title: Lieta C-238/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. maijā iesniedza Cour de cassation (Luksemburga) — Volker Schneider /likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. maijā iesniedza Cour de cassation (Luksemburga) — Volker Schneider/likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

   (Lieta C-238/10)
   ()
   2010/C 209/31
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Volker Schneider

      Atbildētāja: likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (1) 1., 2. un 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami tādai darbības izbeigšanai, kas ir veikta pēc darba devēja paziņojuma par bankrota stāvokli vai tiesas nolēmuma, ar kuru ir piespriests izbeigt darba devēja kredītiestādes darbību un to likvidēt maksātnespējas dēļ, pamatojoties uz 1993. gada 5. aprīlī grozītā Finanšu nozares likuma 61. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, — [darbības] izbeigšanai, attiecībā uz kuru valsts tiesību aktos ir paredzēta darba līguma izbeigšana nekavējoties?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz šo jautājumu — vai Direktīvas 98/59/EK 1., 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka administrators vai likvidators ir pielīdzināmi darba devējam, kurš ir paredzējis kolektīvo atlaišanu, un šādā saistībā viņi var pabeigt direktīvas 2. un 3. punktā paredzētās darbības un veikt atlaišanu (lieta C-323/08, 39., 40. un 41. punkts) (2)?

      (1)  OV L 225, 16. lpp.

      (2)  2009. gada 10. decembra spriedums lietā Rodríguez Mayor u.c. (Krājumā vēl nav publicēts).


title: Lieta C-265/07: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums ( Tribunale ordinario di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Caffaro Srl / Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C (Komercdarījumi — Direktīva 2000/35/EK — Maksājumu kavējumu novēršana — Bezstrīdus prasījumu piedziņas procedūras)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums (Tribunale ordinario di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Caffaro Srl/Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

   (Lieta C-265/07) (1)

   (Komercdarījumi - Direktīva 2000/35/EK - Maksājumu kavējumu novēršana - Bezstrīdus prasījumu piedziņas procedūras)
   (2008/C 285/14)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale ordinario di Roma
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Caffaro Srl

      Atbildētāja: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

      Piedaloties: Banca di Roma SpA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale ordinario di Roma — 5. panta interpretācija Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvā 2000/35/EK par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (OV L 200, 35. lpp.) — Bezstrīdus prasījumu piedziņas procedūras — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem no izpildraksta paziņošanas datuma ir jāievēro 120 dienu termiņš, lai varētu uzsākt parāda piedziņu
   Rezolutīvā daļa:
   Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīva 2000/35/EK par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieļauj tādu valsts tiesību normu kā 14. pantu 1996. gada 31. decembra Dekrētā-likumā Nr. 669, kas pēc grozījumiem, kuri izdarīti ar 1997. gada 28. februāra likumu Nr. 30, kļuvis par likumu, ko groza 2000. gada 23. decembra likuma Nr. 388 147. pants, saskaņā ar kuru kreditors, kam ir izsniegts izpildraksts par bezstrīdus parāda piedziņu no valsts pārvaldes iestādes saistībā ar komercdarījuma atlīdzību, nevar veikt piespiedu piedziņu, pirms beidzas 120 dienu termiņš kopš brīža, kad izpildraksts paziņots šai pārvaldes iestādei.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007.


title: Apvienotās lietas C-356/11 un C-357/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 6. decembra spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — O. S./Maahanmuuttovirasto (C-356/11), un Maahanmuuttovirasto/L. (C-357/11) (Eiropas Savienības pilsonība — LESD 20. pants — Direktīva 2003/86/EK — Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos — Mazgadīgi Savienības pilsoņi, kuri kopā ar savām mātēm, trešo valstu pilsonēm, dzīvo šo bērnu pilsonības dalībvalsts teritorijā — Pastāvīgās uzturēšanās tiesības šajā dalībvalstī mātēm, kurām ir piešķirtas pilnīgas aizgādības tiesības pār šiem Savienības pilsoņiem — Jaunu ģimeņu izveidošana pēc māšu došanās jaunā laulībā ar trešo valstu pilsoņiem un pēc bērnu, arī trešo valstu pilsoņu, dzimšanas šajās laulībās — Pieteikumi par ģimenes atkalapvienošanos Savienības pilsoņu izcelsmes dalībvalstī — Uzturēšanās tiesību atteikums jaunajiem laulātajiem nepietiekamu līdzekļu dēļ — Tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību — Bērnu interešu prioritātes ņemšana vērā)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/11

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 6. decembra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — O. S./Maahanmuuttovirasto (C-356/11), un Maahanmuuttovirasto/L. (C-357/11)
   (Apvienotās lietas C-356/11 un C-357/11) (1)

   (Eiropas Savienības pilsonība - LESD 20. pants - Direktīva 2003/86/EK - Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos - Mazgadīgi Savienības pilsoņi, kuri kopā ar savām mātēm, trešo valstu pilsonēm, dzīvo šo bērnu pilsonības dalībvalsts teritorijā - Pastāvīgās uzturēšanās tiesības šajā dalībvalstī mātēm, kurām ir piešķirtas pilnīgas aizgādības tiesības pār šiem Savienības pilsoņiem - Jaunu ģimeņu izveidošana pēc māšu došanās jaunā laulībā ar trešo valstu pilsoņiem un pēc bērnu, arī trešo valstu pilsoņu, dzimšanas šajās laulībās - Pieteikumi par ģimenes atkalapvienošanos Savienības pilsoņu izcelsmes dalībvalstī - Uzturēšanās tiesību atteikums jaunajiem laulātajiem nepietiekamu līdzekļu dēļ - Tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību - Bērnu interešu prioritātes ņemšana vērā)
   2013/C 26/19
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: O., S. (C-356/11), Maahanmuuttovirasto (C-357/11)

      Atbildētāji: Maahanmuuttovirasto (C-356/11), L. (C-357/11)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — LESD 20. panta interpretācija — Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā — Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos — Uzturēšanās atļauja dalībvalstī trešās valsts pilsonim, kurš bez uzturēšanās atļaujas pastāvīgi dzīvo dalībvalstī, situācijā, kurā ieinteresētās personas laulātā, trešās valsts pilsone, likumīgi dzīvo šajā dalībvalstī un kurai ir bērns, kuram ir šīs dalībvalsts pilsonība, un kurā ieinteresētā persona nav nedz bērna vecāks, nedz viņai ir vecāku atbildība attiecībā uz bērnu — Situācija, kurā laulātajiem ir arī kopīgs bērns, kuram ir trešās valsts pilsonība un kurš dzīvo kopā ar viņiem un laulātās bērnu attiecīgajā dalībvalstī

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj, ka dalībvalsts atsaka trešās valsts pilsonim saistībā ar ģimenes atkalapvienošanos pieprasītu uzturēšanās atļauju, ja šī trešās valsts pilsoņa nodoms ir dzīvot kopā ar savu laulāto, arī trešās valsts pilsoni, kas likumīgi dzīvo šajā dalībvalstī, un bērna, kurš ir dzimis pirmajā laulībā un ir Savienības pilsonis, māti, kā arī kopā ar bērnu, kurš ir dzimis viņu pašu laulībā un arī ir trešās valsts pilsonis, ja vien tāds atteikums — åun tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai — attiecīgajam Savienības pilsonim nerada situāciju, kurā tiek liegta iespēja faktiski izmantot atbilstoši Savienības pilsoņa statusam piešķirtās tiesības.
   Uz tādiem pieteikumiem izsniegt uzturēšanās atļaujas saistībā ar ģimenes atkalapvienošanos, kādi ir aplūkoti pamatlietās, attiecas Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīva 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos. Tās 7. panta 1. panta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, lai gan dalībvalstis var pieprasīt, lai apgādnieks pierāda, ka viņam ir stabili, pastāvīgi un pietiekami ienākumi, kas ļauj viņam apmierināt pašam savas un viņa ģimenes locekļu vajadzības, šī iespēja ir jāizmanto, ievērojot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantu un 24. panta 2. un 3. punktu, saskaņā ar kuru dalībvalstīm atbilstošie pieteikumi par atkalapvienošanos ir jāizvērtē attiecīgo bērnu interesēs un arī rūpējoties par ģimenes dzīves sekmēšanu, kā arī neapdraudot šīs direktīvas mērķi un tās lietderīgo iedarbību. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai lēmumi atteikt uzturēšanās atļaujas pamatlietās ir pieņemti, ievērojot šīs prasības.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011


title: Lieta T-382/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Ergo Versicherungsgrupp e/ITSB — DeguDent ( ERGO ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes ERGO reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes CERGO — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums lemt par visu apelācijas sūdzību — Apelāciju padomē veicamās pārbaudes apjoms — Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/42

         Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedums — Ergo Versicherungsgruppe/ITSB — DeguDent (“ERGO”)
   (Lieta T-382/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ERGO” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un valsts vārdiskas preču zīmes “CERGO” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums lemt par visu apelācijas sūdzību - Apelāciju padomē veicamās pārbaudes apjoms - Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts)
   2011/C 311/76
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ergo Versicherungsgruppe AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — V. von Bomhard, A.W. Renck, T. Dolde un J. Pause, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — B. Schmidt)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: DeguDent GmbH (Hanau, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji W. Blau, vēlāk W. Blau, D. Kaya un C. Kusulis, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 23. jūlija lēmumu lietā R 44/2008-4 par iebildumu procesu starp DeguDent GmbH un Ergo Versicherungsgruppe AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 23. jūlija lēmumu lietā R 44/2008-4 daļā, kurā Apelāciju padome nav lēmusi par tai iesniegto apelācijas sūdzību attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām precēm;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Ergo Versicherungsgruppe AG, DeguDent GmbH un ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta T-135/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 29. novembra spriedums — Campoli pret Komisiju (Ierēdņi — Pensijas — Korekcijas koeficients, kas aprēķināts pēc vidējās dzīves dārdzības dzīvesvietas valstī — Pārejas noteikumi, kas paredzēti ar jaunajiem Civildienesta noteikumiem, sākot no 2004. gada 1. maija — Nelabvēlīgs akts — Iebilde par prettiesiskumu — Tiesiskā paļāvība — Tiesiskā drošība — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/40

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 29. novembra spriedums — Campoli pret Komisiju
   (Lieta T-135/05) (1)

   (Ierēdņi - Pensijas - Korekcijas koeficients, kas aprēķināts pēc vidējās dzīves dārdzības dzīvesvietas valstī - Pārejas noteikumi, kas paredzēti ar jaunajiem Civildienesta noteikumiem, sākot no 2004. gada 1. maija - Nelabvēlīgs akts - Iebilde par prettiesiskumu - Tiesiskā paļāvība - Tiesiskā drošība - Vienlīdzīga attieksme)
   (2006/C 331/87)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Franco Campoli, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Rodrigues un A. Jaume, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un H. Tserepa-Lacombe)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Sulce)
   Priekšmets
   Būtībā atcelt prasītāja pensijas aprēķina lapas par laika posmu no 2004. gada maija līdz jūlijam tiktāl, ciktāl tajās pirmo reizi ir piemērots korekcijas koeficients, kas prettiesiski aprēķināts pēc vidējās dzīves dārdzības prasītāja dzīvesvietas valstī, ne vairs pēc dzīves dārdzības šīs valsts galvaspilsētā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 132, 28.5.2005.


title: Lieta T-105/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. februārī – HSBC Holdings u.c./Komisija

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/46

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. februārī – HSBC Holdings u.c./Komisija
   (Lieta T-105/17)
   (2017/C 112/65)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: HSBC Holdings plc (Londona, Apvienotā Karaliste), HSBC Bank plc (Londona), HSBC France (Parīze, Francija) (pārstāvji – K. Bacon, QC, D. Bailey, Barrister, M. Simpson, Solicitor, Y. Anselin un C. Angeli, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 7. decembra lēmuma, kas paziņots 2016. gada 9. decembrī, lietā AT.39914 – Euro procentu likmju atvasinātie instrumenti – C(2016) 8530 final (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), 1. pantu;

               —

               alternatīvi, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta b) punktu;

               —

               joprojām alternatīvi, daļēji atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta b) punktu, ciktāl tajā atzīts, ka prasītāji piedalījās vienotā un turpinātā pārkāpumā;

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 2. panta b) punktu;

               —

               alternatīvi, ievērojami samazināt naudas sodu, kas prasītājiem noteikts apstrīdētā lēmuma 2. panta b) punktā, līdz apmēram, kuru Tiesa uzskata par atbilstošu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus vai, alternatīvi, atbilstošā apmērā atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir kļūdaini uzskatījusi, ka prasītāji ir bijuši iesaistīti darbībā ar mērķi ierobežot un/vai kropļot konkurenci LESD 101. panta 1. punkta izpratnē.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un faktos un/vai nav sniegusi pienācīgu pamatojumu secinājumam, ka darbības, uz kuru attiecas apstrīdētais lēmums, vienīgais ekonomiskais mērķis bija konkurences izkropļošana. Attiecīgi, atbildētājas secinājums par vienota un turpināta pārkāpuma (turpmāk tekstā – “VTP”) esamību ir būtiski nepilnīgs.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas secinājumā, ka prasītāji ir apzināti veicinājuši apstrīdētajā lēmumā aprakstīto VTP, ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā un/vai tas nav pamatots.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas secinājumā, ka prasītāji zināja vai tiem bija jāzina par citu iespējamo dalībnieku VTP darbībām, ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā un/vai tas nav pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi būtiskas procesuālās prasības, pieņemot apstrīdēto lēmumu. Konkrētāk, atbildētāja ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību, nevainīguma prezumpcijas principu un labas pārvaldības principu, piemērojot šaubīgu administratīvo procesu.

               6.

               Ar sesto pamatu alternatīvi tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nepareizi aprēķinājusi prasītājiem noteikto naudas sodu un šāds naudas sods ir nepamatots un nesamērīgs.


title: Apvienotās lietas C-364/09 P un C-365/09 P: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 10. februāra rīkojums — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Schwarzbräu GmbH

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 10. februāra rīkojums — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Schwarzbräu GmbH

   (Apvienotās lietas C-364/09 P un C-365/09 P) (1)

   2010/C 134/46

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietas no reģistra.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta C-545/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 14. marta spriedums ( Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder) (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agrargenossenschaft Neuzelle eG/Landrat des Landkreises Oder-Spree (Kopējā lauksaimniecības politika — Regula (EK) Nr. 73/2009 — 7. panta 1. un 2. punkts — Lauksaimniekiem piešķirto tiešo maksājumu modulācija — Tiešo maksājumu apmēra turpmāks samazinājums — Spēkā esamība — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Nediskriminācijas princips)

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 14. marta spriedums (Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder) (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agrargenossenschaft Neuzelle eG/Landrat des Landkreises Oder-Spree

   (Lieta C-545/11) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Regula (EK) Nr. 73/2009 - 7. panta 1. un 2. punkts - Lauksaimniekiem piešķirto tiešo maksājumu modulācija - Tiešo maksājumu apmēra turpmāks samazinājums - Spēkā esamība - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Nediskriminācijas princips)
   2013/C 141/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Agrargenossenschaft Neuzelle eG

      Atbildētāja: Landrat des Landkreises Oder-Spree

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder) — Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (OV L 30, 16. lpp.), 7. panta 1. un 2. punkta spēkā esamība — Tiešo maksājumu samazināšana laikposmā no 2009. gada līdz 2012. gadam par summu, kas ir lielāka, nekā paredzēta Regulā (EK) Nr. 1782/2003 — Tiesiskās paļāvības princips

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izskatot pirmo jautājumu, netika atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 7. panta 1. punkta spēkā esamību, ņemot vērā tiesiskās paļāvības aizsardzības principu;

               2)

               izskatot otro jautājumu, netika atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 73/2009 7. panta 2. punkta spēkā esamību, ņemot vērā nediskriminācijas principu.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta F-54/12: Civildienesta tiesas 2013. gada 14. jūnija rīkojums — Carosi /Komisija

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/86

         Civildienesta tiesas 2013. gada 14. jūnija rīkojums — Carosi/Komisija
   (Lieta F-54/12) (1)

   2013/C 225/200
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 194, 30.6.2012., 28. lpp.


title: Lieta C-195/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 26. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Publiskais iepirkums sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem paredzēto virtuves iekārtu piegādei — EKL 28. pants — Importa kvantitatīvie ierobežojumi — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Nediskriminācijas princips — Pārskatāmības pienākums)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/3

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 26. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-195/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Publiskais iepirkums sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem paredzēto virtuves iekārtu piegādei - EKL 28. pants - Importa kvantitatīvie ierobežojumi - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Nediskriminācijas princips - Pārskatāmības pienākums)
   (2007/C 96/05)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Hutunens [M. Huttunen] un K. Vīdners [K. Wiedner], pārstāvji)

      Atbildētāja: Somijas Republika (pārstāvji — T. Pinne [T. Pynnä] un E. Biglina [E. Bygglin], pārstāves)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Dānijas Karaliste (pārstāvis — J. Molde [J. Molde], pārstāvis), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — A. Tīmane [A. Tiemann] un M. Lumma [M. Lumma], pārstāvji), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — H. H. Sevenstere [H. G. Sevenster] un K. M. Viselsa [C. M. Wissels], kā arī P. van Ginnekens [P. van Ginneken], pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. panta pārkāpums — Valsts uzņēmuma veikta profesionālā virtuves aprīkojuma iegāde — Pārskatāmības pienākums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 10.7.2004.


