title: Lieta C-501/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Thomas Specht/Land Berlin

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Thomas Specht/Land Berlin

   (Lieta C-501/12)
   2013/C 26/53
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Thomas Specht

      Atbildētāja: Land Berlin

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības primārās un/vai sekundārās tiesības, šajā gadījumā it īpaši Direktīva 2000/78/EK (1), kurās noteikts pilnīgs nepamatotas diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums, ir jāinterpretē tādējādi, ka šis aizliegums attiecas arī uz valsts tiesību normām par federālās zemes ierēdņu atalgojumu?

               2)

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai no šo Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijas izriet, ka valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru ierēdņa pamatalgas apmērs, viņam stājoties civildienesta attiecībās, noteicoši ir atkarīgs no viņa vecuma un galu galā pieaug atkarībā no civildienesta attiecību ilguma, ir uzskatāma par tiešu vai netiešu diskrimināciju vecuma dēļ?

               3)

               Ja arī uz 2. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai šādas valsts tiesību normas attaisnošana ar likumdošanas mērķi atlīdzināt darba pieredzi ir pretrunā Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai?

               4)

               Ja arī uz 3. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai, ja nav ieviesti nediskriminējoši tiesību akti par atalgojumu, Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai atbilst kādas citas tiesiskās sekas, nevis algas ar atpakaļejošu spēku izmaksāšana diskriminētajām personām atbilstoši viņu atalgojuma pakāpes augstākajam līmenim?
               Vai tādējādi diskriminācijas aizlieguma pārkāpuma tiesiskās sekas izriet no pašām Savienības primārām un/vai sekundārām tiesībām, šajā gadījumā it īpaši no Direktīvas 2000/78/EK, vai tiesības izriet tikai no Eiropas tiesībām atbilstošas valsts atbildības Savienības tiesību nepilnīgas transponēšanas dēļ?

               5)

               Vai Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai ir pretrunā valsts pasākums, atbilstoši kuram tiesības uz (pēc)apmaksu vai tiesības uz kompensāciju ir atkarīgas no tā, vai ierēdnis tās ir izmantojis savlaicīgi?

               6)

               Ja uz 1.–3. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai no Eiropas primāro un/vai sekundāro tiesību aktu interpretācijas izriet, ka pārejas likums, ar kuru esošie ierēdņi parejas dienā tika iekļauti jaunās sistēmas līmenī, tikai pamatojoties uz pamatalgas summu, kas aprēķināta saskaņā ar veco (diskriminējošo) atalgojuma tiesisko regulējumu, un atbilstoši kuram turpmākā virzība uz augstākajiem līmeņiem tiek noteikta tikai atbilstoši laikam, kas nostrādāts pēc pārejas likuma stāšanās spēkā, neatkarīgi no ierēdņa kopējā nostrādātā laika, nozīmē, ka tiek saglabāta pastāvošā diskriminācija vecuma dēļ, kas turpinās līdz attiecīgais ierēdnis sasniedz augstāko atalgojuma līmeni?

               7)

               Ja arī uz 6. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai neierobežoti ilgstošas nevienlīdzīgas attieksmes attaisnošana ar likumdošanas mērķi, saskaņā ar kuru ar pārejas likumu bija jāaizsargā ne (tikai) pārejas dienā iegūtās tiesības, bet (arī) paļāvība uz ienākumiem atbilstoši attiecīgajai atalgojuma pakāpei visas dzīves garumā atbilstoši vecajam atalgojuma tiesiskajam regulējumam, ir pretrunā Eiropas primāro un/vai sekundāro tiesību aktu interpretācijai?
               Vai esošo ierēdņu ilgstošo diskrimināciju var attaisnot tādējādi, ka tiesiskā regulējuma alternatīvas gadījumā (arī esošo ierēdņu individuāla iekļaušana atbilstoši nostrādātajam laikam) rastos pārmērīgi administratīvi izdevumi?

               8)

               Ja 7. jautājumā netiek pieņemts attaisnojums: vai, ja arī attiecībā uz esošajiem ierēdņiem nav ieviesti nediskriminējoši tiesību akti par atalgojumu, Eiropas primāro un/vai sekundāro tiesību aktu interpretācijai atbilst kādas citas tiesiskās sekas, nevis algas ilgstoša, ar atpakaļejošu spēku veikta izmaksāšana esošajiem ierēdņiem atbilstoši viņu atalgojuma pakāpes augstākajam līmenim?
               Vai tādējādi diskriminācijas aizlieguma pārkāpuma tiesiskās sekas izriet no pašām Eiropas primārām un/vai sekundārām tiesībām, šajā gadījumā it īpaši no Direktīvas 2000/78/EK, vai tiesības izriet tikai no Eiropas tiesībām atbilstošas valsts atbildības Savienības tiesību nepilnīgas transponēšanas dēļ?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta F-70/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. jūlijā — Marcuccio /Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 23. jūlijā — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-70/07)
   (2007/C 223/36)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), kas tomēr ir pieņemts, ar kuru atbildētāja noraidīja 2006. gada 22. jūnija pieteikumu, ar kuru prasītājs prasīja, lai Komisija viņam atlīdzina daļu no viņa tiesāšanās izdevumiem lietā T-176/04 (1)
                  Marcuccio/Komisija, kuru izskatīja Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesa un kurā atbildētājai tika piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus ar 2006. gada 6. marta rīkojumu;

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl vajadzīgs, lēmumu, kas tomēr tika pieņemts, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība par apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam EUR 6 347,67, pieskaitot nokavējuma procentus, palielinot tos saskaņā ar inflācijas likmi, 10 % gadā ar ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2006. gada 22. jūnija, — pieteikuma iesniegšanas dienas, līdz šai dienai, kā atlīdzību par zaudējumiem, kas prasītājam radušies apstrīdētā lēmuma dēļ;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam EUR 1 000 kā atlīdzību par iespēju neizmantošanu, kuras prasītājs būtu varējis izmantot, ja būtu varējis savlaicīgi izlietot nesamaksāto naudas summu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam pro bono et ex aequo EUR 3 000 vai citu summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu, kā atlīdzību par ar apstrīdēto lēmumu prasītājam nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam par katru dienu no šīs dienas līdz dienai, kad tiek izpildīts nolēmums, pilnībā un bez izņēmumiem apmierinot 2006. gada 22. jūnija pieteikumu, EUR 2 vai citu summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu, kas ir jāsamaksā katra mēneša pirmajā dienā, ņemot vērā uzkrājušos procentus iepriekšējā mēnesī, kā atlīdzību par zaudējumiem, kas radušies iespējamā nolēmuma, ar ko apmierina pieteikumu, izpildes nokavējuma dēļ;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs savu argumentu atbalstam norāda šādus trīs prasības pamatus: 1) pilnīgs pamatojuma trūkums; 2) tiesību pārkāpums; 3) pienākuma ņemt vērā ierēdņa intereses un labas pārvaldības principa pārkāpums.

      (1)  OV C 121, 20.5.2006., 12. lpp. Prasītājs kļūdaini atsaucas uz lietu T-176/03, nevis uz lietu T-176/04.


title: Lieta T-199/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. jūnijā — Ziegler /Komisija

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/28

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. jūnijā — Ziegler/Komisija
   (Lieta T-199/08)
   (2008/C 183/53)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ziegler SA (pārstāvis — J.-L. Lodomez, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta lēmumu par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanu (lieta COMP/38/543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi), ar kuru prasītājam uzliek naudas sodu EUR 9 200 000,00 apmērā;

               —

               pakārtoti — atcelt minēto sodu;

               —

               tālāk pakārtoti — ievērojami samazināt šī naudas soda lielumu;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926 (galīgā redakcija) par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanu (lieta COMP/38/543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi), kurā Komisija atzina, ka noteikti uzņēmumi, tostarp arī prasītājs, ir pārkāpuši EKL 81. panta 1. punktu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. panta 1. punktu, nosakot cenas starptautiskajiem pārcelšanās pakalpojumiem Beļģijā, savā starpā sadalot daļu šā tirgus un manipulējot ar uzaicinājuma iesniegt publiskā iepirkuma piedāvājumus procedūru.
   Šo prasījumu pamatojumam prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā un acīmredzamas tiesību kļūdas, nosakot attiecīgo tirgu un novērtējot katras attiecīgās sabiedrības tirgus apmēru un tirgus daļas.
   Prasītājs turklāt atsaucas uz pamatiem par pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, tiesību uz aizstāvību, tiesību uz pieeju lietas materiāliem, tiesību uz taisnīgu procesu un vispārējā labas pārvaldības principa pārkāpumu.
   Attiecībā uz uzlikto naudas sodu un tā lielumu prasītājs apgalvo, ka:

               —

               Komisija nav pierādījusi, ka attiecīgās darbības būtu ievērojami ietekmējušas tirdzniecību starp dalībvalstīm;

               —

               naudas soda lielums ir nesamērīgs attiecībā pret darbību reālo apjomu un to reālo ietekmi uz tirgu; un

               —

               viltus tāmju prakse Komisijai jau sen bija zināma, un tā to piecieta; nereaģēšana no Komisijas puses prasītajam lika domāt, ka šī prakse ir likumīga.

         Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka Komisija nav kā atbildību mīkstinošu apstākli ņēmusi vērā to, ka attiecībā uz prasītāju saskaņotās darbības tika sen izbeigtas un ka viltus tāme bija atbilde uz tirgus pieprasījumu, nevis aizliegtas vienošanās vai saskaņotu darbību rezultāts. Prasītājs atsaucas arī uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.


title: Lieta C-452/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 9. oktobrī iesniedza Landgericht Krefeld (Vācija) — NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd/Inter-Zuid Transport BV

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 9. oktobrī iesniedza Landgericht Krefeld (Vācija) — NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd/Inter-Zuid Transport BV

   (Lieta C-452/12)
   2013/C 26/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Krefeld

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd

      Atbildētāja: Inter-Zuid Transport BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 71. pants ir pretrunā tādai konvencijas interpretācijai, kura tiek veikta tikai autonomi, vai tomēr, piemērojot šādas konvencijas ir jāņem vērā arī regulas mērķi un vērtējumi?

               2)

               Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 71. pants ir pretrunā tādai konvencijas interpretācijai, atbilstoši kurai dalībvalstī izlemtas atzīšanas prasības pastāvēšana nav pretrunā vēlāk citā dalībvalstī celtas piespriešanas prasības esamībai, ja šī konvencija tiktāl pieļauj arī Regulas Nr. 44/2001 27. pantam atbilstošu interpretāciju?

      (1)  OV 2001, L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-314/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 17. februāra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sanoma Media Finland Oy – Nelonen Media/Viestintävirasto Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2010/13/ES — 19. panta 1. punkts — Televīzijas reklāmu un programmu atdalīšana — Sadalīts ekrāns — 23. panta 1. un 2. punkts — Televīzijas reklāmas laika ierobežojums ar 20 % vienā stundā — Sponsoru paziņojumi — Citas atsauces uz sponsoru — “Melnās sekundes”

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 17. februāra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sanoma Media Finland Oy – Nelonen Media/Viestintävirasto

   (Lieta C-314/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2010/13/ES - 19. panta 1. punkts - Televīzijas reklāmu un programmu atdalīšana - Sadalīts ekrāns - 23. panta 1. un 2. punkts - Televīzijas reklāmas laika ierobežojums ar 20 % vienā stundā - Sponsoru paziņojumi - Citas atsauces uz sponsoru - “Melnās sekundes”)
   (2016/C 145/08)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Sanoma Media Finland Oy – Nelonen Media

      Atbildētājs: Viestintävirasto

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 10. marta Direktīvas 2010/13/ES par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (“Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva”), 19. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds tiesiskais regulējums kā pamatlietā, atbilstoši kuram sadalīts ekrāns, kurā pārraides beigu titri tiek rādīti vienā kolonnā un tai sekojošo programmu saraksts otrā kolonnā, nav obligāti jākombinē ar akustisku vai optisku signālu vai šis signāls jāpārraida pēc tam, lai pārraidi, kas beidzas, nošķirtu no tai sekojošās televīzijas reklāmu virknes, ar nosacījumu, ka ar šādu nošķiršanas līdzekli vien pietiek, lai izpildītu minētā 19. panta 1. punkta pirmā teikuma prasības, bet tas savukārt ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               Direktīvas 2010/13 23. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka sponsoru apzīmējumu rādīšana arī citos raidījumos papildus sponsorētajam, kā tas ir pamatlietā, ir jāietver šīs direktīvas 23. panta 1. punktā paredzētajā maksimālajā reklāmas laikā vienas stundas ietvaros;

               3)

               Direktīvas 2010/13 23. panta 1. punkts gadījumā, kad dalībvalsts nav izmantojusi iespēju pieņemt stingrāku normu par šajā pantā paredzēto, ir interpretējams tādējādi, ka tam ne tikai nav pretrunā, ka “melnās sekundes”, kas ir iestarpinātas starp atsevišķām reklāmām reklāmu virknē vai starp šo reklāmu virkni un tai sekojošo televīzijas pārraidi, tiek ietvertas šajā pantā noteiktajā maksimālajā televīzijas reklāmas laikā, kas ir 20 % no stundas, bet arī, ka tajā šāda ietveršana ir paredzēta.

      (1)  OV C C292, 1.9.2014.


title: Lieta T-840/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. decembrī  – International Gaming Projects /ITSB – British Sky Broadcasting Group  ( “Sky BONUS” )

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. decembrī – International Gaming Projects/ITSB – British Sky Broadcasting Group (“Sky BONUS”)
   (Lieta T-840/14)
   (2015/C 065/67)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: International Gaming Projects Ltd (Valleta, Malta) (pārstāvis – M. Garayalde Niño, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Sky BONUS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 734 549

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 23. oktobra lēmums lietā R 2040/2013–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut Kopienas preču zīmes “Sky BONUS” reģistrāciju;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 4. un 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-695/15 PPU: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Shiraz Baig Mirza/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība — Regula (ES) Nr. 604/2013 — Kritēriji un mehānismi tādas dalībvalsts noteikšanai, kura ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu — 3. panta 3. punkts — Dalībvalstu tiesības nosūtīt pieteikuma iesniedzēju uz drošu trešo valsti — 18. pants — Dalībvalsts, kura ir atbildīga par pieteikuma izskatīšanu, pienākumi pieteikuma iesniedzēja atpakaļuzņemšanas gadījumā — Direktīva 2013/32/ES — Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai — Starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšana

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/21

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Shiraz Baig Mirza/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

   (Lieta C-695/15 PPU) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Kritēriji un mehānismi tādas dalībvalsts noteikšanai, kura ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu - 3. panta 3. punkts - Dalībvalstu tiesības nosūtīt pieteikuma iesniedzēju uz drošu trešo valsti - 18. pants - Dalībvalsts, kura ir atbildīga par pieteikuma izskatīšanu, pienākumi pieteikuma iesniedzēja atpakaļuzņemšanas gadījumā - Direktīva 2013/32/ES - Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai - Starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšana)
   (2016/C 156/29)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Shiraz Baig Mirza

      Atbildētājs: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības nosūtīt uz drošu trešo valsti starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju dalībvalsts var izmantot arī pēc tam, kad tā, piemērojot šo regulu, atpakaļuzņemšanas procedūras ietvaros ir atzinusi savu atbildību izskatīt tāda starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja pieteikumu, kurš šo dalībvalsti atstājis, pirms ticis pieņemts lēmums pēc būtības par viņa pirmo starptautiskās aizsardzības pieteikumu;

               2)

               Regulas Nr. 604/2013 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja nosūtīšanu uz drošu trešo valsti, ja dalībvalsts, veikdama minētā pieteikuma iesniedzēja pārsūtīšanu uz atbildīgo dalībvalsti atpakaļuzņemšanas procedūras ietvaros, nav tikusi informēta ne par šīs pēdējās dalībvalsts tiesisko regulējumu par pieteikuma iesniedzēju nosūtīšanu uz drošām trešajām valstīm, ne par šajā jomā kompetento iestāžu praksi;

               3)

               Regulas Nr. 604/2013 18. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja atpakaļuzņemšanas gadījumā tajā nav paredzēts pienākums viņa pieteikuma izskatīšanas procedūru turpināt stadijā, kurā tā tikusi pārtraukta.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.


title: Lieta F-141/14: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. decembra spriedums – Guittet/Komisija Civildienests — Bijušais ierēdnis — Sociālais nodrošinājums — Medicīnisko izdevumu segšana — Komisijas īstenota medicīnas lietas pārvaldība — Labas pārvaldības princips un pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses — Savienības ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/95

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. decembra spriedums – Guittet/Komisija
   (Lieta F-141/14) (1)

   (Civildienests - Bijušais ierēdnis - Sociālais nodrošinājums - Medicīnisko izdevumu segšana - Komisijas īstenota medicīnas lietas pārvaldība - Labas pārvaldības princips un pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses - Savienības ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2016/C 048/108)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christian Guittet (Kannas, Francija) (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall, T. S. Bohr un C. Mélotte, avocat, vēlāk T. S. Bohr un C. Mélotte, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko ir noraidīta prasība par zaudējumu atlīdzību dienesta pārkāpuma dēļ, kuru ir pieļāvusi Komisija, kam bija uzdots pārvaldīt prasītāja, kurš bija cietis smagā negadījumā, medicīnas lietu, un prasība par zaudējumu atlīdzību, lai atlīdzinātu iespējami nodarīto mantisko un morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ch. Guittet sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015., 46. lpp.


title: Lieta C-499/06: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 22. maija spriedums ( Sąd Okręgowy w Koszalinie (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Halina Nerkowska / Zakład Ubezpieczeń Społecznych (Invaliditātes pensija, kuru piešķir karā vai represijās cietušajiem civiliedzīvotājiem — Nosacījums, ka ir jādzīvo valsts teritorijā — EKL 18. panta 1. punkts)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 22. maija spriedums (Sąd Okręgowy w Koszalinie (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Halina Nerkowska/Zakład Ubezpieczeń Społecznych

