilpst apakšpozīcijā 2711 19 00 kā “Naftas gāze un citādi gāzveida ogļūdeņraži, sašķidrināti, citādi”;

               3)

               Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92, 218. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no tā neizriet pienākums tādas sašķidrinātas naftas gāzes kā pamatlietā deklarētājam precīzi norādīt tās vielas procentuālo daļu, no kuras galvenokārt sastāv šī sašķidrinātā naftas gāze.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta F-103/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. oktobrī — Duta /Kopienu Tiesa

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/45

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. oktobrī — Duta/Kopienu Tiesa
   (Lieta F-103/07)
   (2007/C 315/88)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Radu Duta, Luksemburga (Luksemburga) [pārstāvis — F. Krieg, avocat]

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētos lēmumus;

               —

               nodot lietu izskatīšanai kompetentajai iestādei;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savā prasībā prasītājs apstrīd viņa kandidatūras Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas tiesneša referenta amatam noraidīšanu. Šī noraidīšana notika ar 2007. gada 24. janvāra apkārtrakstā, kaut arī attiecīgais tiesnesis iepriekš izrādīja lielu interesi par prasītāja kandidatūru.
   Prasītājs apgalvo, pirmkārt, ka lēmums par viņa sūdzības noraidīšanu nav spēkā. To izskatīja “Pirmās instances tiesas komisija, kas ir atbildīga par sūdzību izskatīšanu”, kuras sastāvs neesot atbildis lietas taisnīgas izskatīšanas prasībām, ko nosaka Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punkts. Proti, Pirmās instances tiesas tiesneši, kas piedalījās tiesas sēdē, nevar spriest pilnīgi objektīvi par lietām, kas attiecas uz vienu no viņu kolēģiem.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka viņš esot ticis diskriminēts. Attiecīgas tiesnesis neesot sapratīgi izmantojis savas izvērtēšanas pilnvaras.
   Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka katrā ziņā apstrīdētajos lēmumos tika pārkāpti pārskatāmības, labas ticības un tiesiskās paļāvības vispārējie principi.


title: Lieta T-46/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 28. augusta rīkojums — Galileo Lebensmittel /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Pirmā līmeņa domēna .eu ieviešana — Domēna nosaukuma galileo.eu reģistrēšana — Kopienu iestādēm, organizācijām un struktūrām paredzēta lietošana — Tiesības celt prasību — Nepieņemamība)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/35

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 28. augusta rīkojums — Galileo Lebensmittel/Komisija
   (Lieta T-46/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Pirmā līmeņa domēna “.eu’ ieviešana - Domēna nosaukuma “galileo.eu’ reģistrēšana - Kopienu iestādēm, organizācijām un struktūrām paredzēta lietošana - Tiesības celt prasību - Nepieņemamība)
   (2007/C 247/57)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG, Trierweiler (Vācija) (pārstāvis — K. Bott, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji E. Montaguti un T. Jürgensen, pēc tam G. Braun un E. Montaguti, pārstāvji)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas lēmumu, piemērojot Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Regulas (EK) Nr. 874/2004, ar ko nosaka sabiedriskās kārtības noteikumus par pirmā līmeņa domēna “.eu” ieviešanu un darbību, kā arī principiem, kas reglamentē reģistrāciju (OV L 162, 40. lpp.), 9. pantu, rezervēt domēna nosaukumu “galileo.eu” kā domēna nosaukumu, kas paredzēts lietošanai Kopienu iestādēm, organizācijām un struktūrām
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

               2)

                  Galileo Lebensmittel GmbH&Co. KG atlīdzina savus un Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: Lieta F-59/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 9. aprīļa spriedums – Rouffaud /EĀDD Civildienests — Līgumdarbinieks palīguzdevumiem — Līguma pārkvalificēšana — Pirmstiesas procedūra — Savstarpējas atbilstības prasība — Apstrīdēšanas pamatu iemeslu grozīšana

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/39

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 9. aprīļa spriedums – Rouffaud/EĀDD
   (Lieta F-59/13) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieks palīguzdevumiem - Līguma pārkvalificēšana - Pirmstiesas procedūra - Savstarpējas atbilstības prasība - Apstrīdēšanas pamatu iemeslu grozīšana)
   2014/C 159/53
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Thierry Rouffaud (Ixelles, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji A. Coolen, É. Marchal, S. Orlandi un D. Abreu Caldas, avocats, vēlāk S. Orlandi un D. Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja pieteikums viņa secīgos darba līgumus uz noteiktu laiku pārkvalificēt kā līgumu uz nenoteiktu laiku un viņa nodarbinātības laika posmu līgumdarbinieka palīguzdevumiem statusā atzīt par nostrādāto laiku līgumdarbinieka statusā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               T. Rouffaud sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Ārējās darbības dienesta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 233, 10.8.2013., 14. lpp.