title: Lieta T-30/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. janvārī – M.I. Industries/ITSB – Natural Instinct (“Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended”)

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/40

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. janvārī – M.I. Industries/ITSB – Natural Instinct (“Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended”)
   (Lieta T-30/16)
   (2016/C 106/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: M.I. Industries, Inc. (Lincoln, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – T. Elias, Barrister, B. Cookson, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Natural Instinct Ltd (Camberley, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 438 074

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 26. novembra lēmums lietā R 2944/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               apmierināt prasītājas iebildumus Nr. B 002 181 272 un noraidīt prasītājas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 11 438 074; pakārtoti atzīt, ka prasītāja ir pierādījusi savu Kopienas preču zīmju Nr. 5 208 418 un Nr. 5 208 201 faktisku izmantošanu saistībā ar iebildumiem Nr. B 002 181 272, un nodot lietu atpakaļ ITSB Apelācijas piektajai padomei, lai tā izlemtu jautājumus par katru no šīm preču zīmēm attiecībā uz Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu; vēl pakārtotāk, nodot lietu pilnībā ITSB Apelācijas piektajai padomei;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 7. oktobrī lietā C-550/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 2001/12/EK, 2001/13/EK, 2001/14/EK — Kopienas dzelzceļš — Attīstība — Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšana — Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana un maksas iekasēšana par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju — Netransponēšana paredzētajā termiņā)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/24

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 7. oktobrī
   lietā C-550/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 2001/12/EK, 2001/13/EK, 2001/14/EK - Kopienas dzelzceļš - Attīstība - Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšana - Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana un maksas iekasēšana par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju - Netransponēšana paredzētajā termiņā)
   (2004/C 300/50)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Lietā C-550/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 23. decembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - W. Wils un G. Zavvos) pret Grieķijas Republiku (pārstāve - N. Dafniou), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja p.i. J.-P. Puissochet, tiesneši S. von Bahr un U. Lõhmus, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2004. gada 7. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               sakarā ar to, ka Grieķijas Republika nav pieņēmusi normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai ievērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvu 2001/12/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību, un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvu 2001/13/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvu 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju, tā nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek šīs direktīvas;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 59, 6.3.2004.


title: Lieta T-653/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Mulvad/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/66

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Mulvad/Parlaments
   (Lieta T-653/15)
   (2016/C 048/74)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nils Mulvad (Risskov, Dānija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 14. septembra Lēmumu A(2015)8732 C, ar ko tika noraidīts prasītāja atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītāja argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta T-472/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūnijā – Joyería Tous /Komisija

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/47

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūnijā – Joyería Tous/Komisija
   (Lieta T-472/14)
   2014/C 261/74
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Joyería Tous, SA (Lleida, Spānija) (pārstāvji – J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt apgalvoto atbalstu,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-40/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 26. janvārī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Fashion ID GmbH & Co.KG/Verbraucherzentrale NRW eV

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 26. janvārī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Fashion ID GmbH & Co.KG/Verbraucherzentrale NRW eV

   (Lieta C-40/17)
   (2017/C 112/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Fashion ID GmbH & Co.KG

      Atbildētāja: Verbraucherzentrale NRW eV

      Citi lietas dalībnieki: Facebook Ireland Limited, Landesbeauftragte für Datenschutz und Informationsfreiheit Nordrhein-Westfalen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tiesiskajam regulējumam 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (1) 22., 23. un 24. pantā ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā līdztekus datu aizsardzības iestāžu tiesībām iejaukties un datu subjekta tiesiskās aizsardzības iespējām sabiedriskā labuma organizācijām patērētāju interešu nodrošināšanai ir piešķirtas tiesības pārkāpumu gadījumā celt prasību pret pārkāpēju?
               Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir noliedzoša:

               2)

               Vai šajā lietā, kur persona savā tīmekļa vietnē iesaista programmas kodu, kurš ierosina lietotāja pārlūkprogrammu pieprasīt saturu no trešās personas un šajā saistībā pārsūtīt personas datus trešām personām, šis iesaistītājs ir “personas datu apstrādātājs”1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 2. panta d) punkta izpratnē, ja tas pats nevar ietekmēt šo datu apstrādes procesu?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 2. panta d) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā atbildība ir galīgi noteikta tā, ka tajā nav atļauts celt civilprasību pret trešo personu, kas nav “personas datu apstrādātājs”, tomēr izraisa datu apstrādes procesu bez iespējām to ietekmēt?

               4)

               Kādas “likumīgās intereses” ir jāņem vērā šīs lietas situācijā, izvērtējot apstākļus saskaņā ar Direktīvas 95/46/EK 7. panta f) punktu? Intereses iesaistīt trešo saturu vai arī trešās personas intereses?

               5)

               Kam ir jāsaņem Direktīvas 95/46/EK 7 panta a) punktā un 2. panta h) punktā paredzētā piekrišana šīs lietas situācijā?

               6)

               Vai Direktīvas 95/46/EK 10. pantā paredzētais pienākums sniegt informāciju šīs lietas situācijā attiecas arī uz tīmekļa vietnes operatoru, kurš ir iesaistījis trešās personas saturu un tādējādi izraisa personas datu apstrādi, ko veic trešā persona?

      (1)  OV L 281, 31. lpp.


title: Lieta T-285/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Wirtschaftsvereinigung Stahl u.c./Komisija Valsts atbalsts — Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem — Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieteikums par prasījumu pielāgošanu — Jauna elementa neesamība — Nepieņemamība

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/18

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Wirtschaftsvereinigung Stahl u.c./Komisija
   (Lieta T-285/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem - Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieteikums par prasījumu pielāgošanu - Jauna elementa neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 245/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Diseldorfa, Vācija) un citi prasītāji, kuru nosaukumi iekļauti rīkojuma pielikumā (pārstāvji – sākotnēji A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F.-A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler un T. Woltering, vēlāk A. Reuter, C. Bürger, T. Christner un G. Müllejans, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, pārstāvji, kam palīdz C. von Donat un G. Quardt, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C (2013) 4424, final, uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru par pasākumiem, ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem [Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               pieteikumu par šīs prasības prasījumu pielāgošanu, ietverot Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu C (2014) 8786, final, par valsts atbalstu SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem, noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj;

               4)

               Wirtschaftsvereinigung Stahl un citi prasītāji, kuru nosaukumi ietverti pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               5)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-178/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss/Komisija Valsts atbalsts — Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/55

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss/Komisija
   (Lieta T-178/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam - Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 294/66)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss GmbH (Mülheim-an-der Ruhr, Vācija) (pārstāvji – H. Höfler, C. Kahle un V. Winkler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz C. Renner, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: EBTA Uzraudzības iestāde (pārstāvji – sākotnēji X. Lewis, M. Schneider un J. Kaasin, pēc tam X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali un C. Perrin)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar Vācijas Federatīvās Republikas īstenotajiem pasākumiem no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam [valsts atbalsts SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt;

               2)

               nav jālemj par pieteikumiem iestāties lietā, ko iesnieguši Flachglas Torgau GmbH un Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG un Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH un Ineos Vinyls Deutschland GmbH, kā arī Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG un Wacker Chemie AG;

               3)

               Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta C-546/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 23. decembrī iesniedza Varhoven administrativen Sad (Augstākā administratīvā tiesa)(Bulgārija) — Aurubis Balgaria/Nachalnik na Mitnitsa — Sofia

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 23. decembrī iesniedza Varhoven administrativen Sad (Augstākā administratīvā tiesa)(Bulgārija) — Aurubis Balgaria/Nachalnik na Mitnitsa — Sofia

   (Lieta C-546/09)
   2010/C 80/16
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen Sad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Aurubis Balgaria

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa — Sofia (Sofijas Muitas dienesta vadītājs)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts tiesām Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1) 232. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka muitas iestādes nokavējuma procentus par papildu muitas nodokļa summu drīkst prasīt tikai par laikposmu, kas seko iegrāmatošanai, paziņojumam muitas parādniekam un termiņa beigām, ko muitas iestāde ir noteikusi papildu muitas parāda samaksāšanai atbilstoši regulas 222. panta 1. punkta a) apakšpunktam ?

               2)

               Vai tad, ja 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 (2) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, neietver atbilstošas normas, Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 214. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts iestādes nedrīkst prasīt kompensācijas procentus par laikposmu no sākotnējās muitas deklarācijas iesniegšanas brīža līdz vēlākas iegrāmatošanas brīdim?

               3)

               Vai Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi un 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja nav atbilstoša valsts tiesiskā regulējuma, kas vēlākas iegrāmatošanas gadījumā tieši paredzētu muitas palielināšanu vai citu valsts sankciju tās summas apmērā, kas tiktu iekasēta kā nokavējuma procenti par laikposmu no muitas parāda rašanās brīža līdz vēlākas iegrāmatošanas brīdim, Kopienu tiesības neatļauj valsts tiesām izdarīt šādu palielināšanu vai noteikt šādu sankciju?

