title: Lieta T-405/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. septembrī — Justice & Environment /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. septembrī — Justice & Environment/Komisija
   (Lieta T-405/10)
   ()
   2010/C 301/86
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Justice & Environment (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis — P. Černý, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošiem apstrīdētos pasākumus (Komisijas Lēmumus 2010/135/ES un 2010/136/ES un Komisijas atbildi C(2010) 4632).

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Komisijas Lēmumus 2010/135/ES (1) un 2010/136/ES (2) par ģenētiski modificētas kartupeļu barības un pārtikas laišanu tirgū, kā arī Komisijas Lēmumu C(2010) 4632, ar ko ir noraidīts pieprasījums veikt iekšējo pārskatīšanu, kuru prasītājas iesniedza, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (3) IV sadaļu.
   Šīs prasības pamatojumam prasītāja izvirza šādus pamatus.
   Tā apgalvo, ka, pieņemot Lēmumus 2010/135/ES un 2010/136/ES, Komisija esot pārkāpusi būtiskus procedūras noteikumus LESD 263. panta izpratnē un tās pienākumus saskaņā ar Direktīvas 2001/18/EK (4) 4. panta 2. punktu. Pēc prasītājas domām ar apstrīdētajiem lēmumiem esot pārkāpti noteikti vispārējie ES tiesību principi, jo Komisijas veiktais risku novērtējums esot pretrunīgs, Komisija esot nepareizi interpretējusi Direktīvas 2001/18/EK 4. panta 2. punktu, Komisija neesot pilnībā ņēmusi vērā pierādījumus un esot ignorējusi grozīto likumu. Turklāt prasītāja apgalvo, ka ar Komisijas Lēmumu 2010/136/ES, atļaujot laist tirgū ģenētiski modificētu kartupeļu produktus, tā esot pārkāpusi arī Regulu 1829/2003/EK (5).
   Turpinājumā prasītāja norāda, ka Komisijas Lēmums C(2010) 4632 esot prettiesisks, jo ar to ir atbalstīts divu iepriekš minēto Komisijas lēmumu prettiesiskums, noraidot pieprasījumu veikt iekšējo pārskatīšanu, kuru iesniegusi prasītāja. Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija neesot rīkojusies atbilstoši pareizas tiesvedības principam un neesot izpildījusi tās pienākumu administratīvajā lēmumu pieņemšanas procesā pareizi izskatīt pierādījumus, jo tā neesot pareizi izskatījusi prasītājas pieprasījumā veikt iekšējo pārskatīšanu norādītos argumentus.

      (1)  Komisijas 2010. gada 2. marta Lēmums par kartupeļu produkta (Solanum tuberosum L. EH92-527-1 līnija), kas ģenētiski modificēts, lai palielinātu amilopektīna saturu cietē, laišanu tirgū saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/18/EK (izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 1193) (OV L 53, 11. lpp.).

      (2)  Komisijas 2010. gada 2. marta Lēmums, ar ko ļauj laist tirgū barību, kas ražota no ģenētiski modificētiem kartupeļiem EH92-527-1 (BPS-25271-9), un ar ko pieļauj nejaušu vai tehniski nenovēršamu šo kartupeļu sastopamību pārtikā un citos barības produktos, uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1829/2003 (izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 1196) (OV L 53, 15. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (OV L 106, 1. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regula (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību (OV L 268, 1. lpp.).


               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/1

         (2007/C 96/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 95, 28.4.2007.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 82, 14.4.2007.

      OV C 69, 24.3.2007.

      OV C 56, 10.3.2007.

      OV C 42, 24.2.2007.

      OV C 20, 27.1.2007.

      OV C 331, 30.12.2006.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-273/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 16. oktobra spriedums – Polijas Republika/Eiropas Komisija Apelācija — ELVGF, ELGF un ELFLA — No Kopienas finansējuma izslēgti izdevumi — Polijas Republikas izdevumi

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/6

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 16. oktobra spriedums – Polijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-273/13 P) (1)

   (Apelācija - ELVGF, ELGF un ELFLA - No Kopienas finansējuma izslēgti izdevumi - Polijas Republikas izdevumi)
   (2014/C 462/10)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Rossi un A. Szmytkowska)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 14. aprīlī lietā C-110/03 Beļģijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 2204/2002 — Valsts horizontālais atbalsts — Valsts atbalsts nodarbinātībai — Tiesiskā drošība — Subsidiaritāte — Samērīgums — Kopienas pasākumu saskaņošana — Nediskriminācija — Regula (EK) Nr. 994/98 — Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 14. aprīlī
   lietā C-110/03 Beļģijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 2204/2002 - Valsts horizontālais atbalsts - Valsts atbalsts nodarbinātībai - Tiesiskā drošība - Subsidiaritāte - Samērīgums - Kopienas pasākumu saskaņošana - Nediskriminācija - Regula (EK) Nr. 994/98 - Iebilde par prettiesiskumu)
   (2005/C 132/08)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-110/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 10. martā cēla Beļģijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji A. Snoeksa [A. Snoecx], vēlāk — E. Dominkovica [E. Dominkovits], kurām palīdz D. Velbruks [D. Waelbroeck] un D. Brinkmans [D. Brinckman]) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis — G. Rozē [G. Rozet]), ko atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis — K. Manjī [K. Manji]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], J. Malenovskis [J. Malenovský] (referents) un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts D. Ruizs-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 14. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 10.05.2003.


title: Lieta T-145/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 1. aprīļa rīkojums – Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance /Komisija

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/52

         Vispārējās tiesas 2014. gada 1. aprīļa rīkojums – Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance/Komisija
   (Lieta T-145/13) (1)

   2014/C 175/72
   Tiesvedības valoda – franču
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta C-420/05 P: Tiesas rīkojums 2007. gada 15. maijā — Ricosmos BV /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Muitas kodekss — Kopienas ārējais tranzīts — Ievedmuitas nodokļu atlaišana — Nosacījumi — Termiņu ievērošana — Tiesības uz aizstāvību — Samērīguma princips — Rupjas neuzmanības jēdziens — Apelācija, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/13

         Tiesas rīkojums 2007. gada 15. maijā — Ricosmos BV/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-420/05 P) (1)

   (Apelācija - Muitas kodekss - Kopienas ārējais tranzīts - Ievedmuitas nodokļu atlaišana - Nosacījumi - Termiņu ievērošana - Tiesības uz aizstāvību - Samērīguma princips - Rupjas neuzmanības jēdziens - Apelācija, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   (2007/C 199/22)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ricosmos BV (pārstāvis — J. H. Peek, advocaat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un M. van Beek, pārstāvji)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 13. septembra spriedumu lietā T-53/02 Ricosmos/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2001. gada 16. novembra Lēmumu REM 09/00, kurā Nīderlandes Karalistes iestādes tika informētas par to, ka nav pamata atlaist ievedmuitas nodokli cigarešu kravai, kas paredzēta ievešanai Čehijas Republikā, jo trešo personu izdarīta krāpšana Kopienas ārējā tranzīta laikā nav uzskatāma par īpašu situāciju, kas pamatotu ievedmuitas nodokļu atlaišanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Ricosmos BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 25.2.2006.


title: Lieta F-121/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums — Spee / Europol (Civildienests — Eiropola personāls — Atalgojums — Eiropola personāla statūtu 28. un 29. pants — Līmenis, kas tiek piešķirts, pamatojoties uz novērtējumu — Piemērojamo normu atpakaļejošais spēks — Aprēķina metode)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/55

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums — Spee/Europol

   (Lieta F-121/06) (1)

   (Civildienests - Eiropola personāls - Atalgojums - Eiropola personāla statūtu 28. un 29. pants - Līmenis, kas tiek piešķirts, pamatojoties uz novērtējumu - Piemērojamo normu atpakaļejošais spēks - Aprēķina metode)
   (2008/C 313/98)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: David Spee, Rijswijk (Nīderlande) (pārstāvis — D. C. Coppens, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Europol) (pārstāvji — Urban un D. Neumann, pēc tam D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji, kam palīdz B. Wägenbaur un R. van der Hout, advokāti)
   Priekšmets
   Eiropola 2006. gada 5. jūlija lēmuma piešķirt prasītajam tikai vienu no diviem līmeņiem, kas ir paredzēti Eiropola personāla statūtu 29. pantā, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006, 84. lpp.


title: Lieta T-442/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 29. septembra spriedums — Ryanair /Komisija (Valsts atbalsts — Aviācijas nozare — Itālijas valsts iestāžu piešķirtais atbalsts Alitalia, Air One un Meridiana — Prasība sakarā ar bezdarbību — Komisijas nostājas neformulēšana — Pienākums rīkoties)

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 29. septembra spriedums — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-442/07) (1)

