title: Lieta C-474/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-227/01 līdz T-229/01 un T-265/01, T-266/01 un T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava un Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-227/01 līdz T-229/01 un T-265/01, T-266/01 un T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava un Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya

   (Lieta C-474/09 P)
   2010/C 37/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (pārstāvji — I. Sáenz-Cortabarría Fernández un M. Morales Isasi, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Eiropas Kopienu Komisija un Comunidad Autónoma de la Rioja

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību, konkrēti, pakārtoto lūgumu atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai un vajadzības gadījumā noteikt tai pienākumu veikt atteikto pierādījumu iegūšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan pirmajā, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus un Comunidad Autónoma de la Rioja, personai, kas iestājusies lietā, — atlīdzināt pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka konkrētajā gadījumā nav izņēmuma apstākļu, kas pamatotu tiesisko paļāvību par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura savukārt saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 (1) 14. panta 1. punktu saistībā ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principu liedz izdot rīkojumu par atbalsta atgūšanu. Strīda priekšmeta sagrozīšana pirmajā instancē un pušu sacīkstes principa pārkāpums. Judikatūras par pienākumu norādīt pamatojumu pārkāpums.
               Ne strīdīgā nodokļu pasākuma formālā atšķirība no pasākuma, par kuru bija Lēmums 93/337 (2), ne apstāklis, ka Komisija būtu varējusi selektivitātes kritēriju pamatot ar citiem aspektiem, nevis tikai Lēmumā 93/337 īpaši norādīto, ne Lēmumā 93/337 rodamā nesaderības atzīšana nav juridiski pietiekami iemesli, lai PIT nekonstatētu tāda izņēmuma apstākļa esamību, kurš pats par sevi vai apvienojumā ar citiem šajā lietā esošajiem apstākļiem liedz Komisijai izdot rīkojumu par apstrīdētajā lēmumā minētā atbalsta atgūšanu.
               Nodokļu metodes un priekšrocību apmēra dēļ uzskatīdama, ka apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 apstrīdētie pasākumi nav analoģiski strīdīgajam nodokļu pasākumam, PIT ir sagrozījusi lietas dalībnieku strīda būtību, nav ņēmusi vērā pušu sacīkstes principu un turklāt acīmredzami pārkāpusi noteiktu judikatūru par pienākumu norādīt pamatojumu.
               PIT ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka Komisijas nostāja jautājumā par 1993. gada atbrīvojumu no nodokļa, kā arī pret Likumā Nr. 22/1993 paredzētajām nodokļu priekšrocībām nav izņēmuma apstāklis, kas būtu varējis pamatot kādu tiesisko paļāvību jautājumā par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu liegtu atbalstu atgūt tāpēc, ka tas būtu pretrunā tiesiskās paļāvības aizsardzības principam.

               2.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas pierādījumu iegūšanas jautājumā un nolemjot neveikt prasītājas lūgtās pierādījumu iegūšanas darbības attiecībā uz noteiktu tādu Komisijas dokumentu uzrādīšanu, kuri, ievērojot argumentus, ko PIT izmantoja, lai noraidītu prasītājas prasību, ir būtiski tās interešu aizstāvībai. Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.
               PIT, neveikdama lūgto pierādījumu iegūšanu, ir pārkāpusi prasītājas pamattiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, jo atteicās iegūt prasītājai būtiskus pierādījumus, šādi aizskarot tās tiesības uz aizstāvību, ņemot vērā, ka tās prasījums tika noraidīts ar argumentu, ka tā nebija pierādījusi tieši tos apstākļus, kurus tā vēlējās apliecināt ar neiegūtajiem pierādījumiem: ja ne Komisijas skaidri izklāstīto noraidošo galīgo nostāju attiecībā uz 1994. gada sūdzību par 1993. gadā īstenotu būtībā identisku pasākumu, tad vismaz Komisijas attieksmi, kas būtu izņēmuma apstāklis, jo šāda rīcība esot radījusi tiesisku paļāvību par 1993. gada nodokļu pasākumu likumību, kā dēļ 1996. gadā tika īstenots strīdīgais nodokļu pasākums.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 10. maija Lēmums 93/337 par nodokļu atbalsta sistēmu ieguldījumiem Basku Zemē (OV L 134, 25. lpp.).


title: Lieta T-102/09: Prasība, kas celta 2010. gada 1. septembrī — Elosta /Komisija

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/26

         Prasība, kas celta 2010. gada 1. septembrī — Elosta/Komisija
   (Lieta T-102/09)
   ()
   2011/C 13/52
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Abdelrazag Elosta (Pinner, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — E. Grieves, Barrister, un A. McMurdie, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Regulu (EK) Nr. 1330/2008 (1) tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai nekavējoties svītrot prasītāju no minētās regulas pielikuma un

               —

               piespriest atbildētājai un/vai Eiropas Savienības Padomei ne tikai segt savus tiesāšanās izdevumus, bet arī atlīdzināt prasītājam radušos tiesāšanās izdevumus un visas summas, ko Eiropas Savienības Tiesas kase izmaksājusi avansā kā juridisko palīdzību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājs atbilstoši LESD 263. pantam lūdz atcelt Komisijas Regulu (EK) Nr. 1330/2008 tiktāl, ciktāl prasītāja vārds ir iekļauts to personu un organizāciju sarakstā, attiecībā uz kurām ir paredzēti atsevišķi ierobežojoši pasākumi.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda šādus pamatus:

               Pirmkārt, Komisija nevienā brīdī nav neatkarīgi pārbaudījusi pamatojumu prasītāja iekļaušanai Regulas (EK) Nr. 881/2002 (2) I pielikumā vai pieprasījusi norādīt iemeslus vai sniegt pierādījumus šai iekļaušanai.

               Turklāt Komisija prasītājam nav norādījusi nevienu iemeslu un nav arī norādījusi nevienu atbilstošu iemeslu, kas pamatotu viņa iekļaušanu Regulas (EK) Nr. 881/2002 I pielikumā, pārkāpjot viņa tiesības efektīvi celt prasību tiesā, tiesības uz aizstāvību un tiesības uz īpašumu atbilstoši Eiropas Cilvēktiesību konvencijai.

               Visbeidzot, arī turpmāka prasītāja vārda iekļaušana Regulas (EK) Nr. 881/2002 I pielikumā ir neracionāla, ņemot vērā, ka: i) nebija un nav neviena iemesla, kas atbilstu attiecīgam kritērijam par iekļaušanu minētajā pielikumā; ii) Apvienotās Karalistes valdības nostāja ir tāda, ka prasītājs vairs neatbilst attiecīgajam kritērijam un iii) specializētā Apvienotās Karalistes tiesa ir atzinusi, ka Libyan Islamic Fighting Group nav apvienojusies ar Al-Qaida tīklu un/vai ne visas personas, kas saistītas ar Libyan Islamic Fighting Group, atbalsta Al-Qaida džihāda vispārējas vardarbības ideoloģiju.

      (1)  Komisijas 2008. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 1330/2008, ar kuru 103. reizi groza Padomes Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban (OV L 345, 60. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 27. maija Regula (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu (OV L 139, 9. lpp.).


title: Lieta C-443/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. jūlijā iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) – Abraxis Bioscience LLC/Comptroller General of Patents

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. jūlijā iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) – Abraxis Bioscience LLC/Comptroller General of Patents

   (Lieta C-443/17)
   (2017/C 309/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Abraxis Bioscience LLC

      Atbildētājs: Comptroller General of Patents

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai PAS regulas (1) 3. panta d) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to atļauts piešķirt PAS, ja 3. panta b) apakšpunktā noteiktā tirdzniecības atļauja pastāvoša pamatpatenta ietvaros ir pirmā atļauja laist produktu tirgū kā zāles un produkts ir vecās aktīvās vielas jauna formula?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (OV L 152. 1. lpp.).


title: Lieta C-393/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Dalmine SpA / Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE  u.c.

text:
               20.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Dalmine SpA/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE u.c.
   (Lieta C-393/14)
   2014/C 372/13
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Dalmine SpA

      Atbildētāji: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES (1) ir spēkā neesošs, ciktāl tajā, aprēķinot bez maksas piešķiramās kvotas, nav ņemta vērā ar dūmgāzu – vai tērauda rūpniecības procesu gāzes – sadedzināšanu saistīto emisiju daļa, nedz arī ar koģenerācijas rezultātā saražoto siltumenerģiju saistīto emisiju daļa, tādējādi pārkāpjot LESD 290. pantu un Direktīvas 2003/87/EK (2) 10.a panta 1., 4.un 5. punktu, pārsniedzot šajā direktīvā paredzētās pilnvaras un neievērojot šīs direktīvas mērķus (energoefektīvāku tehnoloģiju izmantošanas veicināšana un ar ekonomisko attīstību un nodarbinātību saistīto prasību ievērošana)?

               2)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ņemot vērā LES 6. pantu, ciktāl tas ir pretrunā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) papildu protokola 1. pantam un minētās konvencijas 17. pantam, jo ar to ir prettiesiski pārkāpta prasītāju sabiedrību tiesiskā paļāvība par tiesībām paturēt īpašumu, ko veido tām sākotnēji piešķirtais kvotu apjoms un uz kuru tām ir tiesības atbilstoši direktīvas noteikumiem, tādējādi liedzot tām ar šo īpašumu saistīto ekonomisko labumu?

               3)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu atbilstoša pamatojuma nenorādīšanas dēļ ir pārkāpts LESD 296. panta 2. punkts un Nicas hartas 41. pants?

