title: Lieta T-116/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. martā — Vācija/Komisija

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/41

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. martā — Vācija/Komisija
   (Lieta T-116/10)
   2010/C 134/70
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — J. Möller un U. Karpenstein, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 23. decembra Lēmumu C(2009) 10675 par Eiropas reģionālās attīstības fonda (ERAF) finanšu atbalsta, kas sākotnēji tika piešķirts ar Komisijas 1997. gada 7. maija Lēmumu C(97) 1120 mērķa Nr. 2 darbības programmai (1997.–1999. gads) Ziemeļreinas-Vestfālenas federālajai zemei Vācijas Federatīvajā Republikā, samazināšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija samazināja kopējo finanšu atbalstu, kas no ERAF tika piešķirts mērķa Nr. 2 darbības programmai (1997.–1999. gads) Ziemeļreinas-Vestfālenas federālajai zemei Vācijas Federatīvajā Republikā.
   Prasības pamatojumā prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Kā pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini konstatējusi faktus. Pēc prasītājas domām, Komisija ir ņēmusi vērā nepareizas summas, aprēķinot kļūdu kvotu, ko tā ir ņēmusi par pamatu.
   Otrā pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka nav izpildīti Padomes Regulas (EEK) Nr. 4253/88 (1) 24. panta 2. punktā paredzētie finanšu korekcijas nosacījumi. Pēc prasītājas domam, šī tiesību norma nepiešķir Komisijai tiesības veikt finanšu korekcijas attiecībā uz vadības kļūdām vai it kā nepieņemamu vadības un kontroles sistēmu. Turklāt tā apgalvo, ka finanšu korekcija Komisijas aprēķinātā apmērā nav pieļaujama arī citu iemeslu dēļ. Pirmkārt, “nelikumības”, kā šajā gadījumā apgalvo Komisija, var pamatot finanšu korekcijas tikai tad, ja tām ir vai ir bijusi negatīva ietekme uz Savienības budžetu. Pēc prasītājas domām, tā tas nebija Komisijas pārmestās rīcības gadījumā. Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka virknē strīdīgo projektu arī pēc būtības netika pārkāptas Kopienu tiesības.
   Ka trešo pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisijai nebija tiesību veikt finanšu korekcijas konsolidāciju un ekstrapolāciju saskaņā ar Regulu Nr. 4253/88. Šajā sakarā prasītāja apgalvo, ka šīs regulas 24. panta skaidrais formulējums attiecas uz konkrētiem gadījumiem un aprēķināmām summām.
   Pēdējā pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka pat tad, ja pieņemtu, ka finanšu korekcijas konsolidācija un ekstrapolācija ir atļauta, šajā gadījumā tās ir prettiesiskas. Šajā sakarā tā norāda, ka Komisija nav pierādījusi pārmestās rīcības “sistēmai raksturīgo būtību” un ka vienotās likmes finanšu korekcija neatbilst samērīguma principam.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz to, kā saskaņot dažādu struktūrfondu darbību, kā arī šo struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finanšu instrumentu darbību (OV L 374, 1. lpp.).


title: Lieta C-525/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 18. oktobrī spriedums (Augstākās tiesas Senāta (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SIA Mednis/Valsts ieņēmumu dienests (PVN — Direktīva 2006/112/EK — 183. pants — PVN pārmaksas atmaksas kārtība — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru PVN pārmaksas daļas atmaksa tiek atlikta, līdz tiek izvērtēta apliekamās personas nodokļa gada deklarācija — Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi)

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/12

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 18. oktobrī spriedums (Augstākās tiesas Senāta (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SIA Mednis/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-525/11) (1)

   (PVN - Direktīva 2006/112/EK - 183. pants - PVN pārmaksas atmaksas kārtība - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru PVN pārmaksas daļas atmaksa tiek atlikta, līdz tiek izvērtēta apliekamās personas nodokļa gada deklarācija - Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi)
   2012/C 379/19
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: SIA Mednis

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Augstākās tiesas Senāts — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 183. panta interpretācija — PVN priekšnodokļa atskaitīšana — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ierobežo PVN pārmaksas ikmēneša atmaksu — Pārmaksātās PVN daļas, kas pārsniedz 18 % no attiecīgajā taksācijas mēnesī veikto apliekamo darījumu kopējās vērtības, atmaksas atlikšana līdz apliekamās personas gada nodokļa deklarācijas pārbaudei

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 183. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas dalībvalsts nodokļu administrācijai nepiešķir tiesības bez īpaša izvērtējuma, pamatojoties tikai uz matemātisku aprēķinu, taksācijas periodā pārmaksātās pievienotās vērtības nodokļa daļas atmaksu atlikt, līdz šī nodokļu administrācija ir pārbaudījusi apliekamās personas nodokļa gada deklarāciju.

      (1)  OV C 6, 07.01.2012.


title: Lieta T-568/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — M6 /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — M6/Komisija
   (Lieta T-568/08)
   (2009/C 55/71)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Métropole Télévision SA (M6), Neuilly-sur-Seine (Francija) (pārstāvji — O. Freget un N. Chahid-Nouraï, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Lēmumu, ko Eiropas Komisija pieņēmusi 2008. gada 16. jūlijā lietā N 279/2008-Francija (Kapitāla dotācija France Télévisions);

               —

               likt Komisijai uzsākt atbalsta formālo izmeklēšanas procedūru, kas paredzēta EKL 88. panta 2. punkta pirmajā daļā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3506, galīgā redakcija, kurā Komisija uzskatīja 150 miljonu EUR kapitāla dotāciju, kas piešķirta France Télévisions, par saderīgu ar kopējo tirgu. Šajā sakarā prasītāja lūdz uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza trīs pamatus saistībā ar apstrīdētā lēmuma tiesiskumu, ar kuriem tiek apgalvota:

               —

               prasītājas procesuālo tiesību pārkāpšana tiktāl, ciktāl vērtējumi, uz kuriem pamatojusies Komisija un, konkrētāk, tie vērtējumi par cēloņsakarību starp Francijas Republikas prezidenta 2008. gada 8. janvāra paziņojumu par komercreklāmas atcelšanu France Télévisions grupas kanālos un šo kanālu ciestajiem zaudējumiem, radīja grūtības pamatot formālās pārbaudes procedūras uzsākšanu saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu, lai France Télévisions grupas konkurenti varētu izklāstīt savu nostāju;

               —

               Komisijas informācijas nepietiekamība par reklāmas ienākumu samazināšanās avotu un par kapitāla dotācijas, kas piešķirta France Télévisions, mērķi tiktāl, ciktāl Komisija nav nodrošinājusi informācijas, kas tai tika paziņota saistībā ar France Télévisions reklāmas zaudējumu faktiskajiem iemesliem un summu, ko Francijas Republika ir pārskaitījusi France Télévisions, galamērķi, neitralitāti, objektivitāti un pārliecinājusies par šīs informācijas atbilstību realitātei un uzticamību;

               —

               pamatojuma neesamība, jo Komisija i) nav pietiekami pamatojusi nozīmi, kas apstrīdētajā lēmumā piešķirta prezidenta 2008. gada 8. janvāra paziņojumam, kurā izklāstīta reklāmas atcelšana publiskajos kanālos, ii) nav ņēmusi vērā ietekmi, ko uz reklāmas jomu radīja France Télévisions darbības “iecentrēšana” uz publiskā sektora darbībām, un iii) neņēma vērā privātā sektora tirgus dalībnieku reakciju, ieskaitot prasītājas reakciju.


title: Lieta C-164/05: Tiesas (sestā palāta) spriedums  2006. gada 8. jūnijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/19/EK — Vispārēja sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai — Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana — Māsas, zobārsti, veterinārārsti, vecmātes, arhitekti, farmaceiti un ārsti — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/8

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2006. gada 8. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
   (Lieta C-164/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/19/EK - Vispārēja sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai - Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana - Māsas, zobārsti, veterinārārsti, vecmātes, arhitekti, farmaceiti un ārsti - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 178/12)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Maidani un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. De Bergues un C. Bergeot-Nunes)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Nav pieņemti noteikumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvu 2001/19/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 89/48/EEK un Padomes Direktīvu 92/51/EEK par vispārēju sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai, kā arī Padomes Direktīvu 77/452/EEK, Padomes Direktīvu 77/453/EEK, Padomes Direktīvu 78/686/EEK, Padomes Direktīvu 78/687/EEK, Padomes Direktīvu 78/1026/EEK, Padomes Direktīvu 78/1027/EEK, Padomes Direktīvu 80/154/EEK, Padomes Direktīvu 80/155/EEK, Padomes Direktīvu 85/384/EEK, Padomes Direktīvu 85/432/EEK, Padomes Direktīvu 85/433/EEK un Padomes Direktīvu 93/16/EEK attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu, zobārstu, veterinārārstu, vecmāšu, arhitektu, farmaceitu un ārstu profesijām (OV L 206, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu 1.—4. un 9.—13. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvā 2001/19/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 89/48/EEK un Padomes Direktīvu 92/51/EEK par vispārēju sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai, kā arī Padomes Direktīvu 77/452/EEK, Padomes Direktīvu 77/453/EEK, Padomes Direktīvu 78/686/EEK, Padomes Direktīvu 78/687/EEK, Padomes Direktīvu 78/1026/EEK, Padomes Direktīvu 78/1027/EEK, Padomes Direktīvu 80/154/EEK, Padomes Direktīvu 80/155/EEK, Padomes Direktīvu 85/384/EEK, Padomes Direktīvu 85/432/EEK, Padomes Direktīvu 85/433/EEK un Padomes Direktīvu 93/16/EEK attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu, zobārstu, veterinārārstu, vecmāšu, arhitektu, farmaceitu un ārstu profesijām, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005.