   (Valsts atbalsts - Aviācijas nozare - Itālijas valsts iestāžu piešķirtais atbalsts Alitalia, Air One un Meridiana - Prasība sakarā ar bezdarbību - Komisijas nostājas neformulēšana - Pienākums rīkoties)
   2011/C 331/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ryanair Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji — E. Vahida un I.-G. Metaxas-Maragkidis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn, S. Noë un E. Righini)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Air One SpA (Chieti, Itālija) (pārstāvji: M. Merola, C. Satacroce un G. Belotti, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kurā lūgts konstatēt Komisijas bezdarbību, ciktāl tā ir prettiesiski izvairījusies no nostājas formulēšanas par prasītājas sūdzībām saistībā ar, pirmkārt, Itālijas Republikas, iespējams, sniegto atbalstu Alitalia, Air One un Meridiana, un, otrkārt, par iespējamu konkurences tiesību pārkāpumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot lēmumu par 100 Alitalia darbinieku pārcelšanu, par ko tika ziņots 2006. gada 16. jūnija vēstulē, kuru tai nosūtīja Ryanair Ltd, par kompensāciju, kas tika piešķirta pēc 11. septembra atentātiem, par ko tika ziņots 2005. gada 3. novembra un 13. decembra vēstulēs, kuras tai nosūtīja Ryanair, un par lidostu maksas samazinājumu “galvenajās” lidostās, no kā labumu tostarp guva Alitalia, par ko tika ziņots minētajās 2005. gada 3. novembra un 13. decembra vēstulēs, Eiropas Kopienu Komisija nav izpildījusi EK līgumā paredzētos pienākumus;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks, to vidū Air One SpA, sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 37, 09.02.2008.


title: Lieta C-539/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Daniel Bowman/Pensionsversicherungsanstalt Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — 2. panta 1. un 2. punkts — Diskriminācija vecuma dēļ — Darba koplīgums — Laikposma, kurā notiek paaugstināšana no pirmā uz otro algas skalas līmeni, pagarinājums — Netieša attieksmes nevienlīdzība vecuma dēļ

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/16

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 21. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Daniel Bowman/Pensionsversicherungsanstalt

   (Lieta C-539/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 2. panta 1. un 2. punkts - Diskriminācija vecuma dēļ - Darba koplīgums - Laikposma, kurā notiek paaugstināšana no pirmā uz otro algas skalas līmeni, pagarinājums - Netieša attieksmes nevienlīdzība vecuma dēļ)
   (2017/C 053/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Daniel Bowman

      Atbildētāja: Pensionsversicherungsanstalt

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valstī noslēgto darba koplīgumu kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru uz darbinieku, kas gūst labumu no tā, ka viņa klasifikācijai algas skalas līmeņos tiek ņemti vērā mācību periodi, tiek attiecināts laikposma, kurā notiek paaugstināšana no pirmā algas skalas līmeņa uz otro, pagarinājums, jo šis pagarinājums ir piemērojams ikvienam darbiniekam, kas gūst labumu no šo periodu ņemšanas vērā, tostarp ar atpakaļejošu spēku darbiniekiem, kas jau sasnieguši augstākus līmeņus.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-315/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Corrado /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Corrado/Komisija
   (Lieta T-315/08)
   (2008/C 272/63)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Signorello Corrado (Portopalo di Capo Passero, Itālija) (pārstāvji — A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisija izvirzītie.


title: Lieta F-76/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. septembra spriedums — Scheidemann /Komisija (Civildienests — Ierēdnis — Starpiestāžu pārcelšana — Civildienesta noteikumu 43. un 45. pants — Paaugstināšana amatā — Nopelnu punkti — Vienlīdzīga attieksme — Iestāžu autonomija)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/24

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. septembra spriedums — Scheidemann/Komisija
   (Lieta F-76/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdnis - Starpiestāžu pārcelšana - Civildienesta noteikumu 43. un 45. pants - Paaugstināšana amatā - Nopelnu punkti - Vienlīdzīga attieksme - Iestāžu autonomija)
   2013/C 352/45
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sabine Scheidemann (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — S. Rodrigues un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu grozīt citā iestādē iegūtos nopelnu punktus un administratīvo informāciju par 2011. gada paaugstināšanas amatā ietvaros amatā paaugstināto ierēdņu saraksta publicēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               S. Scheidemann sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012, 41. lpp.


               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/1

         2010/C 346/01
   Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 328, 4.12.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 317, 20.11.2010.

      OV C 301, 6.11.2010.

      OV C 288, 23.10.2010.

      OV C 274, 9.10.2010.

      OV C 260, 25.9.2010.

      OV C 246, 11.9.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta F-145/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 25. novembra spriedums — Bosman /Padome (Civildienests — Bijušais līgumdarbinieks — Izdienas pensija — Apgādnieka pabalsts — PDNK 109. panta 3. punkts)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/44

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 25. novembra spriedums — Bosman/Padome
   (Lieta F-145/07) (1)

   (Civildienests - Bijušais līgumdarbinieks - Izdienas pensija - Apgādnieka pabalsts - PDNK 109. panta 3. punkts)
   (2009/C 6/89)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pierre Bosman, Lebbeke (Beļģija) (pārstāvji — T. Bontinck un P. Gennari Curlo, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un I. Šulce)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt 2007. gada 28. februāra individuālo lēmumu, ar kuru atsaka piešķirt apgādnieka pabalstu, aprēķinot tiesības uz izdienas pensiju saskaņā ar Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 109. panta 3. punktu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bosman sedz visus tiesāšanās izdevumus, proti, pats savus, kā arī Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008., 38. lpp.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2005. gada 15. decembrī  lietā C-63/04 ( High Court of Justice  ( England  &  Wales ),  Chancery Division  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Centralan Property Ltd  pret  Commissioners of Customs & Excise  ( Sestā PVN direktīva  —  20. panta 3. punkts  —  Ražošanas līdzekļi  —  Priekšnodokļa atskaitīšana  —  Atskaitījumu koriģēšana  —  Nekustamais īpašums  —  Atsavināšana, izmantojot divus saistītus darījumus, no kuriem viens ir atbrīvots no nodokļa, bet otrs ir apliekams ar nodokli  —  Sadale )

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 15. decembrī
   lietā C-63/04 (High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Centralan Property Ltd pret Commissioners of Customs & Excise
       (1)

   (Sestā PVN direktīva - 20. panta 3. punkts - Ražošanas līdzekļi - Priekšnodokļa atskaitīšana - Atskaitījumu koriģēšana - Nekustamais īpašums - Atsavināšana, izmantojot divus saistītus darījumus, no kuriem viens ir atbrīvots no nodokļa, bet otrs ir apliekams ar nodokli - Sadale)
   (2006/C 36/15)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-63/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 21. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 13. februārī, tiesvedībā Centralan Property Ltd pret Commissioners of Customs & Excise, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši A. La Pergola [A. La Pergola], Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], U. Lehmuss [U. Lõhmus] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh] (referents), ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 15. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   20. panta 3. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, — ir interpretējams tādā veidā, ka gadījumā, ja 999 gadu nomas līgums par ražošanas līdzekli tiek noslēgts ar personu par ievērojamu samaksu un ja ar šo līdzekli saistītās atlikušās īpašuma tiesības (“freehold reversion”) trīs dienas vēlāk tiek nodotas citai personai par daudz mazāku summu, kaut arī abi šie darījumi

               —

               ir nenovēršami saistīti un

               —

               sastāv no pirmā darījuma, kas ir atbrīvots no nodokļa, un otrā darījuma, kas ir apliekams ar nodokli,

               —

               un ja tāpēc, ka ir nodotas tiesības rīkoties ar minēto ražošanas līdzekli kā īpašniekam, šīs darbības veido piegādes šīs pašas direktīvas 5. panta 1. punkta nozīmē,

         attiecīgo līdzekli līdz koriģēšanas laika posma beigām uzskata par tādu, kas tiek izmantots uzņēmējdarbībai, kuru uzskata par daļēji apliekamu ar nodokli un daļēji atbrīvotu no nodokļa, ņemot vērā abu darījumu attiecīgo vērtību proporciju.