   (Lieta C-499/06) (1)

   (Invaliditātes pensija, kuru piešķir karā vai represijās cietušajiem civiliedzīvotājiem - Nosacījums, ka ir jādzīvo valsts teritorijā - EKL 18. panta 1. punkts)
   (2008/C 171/12)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa
   Sąd Okręgowy w Koszalinie
   Lietas dalībnieki pamata tiesvedībā

      Prasītāja: Halina Nerkowska

      Atbildētāja: Zakład Ubezpieczeń Społecznych

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sąd Okręgowy w Koszalinie — EKL 18. panta interpretācija — Valsts tiesību normas, ar kuru pabalsta kara un tā seku upuriem piešķiršana tiek pakļauta nosacījumam, ka ir jādzīvo valsts teritorijā, saderīgums
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 18. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru šī dalībvalsts vispār un jebkādos apstākļos atsakās izmaksāt tās pilsoņiem pabalstu, kas tiek piešķirts karā vai represijās cietušajiem civiliedzīvotājiem, pamatojoties tikai uz to, ka šie pilsoņi visu šī pabalsta izmaksas laiku dzīvo nevis šīs, bet citas dalībvalsts teritorijā.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Lieta C-212/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. maijā iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Polijas Republika) — Logstor ROR Polska Sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. maijā iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Polijas Republika) — Logstor ROR Polska Sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

   (Lieta C-212/10)
   ()
   2010/C 209/20
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Logstor ROR Polska Sp. z o.o.

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai saskaņā ar Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvu 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, (1) kas ir grozīta 1985. gada 17. jūnijā ar 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/303/EEK (2) 1. panta 1. punktu, dalībvalsts bija tiesīga no 2007. gada 1. janvāra ieviest no jauna kapitāla nodokli, kas tiek uzlikts kapitālsabiedrību saņemtajiem aizdevumiem, ja aizdevuma devējam ir tiesības saņemt daļu no sabiedrības peļņas, ja dalībvalsts pievienošanās dienā, 2004. gada 1. maijā, ir atteikusies no šī nodokļa uzlikšanas?

      (1)  OV L 249, 25. lpp.

      (2)  Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīva 85/303/EEK, kas groza Direktīvu 69/335/EEK par netiešiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 156, 23. lpp.).


title: lieta T-77/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Andrea Balduini iesniedza 2005. gada 19. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/40

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Andrea Balduini iesniedza 2005. gada 19. februārī
   (lieta T-77/05)
   (2005/C 93/73)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 19. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Andrea Balduini, kuru pārstāv advokāts Gabriele Balduini.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               pēc Iecēlējinstitūcijas 2004. gada 12. novembra lēmuma ADMIN. B.2-PC/amd-D(2004)27617, kas tika paziņots 2004. gada 15. novembra ierakstītā vēstulē ar pavēsti par saņemšanu, kura saņemta 2004. gada 22. novembrī, atcelšanas, atcelt jautājumus Nr. 11 un Nr. 36 konkursa EPSO/A/11/03 konkursa testā A (jomas pārzināšana, vai arī vienu no šiem jautājumiem);

               2)

               tālāk, pēc konkursa EPSO/A/11/03 eksāmenu komisijas lēmuma, kas tika paziņots prasītājai ar 2004. gada 14. maija paziņojumu EPSO/5000LM-EN, atcelšanas, atzīt, ka prasītājs ir ieguvis vienu no 450 augstākajiem rezultātiem un attiecīgi atļaut viņam piedalīties nākamajos konkursa EPSO/A/11/03 posmos;

               3)

               jebkurā gadījumā piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un izdevumus par advokāta pakalpojumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs piedalījās vispārējā konkursā EPSO/A/11/03, kas pirmajā posmā paredzēja trīs priekšatlases testus.
   Ar 2004. gada 14. maija paziņojumu eksāmenu komisija paziņoja prasītājai, ka viņas priekšatlases testu laikā iegūtais vispārējais rezultāts (44,726 punkti) nebija pietiekams, lai viņš tiktu iekļauts 450 labāko rezultātu skaitā un ka tādējādi viņam nav atļauts piedalīties turpmākajos pārbaudījumos.
   Ar vēlāku paziņojumu visiem kandidātiem eksāmenu komisija precizēja, ka priekšatlases testu rezultāti tika noteikti pēc tam, kad eksāmenu komisija atcēla piecus minētā testa jautājumus (17. jautājumu testā A, 4. un 20. jautājumu testā B un 45. un 52. jautājumu testā C).
   Eksāmenu komisijai iesniegtais pieteikums par eksāmena rezultātu pārskatīšanu un EPSO adresētā sūdzība tika noraidītas. Šajās divās instancēs prasītājs prasīja atcelt divus citus A testa jautājumus (11. un 36. jautājumu), ņemot vērā, ka tie bija pilnīgi kļūdaini, neloģiski un nesaprotami, jo pēc minēto jautājumu atcelšanas viņš iegūtu rezultātu, ar kuru viņam jābūt iekļautam starp 450 labākajiem kandidātiem, kuriem ir atļauts piedalīties vēlākos konkursa posmos. Gan pieteikums, gan sūdzība tika noraidīti.
   Savu prasību atbalstam prasītājs atsaucas uz vienlīdzīgas attieksmes principa, kas noteikts Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punktā, pārkāpumu.


title: Lieta C-310/06: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā ( Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F.T.S. International BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West (Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Klasifikācija — Bezkaula saldēti un ar sāli piesūcināti vistas gaļas gabali — Regulas (EK) Nr. 1223/2002 spēkā esamība)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/8

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā (Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F.T.S. International BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West

   (Lieta C-310/06) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Klasifikācija - Bezkaula saldēti un ar sāli piesūcināti vistas gaļas gabali - Regulas (EK) Nr. 1223/2002 spēkā esamība)
   (2007/C 211/14)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Gerechtshof te Amsterdam
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: F.T.S. International BV

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Amsterdam — Komisijas 2002. gada 8. jūlija Regulas (EK) Nr. 1223/2002 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 179, 8. lpp.) spēkā esamība — Bezkaula saldēti un ar sāli piesūcināti vistas gaļas gabali
   Rezolutīvā daļa:
   Komisijas 2002. gada 8. jūlija Regula (EK) Nr. 1223/2002 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā nav spēkā.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta F-38/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 7. marta rīkojums – FJ/Parlaments

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/50

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 7. marta rīkojums – FJ/Parlaments
   (Lieta F-38/15) (1)

   (2016/C 136/73)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 178, 1.6.2015., 26. lpp.


title: Lieta C-22/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Sozialgericht Nürnberg (Vācija) 2008. gada 22. janvāra rīkojumu — Athanasios Vatsouras / Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Sozialgericht Nürnberg (Vācija) 2008. gada 22. janvāra rīkojumu — Athanasios Vatsouras/Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

   (Lieta C-22/08)
   (2008/C 107/15)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Sozialgericht Nürnberg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Athanasios Vatsouras

      Atbildētājs: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38 (1) 24. panta 2. punkts ir saderīgs ar EKL 12. pantu apvienojumā ar EKL 39. pantu?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša — vai EKL 12. pants apvienojumā ar EKL 39. pantu pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas Savienības pilsoņiem neļauj saņemt sociālo palīdzību, ja ir pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38 6. pantā noteiktais pieļaujamais maksimālais uzturēšanās ilgums un uzturēšanās tiesības nepastāv arī saskaņā ar citām tiesību normām?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša — vai EKL 12. pants pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas Eiropas Savienības dalībvalsts pilsonim neļauj saņemt pat tādu sociālo pabalstu, kas tiek piešķirts nelegālajiem imigrantiem?

