title: Lieta C-381/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar cour d'appel de Bruxelles  2005. gada 13. oktobra  spriedumu lietā De Landtsheer Emmanuel SA pret Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, saīsinājumā CIVC, un Veuve Clicquot Ponsardin SA

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar cour d'appel de Bruxelles 2005. gada 13. oktobra spriedumu lietā De Landtsheer Emmanuel SA pret Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, saīsinājumā CIVC, un Veuve Clicquot Ponsardin SA
   (Lieta C-381/05)
   (2006/C 10/20)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts cour d'appel de Bruxelles lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 13. oktobra spriedumu lietā De Landtsheer Emmanuel SA pret Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, saīsinājumā CIVC, un Veuve Clicquot Ponsardin SA un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 19. oktobrī.

      Cour d'appel de Bruxelles lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai salīdzinošās reklāmas definīcija ietver reklāmas paziņojumus, kuros paziņojuma sniedzējs tikai izdara atsauci uz produkta veidu tādējādi, ka šajā gadījumā var uzskatīt, ka šādā paziņojumā izdarīta atsauce uz visiem uzņēmumiem, kas piedāvā šāda veida produktu, un ka katrs no tiem var prasīt, lai to atzīst par minēto uzņēmumu lokam piederošu uzņēmumu?

               2)

               Lai noteiktu konkurences attiecību pastāvēšanu starp ziņojuma sniedzēju un uzņēmumu, uz kuru izdarīta atsauce Direktīvas 2.a punkta izpratnē:

                           a)

                           Vai, pamatojoties uz 2.a punkta salīdzinājumu ar 3.a panta b) apakšpunktu ir uzskatāms, ka šī noteikuma izpratnē ikviens uzņēmums, kuru reklāma ļauj identificēt, ir uzskatāms par konkurentu, neatkarīgi no tā piedāvātajiem produktiem vai pakalpojumiem?

                           b)

                           Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša un ja ir jāievēro vēl citi nosacījumi, lai konstatētu konkurences attiecību pastāvēšanu — vai ir jāapsver faktiskais stāvoklis tirgū un patēriņa modelis Kopienā, vai arī ir jāapsver šī modeļa iespējamā attīstība?

                           c)

                           Vai pārbaude ir jāveic tikai Kopienas teritorijas daļā, kurā ir izplatīta attiecīgā reklāma?

                           d)

                           Vai konkurences attiecību pastāvēšana ir jāizvērtē pēc preču veidiem, kas tiek salīdzināti, un ņemot vērā attieksmi, ar kādu šāda veida produktus parasti uztver, vai arī, lai novērtētu iespējamo aizstājamības pakāpi, ir tāpat jāņem vērā produkta īpatnības, kuras reklāmdevējs paredzējis apstrīdētajā reklāmā uzsvērt, un tēlu, kādu tas paredzējis precei izveidot?

                           e)

                           Vai kritēriji, kas ļauj konstatēt konkurences attiecību pastāvēšanu 2. panta 2.a punkta izpratnē un kritēriji, kas ļauj pārbaudīt, vai salīdzinājums atbilst 3.a panta b) apakšpunktā minētajam nosacījumam, ir identiski?

               3)

               Vai salīdzinot, no vienas puses, Direktīvas 84/450 (1) 2. panta, 2.a punktu ar šīs direktīvas 3.a pantu, no otras puses, var secināt, ka:

                           a)

                           vai nu nelikumīga ir ikviena salīdzinoša reklāma, kas ļauj identificēt produktu veidu gadījumā, kad atsauce neļauj identificēt konkurentu vai tā piedāvātās preces,

                           b)

                           vai arī salīdzinājuma pieļaujamība ir jāvērtē, ņemot vērā tikai tos valsts tiesību aktus, ar ko netransponē direktīvas noteikumus salīdzinošās reklāmas jomā, kas varētu mazināt patērētāju vai tādu uzņēmumu tiesību aizsardzību, kuri piedāvā tāda veida produktus, kas salīdzināti ar reklāmas devēja piedāvātajiem produktiem?