title: Lieta C-596/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-619/14 Bionorica SE/Komisija 2015. gada 13. novembrī iesniedza Bionorica SE

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-619/14 Bionorica SE/Komisija 2015. gada 13. novembrī iesniedza Bionorica SE

   (Lieta C-596/15 P)
   (2016/C 016/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bionorica SE (pārstāvji – M. Weidner, T. Guttau, N. Hußmann, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               rīkot tiesas sēdi mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-619/14;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus:

               —

               Procesuālas kļūdas: Vispārējā tiesa esot balstījusies uz daļēji nepatiesiem faktiem un nonākusi pie nepareiza sprieduma, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējai tiekot nodarīts kaitējums. Vispārējā tiesa esot nepamatoti pieņēmusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir pārtikas produktu ražotāja, uz kuru turklāt attiecās tikai atliktās veselīguma norādes Regulas (EK) Nr. 1924/2006 (1) izpratnē. Papildus tam Vispārējā tiesa savu spriedumu esot daļēji nepilnīgi pamatojusi. Vispārējā tiesa neesot detalizēti izvērtējusi Komisijas vēstules saturu, ar kuru it kā tiek izbeigta bezdarbība, un tādējādi esot nonākusi pie kļūdaina nolēmuma.

               —

               Savienības tiesību pārkāpums: Vispārējā tiesa esot nepareizi atteikusies atzīt, ka pastāv LESD 265. pantā minētie apstākļi, jo Komisijas bezdarbība neesot beigusies. Turklāt Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi Regulu (EK) Nr. 1924/2006, it īpaši tās 17. un 28. pantu. Atliktās un pieļaujamās veselīguma norādes neesot tikušas pielīdzinātas. No pārejas noteikumiem izrietošās tiesiskās sekas neesot bijušas pietiekami paredzamas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, OV L 404, 9. lpp.


title: Lieta T-161/07: Prasība, kas celta 2007. gada 9. maijā — Group Lottuss /ITSB — Ugly ( COYOTE UGLY )

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 9. maijā — Group Lottuss/ITSB — Ugly (“COYOTE UGLY”)
   (Lieta T-161/07)
   (2007/C 155/67)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Group Lottuss, Barselona (Spānija) (pārstāvji — J. Grau Mora, A. Angulo Lafora, M. Ferrándiz Avendaño un J. Arribas García, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: UGLY, INC.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 2. marta lēmumu daļā, kurā daļēji noraidīts Group Lottuss CORP. SL Kopienas preču zīmes Nr. 2.428.795 “COYOTE UGLY” reģistrācijas pieteikums;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “COYOTE UGLY” (reģistrācijas pieteikums Nr. 2.428.795) attiecībā uz 9., 41. un 42. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Ugly. Inc.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “COYOTE UGLY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 16., 21., 25., 32. un 34. klasē, un agrākas vispārzināmas nereģistrētas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “COYOTE UGLY” attiecībā uz 14., 16., 21., 25., 32., 33., 34., 41. un 42. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz 42. klasē ietilpstošiem pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā noraidīti iebildumi attiecībā uz “izklaides pakalpojumiem un pakalpojumiem diskotēkām un svētku zālēm”, kas ietilpst 41. klasē un norādīti reģistrācijas pieteikumā, un noraidīt reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz minētajiem pakalpojumiem.

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Lieta F-79/07: Prasība, kas celta 2007. gada 31. jūlijā — Braun-Neumann /Parlaments