      (1)  OV L 158, 77. lpp.


title: Lieta F-17/15: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2015. gada 10. decembra spriedums – Jäger-Waldau/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Novērtējuma ziņojums — Lūgums grozīt — Atteikums

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/96

         Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2015. gada 10. decembra spriedums – Jäger-Waldau/Komisija
   (Lieta F-17/15) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Novērtējuma ziņojums - Lūgums grozīt - Atteikums)
   (2016/C 048/109)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Arnulf Jäger-Waldau (Laveno, Itālija) (pārstāvis – D. Fouquet, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Berscheid, vēlāk G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu negrozīt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2013. gadu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Jäger-Waldau sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015., 40. lpp.


title: Lieta C-336/13 P: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedums – Eiropas Komisija/ IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH Apelācija — Komisijas lēmums, ar ko uzdod atmaksāt finanšu atbalstu — Eiropas Savienības Vispārējās tiesas sprieduma izpilde — Atšķirība starp nokavējuma procentiem un kompensācijas procentiem — Procentu aprēķināšana

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/3

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedums – Eiropas Komisija/IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH

   (Lieta C-336/13 P) (1)

   (Apelācija - Komisijas lēmums, ar ko uzdod atmaksāt finanšu atbalstu - Eiropas Savienības Vispārējās tiesas sprieduma izpilde - Atšķirība starp nokavējuma procentiem un kompensācijas procentiem - Procentu aprēķināšana)
   (2015/C 118/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Dintilhac, G. Wilms un G. Zavvos)

      Otrs lietas dalībnieks: IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH (pārstāvis – C. Pitschas, Rechtsanwalt)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu IPK International/Komisija (T-671/11, EU:T:2011:185), ciktāl ar to ir uzdots noteikt nokavējuma procentus, kuri Komisijai ir jāmaksā IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH, pamatojoties uz parāda pamatsummu, tai pieskaitot iepriekš uzkrātos procentus;

               2)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               nokavējuma procenti, kuri Komisijai ir jāmaksā IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH, ir jāaprēķina, pamatojoties vienīgi uz parāda pamatsummu;

               4)

               Eiropas Komisija un IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH savus tiesāšanās izdevumus šajā instancē sedz pašas.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-68/06: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 6. februārī

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/11

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 6. februārī
   (Lieta C-68/06)
   (2006/C 74/21)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 6. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Minás Konstantinidis, Juridiskā dienesta loceklis, un Florence Simonetti, valsts eksperte, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvu 2001/42/EK (1) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 21. jūlijā.

      (1)  OV L 197, 21.7.2001., 30. lpp.


title: Lieta T-457/14 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Rouffaud/EĀDD Apelācijas sūdzība — Civildienests — Līgumdarbinieks palīguzdevumiem — Līguma pārkvalificēšana — Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību — Civildienesta noteikumu 91. panta 2. punkts

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/52

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Rouffaud/EĀDD
   (Lieta T-457/14 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Līgumdarbinieks palīguzdevumiem - Līguma pārkvalificēšana - Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību - Civildienesta noteikumu 91. panta 2. punkts)
   (2015/C 302/67)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Thierry Rouffaud (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas un J.-N. Louis, vēlāk J.-N. Louis un N. de Montigny, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 9. aprīļa spriedumu Rouffaud/EĀDD (F-59/13, Krājums-CDL, EU:F:2014:49), lūdzot atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 9. aprīļa spriedumu Rouffaud/EĀDD (F-59/13, Krājums-CDL, EU:F:2014:49);

               2)

               lietu nodot atpakaļ izskatīšanai Civildienesta tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta C-240/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT u.c.

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT u.c.
   (Lieta C-240/15)
   (2015/C 302/17)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Atbildētāji: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze

      Prejudiciālais jautājums

   Vai principi, saskaņā ar kuriem ir jānodrošina Direktīvas 2002/21/EK (1) [3.] pantā paredzēto valsts regulatīvo iestāžu objektivitāte un neatkarība, arī no finanšu un organizatoriskā aspekta, kā arī Direktīvas 2002/20/EK (2) 12. pantā paredzētais šo iestāžu pašfinansēšanās galvenokārt no to pašu līdzekļiem princips pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu (kā šajā lietā), ar kuru arī uz šīm iestādēm ir vispārīgi attiecināti valsts finanšu jomā piemērojamie noteikumi, un it īpaši speciālie noteikumi, kas reglamentē valsts iestāžu izdevumu ierobežošanu un racionalizēšanu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).


title: Lieta C-345/16: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 29. novembra rīkojums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pamatlietas faktiskie apstākļi un tiesiskais regulējums — Pietiekamu precizējumu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība — 53. panta 2. punkts — Tiesas Reglamenta 94. pants

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/3

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 29. novembra rīkojums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge

   (Lieta C-345/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pamatlietas faktiskie apstākļi un tiesiskais regulējums - Pietiekamu precizējumu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība - 53. panta 2. punkts - Tiesas Reglamenta 94. pants)
   (2017/C 086/03)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Liège

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Atbildētāja: État belge

      Rezolutīvā daļa:

   Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) ar 2016. gada 9. jūnija lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 326, 5.9.2016.


title: Lieta C-263/08: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 15. oktobra spriedums ( Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening/Stockholms kommun genom dess marknämnd (Direktīva 85/337/EEK — Sabiedrības līdzdalība lēmumu pieņemšanā saistībā ar vides jautājumiem — Tiesības celt prasību par lēmumu par tādu projektu saskaņošanu, kas var būtiski ietekmēt vidi)

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/12

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 15. oktobra spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening/Stockholms kommun genom dess marknämnd

   (Lieta C-263/08) (1)

   (Direktīva 85/337/EEK - Sabiedrības līdzdalība lēmumu pieņemšanā saistībā ar vides jautājumiem - Tiesības celt prasību par lēmumu par tādu projektu saskaņošanu, kas var būtiski ietekmēt vidi)
   2009/C 297/12
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Högsta domstolen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening

      Atbildētāja: Stockholms kommun genom dess marknämnd

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Högsta domstolen — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK, 1. panta 2. punkta, 6. panta 4. punkta un 10.a panta un II pielikuma 10. punkta interpretācija — Komisijas paziņojums (OV L 156, 17. lpp.) — Vietēja mēroga bezpeļņas apvienība, kas piedalījusies sākotnējās procedūrās atļaujas saņemšanai projektam, kas var būtiski ietekmēt vidi — Valsts tiesību akti, kuros bezpeļņas apvienību tiesības pārsūdzēt nolēmumus jautājumā par atļauju piešķiršanu šādiem projektiem pakārtotas nosacījumam, ka apvienības statūtos paredzētajam mērķim jābūt vides aizsardzībai, tai ir jābūt veikušai darbību vismaz trīs gadus un tai jābūt vismaz 2000 biedriem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tāds projekts, par kādu ir pamata tiesvedība un kas ietver kabeļu elektropārvades tunelī ieplūstošā gruntsūdens novadīšanu un ūdens pievadīšanu gruntī vai iežos, lai atsvērtu gruntsūdens iespējamo samazinājumu, kā arī ūdens novadīšanas un pievadīšanas iekārtu izbūvi un uzturēšanu, ietilpst Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, II pielikuma 10. punkta l) apakšpunktā neatkarīgi no gruntsūdeņu gala mērķa un it īpaši no tā, vai tie tiks turpmāk izmantoti vai nē;

               2)

               attiecīgās sabiedrības daļas locekļiem Direktīvas 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35, 1. panta 2. punkta un 10.a panta izpratnē ir jābūt tiesībām celt prasību par lēmumu, ar kuru dalībvalsts tiesu sistēmai piederīga iestāde lēmusi par projekta saskaņošanu, lai kāda būtu viņu loma šī lūguma izskatīšanā, piedaloties procesā šajā iestādē un izsakot savu nostāju šajā sakarā;

               3)

               Direktīvas 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35, 10.a pants aizliedz tādu valsts tiesiskā regulējuma normu, ar kuru tiesības celt prasību par lēmumu par darbību, kas ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā, ir nodrošinātas tikai tām vides aizsardzības organizācijām, kurās ir vismaz 2000 biedru.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Lieta C-517/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 3. septembra rīkojumu lietā T-112/11 Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. /Eiropas Komisija 2014. gada 17. novembrī iesniedza Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V.

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 3. septembra rīkojumu lietā T-112/11 Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Eiropas Komisija 2014. gada 17. novembrī iesniedza Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V.

   (Lieta C-517/14 P)
   (2015/C 026/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (pārstāvji – M. Loschelder un V. Schoene, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste un Nederlandse Zuivelorganisatie

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu

               —

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu un atcelt Komisijas 2010. gada 2. decembra Regulu (ES) Nr. 1122/2010 par nosaukuma ierakstīšanu Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā [Edam Holland (AĢIN)] (1);

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais pamats: Vispārējā tiesa uzskata, ka prasītājai neesot intereses celt prasību, jo apstrīdētajā regulā ir precizēts, ka “Edam” ir sugas vārds. Attiecīgais formulējums regulā par ierakstīšanu reģistrā esot tikai tautoloģisks. Līdz ar to regulas par ierakstīšanu reģistrā atcelšana, pretēji Vispārējās tiesas viedoklim, sniegtu biedriem priekšrocību, kas pamato interesi celt prasību. Šī iemesla dēļ prasība esot pieņemama. Tā paša iemesla dēļ prasība esot pamatota. Attiecīgo precizējumu esot apstiprinājuši Nīderlandes prasītāji. Tāpēc Komisija, tik un tā neņemdama šo precizējumu vērā, esot pieļāvusi kļūdu.

      Otrais pamats: Prasītāja esot apgalvojusi, ka tās biedri agrāk Nīderlandē esot piegādājuši pienu, ko tur drīkstēja pārstrādāt, lai ražotu “Gouda” vai “Edam”, un kas visticamāk tika pārstrādāts, lai ražotu “Gouda” vai “Edam”. Vispārējā tiesa no tā neesot secinājusi interesi celt prasību. Šis apgalvojums esot faktiski neatbilstošs. Tādējādi Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus, jo šis apgalvojums ir atbilstošs. Turklāt Vispārējā tiesa uzskatot, ka prasītāja savus iebildumus un prasību neesot cēlusi “piena ražotāju” vārdā. Arī tā esot faktu sagrozīšana, jo iebildumi tikuši celti prasītājas biedru vārdā, ciktāl tie nodarbojas ar piena pārstrādi (Nīderlandē pārdotais piens esot bijis pārstrādāts piens) un piena vai siera tirdzniecību.

