title: Lieta T-138/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. aprīlī — Cavankee Fishing un citi/Komisija

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/33

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. aprīlī — Cavankee Fishing un citi/Komisija
   (Lieta T-138/08)
   (2008/C 142/61)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Cavankee Fishing Co. Ltd, Lifford (Īrija), Ocean Trawlers Limited, Killybegs (Īrija), Mullglen Limited, Balbriggan (Īrija), Eamon McHugh, Killybegs (Īrija), Joseph Doherty, Burtonport (Īrija), Brendan Gill, Lifford (Īrija), Eileen Oglesby, Burtonport (Īrija), Noel McGing, Killybegs (Īrija), Larry Murphy, Castletownbere (Īrija), Thomas Flaherty, Aran Islands (Īrija), Pauric Conneely, Claregalway (Īrija), Island Trawlers Limited, Killybegs (Īrija), Cathal Boyle, Killybegs (Īrija), Eugene Hannigan, Milford (Īrija), Peter McBride, Downings (Īrija), Hugh McBride, Downings (Īrija), Patrick Fitzpatrick, Aran Islands (Īrija), Patrick O'Malley, Galway (Īrija), Cecil Sharkey, Clogherhead (Īrija) (pārstāvji — A. Collins, SC, N. Travers, Barrister, D. Barry, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zemāk minētās summas (izņemot procentus), pieskaitot tām ar aizņēmumiem saistītās izmaksas, kuru faktiskais apjoms konkrētajā datumā tiks paziņots mutvārdu tiesas sēdē, kā katra prasītāja zaudējumus:
               Pelagic

                     —
                     Cavankee Fishing Company EUR 2 748 276,00,

                     —
                     Ocean Trawlers Ltd EUR 6 740 000,00,

                     —
                     Mullglen Ltd. EUR 2 690 000,00,

                     —
                     Eamon McHugh EUR 3 036 187,00,

                     —
                     Joseph Doherty EUR 2 640 408,00,

                     —
                     Brendan Gill EUR 2 717 665,00,

                     —
                     Eileen Oglesby EUR 2 994 349,00,

                     —
                     Noel McGing EUR 2 444 000,00,

                     —
                     Larry Murphy EUR 4 150 000,00,

                     —
                     Thomas Flaherty EUR 2 140 000,00,

                     —
                     Pauric Conneely EUR 1 930 000,00,
               Polyvalent

                     —
                     Island Trawlers Limited EUR 672 000,00,

                     —
                     Cathal Boyle EUR 651 200,00,

                     —
                     Eugene Hannigan EUR 125 000,00,

                     —
                     Peter McBride EUR 106 848,00,

                     —
                     Hugh McBride EUR 106 848,00,

                     —
                     Partick Fitzpatrick EUR 177 573,00,

                     —
                     Patrick O'Malley

                     (a)
                     “Capal Ban” EUR 205 698,00,

                     (b)
                     “Capal Or” EUR 496 800,00,

                     —
                     Cecil Sharkey EUR 205 697,88;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītāji ir cēluši prasību par ārpuslīgumisko atbildību, kas radusies sakarā ar zaudējumiem, kuri, saskaņā ar prasītāju apgalvojumu, radušies Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmuma 2003/245/EK attiecībā uz dalībvalstu iesniegtajiem lūgumiem (1) rezultātā, ciktāl ar šo lēmumu ir noraidīts Īrijas lūgums saistībā ar prasītāju kuģiem. Ar Tiesas 2006. gada 13. jūnija spriedumu (2) šis lēmums tika atcelts daļā.
   Prasītāji, pamatojot savus prasījumus, apgalvo, ka Komisija, pieņemot atcelto lēmumu, pārkāpa vairākas primāro tiesību normas, kuru mērķis ir piešķirt tiesības privātpersonām, būtiski un acīmredzami neņemot vērā rīcības brīvību, kas Komisijai piešķirta saskaņā ar Lēmuma 97/413/EK (3) 4. panta 2. punktu, kā to arī atzina Tiesa savā spriedumā apvienotajās lietās no T-218/03 līdz T-240/03. Prasītāji apgalvo, ka Komisija pārkāpa arī vienlīdzīgas attieksmes principu, rūpības pienākuma un labas pārvaldības principu, tiesības brīvi izvēlēties nodarbošanos vai profesiju un samērīguma principu. Tie apgalvo, ka, pastāvot šādiem apstākļiem, pat vienīgi Kopienu tiesību pārkāpuma fakts veido pietiekami būtisku tiesību pārkāpumu.
   Tāpat prasītāji apgalvo, ka tie ir cietuši un turpina ciest ievērojamus zaudējumus un kaitējumu, kas ir tiešas sekas Komisijas rīcībai, pieņemot atcelto lēmumu, jo tiem bija jāpērk tirgū [kuģu] tonnāža, lai aizstātu pieprasīto, bet nepiešķirto drošības tonnāžu un, dažiem prasītājiem zaudējumi ir radušies jūrā zaudēto dienu dēļ. Tādējādi prasītāji apgalvo, ka to zaudējumi ir faktiski un konkrēti.
   Sniedzot pierādījumu tam, ka pastāv cēloņsakarība starp konkrēto rīcību un zaudējumiem, prasītāji norāda, ka, ja Komisija nebūtu rīkojusies prettiesiski, atsakoties pareizi izvērtēt prasītāju iesniegtos pieteikumus par drošības tonnāžu, nevienam no tiem nebūtu bijusi jāpērk papildu tonnāžu.

      (1)  Lēmums C(2003)1113 — galīgā versija attiecībā uz Komisijas saņemtajiem lūgumiem palielināt daudzgadu vadības programmas (MAGP IV) mērķus, lai uzlabotu drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļus uz zvejas kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par 12 metriem (OV 2003 L 90, 48. lpp.).

      (2)  Apvienotās Lietas no T-218/03 līdz T-240/03 Boyle u.c./Komisija, Krājums, II-1699. lpp.

      (3)  Padomes 1997. gada 26. jūnija Lēmums par mērķiem un detalizētiem noteikumiem Kopienas zivsaimniecības sektora pārstrukturizācijai laikposmā no 1997. gada 1. janvāra līdz 2001. gada 31. decembrim, lai sasniegtu noturīgu līdzsvaru starp resursiem un to izmantošanu (OV L 175, 27. lpp.).


title: Lieta T-137/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 7. novembra spriedums — CBI/Komisija (Valsts atbalsts — Valsts slimnīcas — Subsīdijas, kuras Beļģijas iestādes piešķīrušas pie IRIS asociācijas piederošajām valsts slimnīcām — Lēmums, kas pieņemts iepriekšējas izskatīšanas stadijas noslēgumā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi — Sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma definīcija — Sabiedriskā pakalpojuma kompensācijas samērīgums)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 7. novembra spriedums — CBI/Komisija
   (Lieta T-137/10) (1)

   (Valsts atbalsts - Valsts slimnīcas - Subsīdijas, kuras Beļģijas iestādes piešķīrušas pie IRIS asociācijas piederošajām valsts slimnīcām - Lēmums, kas pieņemts iepriekšējas izskatīšanas stadijas noslēgumā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma definīcija - Sabiedriskā pakalpojuma kompensācijas samērīgums)
   2012/C 399/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Coordination bruxelloise d’Institutions sociales et de santé (CBI) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — D. Waelbroeck un D. Slater, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky, C. Urraca Caviedes un S. Thomas)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un J. Gstalter); Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — sākotnēji M. Noort un M. de Ree, vēlāk M. Noort, C. Wissels un J. Langer); Région de Bruxelles-Capitale (Beļģija); Commune d’Anderlecht (Beļģija); Commune d’Etterbeek (Beļģija); Commune d’Ixelles (Beļģija); Ville de Bruxelles (Beļģija); un Commune de Saint-Gilles (Beļģija) (pārstāvji — P. Slegers un A. Lepièce, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmumu C(2009) 8120 par valsts atbalstu NN 54/09, kuru Beļģijas Karaliste īstenojusi Briseles galvaspilsētas reģiona IRIS tīkla valsts slimnīcu finansēšanai.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmumu C(2009) 8120 par valsts atbalstu NN 54/09, kuru Beļģijas Karaliste īstenojusi Briseles galvaspilsētas reģiona IRIS tīkla valsts slimnīcu finansēšanai;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Coordination bruxelloise d’institutions sociales et de santé (CBI);

               3)

               Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Briseles galvaspilsētas reģions (Beļģija), Anderlehtas pašvaldība (Beļģija), Eterbēkas pašvaldība (Beļģija), Ikselles pašvaldība (Beļģija), Briseles pilsēta (Beļģija) un Sanžilas pašvaldība (Beļģija) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta T-550/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 11. novembra spriedums – Grieķija/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Saprātīgs termiņš — Pamatuzraudzības nepietiekamība — Trūkumu konstatēšanas ekstrapolācija