               4)

               Vai gadījumā, kad ir jāatzīst salīdzinošās reklāmas esamība 2. panta 2.a punkta izpratnē, no direktīvas 3.a panta 1. punkta f) apakšpunkta ir jāsecina, ka nelikumīgs ir ikviens salīdzinājums, kurā preces bez izcelsmes apzīmējuma ir pielīdzinātas precēm ar izcelsmes apzīmējumu?

      (1)  Padomes 1984. gada 10. septembra Direktīva 84/450/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz maldinošu reklāmu (OV L 250, 17. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/55/EK (OV L 290, 18. lpp.)


title: Lieta C-298/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 6. decembrī ( Finanzgericht Münster (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Columbus Container Services BVBA & Co. / Finanzamt Bielefeld-Innenstadt (EKL 43. un 56. pants — Ienākuma un kapitāla nodoklis — Uzņēmuma, kas atrodas citā dalībvalstī, ienākumu aplikšanas ar nodokļiem nosacījumi — Konvencija par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu — Atbrīvošanas no nodokļa vai nodokļa atskaitīšanas metode)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/3

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 6. decembrī (Finanzgericht Münster (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Columbus Container Services BVBA & Co./Finanzamt Bielefeld-Innenstadt

   (Lieta C-298/05) (1)

   (EKL 43. un 56. pants - Ienākuma un kapitāla nodoklis - Uzņēmuma, kas atrodas citā dalībvalstī, ienākumu aplikšanas ar nodokļiem nosacījumi - Konvencija par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu - Atbrīvošanas no nodokļa vai nodokļa atskaitīšanas metode)
   (2008/C 22/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Münster
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Columbus Container Services BVBA & Co.

      Atbildētājs: Finanzamt Bielefeld-Innenstadt

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Münster — EKL 43., 56., 57. un 58. panta interpretācija — Brīvība veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīva aprite — Ārvalsts uzņēmumā, kas pieder Vācijas iekšzemes nodokļu maksātājam, starpposma ienākumi, kas uzskatāmi par ienākumiem no ieguldītā kapitāla — Valsts tiesību akti, kas paredz no valsts nodokļiem atskaitīt nodokļus, kas šiem ienākumiem ir piemēroti ārvalstī, pretēji ar Beļģiju noslēgtas konvencijas par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu noteikumiem, kas paredz piemērot atbrīvošanas no nodokļa metodi
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 43. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tādi valsts nodokļu tiesību akti, saskaņā ar kuriem valsts rezidenta ienākumi no kapitāla, kas ir ieguldīts uzņēmumā, kura juridiskā adrese atrodas citā dalībvalstī, pretēji konvencijai par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas ir noslēgta ar dalībvalsti, kurā atrodas šī uzņēmuma juridiskā adrese, nav atbrīvoti no valsts ienākuma nodokļa, bet gan no tiem uzliktā valsts nodokļa tiek atskaitīts otrā dalībvalstī iekasētais nodoklis.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Lieta C-374/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedums ( Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Valimar”  OOD / Nachalnik na Mitnitsa Varna Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dempings — Krievijas izcelsmes dzelzs un tērauda troses un tauvas — Regula (EK) Nr. 384/96 — 2. panta 8. un 9. punkts un 11. panta 2., 3., 9. un 10. punkts — Starpposma pārbaude — Pārbaude saistībā ar antidempinga pasākumu piemērošanas termiņa beigām — Regulas (EK) Nr. 1279/2007 spēkā esamība — Eksporta cenas noteikšana, pamatojoties uz pārdošanu uz trešām valstīm — Eksporta cenu ticamība — Cenu saistību ņemšana vērā — Izmaiņas apstākļos — No sākotnējā izmeklēšanā izmantotās metodes atšķirīgas metodes piemērošana