      (1)  OV C 85, 03.04.2004.


title: Lieta F-146/06: Civildienesta tiesas 2007. gada 10. septembra rīkojums — Speiser /Eiropas Parlaments (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Novēlota sūdzība — Acīmredzama nepieļaujamība)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/69

         Civildienesta tiesas 2007. gada 10. septembra rīkojums — Speiser/Eiropas Parlaments
   (Lieta F-146/06) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Novēlota sūdzība - Acīmredzama nepieļaujamība)
   (2007/C 269/125)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michael Alexander Speiser, Neu-Isenburg (Vācija) (pārstāvis — F. Theumer, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — A. Lukosiute un N. Lorenz)
   Priekšmets
   Atcelt Eiropas Parlamenta Ģenerālsekretariāta 2006. gada 11. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība par atteikumu izmaksāt ekspatriācijas pabalstu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               M. A. Speiser sedz trešo daļu savu tiesāšanās izdevumu;

               3)

               Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina divas trešdaļas no M. A. Spieser tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007., 42. lpp.


title: Lieta C-576/10: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/18/EK — Piemērojamība laikā — Būvdarbu koncesija — Publisko tiesību iestādes veikta zemes gabala pārdošana — Šīs iestādes noteikts nekustamā īpašuma projekts publiskās telpas reorganizācijai)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/5

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-576/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/18/EK - Piemērojamība laikā - Būvdarbu koncesija - Publisko tiesību iestādes veikta zemes gabala pārdošana - Šīs iestādes noteikts nekustamā īpašuma projekts publiskās telpas reorganizācijai)
   2013/C 252/07
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. van Beek, A. Tokár un C. Zadra)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels un J. Langer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze un J. Möller, kā arī A. Wiedmann)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), 2. panta un III sadaļas noteikumu pārkāpums — Būvdarbu koncesija — Noteikumi — Eindhovenas pašvaldība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 55, 19.2.2011.


title: Lieta C-108/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. februārī iesniedza Tribunalul Vâlcea (Rumānija) — SC Volksbank România SA/Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. februārī iesniedza Tribunalul Vâlcea (Rumānija) — SC Volksbank România SA/Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea

   (Lieta C-108/12)
   2012/C 151/29
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Vâlcea

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SC Volksbank România SA

      Atbildētāji: Ionuț-Florin Zglimbea un Liana-Ramona Zglimbea

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 93/13 (1) 4. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā tiesību normā minētajos līguma galvenā priekšmeta un cenas jēdzienos ietilpst elementi, kas veido atlīdzību, uz kuru kredītiestādei ir tiesības saskaņā ar patēriņa kredītlīgumu, proti, patēriņa kredītlīguma gada procentu likme (kas definēta Direktīvā 2008/48 (2) par patēriņa kredītlīgumiem), ko īpaši veido fiksēta vai mainīga procentu likme, bankas komisijas maksas un citi līgumā ietvertie un noteiktie maksājumi?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīva 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV L 133, 66. lpp.).


title: Lieta C-65/06: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 6. februārī

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/15

         Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 6. februārī
   (Lieta C-65/06)
   (2006/C 86/27)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 6. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Beļģijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Ramon Vidal Puig un Wouter Wils, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, neparedzot sankcijas par Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) pārkāpumiem, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no šīs regulas 16. panta 3. punkta;

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Regulas Nr. 261/2004 16. panta 3. punkts paredz: “Dalībvalstu noteiktās sankcijas par šīs regulas pārkāpumiem ir efektīvas, samērīgas un atturošas”. 19. pants paredz, ka Regula Nr. 261/2004 stājas spēkā 2005. gada 17. februārī. Saskaņā ar Komisijas rīcībā esošo informāciju Beļģija vēl nav ieviesusi efektīvas, samērīgas un atturošas sankcijas par Regulas pārkāpumiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004 L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-6/08 P: Apelācija, ko 2008. gada 2. janvārī ierosinājusi/is U.S. Steel Košice, s.r.o. par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 1. oktobra rīkojumu lietā T-27/07, U.S. Steel Košice, s.r.o. /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/29

         Apelācija, ko 2008. gada 2. janvārī ierosinājusi/is U.S. Steel Košice, s.r.o. par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 1. oktobra rīkojumu lietā T-27/07, U.S. Steel Košice, s.r.o./Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-6/08 P)
   (2008/C 64/42)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: US Steel Košice, s.r.o. (pārstāvji — C. Thomas, Solicitor, E. Vermulst, advocaat)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 1. oktobra rīkojumu lietā T-27/07 U.S. Steel Košice, s.r.o./Komisija;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai izskatīšanai pēc būtības;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka apelācija balstās uz tiesību kļūdām, kuras Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi, piemērojot principus, kas attiecas uz prasību pieņemamību un Direktīvas 2003/87 (1) interpretāciju, kā arī uz to, ka Tiesa ir sagrozījusi apstrīdēto lēmumu.

               1.

               Pirmās instances tiesa nepareizi nav atzinusi, ka ar apstrīdēto lēmumu ir noraidīts Slovākijas valdības plāns piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējai noteiktu kvotu skaitu.

               2.

               Pirmās instances tiesa nepareizi nav atzinusi, ka apstrīdētais lēmums nenovēršami rada un pat tieši prasa samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējas kvotas.

               3.

               Pirmās instances tiesa nepareizi nav atzinusi, ka apstrīdētā lēmuma pieņemšanas procedūra ir līdzīga lēmuma par valsts atbalstu vai lēmuma koncentrācijas kontroli procedūrai;

                           —

                           procedūras atbilstoši Direktīvas 2003/87 9. panta 3. punktam galvenie aspekti ir līdzīgi valsts atbalsta vai koncentrāciju kontroles procedūrai;

                           —

                           apstrīdētais lēmums patiesībā bija valsts atbalsta attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas kvotām novērtējums.

               4.

               Pirmās instances tiesa kļūdaini noteica “rīcības brīvību” apstrīdētā lēmuma “izpildē”.

         Īsumā, apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka to tieši skar apstrīdētais lēmums, ar kuru ir noraidīts formālais plāns piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējai kvotas, ir piespiedu kārtā samazinātas tai piešķirtās kvotas un skaidri prasīts faktiski samazināt šīs kvotas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta C-94/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 15. decembra spriedumu lietā T-83/14 LTJ Diffusion/EUIPO – Arthur et Aston (“ARTHUR & ASTON”) 2016. gada 16. februārī iesniedza LTJ Diffusion

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 15. decembra spriedumu lietā T-83/14 LTJ Diffusion/EUIPO – Arthur et Aston (“ARTHUR & ASTON”) 2016. gada 16. februārī iesniedza LTJ Diffusion

   (Lieta C-94/16 P)
   (2016/C 326/16)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: LTJ Diffusion (pārstāvis – F. Fajgenbaum, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Arthur et Aston SAS

   Ar 2016. gada 15. jūnija rīkojumu Tiesa (septītā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja.


title: Lieta C-540/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 24. oktobrī iesniedza Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) — Daniel Levy, Carine Sebbag/État belge — SPF Finances

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 24. oktobrī iesniedza Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) — Daniel Levy, Carine Sebbag/État belge — SPF Finances

      (Lieta C-540/11)
      (2012/C 25/53)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance de Bruxelles

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāji: Daniel Levy, Carine Sebbag

         Atbildētāja: État belge — SPF Finances

         Prejudiciālais jautājums

      Vai dalībvalsts rīkojas atbilstoši Kopienu tiesībām un, konkrētāk, atbilstoši EKL 56. pantam, skatot to kopsakarā ar EKL 10. pantu, 57. panta 3. punktu un 293. pantu, ja tā divpusējā konvencijā par dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanu apņemas novērst dubulto nodokļu uzlikšanu dividendēm, kura rodas, šajā konvencijā paredzētā nodokļu uzlikšanas pilnvaru sadalījuma dēļ, taču pēc tam groza savus valsts tiesību aktus tādējādi, ka dubulta nodokļu uzlikšana vairs netiek novērsta?


title: Lieta C-279/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 22. maijā iesniedza Högsta domstolen (Zviedrija) — C More Entertainment AB/Linus Sandberg

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 22. maijā iesniedza Högsta domstolen (Zviedrija) — C More Entertainment AB/Linus Sandberg

   (Lieta C-279/13)
   2013/C 207/55
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Högsta domstolen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: C More Entertainment AB

      Atbildētājs: Linus Sandberg

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai izziņošanas sabiedrībai jēdziens Direktīvas 2001/29/EK (1) 3. panta 1. punkta izpratnē ir uzskatāms par darbību, kas tīmekļa vietnē, noklikšķinot taustiņu, dara plaši pieejamu saiti uz darbu, kuru pārraida šī darba autortiesību īpašnieks?

               2)

               Vai saites veids ietekmē pirmā jautājuma vērtējumu?

               3)

               Vai tam, ka piekļuve attiecīgajam darbam, kura saite ir kaut kādā veidā ierobežota, ir vērtējumā vērā ņemams elements?

               4)

               Vai dalībvalstis darba autoram var atzīt plašākas ekskluzīvās tiesības, paredzot, ka izziņošana sabiedrībai ietver citas darbības papildus tām, kas norādītas direktīvas 3. panta 1. punktā?