               4)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpts Direktīvas2003/87/EK 10.a panta 5. punkts, LES 5. panta 4. punktā paredzētais samērīguma princips, kā arī nav veikta izmeklēšana un ir pieļauta kļūda vērtējumā, ņemot vērā to, ka bez maksas piešķiramo kvotu maksimālā apjoma aprēķinā (kam ir nozīme, nosakot vienotu starpnozaru korekcijas koeficientu) nav ņemta vērā ietekme, ko radīja laikā starp Direktīvas 2003/87/EK ieviešanas pirmo posmu (2005.–2007. gads) un otro posmu (2008.–2012. gads) notikušās jēdziena “sadedzināšanas iekārta” interpretācijas izmaiņas?

               5)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punkts un 9.a panta 2. punkts, kā arī nav veikta izmeklēšana un ir pieļauta kļūda vērtējumā, ņemot vērā to, ka bez maksas piešķiramo kvotu maksimālā apjoma aprēķins (kam ir nozīme, nosakot vienotu starpnozaru korekcijas koeficientu) tika veikts, pamatojoties uz dalībvalstu sniegtajiem datiem, kuri nebija konsekventi, jo to pamatā bija atšķirīga Direktīvas 2003/87/EK 9.a panta 2. punkta interpretācija?

               6)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpti Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. punktā un 23. panta 3. punktā ietvertie procedūras noteikumi?

      (1)  Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV L 240, 27. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (teksts attiecas uz EEZ) (OV L 275, 32. lpp.).


title: Pirmās Instances Tiesas Spriedums 2005. gada 13. jūlijā lietā T-242/02 The Sunrider Corp. pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme “TOP” — Reģistrācijas atteikums — Regulas (EK) Nr. 40/94115. panta 4. punkts — Jēdziens “rakstveida paziņojumi” — Saprātīga termiņa principa pārkāpums — Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/13

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 13. jūlijā
   lietā T-242/02 The Sunrider Corp. pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “TOP” - Reģistrācijas atteikums - Regulas (EK) Nr. 40/94115. panta 4. punkts - Jēdziens “rakstveida paziņojumi” - Saprātīga termiņa principa pārkāpums - Tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2005/C 229/26)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā T-242/02 The Sunrider Corp., Toransa [Torrance], Kalifornija (ASV), ko sākumā pārstāvēja M. Bra [M. Bra], pēc tam N. Dontā [N. Dontas], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — O. Velbruks [O. Waelbroeck] un P. Gerukals [P. Geroukalos]) par prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2002. gada 30. maija lēmumu lietā R 314/1999-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiskas preču zīmes “TOP” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši P. Mengoci [P. Mengozzi] un I. Višņevska-Bjalecka [ I. Wiszniewska-Białecka], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 13. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 26.10.2002.


title: Lieta F-116/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. novembrī — ZZ /Komisija

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/46

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. novembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-116/13)
   2014/C 45/87
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — S. Orlandi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja pensijas tiesību pārnešanu Savienības pensiju programmā, kurā ir piemēroti jaunie VĪN, kas attiecas uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku un, attiecīgi, nepiemērojamu Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārējo īstenošanas noteikumu 9. pantu;

               —

               atcelt 2013. gada 18. jūnija lēmumu aprēķināt prasītāja pensijas tiesības, kas iegūtas pirms stāšanās amatā, pārnesot tās Eiropas Savienības iestāžu pensiju programmā, piemērojot 2011. gada 3. marta Vispārējos īstenošanas noteikumus, kas attiecas uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-16/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. janvārī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Spānija) – María Elena Pérez López / Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. janvārī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Spānija) – María Elena Pérez López/Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

   (Lieta C-16/15)
   (2015/C 096/10)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: María Elena Pérez López

      Atbildētājs: Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai UNICE, CEEP un EAK 1999. gada 18. martā noslēgtajam Pamatnolīgumam par darbu uz noteiktu laiku, kas pievienots Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK (1) pielikumā, ir pretrunā un tāpēc nepiemērojams 2003. gada 16. decembra Likuma Nr. 55/2003 par veselības aprūpes dienestu specializētā civildienesta personāla pamatnolikumu 9. panta 3. punkts, jo tajā tiek veicināti ļaunprātīgas izmantošanas gadījumi, kas izriet no gadījuma darba izpildei nodarbināto līdzstrādnieku secīgām iecelšanām amatā, ciktāl tajā:

                           a)

                           nav noteikts nedz kopējais maksimālais ilgums, uz kādu secīgi var veikt iecelšanu amatā gadījuma darba izpildei, nedz tas, līdz cik reizēm šo iecelšanu var atjaunot;

                           b)

                           lēmums par to, vai izveidot pastāvīgas amata vietas, kad tiek veiktas vairāk kā divas iecelšanas amatā viena un tā paša darba veikšanai kopumā 12 vai vairāk mēnešus ilgi divu gadu laikā, tiek atstāts administrācijas ziņā;

                           c)

                           tiek ļauts iecelt amatā gadījuma darba izpildei, neprasot iecelšanas dokumentos norādīt konkrēto objektīvo pagaidu, īslaicīga vai ārkārtas rakstura iemeslu, kas to attaisnotu?

               2)

               Vai UNICE, CEEP un EAK 1999. gada 18. martā noslēgtajam Pamatnolīgumam par darbu uz noteiktu laiku, kas pievienots Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK pielikumā, ir pretrunā un tāpēc nepiemērojams Madrides autonomās kopienas Ekonomikas un finanšu ministrijas 2013. gada 28. janvāra rīkojuma 11. panta 7. punkts, jo tajā ir noteikts, ka “beidzoties termiņam, uz kādu notikusi iecelšana amatā, vienmēr jāizbeidz dienesta attiecības un jādzēš visi prasījumi attiecībā uz nostrādāto laikposmu, tostarp gadījumos, kad šis pats tiesību subjekts pēc tam tiek iecelts amatā no jauna”, proti, neatkarīgi no tā, vai ir beidzis pastāvēt konkrētais objektīvais iemesls, kas attaisnoja iecelšanu amatā, kā noteikts pamatnolīguma 3. klauzulas 1. punktā?

               3)

               Vai UNICE, CEEP un EAK 1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas pievienots Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK pielikumā, mērķim ir atbilstīgi 2003. gada 16. decembra Likuma Nr. 55/2003 par veselības aprūpes dienestu specializētā civildienesta personāla pamatnolikumu 9. panta 3. punkta trešo daļu interpretēt tādējādi, ka tiek uzskatīts, ka, ja viena un tā paša darba izpildei persona tiek iecelta amatā vairāk nekā divas reizes uz kopumā 12 vai vairāk mēnešus ilgu laikposmu divu gadu laikā, administrācijai ir jāizveido pastāvīga amata vieta iestādes štatu sarakstā tālab, lai darba ņēmējs, kas amatā iecelts gadījuma darba izpildei, kļūtu iecelts amatā ierēdņa vietas izpildei?

               4)

               Vai UNICE, CEEP un EAK 1999. gada 18. martā noslēgtajā Pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas pievienots Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK pielikumā, atzītajam nediskriminēšanas principam ir atbilstīgi piemērot gadījuma darba izpildei pagaidu kārtībā nodarbinātajiem specializētā civildienesta līdzstrādniekiem to pašu atlīdzinājumu, kas paredzēts darba tiesiskajās attiecībās esošajiem gadījuma darba izpildei nodarbinātajiem darbiniekiem, tāpēc ka abas situācijas ir būtībā identiskas, jo būtu neloģiski, ja attieksme pret līdzstrādniekiem, kuriem ir identiska kvalifikācija, lai strādātu tajā pašā uzņēmumā (Madrides Veselības aprūpes dienestā), pildot vienus un tos pašus amata pienākumus, un lai apmierinātu identisku īslaicīgu vajadzību, viņu nodarbinātības tiesisko attiecību izbeigšanas brīdī būtu atšķirīga, ņemot vērā, ka nav acīmredzama iemesla, kas liegtu šīs uz noteiktu laiku dibinātās nodarbinātības attiecības salīdzināt, lai novērstu diskriminējošas situācijas?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 5. nod., 3. sēj., 368. lpp.


title: Lieta T-572/11 R II: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 23. aprīļa rīkojums — Hassan /Padome (Pagaidu noregulējums — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Jauns pieteikums — Jauni fakti — Neesamība — Nepieņemamība)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/23

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 23. aprīļa rīkojums — Hassan/Padome
   (Lieta T-572/11 R II)
   (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Jauns pieteikums - Jauni fakti - Neesamība - Nepieņemamība)
   2012/C 174/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Samir Hassan (Damaska, Sīrija) (pārstāvji — É. Morgan de Rivery un E. Lagathu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — S. Kyriakopoulou un M. Vitsentzatos)

      Priekšmets

   Prasība par pagaidu pasākumu noteikšanu, it īpaši pieteikums par ierobežojošo pasākumu, kurus Padome noteica pret Sīriju, piemērošanas apturēšanu tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta C-212/09: Prasība, kas celta 2009. gada 11. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/35