      Trešais pamats: Vispārējā tiesa uzskatot, ka iebilduma noraidīšana neradot prasītājas interesi celt prasību. Tas tāpēc, ka no tiesību viedokļa tas esot nevis prasītājas, bet gan Vācijas Federatīvās Republikas iebildums. Tas, piemērojot Pamatregulu (ES) Nr. 510/2006 (2), neatbilstot tiesiskajai situācijai, un šo jautājumu attiecībā uz Pamatregulu, pretēji Vispārējās tiesas teiktajam, Vispārējā tiesa vēl nemaz neesot atrisinājusi. Pamatregula Nr. 510/2006 atšķiroties no tās iepriekšējās versijas, proti, Regulas (EEK) Nr. 2081/92 (3), Vispārējā tiesa šīs atšķirības neesot izvērtējusi un šīs atšķirības nozīmējot, ka katrā ziņā atbilstoši Pamatregulai iebildumu iesniedzējam, kā, piemēram, prasītājai, ir pašai savas tiesības celt iebildumus.

      Ceturtais pamats: Vispārējā tiesa esot noraidījusi prasītājas argumentu, ka Eiropas Savienības zilā AĢIN kvalitātes zīme rada Nīderlandes ražotājiem konkurences priekšrocību salīdzinājumā ar prasītājas biedriem. Tas esot nepareizi. Konkurences priekšrocība pastāvot un tā pamatojot prasītājas biedru interesi celt prasību, lai panāktu regulas par ierakstīšanu reģistrā atcelšanu.

      (1)  OV L 317, 14. lpp.

      (2)  Padomes 2006. gada 20. marta Regula (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV L 93, 12. lpp.).

      (3)  Padomes 1992. gada 14. jūlija Regula (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV L 208, 1. lpp.).


title: Lieta C-502/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. novembrī iesniedza V erwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Jens Schombera/Land Berlin

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Jens Schombera/Land Berlin

   (Lieta C-502/12)
   2013/C 26/54
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jens Schombera

      Atbildētāja: Land Berlin

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības primārās un/vai sekundārās tiesības, šajā gadījumā it īpaši Direktīva 2000/78/EK (1), kurās noteikts pilnīgs nepamatotas diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums, ir jāinterpretē tādējādi, ka šis aizliegums attiecas arī uz valsts tiesību normām par federālās zemes ierēdņu atalgojumu?

               2)

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai no šo Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijas izriet, ka valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru ierēdņa pamatalgas apmērs, viņam stājoties civildienesta attiecībās, noteicoši ir atkarīgs no viņa vecuma un galu galā pieaug atkarībā no civildienesta attiecību ilguma, ir uzskatāma par tiešu vai netiešu diskrimināciju vecuma dēļ?

               3)

               Ja arī uz 2. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai šādas valsts tiesību normas attaisnošana ar likumdošanas mērķi atlīdzināt darba pieredzi ir pretrunā Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai?

               4)

               Ja arī uz 3. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai, ja nav ieviesti nediskriminējoši tiesību akti par atalgojumu, Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai atbilst kādas citas tiesiskās sekas, nevis algas ar atpakaļejošu spēku izmaksāšana diskriminētajām personām atbilstoši viņu atalgojuma pakāpes augstākajam līmenim?
               Vai tādējādi diskriminācijas aizlieguma pārkāpuma tiesiskās sekas izriet no pašām Savienības primārām un/vai sekundārām tiesībām, šajā gadījumā it īpaši no Direktīvas 2000/78/EK, vai tiesības izriet tikai no Eiropas tiesībām atbilstošas valsts atbildības Savienības tiesību nepilnīgas transponēšanas dēļ?

               5)

               Vai Savienības primāro un/vai sekundāro tiesību interpretācijai ir pretrunā valsts pasākums, atbilstoši kuram tiesības uz (pēc)apmaksu vai tiesības uz kompensāciju ir atkarīgas no tā, vai ierēdnis tās ir izmantojis savlaicīgi?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta F-145/12: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 17. oktobra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts — Prasības pieteikums, kas ir nosūtīts pa faksu prasības celšanai noteiktajā termiņā, kuram, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, ir pieskaitītas desmit dienas — Pa pastu nākamo desmit dienu laikā nosūtīts prasības pieteikums — Pirmā un otrā neidentiskums — Novēlota prasība)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/36

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 17. oktobra rīkojums — Marcuccio/Komisija
      (Lieta F-145/12)
      (Civildienests - Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts - Prasības pieteikums, kas ir nosūtīts pa faksu prasības celšanai noteiktajā termiņā, kuram, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, ir pieskaitītas desmit dienas - Pa pastu nākamo desmit dienu laikā nosūtīts prasības pieteikums - Pirmā un otrā neidentiskums - Novēlota prasība)
      (2014/C 71/71)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums par viņa invaliditātes pensijas revalorizāciju

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

                  2)

                  L. Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta T-47/10: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Akzo Nobel u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Siltuma stabilizatoru Eiropas tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēti divi EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumi — Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar sensitīvu komercinformāciju — Pārkāpumu ilgums — Noilgums — Administratīvā procesa ilgums — Saprātīgs termiņš — Tiesības uz aizstāvību — Atzīšana par vainojamu pārkāpumos — Meitasuzņēmumu, partnerības, kam nav pašai savas juridiskas personas statusa, un meitasuzņēmuma izdarīti pārkāpumi — Naudas soda aprēķināšana

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/30

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Akzo Nobel u.c./Komisija
   (Lieta T-47/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Siltuma stabilizatoru Eiropas tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēti divi EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumi - Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar sensitīvu komercinformāciju - Pārkāpumu ilgums - Noilgums - Administratīvā procesa ilgums - Saprātīgs termiņš - Tiesības uz aizstāvību - Atzīšana par vainojamu pārkāpumos - Meitasuzņēmumu, partnerības, kam nav pašai savas juridiskas personas statusa, un meitasuzņēmuma izdarīti pārkāpumi - Naudas soda aprēķināšana)
   (2015/C 302/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Akzo Nobel NV (Amsterdama, Nīderlande), Akzo Nobel Chemicals GmbH (Düren, Vācija), Akzo Nobel Chemicals BV (Amersfoort, Nīderlande) un Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – sākotnēji C. Swaak un M. van der Woude, vēlāk – C. Swaak un R. Wesseling, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji F. Ronkes Agerbeek un J. Bourke, vēlāk – F. Ronkes Agerbeek un P. Van Nuffel, kuriem palīdz J. Holmes, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmumu C (2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38589 – Termiskie stabilizatori) vai, pakārtoti, samazināt uzlikto naudas sodu apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmuma C (2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38589 – Termiskie stabilizatori) 2. panta 4., 6., 21. un 23. punktu atcelt, ciktāl naudas sodi tika uzlikti Akzo Nobel Chemicals GmbH un Akzo Nobel Chemicals BV;

               2)

               kopējais Lēmuma C (2009) 8682, galīgā redakcija, 2. panta 1.–7. un 18.–24. punktā uzliktais naudas sodu apmērs tiek samazināts līdz EUR 40  194 miljoniem attiecībā uz Akzo Nobel NV un līdz EUR 1 1 8 81  980 miljoniem attiecībā uz Akcros Chemicals Ltd;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija atlīdzina divas piektdaļas Akzo Nobel, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV un Akcros Chemicals tiesāšanās izdevumu, kā arī sedz trīs piektdaļas savu tiesāšanās izdevumu. Akzo Nobel, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV un Akcros Chemicals savukārt sedz trīs piektdaļas savu tiesāšanās izdevumu, kā arī atlīdzina divas piektdaļas Komisijas tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 100, 17.4.2010.


title: Lieta F-135/15: Civildienesta tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2016. gada 12. aprīļa rīkojums – Beiner/Komisija Civildienests — Konkurss — Pielaišanas nosacījumi — Profesionālā pieredze — Atlases komisijas lēmums nepielaist prasītāju dalībai konkursā — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/51

         Civildienesta tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2016. gada 12. aprīļa rīkojums – Beiner/Komisija
   (Lieta F-135/15) (1)

   (Civildienests - Konkurss - Pielaišanas nosacījumi - Profesionālā pieredze - Atlases komisijas lēmums nepielaist prasītāju dalībai konkursā - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2016/C 191/73)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Laurent Beiner (Knutange, Francija) (pārstāvis – B. Sahki, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Gattinara un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt konkursa EPSO/AST/130/14 atlases komisijas lēmumu nepielaist prasītāju dalībai pārbaudījumā nepieciešamā izglītības līmeņa neesamības un vismaz sešu gadu profesionālās pieredzes saistībā ar amata veidu trūkuma dēļ.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt daļēji kā acīmredzami nepieņemamu un daļēji kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               Laurent Beiner sedz savus, ka arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 11.1.2016., 37. lpp.