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/2

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Valimar” OOD/Nachalnik na Mitnitsa Varna

   (Lieta C-374/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dempings - Krievijas izcelsmes dzelzs un tērauda troses un tauvas - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 8. un 9. punkts un 11. panta 2., 3., 9. un 10. punkts - Starpposma pārbaude - Pārbaude saistībā ar antidempinga pasākumu piemērošanas termiņa beigām - Regulas (EK) Nr. 1279/2007 spēkā esamība - Eksporta cenas noteikšana, pamatojoties uz pārdošanu uz trešām valstīm - Eksporta cenu ticamība - Cenu saistību ņemšana vērā - Izmaiņas apstākļos - No sākotnējā izmeklēšanā izmantotās metodes atšķirīgas metodes piemērošana)
   2014/C 421/02
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

   Varhoven administrativen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “Valimar” OOD

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa Varna

      Rezolutīvā daļa:

   Uzdoto jautājumu izvērtējumā nav konstatēts neviens tāds apstāklis, kas ietekmētu Padomes 2007. gada 30. oktobra Regulas (EK) Nr. 1279/2007, ar ko uzliek galīgo antidempinga maksājumu dažu Krievijas Federācijas izcelsmes dzelzs un tērauda trošu un tauvu importam un atceļ antidempinga pasākumus attiecībā uz dažu Taizemes un Turcijas izcelsmes dzelzs un tērauda trošu un tauvu importu, spēkā esamību.

      (1)  OV C 311, 13.10.2012.


title: Lietas C-50/04 izslēgšana no reģistra

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/20

         Lietas C-50/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 45/41)

      tiesvedības valoda -portugāļu

   Eiropas Kopienu tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 18. novembrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-50/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004.


title: Lieta T-402/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 25. februāra spriedums – FCC Aqualia/ITSB – Sociedad General de Aguas de Barcelona (“AQUALOGY”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “AQUALOGY” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “AQUALIA” un agrāka valsts grafiska preču zīme “aqualia” — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkts

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/25

         Vispārējās tiesas 2016. gada 25. februāra spriedums – FCC Aqualia/ITSB – Sociedad General de Aguas de Barcelona (“AQUALOGY”)
   (Lieta T-402/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “AQUALOGY” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “AQUALIA” un agrāka valsts grafiska preču zīme “aqualia” - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkts)
   (2016/C 118/27)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FCC Aqualia, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – J. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa, N. González Alberto Rodríguez un C. Sueiras Villalobos, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – V. Melgar un J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji – J. Grau Mora, C. Viola Zendrera un A. Torrente Tomás, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 13. marta lēmumu lietā R 1209/2013–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA un FCC Aqualia, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               FCC Aqualia, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta C-401/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/9

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-401/08)
   (2008/C 327/15)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima, A. Sipos)

      Atbildētāja: Austrijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               kompetentajām Austrijas iestādēm neizstrādājot visiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas 9. pants Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvā 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas (1), operatīvās rīcības plānus, Austrijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 11. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 96/82/EK 11. panta 1. punkta c) apakšpunktā dalībvalstīm ir prasīts nodrošināt, lai attiecīgajam mērķim izraudzītās iestādes izstrādā visiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šīs direktīvas 9. pants, ārējo operatīvās rīcības plānu, kurā norādīti ārpus uzņēmuma veicami pasākumi. Šiem ārējiem operatīvās rīcības plāniem ir jāietver ne tikai informācija par pasākumiem stāvokļa uzlabošanai uzņēmuma teritorijā un ārpus uzņēmuma teritorijas, bet arī jāinformē sabiedrība par negadījumu un par pareizu rīcību. Turklāt ārējā operatīvās rīcības plānā ir, piemēram, jāietver arī informācija citu dalībvalstu neatliekamās palīdzības un glābšanas dienestiem, ja ir noticis smags nelaimes gadījums, kam var būt pārrobežu sekas.
   Šīs prasības mērķis ir konstatēt, ka Austrijas Republika, neizstrādājot ārējos rīcības plānus visiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas Direktīvas 96/82/EK 9. pants, ir pārkāpusi šīs direktīvas 11. panta 1. punkta c) apakšpunktu.