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 11. novembra spriedums – Grieķija/Komisija
   (Lieta T-550/13) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Saprātīgs termiņš - Pamatuzraudzības nepietiekamība - Trūkumu konstatēšanas ekstrapolācija)
   (2016/C 007/31)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – I. Chalkias un A. Vasilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Triantafyllou, K. Skelly, un N. Korogiannakis, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 13. augusta Īstenošanas lēmumu Nr. 2013/433/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 219, 49. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 377, 21.12.2013.


title: Lieta T-569/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūlijā – Laverana /ITSB ( “BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/12

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūlijā – Laverana/ITSB (“BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION”)
   (Lieta T-569/14)
   2014/C 361/16
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger, M. Zöbisch un D. Chatterjee, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 27. maija lēmumu lietā R 122/2014-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 9 22  961

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               nepareiza pilnvaru izmantošana lēmumā, kas balstīts uz konkurences tiesību apsvērumiem.


title: Lieta C-498/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/12

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-498/17)
   (2017/C 338/12)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Gattinara un E. Sanfrutos Cano)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika – vai nu nepieņemot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai saskaņā ar Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (OV L 182, 1. lpp.) 7. panta g) punktu un 13. pantu pēc iespējas ātrāk slēgtu poligonus, kuru darbības turpināšanai nav saņemta atļauja saskaņā ar minētās direktīvas 8. pantu, vai nepieņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka minētās direktīvas prasībām, izņemot tās I pielikuma 1. punktā minētās prasības, atbilst tie atkritumu poligoni, kuru darbības turpināšanai ir saņemta atļauja, – nav izpildījusi šīs direktīvas 14. panta b) punkta otrajā teikumā un 14. panta c) punktā noteiktos pienākumus saistībā ar šādiem atkritumu poligoniem: 1) Avigliano (Loc. Serre Le Brecce); 2) Ferrandina (Loc. Venita); 3) Genzano di Lucania (Loc. Matinella); 4) Latronico (Loc. Torre); 5) Lauria (Loc. Carpineto); 6) Maratea (Loc. Montescuro); 7) Moliterno (Loc. Tempa La Guarella); 8) Potenca [Potenza] (Loc. Montegrosso-Pallareta: atkritumu poligons, kuru slēgt bija paredzēts 2016. gada septembrī); 9) Potenca (Loc. Montegrosso-Pallareta), atkritumu poligons, kas pieteikts kā nekad neizmantots; 10) Rapolla (Loc. Albero in Piano); 11) Roccanova (Loc. Serre); 12) Sant’Angelo Le Fratte (Loc. Farisi); 13) Campotosto (Loc. Reperduso); 14) Capistrello (Loc. Trasolero); 15) Francavilla (Valle Anzuca); 16) Akvila [Aquila] (Loc. Ponte delle Grotte); 17) Andria (D’Oria G.& C. s.n.c); 18) Canosa (CO.BE.MA); 19) Bisceglie (CO.GE.SER); 20) Andria (F.lli Acquaviva); 21) Trani (BAT-Igea s.r.l.); 22) Torviscosa (Società Caffaro);

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika – nepieņemot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai saskaņā ar Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 7. panta g) punktu un 13. pantu pēc iespējas ātrāk slēgtu poligonus, kuru darbības turpināšanai nav saņemta atļauja saskaņā ar minētās direktīvas 8. pantu, – nav izpildījusi šīs direktīvas 14. panta b) punkta otrajā teikumā noteiktos pienākumus saistībā ar šiem atkritumu poligoniem: 23) Atella (Loc. Cafaro); 24) Corleto Perticara (Loc. Tempa Masone); 25) Marsico Nuovo (Loc. Galaino); 26) Matera (Loc. La Martella); 27) Pescopagano (Loc. Domacchia); 28) Rionero in Volture (Loc. Ventaruolo); 29) Salandra (Loc. Piano del Governo); 30) San Mauro Forte (Loc. Priati); 31) Senise (Loc. Palomabara); 32) Tito (Loc. Aia dei Monaci); 33) Tito (Loc. Valle del Forno); 34) Capestrano (Loc. Tirassegno); 35) Castellalto (Loc. Colle Coccu); 36) Castelvecchio Calvisio (Loc. Termine); 37) Corfinio (Loc. Cannucce); 38) Corfinio (Loc. Case querceto); 39) Mosciano S. Angelo (Loc. Santa Assunta); 40) S. Omero (Loc. Ficcadenti); 41) Montecorvino Pugliano (Loc. Parapoti); 42) San Bartolomeo in Galdo (Loc. Serra Pastore); 43) Trivigano (ex Cava Zof); 44) Torviscosa (Loc. La Valletta);

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 14. pantā ir noteikumi par t.s. “esošajiem” poligoniem, proti, poligoniem, attiecībā uz kuriem ir izdota atļauja vai kuri jau bija darbojušies pirms 2001. gada 16. jūlija, kas bija termiņš, līdz kuram Direktīva 1999/31/EK saskaņā ar tās 18. panta 1. punktu bija jātransponē valsts tiesībās. Saistībā ar šiem poligoniem Direktīvas 1999/31/EK 14. pantā ir paredzēts, ka līdz 2009. gada 16. jūlijam dalībvalsts kompetentās iestādes vai nu izpilda darbus, kas vajadzīgi poligona uzlabošanai, lai tas tiktu padarīts atbilstošs direktīvas prasībām (direktīvas 14. panta c) punkts), vai poligonu galīgi slēdz (direktīva 14. panta b) punkta otrais teikums).
   Komisijas ieskatā, no informācijas, ko Itālijas Republika ir iesniegusi šīs procedūras pirmstiesas posmā, izriet, ka attiecībā uz 44 esošajiem poligoniem nav izpildīts neviens no šiem pienākumiem, tādējādi attiecībā uz šiem poligoniem Itālijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 1999/31/EK 14. panta b) punkta otrajā teikumā un c) punktā noteiktos pienākumus.


title: Lieta T-146/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. martā — Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology /Komisija

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. martā — Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology/Komisija
   (Lieta T-146/13)
   2013/C 123/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology LLC (Shaoxing, Ķīna) (pārstāvji — V. Akritidis un Y. Melin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu Eiropas Komisijas lēmumu, kas ir paziņots ar 2013. gada 3. janvāra vēstuli Nr. H4/JN/Ref.t13.000011, ar kuru prasītāja tiek informēta, ka Komisija neizskatīšot prasītājas lūgumu, lai to atzītu par uzņēmumu, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, kas ir iesniegts atbilstoši Padomes Regulas Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) apakšpunktam saistībā ar antidempinga procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un to galvenajām sastāvdaļām, kura tika uzsākta 2012. gada 6 septembrī (AD 590);

               —

               noteikt, ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 277. pantu saistībā ar šo prasības pieteikumu attiecībā uz prasītāju nav piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regula (ES) Nr. 1168/2012, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 344, 1. lpp.);

               —

               un līdz ar to piespriest Komisijai un iespējamām personām, kas būs iestājušās lietā, atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu, kas ir tāds pats kā tas, kurš ir izvirzīts lietā T-143/13 Zhejiang Heda Solar Technology/Komisija.


title: Lieta T-258/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Mediterranean Premium Spirits/EUIPO — G-Star Raw (“GINRAW”)

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/44

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Mediterranean Premium Spirits/EUIPO — G-Star Raw (“GINRAW”)
   (Lieta T-258/16)
   (2016/C 251/50)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mediterranean Premium Spirits, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvji – J. Mora Granell un J. Romaní Lluch, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: G-Star Raw CV (Amsterdama, Nīderlande)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “GINRAW” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 431 681

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 14. marta lēmums lietā R 1583/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ar kuru tika atteikta Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 12 431 681 “GINRAW” reģistrācija attiecībā uz 21. un 33. klasi, un attiecīgi – pieļaut minētās preču zīmes reģistrāciju;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestātos lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 75. panta pārkāpums.


title: Lieta C-528/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 29. novembrī iesniegusi Association de la presse internationale ASBL (API) par Pirmās instances tiesas (virspalāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-36/04 Association de la presse internationale ASBL (API) /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/36

         Apelācija, ko 2007. gada 29. novembrī iesniegusi Association de la presse internationale ASBL (API) par Pirmās instances tiesas (virspalāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-36/04 Association de la presse internationale ASBL (API)/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-528/07 P)
   (2008/C 22/65)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Association de la presse internationale ASBL (API) (pārstāvji — S. Völcker, Rechtsanwalt, F. Louis, avocat un C. O'Daly, solicitor)

      Otra procesa dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasījumi:
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-36/04 API/Komisija daļā, kurā Pirmās instances tiesa atzina Komisijas tiesības neizsniegt Komisijas procesuālos rakstus lietās, kurās vēl nav notikusi tiesas sēde;

               —

               atcelt Komisijas 2003. gada 20. novembra Lēmuma D (2003) 30621 tās daļas, kuras neatcēla Pirmās instances tiesa lietā T-36/04, vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai, lai pēdējā minētā to izskata saskaņā ar Tiesas spriedumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

               1.