title: Lieta C-240/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums ( Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz/Finanzamt Stuttgart III (Personu brīva pārvietošanās — Nediskriminācija un Savienības pilsonība — Ienākuma nodoklis — Ekspatriācijas pabalstu ņemšana vērā, aprēķinot nodokļa likmi, kas ir piemērojama citiem ienākumiem saskaņā ar progresīvo nodokļu skalu — Tādu pabalstu ņemšana vērā, kas ir piešķirti citas dalībvalsts ierēdņiem, kuri savus darba pienākumus veic valsts teritorijā — Tādu pabalstu neņemšana vērā, kas ir piešķirti valsts ierēdņiem, kuri savus darba pienākumus veic ārpus valsts teritorijas — Salīdzināmība)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz/Finanzamt Stuttgart III

   (Lieta C-240/10) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - Nediskriminācija un Savienības pilsonība - Ienākuma nodoklis - Ekspatriācijas pabalstu ņemšana vērā, aprēķinot nodokļa likmi, kas ir piemērojama citiem ienākumiem saskaņā ar progresīvo nodokļu skalu - Tādu pabalstu ņemšana vērā, kas ir piešķirti citas dalībvalsts ierēdņiem, kuri savus darba pienākumus veic valsts teritorijā - Tādu pabalstu neņemšana vērā, kas ir piešķirti valsts ierēdņiem, kuri savus darba pienākumus veic ārpus valsts teritorijas - Salīdzināmība)
   2011/C 319/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Cathy Schulz-Delzers un Pascal Schulz

      Atbildētāja: Finanzamt Stuttgart III

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Baden-Württemberg — LESD 18., 21. un 45. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums attiecībā uz ienākuma nodokli, saskaņā ar kuru no nodokļa atbrīvojams ekspatriācijas pabalsts nodokļu maksātājiem, kuri nodarbināti pie valsts publisko tiesību juridiskās personas un kuriem atalgojumus tiek maksāts no valsts budžeta — Šāda atbrīvojuma neesamība attiecībā uz pabalstiem, kas maksājami nodokļu maksātājiem, kuri valsts teritorijā nodarbināti pie citas valsts publisko tiesību juridiskās personas un kuriem atalgojums tiek maksāts no šīs citas valsts budžeta

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 39. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu tiesību normu kā Likuma par ienākuma nodokli (Einkommensteuergesetz) 3. panta 64. punkts, saskaņā ar kuru tādi pabalsti kā pamata lietā aplūkotie, kas kādas dalībvalsts ierēdnim, kurš strādā citā dalībvalstī, ir piešķirti, lai kompensētu pirktspējas zudumu vietā, uz kuru tas ir norīkots darbā, netiek ņemti vērā, lai noteiktu nodokļa likmi, kas pirmajā dalībvalstī ir piemērojama citiem nodokļu maksātāja vai viņa laulātā ienākumiem, kaut gan līdzvērtīgi pabalsti, kas ir piešķirti šīs citas dalībvalsts ierēdnim, kurš strādā pirmās dalībvalsts teritorijā, tiek ņemti vērā, aprēķinot šo nodokļa likmi.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta C-117/11: Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 19. janvāra rīkojums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue&Customs (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Nodokļi — PVN — Sestā direktīva — 28. panta 2. punkta a) apakšpunkts — 28. panta 3. punkta b) apakšpunkts — Atsevišķu transporta pakalpojumu atbrīvošana no nodokļa — Darbība, kas apvieno autostāvvietas pakalpojumus un pasažieru pārvadāšanu no autostāvvietas uz lidostu — Divu dažādu pakalpojumu vai viena vienota pakalpojuma esamība — Nodokļu neitralitātes princips)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/4

         Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 19. janvāra rīkojums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue&Customs

   (Lieta C-117/11) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Nodokļi - PVN - Sestā direktīva - 28. panta 2. punkta a) apakšpunkts - 28. panta 3. punkta b) apakšpunkts - Atsevišķu transporta pakalpojumu atbrīvošana no nodokļa - Darbība, kas apvieno autostāvvietas pakalpojumus un pasažieru pārvadāšanu no autostāvvietas uz lidostu - Divu dažādu pakalpojumu vai viena vienota pakalpojuma esamība - Nodokļu neitralitātes princips)
   2012/C 109/07
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Purple Parking Ltd un Airparks Services Ltd

      Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue&Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Direktīvas 77/388/EEK: Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija — Dalībvalstu iespēja saglabāt atbrīvojumus no nodokļa, atmaksājot iepriekšējā posmā samaksāto nodokli — Atbrīvojuma no nodokļa saglabāšana valsts tiesiskajā regulējumā, atmaksājot nodokli, kas samaksāts par atsevišķiem transporta pakalpojumiem — Operators, kas personām, kuras ceļo ar lidmašīnu, sniedz autostāvvietas pakalpojumu apvienojumā ar pārvadājumu no autostāvvietas uz lidostu — Darbība, kas saistībā ar PVN ir jāuzskata par vienotu pakalpojumu vai vairākiem atsevišķiem pakalpojumiem

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīvu 92/111/EEK, ir interpretējama tādējādi, ka, lai noteiktu piemērojamo pievienotās vērtības nodokļa likmi, transportlīdzekļa novietošana autostāvvietā “ārpus lidostas” un minētā transportlīdzekļa pasažieru pārvadāšana no šīs autostāvvietas uz attiecīgās lidostas terminālu tādos apstākļos, kādi ir aplūkojami pamatlietā, ir jāuzskata par vienotu kompleksu pakalpojumu, kurā autostāvvietas pakalpojums ir dominējošs.

      (1)  OV C 145, 14.05.2011.


title: Lietas C-474/03 izslēgšana no reģistra

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/35

         Lietas C-474/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 228/77)
   Eiropas Kopienu tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 17. maijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-474/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku.

      (1)  OV C 7, 10.01.2004.


title: Lieta C-142/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. martā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Manuela Maturi u.c./Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. martā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Manuela Maturi u.c./Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

   (Lieta C-142/17)
   (2017/C 249/25)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini, Loredana Barbanera

      Atbildētājs: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

      Prejudiciālais jautājums

   Vai valsts tiesiskais regulējums, kāds ietverts 2010. gada 30. aprīļa Dekrētlikuma Nr. 64, kas pārveidots par 2010. gada 29. jūnija Likumu Nr. 100, 3. panta 7. punktā, saskaņā ar kuru “attiecībā uz izklaides industrijas darba ņēmējiem, kuri ietilpst dejotāju kategorijā, pensionēšanās vecums vīriešiem un sievietēm ir noteikts četrdesmit piecu gadu sasniegšanas brīdī, izmantojot tiem darba ņēmējiem, kuriem pilnībā piemēro atbilstoši iemaksām uzkrāto vecuma pensijas sistēmu vai jaukto sistēmu, 1995. gada 8. augusta Likuma Nr. 335 1. panta 6. punktā minēto pensijas pārveides koeficientu saistībā ar lielāku vecumu. Divus turpmākos gadus pēc šīs tiesību normas stāšanās spēkā darba ņēmējiem, kuri pieņemti darbā uz nenoteiktu laiku un sasnieguši vai pārsnieguši pensionēšanās vecumu, ir dotas ik gadu atjaunojamas izvēles tiesības, lai viņi varētu palikt dienestā. Šāda izvēle ir jāīsteno, iesniedzot formālu pieteikumu ENPALS divu mēnešu laikā pēc šīs tiesību normas stāšanās spēkā vai vismaz trīs mēnešus pirms tiesību uz pensiju iestāšanās, neskarot maksimālo vecuma pensionēšanās robežu četrdesmit septiņi gadi sievietēm un piecdesmit divi gadi vīriešiem”, ir pretrunā diskriminācijas aizlieguma dzimuma dēļ principam, kas minēts Direktīvā 2006/54 (1) un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (21. pants)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV L 204, 23. lpp.).


title: Lieta C-361/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. jūlijā iesniedza Rechtbank Haarlem (Nīderlande) — Hewlett-Packard Europe BV/Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. jūlijā iesniedza Rechtbank Haarlem (Nīderlande) — Hewlett-Packard Europe BV/Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

   (Lieta C-361/11)
   2011/C 282/16
   Tiesvedības valoda — nīderlandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Haarlem

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hewlett-Packard Europe BV

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Pamatojoties uz paustajiem apsvērumiem par drukāšanas un kopēšanas ātrumiem, Rechtbank lūdz Tiesu sniegt norādes, lai atbildētu uz jautājumu, kāda nozīme ir apstāklim, ka drukāšanas un kopēšanas ātrumu ietekmē kopīgs drukāšanas bloks un šo funkciju ātrums atšķiras tikai tādēļ, ka kopējot, pirms dokumenta nokopēšanas, tas vispirms ir jāieskenē?

               2)

               Pamatojoties uz attiecīgajiem apsvērumiem, Rechtbank lūdz Tiesu izskaidrot, vai Tiesas norādes apvienotajās lietās C-362/07 un C-363/07 par lapu padeves atvilktņu skaitu un automātiskās papīra padeves esamību ir jāinterpretē tādejādi, ka vairāku lapu padeves atvilktņu un automātiskās papīra padeves esamība ir objektīvas pazīmes, kas liecina par to, ka iekārta drīzāk ir kopētājs nevis printeris?