               5)

               Vai dalībvalstis autortiesību īpašniekam var atzīt plašākas ekskluzīvās tiesības, paredzot, ka izziņošana sabiedrībai ietver citas darbības papildus tām, kas norādītas direktīvas 3. panta 1. punktā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.).


title: Lieta T-280/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. jūnijā — Milux /ITSB ( “ANEURYSMCONTROL” )

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/46

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. jūnijā — Milux/ITSB (“ANEURYSMCONTROL”)
   (Lieta T-280/10)
   ()
   2010/C 234/82
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Milux Holding S.A. (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — J. Bojs, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 29. aprīļa lēmumu lietā R 1432/2009-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ANEURYSMCONTROL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 10. un 44. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 pārkāpums, jo Apelāciju padome nepareizi piemēroja nediskriminācijas principu šīs lietas faktiem; pakārtoti — Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdījās, izdarot secinājumu, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nepiemīt pietiekama raksturīgā atšķirtspēja


title: Lieta T-450/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 12. jūnija spriedums — Harwin International /ITSB — Cuadrado ( Pickwick COLOUR GROUP ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme Pickwick COLOUR GROUP — Agrākas valsts preču zīmes PicK OuiC un PICK OUIC Cuadrado, S.A. VALENCIA — Lūgums sniegt pierādījumus par izmantošanu — Regulas (EK) Nr. 40/94 56. panta 2. un 3. punkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 57. panta 2. un 3. punkts))

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/46

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 12. jūnija spriedums — Harwin International/ITSB — Cuadrado (“Pickwick COLOUR GROUP”)
   (lieta T-450/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “Pickwick COLOUR GROUP” - Agrākas valsts preču zīmes “PicK OuiC” un “PICK OUIC Cuadrado, S.A. VALENCIA” - Lūgums sniegt pierādījumus par izmantošanu - Regulas (EK) Nr. 40/94 56. panta 2. un 3. punkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 57. panta 2. un 3. punkts))
   2009/C 180/85
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Harwin International LLC, Albany, Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — D. Pržedborskis [D. Przedborski], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foliards-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Cuadrado, SA, Paterna (Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 10. septembra lēmumu lietā R 1245/2006-2 saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Cuadrado, SA un Harwin International LLC

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 10. septembra lēmumu lietā R 1245/2006-2;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Harwin International LLC tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 9.2.2008.


title: Lieta T-478/15: Prasība, kas celta 2015. gada 21. augustā – Rumānija/Komisija

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/33

         Prasība, kas celta 2015. gada 21. augustā – Rumānija/Komisija
   (Lieta T-478/15)
   (2015/C 346/39)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rumānija (pārstāvji – R. Radu, A. Buzoianu, E. Gane)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kurš pieņemts 2015. gada 11. jūnija vēstules Nr. BUDG/B/3/MV D(2015) 2453089 veidā, ar kuru tā uzdod Rumānijai nodot tās rīcībā bruto summu EUR 1 079 513,09 kā pašu resursus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisijai nav pilnvaru apstrīdētā lēmuma pieņemšanai.

                           —

                           Savienības tiesībās nav ietverta neviena tiesību norma, ar kuru Komisijai būtu piešķirtas pilnvaras noteikt dalībvalstij pienākumu samaksāt naudas summu, kura atbilst Savienības pašu resursu zaudējumiem, kuri radušies pēc muitas parāda atlaišanas, par kuru bija izlēmusi kāda cita dalībvalsts, kura bija atbildīga par muitas nodokļu aprēķināšanu, to iekasēšanu un pārskaitīšanu Savienības budžetā kā tradicionālos pašu resursus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots nepietiekams un neatbilstošs apstrīdētā lēmuma pamatojums.

                           —

                           Apstrīdētais lēmums nav pietiekami un atbilstoši pamatots saskaņā ar LESD 296. pantu, jo, pirmkārt, apstrīdētajā lēmumā nav ietverts juridiskais pamats, balstoties uz kuru tas ir pieņemts, un to nevar izsecināt no citas vēstulē iekļautās informācijas, un, otrkārt, Komisija apstrīdētā lēmuma saturā nav izklāstījusi juridisko pamatojumu, kas tai licis šo samaksas pienākumu noteikt Rumānijai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav atbilstoši īstenojusi savas pilnvaras.

                           —

                           Ja Vispārējā tiesa nolemtu, ka minētā iestāde ir rīkojusies tai ar Līgumiem piešķirto pilnvaru robežās, Rumānija uzskata, ka šī iestāde savas pilnvaras ir īstenojusi neatbilstoši, pārkāpjot labas pārvaldības principu un Rumānijas valsts tiesības uz aizstāvību.

                           —

                           Komisija ir pārkāpusi rūpības un labas pārvaldības pienākumus, rūpīgi neizvērtējot visu tās rīcībā esošo atbilstošo informāciju vai nelūdzot iesniegt citu vajadzīgo informāciju pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas. Komisija nav pierādījusi tiešu cēloņsakarību starp Rumānijai pārmestajiem nodarījumiem un Savienības pašu resursu zaudējumiem. Turklāt Komisija nav pamatojusi no Rumānijas prasīto naudas summu, atsaucoties uz muitas nodokļu apmēru, kas atbilst attiecīgo tranzīta darījumu vērtībai, bet ir pamatojusies uz Vācijas Federālās Republikas atlaisto vērtību.

                           —

                           Komisijas rīcība nav bijusi paredzama un tā nav ļāvusi Rumānijai izmantot savas tiesības uz aizstāvību.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības prasību pārkāpums.

                           —

                           Komisija nav identificējusi un precizējusi tiesību normas, pamatojoties uz kurām Komisija noteica samaksas pienākumu, un Rumānija nevarēja paredzēt to piemērošanu. Rumānijas valsts pirms Komisijas vēstules saņemšanas nevarēja ne paredzēt, ne zināt savu pienākumu ieskaitīt Savienības budžetā prasīto summu. Turklāt Rumānija uzskata, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu un nosakot Rumānijai maksāšanas pienākumu piecus gadus pēc notikušā, neraugoties uz Komisijas secinājumiem sarunās, kuras tika veiktas ar Rumānijas iestādēm šajā laikposmā, Eiropas Savienības iestāde nav ievērojusi Rumānijas valsts tiesisko paļāvību attiecībā uz to, ka tai nav pienākuma maksāt ar attiecīgajiem tranzīta darījumiem saistītos muitas nodokļus.


title: Lieta C-398/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 3. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/13

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 3. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-398/10) (1)

   2011/C 89/30
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-610/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedumu lietā T-434/09 Centrotherm Systemtechnik GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2011. gada 29. novembrī iesniedza Centrotherm Systemtechnik GmbH

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedumu lietā T-434/09 Centrotherm Systemtechnik GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2011. gada 29. novembrī iesniedza Centrotherm Systemtechnik GmbH

   (Lieta C-610/11 P)
   2012/C 80/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Centrotherm Systemtechnik GmbH (pārstāvji — A. Schulz un C. Onken, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 15. septembra spriedumu lietā T-434/09;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 25. augusta lēmumu lietā R 6/2008-4, ciktāl ar to tika apmierināts Kopienas preču zīmes Nr. 1301019 “CENTROTHERM” atcelšanas pieteikums;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) un centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru šī tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 25. augusta lēmumu attiecībā uz atcelšanas procesu starp centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG un Centrotherm Systemtechnik GmbH.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savu apelācijas sūdzību balsta uz šādiem pamatiem:

               1)

               Ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāpts Preču zīmju regulas (1) 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts, jo ar to esot pārprasts Anulēšanas nodaļai iesniegtā apelācijas sūdzības iesniedzējas komercdirektora ar zvērestu apliecinātā paziņojuma pierādījuma spēks. Pretēji tam, ko uzskata Apelāciju padome un Vispārējā tiesa, šis ar zvērestu apliecinātais paziņojums pat atbilstoši Vispārējās tiesas judikatūrai esot pieļaujams pierādīšanas līdzeklis Preču zīmju regulas 78. panta 1. punkta f) apakšpunkta izpratnē.

               2)

               Turklāt Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Preču zīmju regulas 76. panta 1. punktu. Pretēji iepriekšējo instanču izpratnei, atbilstoši viennozīmīgajam Preču zīmju regulas 76. panta 1. punkta formulējumam, kā arī šīs regulas sistēmai, atcelšanas procesā saskaņā ar Preču zīmju regulas 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu esot piemērojams izmeklēšanas pēc paša ierosmes princips.

               3)

               Dokumenti, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniedza procesā Apelāciju padomē, neesot bijuši jānoraida kā novēloti. Tas izrietot, pirmkārt, no Preču zīmju regulas sistēmas, it īpaši salīdzinājuma starp atcelšanas procesā piemērojamajām izmantošanas prasībām ar iebildumu un spēkā neesamības absolūtu reģistrācijas atteikuma pamatojumu dēļ procesā piemērojamajām izmantošanas prasībām, un, otrkārt, no vispārējiem pierādīšanas pienākuma sadales principiem.
               Ņemot vērā iepriekš minēto, esot vajadzīga Regulas, ar ko īsteno Preču zīmju regulu (2), 40. noteikuma 5. punkta teleoloģiskā interpretācija, sašaurinot tā piemērošanas jomu.