               Pirmkārt, Pirmās instances tiesa kļūdaini interpretēja Regulas 4. panta 2. punkta otro daļu (“izņēmumu par tiesvedību”), uzskatot, ka Komisijai nav detalizēti jālemj par pieejas piešķiršanu tās rakstveida apsvērumiem pirms ir notikusi tiesas sēde. Šāda interpretācija (i) ir pretrunā ar vispārīgajiem principiem attiecībā uz izņēmuma no tiesvedības interpretāciju, kas ir atzīti citās sprieduma daļās, (ii) ir pamatota ar Komisijai neesošām tiesībām aizstāvēt savas intereses “neatkarīgi no jebkādiem ārējiem apstākļiem”, (iii) ir pamatota ar acīmredzami kļūdainiem juridiskiem argumentiem, atsaucoties uz “pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principu”, (iv) ir kļūdaina, jo tajā nav ņemtas vērā citas tiesību normas, ar kurām tiek ļauta pieeja procesuālajiem rakstiem pirms ir notikusi tiesas sēde, un (v) ir kļūdaina, jo tajā ir minēta atsauce uz nepieciešamību aizsargāt tiesvedību Kopienu tiesu slēgtajās sēdēs lietderīgo iedarbību.

               2.

               Otrkārt, Pirmās instances tiesa nepareizi interpretēja Regulas 4. panta 2. punktā in fine minēto jēdzienu “sabiedrības prioritārās intereses”, uzskatot, ka, ja tiek lemts par tiesās iesniegtajiem rakstveida apsvērumiem, vispārīgās sabiedrības intereses tiesvedības Kopienu tiesās ietvaros nevar būt primārākas salīdzinājumā ar tām interesēm, kuras ir aizsargātas ar izņēmumu par tiesvedību.


title: lieta C-83/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums (Thüringer Finanzgericht, Gotha (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Glückauf Brauerei GmbH/Hauptzollamt Erfurt (Akcīzes nodokļa saskaņošana — Direktīva 92/83/EEK — 4. panta 2. punkts — Maza alus darītava, kas ir juridiski un saimnieciski neatkarīga no citām alus darītavām — Juridiskas neatkarības un saimnieciskas neatkarības kritēriji — Iespēja tikt netieši ietekmētam)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/17

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums (Thüringer Finanzgericht, Gotha (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Glückauf Brauerei GmbH/Hauptzollamt Erfurt
   (lieta C-83/08) (1)

   (Akcīzes nodokļa saskaņošana - Direktīva 92/83/EEK - 4. panta 2. punkts - Maza alus darītava, kas ir juridiski un saimnieciski neatkarīga no citām alus darītavām - Juridiskas neatkarības un saimnieciskas neatkarības kritēriji - Iespēja tikt netieši ietekmētam)
   2009/C 141/27
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Thüringer Finanzgericht, Gotha

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītāja: Glückauf Brauerei GmbH
   Atbildētāja: Hauptzollamt Erfurt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Thüringer Finanzgericht, Gotha (Vācija) — Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (OV L 316, 21. lpp.), 4. panta 2. punkta interpretācija — “Mazas neatkarīgas alus darītavas” kvalifikācija pazeminātu nodokļu likmju piemērošanai — “Saimnieciskās neatkarības” kritērijs — Alus darītava, kas dalības attiecību un balsošanas tiesību sadalījuma dēļ ir spējīga īstenot netiešu ietekmi uz citām alus darītavām

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 4. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka situācija, kurai ir raksturīgs tas, ka pastāv strukturāla saikne kapitāla daļu un balsošanas tiesību formā, kā rezultātā viena un tā pati persona, kura veic vadītāja funkcijas vairākās attiecīgās alus darītavās, var neatkarīgi no viņas faktiskās rīcības ietekmēt ar komercdarbību saistītu lēmumu pieņemšanu tajās, liedz šīs alus darītavas uzskatīt par saimnieciski vienu no otras neatkarīgām.

      (1)  OV C 128, 24.05.2008.


title: lieta T–169/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 14. decembra  spriedums —  Arysta Lifescience  pret ITSB (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes  CARPOVIRUSINE  reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts preču zīme  CARPO  — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/29

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 14. decembra spriedums — Arysta Lifescience pret ITSB
   (lieta T–169/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CARPOVIRUSINE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts preču zīme “CARPO” - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2006/C 48/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Arysta Lifescience SAS, iepriekš Calliope SAS, Noguères (Francija) (pārstāvis — S. Legrand, avocat
      )

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Pétrequin)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 4. marta lēmumu (lieta R 289/2003-1) saistībā ar iebildumu procesu starp Calliope SAS un BASF AG.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.


title: Lieta C-300/13: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 27. marta spriedums ( Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ayuntamiento de Benferri / Consejería de Infraestructuras y Transporte , Iberdrola Distribución Eléctrica SAU Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 85/337/EEK — Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Noteiktu elektroenerģijas gaisvadu līniju instalēšana — Elektroenerģijas apakšstacijas paplašināšana — Projekta neiesniegšana ietekmes uz vidi novērtējumam

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/7

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 27. marta spriedums (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ayuntamiento de Benferri/Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

   (Lieta C-300/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 85/337/EEK - Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Noteiktu elektroenerģijas gaisvadu līniju instalēšana - Elektroenerģijas apakšstacijas paplašināšana - Projekta neiesniegšana ietekmes uz vidi novērtējumam)
   2014/C 151/09
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ayuntamiento de Benferri

      Atbildētājas: Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), kas grozīta ar Direktīvu 97/11/EK (OV L 73, 5. lpp.), I pielikuma 20. punkta un II pielikuma 3. punkta b) apakšpunkta interpretācija – Elektroenerģijas gaisvadu līniju instalēšana, kurām ir 220 kV vai lielāka voltāža un vairāk nekā 15 km liels garums – Jēdziens – Projekts par elektroapakšstacijas paplašināšanu neatkarīgi no esošajām gaisvadu līnijām – Valsts tiesiskais regulējums, kas neparedz šim projektam vides novērtējumu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, I pielikuma 20. punkts un II pielikuma 3. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds projekts, par kādu ir pamatlieta, kurš attiecas tikai uz elektroenerģijas voltāžas transformācijas apakšstacijas paplašināšanu, nav to projektu skaitā, uz kuriem attiecas šīs normas, ja šis paplašinājums neietilpst elektroenerģijas gaisvadu līniju instalēšanā, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta C-530/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 27. oktobra spriedums ( Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Inter-Mark Group Sp. z o. o., Sp. komandytowa/Minister Finansów (PVN — Direktīva 2006/112/EK — 52. panta a) punkts un 56. panta 1. punkta b) un g) apakšpunkts — Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vieta — Nodokļu piesaiste — Gadatirgus stendu ierīkošana, iznomāšana un montāža)

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 27. oktobra spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Inter-Mark Group Sp. z o. o., Sp. komandytowa/Minister Finansów

   (Lieta C-530/09) (1)

   (PVN - Direktīva 2006/112/EK - 52. panta a) punkts un 56. panta 1. punkta b) un g) apakšpunkts - Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vieta - Nodokļu piesaiste - Gadatirgus stendu ierīkošana, iznomāšana un montāža)
   2011/C 370/15
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Inter-Mark Group Sp. z o. o., Sp. komandytowa

      Atbildētājs: Minister Finansów

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Wojewódzki Sąd Administracyjny — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 52. panta a) punkta un 56. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Nodokļu piesaistes vietas noteikšana — Noteiktas komercdarbības kvalificēšana par kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības, izklaides vai tamlīdzīgu pasākumu papildpakalpojumu vai par reklāmas pakalpojumu — Stendu izīrēšana izstādes dalībniekiem

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojuma sniegšana, kas izpaužas kā gadatirgus vai izstādes stenda ierīkošana, nodošana lietošanā uz noteiktu laiku un vajadzības gadījumā pārvadāšana un montāža, klientiem, kuri gadatirgos un izstādēs prezentē savas preces vai pakalpojumus, varētu ietilpt:

               —

               šīs direktīvas 56. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas jomā, ja šis stends ir izveidots vai tiek izmantots reklāmas nolūkos;

               —

               minētās direktīvas 52. panta a) punkta piemērošanas jomā, ja minētais stends ir ierīkots un nodots lietošanā konkrētā gadatirgū vai izstādē, kas veltīti kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības, izklaides vai līdzīgai tēmai, vai tas atbilst paraugam, kura formu, izmēru, veidojošos materiālus vai vizuālo izskatu ir noteicis konkrētā gadatirgus vai izstādes rīkotājs;

               —

               tās pašas direktīvas 56. panta 1. punkta g) apakšpunkta piemērošanas jomā, ja tā paša stenda materiālo pamatelementu nodošana lietošanā uz noteiktu laiku pret atlīdzību ir minētā pakalpojuma noteicošais elements.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta T-571/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Vācija/Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/41

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Vācija/Komisija
   (Lieta T-571/08)
   (2009/C 55/74)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un B. Klein)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 30. oktobra lēmumu procedūrā “Valsts atbalsts C 36/07 — Valsts atbalsts Deutsche Post AG” par pieprasījumu sniegt informāciju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasība ir vērsta pret Eiropas Kopienu Komisijas 2008. gada 30. oktobra lēmumu C(2008) 6468, ar ko Komisija valsts atbalsta procedūrā C 36/2007 (ex NN 25/2007) ir pieprasījusi Vācijai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 10. panta 3. punktu iesniegt visus dokumentus, informāciju un datus, kas vajadzīgi, lai izvērtētu Deutsche Post izdevumus un izmaksas laika posmā no 1989. līdz 2007. gadam.
   Prasītāja izvirza divus prasības pamatus.
   Pirmajā prasības pamatā prasītāja norāda, ka rīkojumā sniegt informāciju ir pārkāptas būtiskas formas prasības.