               3)

               Pamatojoties uz paustajiem apsvērumiem, lai izvērtētu jautājumu, kas ir attiecīgo iekārtu pamatīpašība, it īpaši ņemot vērā kritērijus, ko Cour d’appel de Paris2010. gada 20. maija spriedumā pielietoja attiecībā uz iekārtām, kas līdzīgas šajā lietā apskatāmajām iekārtām, Rechtbank lūdz Tiesu sniegt sīkākas norādes par jautājumu, vai galvenā drukāšanas bloka (drukas ierīces) vērtība un svars ir jāpieskaita drukas funkcijai vai kopēšanas funkcijai un vai skenera vērtība un svars kopēšanas funkcijai ir jāpieskaita pilnībā, nav jāpieskaita vispār vai jāpieskaita tikai daļēji?

               4)

               Vai, pamatojoties uz Rechtbank paustajiem apsvērumiem, spēkā ir 6 % muitas nodokļu likme atbilstoši Regulas Nr. 1031/2008 (1) KN kodam 8443 31 91, ciktāl runa ir par MFP, kuri saskaņā ar Tiesas norādēm apvienotajās lietās C-362/07 un C-363/07 bija klasificējami KN pozīcijā 8471 60 20, ja šīs iekārtas tika importētas pirms 2007. gada 1. janvāra?

      (1)  Komisijas 2008. gada 19. septembra Regula (EK) Nr. 1031/2008, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 291, 1. lpp.).


title: Lieta T-374/05: Prasība, kas celta  2005. gada 6. oktobrī  — Schierhorst/Komisija

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/21

         Prasība, kas celta 2005. gada 6. oktobrī — Schierhorst/Komisija
   (Lieta T-374/05)
   (2006/C 10/43)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rainer Johannes Schierhorst, Džordžtauna (Gajāna) (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Jaume, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas (ICIN) lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja sūdzība, kā arī ICIN 2005. gada 5. janvāra lēmumu par iecelšanu — daļā, ar ko ir noteikta viņa pakāpe, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punktu, un viņa līmenis, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 32. pantu tā pašreizējā redakcijā;

               —

               norādīt ICIN uz sekām, kas rodas sakarā ar apstrīdēto lēmumu atcelšanu, un jo īpaši, prasītāja pārkvalifikāciju A* pakāpē, 4. līmenī un uz sekām, to piemērojot ar atpakaļejošu spēku no 2005. gada 1. februāra — datuma, kad stājās spēkā 2004. gada 11. oktobra lēmums par iecelšanu;

               —

               pakārtoti — piespriest Komisijai atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam radies tāpēc, ka viņš netika iecelts amatā A* 10 pakāpē, 4. līmenī ar 2005. gada 1. februāri — datumu, kad stājās spēkā 2005. gada 5. janvāra lēmums par iecelšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kurš nokārtoja vispārējo konkursu COM/A/1/02 administratoriem A7/A6 pakāpē lauksaimniecības jomā, ar apstrīdēto 2005. gada 5. janvāra lēmumu tika iecelts par ierēdni. Piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pantu, viņš tika klasificēts jaunajā: A* 6, pakāpē, kas ir zemāka par agrākajām A7/A6 pakāpēm, kuras jaunajā sistēmā atbilst A*8/A*7 pakāpēm.
   Pamatojot savus prasījumus, prasītājs izvirza pamatus, kas ir identiski tiem, kurus izvirza prasītāja lietā T-207/05 (1).

      (1)  OV C 193, 06.08.2005., 36. lpp.


title: Lieta T-10/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 11. novembra spriedumu lietā F-52/11 De Nicola/EIB 2015. gada 11. janvārī iesniedza Carlo De Nicola

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/48

      Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 11. novembra spriedumu lietā F-52/11 De Nicola/EIB 2015. gada 11. janvārī iesniedza Carlo De Nicola

      (Lieta T-10/15 P)
      (2015/C 073/60)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: C. De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – L. Isola, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:
      Apelācijas sūdzības iesniedzējs prasa Vispārējai tiesai, daļēji pārformulējot pārsūdzēto spriedumu, atcelt rezolutīvās daļas 2) un 3) punktu un motīvu daļas 5., 7., 14., 16.–21., 24.–27., 29., 32., 35.–37., 39.–43., 46.–55., 57.–59., 62.–66., 68., 69, 73., 74., 76., 77., 87.–91., 93., 95.–100., 103., 106., 107., 109.–112., 117., 120., 124., 142., 144., 145., 148.–153., 161.–170., 175.–182. un 184.–193. punktu. Nodot lietu atpakaļ citai Civildienesta tiesas palātai, lai tā citā iztiesāšanas sastāvā vēlreiz lemj par atceltajiem punktiem, pirms tam apmierinot iepriekš lūgto medicīnisko ekspertīzi. Apelācijas sūdzības iesniedzējs atstāj sev tiesības lūgt veikt jebkuru tiešu un/vai pretēju pierādījumu savākšanas pasākumu, kurš būs nepieciešams saistībā ar pretējās puses aizstāvību, kā arī saistībā ar jebkura cita dokumenta iesniegšanu, kas tiktu atzīts par lietderīgu pretējās puses apgalvojumu atspēkošanai. Piespriest Eiropas Investīciju bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza šādus pamatus.

                  1.

                  Apstrīdēto pasākumu pamatojuma neesamība.

                  2.

                  Attiecībā uz to aktu atcelšanu, kuri katrā ziņā ir savstarpēji saistīti, un to aktu atcelšanu, kurus ir izmantojusi Izmeklēšanas komiteja, apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd atzinumu par nepieņemamību, ciktāl lūgums attiecās konkrēti uz visiem aktiem, kurus bija izmantojusi Izmeklēšanas komiteja un kuri bija nevajadzīgi pieprasīti.

                  3.

                  Attiecībā uz lūgumu konstatēt psiholoģisko vardarbību apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd Civildienesta tiesas spriedumu kļūdaina pamatojuma dēļ, jo konstatējums par līgumiska pienākuma pārkāpumu, kas ir pieļauts attiecībā uz to, noteikti nav uzskatāms par bankai izteiktu rīkojumu un nav arī principiāla rakstura atzinums.

                  4.

                  Attiecībā uz lūgumu likt izbeigt psiholoģisko vardarbību apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka apgalvotais rīkojuma izteikšanas aizliegums nevar būt absolūts, bet tam noteikti ir jābūt pakārtotam tādas rīcības gadījumā, kas apdraud personas cieņu un pamattiesības.

                  5.

                  Attiecībā uz lūgumu atlīdzināt psiholoģiskās vardarbības rezultātā ciesto kaitējumu apelācijas sūdzības iesniedzējs uzsver, ka Civildienesta tiesa, pirmkārt, ir atstājusi tās lūgumus Izmeklēšanas komitejas ziņā un, otrkārt, ir norādījusi, ka EIB nav nekāda izpildes pienākuma, jo šajā ziņā nav ticis pieņemts nekāds spriedums, un, tā kā komitejas lēmums nav obligāts, tam nav saistoša spēka un tas nav arī procesuāla rakstura prasība.

                  6.

                  Attiecībā uz lūgumu atlīdzināt zaudējumus ex se apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa tam ir kļūdaini pārmetusi nekādas kļūdas tiesību piemērošanā neizvirzīšanu, un apstrīd atlīdzinājuma EUR 3 000 apmērā samaksu un pamatojumu.


title: Lieta C-235/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu lietā T-589/08 Evropaïki Dynamiki /Komisija 2011. gada 17. maijā iesniedza Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu lietā T-589/08 Evropaïki Dynamiki/Komisija 2011. gada 17. maijā iesniedza Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

   (Lieta C-235/11 P)
   2011/C 211/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvji — N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, Δικηγόροι)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               atcelt Komisijas lēmumu (DG ENVI) noraidīt apelācijas sūdzības iesniedzējas piedāvājumu attiecībā uz katru no trīs daļām atklātajā uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā DG ENV.C2/FRA/2008/0017 “par pamatlīguma noslēgšanu attiecībā uz Kopienu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu — CITL/CR” [Kopienas neatkarīgais darījumu žurnāls (CITL) un Kopienu reģistrs (CR)] (2008/S72-096229), kā arī atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu citam pretendentam;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā izskata neatrisinātos jautājumus saistībā ar abām daļām, kā arī prasījumu par zaudējumu atlīdzību, kurus Vispārējā tiesa vēl nav izskatījusi;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās un citus izdevumus, tostarp tos, kas radušies sākotnējā procedūrā, pat tad, ja šī apelācijas sūdzība tiks noraidīta, kā arī tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šo apelācijas sūdzību, ja tā tiks apmierināta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ ar šādu pamatojumu:

               —

               acīmredzama kļūda vērtējumā un nepietiekams pamatojums;

               —

               Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi Finanšu regulas (1) 100. panta 2. punktu un īstenošanas kārtības (2) 149. pantu saistībā ar tās vērtējumu par līgumslēdzējas iestādes pienākumu norādīt pamatojumu;

               —

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.

      (1)  OV L 248, 1. lpp.