      (1)  OV L 302, 1. lpp.

      (2)  OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta C-16/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 27. oktobra rīkojumu lietā T-721/14 Beļģijas Karaliste/Eiropas Komisija 2016. gada 11. janvārī iesniedza Beļģijas Karaliste

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 27. oktobra rīkojumu lietā T-721/14 Beļģijas Karaliste/Eiropas Komisija 2016. gada 11. janvārī iesniedza Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-16/16 P)
   (2016/C 145/18)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – L. Van den Broeck, M. Jacobs un J. Van Holm, pārstāvji, P. Vlaemminck un B. Van Vooren, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu lietā T-721/14 pilnībā;

               —

               atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               izlemt lietu pēc būtības;

               —

               atzīt Grieķijas Republikas un Portugāles Republikas pieteikumus par iestāšanos lietā par pieņemamiem;

               —

               un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmais apelācijas pamats: kompetences piešķiršanas principa, lojalitātes principa un institucionāla līdzsvara principa pārkāpums un LESD 263. pantā noteikto nosacījumu kļūdaina piemērošana.
   Otrais pamats: lojalitātes principa savstarpīguma pārkāpums un kaitējums dalībvalsts kā priviliģētās prasītājas statusam, lai aizsargātu tās pilnvaras.
   Trešais pamats: kļūdaina ieteikuma tiesisko seku interpretācija attiecībā pret Beļģiju.


               10.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/8

         EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 17. augustā iesniegtā prasība pret Lihtenšteinas Firstisti
   (Lieta E-23/15)
   (2015/C 410/07)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Markus Schneider, Clémence Perrin un Marlene Lie Hakkebo, 2015. gada 17. augustā iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Lihtenšteinas Firstisti.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               paziņo, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kuri ir vajadzīgi, lai īstenotu 15. un 16. pantu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XIII nodaļas 15.zn punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/53/ES (2010. gada 7. jūlijs) par transplantācijai paredzētu cilvēku orgānu kvalitātes un drošības standartiem, labotā redakcija) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Lihtenšteina nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētā akta 31. pantu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Lihtenšteinas Firstistei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Lihtenšteinas Firstiste līdz 2015. gada 11. aprīlim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 11. februārī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav īstenojusi savā tiesību sistēmā Eiropas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/53/ES (2010. gada 7. jūlijs) par transplantācijai paredzētu cilvēku orgānu kvalitātes un drošības standartiem labotajā redakcijā, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XIII nodaļas 15.zn punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Lihtenšteina, noteiktajā termiņā nepieņemot akta 15. un 16. panta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētā akta 31. pantu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta C-550/07 P: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 14. septembra spriedums — Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd /Eiropas Komisija, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association (Apelācija — Konkurence — Pierādījumu savākšanas pasākumi — Komisijas izmeklēšanas pilnvaras — Saziņas konfidencialitātes aizsardzība — Darba tiesiskās attiecības starp advokātu un uzņēmumu — Elektroniskā pasta vēstuļu apmaiņa)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/2

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 14. septembra spriedums — Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd/Eiropas Komisija, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association

   (Lieta C-550/07 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Pierādījumu savākšanas pasākumi - Komisijas izmeklēšanas pilnvaras - Saziņas konfidencialitātes aizsardzība - Darba tiesiskās attiecības starp advokātu un uzņēmumu - Elektroniskā pasta vēstuļu apmaiņa)
   2010/C 301/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd (pārstāvji — M. Mollica, M. van der Woude un C. Swaak, advocaat)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un X. Lewis), Council of the Bars and Law Societies of the European Union (pārstāvis — J. Flynn QC), Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (pārstāvis — O. Brouwer un C.E. Schillemans, advocaten), Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE) (pārstāvji — M. Dolmans un K. Nordlander, advokāti, J. Temple Lang, solicitor), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter (pārstāvji — G. Berrisch, Rechtsanwalt, D.W. Hull, solicitor), International Bar Association (pārstāvji — J. Buhart un I. Michou, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumu atbalstam: Ziemeļīrijas un Lielbritānijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — V. Jackson, E. Jenkinson, pārstāvji, un M. Hoskins, barrister), Īrija (pārstāvji — D. O'Hagen, pārstāvis, D. O'Donnell, SC un R. Casey, BL), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels, Y. Vries un M. de Grave)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 17. septembra spriedumu lietā T-253/03 Akzo Nobel Chemicals un Akcros Chemicals/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2003. gada 8. maija Lēmumu C(2003) 1533, galīgā redakcija, ar kuru noraidīts lūgums par saziņai starp advokātu un tā klientu piešķirtās aizsardzības piemērošanu attiecībā uz noteiktiem dokumentiem, kas izņemti, veicot izmeklēšanu, saskaņā ar Regulas Nr. 17 14. panta 3. punktu (lieta COMP/E-1/38.589)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Īrija, kā arī Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               3)

               Conseil des barreaux européens, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, European Company Lawyers Association, American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter un International Bar Association sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               4)

               Akzo Nobel Chemicals Ltd. un Akcros Chemicals Ltd. solidāri atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 09.02.2008.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 27. maijā lietā T-485/04 Agence de coopération des bibliothèques et centres de documentation en Bretagne (COBB) pret Eiropas Kopienu Komisiju (Nepieņemamība — Nepublicētie un nepaziņotie akti — Ieinteresētās personas pienākums prasīt kopiju pieņemamā termiņā — Novēlota prasība)

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/23

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 27. maijā
   lietā T-485/04 Agence de coopération des bibliothèques et centres de documentation en Bretagne (COBB) pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Nepieņemamība - Nepublicētie un nepaziņotie akti - Ieinteresētās personas pienākums prasīt kopiju pieņemamā termiņā - Novēlota prasība)
   (2005/C 205/42)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-485/04 Agence de coopération des bibliothèques et centres de documentation en Bretagne (COBB), Renna (Francija), ko pārstāv J.-P. Martēns [J.-P. Martin], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv L. Flins [L. Flynn], kas norādīja adresi Luksemburgā, par prasību atcelt Komisijas 2003. gada 9. septembra lēmumu par operācijas “Bretaņas periodiku tīkls, 1999. gads” izslēgšanu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) ietvaros īstenotās programmas pieļaujamiem izdevumiem un [to] nosaukt “Bretaņas mērķis 5b 1994-1999”, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši N. Dž. Forvuds [N.J. Forwood] un S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 27. maijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               prasītāja atlīdzina savus, kā arī Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta T-367/16: Prasība, kas celta 2016. gada 11. jūlijā – Brunner/EUIPO – CBM (“H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE”)

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 11. jūlijā – Brunner/EUIPO – CBM (“H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE”)
   (Lieta T-367/16)
   (2016/C 305/70)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gerd Brunner (Moosthenning, Vācija) (pārstāve – N. Maenz, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: CBM Creative Brands Marken GmbH (Cīrihe, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 988 144

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 10. maija lēmums lietā R 2943/2014-5

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja Apelācijas piektās padomes 2016. gada 10. maija lēmumu par apelācijas sūdzību (apelācijas lieta R 2943/2014-5);

               —

               noraidīt personas, kas iestājusies lietā, 2013. gada 12. novembra iebildumus, kuri ir pamatoti ar Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 11 306 545 un Vācijas preču zīmi Nr. 302 010 023 903 (iebildumu lieta B002269325);

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-91/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. novembrī — Pleijte /Komisija

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/46

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. novembrī — Pleijte/Komisija
   (Lieta F-91/08)
   (2009/C 6/93)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Johanna Gerdina Pleijte, Senningerberg (Luksemburga) (pārstāvis — P. Nelissen Grade, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Priekšmets un prāva
   Iecēlējinstitūcijas [AIPN] lēmuma izslēgt prasītājas vārdu no iepriekš atlasīto ierēdņu pagaidu saraksta 2007. gada sertificēšanas ietvaros un šīs procedūras nolūkos neņemt vērā atvaļinājumu personisku iemeslu dēļ 10 gadu garumā, lai noteiktu vecuma stāžu, atcelšana
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas (AIPN) 2008. gada 7. augusta lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas sūdzība;

               —

               atcelt AIPN lēmumu izslēgt prasītājas vārdu no iepriekš atlasīto ierēdņu pagaidu saraksta 2007. gada sertificēšanas ietvaros;

               —

               samērīgā termiņā iekļaut prasītājas vārdu iepriekš atlasīto ierēdņu pagaidu sarakstā, lai prasītāja varētu piedalīties vispārīgo Civildienesta noteikumu īstenošanas noteikumu 6. pantā paredzētajā apmācības programmā;