title: Lieta T-154/06: Prasība, kas celta  2006. gada 5. jūnijā  Itālijas Republika pret Eiropas Kopienas Komisiju

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/38

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. jūnijā Itālijas Republika pret Eiropas Kopienas Komisiju
   (Lieta T-154/06)
   (2006/C 178/69)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētāju atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir vērsta pret Komisijas 2006. gada 23. marta Lēmumu K(2006)1171 par Eiropas Sociālā fonda (ESF) atbalsta samazinājumu, kas piešķirts ar 1995. gada 28. septembra Lēmumu K(95)2194, kurā pēdējie grozījumi izdarīti ar 2001. gada 26. janvāra Lēmumu K(2000)2862 attiecībā uz Regione Sicilia [Sicīlijas reģions] darbības programmu, ar kuru tā ir iekļauta Kopienas atbalsta programmā, lai saņemtu strukturālu atbalstu saskaņā ar mērķi Nr. 1 Itālijā par laika posmu no 1994. gada līdz 1999. gadam. Šajā lēmumā atbildētāja nolēma daļai no iepriekš minētās programmas samazināt finansējumu aptuveni 115 miljonu euro apmērā, jo valsts administrācija nespēja iesniegt pietiekamus paskaidrojumus saistībā ar noteiktiem pieprasījumiem pēc dotācijas galīgā maksājuma.
   Uzturot savu prasību, prasītāja norāda:

               —

               Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, kurā paredzēti noteikumi Regulas (EEK) Nr. 2052/88 īstenošanai attiecībā uz to, kā saskaņot dažādu struktūrfondu darbību, kā arī šo struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finanšu instrumentu darbību (1), 24. panta pārkāpumu, jo Komisija nesamazināja maksājumu pēc “atbilstīgi izskatīta attiecīgā gadījuma”, kā to paredz šis noteikums. Faktiski Komisijai bija vienīgi jāuzklausa Sicīlijas reģiona iekšējās administrācijas uzraudzības iestāde, kura izteica šaubas par noteiktu projektu vadības likumību;

               —

               šī pašas iepriekš minētās regulas noteikuma pārkāpums, jo atbildētāja pamatoja savu lēmumu vienīgi ar faktu, ka valsts administrācija nav precīzi izskatījusi tās prasības saistībā ar novērojumiem, nepārliecinoties par pārkāpuma apstākļiem;

               —

               iepriekš minētās Regulas Nr. 4253/88 23. un 24. panta pārkāpumu, kā arī Komisijas 1997. gada 15. oktobra Regulas (EK) Nr. 2064/97, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 4253/88 attiecībā uz finanšu kontroli, ko dalībvalstis veic saistībā uz struktūrfondu līdzfinansētām darbībām (2), 8. panta pārkāpumu. Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka Komisijai pēc būtības vajadzēja uzklausīt valsts iekšējās uzraudzības iestādes secinājumus Regulas Nr. 2064/97 8. pantā paredzētajā apliecinājumā, lai arī šis apliecinājums ir vienīgi norādošs kopsavilkums. Pretēji, Komisijai būtu bijis pašai jāveic savu neatkarīgu izmeklēšanu;

               —

               būtisku procedūras noteikumu pārkāpumu tiktāl, ciktāl, no vienas puses, atbildētāja valsts administrācijai nedeva pietiekošu laiku, lai veiktu atbilstošu dokumentācijas izskatīšanu un, no otras puses, apstrīdētais lēmums balstās tikai uz dažiem valsts administrācijas pieņemtajiem tiesību aktiem visā procesa gaitā, neņemot vērā tos, kuri bija daudz būtiskāki.

      (1)  OV L 374, 31.12.1988., 1. lpp.

      (2)  OV L 290, 23.10.1997, 1. lpp.


title: Lieta T-361/11: Prasība, kas celta 2011. gada 6. jūlijā — Hand Held Products /ITSB Orange Brand Services ( “DOLPHIN” )

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/53

         Prasība, kas celta 2011. gada 6. jūlijā — Hand Held Products/ITSB Orange Brand Services (“DOLPHIN”)
   (Lieta T-361/11)
   2011/C 269/117
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hand Held Products, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — J. Güell Serra un M. Curell Aguilà, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Orange Brand Services Ltd (Bristole, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 6. aprīļa lēmumu lietā R 1443/2010-1 un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5046231; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “DOLPHIN” cita starpā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5046231

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 936229 vārdiskai preču zīmei “DOLPHIN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt attiecībā uz daļu no iebildumos norādītajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu daļēji atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot nevis veikusi atbilstošo faktoru visaptverošu vērtējumu, bet gan vienīgi noraidījusi iebildumus, pamatojoties uz to, ka preces ir atšķirīgas, konstatējot minimālas atšķirības starp tām, un salīdzinošajā vērtējumā nepiešķirot pienācīgu nozīmi apzīmējumu “DOLPHIN” identiskumam


title: Lieta T-533/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūlija spriedums – DTS Distribuidora de Televisión Digital /Komisija Valsts atbalsts — Sabiedriskā apraide — Atbalsts, ko Spānija plāno īstenot attiecībā uz RTVE  — Grozījumi finansējuma shēmā — Reklāmas ieņēmumu aizstāšana ar jauniem nodokļiem televīzijas raidorganizācijām un telekomunikāciju operatoriem — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Nodokļu pasākums, kas veido atbalsta finansējuma veidu — Nepieciešamās saiknes starp nodokļa mērķi un atbalstu esamība — Nodokļa ieņēmumu tieša ietekme uz atbalsta apmēru — Samērīgums

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/27

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. jūlija spriedums – DTS Distribuidora de Televisión Digital/Komisija
   (Lieta T-533/10) (1)

   (Valsts atbalsts - Sabiedriskā apraide - Atbalsts, ko Spānija plāno īstenot attiecībā uz RTVE - Grozījumi finansējuma shēmā - Reklāmas ieņēmumu aizstāšana ar jauniem nodokļiem televīzijas raidorganizācijām un telekomunikāciju operatoriem - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Nodokļu pasākums, kas veido atbalsta finansējuma veidu - Nepieciešamās saiknes starp nodokļa mērķi un atbalstu esamība - Nodokļa ieņēmumu tieša ietekme uz atbalsta apmēru - Samērīgums)
   2014/C 292/32
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (Tres Cantos, Spānija) (pārstāvji – H. Brokelmann, abogado, un M. Ganino, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Valero Jordana un C. Urraca Caviedes)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Telefónica de España, SA (Madride, Spānija) un Telefónica Móviles España, SA (Madride) (pārstāvji – F. González Díaz un F. Salerno, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji J. Rodríguez Cárcamo un M. Muñoz Pérez, vēlāk – M. Muñoz Pérez, vēlāk – S. Centeno Huerta un N. Díaz Abad, vēlāk – N. Díaz Abad un visbeidzot – M. Sampol Pucurull, Abogados del Estado) un Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) (Madride) (pārstāvji – A. Martínez Sánchez un J. Rodríguez Ordóñez, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu 2011/1/ES par valsts atbalsta shēmu C 38/09 (ex NN 58/09), ko Spānija plāno īstenot attiecībā uz Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE) (OV 2011, L 1, 9. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA sedz savus tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūru, atlīdzina Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūru, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūru, izņemot tos tiesāšanās izdevumus, kas Eiropas Komisijai radušies saistībā ar Telefónica de España, SA un Telefónica Móviles España, SA iestāšanos lietā;

               3)

               Telefónica de España un Telefónica Móviles España sedz savus tiesāšanās izdevumus un solidāri atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā to iestāšanos lietā;

               4)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus, tostarp saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru.