         Prasība, kas celta 2009. gada 11. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (lieta C-212/09)
   2009/C 180/61
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Braun, M. Teles Romão un P. Guerra e Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, paturēdama spēkā īpašās valsts tiesības un citu Portugāles valsts sektora iestāžu tiesības sabiedrībā GALP Energia, SGPS S.A, Portugāles Republika nav izpildījusi EKL 56. un 43. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Atbilstoši Portugāles tiesību aktiem valstij sabiedrībā GALP ir priviliģētas akcijas ar īpašām tiesībām. Valstij ir tiesības iecel valdes priekšsēdētāju. Tās kompetences ietvaros sabiedrības lēmumi tai ir jāapstiprina.
   Valstij jāapstiprina jebkuri lēmumi par sabiedrības statūtu grozījumiem, lēmumi, ar kuriem tiek atļauti līgumi starp sabiedrībām par kopīgu vadību vai kontrolējošās sabiedrības noteikšanu un līgumi, kas jebkādā veidā var apdraudēt naftas, gāzes un to produktu piegādi valstī.
   Komisija uzskata, ka gan valsts tiesības iecelt valdes locekli ar tiesībām apstiprināt vienošanās, gan valsts veto tiesības attiecībā uz significant corporate actions ievērojami ierobežo tiešus un portfeļa ieguldījumus.
   Minētās valsts īpašās tiesības ir valsts pasākumi, jo priviliģētās akcijas nav sabiedrību tiesību parastas piemērošanas rezultāts.
   Atvasinātās Kopienu tiesības nepieļauj valsts īpašas tiesības naftas un naftas produktu mazumtirdzniecības uzņēmumos. GALP nav nekādas atbildības par piegādes nodrošināšanu. Valsts mēģina GALP padarīt par sabiedrību, kuras lēmumu pieņemšanas centrs ir Portugālē. Katrā ziņā Portugāles valsts neievēro samērīguma principu, jo strīdīgie pasākumi nav piemēroti, lai nodrošinātu izvirzīto mērķu sasniegšanu un pārsniedz šo mērķu sasniegšanai nepieciešamo.


title: Lieta T-58/01: Vispārējās tiesas 2009. gada 17. decembra spriedums — Solvay /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nātrija karbonāta tirgus Kopienā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Līgums, kas uzņēmumam garantē minimālo pārdošanas tonnāžu dalībvalstī un vajadzīgā daudzuma iepirkumu šīs minimālās tonnāžas sasniegšanai — Komisijas pilnvaru uzlikt naudas sodu vai sankcijas noilgums — Saprātīgs termiņš — Būtiskas formas prasības — Tirdzniecības starp dalībvalstīm ietekmēšana — Tiesības piekļūt lietas materiāliem — Naudas sods — Pārkāpuma smagums un ilgums — Atbildību pastiprinoši un mīkstinoši apstākļi)

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/31

         Vispārējās tiesas 2009. gada 17. decembra spriedums — Solvay/Komisija
   (Lieta T-58/01) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nātrija karbonāta tirgus Kopienā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Līgums, kas uzņēmumam garantē minimālo pārdošanas tonnāžu dalībvalstī un vajadzīgā daudzuma iepirkumu šīs minimālās tonnāžas sasniegšanai - Komisijas pilnvaru uzlikt naudas sodu vai sankcijas noilgums - Saprātīgs termiņš - Būtiskas formas prasības - Tirdzniecības starp dalībvalstīm ietekmēšana - Tiesības piekļūt lietas materiāliem - Naudas sods - Pārkāpuma smagums un ilgums - Atbildību pastiprinoši un mīkstinoši apstākļi)
   2010/C 37/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Solvay SA, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — L. Simont, P.-A. Foriers, G. Block, F. Louis un A. Vallery, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un J. Currall, pārstāvji, kam palīdz N. Coutrelis, avocat)

      Priekšmets

   Primāri, prasība atcelt Komisijas 2000. gada 13. decembra Lēmumu 2003/5/EK par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/33.133 — B: Nātrija karbonāts — Solvay, CFK) (OV 2003, L 10, 1. lpp.) un, pakārtoti, prasība atcelt vai samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               atcelt Komisijas 2000. gada 13. decembra Lēmuma 2003/5/EK par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/33.133 — B: Nātrija karbonāts — Solvay, CFK) 1. pantu tiktāl, ciktāl tajā noteikts, ka Solvay SA 1990. gadā ir pārkāpusi EKL 81. panta noteikumus;

               2.

               Solvay uzliktais naudas sods tiek noteikts 2,25 miljonu euro apmērā;

               3.

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4.

               prasītāja sedz trīs ceturtdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina trīs ceturtdaļas no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               5.

               Komisija sedz vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina vienu ceturtdaļu no prasītājas tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 161, 02.06.2001.


title: Lieta C-290/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. jūnijā iesniedza Tribunale di Firenze (Itālija) – kriminālprocess pret Skerdjan Celaj

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. jūnijā iesniedza Tribunale di Firenze (Itālija) – kriminālprocess pret Skerdjan Celaj

   (Lieta C-290/14)
   2014/C 292/22
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Firenze

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Skerdjan Celaj

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2008/115/EK (1) noteikumi nepieļauj tādas dalībvalsts tiesību normas, kas paredz brīvības atņemšanas sodu līdz četriem gadiem trešās valsts valstspiederīgajam, kas pēc viņa atgriešanas uz savu valsti ne atbilstoši krimināltiesiskai sankcija, ne arī krimināltiesiskas sankcijas rezultātā no jauna ir ieceļojis valsts teritorijā, pārkāpjot likumīgu atkārtotas ieceļošanas aizliegumu, bet kuram iepriekš nav tikuši piemēroti piespiedu pasākumi, kas ir paredzēti Direktīvas 2008/115 8. pantā, viņa drīzas un efektīvas izraidīšanas nolūkā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.).


title: Lieta C-30/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Ungārijas Republiku

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/8

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Ungārijas Republiku
   (Lieta C-30/07)
   (2007/C 69/16)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un B. D. Simon)

      Atbildētāja: Ungārijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (1), vai jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Ungārijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar šo direktīvu;

               —

               piespriest Ungārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas valsts tiesībās termiņš beidzās 2006. gada 23. janvārī.

      (1)  OV L 16, 44. lpp.


title: Lieta F-124/13: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums – CW/Parlaments Civildienests — Ierēdņi — Prasība atcelt tiesību aktu — Civildienesta noteikumu 12.a pants — Iekšējie noteikumi attiecībā uz padomdevēju komiteju, kas izskata jautājumus par vardarbību un tās novēršanu darbā — Civildienesta noteikumu 24. pants — Lūgums sniegt palīdzību — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Neesamība — Padomdevēju komitejas, kas izskata jautājumus par vardarbību un tās novēršanu darbā, loma un pilnvaras — Ierēdņa fakultatīva vēršanās komitejā — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/41

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums – CW/Parlaments
   (Lieta F-124/13) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība atcelt tiesību aktu - Civildienesta noteikumu 12.a pants - Iekšējie noteikumi attiecībā uz padomdevēju komiteju, kas izskata jautājumus par vardarbību un tās novēršanu darbā - Civildienesta noteikumu 24. pants - Lūgums sniegt palīdzību - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Neesamība - Padomdevēju komitejas, kas izskata jautājumus par vardarbību un tās novēršanu darbā, loma un pilnvaras - Ierēdņa fakultatīva vēršanās komitejā - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2015/C 155/59)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CW (pārstāvis – C. Bernard–Glanz, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – E. Taneva un M. Dean)

      Priekšmets

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar ko tika noraidīts prasītāja lūgums sniegt palīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Parlaments sedz savus un atlīdzina pusi no CW tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               CW sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014., 54. lpp.


title: Lieta T-364/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. jūnijā – Marcin Bielawski/EUIPO (“HOUSE OF CARS”)

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/44

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. jūnijā – Marcin Bielawski/EUIPO (“HOUSE OF CARS”)
   (Lieta T-364/17)
   (2017/C 249/59)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marcin Bielawski (Varšava, Polija) (pārstāvis – M. Kondrat, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HOUSE OF CARS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 172 638

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 27. marta lēmums lietā R 2047/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu vai

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nebūtu piemērojams absolūts reģistrācijas atteikuma pamats;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts.


title: Lieta T-223/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 23. augustā ierosinājis Eiropas Parlaments par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2006. gada 13. jūlija rīkojumu lietā F-102/05, Ole Eistrup pret Eiropas Parlamentu

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/15

         Apelācija, ko 2006. gada 23. augustā ierosinājis Eiropas Parlaments par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2006. gada 13. jūlija rīkojumu lietā F-102/05, Ole Eistrup pret Eiropas Parlamentu
   (Lieta T-223/06 P)
   (2006/C 249/35)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments, Strasbūra, (Francija) (pārstāvji — H. von Hertzen un L. Knudsen)

      Pretējā puse procesā: Ole Eistrup

   Prasītāja prasījumi
   Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas rīkojumu;

               —

               Tiesai pieņemt lēmumu lietā, apstiprinot prasītāja iepriekšējo iebildumu;

               —

                  Ole Eistrup celto prasību noraidīt;

               —

               pieņemt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem saskaņā ar atbilstīgiem noteikumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Parlaments, pamatojot savu apelācijas sūdzību, norāda, ka Eiropas Savienības Civildienesta tiesa ir pārkāpusi Pirmās instances tiesas reglamenta 43. panta 1. punkta pirmo daļu, jo Civildienesta tiesa nav pārtraukusi lietas izskatīšanu, neskatoties uz to, ka uz prasības pieteikuma prasītāja jurista paraksta vietā bija faksimila zīmogs, kurā atveidots jurista paraksts.
   Turklāt Eiropas Parlaments apgalvo, ka Civildienesta tiesa neievēro tiesiskās drošības principu, jo tā padara Reglamenta 43. panta 1. punkta pirmās daļas piemērošanu atkarīgu no tā, vai bija nesamērīgi pārkāpts [pienākums] nodrošināt iespēju vērsties tiesā. Tādējādi nav iespējams paredzēt, vai lietu būs iespējams izskatīt atbilstoši prasījumiem.


title: Lieta T-439/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. augustā — Fard and Sarkandi /Padome