      (2)  OV L 357, 1. lpp.


title: Lieta T-425/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. septembrī — Häfele /ITSB ( Mixfront )

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/37

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. septembrī — Häfele/ITSB (“Mixfront”)
   (Lieta T-425/10)
   ()
   2010/C 317/67
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Vācija) (pārstāvji — M. Eck un J. Dönch, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 338/2010-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Mixfront” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6. un 20. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecīgā Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja, tā neesot aprakstoša un tāda, kas kļuvusi par ierastu apzīmējumu

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-542/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 28. septembra rīkojums (Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Angela Manzo Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Identiski prejudiciālie jautājumi – LESD 49. un 56. pants – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Azartspēles – Ierobežojumi – Primāri vispārējo interešu apsvērumi – Samērīgums – Publiski līgumi – Nosacījumi dalībai iepirkumā un saimnieciskā un finansiālā stāvokļa izvērtēšana – Pretendenta izslēgšana, jo tas nav iesniedzis divu dažādu banku iestāžu sagatavotus apliecinājumus par pretendenta saimniecisko un finansiālo stāvokli – Direktīva 2004/18/EK – 47. pants – Piemērojamība

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/12

      Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 28. septembra rīkojums (Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Angela Manzo

      (Lieta C-542/15) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Identiski prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Ierobežojumi - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums - Publiski līgumi - Nosacījumi dalībai iepirkumā un saimnieciskā un finansiālā stāvokļa izvērtēšana - Pretendenta izslēgšana, jo tas nav iesniedzis divu dažādu banku iestāžu sagatavotus apliecinājumus par pretendenta saimniecisko un finansiālo stāvokli - Direktīva 2004/18/EK - 47. pants - Piemērojamība)
      (2016/C 454/23)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

         Lietas dalībniece pamatlietā

         Angela Manzo

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  LESD 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši tiem ir pieļaujama tāda valsts tiesību normu kā pamatlietā, kurā saimnieciskās darbības subjektiem, kuri vēlas iesniegt piedāvājumu iepirkumā attiecībā uz koncesiju piešķiršanu azartspēļu un derību jomā, ir noteikts pienākums sniegt pierādījumus par to saimniecisko un finansiālo stāvokli, iesniedzot vismaz divu banku iestāžu izsniegtus apliecinājumus, neļaujot pierādīt šo stāvokli jebkādā citā veidā, ja šī tiesību norma atbilst Tiesas judikatūrā noteiktajiem samērīguma nosacījumiem; to pārbaudīt ir iesniedzējtiesas ziņā;

                  2)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, it īpaši tās 47. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir reglamentēta koncesiju piešķiršana azartspēļu jomā, kā pamatlietā aplūkotais neietilpst to piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: lieta C-344/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar 2004. gada 14. jūlija High Court of Justice (Anglija un Velsa), Queen's Bench Division (Administrative Court) rīkojumu lietā The Queen on the application of International Air Transport Association International Air Transport Association pret Department for Transport un lietā Queen on the application of European Low Fares Airline Association and Hapag-Lloyd Express GmbH pret Department of Transport

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar 2004. gada 14. jūlija High Court of Justice (Anglija un Velsa), Queen's Bench Division (Administrative Court) rīkojumu lietā The Queen on the application of International Air Transport Association International Air Transport Association pret Department for Transport un lietā Queen on the application of European Low Fares Airline Association and Hapag-Lloyd Express GmbH pret Department of Transport
   (lieta C-344/04)
   (2004/C 251/15)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 14. jūlija High Court of Justice (Anglija un Velsa), Queen's Bench Division (Administrative Court) rīkojumu lietā The Queen on the application of International Air Transport Association pret Department for Transport un lietā The Queen on the application of European Low Fares Airline Association and Hapag-Lloyd Express GmbH pret Department of Transport, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 12. augustā.
   High Court of Justice (England & Whales), Queen's Bench Division (Administrative Court) lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 6. pants ir spēkā neesošs, jo ir pretrunā ar Konvenciju par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju (1999. gada Monreālas konvencija) un, jo īpaši, ar 1999. gada Monreālas konvencijas 19., 22. un 29. pantiem, un vai tas (kopā ar citiem atbilstīgiem faktoriem) ietekmē Regulas spēkā esamību kopumā?

               2)

               Vai Regulas 5. panta grozīšana, ko veica Samierināšanas komiteja Regulas projekta izskatīšanas laikā, tika veikta pretrunā ar EK 251. pantā noteiktajām procesuālajām prasībām, un, ja tas tā notika, vai Regulas 5. pants ir spēkā neesošs un, ja tā, vai (kopā ar citiem atbilstīgiem faktoriem) tas ietekmē Regulas spēkā esamību kopumā?

               3)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. un 6. panti (vai to daļa) ir spēkā neesoši, jo tie ir pretrunā ar tiesiskās paļāvības principu, un, ja tā, vai to spēkā neesamība (kopā ar citiem atbilstīgiem faktoriem) ietekmē Regulas spēkā esamību kopumā?

               4)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. un 6. panti (vai to daļa) ir spēkā neesoši, jo to neatbalsta kāds vai kāds atbilstošs pamatojums, un, ja tā, vai to spēkā neesamība (kopā ar citiem atbilstīgiem faktoriem) ietekmē Regulas spēkā esamību kopumā?

               5)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. un 6. panti (vai to daļa) ir spēkā neesoši, jo tie ir pretrunā ar samērīguma principu, kas ir jāievēro pieņemot jebkuru Kopienas pasākumu, un, ja tā, vai to spēkā neesamība (kopā ar citiem atbilstīgiem faktoriem) ietekmē Regulas spēkā esamību kopumā?

               6)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. un 6. panti (vai to daļa) ir spēkā neesoši, jo tie diskriminē, jo īpaši, otrās prasītājas organizācijas biedrus patvaļīgā un objektīvi nepamatotā veidā, un, ja tā, vai to spēkā neesamība (kopā ar citiem atbilstīgiem faktoriem) ietekmē Regulas spēkā esamību kopumā?

               7)

               Vai Regulas 7. pants (vai tā daļa) ir spēkā neesošs, jo noteikta apjoma atbildība par lidojumu atcelšanu gadījumos, kuriem nevar piemērot ārkārtējo situāciju attaisnojumu, ir diskriminējoša, neatbilst samērīguma principam, kas ir jāievēro jebkurā Kopienas pasākumā, tas nav pienācīgi pamatots, un, ja tā, vai tā spēkā neesamība (kopā ar citiem atbilstīgiem faktoriem) ietekmē Regulas spēkā esamību kopumā?

               8)

               Gadījumos, kad valsts tiesa ir atļāvusi iesniegt prasību šajā tiesā, kas rada jautājumus par Kopienas instrumentu spēkā esamību, un kas pēc tiesas uzskata ir strīdīgi un nav nepamatoti, vai pastāv kādi Kopienas tiesību principi, saistībā ar pārbaudi vai minimālajiem kritērijiem, kas būtu jāpiemēro valsts tiesai, lemjot atbilstoši EK 234. panta 2. punktam, vai šos jautājumus par spēkā esamību uzdot Eiropas Kopienu Tiesai?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (Dokuments attiecas uz EEZ) – Kopējā nostāja, OV L 46, 17.2.2004., 1. lpp.


title: Lieta C-52/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Stockholms Tingsrätt (Zviedrija) 2009. gada 6. februāra rīkojumu – Konkurrensverket/TeliaSonera Sverige AB

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Stockholms Tingsrätt (Zviedrija) 2009. gada 6. februāra rīkojumu – Konkurrensverket/TeliaSonera Sverige AB
   (Lieta C-52/09)
   2009/C 90/19
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Stockholms Tingsrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Konkurrensverket [Konkurences padome]

      Persona, kas iestājusies lietā: Tele2 Sverige Aktiebolag

      Atbildētāja: TeliaSonera Sverige AB

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kādos apstākļos pastāv EKL 82. panta pārkāpums, kas izriet no starpības starp cenu, kādu vertikāli integrēts uzņēmums prasa par tālākpārdošanai paredzēta ADSL produkta pārdošanu konkurentiem vairumtirdzniecības tirgū, un cenu, kādu šis pats uzņēmums prasa galalietotāju tirgū?

               2)

               Vai atbildot uz pirmo jautājumu nozīme ir vienīgi cenām, ko dominējošais uzņēmums prasa no galalietotājiem, vai arī vērā būtu jāņem arī cenas, ko prasa konkurenti galalietotāju tirgū?

               3)

               Vai atbildi uz pirmo jautājumu iespaido apstāklis, ka dominējošajam uzņēmumam nav regulatora noteikta pienākuma veikt piegādes vairumtirdzniecības tirgū, taču tas pēc paša iniciatīvas ir izlēmis šādas piegādes veikt?

               4)

               Vai tāda veida prakse kā pirmajā jautājumā aprakstītā ir ļaunprātīga izmantošana vienīgi tad, ja rodas pret konkurenci vērstas sekas, un ja tā, kā šādā gadījumā nosakāmas sekas?

               5)

               Vai atbildi uz pirmo jautājumu iespaido dominējošā uzņēmuma ekonomiskā vara tirgū?

               6)

               Vai tāda veida prakse kā pirmajā jautājumā aprakstītā ir uzskatāma par ļaunprātīgu izmantošanu vienīgi tad, ja uzņēmums, kas šādu praksi īsteno, ir dominējošā stāvoklī gan vairumtirdzniecības, gan galalietotāju tirgū?

               7)

               Vai tāda veida prakse kā pirmajā jautājumā aprakstītā ir uzskatāma par ļaunprātīgu izmantošanu vienīgi tad, ja dominējošā uzņēmuma piegādātā prece vai pakalpojums vairumtirdzniecības tirgū ir konkurentiem neaizstājams?