               —

               grozīt, pamatojoties uz Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmuma K(2007)5694 par vispārīgajiem Civildienesta noteikumu īstenošanas noteikumiem 45a. pantu, 2008. gada 8. janvārī pieņemtajā administratīvajā informatīvajā materiālā ietverto metodoloģiju, kas attiecas uz pieredzes novērtēšanu iestādēs;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-146/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. martā iesniedza Administrativen săd Sofia-grad (Bulgārija) – Direktor na Direktsia “Migratsia” pri Ministerstvo na vătreshnite raboti / Bashir Mohamed Ali Mahdi

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. martā iesniedza Administrativen săd Sofia-grad (Bulgārija) – Direktor na Direktsia “Migratsia” pri Ministerstvo na vătreshnite raboti/Bashir Mohamed Ali Mahdi

   (Lieta C-146/14)
   2014/C 175/35
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

   Administrativen sad Sofia-grad

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Direktor na Direktsia “Migratsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

      Atbildētājs: Bashir Mohamed Ali Mahdi

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK (1) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 15. panta 3. un 6. punkts kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. un 47. pantu, kā arī tiesībām uz pārbaudi tiesā un efektīvu [tiesisko aizsardzību] ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           a)

                           ja administratīvai iestādei saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem ik mēnesi jāpārskata turēšana apsardzībā bez skaidri noteikta pienākuma veikt administratīvu pasākumu un pēc savas iniciatīvas jāiesniedz tiesai saraksts ar trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri izraidīšanas šķēršļu dēļ tiek turēti apsardzībā ilgāk par tiesību aktos noteikto maksimālo pirmreizējās turēšanas apsardzībā termiņu, administratīvās iestādes pienākums ir vai nu pēc individuālajā lēmumā par pirmreizējo turēšanu apsardzībā noteiktā laikposma beigām veikt tiešu turēšanas apsardzībā pārskatīšanas pasākumu, ņemot vērā Savienības tiesībās paredzētos turēšanas apsardzībā laikposma pagarināšanas pamatus, vai atbrīvot attiecīgo personu?

                           b)

                           ja dalībvalsts tiesību aktos ir paredzēta tiesas kompetence pēc valsts tiesībās paredzētā maksimālā pirmreizējās, izraidīšanas nolūkos veiktās turēšanas apsardzībā termiņa beigām pagarināt turēšanas apsardzībā laikposmu, aizstāt to ar mazāk intensīvu pasākumu vai atbrīvot trešās valsts valstspiederīgo, tiesai tādā situācijā kā pamatlietā ir jāpārbauda, cik likumīgs ir turēšanas apsardzībā pārskatīšanas pasākums, kurā norādīti tiesiskie un faktiskie pamati turēšanas apsardzībā laikposma un tā ilguma pagarināšanas nepieciešamībai, un jāpieņem lēmums pēc būtības par turēšanas apsardzībā turpināšanu, tās aizstāšanu vai attiecīgās personas atbrīvošanu?

                           c)

                           ar tiem tiesai tiek atļauts pārbaudīt, cik likumīgs attiecībā pret Savienības tiesībās paredzētajiem turēšanas apsardzībā laikposma pagarināšanas pamatiem ir turēšanas apsardzībā pārskatīšanas pasākums, kurā tikai ir norādīti pamati, kuru dēļ nevar tikt izpildīts lēmums par trešās valsts valstspiederīgā izraidīšanu, pieņemot lēmumu pēc būtības par turēšanas apsardzībā turpināšanu, tās aizstāšanu vai attiecīgās personas atbrīvošanu, pamatojoties vienīgi uz administratīvās iestādes minētajiem faktiem un iesniegtajiem pierādījumiem, kā arī trešās valsts valstspiederīgā celtajiem iebildumiem un strīda faktiem?

               2.

               Vai Direktīvas 2008/115 15. panta 1. un 6. punkts tādā situācijā kā pamatlietā ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesībās paredzētais pastāvīgais turēšanas apsardzībā pagarināšanas pamats, proti, “attiecīgajai personai nav personu apliecinoša dokumenta”, no Savienības tiesību aspekta ir pieļaujams kā tāds, kas ietilpst abos direktīvas 15. panta 6. punktā minētajos gadījumos, ja saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem, balstoties uz minēto apstākli, var pamatoti uzskatīt, ka attiecīgā persona mēģinās izvairīties no izraidīšanas lēmuma izpildes, kas savukārt šīs dalībvalsts tiesību izpratnē nozīmē bēgšanas iespējamību?

               3.

               Vai Direktīvas 2008/115 15. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un 6. punkts kopsakarā ar tās preambulas 2. un 13. apsvērumu par trešās valsts valstspiederīgo pamattiesību un cilvēka cieņas ievērošanu, kā arī samērīguma principa piemērošanu tādā situācijā, kāda aplūkota pamatlietā, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts, pamatojoties uz apstākļiem, secināt par pamatotu bēgšanas iespējamību, ja attiecīgajai personai nav personu apliecinošu dokumentu, tā ir nelikumīgi šķērsojusi valsts robežu un paziņojusi, ka nevēlas atgriezties savā izcelsmes valstī, lai gan pirms tam aizpildīja deklarāciju par brīvprātīgu atgriešanos savā valstī un norādīja pareizas ziņas par savu identitāti, turklāt šie apstākļi direktīvas izpratnē saistībā ar atgriešanas lēmuma adresātu attiecas uz jēdzienu “bēgšanas iespējamība”, kas valsts tiesībās tiek definēts kā uz faktu pamata dibināts un pamatots pieņēmums, ka attiecīgā persona mēģinās izvairīties no izraidīšanas lēmuma izpildes?

               4.

               Vai Direktīvas 2008/115 15. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts, 4. un 6. punkts kopsakarā ar tās preambulas 2. un 13. apsvērumu par trešās valsts valstspiederīgo pamattiesību un cilvēka cieņas ievērošanu, kā arī samērīguma principa piemērošanu tādā situācijā, kāda aplūkota pamatlietā, ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           a)

                           trešās valsts valstspiederīgais neizrāda gatavību sadarboties lēmuma par viņa atgriešanu viņa izcelsmes valstī izpildes sagatavošanā, ja viņš savas valsts vēstniecības darbiniekam mutvārdos paziņo, ka nevēlas atgriezties savas izcelsmes valstī, lai gan pirms tam aizpildīja deklarāciju par brīvprātīgu atgriešanos savā valstī un norādīja pareizas ziņas par savu identitāti, un ka kavējas dokumentu saņemšana no trešās valsts un ir pamatots iemesls izpildīt izraidīšanas lēmumu, ja šīs valsts vēstniecība šādos apstākļos neizsniedz attiecīgās personas ceļošanai uz tās izcelsmes valsti nepieciešamo dokumentu, lai gan ir apstiprinājusi šīs personas identitāti?

                           b)

                           gadījumā, ja pamatota iemesla izpildīt izraidīšanas lēmumu neesamības dēļ tiek atbrīvots trešās valsts valstspiederīgais, kuram nav personu apliecinošu dokumentu, kurš ir nelikumīgi šķērsojis valsts robežu un paziņojis, ka nevēlas atgriezties savas izcelsmes valstī, ir jāuzskata, ka dalībvalstij ir pienākums izsniegt attiecīgās personas statusu apliecinošu pagaidu dokumentu, ja izcelsmes valsts vēstniecība šādos apstākļos neizsniedz attiecīgās personas ceļošanai uz tās izcelsmes valsti nepieciešamo dokumentu, lai gan ir apstiprinājusi šīs personas identitāti?

      (1)  OV L 348, 98. lpp.


title: Lieta C-611/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-375/10 Hansa Metallwerke AG u.c./Eiropas Komisija 2013. gada 26. novembrī iesniedza Hansa Metallwerke AG

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-375/10 Hansa Metallwerke AG u.c./Eiropas Komisija 2013. gada 26. novembrī iesniedza Hansa Metallwerke AG

   (Lieta C-611/13 P)
   2014/C 52/48
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl., Hansa Belgium, Hansa Austria GmbH (pārstāvji — H.-J. Hellmann un S. Cappellari, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               I.