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/31

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. augustā — Fard and Sarkandi/Padome
   (Lieta T-439/13)
   2013/C 367/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Mohammad Moghaddami Fard (Teherāna, Irāna) un Ahmad Sarkandi (Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji — M. Taher, Solicitor, M. Lester, Barrister, un S. Kentridge, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 6. jūnija Lēmumu 2013/270/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 156, 10. lpp.), un Padomes 2013. gada 6. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 522/2013, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 156, 3. lpp.);

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka jebkurš no sarakstā iekļaušanas kritērijiem ir izpildīts attiecībā pret jebkuru no prasītājiem, un ka nav atbilstoša juridiska pamata prasītāju iekļaušanai sarakstā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome bez pienācīga juridiska pamata ir paredzējusi noteikt ceļošanas aizliegumu prasītājiem.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav sniegusi pienācīgu vai pietiekamu pamatojumu prasītāju iekļaušanai apstrīdētajos pasākumos.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav ievērojusi prasītāju tiesības uz aizstāvību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar Padomes lēmumu iekļaut prasītājus sarakstā ir bez pamatojumu un nesamērīgi pārkāptas prasītāju pamattiesības, ieskaitot tiesības uz viņu īpašuma, ģimenes dzīves, uzņēmējdarbības un reputācijas aizsardzību.


title: Lieta C-357/09 PPU: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 30. novembra spriedums ( Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Said Shamilovich Kadzoev ( Huchbarov ) (Vīzu politika, patvēruma politika, imigrācijas politika un cita politika, kas saistīta ar personu brīvu pārvietošanos — Direktīva 2008/115/EK — To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas [dalībvalstī] uzturas nelikumīgi — 15. panta 4.–6. punkts — Aizturēšanas termiņš — Laikposma, kurā izraidīšanas lēmuma izpilde ir apturēta, ņemšana vērā — Jēdziens pamatots iemesls izraidīšanai )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/17

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 30. novembra spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Said Shamilovich Kadzoev (Huchbarov)
   (Lieta C-357/09 PPU) (1)

   (Vīzu politika, patvēruma politika, imigrācijas politika un cita politika, kas saistīta ar personu brīvu pārvietošanos - Direktīva 2008/115/EK - To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas [dalībvalstī] uzturas nelikumīgi - 15. panta 4.–6. punkts - Aizturēšanas termiņš - Laikposma, kurā izraidīšanas lēmuma izpilde ir apturēta, ņemšana vērā - Jēdziens “pamatots iemesls izraidīšanai”)
   2010/C 24/28
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad [Sofijas Administratīvā tiesa]

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Said Shamilovich Kadzoev (Huchbarov) [Saids Šamilovičs Kadzojevs (Hučbarovs)]

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Sofia-grad — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.), 15. panta 4., 5. un 6. punkta interpretācija — Aizturēšanas maksimālā termiņa, kas paredzēts šīs direktīvas 15. pantā, pārsniegšana saistībā ar trešās valsts valstspiederīgo, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Šī maksimālā termiņa pārsniegšana, brīdī, kad direktīva stājās spēkā, bet pirms tās transponēšanas valsts tiesībās, kurās nav paredzēts aizturēšanas ierobežojums laikā — Direktīvas normu piemērošana pēc to transponēšanas valsts tiesībās un atpakaļejošā spēka attiecībā uz izskatāmiem gadījumiem neesamība — Laika, kas pagājis kopš valsts iestāžu pieņemtā lēmuma par izraidīšanu apstrīdēšanas procesa norises, aprēķinot aizturēšanas maksimālo termiņu, neņemšana vērā — Iespējama šī termiņa pārsniegšanas pieļaujamība, kas pamatota ar personu apliecinošu dokumentu un iztikas līdzekļu neesamību, kā arī attiecīgās personas agresīvo rīcību — Jēdziens “pamatots iemesls izraidīšanai”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 15. panta 5. un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētajā maksimālajā aizturēšanas termiņā ir jāietver arī aizturēšanas izraidīšanas procedūras kontekstā laikposms, kas sācies pirms bija piemērojams šīs direktīvas tiesiskais regulējums;

               2)

               laikposms, kurā persona ir bijusi izmitināta pagaidu izmitināšanas centrā, pamatojoties uz lēmumu, kas pieņemts atbilstoši valsts un Kopienu tiesību normām par patvēruma meklētājiem, Direktīvas 2008/115 15. panta izpratnē nav jāuzskata par aizturēšanu izraidīšanas nolūkā;

               3)

               Direktīvas 2008/115 15. panta 5. un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka laikposms, kurā ir apturēta rīkojuma par piespiedu izraidīšanu izpilde sakarā ar to prasību tiesā, ko pret šo rīkojumu iesniegusi ieinteresētā persona, tiek ņemts vērā, lai aprēķinātu aizturēšanas izraidīšanas nolūkā laikposmu, ja šīs procedūras laikā ieinteresētā persona turpināja uzturēties pagaidu izmitināšanas centrā;

               4)

               Direktīvas 2008/115 15. panta 4. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas nav piemērojams, ja Direktīvas 2008/115 15. panta 6. punktā paredzētās aizturēšanas termiņu pagarināšanas iespējas ir izsmeltas brīdī, kad tiesa pārbauda konkrētās personas aizturēšanu;

               5)

               Direktīvas 2008/115 15. panta 4. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tikai faktiski pamatots iemesls, ka, ņemot vērā šī paša panta 5. un 6. punktā paredzētos termiņus, var notikt sekmīga izraidīšana, ir pamatots iemesls izraidīšanai un pēdējā minētā nav, ja šķiet maz ticams, ka, ņemot vērā minētos termiņus, ieinteresētā persona tiks uzņemta kādā trešā valstī;

               6)

               Direktīvas 2008/115 15. panta 4. un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja ir beidzies šajā direktīvā paredzētais maksimālais aizturēšanas laikposms, tajos nav atļauts neatbrīvot ieinteresēto personu nekavējoties tādēļ, ka tai nav derīgu dokumentu, tā izrāda agresīvu rīcību un tai nav nedz savu iztikas līdzekļu, nedz dzīvesvietas vai līdzekļu, kurus tai šim nolūkam nodrošina dalībvalsts.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta C-162/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Società Airport Shuttle Express scarl un Giovanni Panarisi/Comune di Grottaferrata

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Società Airport Shuttle Express scarl un Giovanni Panarisi/Comune di Grottaferrata

   (Lieta C-162/12)
   2012/C 165/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Società Airport Shuttle Express scarl un Giovanni Panarisi

      Atbildētāja: Comune di Grottaferrata

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 49. pants, LES 3. pants, LES 3., 4., 5. un 6. pants, LESD 101. un 102. pants, kā arī Regula (EEK) Nr. 2454/1992 (1) un Regula (EK) Nr. 12/1998 (2) liedz piemērot 1992. gada Likuma Nr. 21 3. panta 3. punktu un 11. pantu daļā, kurā tajos noteikts attiecīgi, ka “3. Pārvadātāja juridiskajai adresei un autonovietnei jāatrodas tikai un vienīgi atļauju izsniegušās pašvaldības teritorijā” un ka “… ar vadītāju iznomājamā transportlīdzekļa pasūtīšana tiek veikta pie attiecīgajām autonovietnēm. Ikvienam transportlīdzekļu iznomāšanas ar vadītāju pakalpojumam jāsākas un jābeidzas atļauju izsniegušajā pašvaldībā esošajā autonovietnē, atgriežoties tajā, lai arī lietotāja uzņemšana un ierašanās ceļa mērķī var notikt arī citu pašvaldību teritorijā…”?

               2)

               Vai LESD 49. pants, LES 3. pants, LES 3., 4., 5. un 6. pants, LESD 101. un 102. pants, kā arī Regula (EEK) Nr. 2454/1992 un Regula (EK) Nr. 12/1998 liedz piemērot Lacio reģiona 1993. gada 26. oktobra Likuma Nr. 58 5. un 10. pantu daļā, kurā tajos noteikts attiecīgi, ka “… lietotāja uzņemšana vai pakalpojuma uzsākšana notiek licenci izsniegušās pašvaldības teritorijā” un ka “… lietotāja uzņemšana un pakalpojuma uzsākšana notiek tikai un vienīgi licenci vai atļauju izsniegušās pašvaldības teritorijā braucienam uz jebkuru ceļa mērķi, iepriekš saņemot vadītāja piekrišanu, ja ceļa mērķis atrodas ārpus pašvaldības robežām…”?

      (1)  OV L 251, 1. lpp.

      (2)  OV 1998, L 4, 10. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 7. nod., 3. sēj., 501. lpp.


title: Lieta C-430/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. augustā iesniedza Tribunale di Rovigo (Itālija) — kriminālprocess pret Md Sagor

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. augustā iesniedza Tribunale di Rovigo (Itālija) — kriminālprocess pret Md Sagor

      (Lieta C-430/11)
      (2012/C 25/44)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Rovigo

         Lietas dalībnieks pamata procesā

         Md Sagor

         Prejudiciālie jautājumi

                  —

                  vai, ņemot vērā lojālas sadarbības principu un direktīvu lietderīgās iedarbības principu, Direktīvas 2008/115/EK (1) 2., 4., 6., 7. un 8. pants liedz iespēju sodīt trešās valsts valstspiederīgo, kurš kādā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, ar naudas sodu, ko aizstāj ar krimināltiesisku sankciju — mājas arestu — tāpēc vien, ka viņš ir ieceļojis un uzturas dalībvalstī nelikumīgi, vēl pirms administratīvās iestādes izdotā izbraukšanas rīkojuma neievērošanas?