               8)

               Vai atbildi uz pirmo jautājumu iespaido tas, vai piegāde tiek nodrošināta jaunam klientam?

               9)

               Vai tāda veida prakse kā pirmajā jautājumā aprakstītā ir uzskatāma par ļaunprātīgu izmantošanu vienīgi tad, ja ir sagaidāms, ka dominējošais uzņēmums atgūs ciestos zaudējumus?

               10)

               Vai atbildi uz pirmo jautājumu iespaido tas, ka situācija ietver tehnoloģiskas pārmaiņas tirgū, ko raksturo prasība veikt lielus ieguldījumus, piemēram, attiecībā uz saprātīgām izmaksām saistībā ar savas vietas iedibināšanu tirgū un iespēju, ka laika periodā, kad notiek savas vietas iedibināšana tirgū, ir jāveic pārdošana ar zaudējumiem?


title: Lieta T-173/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija rīkojums — Apotheke DocMorris /ITSB (zaļa krusta attēls)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/48

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija rīkojums — Apotheke DocMorris/ITSB (zaļa krusta attēls)
   (Lieta T-173/10) (1)

   2011/C 282/89
   Tiesvedības valoda — vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta F-79/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. oktobrī — Ackerman u.c./EIB

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/66

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. oktobrī — Ackerman u.c./EIB
   (Lieta F-79/08)
   (2008/C 301/129)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Lucie Ackerman, Strasbūra (Francija) un citi (pārstāvis — L. Lévi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka
   Strīda priekšmets un apraksts
   2008. gada februāra paziņojumu par prasītāju pensiju atcelšana, jo šajos paziņojumos pensiju ikgadējā korekcija par 2007. gadu ir piemērota ar atpakaļejošu spēku tikai no 2008. gada 1. janvāra, nevis no 2007. gada 1. jūlija, līdz ar to lūgums piespriest EIB samaksāt attiecīgo pensijas atlikumu atbilstoši ikgadējai korekcijai par 2007. gadu, pensijas atlikumu, kas atbilstoši ikgadējai korekcijai par 2007. gadu attiecīgi veidojas no pensiju summas, kas ir jāmaksā, sākot no 2009. gada janvāra, un kavējuma procentus par maksājamo pensiju atlikumu līdz pilnīgai maksājamo summu samaksai.
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada februāra paziņojumus par prasītāju pensiju, jo šajos paziņojumos pensiju ikgadējā korekcija par 2007. gadu ir piemērota tikai no 2008. gada 1. janvāra, nevis no 2007. gada 1. jūlija, un vajadzības gadījumā atcelt 2008. gada 13. februāra piezīmi, ko atbildētāja nosūtījusi prasītājiem;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt i) attiecīgo pensijas atlikumu atbilstoši ikgadējai korekcijai par 2007. gadu, proti, palielinājumu par 2,2 % par laika periodu no 2007. gada 1. jūlija līdz 2007. gada 31. decembrim; ii) pensijas atlikumu, kas atbilstoši ikgadējai korekcijai par 2007. gadu attiecīgi veidojas no pensiju summas, kas ir jāmaksā, sākot no 2009. gada janvāra; iii) kavējuma procentus par maksājamo pensiju atlikumu līdz pilnīgai maksājamo summu samaksai; piemērojamā kavējuma procentu likme ir jāaprēķina, pamatojoties uz likmi, ko Eiropas Centrālās bankas noteikusi galvenajām refinansēšanas operācijām, kas ir piemērojama attiecīgajā laika periodā, to palielinot par trim punktiem;

               —

               piespriest Eiropas Investīciju bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-347/11: Prasība, kas celta 2011. gada 7. jūlijā — Gollnisch /Parlaments

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/43

         Prasība, kas celta 2011. gada 7. jūlijā — Gollnisch/Parlaments
   (Lieta T-347/11)
   2011/C 252/93
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bruno Gollnisch (Limonest, Francija) (pārstāvis — G. Dubois, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2011. gada 10. maija lēmumu saistībā ar ziņojuma Nr. A7–0154/2011 pieņemšanu par prasītāja deputāta imunitātes atcelšanu;

               —

               piešķirt GOLLNISCH kungam summu EUR 8 000 apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piešķirt GOLLNISCH kungam summu EUR 4 000 apmērā par izdevumiem, kas radušies saistībā ar viņa pārstāvi un šīs prasības sagatavošanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs, pirmkārt, lūdz atcelt Eiropas Parlamenta 2011. gada 10. maija lēmumu saistībā ar Juridiskās komitejas ziņojuma (A7–0154/2011) pieņemšanu, ar kuru ir noraidīts Bruno Gollnisch pieprasījums aizstāvēt deputāta privilēģijas un imunitāti [2010/2097(IMM)] un, otrkārt, [apmierināt] prasību par zaudējumu atlīdzību, atlīdzinot morālo kaitējumu, kas šķietami nodarīts prasītājam, pieņemot apstrīdēto lēmumu.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts 1965. gada 8. aprīļa Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 9. pants.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka šajā gadījumā ir nepieciešams piemērot protokola 9. pantu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērota Eiropas Parlamenta Juridiskās komitejas pastāvīgā judikatūra.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērota Savienības tiesībās paredzētā tiesiskā drošība un ir aizskarta tiesiskā paļāvība.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir aizskarta deputāta neatkarība.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievēroti Eiropas Parlamenta reglamenta par procedūru, kas var beigties ar deputāta pilnvaru atņemšanu, noteikumi.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts sacīkstes princips un prasītāja tiesības uz aizstāvību.


title: Lieta C-120/09: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 17. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 1999/31/EK — Atkritumu apglabāšana — Jēdzieni pazemes krātuve , poligona gāze un eluāts — Pienākums noteikt kontrollīmeņus, sākot no kuriem var uzskatīt, ka atkritumu poligonam ir ievērojama kaitīga iedarbība uz gruntsūdeņu kvalitāti — Netransponēšana noteiktajā termiņā attiecībā uz Valonijas reģionu)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/12

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 17. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-120/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 1999/31/EK - Atkritumu apglabāšana - Jēdzieni “pazemes krātuve”, “poligona gāze” un “eluāts” - Pienākums noteikt kontrollīmeņus, sākot no kuriem var uzskatīt, ka atkritumu poligonam ir ievērojama kaitīga iedarbība uz gruntsūdeņu kvalitāti - Netransponēšana noteiktajā termiņā attiecībā uz Valonijas reģionu)
   2010/C 51/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. van Beek un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — T. Materne)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (OV L 182, 1. lpp.) 2. panta f), j) un k) punkta, kā arī III pielikuma 4. punkta C. daļas nepilnīga transponēšana Valonijas tiesībās — Jēdzieni “pazemes krātuve”, “poligona gāze” un “eluāts” — Pienākums noteikt kontrollīmeņus, sākot no kuriem var uzskatīt, ka atkritumu poligonam ir ievērojama kaitīga iedarbība uz gruntsūdeņu kvalitāti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nenodrošinot, lai attiecībā uz Valonijas reģionu tiktu transponēts Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 2. panta f), j) un k) punkts, kā arī III pielikuma 4. punkta C. daļa, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta T-445/12: Prasība, kas celta 2012. gada 8. oktobrī — Koscher + Würtz /ITSB — Kirchner & Wilhelm ( “KW SURGICAL INSTRUMENTS” )

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 8. oktobrī — Koscher + Würtz/ITSB — Kirchner & Wilhelm (“KW SURGICAL INSTRUMENTS”)
   (Lieta T-445/12)
   2012/C 379/45
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koscher + Würtz GmbH (Spaichingen, Vācija) (pārstāvji — P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier un A. Kramer, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co (Asperg, Vācija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 6. augusta lēmumu lietā R 1675/2011-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesa apelācijas instancē ietvaros radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “KW SURGICAL INSTRUMENTS”, starptautiska reģistrācija, kuras sniegtā aizsardzība aptver arī Eiropas Savienību, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10. klasē — starptautiska reģistrācija, kuras sniegtā aizsardzība aptver arī Eiropas Savienību Nr. W 968 722

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “Ka We” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un atteikt reģistrētajai preču zīmei aizsardzību

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-184/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. aprīlī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – A / B

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. aprīlī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – A/B

   (Lieta C-184/14)
   2014/C 194/20
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: A

      Atbildētāja: B

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai prasībā par laulāto atšķiršanu izteikts lūgums attiecībā uz uzturlīdzekļiem bērniem, ņemot vērā, ka šis lūgums papildina šo prasību, var tikt izskatīts gan tiesā, kurā notiek tiesvedība par laulāto atšķiršanu, gan tiesā, kurā notiek tiesvedība par vecāku atbildību, pamatojoties uz novēršanas kritēriju, vai arī šis lūgums obligāti ir jāizskata pēdējā minētajā tiesā, ciktāl abi [Padomes 2008. gada 18. decembra Regulas (EK) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās (1) 3. panta] c) un d) punktā minētie atšķirīgie kritēriji ir alternatīvi (tādējādi, ka obligāti izslēdz otru)?