               4)

               Ja Tiesa Regulas, ar ko īsteno Preču zīmju regulu, 40. noteikuma 5. punkta teleoloģiski sašaurinošo interpretāciju noraidīs, šī tiesību norma neesot piemērojama, jo tā esot pretrunā Preču zīmju regulas tiesību normām un sistēmai un ar to esot pārkāpts vispārējs tiesiskās valsts samērīguma princips.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: Lieta T-371/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Retractable Technologies /ITSB — Abbott Laboratories ( “RT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “RT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “RTH” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/11

         Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Retractable Technologies/ITSB — Abbott Laboratories (“RT”)
   (Lieta T-371/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “RT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “RTH” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 200/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Retractable Technologies, Inc. (Little Elm, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — K. Dröge, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — sākotnēji C. Jenewein, vēlāk — G. Schneider un D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Abbott Laboratories (Abbot Park, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 24. jūlija lēmumu lietā R 1234/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Abbott Laboratories un Retractable Technologies, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Retractable Technologies, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta T-483/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedums – Oikonomopoulos/Komisija Ārpuslīgumiskā atbildība — Zaudējumi, kurus OLAF veiktas izmeklēšanas ietvaros radījusi Komisija un OLAF — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Prasība atzīt OLAF aktus par juridiski neeksistējošiem un nepieņemamiem pierādīšanas mērķiem valsts iestādēs — Pieņemamība — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Personas datu apstrāde — Tiesības uz aizstāvību

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/21

         Vispārējās tiesas 2016. gada 20. jūlija spriedums – Oikonomopoulos/Komisija
   (Lieta T-483/13) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Zaudējumi, kurus OLAF veiktas izmeklēšanas ietvaros radījusi Komisija un OLAF - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Prasība atzīt OLAF aktus par juridiski neeksistējošiem un nepieņemamiem pierādīšanas mērķiem valsts iestādēs - Pieņemamība - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Personas datu apstrāde - Tiesības uz aizstāvību)
   (2016/C 326/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Athanassios Oikonomopoulos (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – sākotnēji N. Korogiannakis un I. Zarzoura, advokāti, vēlāk – G. Georgios, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un A. Sauka)

      Priekšmets

   Prasība par, pirmkārt, zaudējumu, kurus radījusi Komisija un Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), atlīdzību un, otrkārt, prasība atzīt OLAF aktus par juridiski neeksistējošiem un nepieņemamiem pierādīšanas mērķiem valsts iestādēs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Athanassios Oikonomopoulos k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta C-109/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spānija) – Bankia S.A./Juan Carlos Marí Merino, Juan Pérez Gavilán un María Concepción Marí Merino

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spānija) – Bankia S.A./Juan Carlos Marí Merino, Juan Pérez Gavilán un María Concepción Marí Merino

   (Lieta C-109/17)
   (2017/C 161/16)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bankia S.A.

      Atbildētāji: Juan Carlos Marí Merino, Juan Pérez Gavilán un María Concepción Marí Merino

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 2005/29 (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tās 11. pantam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pašlaik spēkā esošais Spānijas regulējums par piedziņas vēršanu uz hipotēkas objektu – LEC 695. un nākamie panti, aplūkojot tos kopsakarā ar 552. panta 1. punktu –, kurā nav paredzēts tiesai veikt negodīgas komercprakses pārbaudi nedz pēc savas ierosmes, nedz pēc kādas puses lūguma, jo tiesiskais regulējums apgrūtina vai neļauj veikt līgumu vai aktu, kuros var būt iekļauta negodīga komercprakse, pārbaudi?

               2)

               Vai Direktīva 2005/29 ir jāinterpretē tādējādi, ka tās 11. pantam ir pretrunā tāds Spānijas valsts tiesiskais regulējums kā Karaļa 2012. gada 9. marta Dekrētlikuma Nr. 6/2012 5. un 6. pants, aplūkojot tos kopsakarā ar tā 15. pantu, kurā nav nodrošināta rīcības kodeksa efektīva izpilde, ja piedzinējs izvēlas to nepiemērot?

               3)

               Vai Direktīvas 2005/29 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds Spānijas valsts tiesiskais regulējums kā Karaļa 2012. gada 9. marta Dekrētlikuma Nr. 6/2012 pielikuma 3. punkts, Labas prakses kodekss, ar kuru piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūrā patērētājam nav atļauts lūgt piemērot rīcības kodeksu, konkrēti, attiecībā uz atmaksu ar izpildījumu un parāda dzēšanu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV 2005, L 149, 1. 22. lpp.).


title: lieta T-409/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Benito Latino iesniedza 2004. gada 4. oktobrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/51

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Benito Latino iesniedza 2004. gada 4. oktobrī
   (lieta T-409/04)
   (2004/C 300/99)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 4. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Benito Latino, Lauzun (Francija), kuru pārstāv Juan Ramón Iturriagagoitia, avocat.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2002. gada 6. maija medicīnisko ziņojumu, kas tika paziņots 2003. gada 11. novembrī un ko prasītājs saņēma 2003. gada 15. novembrī;

               —

               atcelt Komisijas 2003. gada 11. novembra lēmumu, kas tika saņemts 2003. gada 15. novembrī, ciktāl prasītājam tiek atzīta pastāvīga daļēja invaliditāte 5 % līmenī un ciktāl prasītājam tiek uzlikts apmaksāt noteiktus medicīniskās komisijas locekļu izdevumus un honorārus;

               —

               piespriest Komisijai apmaksāt visus medicīniskās komisijas locekļu izdevumus un honorārus;

               —

               piespriest Komisijai pilnībā apmaksāt visus procesa honorārus un izmaksas.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, bijušais Komisijas ierēdnis, kas no 1969. gada līdz 1991. gadam strādāja Berlaymont ēkā Briselē, 1994. gadā pieprasīja, lai tiktu atzīta viņa elpošanas ceļu saslimšanas profesionālās slimības izcelsmi, kuras pamatā bija azbesta ietekme, kurai viņš ticis pakļauts. Pirmo Komisijas lēmumu par šo lūgumu, kas atzina viņa saslimšanas profesionālās slimības izcelsmi un noteica invaliditāti 5 % līmenī, Pirmās instances tiesa atcēla prasītāja celtās lietas T-300/97 (1) ietvaros.
   Pēc augšminētā sprieduma Komisija no jauna sasauca medicīnisko komisiju un pēc tam, kad šī komisija 2002. gada 6. maijā bija pieņēmusi jaunu medicīnisko ziņojumu, pieņēma apstrīdēto lēmumu.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs, pirmkārt, norāda, ka medicīniskās komisijas vairākuma ziņojums pārkāpj Civildienesta noteikumu 73. pantu, jo tas neņem vērā atsevišķo ziņojumu. Bez tam ziņojums neatbilst Pirmās instances tiesas judikatūrā noteiktajām prasībām un satur pretrunīgus un nesaprotamus vērtējumus.
   Prasītājs arī atsaucas uz noteikumu par ierēdņu apdrošināšanu pret negadījumu un slimību risku 3., 17. un 20. panta pārkāpumiem, šo pašu noteikumu pielikuma trešā punkta pārkāpumu un Beļģijas oficiālās invaliditātes noteikšanas skalas 383. -383. panta un 387. un tam sekojošo pantu pārkāpumu. Tāpat viņš apgalvo, ka medicīniskā komisija ir bijusi neobjektīva, kā arī, ka divi no tās locekļiem ir bijuši viņam naidīgi. Pēc prasītāja domām, būtu jāizveido jauna medicīniskā komisija, ņemot vērā aizstāvības tiesības.