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-375/10 Hansa Metallwerke AG u.c./Komisija un galīgi izspriest lietu šādi:

                           1)

                           atcelt apelācijas sūdzības iesniedzējām 2010. gada 30. jūnijā paziņoto pretējās puses apelācijas tiesvedībā 2010. gada 23. jūnija Lēmumu par Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.092 — Vannas istabu aprīkojums) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām;
                           pakārtoti, samazināt naudas sodu;

                           2)

                           piespriest pretējai pusei apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               II.

               turpmāk pakārtoti,
               atcelt pārsūdzēto spriedumu un nodot lietu izskatīšanai Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas vispirms izvirza iebildumu, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesībās atzīto sodu un sankciju individuālā rakstura principu. Tostarp Vispārējā tiesa neesot ievērojusi, ka ar Komisijas 2006. gada naudas soda pamatnostādņu jauno redakciju esot ticis ieviests vispārīgās aprēķina metodes būtisks grozījums vispirms attiecībā uz uzņēmumiem ar ierobežotu piedāvājuma klāstu. Vispārējās tiesas tiesiski kļūdainās nostājas rezultātā tā neesot vai attiecīgi esot tikai tiesiski kļūdaini izpildījusi savu visaptverošo pārbaudes attiecībā uz pretējās pusei apelācijas tiesvedībā veikto naudas soda noteikšanu pienākumu.
   Turpmāk apelācijas sūdzības iesniedzējas iebilst, ka savus apsvērumus attiecībā uz sodu individuālā rakstura principu Vispārējā tiesa esot nepietiekami pamatojusi. Tostarp Vispārējā tiesa neesot nekādā veidā izskatījusi nozīmīgo astotās palātas spriedumu lietā T-211/08 (1), kā arī acīmredzami grozīto Komisijas pieeju tās lēmumā lietā COMP/39.452, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzējas šajā ziņā esot sniegušas detalizētus apsvērumus mutvārdu procesā.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza iebildumu, ka esot ticis pārkāpts Savienības tiesībās atzītais tiesiskās paļāvības princips. Izvērtējot Komisijas rīcību, kura, pretēji apelācijas sūdzības iesniedzējām administratīvajā procesā izteiktajam solījumam, savā lēmumā neesot piešķīrusi naudas soda samazinājumu, Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā svarīgāko nozīmi, kura ir lojālai sadarbībai ar Komisiju tās Paziņojuma par atbrīvojumu no naudas soda un naudas soda samazināšanu karteļu gadījumos ietvaros.

      (1)  2011. gada 16. jūnija spriedums lietā Putters International/Eiropas Komisija, Krājums, II-3729. lpp.


title: Apvienotās lietas C-261/08 un C-348/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 22. oktobra spriedums ( Tribunal Superior de Justicia de Murcia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — María Julia Zurita García (C-261/08), Aurelio Choque Cabrera (C-348/08)/ Delegado del Gobierno en la Región de Murcia (Vīzas, patvērums, imigrācija — Pasākumi attiecībā uz ārējo robežu šķērsošanu — EKL 62. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts — Konvencija, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu — 6.b pants un 23. pants — Regula (EK) Nr. 562/2006 — 5., 11. un 13. pants — Prezumpcija attiecībā uz uzturēšanās ilgumu — Trešās valsts pilsoņi, kas nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā — Valsts regulējums, kurā atkarībā no apstākļiem ir ļauts piemērot vai nu naudas sodu, vai arī izraidīšanu)

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/12

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 22. oktobra spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Murcia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — María Julia Zurita García (C-261/08), Aurelio Choque Cabrera (C-348/08)/Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

   (apvienotās lietas C-261/08 un C-348/08) (1)

   (Vīzas, patvērums, imigrācija - Pasākumi attiecībā uz ārējo robežu šķērsošanu - EKL 62. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts - Konvencija, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu - 6.b pants un 23. pants - Regula (EK) Nr. 562/2006 - 5., 11. un 13. pants - Prezumpcija attiecībā uz uzturēšanās ilgumu - Trešās valsts pilsoņi, kas nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā - Valsts regulējums, kurā atkarībā no apstākļiem ir ļauts piemērot vai nu naudas sodu, vai arī izraidīšanu)
   2009/C 297/11
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Murcia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: María Julia Zurita Garcia (C-261/08), Aurelio Choque Cabrera (C-348/08)

      Atbildētājs: Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Superior de Justicia de Murcia — EKL 62. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV L 105, 1. lpp.), 5., 11. un 13. panta interpretācija — Valsts regulējums, ar kuru sodu izraidīšanas veidā ļauj aizstāt ar naudas soda samaksu

      Rezolutīvā daļa:

   Konvencijas, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīta Šengenā 1990. gada 19. jūnijā un kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 2004. gada 13. decembra Regulu (EK) Nr. 2133/2004 par prasību dalībvalstu kompetentām iestādēm sistemātiski apzīmogot trešo valstu pilsoņu ceļošanas dokumentus, kad viņi šķērso dalībvalstu ārējās robežas, un par saistītiem grozījumiem Šengenas līguma Īstenošanas konvencijā un kopīgajā rokasgrāmatā, 6.b pants un 23. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja trešās valsts pilsonis dalībvalsts teritorijā uzturas nelikumīgi, jo viņš neatbilst vai vairs neatbilst šajā dalībvalstī piemērojamajiem uzturēšanās ilguma nosacījumiem, šai dalībvalstij attiecībā uz šo personu nav pienākuma pieņemt lēmumu par izraidīšanu.

      (1)  OV C 209, 15.8.2008.

      OV C 260, 11.10.2008.


title: Lieta T-158/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. aprīlī — Dow Chemical /Padome

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/44

      Prasība, kas celta 2010. gada 9. aprīlī — Dow Chemical/Padome
      (Lieta T-158/10)
      (2010/C 161/70)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: The Dow Chemical Company (pārstāvji — J.-F. Bellis, R. Luff un V. Hahn, lawyers)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 54/2010 (1), ciktāl tā skar prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda vienu pamatu, ar kuru tā apgalvo, ka ar apstrīdēto regulu tiek pārkāpts Pamatregulas (2) 11. panta 2. punkts, pamatojot to šādi:

                  —

                  konstatējums, ka ASV izcelsmes etanolamīna dempings turpināsies, ir kļūdaini pamatots ar secinājumu par dempinga esamību pārskatīšanas izmeklēšanas laikposmā saistībā ar ražotājiem eksportētājiem, kuri pārstāv tikai ļoti nelielu daļu no importa no ASV; iestāde ignorēja faktu, ka tika konstatēts, ka ražotājs, kuram piedēvēja nomācošo vairākumu importa no ASV, dempingā nebija iesaistīts un ka tā rezultātā etanolamīna imports no ASV, to kopumā ņemot, nebija dempings;

                  —

                  konstatējums, ka apgalvotais etanolamīna dempings no ASV palielinājās pēc pārskatīšanas izmeklēšanas laikposma, ir pamatots ar cenu piedāvājuma patvaļīgu izvēli, kas neatspoguļo cenu virzību pēc pārskatīšanas izmeklēšanas laikposma;

                  —

                  konstatējums, ka ASV neizmantotā kapacitāte novedīs pie etanolamīna eksporta uz ES pieauguma, ir pamatots ar acīmredzamu kļūdu, jo ASV nebija neizmantotās kapacitātes;

                  —

                  konstatējumam, ka kopš 2004. gada Ķīnas noteiktie ASV izcelsmes etanolamīna antidempinga pasākumi mudinās ASV etanolamīna eksportētājus uz ES pārdot lielākus daudzumus, ir pretrunā tirdzniecības plūsmas attīstībai kopš 2005. gada;

                  —

                  konstatējums, ka iespējamā pieprasījuma attīstība ASV un citos tirgos liks ASV ražotājiem pāriet uz eksportu uz ES, ir pilnībā abstrakts;

                  —

                  konstatējums, ka ļoti vājas cenas un kapacitātes palielināšana monoetilēnglokolam — kurš līdzīgi kā etanolamīni ir etilēnoksīda lejupējais ražojums — mudināšot ražotājus pāriet no monoetilēnaglikola uz etanolamīniem, neatbilst konstatētajiem faktiem un tajā ir pieļauta kļūda vērtējumā;

                  —

                  atbildētāja norāda pretrunīgu pamatojumu attiecībā uz saistību starp ASV un ES cenām, jo vienlaicīgi tiek norādīts, ka augstākas ES cenas mudina ASV eksportētājiem novirzīt pārdošanu uz ES un ka zemākas cenas ES liek ASV ražotājiem ES tirgoties par dempinga cenām.

         (1)  Padomes 2010. gada 19. janvāra Īstenošanas regula (ES) Nr. 54/2010, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes etanolamīnu importam, OV 2010 L 17, 1. lpp.

         (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996 L 56, 1. lpp.)


title: lietas C-272/02 izslēgšana no reģistra

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/23

         lietas C-272/02 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 93/44)

      (tiesvedības valoda - angļu)

   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 2. decembrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-272/02 Eiropas Kopienu Komisija/Eiropas Savienības Padome.