      (1)  OV C 30, 29.1.2011.


title: Lieta C-537/07: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Juzgado de lo Social de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA (Direktīva 96/34/EK — Pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu — Tiesības, kas ir iegūtas vai kas ir iegūšanas stadijā brīdī, kad sākas bērna kopšanas atvaļinājums — Sociālā nodrošinājuma pabalstu piešķiršanas turpināšana bērna kopšanas atvaļinājuma laikā — Direktīva 79/7/EEK — Vienlīdzīgas attieksmes princips pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā — Tiesību uz pastāvīgu darbnespējas pensiju iegūšana bērna kopšanas atvaļinājuma laikā)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/6

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Juzgado de lo Social de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA
   (Lieta C-537/07) (1)

   (Direktīva 96/34/EK - Pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu - Tiesības, kas ir iegūtas vai kas ir iegūšanas stadijā brīdī, kad sākas bērna kopšanas atvaļinājums - Sociālā nodrošinājuma pabalstu piešķiršanas turpināšana bērna kopšanas atvaļinājuma laikā - Direktīva 79/7/EEK - Vienlīdzīgas attieksmes princips pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā - Tiesību uz pastāvīgu darbnespējas pensiju iegūšana bērna kopšanas atvaļinājuma laikā)
   2009/C 220/08
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social de Madrid

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho

      Atbildētāji): Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Alcampo SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Social de Madrid (Spānija) — 2. noteikuma 6. un 8. punkta interpretācija UNICE, CEEP un EAK noslēgtajā pamatnolīgumā attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu, kas ir pielikums Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvai 96/34/EEK (OV L 145, 4. lpp.), un Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīvas par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 24. lpp.) interpretācija — Valsts tiesību akti, kuros paredzēts invaliditātes pensiju aprēķināt atkarībā no saņemtās darba algas par noteiktu laiku pirms fakta, kas bijis par iemeslu pensijas piešķiršanai, iestāšanās — Nepilna laika bērna kopšanas atvaļinājums šajā periodā — Sekas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               indivīdi var atsaukties valsts tiesā uz Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvas 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu pielikumā ietvertā 1995. gada 14. decembrī noslēgtā pamatnolīguma par bērna kopšanas atvaļinājumu 2. noteikuma 6. punktu;

               2)

               Pamatnolīguma par bērna kopšanas atvaļinājumu 2. noteikuma 6. un 8. punkts pieļauj, ka, aprēķinot darba ņēmēja pastāvīgas darbnespējas pensiju, tiek ņemts vērā fakts, ka viņš ir izmantojis bērna kopšanas atvaļinājuma laiku, strādājot nepilnu darba laiku, šajā laikā veicot iemaksas un iegūstot tiesības uz pensiju proporcionāli saņemtajai algai;

               3)

               Pamatnolīguma par bērna kopšanas atvaļinājumu 2. noteikuma 8. punkts nenosaka pienākumus dalībvalstīm, izņemot pienākumu izskatīt un izlemt sociālā nodrošinājuma jautājumus, kas ir saistīti ar šo pamatnolīgumu saskaņā ar valsts tiesību aktiem. Šī tiesību norma dalībvalstīm neliek paredzēt, ka bērna kopšanas atvaļinājuma laikā ir jāturpinās sociālā nodrošinājuma pabalstu saņemšanai. Indivīdi nevar atsaukties uz minēto 2. noteikuma 8. punktu valsts tiesā pret valsts iestādēm;

               4)

               vienlīdzīgas attieksmes princips starp vīriešiem un sievietēm un it īpaši vienlīdzīgas attieksmes princips pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jautājumos Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīvas 79/7/EEK izpratnē pieļauj, ka bērna kopšanas atvaļinājuma laikā, strādājot nepilnu darba laiku, darba ņēmējs iegūst tiesības uz pastāvīgu darbnespējas pensiju atkarībā no paveiktā darba un saņemtās algas, nevis atbilstoši tam, kā strādājot pilnu darba laiku.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta T-614/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 26. septembra spriedums – Romonta/Komisija Vide – Direktīva 2003/87/EK – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma – Pagaidu noteikumi saskaņotai bezmaksas emisijas kvotu sadalei no 2013. gada – Lēmums 2011/278/ES – Valsts īstenošanas pasākumi, ko ir piedāvājusi Vācija – Klauzula, kas attiecas uz gadījumiem, kuri ir saistīti ar pārmērīgu slogu – Brīvība izvēlēties profesiju un uzņēmējdarbības brīvība – Īpašumtiesības – Samērīgums

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/47

      Vispārējās tiesas 2014. gada 26. septembra spriedums – Romonta/Komisija
      (Lieta T-614/13) (1)

      (Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Pagaidu noteikumi saskaņotai bezmaksas emisijas kvotu sadalei no 2013. gada - Lēmums 2011/278/ES - Valsts īstenošanas pasākumi, ko ir piedāvājusi Vācija - Klauzula, kas attiecas uz gadījumiem, kuri ir saistīti ar pārmērīgu slogu - Brīvība izvēlēties profesiju un uzņēmējdarbības brīvība - Īpašumtiesības - Samērīgums)
      (2014/C 395/58)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Romonta GmbH (Seegebiet Mansfelder Land, Vācija) (pārstāvji – I. Zenke, M.-Y. Vollmer, C. Telschow un A. Schulze, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. White, C. Hermes un K. Herrmann)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmumu 2013/448/ES par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV L 240, 27. lpp.), ciktāl šī lēmuma 1. panta 1. punktā attiecībā uz trešo emisijas kvotu tirdzniecības laikposmu no 2013. līdz 2020. gadam prasītājam ir atteikts piešķirt papildu kvotas, kuras pieprasītas, pamatojoties uz klauzulu, kas attiecas uz gadījumiem, kuri ir saistīti ar pārmērīgu slogu, un kas ir paredzēta 2011. gada 21. jūlijaTreibhausgas-Emissionshandelsgesetz (Vācijas likums par siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecību) 9. panta 5. punktā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Romonta GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar pamattiesvedību un pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 31, 1.2.2014.


title: Lieta C-197/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Thomas Neufeldt u.c./TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Thomas Neufeldt u.c./TUIfly GmbH

   (Lieta C-197/17)
   (2017/C 231/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Thomas Neufeldt, Julia Neufeldt un Gabriel Neufeldt, no kuriem abus pēdējos minētos pārstāv vecāki Sandra Neufeldt un Thomas Neufeldt

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-544/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. oktobrī iesniedza Stockholms tingsrätt (Zviedrija) — Abcur AB/Apoteket Farmaci AB

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. oktobrī iesniedza Stockholms tingsrätt (Zviedrija) — Abcur AB/Apoteket Farmaci AB

   (Lieta C-544/13)
   2014/C 15/08
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Stockholms tingsrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Abcur AB

      Atbildētāja: Apoteket Farmaci AB

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai uz cilvēkiem paredzētām recepšu zālēm, kas tiek izmantotas tikai un vienīgi neatliekamajā medicīniskajā palīdzībā, taču to tirdzniecībai dalībvalsts kompetenta iestāde nav izsniegusi atļauju vai tā nav tikusi izsniegta saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2309/93 (1), kuras ražo tāds kā šajā lietā minētais tirgus dalībnieks un kuras saskaņā ar šajā procedūrā izvirzītajiem priekšnosacījumiem pasūtina veselības aprūpes iestādes personāls, attiecas Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, 3. panta 1. vai 2. punktā paredzētais izņēmums, it īpaši tad, ja ir pieejamas citas atļautas zāles ar to pašu aktīvo vielu, tādu pašu lietošanas daudzumu un tādā pašā formā?

               2)

               Vai Direktīvas 2001/83 (2) 3. panta 1. vai 2. punkta vai 5. panta 1. punkta piemērošanas gadījumā attiecībā uz tādām kā pirmajā jautājumā aprakstītajām cilvēkiem paredzētām recepšu zālēm, tiesību normas par zāļu reklāmu ir uzskatāmas par nesaskaņotām, vai arī uz tādiem pasākumiem kā šajā lietā, saistībā ar kuriem tiek apgalvots, ka tie ir reklāma, attiecas Direktīva 2006/114 (3) par maldinošu un salīdzinošu reklāmu?

               3)

               Ja uz otro jautājumu ir jāatbild tādējādi, ka ir jāpiemēro Direktīva 2006/114 par maldinošu un salīdzinošu reklāmu, ar kādiem principiāliem priekšnosacījumiem Stockholms tingsrätt vērtējamie pasākumi tādā gadījumā ir uzskatāmi par reklāmu Direktīvas 2006/114 izpratnē? Pie šādiem pasākumiem ir pieskaitāms nosaukuma, preču numura un Anatomic Therapeutic Chemical-Code uz zālēm lietojums vai norādīšana, fiksētas cenas zālēm piemērošana, informācijas par zālēm iekļaušana Nationella Produktregistret för Läkemedel NPL (Valsts Zāļu reģistrs, turpmāk tekstā — “NPL”), NPL identifikācijas numura norādīšana uz zālēm, informatīvas lapas par zālēm izplatīšana, zāļu un informācijas par to nodošana veselības aprūpes iestādēm ar elektroniskas pasūtināšanas sistēmas starpniecību, informācijas par zālēm sniegšana valsts nozaru organizāciju izdotā publikācijā.

      (1)  Padomes 1993. gada 22. jūlija Regula (EEK) Nr. 2309/93, ar ko nosaka kārtību, kā Kopienā apstiprina un pārrauga cilvēkiem paredzētas zāles un veterinārās zāles, kā arī izveido Eiropas Zāļu novērtēšanas aģentūru (OV L 214, 1. lpp.)

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu (OV L 376, 21. lpp.)