               —

               Neesot izpildīta prasība par atbilstīga termiņa noteikšanu, kā arī prasība par “atgādinājumu, paredzot attiecīgu papildu termiņu” Regulas Nr. 659/1999 5. panta 2. punkta un 10. panta 3. punkta izpratnē. Pakārtoti prasītāja norāda, ka rīkojumā par informācijas sniegšanu paredzētais termiņš neesot samērīgs.

               —

               Rīkojumā par informācijas sniegšanu tādējādi neesot vairs nodrošināta Deutsche Post AG komercnoslēpuma aizsardzība, kas paredzēta EKL 287. pantā, jo dati, iespējams, tiktu nodoti izvērtēšanai uzņēmumam no malas, kurš varētu darboties arī Deutsche Post AG konkurentu labā, un Komisija ir atteikusies to paskaidrot sīkāk.

         Otrajā prasības pamatā prasītāja norāda, ka rīkojumā par informācijas sniegšanu esot pārkāpts arī EKL 87. panta 1. punkts un 86. panta 2. punkts, saistībā ar samērīguma un tiesiskās drošības principiem, jo pieprasītie dati neesot nepieciešami neviena no triju valsts pasākumu, kuri ir procedūras pamatā, izvērtēšanai no valsts atbalsta tiesību viedokļa.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma [88.] panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-71/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Vācijas Federatīvā Republika/Y

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Vācijas Federatīvā Republika/Y
   (Lieta C-71/11)
   2011/C 130/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vācijas Federatīva Republika

      Atbildētājs: Y

      Citi lietas dalībnieki: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht; Bundesbeauftragter für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2004/83/EK (1) 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ne katra iejaukšanās ticības brīvībā, ar ko tiek pārkāpts ECPAK 9. pants, ir vajāšanas darbība pirmās minētās tiesību normas izpratnē, bet gan nopietns ticības brīvības kā cilvēka pamattiesību pārkāpums tikai tad, ja ir negatīvi ietekmēti ticības brīvības galvenie aspekti?

               2)

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:

                           a)

                           vai ticības brīvības galvenie aspekti attiecas tikai uz piederību konfesijai un reliģiskām darbībām mājās un tuvākajā apkārtnē vai vajāšanas darbība Direktīvas 2004/83/EK 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē var būt arī tad, ja publiska ticības praktizēšana izcelsmes valstī apdraud veselību, dzīvību vai fizisko brīvību un tāpēc pieteikuma iesniedzējs no tās atsakās?

                           b)

                           gadījumā, ja pie ticības brīvības galvenajiem aspektiem var piederēt arī konkrētas publiskas reliģiskas darbības:

                                       vai šajā gadījumā nopietna ticības brīvības pārkāpuma konstatēšanai pietiek ar to, ka pieteikuma iesniedzējs šajā savas ticības praktizēšanā saskata savas reliģiskās identitātes saglabāšanas nepieciešamību,

                                       vai tāpat ir nepieciešams, lai reliģiskā kopiena, kurai pieder pieteikuma iesniedzējs, uzskata šo reliģisko darbību par savas ticības mācības svarīgu sastāvdaļu,

                                       vai pārējie ierobežojumi var izrietēt no citiem apstākļiem, piemēram, no vispārējās situācijas izcelsmes valstī?

               3)

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
               vai pamatotas bailes no vajāšanas Direktīvas 2004/83/EK 2. panta c) punkta izpratnē pastāv tad, ja ir skaidrs, ka pēc atgriešanās izcelsmes dalībvalstī pieteikuma iesniedzējs veiks konkrētas reliģiskas darbības, kas nepieder pie [ticības brīvības] galvenajiem aspektiem, lai gan tās apdraudēs veselību, dzīvību vai fizisko brīvību, vai ir sagaidāms, ka pieteikuma iesniedzējs atteiksies no tādām darbībām nākotnē?

      (1)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.).


title: Lieta T-48/06: Prasība, kas celta  2006. gada 17. februārī  —  Astex Therapeutics  pret ITSB

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/40

         Prasība, kas celta 2006. gada 17. februārī — Astex Therapeutics pret ITSB
   (Lieta T-48/06)
   (2006/C 86/78)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Astex Therapeutics Limited Kembridža (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — M. Edenborough, barrister, un R. Harrison, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Protec Health International Limited (Sirenčestra [Cirencester], Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 29. novembra lēmumu lietā R 651/2004-2 pilnīgi vai, pakārtoti, daļēji;

               —

               piespriest iebildumu iesniedzējai atlīdzināt prasītājai/apelācijas sūdzības iesniedzējai izdevumus, kas prasītājai/apelācijas sūdzības iesniedzējai ir radušies saistībā ar šo prasību (ja iebildumu iesniedzēja iestāsies lietā šajā apelācijas procesā), apelāciju Apelāciju padomē un iebildumiem Iebildumu nodaļā (jebkurā gadījumā). Bez tam, noteikt, ka ITSB ar iebildumu iesniedzēju solidāri un atsevišķi ir atbildīgs par prasītājas/apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumiem, kas ir radušies saistībā ar šo prasību Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Astex Technology” attiecībā uz 5. klasē ietilpstošām precēm (medikamenti);
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Protec Health International Limited;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “Astex” attiecībā uz 5. (insekticīdi putekļu ērču iznīcināšanai) un 24. (tekstils utt.) klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem;

      Iebildumu nodaļas lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;
   Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-553/12: Prasība, kas celta 2012. gada 24. decembrī — Bateaux mouches /ITSB ( “BATEAUX-MOUCHES” )

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/20

         Prasība, kas celta 2012. gada 24. decembrī — Bateaux mouches/ITSB (“BATEAUX-MOUCHES”)
   (Lieta T-553/12)
   2013/C 55/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie des bateaux mouches SA (Parīze, Francija) (pārstāvis — G. Barbaut, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 9. oktobra lēmumu lietā R 1709/2011-2;

               —

               grozīt minēto lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kura ietver vārdiskus elementus “BATEAUX-MOUCHES”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39., 41. un 43. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 5 666 631

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-110/08: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 10. decembra rīkojums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/43

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 10. decembra rīkojums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-110/08) (1)

   2010/C 63/67

      Tiesvedības valoda — vācu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 158, 21.06.2008.


title: Lieta C-615/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-84/13 Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd/Eiropas Komisija 2015. gada 18. novembrī iesniedza Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-84/13 Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd/Eiropas Komisija 2015. gada 18. novembrī iesniedza Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd

   (Lieta C-615/15 P)
   (2016/C 027/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Samsung SDI Co. Ltd un Samsung SDI (Malaysia) Bhd. (pārstāvji – M. Struys, advokāts, L. Eskenazi, avocate, A. Fall, advocate, un C. Erol, avocate)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-84/13 Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI Germany GmbH un Samsung SDI (Malaysia) Bhd/Eiropas Komisija;