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 31. jūlijā — Braun-Neumann/Parlaments
   (Lieta F-79/07)
   (2007/C 235/57)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann, Merzig (Vācija) (pārstāvis — P. Ames, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājam ar atpakaļejošu spēku no 2004. gada 1. augusta izmaksāt prasītājam apgādnieka zaudējuma pensijas otru pusi, kas viņam pienākas tāpēc, ka 2004. gada 25. jūlijā nomira viņa laulātā Gisela Mandt, dzimusi Neumann, EUR 1 670,84 apmērā mēnesī, pieskaitot procentus Eiropas Centrālās Bankas refinansēšanas likmes apmērā, palielinot to par 3 %;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Parlaments atzina, ka prasītājam kā Gisela Mandt, dzimušas Neumann, atraitnim bija tiesības uz 50 % no apgādnieka zaudējuma pensijas. Prasītājs vēlas saņemt apgādnieka zaudējuma pensiju pilnā apmērā.
   Prasība ir celta par Parlamenta lēmumu ņemt vērā mirušās otro laulību, lai gan Bayerischen Obersten Landesgericht1999. gada 11. oktobra lēmumā saistībā ar pirmo laulību neatzina par spēkā esošu Namūras Tribunal de première instance1995. gada 6. septembra spriedumu par laulības šķiršanu. Prasītājs apgalvo, ka viņš tādējādi ir vienīgais pārdzīvojušais laulātais, jo mirušās otrā laulība ar Wolfgang Mandt neesot bijusi likumīga.


title: Tiesas spriedums (Virspalāta)  2005. gada 13. decembrī  lietā C-78/03 P Eiropas Kopienu Komisija pret Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV (Apelācija — Vācijas iestāžu piešķirtais atbalsts zemes iegūšanai — Zemes privatizācijas un lauksaimniecības restrukturizācijas programma jaunajās federālajās zemēs)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Virspalāta)
   2005. gada 13. decembrī
   lietā C-78/03 P Eiropas Kopienu Komisija pret Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV (1)

   (Apelācija - Vācijas iestāžu piešķirtais atbalsts zemes iegūšanai - Zemes privatizācijas un lauksaimniecības restrukturizācijas programma jaunajās federālajās zemēs)
   (2006/C 36/03)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-78/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2003. gada 19. februārī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — Dž. Flets [J. Flett] un V. Kroišics [V. Kreuschitz]), pārējie lietas dalībnieki — Vācijas Federatīvā Republika, (pārstāvis — M. Lumma [M. Lumma]), puse, kas iestājusies lietā pirmajā instancē, Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV, Borken (Vācija), ko pārstāv M. Pehšteins [M. Pechstein], professeur, Tiesa (Virspalāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas], K. Šīmans [K. Schiemann] un J. Makarčiks [J. Makarczyk], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), A. La Pergola [A. La Pergola], Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], P. Kūris [P. Kūris], E. Juhāss [E. Juhász], E. Levits un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretārs R. Grass [R.Grass], 2005. gada 13. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2002. gada 5. decembra spriedumu lietā T-114/00 Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum/Komisija;

               2)

               noraidīt kā nepieņemamu Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā celto prasību, ar ko tā lūdz atcelt Komisijas 1999. gada 22. decembra Lēmumu par piekrišanu valsts atbalstam saskaņā ar EKL 87. un 88. pantu (iepriekšējā redakcijā — 92. un 93. pants);

               3)

                  Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum eV sedz visus tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      (1)  OV C 101, 26.04.2003.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 8. martā lietā T-277/03 Dionysia Vlachaki, Petros Eleftheriadis dzīvesbiedre pret Eiropas Kopienu Komisiju (Kādreizējie palīgdarbinieki — Pēc līguma beigām nepamatoti izmaksāta atalgojuma atgūšana — Kavējuma procenti — Prasība atcelt tiesību aktu — Pamatojums — Nepārvarama vara)

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/21

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 8. martā
   lietā T-277/03 Dionysia Vlachaki, Petros Eleftheriadis dzīvesbiedre pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Kādreizējie palīgdarbinieki - Pēc līguma beigām nepamatoti izmaksāta atalgojuma atgūšana - Kavējuma procenti - Prasība atcelt tiesību aktu - Pamatojums - Nepārvarama vara)
   (2005/C 115/39)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā T-277/03 Dionīsija Vlačaki [Dionysia Vlachaki], Petro Elefteriadisa [Petros Eleftheriadis] dzīvesbiedre, ar dzīvesvietu Polydroso Amarousiou (Grieķija), ko pārstāv T. Sigalas [T. Sigalas], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — I. Dimitriu [I. Dimitriou] un G. Vilms [G. Wilms], kas norādīja dzīvesvietu Luksemburgā) par prasību atcelt vai daļēji grozīt Komisijas 2003. gada 25. marta lēmumu Nr. C (2003) 738 final par prasītājai — kādreizējai palīgdarbiniecei — nepamatoti izmaksātā atalgojuma atgūšanu Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D. Švābi [D. Šváby], sekretārs I. Natsinas [I. Natsinas], administrators, 2005. gada 8. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 264, 01.11.2003.