      (1)  OV 1998 C 41, 23. lpp.


title: lieta C-424/04: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 4. oktobrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/31

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 4. oktobrī
   (lieta C-424/04)
   (2004/C 300/59)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 4. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv K. Wiedner un B. Stromsky, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka neparedzot līgumslēdzējām iestādēm pienākumu nodrošināt īstu konkurenci, nosakot piegādātāju diapazonu ar minimālu 5 pretendentu piedalīšanos slēgtās procedūras ietvaros, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/36/EEK (1) 19. 2. panta, Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK (2) 22.2. panta un Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK (3);

               2)

               atzīt, ka izslēdzot no Francijas valsts līgumu normu piemērošanas jomas aizņēmumu vai finansiālo saistību līgumus, kas domāti, lai nodrošinātu finansējumu vai skaidras naudas nepieciešamību un kas nav saistīti ar darījumiem ar nekustamo īpašumu, Francijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus, kas izriet no Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK 1. panta a) vii) apakšpunkta un Padomes Direktīvas 93/38/EEK (4) 4. panta c) iv) apakšpunkta;

               3)

               atzīt, ka paredzot, ka valsts līgumi par:

                           —

                           juridisko pakalpojumu sniegšanu;

                           —

                           sociālo un sanitāro pakalpojumu sniegšanu;

                           —

                           atpūtas, kultūras un sporta pakalpojumu sniegšanu;

                           —

                           izglītības, kā arī kvalifikācijas un profesionālās integrācijas pakalpojumu sniegšanu,

                     kas attiecībā uz to piešķiršanu ir pakļauti tikai pienākumiem, kas izriet no pakalpojumu definīcijas, atsaucoties uz normām, ja tādas eksistē, ka arī paziņojumu par līgumu, skaidri nenorādot Līguma noteikumus un principus, Francijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus, kas izriet no Līguma (49. pants) principiem un noteikumiem un, jo īpaši, vienlīdzīgas attieksmes un caurredzamības principa, kura sekas ir atbilstoša publicitāte;

               4)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Francijas valsts līgumu normas zināmā mērā nav savienojamas ar EK līguma un Kopienas direktīvu noteikumiem un principiem par valsts līgumiem.
   Vispirms, neparedzot līgumslēdzējām iestādēm pienākumu nodrošināt īstu konkurenci ar minimālu 5 pretendentu piedalīšanos, Francijas Republika ir pārkāpusi Kopienu direktīvās minēto pienākumu nodrošināt īstu konkurenci noteiktu slēgtu procedūru ietvaros valsts līgumu piešķiršanas jomā.
   Tāpat Francijas Republika, izslēdzot no Francijas valsts līgumu normu piemērošanas jomas aizņēmumu vai finansiālo saistību līgumus, kas domāti, lai nodrošinātu finansējumu vai skaidras naudas nepieciešamību, un kas nav saistīti ar darījumiem ar nekustamo īpašumu, nav izpildījusi savus pienākumus. Tomēr šie līgumi attiecas uz pakalpojumu sniegšanu un tātad ietilpst direktīvu piemērojamības jomā. Turklāt nevar uzskatīt, ka uz tiem attiecas izņēmums par maksājumiem un citiem finanšu instrumentiem.
   Visbeidzot, pārkāpjot EK līguma 49. pantā paredzēto nediskriminācijas principu kā arī caurredzamības principu, noteikti līgumi par pakalpojumu sniegšanu tika izslēgti no pienākuma par atbilstošas publicitātes pakāpes nodrošināšanu, piemērojamības sfēras.

      (1)  Padomes Direktīva 93/36/EEK ar ko koordinē piegāžu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV L 199, 9.8.1993., 1. lpp.)

      (2)  Padomes Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (OV L 209, 24.7.1992., 1. lpp.)

      (3)  Padomes Direktīva 93/37/EEK par to kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūru (OV L 199, 9.8.1993., 54. lpp.)

      (4)  Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/38/EEK ar ko koordinē līgumu piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē


title: Lieta C-10/12 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums — Transnational Company “Kazchrome” AO, ENRC Marketing AG /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Euroalliages (Apelācija — Dempings — Regula (EK) Nr. 172/2008 — Ķīnas, Ēģiptes, Kazahstānas, Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija imports — Daļēja starpposma pārskatīšana — Regula (EK) Nr. 384/96 — 3. panta 7. punkts — Zināmie faktori — Kaitējums Savienības ražošanas nozarei — Cēloņsakarība)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/7

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums — Transnational Company “Kazchrome” AO, ENRC Marketing AG/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Euroalliages

   (Lieta C-10/12 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Regula (EK) Nr. 172/2008 - Ķīnas, Ēģiptes, Kazahstānas, Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija imports - Daļēja starpposma pārskatīšana - Regula (EK) Nr. 384/96 - 3. panta 7. punkts - Zināmie faktori - Kaitējums Savienības ražošanas nozarei - Cēloņsakarība)
   2014/C 52/10
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Transnational Company “Kazchrome” AO, ENRC Marketing AG (pārstāvji — A. Willems un S. De Knop, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Personas, kas iestājušās lietā otras lietas dalībnieces prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un S. Thomas), Euroalliages (pārstāvji — J. Bourgeois, Y. van Gerven un N. McNelis, avocats)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-192/08 “Kazchrome” un ENRC Marketing/Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Padomes 2008. gada 25. februāra Regulu (EK) Nr. 172/2008, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Ķīnas Tautas Republikas, Ēģiptes, Kazahstānas, Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija importam (OV, L 55, 6. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Transnational Company “Kazchrome” AO un ENRC Marketing AG sedz ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4)

               Euroalliages sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012.


title: Lieta C-74/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 15. jūlija spriedums ( Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bâtiments et Ponts Construction SA, WISAG Produktionsservice GmbH, agrāk — ThyssenKrupp Industrieservice GmbH/Berlaymont 2000 SA (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 93/37/EEK — 24. pants — Izslēgšanas pamati — Pienākumi saistībā ar sociālās apdrošināšanas iemaksu, kā arī nodokļu un nodevu maksājumiem — Pretendentu pienākums reģistrēties, pretējā gadījumā izslēdzot tos — “Reģistrācijas komisija” un tās kompetence — Ārvalstu pretendentu reģistrācijas dalībvalsts kompetento iestāžu izsniegto apliecību spēkā esamības pārbaude)

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/6

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 15. jūlija spriedums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bâtiments et Ponts Construction SA, WISAG Produktionsservice GmbH, agrāk — ThyssenKrupp Industrieservice GmbH/Berlaymont 2000 SA

   (Lieta C-74/09) (1)

   (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 93/37/EEK - 24. pants - Izslēgšanas pamati - Pienākumi saistībā ar sociālās apdrošināšanas iemaksu, kā arī nodokļu un nodevu maksājumiem - Pretendentu pienākums reģistrēties, pretējā gadījumā izslēdzot tos - “Reģistrācijas komisija” un tās kompetence - Ārvalstu pretendentu reģistrācijas dalībvalsts kompetento iestāžu izsniegto apliecību spēkā esamības pārbaude)
   2010/C 246/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bâtiments et Ponts Construction SA, WISAG Produktionsservice GmbH, agrāk — ThyssenKrupp Industrieservice GmbH

      Atbildētāja: Berlaymont 2000 SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Beļģija) — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, (OV L 199, 54. lpp.) 24. panta otrās daļas, kā arī EKL 49. un 50. panta interpretācija — Publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršana — Valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj līgumslēdzējai iestādei, pirmkārt, izslēgt pretendentu tāpēc, ka viņš nav reģistrēts šajā valstī, pat tad, ja šis pretendents ir iesniedzis līdzvērtīgas izziņas, ko izsniegušas citas dalībvalsts iestādes un, otrkārt, pārbaudīt šo izziņu spēkā esamību — Šī tiesiskā regulējuma saderība ar iepriekš minētajām Kopienu tiesību normām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Savienības tiesības ir interpretējamas tādējādi, ka tās nav pret tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā citā dalībvalstī reģistrētam uzņēmumam, lai saņemtu tiesības slēgt līgumu līgumslēdzējas iestādes dalībvalstī, ir paredzēts pienākums šajā pēdējā minētajā dalībvalstī būt reģistrācijas, kas saistīta ar Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu piešķiršanas procedūras, 24. panta pirmajā daļā uzskaitīto izslēgšanas pamatu neesamību, [apliecības] turētājam, ar nosacījumu, ka šāds pienākums neizraisa nedz uzņēmuma dalības attiecīgajā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā aizkavēšanu, nedz arī pārmērīgas administratīvās izmaksas un ka tās mērķis ir tikai pārbaudīt ieinteresētās personas profesionālo kvalifikāciju šīs normas izpratnē;

               2)

               Savienības tiesības ir interpretējami tādējādi, ka tās ir pret tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru citas dalībvalsts uzņēmumam šīs pēdējās minētās dalībvalsts nodokļu un sociālo iestāžu izsniegto sertifikātu pārbaude ir uzticēta iestādei, kura nav līgumslēdzēja iestāde:

                           —

                           ja šo iestādi veido lielākoties personas, kuras iecēlušas provinces, kurā norisinās attiecīgā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra, būvniecības nozares darba devēju un darba ņēmēju pārstāvošas organizācijas, un

                           —

                           ja šīs pilnvaras attiecas uz minēto sertifikātu spēkā esamības pārbaudi pēc būtības.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta C-317/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūnijā iesniedza Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) — Rainer Reimann/Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūnijā iesniedza Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) — Rainer Reimann/Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG

   (Lieta C-317/11)
   2011/C 269/53
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Rainer Reimann

      Atbildētāja: Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Pamattiesību hartas 31. pantam un Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (1) 7. panta 1. punktam ir pretējs tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir paredzēts Bundesurlaubsgesetz (Federālais likums par atvaļinājumiem) 13. panta 2. punktā, saskaņā ar kuru konkrētās nozarēs ar darba koplīgumu var tikt saīsināts četru nedēļu minimālā ikgadējā atvaļinājuma ilgums?