               —

               tā rezultātā atcelt Komisijas lēmuma 2.1. panta b) punktu un 2.2. panta b) punktu, ciktāl tie attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām, un samazināt atbilstošos naudas sodus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instance un šajā apelācijā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam tās iesniedzējas norāda četrus pamatus. Pirmie divi attiecas uz CPT aizliegto vienošanos un pēdējie divi – uz CDT aizliegto vienošanos.
   Pirmais pamats: Vispārējā tiesa neesot izskatījusi SDI pamatu, atbilstoši kuram to preču pārdošanai, uz kurām neattiecās aizliegtā vienošanās, bija jābūt izslēgtai no CPT aizliegtās vienošanās naudas soda aprēķina. Pat pieņemot, ka Vispārējās tiesas argumentācija attiecībā uz vienota un turpināta pārkāpuma esamību sniedz netiešu attaisnojumu tam, ka SDI pamats tika noraidīts (quod non), šāds netiešs attaisnojums pārkāpj Komisijas Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai).
   Otrais pamats: attiecībā uz CPT aizliegtās vienošanās beigu datuma noteikšanu Vispārējā tiesa bez neviena derīga iemesla esot noraidījusi SDI pamatu, ka slepenai vienošanai ir nepieciešama vismaz divu uzņēmumu iesaistīšanās, un turklāt pārkāpa LESD 101. pantu, spriedumā secinot, ka tikai SDI dalība CPT aizliegtajā vienošanās ilga līdz 2006. gada 15. novembrim. Turklāt Vispārējā tiesa esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tā atteicās samazināt SDI piemēroto naudas sodu.
   Trešais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, CDT aizliegtās vienošanās naudas soda aprēķinā ņemot vērā SDI pārdošanas apjomus Samsung Electronics Corporation (SEC). Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi pārdošanas apjoma EEZ jēdzienu atbilstoši Pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai, jo tā nenoteica vietu, kurā notiek konkurence.
   Ceturtais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, novērtējot Paziņojuma par sadarbību piemērošanu, kā rezultātā SDI netika piešķirts naudas soda samazinājums 50 % apmērā attiecībā uz CDI aizliegto vienošanos. Vispārējās tiesas secinājumiem par CPT aizliegto vienošanos nav juridiskas nozīmes CDT aizliegtās vienošanās kontekstā. Turklāt, Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi Paziņojumu par sadarbību un kļūdījusies, apstiprinot Komisijas konstatējumus, ka SDI pārkāpuma tirgus sadales aspekta apraksta neesamība tās atbildē uz Paziņojumu par iebildumiem pati par sevi varētu ietekmēt SDI sadarbības administratīvā procesa laikā novērtējumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas T-568/08 un T-573/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedums — M6 un TF1 /Komisija (Valsts atbalsts — Apraides sabiedriskie pakalpojumi — Atbalsts, ko Francijas Republika paredzējusi piešķirt France Télévisions — EUR 150 miljonu kapitāla dotācija — Lēmums neizteikt iebildumus — Vispārējo ekonomisko interešu pakalpojums — Samērīguma kritērijs — Nopietnu grūtību neesamība)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/41

         Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedums — M6 un TF1/Komisija
   (Apvienotās lietas T-568/08 un T-573/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Apraides sabiedriskie pakalpojumi - Atbalsts, ko Francijas Republika paredzējusi piešķirt France Télévisions - EUR 150 miljonu kapitāla dotācija - Lēmums neizteikt iebildumus - Vispārējo ekonomisko interešu pakalpojums - Samērīguma kritērijs - Nopietnu grūtību neesamība)
   2010/C 221/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Métropole télévision (M6) (Neuilly-sur-Seine, Francija) (pārstāvji — O. Freget, N. Chahid-Nouraï, R. Lazerges un M. Potel, avocats) un Télévision française 1 SA (TF1) (Boulogne-Billancourt, Francija) (pārstāvji — J.-P. Hordies un C. Smits, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un B. Martenczuk)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francija) (pārstāvis — E. Guillaume, avocat)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — sākotnēji G. de Bergues un A.-L. Vendrolini, pēc tam G. de Bergues un L. Butel) un France Télévisions (Parīze, Francija) (pārstāvji — J.-P. Gunther, D. Tayar, A. Giraud un S. Snoeck, avocats)

      Priekšmets

   Prasības atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3506, galīgā redakcija, par Francijas Republikas projektu piešķirt EUR 150 miljonu kapitāla dotāciju France Télévisions SA un izdot rīkojumu, lai Komisija sāktu oficiālo izmeklēšanas procedūru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Métropole télévision (M6) lietā T-568/08 sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un France Télévisions tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Télévision française 1 SA (TF1) lietā T-573/08 sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas un France Télévisions tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Francijas Republika un Canal + lietās T-568/08 un T-573/08 sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta C-254/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — WIND Telecomunicazioni SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — WIND Telecomunicazioni SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

   (Lieta C-254/12)
   2012/C 217/25
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: WIND Telecomunicazioni SpA

      Atbildētāja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).


title: Lieta T-499/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Evonik Industries /ITSB (Purpura krāsas taisnstūra ar noapaļotu labo malu attēls) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā ir attēlots purpura krāsas taisnstūris ar noapaļotu labo malu, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/48

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Evonik Industries/ITSB (Purpura krāsas taisnstūra ar noapaļotu labo malu attēls)
   (Lieta T-499/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā ir attēlots purpura krāsas taisnstūris ar noapaļotu labo malu, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 269/105
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evonik Industries AG (Esene, Vācija) (pārstāvis — J. Albrecht, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji S. Stürmann, pēc tam S. Stürmann un G. Schneider, vēlāk S. Stürmann un R. Manea)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 2. oktobra lēmumu (lieta R 491/2009-4) par Kopienas preču zīmes — purpura krāsas taisnstūra ar noapaļotu labo malu — reģistrācijas pieteikums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evonik Industries AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta C-45/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. janvārī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Andreas Kainz/Pantherwerke AG

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. janvārī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Andreas Kainz/Pantherwerke AG

   (Lieta C-45/13)
   2013/C 147/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Andreas Kainz

      Atbildētāja: Pantherwerke AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) 5. panta 3. punktā ietvertais formulējums “tās vietas tiesās, kur iestājies vai var iestāties notikums, kas rada kaitējumu” produktatbildības jomā ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           1.1.

                           vieta, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu (“Handlungsort”), ir ražotāja atrašanās vieta;

                           1.2.

                           vieta, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu (“Handlungsort”), ir produkta laišanas apgrozībā vieta;

                           1.3.

                           vieta, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu (“Handlungsort”), ir vieta, kur produkta lietotājs to ir iegādājies?

               2)

               Ja uz 1.2. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:

                           2.1.

                           Vai produkts ir laists apgrozībā, ja tas ir atstājis ražotāja veikto ražošanas procesu un atrodas tirdzniecībā, kur tas ir publiski pieejams lietošanai un patērēšanai;

                           2.2.

                           Vai produkts ir laists apgrozībā, ja to organizēti izplata gala patērētājiem?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).


title: Lieta C-559/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 20. septembra spriedumu lietā T-154/10 Francija/Komisija 2012. gada 5. decembrī iesniedza Francijas Republika

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 20. septembra spriedumu lietā T-154/10 Francija/Komisija 2012. gada 5. decembrī iesniedza Francijas Republika
   (Lieta C-559/12 P)
   2013/C 32/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues, J. Gstalter un D. Colas)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 20. septembra spriedumu lietā T-154/10 Francija/Komisija;

               —

               taisīt galīgo spriedumu lietā, atceļot Komisijas 2010. gada 26. janvāra Lēmumu 2010/605/ES par valsts atbalstu C 56/07 (ex E 15/05), kuru Francija piešķīrusi La Poste
                   (1), vai nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai Francijas valdība izvirza četrus pamatus.
   Pirmajā pamatā Francijas valdība apgalvo, ka, pirmkārt, pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa ir acīmredzami pārpratusi Francijas valdības argumentu jēgu, jo tā ir uzskatījusi, ka visi izvirzītie pamati būtībā ir saistīti tikai ar priekšrocības esamības konstatēšanu, nevis vēl ar valsts līdzekļu piešķīruma esamību. Otrkārt, tā rezultātā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 48. panta 2. punktu, jo tā par nepieņemamu ir atzinusi Francijas valdības argumentu, kas ir saistīts ar nosacījuma par valsts līdzekļu piešķiršanu pārkāpumu.
   Otrajā pamatā Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka Komisija ir juridiski pietiekami pierādījusi La Poste piešķirto valsts garantiju. Pakārtoti, Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi tai iesniegtos pierādījumus, jo tiesa ir uzskatījusi, ka Komisijas piedāvātie pierādījumi pierāda valsts garantijas esamību.
   Trešajā pamatā Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi Francijas tiesības, nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu un, pakārtoti, pieļāvusi kļūdu faktu juridiskajā kvalifikācijā, jo tā ir noraidījusi otro Francijas valdības argumentu par faktiskajām un juridiskajām kļūdām attiecībā uz La Poste piešķirto neierobežoto valsts garantiju. Šim pamatam ir četras daļas.
   Pirmkārt, Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi Francijas tiesības, uzskatīdama, ka Komisija ir pamatoti secinājusi, ka Francijas tiesības neliedzot valstij iespēju piešķirt netiešu garantiju publiskām iestādēm ar rūpniecisku un komerciālu raksturu (turpmāk tekstā — “PIRK”).
   Otrkārt, Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi Francijas tiesības, apstiprinādama Komisijas konstatējumus par sekām, kas izriet no 1980. gada 16. jūlija Likuma Nr. 80-539 par administratīvajās lietās pasludinātajām kavējuma naudām un par juridisko personu, uz kurām attiecas publiskās tiesības, izpildītajiem spriedumiem, piemērošanas.
   Treškārt, Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi Francijas tiesības un nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu, noraidīdama Francijas valdības pamata daļu par kļūdu, ko Komisija pieļāvusi, valsts atbildības iestāšanās nosacījumus pielīdzinādama garantiju mehānismam.
   Ceturtkārt, Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi Francijas tiesības, noraidīdama Francijas valdības pamata daļu par Komisijas pieļauto kļūdu attiecībā uz likvidētas PIRK saistību iespējamās nodošanas sekām.
   Ceturtajā un pēdējā pamatā Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka Komisija ir juridiski pietiekami pierādījusi priekšrocības esamību, kura izriet no apgalvotās La Poste piešķirtās valsts garantijas. Pakārtoti, Francijas valdība apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi tai iesniegtos pierādījumus, uzskatīdama, ka Francijas valdības iesniegtie pierādījumi neatspēkojot Komisijas secinājumu par šādas priekšrocības esamību.