title: Lieta T-315/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. augustā — Grohe /ITSB — Compañia Roca Radiadores ( ALIRA )

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/26

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. augustā — Grohe/ITSB — Compañia Roca Radiadores (“ALIRA”)
   (Lieta T-315/07)
   (2007/C 235/48)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grohe AG, Hemer (Vācija) (pārstāvis — A. Lensing-Kramer, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Compañia Roca Radiadores, S.A.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 19. jūnija lēmumu lietā R 850/2006-4;

               —

               pakārtoti, atcelt vai grozīt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to apstiprināta līdzība starp tādām precēm kā virtuves krāns un čuguna vanna un līdz ar to atzīta konfliktējošo apzīmējumu sajaukšanas iespēja;

               —

               pakārtoti, atcelt vai grozīt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to apstiprināta fonētiskā līdzība starp pieteikto preču zīmi un pretstatīto preču zīmi Spānijā un līdz ar to attiecīgo konfliktējošo apzīmējumu sajaukšanas iespēja;

               —

               pakārtoti, atcelt vai grozīt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to apstiprināts vārda “AKIRA” atpazīstamības trūkums Spānijā attiecībā uz japāņu komiksiem un līdz ar to attiecīgi konfliktējošo apzīmējumu sajaukšanas iespēja;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ALIRA”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 11. klasē (pieteikums Nr. 2 766 640)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Compañia Roca Radiadores, S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiska preču zīme “AKIRA”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 11. klasē (Nr. 2 045 604)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu pieņemt un pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm nepastāv sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-84/12: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 19. decembra spriedums ( Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rahmanian Koushkaki/Bundesrepublik Deutschland (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Regula (EK) Nr. 810/2009 — 21. panta 1. punkts, 32. panta 1. punkts un 35. panta 6. punkts — Vienotu vīzu izsniegšanas procedūras un nosacījumi — Pienākums izsniegt vīzu — Nelegālās imigrācijas riska izvērtējums — Pieteikuma iesniedzēja nodoms atstāt dalībvalstu teritoriju pirms pieteiktās vīzas derīguma termiņa beigām — Pamatotas šaubas — Kompetento iestāžu novērtējuma brīvība)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/7

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 19. decembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rahmanian Koushkaki/Bundesrepublik Deutschland

   (Lieta C-84/12) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Regula (EK) Nr. 810/2009 - 21. panta 1. punkts, 32. panta 1. punkts un 35. panta 6. punkts - Vienotu vīzu izsniegšanas procedūras un nosacījumi - Pienākums izsniegt vīzu - Nelegālās imigrācijas riska izvērtējums - Pieteikuma iesniedzēja nodoms atstāt dalībvalstu teritoriju pirms pieteiktās vīzas derīguma termiņa beigām - Pamatotas šaubas - Kompetento iestāžu novērtējuma brīvība)
   2014/C 52/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Rahmanian Koushkaki

      Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Berlin — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (OV L 243, 1. lpp.), un it īpaši tās 21. panta 1. punkta un 32. panta 1. punkta, interpretācija — Vīzu izsniegšanas procedūras un nosacījumi — Vīzas pieteikuma iesniedzēja, kurš atbilst ieceļošanas nosacījumiem, tiesības saņemt vīzu — Nelegālās imigrācijas riska izvērtējums — Attiecīgo dalībvalstu novērtējuma brīvība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss), 23. panta 4. punkts, 32. panta 1. punkts un 35. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts kompetentās iestādes vienotas vīzas pieteikuma izskatīšanas noslēgumā var atteikties izsniegt šādu vīzu pieteikuma iesniedzējam tikai gadījumā, ja uz šo pieteikuma iesniedzēju var tikt attiecināts kāds no šajās tiesību normās uzskaitītajiem vīzas atteikuma pamatojumiem. Šīm iestādēm, izskatot šo pieteikumu, ir plaša novērtējuma brīvība, kas attiecas uz šo tiesību normu piemērošanas nosacījumiem un nozīmīgo faktu izvērtēšanu, lai noteiktu, vai uz pieteikuma iesniedzēju var tikt attiecināts kāds no šiem atteikuma pamatojumiem;

               2)