               2)

               Vai Pamattiesību hartas 31. pantam un Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punktam ir pretējs tāds valsts darba koplīguma tiesiskais regulējums, kādu nosaka Bundesrahmentarifvertrag (Federālā ģenerālvienošanās būvniecības nozarē), saskaņā ar kuru laikā, kas dod tiesības uz atvaļinājumu, neieskaita gadu, kurā slimības dēļ nav izmaksāta darba samaksa konkrētas bruto summas apmērā?

               3)

               Ja uz 1. un 2. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
               Vai nav piemērojams tāds tiesiskais regulējums, kāds ir paredzēts Bundesurlaubsgesetz 13. panta 2. punktā?

               4)

               Ja uz 1.-3. jautājumu tiek sniegtas apstiprinošas atbildes:
               Vai uz Bundesurlaubsgesetz 13. panta 2. punkta noteikuma un Bundesrahmentarifvertrag noteikumu spēkā esamību attiecas tiesiskās paļāvības aizsardzība, ja runa ir par laikposmu pirms 2009. gada 1. decembra — pirms Lisabonas līguma un Pamattiesību hartas spēkā stāšanās? Vai ir jānosaka termiņš, kurā Bundesrahmentarifvertrag puses pašas var vienoties par citu tiesību noteikumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem; OV L 299, 9. lpp.


title: Lieta T-512/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra spriedums — Nike International /ITSB ( DYNAMIC SUPPORT ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes DYNAMIC SUPPORT reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra spriedums — Nike International/ITSB (“DYNAMIC SUPPORT”)
   (Lieta T-512/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “DYNAMIC SUPPORT” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2011/C 319/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nike International Ltd (Beaverton, Oregona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. de Justo Bailey, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 25. augusta lēmumu lietā R 640/2010-4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “DYNAMIC SUPPORT” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nike International Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 18. novembrī lietā C-78/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 96/61/EK — Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/18

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2004. gada 18. novembrī
   lietā C-78/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 96/61/EK - Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole)
   (2005/C 6/35)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-78/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 18. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji U. Wölker un M. Konstantinidis) pret Austrijas Republiku (pārstāvis E. Riedl), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: C. Gulmann, kas pilda piektās palātas priekšsēdētāja funkcijas, tiesneši R. Schintgen un P. Kūris (referents), ģenerāladvokāts J. Kokott, sekretārs R. Grass, 2004. gada 18. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Tā kā Austrijas Republika:

                           —

                           “esošas iekārtas” definīciju Padomes 1996. gada 24. septembra Direktīvas 96/61/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli 2. panta 4. punkta nozīmē nav pilnībā transponējusi 1994. gada Gewerbeordnung (1994. gada Amatnieku, tirgotāju un ražotāju kodekss) tajā versijā, kurā izdarīti grozījumi ar Bundesgesetz BGB1. I, 88/2000 un kura stājās spēkā 2000. gada 1. septembrī;

                           —

                           prasības, kas attiecas uz atļaujas piešķiršanas nosacījumiem un kas paredzētas minētās direktīvas 9. panta 4. punktā, nav pilnībā transponējusi grozītajā 1994. gada Gewerbeordnung, un prasības, kuras paredzētas tā paša panta 3. līdz 5. punktā, nav pilnībā transponējusi 2001. gada Niederösterreichisches Eektrizitätswesengesetz (“2001. gada NÖ EwG”);

                           —

                           tās pašas direktīvas IV pielikumu nav pilnībā transponējusi grozītajā 1994. gada Gewerbeordnung un 2001. gada NÖ Ew;

                           —

                           iepriekšminēto direktīvu saistībā ar tās I pielikuma 1.1. punktā paredzētajām sadedzināšanas iekārtām nav transponējusi grozītajā 1994. gada Gewerbeordnung un 1998. gada Salzburger Abfallwirtschaftsgesetz;

                           —

                           Direktīvu 96/61 nav pilnībā transponējusi 1999. gada Burgenländisches Eektrizitätswesengesetz, un

                           —

                           minēto direktīvu saistībā ar tās I pielikuma 6.6. punktā minētajām iekārtām, kas paredzētas intensīvai audzēšanai, nav transponējusi Burgenlandes, Zalcburgas un Tiroles federālās zemes tiesību aktos,

                     tā nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar iepriekšminētās direktīvas 2. panta 4. punktu, 9. panta 3. līdz 5. punktu un IV pielikumu, kā arī minētās direktīvas 1. pantu saistībā ar I pielikuma 1.1. un 6.6. punktu;

               2)

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 94, 17.4.2004.


title: Lieta C-188/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 23. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Italia Zuccheri SpA un CO.PRO.B/AGEA un Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 23. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Italia Zuccheri SpA un CO.PRO.B/AGEA un Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

   (Lieta C-188/12)
   2012/C 194/21
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Italia Zuccheri SpA un Cooperativa Produttori Bieticoli rl (CO.PRO.B)

      Atbildētājas: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) un Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006 (1) 3. un 4. pants un Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006 (2) 4. pants ir interpretējami tādējādi, ka jēdzienā “ražošanas iekārtas” neietilpst iekārtas, ko cukura ražošanas uzņēmumi izmanto cukura uzglabāšanai un iepakošanai tā pārdošanas nolūkā, un ka tādējādi tādu iekārtu kā tvertņu gadījumā analīze ir jāveic katrā atsevišķā gadījumā, lai pārbaudītu, vai minētās iekārtas ir saistītas ar “ražošanas procesu”, vai arī ir saistītas ar citām darbībām, kuras nav ražošana?

               2)

               Vai it īpaši Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas Nr. 968/2006 4. pants ir interpretējams tādējādi, ka iekārtas — piemēram, tvertnes — ko cukura ražošanas uzņēmumi izmanto cukura uzglabāšanai un iepakošanai tikai tā pārdošanas nolūkā, ciktāl tā nav saistīta ar ražošanas procesu, ir pieskaitāmas tām iekārtām, kas ir minētas attiecīgā panta c) punktā, nevis tā a) un b) punktā atbilstoši Regulas Nr. 320/2006 un Regulas Nr. 968/2006, it īpaši tās preambulas 4. apsvēruma tekstam un mērķiem?

               3)

               Pakārtoti, vai, ņemot vērā Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006 3. un 4. pantu un Eiropas primāro tiesību augstāka spēka tiesību normas un principus, Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006 4. pants nav spēkā, ja to interpretē tādējādi, ka pie 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētajām iekārtām ir pieskaitāmas arī tās, ko cukura ražošanas uzņēmumi izmanto cukura uzglabāšanai un iepakošanai tā pārdošanas nolūkā, jo ir acīmredzams, ka Regulas Nr. 320/2006 mērķis ir atteikties no cukura ražošanas uzņēmuma ražošanas kapacitātes, nevis izslēgt iespēju darboties tikai produkta tirdzniecības nozarē, izmantojot cukuru, kas iegūts, izmantojot ražošanas kvotas, kuras ir paredzētas citām iekārtām vai uzņēmumiem?

               4)

               Pakārtoti tam, vai tomēr Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006 3. un 4. pants un Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006 4. pants ir spēkā, ņemot vērā Eiropas primāro tiesību augstāka spēka tiesību normas un principus, ja tos interpretē tā, ka jēdzienos “ražošanas iekārtas” vai “tieši ar ražošanu saistītas [iekārtas]” ietilpst tās iekārtas, ko cukura ražošanas uzņēmumi izmanto cukura uzglabāšanai un iepakošanai tā pārdošanas nolūkā?

      (1)  OV L 58, 42. lpp.