                  —

                  vai, ņemot vērā lojālas sadarbības principu un direktīvu lietderīgās iedarbības principu, Direktīvas 2008/115/EK 2., 15. un 16. pants liedz iespēju dalībvalstij pēc direktīvas pieņemšanas pieņemt tiesību normu, kurā paredzēts, ka trešās valsts valstspiederīgo, kurš kādā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, soda ar naudas sodu, ko aizstāj ar tūlītēju izraidīšanu, kas izpildāma kā krimināltiesiska sankcija, neievērojot direktīvā paredzēto procedūru un ārzemnieka tiesības?

                  —

                  vai LES 4. panta 3. punktā minētais lojālas sadarbības princips aizliedz valsts tiesību normu, kas pieņemta līdz kādas direktīvas ieviešanas termiņa beigām, lai izvairītos no direktīvas darbības jomas vai katrā ziņā ierobežotu to, un kādi pasākumi tiesai jāveic, ja tiek konstatēti tādi apstākļi?

         (1)  OV L 348, 98. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 11. novembrī lietā C-467/02 (Verwaltungsgericht Stuttgart lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Inan Cetinkaya pret Land Baden-Württemberg (Associācijas līgums starp EEK un Turciju — Brīva darba ņēmēju pārvietošanās — Asociācijas Padomes lēmuma Nr. 1/80 7. panta pirmā daļa un 14. panta 1. punkts — Turku izcelsmes darba ņēmēja pilngadību sasnieguša bērna uzturēšanās tiesības — Lēmuma par izraidīšanu priekšnoteikumi — Kriminālā sodāmība)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 11. novembrī
   lietā C-467/02 (Verwaltungsgericht Stuttgart lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Inan Cetinkaya pret Land Baden-Württemberg (1)

   (Associācijas līgums starp EEK un Turciju - Brīva darba ņēmēju pārvietošanās - Asociācijas Padomes lēmuma Nr. 1/80 7. panta pirmā daļa un 14. panta 1. punkts - Turku izcelsmes darba ņēmēja pilngadību sasnieguša bērna uzturēšanās tiesības - Lēmuma par izraidīšanu priekšnoteikumi - Kriminālā sodāmība)
   (2005/C 6/18)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-467/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Verwaltungsgericht Stuttgart (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 19. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 27. decembrī tiesvedībā Inan Cetinkaya pret Land Baden-Württemberg, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši J.-P. Puissochet, R. Schintgen un J. N. Cunha Rodrigues (refrents), tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretāre M. Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 11. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               1980. gada Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidošanu 7. panta pirmā daļa, ko pieņēmusi Asociācijas Padome, kas izveidota saskaņā ar Līgumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomisko Kopienu un Turciju, interpretējams tādējādi, ka šī norma attiecas uz attiecīgās dalībvalsts darba tirgum piederoša vai piederējuša turku izcelsmes darba ņēmēja pilngadību sasniegušu bērnu arī tad, ja šis bērns ir dzimis un vienmēr ir dzīvojis minētajā dalībvalstī;

               2)

               Lēmuma Nr. 1/80 7. panta pirmā daļa iestājas pret to, ka tiesības, ko saskaņā ar šo normu bauda Turcijas pilsonis Inan Cetinkaya situācijā, var tikt ierobežotas pēc ieslodzījuma un tam sekojoša ārstniecības kursa apmeklēšanas, tāpēc, ka persona ilgākus laika periodus nepieder darba tirgum;

               3)

               Lēmuma Nr. 1/80 14. pants iestājas pret to, ka valstu tiesās izvērtējot lēmumu par Turcijas pilsoņa izraidīšanu netiek ņemti vērā faktiskie apstākļi, kas radušies pēc kompetentās valsts iestādes pēdējā lēmuma pieņemšanas un kas liecina, ka attiecīgās personas tiesības šajā Lēmumā paredzētajā veidā vairs nav ierobežojamas.

      (1)  OV C 70, 22.3.2003.


title: Lieta C-138/07: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 12. februāra spriedums ( Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgische Staat / N.V. Cobelfret (Direktīva 90/435/EEK — 4. panta 1. punkts — Tieša iedarbība — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz atcelt dubulto nodokļu uzlikšanu sadalītajai peļņai — Saņemto dividenžu atskaitīšana no mātes sabiedrības ar nodokļiem apliekamo ienākumu pamatsummas vienīgi gadījumā, ja tai ir ar nodokli apliekama peļņa)

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 12. februāra spriedums (Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgische Staat/N.V. Cobelfret

   (Lieta C-138/07) (1)

   (Direktīva 90/435/EEK - 4. panta 1. punkts - Tieša iedarbība - Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz atcelt dubulto nodokļu uzlikšanu sadalītajai peļņai - Saņemto dividenžu atskaitīšana no mātes sabiedrības ar nodokļiem apliekamo ienākumu pamatsummas vienīgi gadījumā, ja tai ir ar nodokli apliekama peļņa)
   (2009/C 82/05)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hof van beroep te Antwerpen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Belgische Staat

      Atbildētājs: N. V. Cobelfret

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van beroep te Antwerpen — 4. panta interpretācija Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvā Nr. 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.) — Valsts noteikumi, kas paredz atcelt dubulto nodokļu uzlikšanu izmaksātajām dividendēm — Nosacījumi
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, 4. panta 1. punkta pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kāds ir apskatīts pamata lietā, kurā ir noteikts, ka mātes sabiedrības saņemtās dividendes tiek ietvertas tās ar nodokli apliekamo ienākumu pamatsummā, lai vēlāk tiktu atskaitītas apmērā līdz 95 % tiktāl, ciktāl attiecīgajā nodokļu aplikšanas laika posmā, pēc tam, kad ir atskaitīta pārējā peļņa, kas ir atbrīvota no nodokļa, paliek pozitīvs peļņas atlikums;
   Direktīvas 90/435 4. panta 1. punkta pirmais ievilkums ir beznosacījumu un pietiekami precīzs, lai uz to varētu pamatoties valsts tiesās.

      (1)  OV C 117, 26.5.2008.


title: Lieta C-67/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. februārī iesniedza Bundessozialgericht (Vācija) – Jobcenter Berlin Neukölln / Nazifa Alimanovic  u.c.

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. februārī iesniedza Bundessozialgericht (Vācija) – Jobcenter Berlin Neukölln/Nazifa Alimanovic u.c.
   (Lieta C-67/14)
   2014/C 142/19
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundessozialgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jobcenter Berlin Neukölln

      Atbildētāji: Nazifa Alimanovic, Sonita Alimanovic, Valentina Alimanovic, Valentino Alimanovic

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 883/2004 (1) 4. pantā ietvertais pienākums nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi – izņemot Regulas (EK) Nr. 883/2004 70. panta 4. punktā paredzēto eksporta izslēgšanu – ir piemērojams arī attiecībā uz īpašiem no iemaksām neatkarīgiem naudas pabalstiem Regulas (EK) Nr. 883/2004 70. panta 1. un 2. punkta izpratnē?

               2)

               Ja uz 1. jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai – konkrētajā gadījumā kādā apmērā – var ierobežot Regulas (EK) Nr. 883/2004 4. pantā ietverto pienākumu nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi ar valsts tiesību normās ietvertiem noteikumiem, ar kuriem tiek transponēts Direktīvas 2004/38/EK (2) 24. panta 2. punkts un saskaņā ar kuriem šo pabalstu pieejamībai nav izņēmumu, ja Savienības pilsoņa uzturēšanās tiesības citā dalībvalstī izriet vienīgi no mērķa atrast darbu?

               3)

               Vai LESD 45. panta 2. punktam, to lasot kopā ar LESD 18. pantu, ir pretrunā valsts tiesību norma, kas attiecībā uz vienīgi darba meklēšanai piešķirtu uzturēšanās tiesību laiku un neatkarīgi no saiknes ar uzņēmējvalsti bez izņēmumiem liedz Savienības pilsoņiem, kuri kā darba meklētāji var atsaukties uz savām tiesībām brīvi pārvietoties, saņemt sociālo pabalstu, kura mērķis ir iztikas nodrošināšana un kurš vienlaicīgi arī atvieglo piekļuvi darba tirgum?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).


title: Lieta T-199/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Ziegler /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana — Tirgus sadale — Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām — Ievērojama ietekme uz tirdzniecību — Naudas sodi — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/24

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Ziegler/Komisija
   (Lieta T-199/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana - Tirgus sadale - Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām - Ievērojama ietekme uz tirdzniecību - Naudas sodi - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)
   2011/C 226/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ziegler SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — J.-L. Lodomez un J. Lodomez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un O. Beynet, pēc tam A. Bouquet un N. von Lingen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926 (galīgā redakcija) par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi), kā arī pakārtoti — atcelt vai samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt.

               2)

               Ziegler SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tiesāšanās izdevumus par pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta C-15/14 P: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. Apelācija — Valsts atbalsts — Ungārijas un naftas un gāzes uzņēmuma MOL nolīgums par derīgo izrakteņu ieguves nodevām saistībā ar ogļūdeņražu ieguvi — Vēlāki tiesību akta grozījumi, ar kuriem palielināta derīgo izrakteņu ieguves nodevu likme — Nodevu palielinājums, kas netiek piemērots MOL — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Selektīvs raksturs

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/14

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 4. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.