      (1)  OV C 219, 14.09.2002


title: Lieta T-479/08: Prasība, kas celta 2008. gada 10. novembrī — Adidas /ITSB — Patrick Holding (Kurpes ar divām svītrām attēlojums)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/39

         Prasība, kas celta 2008. gada 10. novembrī — Adidas/ITSB — Patrick Holding (Kurpes ar divām svītrām attēlojums)
   (Lieta T-479/08)
   (2009/C 6/78)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: adidas AG, Herzogoenaurach (Vācija) (pārstāvis — V. von Bonhard, A. Renck, lawyers, un I. Flowler, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Patric Holding ApS, Fredensborg (Dānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 27. augusta lēmumu lietā R 849/2007-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus vai — gadījumā, ja lietā atbildētāja atbalstam iestājas otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece — piespriest abiem lietas dalībniekiem solidāri atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kurā attēlota kurpe ar divām svītrām, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 18., 25. un 28. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 39 950 559 grafiskai preču zīmei, kurā attēlota kurpe ar trīs strīpām, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 944 623 grafiskai preču zīmei, kurā attēlota kurpe ar trīs strīpām, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 944 624 grafiskai preču zīmei, kurā attēlota kurpe ar trīs strīpām, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 897 134 grafiskai preču zīmei, kurā attēlota kurpe ar trīs strīpām, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Vācijas nosaukums starptautiskai grafiskai preču zīmei ar reģistrācijas Nr. 391 692, kurā attēlota kurpe ar trīs svītrām, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Vācijas nosaukums starptautiskai grafiskai preču zīmei ar reģistrācijas Nr. 414 034, kurā attēlotas trīs svītras, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Vācijas nosaukums starptautiskai grafiskai preču zīmei ar reģistrācijas Nr. 414 035, kurā attēlotas trīs svītras, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Vācijas nosaukums starptautiskai grafiskai preču zīmei ar reģistrācijas Nr. 414 036, kurā attēlotas trīs svītras, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Vācijas nosaukums starptautiskai grafiskai preču zīmei ar reģistrācijas Nr. 414 037, kurā attēlotas trīs svītras, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē.

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus un pilnībā noraidīt attiecīgās Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: Komisijas Regulas Nr. 2868/95 (1) 16. noteikuma 3. punkta, 17. noteikuma 2. punkta un 20. noteikuma 2. punkta pārkāpums, tādējādi arī pārkāpjot Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jo Apelāciju padome ir kļūdījusies, konstatējot, ka prasītāja nav izpildījusi tulkošanas pienākumu un līdz ar to nav pienācīgi pamatojusi agrāko preču zīmju, uz ko tā atsaucās, spēkā esamību, pastāvēšanu un apjomu, it īpaši attiecībā uz Vācijas preču zīmi ar reģistrācijas Nr. 39 950 559.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95/EK, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995, L 303, 1. lpp.).


title: Lieta C-242/07 P: Tiesas rīkojums 2007. gada 8. novembrī — Beļģijas Karaliste/Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Termiņš prasības celšanai — Pirmās instances tiesas Reglamenta 43. panta 6. punkts — Prasības pieteikuma oriģināla iesniegšana pēc termiņa — Nepieņemamība — Jēdziens atvainojama maldība — Jēdziens neparedzēti apstākļi )

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/19

         Tiesas rīkojums 2007. gada 8. novembrī — Beļģijas Karaliste/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-242/07 P) (1)

   (Apelācija - Termiņš prasības celšanai - Pirmās instances tiesas Reglamenta 43. panta 6. punkts - Prasības pieteikuma oriģināla iesniegšana pēc termiņa - Nepieņemamība - Jēdziens “atvainojama maldība’ - Jēdziens “neparedzēti apstākļi’)
   (2008/C 22/36)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — L. Van den Broeck, pārstāvis, J.-P. Buyle un C. Steyaert, avocats)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flynn un A. Steiblytė, pārstāvji)
   Priekšmets
   Apelācija, kas ierosināta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 15. marta rīkojumu lietā T-5/07 Beļģija/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa nokavējuma dēļ kā nepieņemamu ir noraidījusi prasītājas prasību atcelt Komisijas 2006. gada 18. oktobra lēmumu, ar kuru tā prasītājai atteica atmaksāt summu, ko tā bija samaksājusi kā Eiropas Sociālo Fondu prasījumu pamatsummu un procentus — Termiņi prasības celšanai un prasības pieteikuma oriģināla, kas iepriekš ir nosūtīts pa faksu, iesniegšanas termiņš — Neparedzētu apstākļu un atvainojamas maldības jēdzieni
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta T-546/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. decembrī — Villa Almè /ITSB — Bodegas Marqués de Murrieta ( i GAI )

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/59

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. decembrī — Villa Almè/ITSB — Bodegas Marqués de Murrieta (“i GAI”)
   (Lieta T-546/08)
   (2009/C 44/101)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Villa Almè Azienda vitivinicola di Vizzotto Giuseppe, Mansuè (Itālija) (pārstāvji — G. Massa, avvocato, P. Massa, avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Bodegas Marqués de Murrieta, SA, Logroño (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 24. septembra lēmumu lietā R 1695/2007-1 un piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “i GAY” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 458 295) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē (vīni);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Bodegas Marqués de Murrieta S.A.;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiska preču zīme (Nr. 2 315 558) “YGAI” un Kopienas grafiska (Nr. 1 707 729) un vārdiska (Nr. 1 699 412) preču zīmes “MARQUES DE MURRIETA YGAY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē (vīni);

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: kļūdaina Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošana.


title: Lieta T-388/07: Prasība, kas celta 2007. gada 10. oktobrī — Comune di Napoli /Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/40

         Prasība, kas celta 2007. gada 10. oktobrī — Comune di Napoli/Komisija
   (Lieta T-388/07)
   (2007/C 283/73)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comune di Napoli (pārstāvji — F. Sciaudone, advokāts, G. Tarallo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 8. augusta lēmumu K(2007)3893;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā prasībā ir lūgts atcelt Komisijas 2007. gada 8. augusta Lēmumu K(2007)3893, ar kuru atbildētāja ir veikusi finanšu korekcijas atbalstā, ko prasītājai piešķīris Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF), lai izveidotu “Neapoles pilsētas teleinformātikas vietņu tīklu” (Rete di piazze telematiche per la Città di Napoli), un atlīdzināt kaitējumu, kas ar to radīts.
   Lai pamatotu lūgumu atcelt apstrīdēto lēmumu, prasītāja norāda šādus argumentus:

               —

               lēmums ir neloģisks un neatbilstošs, kā arī tam nav juridiska un uz faktiem balstīta pamata, jo Komisija apzināti nav ņēmusi vērā visus parametrus (kas saistīti ar formu un būtību), kas tai bija jāpārbauda, lai pareizi piemērotu Regulas Nr. 4253/88 24. pantu, kā rezultātā tā neizbēgami savā vērtējumā nenonāca pie secinājuma, ka pastāv pārkāpumi, kurā tiek vainota prasītāja;

               —

               Regulas Nr. 4253/88 24. pantā norādītais pārkāpuma jēdziens ir interpretēts un piemērots nepareizi, jo fakti, par kuriem tiek vainota prasītāja, nav saistīti ne ar jēdzienu “būtiskas izmaiņas” finansētās darbības raksturā vai izpildes apstākļos, ne arī ar Kopienu budžetam “neatbilstošu izdevumu” kategoriju;

               —

               Komisija ir atbildīga par sākotnējo nokavējumu projekta izpildē, jo, kaut arī projekta uzsākšanas datums un datums, no kura ir atlīdzināmi izdevumi, bija 2007. gada 1. jūlijs, finansēšanas līgumu Komisija apstiprināja un tas Neapoles pašvaldībai tika paziņots tikai attiecīgi 2007. gada 14. jūlijā un 2007. gada 25. jūlijā;

               —

               lai novērtētu, vai izdevumi ir atlīdzināmi, nav ņemts vērā viss septiņu mēnešu laika posms, kas Komisijai bija vajadzīgs, lai apstiprinātu prasītājas pieprasītās izmaiņas projektā;

               —

               Komisija ir nepareizi secinājusi, ka azbesta atklāšana un kavēšanās, ko radīja tā likvidēšana, nebija nepārvaramas varas (force majeure) gadījums;

               —

                  Tribunale Amministrativo Regionale sprieduma apturošās sekas nepareizi attiecinot tikai uz laika posmu no 2001. gada 2. augusta (sprieduma taisīšanas diena) līdz 2001. gada 5. decembrim (diena, kad prasītājam tika paziņots spriedums, ko apelācijas tiesvedībā pieņēmusi Consiglio di Stato) un šo laika posmu attiecinot tikai uz rēķiniem, kas izrakstīti atbilstoši konkursam par informātikas iekārtu piegādi, uz kuru attiecās apturēšana;

               —

               ir pārkāpts samērīguma princips, jo, lai noteiktu atbalsta samazinājumu, Komisija nekādā veidā nav ņēmusi vērā prasītājas rīcības labticīgo raksturu, (iespējamo) pārkāpumu raksturu un to nebūtiskumu, finansētās darbības faktisku īstenošanu un visbeidzot to, ka pie atbildības par konkrētajiem faktiem daļēji būtu jāsauc pati Komisija un daļēji tie būtu jāsaista ar nepārvaramu varu;

               —

               nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, jo lēmumā nav paskaidrots, kāpēc attiecīgie pārkāpumi ir jāuzskata par “būtiskiem”;

               —

               attiecībā uz kaitējuma atlīdzību prasītāja norāda, ka pat tad, ja Pirmās instances tiesa Komisijas darbību neatzītu par prettiesisku, šīs rīcības rezultātā tomēr ir nodarīti zaudējumi. Lēmums par atbalsta atgūšanu noteikti ir radījis neparedzamus un nepieņemamus zaudējumus, īpaši ņemot vērā, ka darbība tika veiksmīgi pabeigta un ka tā no Komisijas bija saņēmusi atzinību.


title: Lieta C-125/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. martā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Vācijas Federatīvā Republika/ Robert Klinke

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. martā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Vācijas Federatīvā Republika/Robert Klinke

   (Lieta C-125/11)
   2011/C 269/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Atbildētājs: Robert Klinke

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), ir piemērojama arī valsts tiesību aktiem par pabalsta piešķiršanu ierēdņiem slimības gadījumā?