      (2)  OV L 176, 32. lpp.


title: Lieta T-208/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 20. oktobra rīkojums — BOT Elektrownia Bełchatów u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Polijas siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas kvotu valsts sadales plāns 2008.-2012. gadam — Komisijas lēmums necelt iebildumus pret konkrētiem nosacījumiem — Dalībvalstu kompetence emisiju kvotu individuālajā sadalē — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/25

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 20. oktobra rīkojums — BOT Elektrownia Bełchatów u.c./Komisija
   (Lieta T-208/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Polijas siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas kvotu valsts sadales plāns 2008.-2012. gadam - Komisijas lēmums necelt iebildumus pret konkrētiem nosacījumiem - Dalībvalstu kompetence emisiju kvotu individuālajā sadalē - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 327/47)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: BOT Elektrownia Bełchatów S.A., Rogowiec (Polija); BOT Elektrownia Turów S.A., Bogatynia (Polija); BOT Elektrownia Opole S.A., Brzezie (Polija); Elektrownia “Kozienice” S.A, Świerże Górne (Polija); Elektrownia Połaniec S.A. — Grupa Electrabel Polska, Połaniec (Polija); Elektrownia “Rybnik” S.A., Rybnik (Polija); Elektrownia Skawina S.A., Skawina (Polija); Elektrownia “Stalowa Wola” S.A., Stalowa Wola (Polija); Południowy Koncern Energetyczny S.A., Katowice (Polija); Zespół Elektrowni Dolna Odra S.A., Nowe Czarnowo (Polija); Zespół Elektrowni Ostrołęka S.A., Ostrołęka (Polija), un Zespół Elektrowni Pątnów-Adamów-Konin S.A., Konin (Polija) (pārstāvji — B. Krużewski, M. Ciemiński, J. Młot-Schönthaler, N. Dodoo un S. Boullart, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un D. Lawunmi)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot prasītāju: Elektrociepłownia “Będzin” S.A., Będzin (Polija); Zespół Elektrociepłowni Bydgoszcz S.A., Bydgoszcz (Polija); Zespół Elektrociepłowni Bytom S.A., Bytom (Polija); Elektrociepłownia Białystok S.A., Białystok (Polija); Elektrociepłownia “Gorzów S.A.”, Gorzów (Polija); Elektrociepłownia Kalisz-Piwonice S.A., Kalisz (Polija); Elektrociepłownia “Kraków” S.A., Cracovie (Polija); Dalkia Łódź S.A., Łódź (Polija); Dalkia Poznań Zespół Elektrociepłowni S.A., Poznaņa (Polija); Elektrociepłownia Tychy S.A., Tychy (Polija); Zespół Elektrociepłowni Wrocławskich Kogeneracja S.A., Wrocław (Polija); Elektrociepłownie Wybrzeże S.A., Gdaņska (Polija); Elektrociepłownia Zabrze S.A., Zabrze (Polija), un Elektrociepłownia “Zielona Góra” S.A., Zielona Góra (Polija) (pārstāvji — B. Krużewski, M. Ciemiński, J. Młot-Schönthaler, N. Dodoo un S. Boullart, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 26. marta Lēmumu C (2007) 1295, galīgā redakcija, par siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānu 2008.–2012. gadam, ko Polija ir paziņojusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  BOT Elektrownia Bełchatów S.A., BOT Elektrownia Turów S.A., BOT Elektrownia Opole S.A., Elektrownia “Kozienice” S.A, Elektrownia Połaniec S.A. — Grupa Electrabel Polska, Elektrownia “Rybnik” S.A., Elektrownia Skawina S.A., Elektrownia “Stalowa Wola” S.A., Południowy Koncern Energetyczny S.A., Zespół Elektrowni Dolna Odra S.A., Zespół Elektrowni Ostrołęka S.A. un Zespół Elektrowni Pątnów-Adamów-Konin S.A. sedz savus tiesāšanās izdevumus paši un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

                  Elektrociepłownia “Będzin” S.A., Zespół Elektrociepłowni Bydgoszcz S.A., Zespół Elektrociepłowni Bytom S.A., Elektrociepłownia Białystok S.A., Elektrociepłownia “Gorzów S.A.”, Elektrociepłownia Kalisz-Piwonice S.A., Elektrociepłownia “Kraków” S.A., Dalkia Łódź S.A., Dalkia Poznań Zespół Elektrociepłowni S.A., Elektrociepłownia Tychy S.A., Zespół Elektrociepłowni Wrocławskich Kogeneracja S.A., Elektrociepłownie Wybrzeże S.A., Elektrociepłownia Zabrze S.A. un Elektrociepłownia “Zielona Góra” S.A. sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta T-74/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. februārī – Danjaq/EUIPO – Formosan (“Shaken, not stirred”)

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/36

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. februārī – Danjaq/EUIPO – Formosan (“Shaken, not stirred”)
   (Lieta T-74/17)
   (2017/C 121/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Danjaq, LLC (Losandželosa, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Baran un G. Messenger, barristers, D. Stone and A. Dykes, solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Formosan IP (Oksforda, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Shaken, not stirred” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 406 343

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes lēmums lietā R 255/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-324/07: Prasība, kas celta 2007. gada 28. augustā — Plant u.c./Komisija

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/38

         Prasība, kas celta 2007. gada 28. augustā — Plant u.c./Komisija
   (Lieta T-324/07)
   (2007/C 247/62)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gerry Plant (Varteg Pontypool, Apvienotā Karaliste), Mary Kathleen Plant, (Varteg Pontypool, Apvienotā Karaliste), Dennis Jones (Neath, Apvienotā Karaliste), William Meyrick (Swansea, Apvienotā Karaliste), J.G. Evans (Ammanford, Apvienotā Karaliste), David Vivian Austin (Neath, Apvienotā Karaliste), D. Powell (Neath, Apvienotā Karaliste), James Rowland McCann (Neath, Apvienotā Karaliste), D. B. Diplock (Neath, Apvienotā Karaliste), John Phillips (Neath, Apvienotā Karaliste) un Richard Thomas Kingston (Swansea, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — W. Graham, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2007. gada 18. jūnija Komisijas lēmumu lietā Nr.37037-SWSMA;

               —

               veikt tādu turpmāku rīcību, ko Tiesa uzskata par taisnīgu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji norāda pamatus un galvenos argumentus, kas ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-318/07 National Association of Licensed Opencast Operators/Komisija.


title: Lieta C-1/15 SA: Pieteikums atļaujai veikt mantas apķīlāšanu, kas iesniegts 2015. gada 12. janvārī – La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL/Eiropas Komisija

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/20

      Pieteikums atļaujai veikt mantas apķīlāšanu, kas iesniegts 2015. gada 12. janvārī – La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL/Eiropas Komisija
      (Lieta C-1/15 SA)
      (2015/C 073/27)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL (pārstāvis – J. Steyt, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt šo pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

            līdz ar to

                  —

                  primāri, atļaut prasītājai uzturēt un izpildīt jau nosūtīto izpildrīkojumu par mantas apķīlāšanu un nosūtīt Eiropas Savienībai/Eiropas Komisijai citus izpildrīkojumus par mantas apķīlāšanu attiecībā uz visām summām, naudas līdzekļiem, aktīviem vai mantu kopumā, kas tai ir vai būs, ko tā ir vai būs parādā un kas neatkarīgi no pamata vai iemesla pieder vai pienākas Kongo Demokrātiskajai Republikai;

                  —

                  pakārtoti, atļaut prasītājai uzturēt un izpildīt jau nosūtīto izpildrīkojumu par mantas apķīlāšanu un nosūtīt Eiropas Savienībai/Eiropas Komisijai citus izpildrīkojumus par mantas apķīlāšanu attiecībā uz visām summām, naudas līdzekļiem, aktīviem vai mantu kopumā, kas tai ir vai būs, ko tā ir vai būs parādā un kas saskaņā ar privāttiesisku līgumu pieder vai pienākas Kongo Demokrātiskajai Republikai;

            katrā ziņā

                  —

                  piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-724/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 2. augusta rīkojumu lietā F-134/11 Cocchi un Falcione/Komisija 2016. gada 12. oktobrī iesniedza Giorgio Cocchi un Nicola Falcione

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/34

      Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 2. augusta rīkojumu lietā F-134/11 Cocchi un Falcione/Komisija 2016. gada 12. oktobrī iesniedza Giorgio Cocchi un Nicola Falcione

      (Lieta T-724/16 P)
      (2016/C 441/40)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Beļģija) un Nicola Falcione (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – S. Orlandi, avocat)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

      atzīt un nospriest

                  —

                  ka Civildienesta tiesas rīkojums lietā F-134/11 Cocchi un Falcione/Komisija ir jāatceļ;

            lemt, pieņemot jaunus noteikumus:

                  —

                  ka 2011. gada 9. marta lēmums par palīdzības pieprasījumu noraidīšanu ir jāatceļ;

                  —

                  ka Komisija samaksā naudas summu EUR 22 000N. Falcione un EUR 35 000G. Cocchi kā atlīdzību par viņiem nodarīto kaitējumu;

                  —

                  ka Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza vienu vienīgu pamatu, ar kuru tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā, ko Civildienesta tiesa esot pieļāvusi, novērtējot apelācijas sūdzības iesniedzēju interesi turpināt tiesvedību. Apelācijas sūdzības iesniedzējiem tiešām esot interese, kas nav tikai administratīva, lai viņu apelācijas sūdzība tiktu apmierināta.


title: Lieta C-470/07: Prasība, kas celta 2007. gada 24. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/29

         Prasība, kas celta 2007. gada 24. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-470/07)
   (2007/C 315/48)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un N. Yerrell)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/54/EK (1) par minimālajām drošības prasībām Eiropas ceļu tīkla tuneļiem, un katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 167, 30.4.2004., 39. lpp.