      (1)  OV L 274, 1. lpp.


title: Lieta T-130/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Gossio /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Īpaši ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā — Līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Gossio/Padome
   (Lieta T-130/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Īpaši ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2013/C 164/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marcel Gossio (Abidžana, Kotdivuāra) (pārstāvji — sākotnēji G. Collard vēlāk S. Zokou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un G. Étienne)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bordes un M. Konstantinidis) un Kotdivuāras Republika (pārstāvji — J.-P. Mignard, J.-P. Benoit un G. Merland, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 11, 36. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 11, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Marcel Gossio sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Kotdivuāras Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 130, 30.4.2011.


title: Lieta C-30/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 9. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/32

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 9. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-30/08) (1)

   (2008/C 285/56)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008.


title: Lieta T-528/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 2. decembra spriedums – Information Resources/ITSB (“Growth Delivered”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Growth Delivered” reģistrācijas pieteikums — Preču zīme, kuru veido reklāmas sauklis — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/48

         Vispārējās tiesas 2015. gada 2. decembra spriedums – Information Resources/ITSB (“Growth Delivered”)
   (Lieta T-528/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Growth Delivered” reģistrācijas pieteikums - Preču zīme, kuru veido reklāmas sauklis - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 027/60)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Information Resources, Inc. (Čikāga, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – C. Schulte, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Bonne)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 5. maija lēmumu lietā R 1777/2013–4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “Growth Delivered” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Information Resources, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-19/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Kammarrätten i Stockholm (Zviedrija) 2008. gada 21. janvāra rīkojumu — Migrationsverket / Edgar Petrosian , Nelli Petrosian , Svetlana Petrosian , David Petrosian un Maxime Petrosian

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Kammarrätten i Stockholm (Zviedrija) 2008. gada 21. janvāra rīkojumu — Migrationsverket/Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian un Maxime Petrosian

   (Lieta C-19/08)
   (2008/C 64/43)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Kammarrätten i Stockholm
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Migrationsverket

      Atbildētāji: Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Padomes Regulas (EK) 343/2003 (Dublinas regula) (1) 20. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 20. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka atbildība par patvēruma pieteikuma izskatīšanu tiek nodota dalībvalstij, kurā pieteikums ir iesniegts, ja pārsūtīšana nav veikta sešu mēnešu laikā pēc tam, kad ir pieņemts pagaidu lēmums apturēt pārsūtīšanu, un neatkarīgi no tā, kad ir pieņemts galīgais lēmums par to, vai ir jāizpilda pārsūtīšana?

      (1)  OV L 50, 25.2.2003., 1. lpp.


title: Lieta C-91/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. februārī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Essent Energie Productie BV , otrs lietas dalībnieks: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. februārī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Essent Energie Productie BV, otrs lietas dalībnieks: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

   (Lieta C-91/13)
   2013/C 147/18
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamatalietā

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Essent Energie Productie BV

      Otrs lietas dalībnieks: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pasūtītājs, kurš saskaņā ar Wet arbeid vreemdelingen 1994 2. panta 1. punktu ir jāuzskata par attiecīgo Turcijas darba ņēmēju darba devēju, tādā gadījumā kā pamatlietā attiecībā pret Nīderlandes valsti var atsaukties uz Lēmuma Nr. 1/80 (1) 13. pantā paredzēto klauzulu par atturēšanos no jebkādas darbības vai Papildprotokola (2) 41. pantā paredzēto klauzulu par atturēšanos no jebkādas darbības?

               2)

                           a)

                           Vai Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā paredzētā klauzula par atturēšanos no jebkādas darbības vai Papildprotokola 41. pantā paredzētā klauzula par atturēšanos no jebkādas darbības ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj ieviest pasūtītājam izvirzītu aizliegumu Wet arbeid vreemdelingen 1994 2. panta 1. punkta izpratnē ļaut nodarbināt darba ņēmējus, trešās valsts — šajā gadījumā Turcijas — pilsoņus Nīderlandē bez darba atļaujas, ja šie darba ņēmēji ir nodarbināti Vācijas uzņēmumā un Nīderlandes uzņēmums viņus ir iznomājis darbam pie pasūtītāja Nīderlandē?

                           b)

                           Vai šajā ziņā ir nozīme tam, ka darba devējam jau gan pirms Papildprotokola 41. pantā paredzētās klauzulas par atturēšanos no jebkādas darbības, gan arī pirms Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā paredzētās klauzulas par atturēšanos no jebkādas darbības spēkā stāšanās bija aizliegts bez darba atļaujas nodarbināt ārvalstnieku uz darba līguma pamata un ka šis aizliegums arī pirms Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā paredzētās klauzulas par atturēšanos no jebkādas darbības spēkā stāšanās esot ticis attiecināts uz iznomājošiem uzņēmumiem, uz kuriem darbā tiek norīkoti ārvalstnieki?

      (1)  Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmums Nr. 1/80 par EEK-Turcijas asociācijas attīstību.

      (2)  Parakstīts Briselē 1970. gada 23. novembrī un Kopienas vārdā noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72 (OV L 293, 1. lpp.).


title: Lieta C-152/12: Prasība, kas celta 2012. gada 29. martā — Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/17

         Prasība, kas celta 2012. gada 29. martā — Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-152/12)
   2012/C 174/26
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Vasileva un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Bulgārijas Republika nav ievērojusi tai Direktīvas 2001/14/EK (1) 7. panta 3. punktā un 8. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2012. gada 16. marta prasībā Eiropas Komisija (turpmāk tekstā — “Komisija”) lūdz atzīt, ka, atbilstoši Direktīvas 2001/14/EK 7. panta 3. punktā paredzētajam nebalstot Bulgārijas infrastruktūras pārvaldītāju maksas iekasēšanas sistēmu uz izmaksām, kas tieši radušās, sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus, Bulgārijas Republika nav izpildījusi tai Direktīvas 2001/14/EK 7. panta 3. punktā un 8. panta 1. punktā paredzētos pienākumus. Turklāt Bulgārija neesot paziņojusi, ka tā saskaņā ar šīs direktīvas 8. panta 1. punktu ir uzlikusi maksājumu, pamatojoties uz sistēmu, kas paredz maksājumu pilnīgu segšanu. Tādēļ Bulgārijai katrā ziņā esot bijis jāizpilda minētajā pantā paredzētie nosacījumi.
   Komisija pamatojas uz šādiem būtiskiem argumentiem:

               1)

               Ar jēdzienu “izmaksas, kas tieši radušās, sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus”, esot jāsaprot robežizmaksas, kas tieši rodas, faktiski izmantojot dzelzceļa infrastruktūru, proti, “tiešās izmaksas”, kas rodas, konkrēti sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus. Tātad šīs izmaksas esot mainīgas un atkarīgas no tā, vai dzelzceļa infrastruktūra tiek vai netiek izmantota. Sekojot šādai domu gaitai, ar faktisku dzelzceļa infrastruktūras lietošanu nesaistītas izmaksas nevarot uzskatīt par tiešajām izmaksām, pat ja tās attiecas uz darbībām vai precēm, kas vajadzīgas, lai veicinātu vilcienu satiksmi pa noteiktām līnijām. Šīs izmaksas esot fiksētās izmaksas tādā ziņā, ka tās rodas pat tad, ja dzelzceļa infrastruktūra netiek lietota.

               2)

               Šādu interpretāciju pamatojot 7. panta 3. punkta teksts, kas attiecas uz izmaksām, “.. kas tieši radušās, sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus”. Fiksētas izmaksas, kas ir saistītas ar visu dzelzceļa infrastruktūru, nerodoties “tieši”, konkrēti sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus. Vārdu savienojums “tieši radušās” tātad attiecoties uz papildu izmaksām, kas rodas, īpaši sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus. Piedāvāto skaidrojumu pamatojot arī 7. panta 3. punkta sistēmiskā interpretācija. 7. pantā esot reglamentēti maksas iekasēšanas principi, bet 8. pantā — iespējamie izņēmumi no šiem principiem. 8. panta 1. punktā runa esot par to, lai “.. pilnībā segtu infrastruktūras pārvaldītājam radušās izmaksas”, kas nozīmējot, ka izmaksas, uz kurām attiecas 7. panta 3. punkts, esot nevis infrastruktūras pārvaldītāju galīgās izmaksas, bet gan tiešās izmaksas, kas radušās, konkrēti sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus, proti, par galīgajām izmaksām mazākas izmaksas. Šo interpretāciju pamatojot Direktīvas 2001/14/EK preambulas septītais apsvērums, kurā rosināta optimāla dzelzceļa infrastruktūras lietošana pēc iespējas vairākiem pārvadājumu uzņēmumiem, kas paredz zemākas maksas.