               10.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/4

         EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 3. jūlijā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-12/13)
   2013/C 294/04
   EBTA Uzraudzības iestāde, kuru pārstāvēja Xavier Lewis, Clémence Perrin un Catherine Howdle, 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium2013. gada 3. jūlijā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atzīst, ka Islande, noteiktajā termiņā nepareizi īstenojot 1. panta 15.–18. punktu, 19. punkta a) apakšpunktu, 21. punktu, 22. punkta a) apakšpunktu, 23.–29. punktu, 36. punktu, 37. punktu, 39.–42. punktu un 2. panta 5. un 6. punktu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 14., 16.e un 31. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīva 2009/111/EK attiecībā uz bankām, kuras saistītas ar galvenajām iestādēm, dažiem pašu kapitāla posteņiem, lieliem riska darījumiem, uzraudzības pasākumiem un krīzes pārvaldību) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, un nepaziņojot Uzraudzības iestādei šādu pasākumu tekstu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un ar EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2012. gada 12. novembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 12. septembrī izdoto argumentēto atzinumu par Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 14., 16.e un 31. punktā minētā akta (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīva 2009/111/EK attiecībā uz bankām, kuras saistītas ar galvenajām iestādēm, dažiem pašu kapitāla posteņiem, lieliem riska darījumiem, uzraudzības pasākumiem un krīzes pārvaldību) 1. panta 15.–18. punkta, 19. punkta a) apakšpunkta, 21. punkta, 22. punkta a) apakšpunkta, 23.–29. punkta, 36. punkta, 37. punkta, 39.–42. punkta un 2. panta 5. un 6. punkta nepareizu īstenošanu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka Islande nav pilnībā īstenojusi aktu noteiktajā termiņā un nav sniegusi EBTA Uzraudzības iestādei attiecīgu informāciju.


title: Lieta F-135/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums — Smadja /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Iecelšana amatā — Klasificēšana līmenī — Jauna prasītājas iecelšana tajā pašā amatā pēc tās sākotnējās iecelšanas amatā atcelšanas ar Pirmās instances tiesas spriedumu — Samērīguma princips — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/58

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums — Smadja/Komisija
   (Lieta F-135/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Iecelšana amatā - Klasificēšana līmenī - Jauna prasītājas iecelšana tajā pašā amatā pēc tās sākotnējās iecelšanas amatā atcelšanas ar Pirmās instances tiesas spriedumu - Samērīguma princips - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)
   (2008/C 313/106)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Daniele Smadja, New Delhi (Indija) (pārstāvis — É. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Komisijas lēmuma, ar kuru prasītāja, A*15 pakāpes 4. līmenī sākotnēji klasificēta ierēdne, pēc viņas pirmās iecelšanas amatā atcelšanas ir atkārtoti iecelta RELEX.B direkcijas direktores amatā, atcelšana tiktāl, ciktāl tas nosaka viņas klasificēšanu A*15 pakāpes 1. līmenī un, otrkārt, prasība par morālo kaitējumu un materiālo zaudējumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2006. gada 21. decembra lēmumu, kas nosaka Smadja klasificēšanu A*15 pakāpes 1. līmenī un darba stāžu līmenī uz 2005. gada 1. novembri;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 9.2.2008., 35. lpp.


title: Lieta C-263/15: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 9. panta 1. punkts — Jēdzieni “pievienotās vērtības nodokļa maksātājs” un “saimnieciskā darbība” — 24. panta 1. punkts — Jēdziens “pakalpojumu sniegšana” — Lauku inženiertehniskās būves — Bezpeļņas komercsabiedrības veikta notekūdeņu kanalizācijas sistēmas izbūve un ekspluatācija — Nozīme apstāklim, ka būvdarbi tiek finansēti no valsts atbalsta un Eiropas Savienības atbalsta līdzekļiem

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/12

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

   (Lieta C-263/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 9. panta 1. punkts - Jēdzieni “pievienotās vērtības nodokļa maksātājs” un “saimnieciskā darbība” - 24. panta 1. punkts - Jēdziens “pakalpojumu sniegšana” - Lauku inženiertehniskās būves - Bezpeļņas komercsabiedrības veikta notekūdeņu kanalizācijas sistēmas izbūve un ekspluatācija - Nozīme apstāklim, ka būvdarbi tiek finansēti no valsts atbalsta un Eiropas Savienības atbalsta līdzekļiem)
   (2016/C 287/16)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Pieteicējas: Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu lauku inženiertehnisko būvju kā pamatlietā aplūkotās ekspluatācija, ko veic bezpeļņas komercsabiedrība, kas to dara tikai kā ieņēmumus radošu papildu nodarbi, ir saimnieciskā darbība šīs tiesību normas izpratnē, neraugoties uz apstākli, ka, pirmkārt, šie būvdarbi ievērojamā mērā tikuši finansēti no valsts atbalsta līdzekļiem un, otrkārt, to ekspluatācijas rezultātā tiek gūti tikai ieņēmumi no pieticīga apmēra maksas, ja vien šī maksa ir ilglaicīga tās paredzētās iekasēšanas ilguma dēļ;

               2)

               Direktīvas 2006/112 24. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu lauku inženiertehnisko būvju kā pamatlietā aplūkotās ekspluatācija ir pakalpojumu sniegšana par atlīdzību tāpēc, ka tie ir tieši saistīti ar saņemto vai saņemamo maksu, ja vien šī pieticīgā apmēra maksa ir atlīdzība par sniegto pakalpojumu, neraugoties uz apstākli, ka ar šiem pakalpojumiem tiek pildīti likumiski pienākumi; iesniedzējtiesai būs jāpārbauda, vai saņemtās vai saņemamās maksas apmērs kā atlīdzība var liecināt par tiešas saiknes esamību starp sniegtajiem vai sniedzamajiem pakalpojumiem un minēto atlīdzību, un līdz ar to, ka šie pakalpojumi ir sniegti par atlīdzību. Konkrēti tai ir jāpārliecinās, vai ar pieteicēju pamatlietā paredzēto maksu tikai daļēji tiek dota atlīdzība par sniegtajiem vai sniedzamajiem pakalpojumiem un vai tās apmērs nav noteikts tādu citu iespējamu faktoru dēļ, kas attiecīgajā gadījumā varētu likt apšaubīt šo pakalpojumu tiešo saistību ar atlīdzību par tiem.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta C-48/09 P: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 14. septembra spriedums — Lego Juris A/S /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Mega Brands Inc. (Apelācija — Regula (EK) Nr. 40/94 — Kopienas preču zīme — Preces formas piemērotība tās kā preču zīmes reģistrācijai — Trīsdimensiju apzīmējuma, ko veido Lego klucīša augšējā virsma un divas sānu malas, reģistrācija — Minētās reģistrācijas atzīšana par spēkā neesošu, pamatojoties uz uzņēmuma, kas tirgo tādas pašas formas un izmēru spēļu klucīšus, pieteikumu — Minētās regulas 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa — Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/3

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 14. septembra spriedums — Lego Juris A/S/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Mega Brands Inc.

   (Lieta C-48/09 P) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 40/94 - Kopienas preču zīme - Preces formas piemērotība tās kā preču zīmes reģistrācijai - Trīsdimensiju apzīmējuma, ko veido Lego klucīša augšējā virsma un divas sānu malas, reģistrācija - Minētās reģistrācijas atzīšana par spēkā neesošu, pamatojoties uz uzņēmuma, kas tirgo tādas pašas formas un izmēru spēļu klucīšus, pieteikumu - Minētās regulas 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa - Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai)
   2010/C 301/03
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lego Juris A/S (pārstāvji — V. von Bomhard un T. Dolde, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis), Mega Brands Inc. (pārstāvji — P. Cappuyns un C. De Meyer, advocaten).

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 12. novembra spriedumu lietā T-270/06 Lego Juris A/S/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi prasību atcelt aktu, ko Kopienas trīsdimensiju preču zīmes, kuru veido Lego klucīša forma, attiecībā uz 9. un 28. klasē ietilpstošām precēm īpašnieks cēla par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju paplašinātās padomes 2006. gada 10. jūlija lēmumu R 856/2004-G, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzība par Anulēšanas nodaļas lēmumu, ar kuru minētā preču zīme daļēji tika atzīta par spēkā neesošu Mega Brands iesniegtā pieteikuma atzīt par spēkā neesošu ietvaros — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļas interpretācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Lego Juris A/S atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta T-159/09 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 25. maija rīkojums — Biofrescos/Komisija (Pieteikums par pagaidu noregulējumu — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Pieteikuma iesniegšana — Nepieņemamība — Finansiāls zaudējums — Steidzamības neesamība)

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/12

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 25. maija rīkojums — Biofrescos/Komisija
   (Lieta T-159/09 R)
   (Pieteikums par pagaidu noregulējumu - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Pieteikuma iesniegšana - Nepieņemamība - Finansiāls zaudējums - Steidzamības neesamība)
   2009/C 167/25
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda, Linda-a-Velha (Portugāle) (pārstāvis — A. Magalhães Menezes, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal, P. Guerra e Andrade un L. Bouyon)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt no prasītājas vēl nepieprasītā ievedmuitas nodokļa piedziņu, ciktāl šī piedziņa noteikta ar Komisijas 2009. gada 16. janvāra Lēmumu C (2009) 72 galīgā redakcija, ar kuru tiek atzīts, ka a posteriori jāpiedzen šis nodoklis un ka atbrīvošana no šī nodokļa prasītājas gadījumā nav pamatota

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.