      (1)  OV 2009, L 7, 1. lpp.


title: Lieta T-149/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Abbott Laboratories /ITSB — aRigen ( “Sorvir” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Sorvir” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “NORVIR” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/26

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Abbott Laboratories/ITSB — aRigen (“Sorvir”)
   (Lieta T-149/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Sorvir” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “NORVIR” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 301/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Abbott Laboratories (Abbott Park, Illinois, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — S. Schäffler, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — J. Crespo Carrillo un A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: aRigen, Inc (Tokija, Japāna)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 6. februāra lēmumu lietā R 809/2007-2 par iebildumu procesu starp Abbott Laboratories un aRigen, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 6. februāra lēmumu lietā R 809/2007-2;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Abbott Laboratories tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 142, 07.06.2008.


title: Lieta C-494/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. septembrī iesniedza Tribunale civile di Trapani (Itālija) – Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. septembrī iesniedza Tribunale civile di Trapani (Itālija) – Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      (Lieta C-494/16)
      (2016/C 454/32)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale civile di Trapani

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Giuseppa Santoro

         Atbildētāji: Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai kompensācijas piešķiršana no 2,5 līdz 12 pēdējo mēneša darba samaksu apmērā (Likuma Nr. 183/2010 32. panta 5. punkts) ierēdnim, kurš cietis no ļaunprātīgas uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu atjaunošanas, ar iespēju viņam panākt pilnīgu kaitējuma atlīdzību, tikai pierādot, ka ir zudušas citas darba iespējas, vai pierādot, ka tad, ja būtu izsludināts tiesisks konkurss, viņš tajā būtu uzvarējis, – ir efektīvs un līdzvērtīgs pasākums saskaņā ar Tiesas spriedumiem Mascolo [u.c. (C-22/13, no C-61/13 līdz C-63/13 un C-418/13)] un Marrosu [un Sardino] (C-53/04)?

                  2)

                  Vai līdzvērtības princips, ko Tiesa minējusi (tostarp) norādītajos spriedumos, ir jāsaprot tādējādi, ka tad, ja dalībvalsts nolemj publiskajā sektorā nepiemērot darba attiecību pārveidošanu (kas atzīta privātajā sektorā), tai tomēr ir jānodrošina darba ņēmējam minētais labums, iespējams, ar kaitējuma atlīdzību, kuras priekšmets noteikti ir darbavietas uz nenoteiktu laiku vērtība?


title: Lieta T-483/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 23. novembra spriedums — Pukka Luggage /ITSB — Azpiroz Arruti ( “PUKKA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PUKKA” reģistrācijas pieteikums — Kopienas grafiskas preču zīmes un valsts grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “pukas” , īpašnieka iebildumi — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Daļējs reģistrācijas atteikums)

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/14

         Vispārējās tiesas 2011. gada 23. novembra spriedums — Pukka Luggage/ITSB — Azpiroz Arruti (“PUKKA”)
   (Lieta T-483/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PUKKA” reģistrācijas pieteikums - Kopienas grafiskas preču zīmes un valsts grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “pukas”, īpašnieka iebildumi - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Daļējs reģistrācijas atteikums)
   2012/C 13/28
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Pukka Luggage Company Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Gilbert un M. Blair, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)
   Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Jesús Miguel Azpiroz Arruti (Saint-Sébastien, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 29. jūlija lēmumu lietā R 1175/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Jesús Miguel Azpiroz Arruti un The Pukka Luggage Company Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               The Pukka Luggage Company Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta T-228/05: Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Javier Maria Vega Bordell iesniedza 2005. gada 13. jūnijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/24

         Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Javier Maria Vega Bordell iesniedza 2005. gada 13. jūnijā
   (Lieta T-228/05)
   (2005/C 229/53)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 13. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Parlamentu, ko cēla Havjers Maria Vega Bordels [Javier Maria Vega Bordell], ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Sebastians Orlandi [Sébastien Orlandi], Ksavjē Martēns [Xavier Martin], Alberts Kūlens [Albert Coolen], Žans Noels Luī [Jean-Noël Louis] un Etjēns Maršals [Etienne Marchal], avocats, kuri norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt lēmumu iecelt prasītāju par Eiropas Kopienu ierēdni, ciktāl prasītāja amata pakāpe šajā lēmumā ir noteikta, piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pantu;

               2)

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja norādītie pamati un galvenie argumenti ir identiski lietā T-130/05 Albert-Bousquet u. c./Komisija (1) norādītajiem, un daļēji līdzīgi lietā T-58/05 Centeno Mediavilla u. c./Komisija (2) norādītajiem.

      (1)  OV C 132, 28.05.2005., 31. lpp.

      (2)  OV C 93, 16.04.2005., 38. lpp.


title: Lieta C-292/11: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2011. gada 29. marta spriedumu lietā T-33/09 Portugāles Republika/Eiropas Komisija 2011. gada 9. jūnijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2011. gada 29. marta spriedumu lietā T-33/09 Portugāles Republika/Eiropas Komisija 2011. gada 9. jūnijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-292/11)
   2011/C 252/34
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch, P. Costa de Oliveira un M. Heller)

      Otra lietas dalībniece: Portugāles Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 29. marta spriedumu lietā T-33/09 Portugāles Republika/Komisija;

               —

               lemt par jautājumiem, kas ir šīs apelācijas sūdzības priekšmets, un kas bija prasības Vispārējā tiesā priekšmets, kā arī noraidīt Portugāles Republikas prasību par Komisijas 2008. gada 25. novembra lēmuma par kavējuma naudas piedziņu atcelšanu;

               —

               piespriest Portugāles Republikai segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt tos, kas Komisijai radušies gan pirmajā instancē, gan saistībā ar šo apelācijas sūdzību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā: i) kļūdaini interpretējot gan Komisijas pilnvaras atbilstoši LESD 260. panta 2. punktam Tiesas pasludināto spriedumu izpildes jomā, gan savas pilnvaras pārbaudīt Komisijas rīcību; ii) pasludinot spriedumu šajā lietā, pamatojoties uz Tiesas 2004. gada sprieduma rezolutīvās daļas daļēju interpretāciju, lai noteiktu pienākumu neizpildi, tādējādi pārkāpjot LESD 260. panta 2. punktu. Turklāt Vispārējās tiesas spriedums ir pasludināts, pieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā, jo Vispārējā tiesa ir pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, lemdama, pamatojoties uz nepietiekamu un pretrunīgu pamatojumu, lai noteiktu, ka Komisija ir pārsniegusi Tiesas konstatētās pienākuma neizpildes robežas.


title: Lieta T-516/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. novembrī — Ted-Invest /ITSB — Scandia Down ( “sensi scandia” )

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/20

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. novembrī — Ted-Invest/ITSB — Scandia Down (“sensi scandia”)
   (Lieta T-516/12)
   2013/C 32/31
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ted — Invest EOOD (Plovdiv, Bulgārija) (pārstāvis — A. Ivanova, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Scandia Down LLC (Weehawken, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumu lietā R 2247/2011-1, ar kuru preču zīme ir atzīta par spēkā neesošu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 20. un 24. klasē;

               —

               pakārtoti, ja Tiesa apelācijas sūdzību neapmierina pilnībā, apmierināt apelācijas sūdzību un atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes lēmumu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 20. klasē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme “sensi scandia” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 20. un 24. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 8596975

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: prasība par spēkā neesamības atzīšanu ir balstīta uz Padomes Regulas Nr. 207/2009 53 panta 1 punktā, interpretējot to kopsakarā ar 8 panta 1. punkta b) apakšpunktu, paredzētajiem pamatiem un uz Kopienas vārdiskas preču zīmes “SCANDIA HOME” reģistrāciju Nr. 8173312 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 20., 24., 25. un 35. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta, skatot to kopsakarā ar 8 panta 2 punktu un 8 panta 1 punktu, pārkāpums


title: Lieta C-114/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. martā iesniedza Cour d'appel de Pau (Francija) – Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL/GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. martā iesniedza Cour d'appel de Pau (Francija) – Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL/GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public

   (Lieta C-114/15)
   (2015/C 171/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Pau

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL

      Atbildētāji apelācijas tiesvedībā: GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts tiesiskais regulējums, ar kuru piekļuve veterināro zāļu paralēlajam importam tiek piešķirta vienīgi vairumtirgotājiem, kam ir Direktīvas 2001/82/EK (1) 65. pantā paredzētās vairumtirdzniecības atļaujas, un tādējādi tiek liegta mazumtirgotājiem un lopu audzētājiem, atbilst LESD 34.–36. panta normām?

               2)

               Vai no Direktīvas 2001/82/EK 65. panta un “Pakalpojumu” direktīvas 2006/123/EK (2) 16. panta normām izriet, ka dalībvalsts var pamatoti neatzīt veterināro zāļu vairumtirdzniecības atļaujas, ko citu dalībvalstu kompetentās iestādes ir izsniegušas to pilsoņiem, un, lai tie varētu lūgt un izmantot veterināro zāļu paralēlā importa atļaujas šajā dalībvalstī, no tiem pieprasīt, lai to turējumā piedevām būtu šīs valsts pašas kompetento iestāžu izsniegta vairumtirdzniecības atļauja?

               3)

               Vai valsts tiesiskais regulējums, kurā veterināro zāļu paralēlie importētāji tiek pielīdzināti tādas praktizēšanas atļaujas turētājiem, kas netiek pieprasīta Direktīvā 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm, ar tajā izdarītajiem grozījumiem, un saskaņā ar kuru uz tiem tādējādi tiek attiecināts pienākums izveidot uzņēmumu attiecīgās dalībvalsts teritorijā un izpildīt visas minētās direktīvas 72.–79. pantā paredzētās farmakoloģiskās uzraudzības darbības, atbilst LESD 34., 36. un 56. pantam un “Pakalpojumu” direktīvas 2006/123/EK 16. pantam?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm (OV L 311, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.).


title: Lieta C-10/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. janvārī iesniedza Commissione tributaria provinciale di Genova (Itālija) – Ignazio Messina & C. SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. janvārī iesniedza Commissione tributaria provinciale di Genova (Itālija) – Ignazio Messina & C. SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

   (Lieta C-10/16)
   (2016/C 111/10)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Genova

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ignazio Messina & C. SpA

      Atbildētāja: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Capitaneria di porto di Genova

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986 (1), kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kuri kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kas kuģo no Itālijas ostas vai dodas [uz] Itālijas ostu?