      (1)  OV L 303, 16. lpp.


title: Tiesas spriedums (virspalāta)  2005. gada 6. decembrī  lietā C–66/04 Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (Pārtikas produkti — Regula (EK) Nr. 2065/2003 — Kūpināšanas aromatizētāji — Juridiskā pamata izvēle)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 6. decembrī
   lietā C–66/04 Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Pārtikas produkti - Regula (EK) Nr. 2065/2003 - Kūpināšanas aromatizētāji - Juridiskā pamata izvēle)
   (2006/C 36/16)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C–66/04 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2004. gada 11. februārī cēla Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — R. Kodvela [R. Caudwell] un M. Betels [M. Bethell], kam palīdz lords P. Goldsmits [P. Goldsmith], QC, un N. Peins [N. Paines], QC, kā arī T. Vards [T. Ward]) pret Eiropas Parlamentu (pārstāvji — K. Bredlijs [K. Bradley] un M. Mūrs [M. Moore]) un Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji — M. Simsa [M. Sims] un E. Karlsone [E. Karlsson], kā arī F. Rudžeri Laderči [F. Ruggeri Laderchi]), ko atbalsta Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — Ž. P. Kepēns [J.-P. Keppenne], N. Jerela [N. Yerrell] un M. Šoters [M. Shotter]), Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas] un K. Šīmans [K. Schiemann], tiesneši S. fon Bārs [S. von Bahr], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] (referente), K. Lēnartss [K. Lenaerts], P. Kūris [P. Kūris], E. Juhāss [E. Juhász], E. Borgs–Bartets [A. Borg Barthet] un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 6. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta T-5/06: Prasība, kas celta  2006. gada 9. janvārī  — Dānija pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 9. janvārī — Dānija pret Komisiju
   (Lieta T-5/06)
   (2006/C 74/53)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dānijas Karaliste (Kopenhāgena, Dānija) (pārstāvis — Jørgen Molde)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 13. oktobra Lēmumu 2005/717/EK, ar ko groza pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2002/95/EK par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās, lai pielāgotu to tehnikas attīstībai (1), ciktāl tas attiecas uz Pielikuma par dekabromdifenilēteri polimēru lietojumos 1. un 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija dekabromdifenilēterim polimēru lietojumos ir noteikusi izņēmumu no aizlieguma, kas paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvā 2002/95/EK par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās (2) (turpmāk tekstā — “Pamatdirektīva”).
   Dānijas valdība norāda, ka apstrīdētais lēmums juridiski ir nepilnīgs, ciktāl tajā dekabromdifenilēterim polimēru lietojumos ir noteikts izņēmums no Pamatdirektīvā paredzētā aizlieguma, pretēji tajā ietvertajiem nosacījumiem, jo

               —

               šāds izņēmums nav nepieciešams, ņemot vērā zinātnes un tehnikas attīstību;

               —

               Komisija izņēmumu no aizlieguma nav attiecinājusi uz īpašu šī materiāla lietojumu, bet gan praktiski ieviesusi pilnīgu izņēmumu attiecībā uz visiem polimēru lietojumiem;

               —

               Komisija nav norādījusi, ka nav konstatētas nekādas iespējas aizstāt vai neizmantot dekabromdifenilēteri polimēru lietojumos; Dānijas valdība apgalvo, ka šāda norāde bija jāietver; un

               —

               Komisija nav izvērtējusi, vai negatīvā ietekme uz vidi, veselību un/vai patērētāju tiesību aizsardzību, ko izraisītu šāda aizstāšana, būtu lielāka par iespējamiem ieguvumiem saistībā ar vidi, veselību un/vai patērētāju tiesību aizsardzību.

         Dānijas valdība turklāt norāda, ka Komisija lielu nozīmi ir piešķīrusi nelikumīgam kritērijam, proti, vispārējam dekabromdifenilētera, uz ko attiecināts izņēmums no aizlieguma, riska novērtējumam, un ka lēmumam ir būtisks formāls trūkums, jo Komisija nav sniegusi pietiekamu pamatojumu tam, kāpēc, pēc tās uzskatiem, nosacījumi, lai uz dekabromdifenilēteri polimēru lietojumos attiecinātu izņēmumu no Pamatdirektīvā paredzētā aizlieguma, ir izpildīti.

      (1)  OV L 271, 48. lpp.

      (2)  OV L 37, 19. lpp.


title: Lieta F-106/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. oktobrī — Giaprakis /Reģionu komiteja

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/49

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. oktobrī — Giaprakis/Reģionu komiteja
   (Lieta F-106/07)
   (2007/C 297/98)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stavros GIAPRAKIS, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Reģionu komiteja (RK)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt RK administrācijas direktora 2006. gada 21. novembra lēmumu atgūt summas, kas tam pārskaitītas, piemērojot korekcijas koeficientu tai atalgojuma daļai, kas pārskaitīta uz Franciju laikā no 2004. gada aprīļa līdz 2005. gada jūnijam EUR 1 246,06 apmērā,

               —

               piespriest Reģionu komitejai atmaksāt viņam summu EUR 1 246,06, kas atvilkta no darba samaksas, pieskaitot kavējuma naudu ar likmi 8 % gadā, skaitot no atgūšanas 2006. gada 1. decembrī līdz pilnīgai samaksai,

               —

               piespriest Reģionu komitejai viņam samaksāt summu EUR 1 000 apmērā kompensācijai par morālo kaitējumu, ko viņam radīja apstrīdētais lēmums,

               —

               piespriest RK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības pamatošanai prasītājs atsaucas uz pamatiem, kas ir līdzīgi lietā F-59/07 (1) minētajiem.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007., 51. lpp.


title: Lieta C-336/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Hannover  (Vācija) 2007. gada 19. jūlija rīkojumu — Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG / Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Hannover (Vācija) 2007. gada 19. jūlija rīkojumu — Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG/Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk

   (Lieta C-336/07)
   (2007/C 247/07)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Hannover
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk

      Pieaicinātās trešās personas: Norddeutscher Rundfunk un 39 citas personas
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Universālās pakalpojuma direktīvas 2002/22/EK 31. panta 1. punktu ir saderīgs Niedersächsisches Mediengesetz [Lejassaksijas mediju likuma] 37. panta 1. punkts, kas liek uzņēmumam, kas nodrošina apraidi pa kabeļtīkliem, vairāk nekā pusē no tā analogā formāta pastāvīgās apraides kanāliem, raidīt programmas, kurām — katrā ziņā Lejassaksijas federālajā zemē — nav pilnīgs pārklājums un kuras saskaņā ar DVB-T [zemes digitālās televīzijas apraides] standartu jau tiek raidītas pa zemes apraides tīkliem?

               2)

               Vai ar Universālās pakalpojuma direktīvas 2002/22/EK 31. panta 1. punktu ir saderīgs Niedersächsisches Mediengesetz 37. panta 1. punkts, ja uzņēmums, kas nodrošina apraidi pa kabeļtīkliem, ir spiests raidīt televīzijas programmas pa saviem analogā režīma apraides kabeļtīkliem arī uz tādām federālās zemes teritorijām, kurās kabeļtīkla gala lietotājs, izmantojot zemes apraides antenu un dekoderu, var uztvert tās pašas televīzijas programmas arī pa DVB-T standarta zemes apraides tīkliem?

               3)

               Vai jēdziens “televīzijas pakalpojumi” Universālās pakalpojuma direktīvas 2002/22/EK 31. panta 1. punkta nozīmē ietver arī mediju pakalpojumu piedāvātājus un telemedijus, piem., televeikalu [Teleshopping]?

               4)

               Vai ar Universālās pakalpojuma direktīvas 2002/22/EK 31. panta 1. punktu ir saderīgs Niedersächsisches Mediengesetz 37. panta 2. punkts, ja nepietiekoša kanālu skaita gadījumā pretendentu prioritāro secību nosaka valsts kompetentā iestāde un tādējādi tā uzņēmuma, kas nodrošina apraidi pa kabeļtīkliem, rīcībā esošie kanāli tiek pilnīgi noslogoti?