               Regulas Nr. 810/2009 32. panta 1. punkts, to skatot kopā ar šīs regulas 21. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums dalībvalsts kompetento iestāžu pienākumam izsniegt vienotu vīzu ir pamatotu šaubu attiecībā uz pieteikuma iesniedzēja nodomu atstāt dalībvalstu teritoriju pirms pieteiktās vīzas derīguma termiņa beigām neesamība, ņemot vērā vispārējo situāciju pieteikuma iesniedzēja dzīvesvietas valstī un viņu raksturojošās īpašības, kas ir pierādītas, ņemot vērā pēdējā minētā sniegto informāciju;

               3)

               Regula Nr. 810/2009 ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieļauj tādu dalībvalsts tiesiskajā regulējumā ietvertu tiesību normu kā tā, uz ko attiecas pamatlieta un kurā ir paredzēts, ka, ja ir izpildīti šajā regulā paredzētie [vīzas] izsniegšanas nosacījumi, kompetentajām iestādēm ir tiesības izsniegt pieteikuma iesniedzējam vienotu vīzu, tomēr neprecizējot, ka tas ir to pienākums, ja vien šāda tiesību norma var tikt interpretēta atbilstoši minētās regulas 23. panta 4. punktam, 32. panta 1. punktam un 35. panta 6. punktam.

      (1)  OV C 133, 5.5.2012.


title: Lieta T-689/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī — Bilbaina de Alquitranes u.c./Komisija

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī — Bilbaina de Alquitranes u.c./Komisija
   (Lieta T-689/13)
   2014/C 85/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Vizcaya, Spānija), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Čehijas Republika), Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Spānija), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dānija), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Apvienotā Karaliste), Koppers Netherlands BV (Uithoorn, Nīderlande), Rütgers basic aromatics GmbH (Castrop-Rauxel, Vācija), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Beļģija), Rütgers Poland Sp. z o.o. (Kędzierzyn-Koźle, Polija), Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Apvienotā Karaliste), Grupo Ferroatlántica, SA (Madride, Spānija), SGL Carbon GmbH (Meitingen, Vācija), SGL Carbon GmbH (Bad Goisern am Hallstättersee, Austrija), SGL Carbon (Passy, Francija), SGL Carbon, SA (La Coruña, Spānija), SGL Carbon Polska S.A. (Racibórz, Polija) un ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Vācija) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto tiesību aktu, ciktāl ar to CTPHT ir klasificēts kā H400 un H410;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas lūdz daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 2. oktobra Regulu (ES) Nr. 944/2013, ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (turpmāk tekstā — “CLP regula”) (OV L 261, 5. lpp.), ciktāl tajā “piķis, akmeņogļu darva, augsta temperatūra”, CAS numurs 65996-93-2 (turpmāk tekstā — “CTPHT”) ir kvalificēts par Aquatic Acute 1 (H400) un Aquatic Chronic 1 (H410) (turpmāk tekstā — “apstrīdētais tiesību akts”).
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais tiesību akts nav likumīgs, jo ar to tiekot pārkāptas REACH un CLP tiesību normas saistībā ar vielu klasificēšanu par toksiskām ūdens videi un netiekot ievēroti pētījumi, kuri ir jāakceptē šajā ziņā, kā arī tiekot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, ciktāl ar to tika noraidīti pētījumi, kas veikti saskaņā ar REACH un ESAO vadlīnijām, un tika pieprasīts veikt testēšanu bez kādas akceptētas standartizētas metodes.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais tiesību akts nav likumīgs, jo tā pamatā esot acīmredzama kļūda vērtējumā tādēļ, ka tajā neesot ņemtas vērā CTPHT raksturīgās inertās īpašības, kurām it īpaši ir būtiska ietekme uz UV gaismas testēšanu un summēšanas metodes piemērošanu, esot tikuši noteikti M-faktori PAO sastāvdaļām, pienācīgi neizvērtējot pamatā esošos pētījumos, un esot tikusi noraidīta prasītāju sniegtā informācija, nenorādot pienācīgi pamatojumu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nav likumīgs, jo ar to esot tikuši pārkāpti ES tiesību principi — pārskatāmības princips un tiesību uz aizstāvību princips.


title: Tiesas rīkojums (piektā palāta)  2005. gada 23. septembrī  lietā C-357/04 P Antonio Andolfi pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — JOP programma — Projekts izveidot Itālijas-Rumānijas kopuzņēmumu — Sākotnēji piešķirta finanšu atbalsta atcelšana — Daļā acīmredzami nepieņemama un daļā acīmredzami nepamatota apelācija)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/12