               3)

               Komisija uzskata, ka dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītājiem infrastruktūra ir jānodod pārvadātāju rīcībā, pašiem sedzot izmaksas, un ka dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem ir jāsamaksā maksa, kas atbilst tiešajām izmaksām. Tas izrietot arī no vajadzības panākt, lai dzelzceļa infrastruktūru lietotu pēc iespējas vairāk dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu, un optimizēt tās lietošanu ar katra atsevišķa uzņēmuma palīdzību. Direktīvas 2001/14/EK 8. panta 1. punktu varot piemērot tikai tad, ja ir izpildīti šajā pantā minētie nosacījumi: visām tirgus daļām, par kurām infrastruktūras pārvaldītājs vēlas iekasēt uzcenojumu, tam vispirms ir jāpārbauda, vai tas spēj segt šādu uzcenojumu. Šī interpretācija izrietot no 8. panta 1. punkta pirmās daļas teksta, proti, no formulējuma “.. ja tirgus situācija to pieļauj.”, kā arī no 8. panta 1. punkta otrās daļas teksta, kurā paredzēts: “Maksas līmenis tomēr nedrīkst liegt lietot infrastruktūru tādām tirgus daļām, kas spēj segt vismaz tās izmaksas, kas tieši radušās dzelzceļa pakalpojumu sniegšanas dēļ [..], ko pieļauj tirgus situācija”.

               4)

               Bulgārijas infrastruktūras pārvaldītāju 2005.–2008. gada izmaksu un ieņēmumu pilna analīze liecinot, ka 60 % līdz 70 % no Bulgārijā aprēķinātajām tiešajām ekspluatācijas izmaksām ir balstītas uz fiksētiem elementiem, it īpaši darba samaksu un sociālās apdrošināšanas maksājumiem. Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija secina, ka šīs izmaksas nav uzskatāmas par tiešajām izmaksām 7. panta 3. punkta izpratnē, jo tās nemaina vilcienu satiksmes pakalpojumu sniegšana. Tātad ieņēmumi no maksas par infrastruktūru esot daudz augstāki par kopējām tiešajām ekspluatācijas izmaksām. Līdz ar to Komisija secina, ka maksa Bulgārijā ir veidota, pamatojoties ne tikai uz izmaksām, kas tieši rodas, sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus.

               5)

               Pamatojoties uz saņemto informāciju, Komisija atzīst, ka metodēm, ko Bulgārija piemēro attiecībā uz maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu, nav skaidras saistības ar tiešo izmaksu jēdzienu Direktīvas 2001/14/EK 7. panta 3. punkta izpratnē.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 1. lpp.).


title: Lieta T-360/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. jūlijā — VECCO u.c./Komisija

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/45

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. jūlijā — VECCO u.c./Komisija
   (Lieta T-360/13)
   2013/C 260/81
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) (Memmingena, Vācija) un 185 citi (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atzīt, ka Komisijas 2013. gada 17. aprīļa Regula (ES) Nr. 348/2013, ar ko groza XIV pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) (OV L 108, 1. lpp.), ir daļēji prettiesiska, jo tā ir pamatota uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā un ar to tiek pārkāpts REACH 58. panta 2. punkts, samērīguma princips un tiesības uz aizstāvību (ieskaitot labas pārvaldības principu un zinātnisko konsultāciju izcilības principu);

               —

               daļēji atcelt Komisijas Regulu (ES) Nr. 348/2013 tiktāl, ciktāl tās pielikuma 16. rindā, piektajā ailē zem nosaukuma “Atkāpes lietošanas (kategoriju) veidiem” nav ietverts šāds izņēmums: “hroma trioksīda izmantošana ražošanas vajadzībām ūdens šķīdumā, tādējādi atbilstot maksimālajai ekspozīcijas vērtībai 5μg/m3 (or 0 005 mg/m3)” vai līdzīgs formulējums, kas paredzēts, lai no apstrīdētā tiesību akta piemērotu atkāpi “hroma trioksīda izmantošanai elektrogalvanizācijā, kodināšanas procesos, elektropulēšanā un citos virsmas apstrādes procesos un tehnoloģijās, kā arī jaukšanā”, vai formulējumam šajā nozīmē;

               —

               piespriest atbildētājai grozīt Komisijas Regulu (ES) Nr. 348/2013, lai tā atbilst Vispārējās tiesas spriedumam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus šīs tiesvedības izdevumus un izmaksas.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas Regulas (ES) Nr. 348/2013 ir prettiesiska, jo tā ir pamatota uz virkni acīmredzamu kļūdu vērtējumā un tā ir jāatceļ tiktāl, ciktāl tajā nav ietverta atkāpe no atļaujas saistībā ar hroma trioksīda izmantošanu hroma galvanizācijas nozarē.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas Regula (ES) Nr. 348/2013 ir pamatota uz vērtējuma par profesionālo risku saistībā ar hroma trioksīda izmantošanu hroma galvanizācijā, kurš ir zinātniski un juridiski kļūdains (acīmredzama kļūda vērtējumā).

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 348/2013 tiek pārkāpts REACH 58. panta 2. punkts un samērīguma princips.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājiem netika sniegta piekļuve galvenajiem dokumentiem, kas ir pamats Komisijas Regulai (ES) Nr. 348/2013, un līdz ar to atbildētāja ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību un labas pārvaldības un zinātnisko konsultāciju izcilības principus.


title: Lieta T-265/11: Prasība, kas celta 2011. gada 19. maijā — Elmaghraby /Padome

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 19. maijā — Elmaghraby/Padome
   (Lieta T-265/11)
   2011/C 219/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ahmed Alaeldin Amin Abdelmaksoud Elmaghraby (Kaira, Ēģipte) (pārstāvji — D. Pannick, QC (Queen's Counsel), R. Lööf, Barrister, un M. O'Kane, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 21. marta Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV L 76, 63. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 21. marta Regulu (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV L 76, 4. lpp.), ar kuru ievieš Padomes Lēmumu 2011/172/KĀDP;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus EUR 5 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka LES 29. pants ir kļūdains un/vai nepietiekams juridiskais pamats Padomes Lēmumam 2011/172/KĀDP tādēļ, ka

                           —

                           ar iepriekš minēto lēmumu netiek sasniegts ārpolitikas mērķis;

                           —

                           šāda lēmuma (un Padomes Regulas (ES) Nr. 270/2011) pieņemšana ir atzīstama par pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu un

                           —

                           prasītāja iekļaušana Padomes Lēmuma 2011/172/KĀDP pielikumā (un attiecīgajā regulā) bija nesaprātīga.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja iekļaušana Padomes Lēmuma 2011/172/KĀDP un Padomes Regulas (ES) Nr. 270/2011 piemērošanas jomā, pārkāpj tā tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja iekļaušana Padomes Lēmuma 2011/172/KĀDP un Padomes Regulas (ES) Nr. 270/2011 piemērošanas jomā, pārkāpj samērīguma principu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājs ir cietis tiešus zaudējumus no Padomes Lēmuma 2011/172/KĀDP un Padomes Regulas (ES) Nr. 270/2011 pieņemšanas, kuri Savienībai ir jāatlīdzina.


title: Lieta T-243/12: Prasība, kas celta 2012. gada 29. maijā — International Brands Germany /ITSB — Stuffer ( “ALOHA 100 % NATURAL” )

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 29. maijā — International Brands Germany/ITSB — Stuffer (“ALOHA 100 % NATURAL”)
   (Lieta T-243/12)
   2012/C 217/58
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: International Brands Germany GmbH & Co. KG (Paderborn, Vācija) (pārstāvji — B. Hein un M. Hoffmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Stuffer SpA (Bolzano, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 14. marta lēmumu lietā R 1058/2011-1 un noraidīt iebildumus;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelāciju procesā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “ALOHA 100 % NATURAL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 7 050 701

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Stuffer SpA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “ALOA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-535/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 18. marta rīkojums – CBM/ITSB – ÏD Group (“Fashion ID”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/32

         Vispārējās tiesas 2016. gada 18. marta rīkojums – CBM/ITSB – ÏD Group (“Fashion ID”)
   (Lieta T-535/15) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 191/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CBM Creative Brands Marken GmbH (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji – U. Lüken un J. Bärenfänger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Hanne)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: ÏD Group (Roubaix, Francija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 2470/2014–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp ÏD Group un CBM Creative Brands Marken GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               CBM Creative Brands Marken GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Lieta T-345/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. augustā — Helena Rubinstein /ITSB — Allergan ( BOTOLIST )