               2)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986, kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kuri kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kas kuģo no Savienības ostas vai dodas uz Savienības ostu, ja šāda atšķirība ir pamatota ar tādu publisko funkciju un/vai uzdevumu un/vai darbību veikšana, kas netiek finansēti konkrēti no minētās maksas?

               3)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986, kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kas kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kas kuģo no Savienības ostas vai dodas uz Savienības ostu, ja šāda atšķirība ir pamatota ar to, ka publiskas funkcijas veic citas struktūras, nevis tā, kuras budžetā maksa tiek iemaksāta?

               4)

               Vai Regula (EEK) Nr. 4055/1986, kā to ir interpretējusi Tiesa, liedz piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu kā Dekrētā Nr. 107/2009 noteiktais, kas paredz atšķirīgu kādas maksas maksājumu atkarībā no tā, vai maksa tiek noteikta kuģiem, kas kuģo no kādas valsts ostas ārpus ES vai dodas uz šādu ostu, vai uz kuģiem, kuri kuģo no Savienības ostas vai dodas uz Savienības ostu, ja šāda atšķirība ir pamatota ar publisku funkciju veikšanu, taču nav noteiktas atsevišķas kompensējamās izmaksas, līdz ar to nav iespējams ne a priori, ne a posteriori pārbaudīt, kuru pakalpojumu izmaksas ir faktiski kompensētas [un] kādā veidā un apjomā minētie pakalpojumi ir tikuši finansēti no minētās maksas?

      (1)  Padomes 1986. gada 22. decembra Regula (EEK) Nr. 4055/86, ar ko brīvas pakalpojumu sniegšanas principu piemēro jūras pārvadājumiem starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un trešām valstīm (OV L 378, 1. lpp.).


title: Lieta C-306/15: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 15. janvāra rīkojums – Eiropas Komisija/Rumānija

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/23

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 15. janvāra rīkojums – Eiropas Komisija/Rumānija
   (Lieta C-306/15) (1)

   (2016/C 136/30)
   Tiesvedības valoda – rumāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta T-557/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. decembrī — H.Eich /ITSB — Arav ( H.EICH )

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/56

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. decembrī — H.Eich/ITSB — Arav (“H.EICH”)
   (Lieta T-557/10)
   ()
   2011/C 30/98
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: H.Eich Srl (Signa, Itālija) (pārstāvji — D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi un B. Passaretti, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Arav Holding Srl (Palma Campania, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 9. septembra lēmumu;

               —

               atzīt preču zīmi “H.EICH”, uz kuru attiecas reģistrācijas pieteikums Nr. 6 256 242, par spēkā esošu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus izdevumus, kas radušies visā procesā, tostarp divās ITSB instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “H.EICH” (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 256 242) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Arav Holding Srl

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “H-Silvian Heach” (Itālijas preču zīme Nr. 976 125 un preču zīme Nr. 880 562 saskaņā ar Protokolu par Madrides nolīgumu attiecībā uz Beniluksu, Čehijas Republiku, Vāciju, Grieķiju, Spāniju, Franciju, Ungāriju, Austriju, Poliju, Portugāli, Rumāniju, Apvienoto Karalisti), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina piemērošana un interpretācija (sajaukšanas iespējas neesamība)


title: Lieta C-368/05 P: Apelācija, ko  2005. gada 5. oktobrī  ierosināja Polyelectrolyte Producers Group par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta)  2005. gada 22. jūlija  rīkojumu lietā T-376/04 Polyelectrolyte Producers Group/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/7

         Apelācija, ko 2005. gada 5. oktobrī ierosināja Polyelectrolyte Producers Group par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 22. jūlija rīkojumu lietā T-376/04 Polyelectrolyte Producers Group/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-368/05 P)
   (2006/C 10/16)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 5. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta Polyelectrolyte Producers Group, Brisele (Beļģija), ko pārstāv Messrs Koen Van Maldegem un Claudio Mereu, avocats, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 22. jūlija rīkojumu lietā T-376/04 Polyelectrolyte Producers Group/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               pasludināt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2005. gada 22. jūlija rīkojumu lietā T-376/04;

               —

               pasludināt apelācijas sūdzības iesniedzēja celto prasību lietā T-376/04 par pieņemamu;

               —

               izskatīt lietu pēc būtības vai, pakārtoti, nodot to Pirmās instances tiesai izskatīšanai pēc būtības; un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Pirmās instances tiesas rīkojums, ar kuru tiek noraidīta viņa prasība kā nepieņemama, ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

               a)

               šajā rīkojumā nav izpildīts pienākums sniegt pamatojumu;

               b)

               Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, veicot lietas faktu juridisko vērtējumu;

               c)

               rīkojums pārkāpj tiesības uz pilnīgu un efektīvu tiesisko aizsardzību, kā arī tiesības tikt uzklausītam.


title: Lieta T-173/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. martā – WeserWind /Eiropas Komisija

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/47

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. martā – WeserWind/Eiropas Komisija
   (Lieta T-173/14)
   2014/C 142/60
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Bremerhaven, Vācija) (pārstāvji – H. Höfler, C. Kahle un V. Winkler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lietā attiecībā uz valsts atbalstu SA.33995 (2013/C) – Vācija, Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem pieņemto atbildētājas lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, kas paziņots kopā ar uzaicinājumu iesniegt piezīmes (OV 2014 C 37, 73. lpp.);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā ir izvirzījusi šādus pamatus:

               1.

               Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka atbilstoši LESD 296. panta otrajai daļai atbildētāja nav pietiekami pamatojusi savu lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu. Lēmumā par procedūras uzsākšanu neesot ietverts konkrēts materiāltiesisks novērtējums, kas būtu pamatots ar faktiskiem un tiesību apsvērumiem attiecībā uz visu pārkāpumu veidojošo elementu pastāvēšanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

               2.

               Līgumu pārkāpums

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka ar Komisijas lēmumu par procedūras uzsākšanu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts. Tā šajā kontekstā apgalvo, ka Tiesa savā 2001. gada 13. marta spriedumā lietā C-379/98 PreussenElektra (Recueil, I–2099. lpp.) jau ir nospriedusi, ka ar likumu par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien, turpmāk tekstā – “EEG”) netiek piešķirts nekāds atbalsts. EEG būtībā esot palicis nemainīgs. It īpaši neesot mainījušies atbalsta novērtējuma pamataspekti. Tas pats attiecoties arī uz atbildētājas 2002. gada 22. maija lēmumu (OV C 164, 5. lpp.), ar kuru atbildētāja esot konstatējusi, ka EEG nav uzskatāms par atbalstu.

                           —

                           Tāpat prasītāja norāda, ka EEG maksājuma samazinājums neatbilst nosacījumiem, lai to varētu kvalificēt par atbalstu saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu. Tā šajā ziņā it īpaši norāda, ka EEG maksājuma samazinājums neesot priekšrocība, ko uzņēmums nebūtu ieguvis parastajos tirgus apstākļos, ka tam nav selektīvs raksturs, ka tas nav valsts atbalsts vai no valsts līdzekļiem piešķirts atbalsts un ka tas nerada nedz konkurences izkropļojumu, nedz iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               3.

               Saderība ar iekšējo tirgu

                           —

                           Gadījumā, ja Vispārējā tiesa atzītu, ka šajā lietā pastāv valsts atbalsts, prasītāja uzskata, ka tas būtu saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta b) un c) apakšpunktam.


title: Lieta T-113/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. februārī – Crédit Agricole un Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Komisija

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/27

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. februārī – Crédit Agricole un Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Komisija
   (Lieta T-113/17)
   (2017/C 231/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Crédit Agricole SA (Montrouge, Francija), Crédit Agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (pārstāvji – J.-P. Tran Thiet, advokāts, M. Powell, solicitor, J. Jourdan un J.-J. Lemonnier, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

   Galvenokārt:

               —

               atcelt Lēmuma 1. panta a) punktu un līdz ar to arī 2. panta a) punktu;

               —

               katrā ziņā atcelt Lēmuma 2. panta a) punktu;

         pakārtoti:

               —

               ievērojami samazināt prasītajiem piespriesto naudas sodu, īstenojot neierobežotas jurisdikcijas pilnvaras atbilstoši LESD 261. pantam un Regulas Nr. 1/2003 31. pantam;

         papildus:

               —

               atcelt uzklausīšanas amatpersonas 2014. gada 2. oktobra, 2015. gada 4. marta, 2015. gada 27. marta, 2015. gada 29. jūlija un 2016. gada 19. septembra lēmumus un līdz ar to atcelt Lēmuma 1. panta a) punktu un 2. panta a) punktu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību tiek lūgts daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 7. decembra Lēmumu C(2016) 8530 final par LESD 101. panta piemērošanas procedūru lietā par Euro procentu likmju atvasinātajiem instrumentiem (AT.39914 – EIRD), ar kuru prasītājiem ir ticis noteikts naudas sods EUR 114 654 000 apmērā, kā arī, pakārtoti, ļoti ievērojami samazināt sankciju.
   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza desmit pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots tiesību piekļūt tiesai un sacīkstes principa pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots objektivitātes pienākuma neizpilde un nevainīguma prezumpcijas pārkāpums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar pārsūdzēto lēmumu neesot pierādīta prasītāju līdzdalība apgalvotajās manipulāciju darbībās.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētajā lēmumā ierobežojumi kļūdaini tiek kvalificēti atkarībā no minētās darbības veida.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā esot uzskatījusi, ka visas darbības kopā veido vienotu pārkāpumu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētajā lēmumā neesot juridiski pietiekami ņemtas vērā prasītāju zināšanas par kopējo plānu un to vēlmi tajā iesaistīties.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētajā lēmumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo tajā apgalvotais prasītāju pārkāpums ir ticis atzīts par turpinātu, lai arī tas sliktākajā gadījumā ir uzskatāms par atkārtotu.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētajā lēmumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo tajā prasītājiem ir piedēvētas tirgotāju darbības.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija naudas sodu esot piemērojusi, pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu, labas pārvaldības principu, pienākumu norādīt pamatojumu, tiesības uz aizstāvību un samērīguma principu.