      TIESAS RĪKOJUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 23. septembrī
   lietā C-357/04 P Antonio Andolfi pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Apelācija - JOP programma - Projekts izveidot Itālijas-Rumānijas kopuzņēmumu - Sākotnēji piešķirta finanšu atbalsta atcelšana - Daļā acīmredzami nepieņemama un daļā acīmredzami nepamatota apelācija)
   (2006/C 60/25)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā C-357/04 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2004. gada 17. augustā iesniedza Antonio Andolfi, ar dzīvesvietu Romā (Itālija), ko pārstāv S. Amato, advokāts, otrs lietas dalībnieks tiesvedībā — Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv E. Montaguti, kurai palīdz A. Dal Ferro, advokāts, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta, tiesneši C. Gulmann un P. Kūris (referents), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2005. gada 23. septembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Andolfi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta T-296/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 29. jūlija rīkojums — Cementos Portland Valderrivas /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Lūgums sniegt informāciju — Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/24

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 29. jūlija rīkojums — Cementos Portland Valderrivas/Komisija
   (Lieta T-296/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Lūgums sniegt informāciju - Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2011/C 282/50
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cementos Portland Valderrivas, SA (Pampelune, Spānija) (pārstāvis — L. Ortiz Blanco, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castilla Contreras, C. Urraca Caviedes un C. Hödlmayr, pārstāvji, kuriem palīdz J. Rivas, advokāts)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmuma C(2011) 2368, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu (Lieta 39520 — cements un ar to saistītie produkti) izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-249/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. maijā iesniedza Supreme Court (Īrija) – Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. maijā iesniedza Supreme Court (Īrija) – Ryanair Ltd/The Revenue Commissioners

   (Lieta C-249/17)
   (2017/C 221/19)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ryanair Ltd

      Atbildētājs: The Revenue Commissioners

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nākotnē īstenojams nodoms sniegt pārvaldības pakalpojumus pārņemšanas subjektam, ja šāda pārņemšana būtu sekmīga, ir pietiekams, lai noteiktu, ka iespējamais pārņēmējs veic saimniecisku darbību Sestās PVN direktīvas (1) 4. panta izpratnē, lai PVN, ko iespējamais pārņēmējs ir samaksājis par precēm un pakalpojumiem, kuri tam sniegti ar mērķi veicināt attiecīgo iegādes darījumu, varētu iespējami uzskatīt par PVN priekšnodokli attiecībā uz plānoto saimniecisko darbību sniegt šādus pārvaldības pakalpojumus; un

               2)

               vai var pastāvēt pietiekami “tieša un tūlītēja saikne”, ko Tiesa ir noteikusi kā prasību spriedumā Cibo
                   (2), starp profesionālajiem pakalpojumiem, kuri ir sniegti šādas iespējamas pārņemšanas kontekstā, un darījumiem, par kuriem nākotnē jāmaksā PVN un kuri sekmīgas pārņemšanas gadījumā nozīmētu iespējamu pārvaldības pakalpojumu sniegšanu iegādes subjektam, lai varētu atļaut atskaitīt PVN, kas ir jāmaksā par šo profesionālo pakalpojumu sniegšanu?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV 1977, L 145, 1. lpp.).

      (2)  Spriedums, 2001. gada 27. septembris, Cibo Participations SA/Directeur régional des impôts du Nord-Pas-de-Calais, C-16/00, EU:C:2001:495.


title: Lieta T-561/11: Prasība, kas celta 2011. gada 31. oktobrī — Nycomed /ITSB — Bayer Consumer Care ( “ALEVIAN DUO” )

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 31. oktobrī — Nycomed/ITSB — Bayer Consumer Care (“ALEVIAN DUO”)
   (Lieta T-561/11)
   2012/C 6/40
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nycomed GmbH (Konstanz, Vācija) (pārstāvis — A. Ferchland, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bayer Consumer Care AG (Bāzele, Šveice)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 21. jūlija lēmumu lietā R 1953/2020-1 un noraidīt iebildumus; un

               —

               piespriest iebildumu iesniedzējam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un izdevumus, kas radušies procesā Iebildumu nodaļā un apelācijas procesā

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Nycomed GmbH

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ALEVIAN DUO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6303201

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 786863 vārdiskai preču zīmei “ALEVE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi pretnostatīto preču zīmju sajaukšanas iespēju