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/42

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. augustā — Helena Rubinstein/ITSB — Allergan (“BOTOLIST”)
   (Lieta T-345/08)
   (2008/C 272/84)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Helena Rubinstein, SNC, Parīze (Francija) (pārstāvji — A. von Mühlendahl un J. Pagenberg, juristi)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Allergan, Inc., Irvine (Savienotās Valstis)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 28. maija lēmumu lietā R 863/2007-1;

               —

               noraidīt apelācijas sūdzību, ko iesniedza otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks pret atbildētāja Anulēšanas nodaļas lēmumu, kas pieņemts 2007. gada 27. martā lietā 1118 C;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies prasītājam procesā Apelāciju padomē, un

               —

               piespriest otram procesa Apelāciju padomē dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies prasītājam procesā Apelāciju padomē, ja tas iestāsies šajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “BOTOLIST” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 3. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas Nr. 2 686 392

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītājs

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: Kopienas grafiska preču zīme “BOTOX” ar reģistrācijas Nr. 2 015 832 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 5. klasē; Kopienas grafiska preču zīme “BOTOX” ar reģistrācijas Nr. 2 575 371 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 5. klasē; Kopienas grafiska preču zīme “BOTOX” ar reģistrācijas Nr. 1 923 986 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 5. un 16. klasē; Kopienas vārdiska preču zīme “BOTOX” ar reģistrācijas Nr. 1 999 481 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 5. klasē, dažādas preču zīmes “BOTOX”, kas reģistrētas Eiropas Kopienu dalībvalstīs.

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo nav pierādījumu tam, ka agrākajām preču zīmēm bija reputācija attiecīgajā laikposmā, jo konfliktējošās preču zīmes nav pietiekami līdzīgas, jo nav pierādījumu tam, ka, izmantojot reģistrēto Kopienas preču zīmi, attiecībā uz kuru ir iesniegts pieteikums par preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu, tiktu kaitēts agrāko preču zīmju atšķirtspējai vai reputācijai, un nav pierādījumu, ka prasītājs bija nepamatoti izmantojis reģistrēto Kopienas preču zīmi, attiecībā uz kuru ir iesniegts pieteikums par preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu; Padomes Regulas Nr. 40/94 73. panta pārkāpums, jo apstrīdētajā lēmumā nav norādīts tā pamatojums.


title: Lieta C-582/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. novembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Gerrit van Vemde

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. novembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Gerrit van Vemde

   (Lieta C-582/15)
   (2016/C 027/20)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Openbaar Ministerie

      Atbildētājs: Gerrit van Vemde

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Pamatlēmuma 2008/909/TI (1) 28. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētā deklarācija drīkst attiekties tikai uz tādiem spriedumiem, kas taisīti pirms 2011. gada 5. decembra, neatkarīgi no tā, kad attiecīgie spriedumi ir ieguvuši likumīgu spēku, vai arī šī tiesību norma ir jāsaprot tādējādi, ka deklarācija drīkst attiekties tikai uz spriedumiem, kas likumīgu spēku ir ieguvuši pirms 2011. gada 5. decembra?

      (1)  Padomes 2008. gada 27. novembra Pamatlēmums 2008/909/TI par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz spriedumiem krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā (OV L 327, 27. lpp.).


title: Lieta T-33/11: Vispārējās tiesas 2012. gada14. februāra rīkojums — Peeters Landbouwmachines /ITSB — Fors MW ( “BIGAB” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “BIGAB” — Absolūts spēkā neesamības atzīšanas process — Ļaunticības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/22

         Vispārējās tiesas 2012. gada14. februāra rīkojums — Peeters Landbouwmachines/ITSB — Fors MW (“BIGAB”)
   (Lieta T-33/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “BIGAB” - Absolūts spēkā neesamības atzīšanas process - Ļaunticības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 89/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Peeters Landbouwmachines BV (Etten-Leur, Nīderlande) (pārstāvis — P. Claassen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: AS Fors MW (Saue, Igaunija) (pārstāvji — M. Nielsen un J. Hansen, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 4. novembra lēmumu R 210/2010-1 par spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Peeters Landbouwmachines BV un AS Fors MW

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Peeters Landbouwmachines BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 12.03.2011.


title: Lieta T-341/12 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 16. novembra rīkojums — Evonik Degussa /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Tāda lēmuma publicēšana, ar kuru Komisija konstatē noteikumu, kuros paredzēts aizliegto vienošanos aizliegums, pārkāpumu — Lūguma par konfidencialitātes ievērošanu attiecībā uz Komisijai, piemērojot tās paziņojumu par sadarbību, sniegto informāciju noraidījums — Interešu izsvēršana — Steidzamība — Fumus boni juris)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/49

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 16. novembra rīkojums — Evonik Degussa/Komisija
   (Lieta T-341/12 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Tāda lēmuma publicēšana, ar kuru Komisija konstatē noteikumu, kuros paredzēts aizliegto vienošanos aizliegums, pārkāpumu - Lūguma par konfidencialitātes ievērošanu attiecībā uz Komisijai, piemērojot tās paziņojumu par sadarbību, sniegto informāciju noraidījums - Interešu izsvēršana - Steidzamība - Fumus boni juris)
   2013/C 26/100
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evonik Degussa GmbH (Essen, Vācija) (pārstāvji — C. Steinle, M. Holm-Hadulla un C. von Köckritz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Giolito, M. Kellerbauer un G. Meessen)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2012. gada 24. maija Lēmuma C(2012) 3534, galīgā redakcija, ar ko ir noraidīts pieteikums par konfidencialitātes ievērošanu attiecībā uz informāciju, kas ietverta 2006. gada 3. maija Lēmumā C(2006) 1766, galīgā redakcija (lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts), izpildi un prasība noteikt pagaidu pasākumus, lai liktu saglabāt konfidencialitāti, kas piešķirta dažiem datiem, kuri attiecas uz prasītāju saistībā ar Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmuma 2006/903/EK attiecībā uz procesu saskaņā ar EK Līguma 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/F/C.38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) (OV L 353, 54. lpp.) detalizētākas redakcijas publicēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apturēt Komisijas 2012. gada 24. maija Lēmuma C(2012) 3534, galīgā redakcija, ar ko ir noraidīts Evonik Degussa GmbH saskaņā ar Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2011. gada 13. oktobra Lēmuma 2011/695/ES par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā (Lieta COMP/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts), 8. pantu lūgums par konfidencialitātes ievērošanu, izpildi;

               2)

               Komisijai ir aizliegts publicēt savā tīmekļa vietnē vai jebkurā citā vietā vai darīt pieejamu trešajām personām 2006. gada 3. maija Lēmuma 2006/903/EK attiecībā uz procesu saskaņā ar EK Līguma 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu pret Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, EKA Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret S.A., Kemira OYJ, Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvay SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA un Arkema SA (lieta COMP/F/C.38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) redakciju, kura attiecībā uz prasītāju ir detalizētāka par to, kura 2007. gada septembrī tika publicēta tās Konkurences ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-560/10 P: Tiesas 2011. gada 13. oktobra rīkojums — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE /Eiropas Komisija (Apelācija — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Portāla “Tava Eiropa” pārvaldība un uzturēšana — Piedāvājuma noraidīšana — Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 un Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 — Novērtējuma ziņojuma pilnīga kopija — Pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes princips — Tiesības uz labu pārvaldību un lietas taisnīgu izskatīšanu — Kļūdas tiesību piemērošanā — Pierādījumu sagrozīšana — Acīmredzama nepieņemamība — Acīmredzami nepamatots pamats)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/9

         Tiesas 2011. gada 13. oktobra rīkojums — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Komisija
   (Lieta C-560/10 P) (1)

   (Apelācija - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Portāla “Tava Eiropa” pārvaldība un uzturēšana - Piedāvājuma noraidīšana - Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 un Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 - Novērtējuma ziņojuma pilnīga kopija - Pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes princips - Tiesības uz labu pārvaldību un lietas taisnīgu izskatīšanu - Kļūdas tiesību piemērošanā - Pierādījumu sagrozīšana - Acīmredzama nepieņemamība - Acīmredzami nepamatots pamats)
   2012/C 73/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvis — N. Korogiannakis, dikigoros)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Delaude un N. Bambara)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-300/07 Evropaïki Dynamiki/Komisija, ar ko ir atcelts Komisijas 2007. gada 13. jūlija lēmums, ar kuru ir noraidīts piedāvājums, ko Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE iesniedza atbilstoši uzaicinājumam iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā ENTR/05/78 attiecībā uz daļu Nr. 2 (infrastruktūru pārvaldība), lai pārvaldītu un uzturētu portālu “Tava Eiropa”, un ar kuru šī līguma slēgšanas tiesības ir piešķirtas citam pretendentam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.