               10.

               Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējai tiesai esot vajadzējis samazināt naudas soda apmēru, kas esot nesamērīgs attiecībā pret darbību smagumu un ilgumu.


title: Lieta T-470/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. oktobrī — Sothys Auriac /ITSB — Grand Hotel Primavera ( “BEAUTY GARDEN” )

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/51

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. oktobrī — Sothys Auriac/ITSB — Grand Hotel Primavera (“BEAUTY GARDEN”)
   (Lieta T-470/12)
   2013/C 26/103
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sothys Auriac (Auriac, Francija) (pārstāvis — A. Berthet, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Grand Hotel Primavera SA (Borgo Maggiore, Sanmarīno)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 12. jūlija lēmumu lietā R 1419/2011-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “BEAUTY GARDEN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5., 29., 30. un 32. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 3 456 134

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Grand Hotel Primavera SA

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: valsts grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BEAUTY GARDEN”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: prasību daļēji noraidīt un Anulēšanas nodaļas lēmumu daļēji atcelt un grozīt

               —

                  Izvirzītie pamati:

                           —

                           Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta un 75. panta pārkāpums;

                           —

                           vispārējā principa par ITSB lēmumu pamatojumu un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.


title: Lieta T-113/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedums — Marine Harvest Norway un Alsaker Fjordbruk /Padome (Dempings — Norvēģijas izcelsmes lašu imports — Kopienas ražošanas nozares definīcija — Līdzīga prece — Kopienas ražotāju parauga atlase)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedums — Marine Harvest Norway un Alsaker Fjordbruk/Padome
   (Lieta T-113/06) (1)

   (Dempings - Norvēģijas izcelsmes lašu imports - Kopienas ražošanas nozares definīcija - Līdzīga prece - Kopienas ražotāju parauga atlase)
   2012/C 133/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Marine Harvest Norway AS, kas ir Fjord Seafood Norway AS (Bergena, Norvēģija) tiesību pārņēmēja, un Alsaker Fjordbruk AS (Onarheim, Norvēģija) (pārstāvji — J. M. Juuhl-Langseth un P. Dyrberg, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix un B. Driessen, piedaloties G. Berrisch, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. Stancanelli un K. Talabér-Ritz, vēlāk K. Talabér-Ritz, T. Scharf un H. van Vliet, piedaloties E. McGovern, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2006. gada 17. janvāra Regulu (EK) Nr. 85/2006 par galīgā antidempinga maksājuma uzlikšanu un uzliktā pagaidu maksājuma galīgu iekasēšanu par saimniecībās audzētu Norvēģijas izcelsmes lašu importu (OV L 15, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2006. gada 17. janvāra Regulu (EK) Nr. 85/2006 par galīgā antidempinga maksājuma uzlikšanu un uzliktā pagaidu maksājuma galīgu iekasēšanu par saimniecībās audzētu Norvēģijas izcelsmes lašu importu tiktāl, ciktāl tā attiecas uz Marine Harvest Norway AS, kas ir Fjord Seafood Norway AS tiesību pārņēmēja, attiecībā uz antidempinga maksājumiem par šīs pēdējās sabiedrības veikto importu līdz 2007. gada 18. septembrim, un ciktāl tā attiecas uz Alsaker Fjordbruk AS;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Savienības padome sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Marine Harvest Norway AS, kas ir Fjord Seafood Norway AS tiesību pārņēmēja, un Alsaker Fjordbruk AS tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 131, 03.06.2006.


title: Lieta T-332/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. septembrī — Vācija/Komisija

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/53

         Prasība, kas celta 2007. gada 4. septembrī — Vācija/Komisija
   (Lieta T-332/07)
   (2007/C 269/96)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un Rechtsanwalt C. von Donat,)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2007. gada 25. jūnija Lēmumu K(2007) 2619 galīgā redakcija, ar ko tiek samazināts finanšu atbalsts no Eiropas Reģionālās attīstības fonda, kas tika piešķirts ar Lēmumu K(94) 3379 par vienotā programmdokumentā apkopoto Kopienu strukturālo atbalstu Vācijas Federatīvās Republikas Ziemeļreinas-Vestfālenes 2. mērķa teritorijās (ERAF Nr. 94.02.13.012);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ar apstrīdēto lēmumu ir samazinājusi finanšu atbalstu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) programmai par Kopienu strukturālo atbalstu Ziemeļreinas-Vestālenes 2. mērķa teritorijās.
   Savas prasības atbalstam prasītāja apgalvo, ka atbildētāja apstrīdētajā lēmumā ir pieļāvusi kļūdainu faktu vērtējumu.
   Prasītāja turklāt norāda, ka nav izpildīti atbalsta samazinājuma nosacījumi, kas paredzēti Regulas Nr. 4253/88 (1) 24. panta 2. punktā. Šajā sakarā tā apgalvo, ka veiktā pārstrukturēšana nav programmas būtisks grozījums. Tā turklāt uzskata, ka vienkārša atsauce uz “Pamatnostādnēm struktūrfondu operatīvo pasākumu (1994.–1999.) finanšu noslēgumam” [SEK (1999) 1316] nav pietiekama, lai pamatotu attiecīgā grozījuma nozīmīgumu.
   Pat ja pieņemtu, ka programma ir grozīta būtiski, prasītāja apgalvo, ka Komisijai vajadzēja izmantot tai ar Regulas Nr. 4253/88 24. panta 2. punktu piešķirtās pilnvaras veikt konkrētu vērtējumu par programmas izpildi. Prasītāja uzskata, ka Komisijai vajadzēja izvērtēt, vai ERAF finansējuma samazinājums ir samērīgs.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz dažādu struktūrfondu, no vienas puses, struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības, no otras puses, koordināciju (OV L 374, 1. lpp.).


               29.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/4

         EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 16. jūlijā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-18/15)
   (2015/C 357/04)
   EBTA Uzraudzības iestāde (Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgique), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Øyvind Bø un Marlene Lie Hakkebo, 2015. gada 16. jūlijā iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma V nodaļas 56.l punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Direktīva 2010/65/ES par ziņošanas formalitātēm kuģiem, kuri ienāk dalībvalstu ostās un/vai iziet no tām, un ar ko atceļ Direktīvu 2002/6/EK), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētā akta 14. pantu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2015. gada 18. februārim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 18. decembrī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav īstenojusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Direktīvu 2010/65/ES par ziņošanas formalitātēm kuģiem, kuri ienāk dalībvalstu ostās un/vai iziet no tām, un ar ko atceļ Direktīvu 2002/6/EK, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma V nodaļas 56.l punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar akta 14. pantu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta T-234/11 P–RENV–RX): Vispārējās tiesas 2013. gada 9. jūlija spriedums — Arango Jaramillo u.c./EIB (Apelācija — Civildienests — EIB personāls — Civildienesta tiesas sprieduma pārskatīšana — Pirmajā instancē celtās prasības kā nepieņemamas noraidīšana — Pensijas — Iemaksu pensiju shēmā paaugstināšana — Termiņš prasības celšanai — Saprātīgs termiņš)

text:
               24.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/8

         Vispārējās tiesas 2013. gada 9. jūlija spriedums — Arango Jaramillo u.c./EIB
   (Lieta T-234/11 P–RENV–RX)) (1)

   (Apelācija - Civildienests - EIB personāls - Civildienesta tiesas sprieduma pārskatīšana - Pirmajā instancē celtās prasības kā nepieņemamas noraidīšana - Pensijas - Iemaksu pensiju shēmā paaugstināšana - Termiņš prasības celšanai - Saprātīgs termiņš)
   2013/C 245/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luksemburga, Luksemburga) un 34 citi apelācijas sūdzības iesniedzēji, kuri vārdi norādīti sprieduma pielikumā (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Investīciju banka (EIB), (pārstāvji — C. Gómez de la Cruz un T. Gilliams, pārstāvji, kuriem palīdz P.-E. Partsch, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 4. februāra rīkojumu lietā F-34/10 Arango Jaramillo u.c./EIB, Krājumā vēl nav publicēts, un prasība atcelt šo rīkojumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 4. februāra rīkojumu lietā F-34/10 Arango Jaramillo u.c./EIB atcelt;

               2)

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

               3)

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.

      (1)  OV C 211, 16.7.2011.