   (Lieta C-15/14 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Ungārijas un naftas un gāzes uzņēmuma MOL nolīgums par derīgo izrakteņu ieguves nodevām saistībā ar ogļūdeņražu ieguvi - Vēlāki tiesību akta grozījumi, ar kuriem palielināta derīgo izrakteņu ieguves nodevu likme - Nodevu palielinājums, kas netiek piemērots MOL - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Selektīvs raksturs)
   (2015/C 236/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn un K. Talabér-Ritz)

      Otrs lietas dalībnieks: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (pārstāvji – N. Niejahr, Rechtsanwältin, F. Carlin, Barrister)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 61, 1.3.2014.


title: Lieta C-31/15 P: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums – Photo USA Electronic Graphic, Inc./Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV Apelācija — Dempings — Īstenošanas regula (ES) Nr. 412/2013 — Ķīnas izcelsmes keramikas galda piederumu un virtuves piederumu imports — Galīgais antidempinga maksājums

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/9

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums – Photo USA Electronic Graphic, Inc./Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV

   (Lieta C-31/15 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Īstenošanas regula (ES) Nr. 412/2013 - Ķīnas izcelsmes keramikas galda piederumu un virtuves piederumu imports - Galīgais antidempinga maksājums)
   (2016/C 287/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (pārstāvis – K. Adamantopoulos, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji B. Driessen un S. Boelaert, vēlāk H. Marcos Fraile, piedaloties B. O’Connor, solicitor un S. Gubel, advokāts), Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un M. França), Ancàp SpA, Ceramie-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV (pārstāvis – R. Bierwagen, Rechtsanwalt)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Photo USA Electronic Graphic Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta C-71/15 P: Tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2015. gada 18. decembra rīkojums – Eiropas Savienības Tiesa/Kendrion NV, ko atbalsta Eiropas Komisija

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/10

         Tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2015. gada 18. decembra rīkojums – Eiropas Savienības Tiesa/Kendrion NV, ko atbalsta Eiropas Komisija
   (Lieta C-71/15 P) (1)

   (2016/C 078/12)
   Tiesvedības valoda – holandiešu
   Tiesas priekšsēdētāja vietnieks ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 107, 30.3.2015.


title: Lieta C-539/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. oktobrī iesniedza Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) — Merck Canada Inc. un Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals PLC

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. oktobrī iesniedza Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) — Merck Canada Inc. un Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals PLC

   (Lieta C-539/13)
   2014/C 9/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Merck Canada Inc. un Merck Sharp & Dohme Ltd

      Atbildētāja: Sigma Pharmaceuticals PLC

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai patenta vai pagaidu aizsardzības sertifikāta īpašnieks vai labuma guvējs tam Īpašo pasākumu pirmajā daļā paredzētās tiesības var izmantot tikai tad, ja tas vispirms ir paudis savu nodomu šādi rīkoties?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           Kā šis nodoms ir jāpauž?

                           b)

                           Vai īpašnieks vai labuma guvējs nedrīkst izmantot savas tiesības saistībā ar jebkādām farmaceitiskā produkta importa vai tirdzniecības darbībām dalībvalstī, kas notikušas vēl pirms tas paudis savu nodomu izmantot šīs tiesības?

               3)

               Kam ir pienākums nosūtīt iepriekšēju paziņojums patenta vai pagaidu aizsardzības sertifikāta īpašniekam vai labuma guvējam atbilstoši Īpašo [..] pasākumu otrajai daļai? Konkrēti:

                           a)

                           Vai šis pienākums ir personai, kura iecerējusi farmaceitisko produktu importēt vai tirgot?
                           vai

                           b)

                           Gadījumā, kā tas ir atbilstoši valsts tiesību aktiem, kad pieteikumu oficiāla apstiprinājuma saņemšanai iesniedz cita persona, nevis paredzamais importētājs, vai iepriekšējais paziņojums, ko nosūtījis minētais apstiprinājuma pieteikuma iesniedzējs, ir uzskatāms par pietiekamu, ja šais personai pašai nav nodoma farmaceitisko produktu importēt vai tirgot, bet iecerētās importēšanas un tirdzniecības darbības tiks veiktas saskaņā ar pieteicēja saņemto oficiālo apstiprinājumu?; un

                                       i)

                                       Vai ir atšķirība, ja iepriekšējā paziņojumā ir norādīta persona, kas farmaceitisko produktu importēs un tirgos?

                                       ii)

                                       Vai ir atšķirība, ja iepriekšējo paziņojumu un pieteikumu oficiālajam apstiprinājumam ir iesniegusi viena juridiskā persona, kura ietilpst uzņēmumu grupā, kas veido vienu ekonomisku vienību, un importēšanas un tirdzniecības darbības ir paredzēts veikt citai juridiskai personai, kura ietilpst minētajā grupā, atbilstoši pirmās juridiskās personas licencei, bet ja iepriekšējā paziņojumā nav norādīta persona, kura veiks farmaceitiskā produkta importēšanas un tirdzniecības darbības?

               4)

               Kam ir jānosūta Īpašo pasākumu otrajā daļā minētais iepriekšējais paziņojums? Konkrēti:

                           a)

                           Vai patenta vai papildu aizsardzības sertifikāta labuma guvēji var būt tikai personas, kurām atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam ir tiesības celt prasību minētajā patentā vai papildu aizsardzības sertifikātā paredzēto tiesību aizsardzībai?
                           vai

                           b)

                           Vai gadījumā, kad uzņēmumu grupa veido vienu ekonomisku vienību, aptverot vairākas juridiskas personas, ir pietiekami, ja paziņojums ir adresēts juridiskajai struktūrvienībai, kura ir funkcionējoša filiāle un kurai pieder tirdzniecības atļauja dalībvalstī, kurā iecerēts importēt, nevis grupas juridiskajai struktūrvienībai, kurai saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu ir tiesības celt prasību patentā vai papildu aizsardzības sertifikātā paredzēto tiesību aizsardzībai, pamatojot vai nu, ka šī juridiskā struktūrvienība nedz uzskatāma par patenta vai PAS labuma guvēju, vai arī, ka ir paredzams, ka šāds paziņojums parasti tiek nogādāts personām, kuras pieņem lēmumus patenta vai PAS īpašnieka vārdā?

                           c)

                           Ja atbilde uz ceturtā jautājuma b) daļu ir apstiprinoša, vai paziņojums, kas citkārt atbilstošs paziņojums kļūst neatbilstošs, ja tas ir adresēts uzņēmuma “Manager, Regulatory Affairs” gadījumā, kad šīs uzņēmums neietilpst uzņēmumu grupā, kurai saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu ir tiesības celt prasību patenta vai papildus aizsardzības sertifikāta tiesību īstenošanai, bet kura ir funkcionējoša filiāle vai kurai pieder tirdzniecības atļauja dalībvalstī, kurā paredzēts veikt importu, un ja minētais Regulatory Affairs departaments praksē regulāri saņem paziņojumus no paralēlajiem importētājiem saistībā ar Īpašajiem pasākumiem un citiem jautājumiem?


title: Lieta C-110/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 3. septembra spriedums (Judecătoria Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Horațiu Ovidiu Costea/SC Volksbank România SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — 2. panta b) punkts — Jēdziens “patērētājs” — Fiziskas personas, kura darbojas advokāta profesijā, noslēgts kredītlīgums — Kredīta atmaksa, kas nodrošināta ar aizdevuma ņēmēja advokāta birojam piederošu nekustamo īpašumu — Aizdevuma ņēmējs, kuram ir nepieciešamās zināšanas noteikuma negodīguma novērtēšanai pirms līguma parakstīšanas

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 3. septembra spriedums (Judecătoria Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Horațiu Ovidiu Costea/SC Volksbank România SA

   (Lieta C-110/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - 2. panta b) punkts - Jēdziens “patērētājs” - Fiziskas personas, kura darbojas advokāta profesijā, noslēgts kredītlīgums - Kredīta atmaksa, kas nodrošināta ar aizdevuma ņēmēja advokāta birojam piederošu nekustamo īpašumu - Aizdevuma ņēmējs, kuram ir nepieciešamās zināšanas noteikuma negodīguma novērtēšanai pirms līguma parakstīšanas)
   (2015/C 354/06)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Judecătoria Oradea

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Horațiu Ovidiu Costea

      Atbildētāja: SC Volksbank România SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 2. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fiziska persona, kura darbojas advokāta profesijā un ir noslēgusi kredītlīgumu ar banku, kurā nav norādīts attiecīgā kredīta mērķis, var tikt uzskatīta par “patērētāju” šīs normas izpratnē, ja šis līgums nav saistīts ar šī advokāta profesionālo darbību. Apstāklim, ka prasījums, kas radies no šī paša līguma, tiek nodrošināts ar hipotekāro garantiju, ko devusi šī persona, pārstāvot savu advokāta biroju, un kas attiecas uz tādu šīs personas profesionālās darbības veikšanai paredzētu īpašumu kā šim birojam piederošs nekustamais īpašums, šajā ziņā nav nozīmes.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014.


title: Lieta T-288/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. oktobrī — Huta Częstochowa pret Komisiju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/63

         Prasība, kas celta 2006. gada 18. oktobrī — Huta“Częstochowa” pret Komisiju
   (Lieta T-288/06)
   (2006/C 294/125)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Huta“Częstochowa”S.A. (pārstāvji — Czesław Sadkowski un Dariusz Sałajewski, juristi)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 3. panta 2. punkta otro daļu Komisijas 2005. gada 5. jūlija Lēmumā Nr. C 20/04 (agrāk — NN 25/05) par valsts atbalstu, kas piešķirts Huta“Częstochowa”S.A.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2005. gada 5. jūlija Lēmumu Nr. C 20/04 (agrāk — NN 25/05), kura 3. panta 1. punktā ir atzīts, ka atbalsts, ko Polija piešķīrusi Huta“Częstochowa”S.A. periodā no 1997. gada līdz 2002. gada maijam darbības atbalsta un personāla pārstrukturēšanas atbalsta formā, nav saderīgs ar kopējo tirgu. Šis lēmums tika nosūtīts prasītājai 2006. gada 21. augustā. Apstrīdētā lēmuma 3. panta 2. punktā Komisija liek Polijai veikt visus pasākumus, kas vajadzīgi nelikumīgā atbalsta atgūšanai no šajā punktā minētajiem uzņēmumiem, tostarp no prasītājas. Saskaņā ar lēmumu visi uzņēmumi, kas minēti 2. punktā, ir solidāri atbildīgi par to, lai šis atbalsts tiktu atmaksāts nekavējoties un atbilstoši noteikumiem, ko paredz valsts tiesības. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 794/2004 (1) V sadaļas noteikumiem procenti ir piemērojami visam periodam no atbalsta piešķiršanas dienas līdz tā faktiskās atgūšanas dienai.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza šādus iebildumus:

               —

               atbildētāja ir pārkāpusi EKL 87. un 88. pantu, kā arī 7. panta 5. punktu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (2), uzskatot, ka minētās tiesību normas ļauj pieņemt lēmumu, ar kuru atbalsts, kas piešķirts pirms valsts pievienošanās Eiropas Savienībai, ir kvalificēts kā nesaderīgs ar kopējo tirgu, kaut arī attiecīgais atbalsts nebija piemērojams pēc Polijas Republikas pievienošanās Kopienai, un pieskaitot summām, kas atmaksājamas, kavējuma procentus, kas aprēķināti par visu periodu no atbalsta piešķiršanas Huta Częstochowa S.A. dienas līdz tā faktiskās atgūšanas dienai. Prasītāja uzskata, ka atbalsts, kas tai tika piešķirts no 1997. gada līdz 2002. gadam un kas vairs nebija piemērojams pēc Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai, nav uzskatāms par nesaderīgu ar kopējo tirgu, pamatojoties uz EKL 87. pantu, jo tas nevarēja ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm pirms 2004. gada 1. maija, tas ir, pirms Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai, jo Polijas tirgus vēl nebija daļa no Kopienas iekšējā tirgus. Turklāt, tā kā Pievienošanās līguma (3) Protokola Nr. 8 par Polijas tērauda rūpniecības restrukturizāciju 1. pielikumā nav minēta prasītāja, tā uzskata, ka lielākā minētā protokola noteikumu daļa uz to neattiecas.

               —

               Atbildētāja ir pārkāpusi 9. panta 4. punktu Regulā (EK) Nr. 794/2004, nenosakot lēmumā procentu likmi, kas piemērojama atgūstamajam valsts atbalstam. Tā kā Polijā pirms tās pievienošanās Eiropas Savienībai nepastāvēja piecu gadu starpbanku swap likmes, Komisijai un Polijai bija jānoslēdz vienošanās par šo jautājumu, kam bija jāizriet no apstrīdētā lēmuma vai kāda cita Komisijas lēmuma.

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV L 140, 1. lpp.).

      (2)  OV L 83, 1. lpp.

      (3)  2003. gada 16. aprīļa Līgums par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (OV L 236, 17. lpp.).


title: Lieta F-91/13: Prasība, kas celta 2013. gada 19. septembrī — ZZ/Komisija

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/40

         Prasība, kas celta 2013. gada 19. septembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-91/13)
   2013/C 367/70
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu pieprasīt atmaksāt ekspatriācijas pabalstu un ceļošanas izdevumus, kas radušies prasītājam viņa norīkojuma Vācijā laikā, un prasība atmaksāt jau atgūto summu un atlīdzināt morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 20. decembra lēmumu, ar kuru prasītājam tika pieprasīts atmaksāt viņa ekspatriācijas pabalstu un ikgadējās ceļošanas izmaksas, kas piešķirtas viņa norīkojuma Vācijā laikā;

               —

               atcelt Komisijas lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību;

               —

               līdz ar to, atmaksāt summu, ko iecēlējinstitūcija jau atguvusi, pieskaitot tai nokavējuma procentus atbilstoši Eiropas Centrālās Bankas likmei, kurai pieskaitīti 2 procentpunkti;

               —

               katrā ziņā atlīdzināt morālo kaitējumu, kas novērtēts ex aequo et bono EUR 5 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Apvienotās lietas C-162/12 un C-163/12: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums ( Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Airport Shuttle Express scarl (C-162/12), Giovanni Panarisi (C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (C-163/12), Gianpaolo Vivani (C-163/12)/ Comune di Grottaferrata (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 49., 101 un 102. pants — Regula (EK) Nr. 2454/92 — Regula (EK) Nr. 12/98 — Autonomas ar autovadītāju pakalpojums — Valsts un reģionālais tiesiskais regulējums — Pašvaldību izsniegta atļauja — Nosacījumi — Pilnībā iekšējas situācijas — Tiesas kompetence — Jautājumu pieņemamība)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/5

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Airport Shuttle Express scarl (C-162/12), Giovanni Panarisi (C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (C-163/12), Gianpaolo Vivani (C-163/12)/Comune di Grottaferrata

   (Apvienotās lietas C-162/12 un C-163/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49., 101 un 102. pants - Regula (EK) Nr. 2454/92 - Regula (EK) Nr. 12/98 - Autonomas ar autovadītāju pakalpojums - Valsts un reģionālais tiesiskais regulējums - Pašvaldību izsniegta atļauja - Nosacījumi - Pilnībā iekšējas situācijas - Tiesas kompetence - Jautājumu pieņemamība)
   2014/C 93/07
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Airport Shuttle Express scarl (C-162/12), Giovanni Panarisi (C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (C-163/12), Gianpaolo Vivani (C-163/12)

      Atbildētāja: Comune di Grottaferrata

      Piedaloties: Federnoleggio

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — LESD 26., 49., 90. panta, LES 3. panta, skatīta kopā ar LES 4. panta 3. punktu un LESD 3., 4., 5. un 6. pantu, LESD 101. un 102. panta, kā arī Padomes 1992. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/92 par nosacījumiem, saskaņā ar kuriem ārvalstu pārvadātāji var veikt pasažieru iekšzemes autopārvadājumus dalībvalstī (OV L 251, 1. lpp.) un Padomes 1997. gada 11. decembra Regulas (EK) Nr. 12/98 par nosacījumiem, saskaņā ar kuriem ārvalstu pārvadātāji var veikt pasažieru iekšzemes autopārvadājumus dalībvalstī (OV 1998, L 4, 10. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 7. nod., 3. sēj., 501. lpp.), interpretācija — Autonomas ar autovadītāju pakalpojums — Valsts tiesiskais regulējums, kurā šā pakalpojuma sniegšana ir pakārtota nosacījumam, ka jāsaņem pašvaldību izsniegta licence, un šīs licences saņēmējiem noteikts pienākums savu transportlīdzekļu parasto novietni iekārtot tās pašvaldības teritorijā, kura tiem izsniedz licenci, kā arī sava pakalpojuma sniegšanu uzsākt un pabeigt šajā pašā teritorijā

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai nav kompetences atbildēt uz lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Itālija) ir iesniegusi ar 2011. gada 19. oktobra un 2011. gada 1. decembra lēmumiem apvienotajās lietās C-162/12 un C-163/12, ciktāl tie attiecas uz LESD 49. panta interpretāciju. Ciktāl minētie lūgumi attiecas uz citu Savienības tiesību normu interpretāciju, tie ir jāatzīst par nepieņemamiem.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 27. jūnijā lietā T-349/04 Parfümerie Douglas GmbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Agrākas preču zīmes izslēgšana no reģistra — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/42

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 27. jūnijā
   lietā T-349/04 Parfümerie Douglas GmbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Agrākas preču zīmes izslēgšana no reģistra - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2005/C 217/93)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā T-349/04 P Parfümerie Douglas GmbH, Hāgena (Vācija), ko pārstāv K. Šūmans [C. Schumann], advokāts, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv A. fon Mīlendāls [A. von Mühlendahl], pārstāvis, otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā — Jirgens Heinss Duglass [Jürgen Heinz Douglas] ar dzīvesvietu Hamburgā (Vācija), par prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 24. maija lēmumu (lieta R 795/2002-4) iebildumu procesā starp Parfümerie Douglas GmbH un Jirgenu Heinsu Duglasu, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D. Švābi [D. Šváby], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 27. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               tiesvedībai vairs nav pamata;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 300, 4.12.2004.


title: Lieta F-6/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. janvārī — Munch /ITSB

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/55

         Prasība, kas celta 2010. gada 19. janvārī — Munch/ITSB
   (Lieta F-6/10)
   2010/C 63/97
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Yannick Munch (Barselona, Spānija) (pārstāvis — H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, prasītāja līguma klauzulas atcelšana, saskaņā ar kuru paredzēts automātiski izbeigt darba tiesiskās attiecības, ja prasītājs netiktu izvēlēts ārējā, ITSB vajadzībām organizētā atlases procedūrā, un, otrkārt, atzinums, ka atlases procedūras OHMI/AD/01/07, OHMI/AD/02/07, OHMI/AST/01/07 un OHMI/AST/02/02 nekādi nav ietekmējušas prasītāja līgumu. Turklāt prasība atlīdzināt zaudējumus.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB 2009. gada 12. marta paziņojumu un tajā ietvertos ITSB lēmumus, saskaņā ar kuriem izbeidzas prasītāja darba tiesiskās attiecības, piemērojot 7 mēnešu uzteikuma termiņu sākot no 2009. gada 16. marta, atzīstot, ka prasītāja darba tiesiskās attiecības ar ITSB ir spēkā. Ja Tiesa uzskatīs par vajadzīgu, atcelt arī ITSB 2009. gada 9. oktobra paziņojumu (sūdzības noraidījums), kas prasītāja skatījumā nav atsevišķs administratīvs akts;

               —

               atcelt vai atzīt par spēkā neesošu prasītāja darba līguma ar ITSB 5. pantā ietverto darba tiesisko attiecību izbeigšanas klauzulu, pakārtoti,
               atzīt, ka arī nākotnē prasītāja darba līguma izbeigšanu nevar balstīt uz šo darba tiesisko attiecību izbeigšanas klauzulu;
               vēl pakārtoti atzīt, ka katrā ziņā ITSB 2009. gada 12. marta paziņojumā minētās atlases procedūras nekādi nevar radīt negatīvas sekas saistībā ar darba tiesisko attiecību izbeigšanas klauzulu;

               —

               piespriest ITSB samaksāt prasītājam kompensāciju tādā apmērā, kāds Tiesai šķitīs atbilstošs, par morālo kaitējumu un zaudējumiem, ko prasītājs cietis saistībā 1. prasījumā minēto;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājam — uzliekot ITSB par pienākumu prasītāju nodarbināt ar tādiem pašiem nosacījumiem un atjaunot darbā — zaudējumus, it īpaši izmaksājot viņam nesamaksāto darba algu un citus nelikumīgās ITSB rīcības rezultātā prasītājam radītos izdevumus (atskaitot bezdarbnieka pabalstu),
               pakārtoti, ja juridisku vai faktisku iemeslu dēļ iepriekš minētajā situācijā prasītāju nav iespējams atjaunot darbā un/vai turpināt darba tiesiskās attiecības ar līdzšinējiem nosacījumiem, piespriest ITSB atlīdzināt tā nelikumīgās darba tiesisko attiecību izbeigšanas rezultātā radušos zaudējumus, kas atbilst starpībai starp faktiski sagaidāmajiem ienākumiem un tiem, ko viņš būtu saņēmis, ja darba līgums būtu bijis spēkā, ņemot vērā iemaksas pensiju fondā un citas iemaksas;
               piespriest vismaz ITSB atlīdzināt prasītājam nelikumīgās darba tiesisko attiecību izbeigšanas rezultātā radušos zaudējumus, kas atbilst starpībai starp prasītāja ienākumiem, ko viņš guvis līdz 2009. gada 15. oktobrim, un ienākumiem, ko viņš būtu guvis, ja līgums būtu bijis spēkā līdz 2009. gada 15. novembrim, ņemot vērā iemaksas pensiju fondā un citas iemaksas;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-275/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 6. oktobra spriedums – FC Dynamo-Minsk/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasījumu pielāgošanas termiņš — Daļēja nepieņemamība — Vienībai, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi, piederoša vai tās kontrolēta vienība — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda vērtējumā

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 6. oktobra spriedums – FC Dynamo-Minsk/Padome
   (Lieta T-275/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasījumu pielāgošanas termiņš - Daļēja nepieņemamība - Vienībai, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi, piederoša vai tās kontrolēta vienība - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā)
   (2015/C 398/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Football Club “Dynamo-Minsk” ZAO (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji – D. O’Keeffe, solicitor, B. Evtimov, advokāts, un M. Lester, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – F. Naert un E. Finnegan)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas lēmumu 2012/171/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju (OV L 87, 95. lpp.), Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 265/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 87, 37. lpp.), Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju (OV L 285, 1. lpp.), Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 307, 7. lpp.), Padomes 2013. gada 29. oktobra Lēmumu 2013/534/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642 (OV L 288, 69. lpp.), Padomes 2013. gada 29. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1054/2013, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 288, 1. lpp.), Padomes 2014. gada 30. oktobra Lēmumu 2014/750/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642 (OV L 311, 39. lpp.), un Padomes 2014. gada 30. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1159/2014, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 311, 2. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas lēmumu 2012/171/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju, Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 265/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju, Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, Padomes 2014. gada 30. oktobra Lēmumu 2014/750/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642, un Padomes 2014. gada 30. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1159/2014, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, ciktāl tie attiecas uz Football Club “Dynamo-Minsk” ZAO;

               2)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl tā attiecas uz Padomes 2013. gada 29. oktobra Lēmuma 2013/534/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642, un Padomes 2013. gada 29. oktobra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1054/2013, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā Nr. 765/2006, atcelšanu;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Football Club “Dynamo-Minsk” ZAO tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 250, 18.8.2012.


title: Lieta T-284/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Oro Clean Chemie /ITSB — Merz Pharma ( “PROSEPT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PROSEPT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Pursept” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Tiesības uz aizstāvību — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/21

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Oro Clean Chemie/ITSB — Merz Pharma (“PROSEPT”)
   (Lieta T-284/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PROSEPT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Pursept” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Tiesības uz aizstāvību - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2013/C 336/41
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oro Clean Chemie AG (Fehraltorf, Šveice) (pārstāvis — F. Ekey, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Merz Pharma GmbH & Co. KGaA (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji — M. Hirsch un C. Mayerhöffer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 29. marta lēmumu lietā R 1053/2011-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Merz Pharma GmbH & Co. KGaA un Oro Clean Chemie AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Oro Clean Chemie AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 258, 25.8.2012.


title: Lieta T-579/08: Prasība, kas celta 2008. gada 23. decembrī — Eridania Sadam /Komisija

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/65

         Prasība, kas celta 2008. gada 23. decembrī — Eridania Sadam/Komisija
   (Lieta T-579/08)
   (2009/C 44/111)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eridania Sadam SpA, Boloņa (Itālija) (pārstāvji — G. M. Roberti, avvocato, I. Perego, avvocato, B. Amabile, avvocato, M. Serpone, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               veicot pierādījumu savākšanas pasākumus, atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 65. un 66. pantam iesniegt tiesā dokumentus, kas iekļauti Komisijā veiktās lietas izmeklēšanas materiālos;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot šo prasību, Eridania Sadam Spa atbilstoši EKL 230. panta ceturtajai daļai apstrīd Komisijas 2008. gada 16. jūlija lēmumu par valsts atbalstu Nr. C 29/2004 (ex N 328/2003).
   Šajā sakarā prasītāja norāda četrus pamatus, lai pierādītu, ka atbildētāja:

               —

               šajā gadījumā ir nepareizi piemērojusi EKL 87. panta 1. punktu un katrā ziņā ir kļūdaini novērtējusi faktus, un nav sniegusi pietiekamu pamatojumu savam lēmumam, jo tā uzskatīja, ka subsīdiju projekts, ko Itālijas iestādes paziņojušas savlaicīgi, — ja subsīdija tiktu piešķirta — varētu radīt kaitējumu tirdzniecībai Kopienā un izkropļot konkurenci;

               —

               ir pārkāpusi EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunktu, Pamatnostādnes, kas piemērojamas valsts atbalstam lauksaimniecības nozarē, kā arī savu attiecīgo praksi — un katrā ziņā ir kļūdaini novērtējusi faktus un nav sniegusi pietiekamu pamatojumu savam lēmumam — jo tā uzskatīja, ka subsīdiju projektam, ko Itālijas iestādes paziņojušas savlaicīgi, nevarēja piemērot EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzēto atkāpi;

               —

               ir pārkāpusi arī EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu un katrā ziņā ir kļūdaini novērtējusi faktus, un nav sniegusi pietiekamu pamatojumu savam lēmumam, jo tā uzskatīja, ka subsīdiju projektam, ko Itālijas iestādes paziņojušas savlaicīgi, nevarēja piemērot EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkta paredzēto atkāpi;

               —

               nav ievērojusi labas pārvaldības, pienācīgas rūpības un gādības principus, ņemot vērā administratīvās procedūras pārmērīgo ilgumu.


title: lieta T-422/05: Prasība, kas celta  2005. gada 21. novembrī  —  Combescot  pret Komisiju

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/22

         Prasība, kas celta 2005. gada 21. novembrī — Combescot pret Komisiju
   (lieta T-422/05)
   (2006/C 22/40)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Combescot (Lecce, Itālija) (pārstāvji –Alberto Maritati un Viola Messa, Avv.ti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 29. jūlijā lēmumu iecelt amatā Briseles birojā Philippe Combescot, ar kuru atcelts un aizvietots cits līdzīgs lēmums, kas ir pieņemts 2003. gada 13. jūnijā;

               —

               atzīt, ka Philippe Combescot ir cietis lielāku veselības morālo kaitējumu nekā atspoguļots pasākuma pieņemšanā ar lielu ietekmi uz tā garīgo līdzsvaru;

               —

               piešķirt Philippe Combescot kaitējuma kompensāciju EUR 150 000 apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta pret administratīvas iestādes 2004. gada 29. jūlija lēmumu, ar kuru prasītāju ieceļ amatā saskaņotajā birojā.
   Savas prasības atbalstam prasītājs norāda, ka apstrīdētais akts:

               —

               šķiet prettiesisks, nepamatots un patvaļīgs, jo tas neņem vērā, ka iecelšanas laikā ārstu komisija prasītāju atzina par dienestam nepiemērotu līdz 2004. gada 31. decembrim;

               —

               nav saskaņots ar to, ka ierēdnis turpina terapiju, ko tam izrakstījis ārstējošais ārsts;

               —

               nav pamatojams ar dienesta interesēm, jo ierēdnis slimības atvaļinājumā nevar izpildīt sava dienesta prasības.

         Prasītājs piebilst, ka apstrīdētais lēmums rada ierēdņa tiesību zaudējumu trešajā valstī, jo viņa slimība sākās brīdī, kad viņš īstenoja rezidējošā padomdevēja pienākumus Gvatemalā .