      (1)  OV L 10, 13. lpp.


title: Lieta F-40/13: Civildienesta tiesas 2016. gada 29. aprīļa rīkojums – Sommier/Komisija

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/46

         Civildienesta tiesas 2016. gada 29. aprīļa rīkojums – Sommier/Komisija
   (Lieta F-40/13) (1)

   (2016/C 222/63)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013., 60. lpp.


title: Lieta T-369/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. jūnija spriedums — Spānija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas izslēgti no Kopienas finansējuma — Atbalsts pārveidošanai un pārstrukturēšanai vīna nozarē — Atbalsts medus ražošanas un tirdzniecības uzlabošanai — Ienākumu zaudējuma plāna ieviešanas ietvaros jēdziens — Regulas (EK) Nr. 1493/1999 13. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Intervences nolūkā stabilizēt lauksaimniecības tirgu jēdziens — Regulas (EK) Nr. 1258/1999 2. panta 2. punkts)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/43

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. jūnija spriedums — Spānija/Komisija
   (lieta T-369/05) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas izslēgti no Kopienas finansējuma - Atbalsts pārveidošanai un pārstrukturēšanai vīna nozarē - Atbalsts medus ražošanas un tirdzniecības uzlabošanai - Ienākumu zaudējuma plāna ieviešanas ietvaros jēdziens - Regulas (EK) Nr. 1493/1999 13. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Intervences nolūkā stabilizēt lauksaimniecības tirgu jēdziens - Regulas (EK) Nr. 1258/1999 2. panta 2. punkts)
   2009/C 180/78
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno, abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — F. Jimeno Fernández)

      Priekšmets

   Komisijas 2005. gada 15. jūlija Lēmuma 2005/555/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OVL 188, 36. lpp.), atcelšana daļā, kas izslēdz Spānijai vīna un medus nozarēs radušos izdevumus.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. oktobrī lietā T-256/02 I pret Eiropas Kopienu Tiesu (Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Azbesta ekspozīcija — Profesionālā slimība — Zaudējumi)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. oktobrī
   lietā T-256/02 I pret Eiropas Kopienu Tiesu (1)

   (Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Azbesta ekspozīcija - Profesionālā slimība - Zaudējumi)
   (2004/C 314/41)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-256/02 I, Eiropas Kopienu Tiesas ierēdnis, ar dzīvesvietu Luksemburgā (Luksemburga), ko pārstāv J. Iturriagagoitia Bassas un K. Delvolvé (avocats), pret Eiropas Kopienu Tiesu (pārstāvis - M. Schauss, kurš norādījis adresi Luksemburgā), par prasību par prasītājam šķietami nodarīto fizisku, morālu, profesionālu un finansiālu zaudējumu atlīdzību, Pirmās Instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši V. Tiili un M. Vilaras, sekretārs galvenais administrators J. Palacio González, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               puses sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 274, 9.11.2002.


title: Lieta T-215/10: Prasība, kas celta 2010. gada 11. maijā — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/23

         Prasība, kas celta 2010. gada 11. maijā — Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-215/10)
   2010/C 195/38
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, G. Skiani un E. Leftheriotou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasību un pilnībā atcelt Komisijas pieņemto apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Grieķijas Republika savā prasībā lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 11. marta lēmumu, “ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondu (ELVGF)”, un kas ir izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 1317 un publicēts 2010. gada 12. martā ar numuru 2010/152/ES (OV L 63, 7. lpp.), daļā, kas attiecas uz tai noteiktajām finanšu korekcijām a) kokvilnas, b) lauku attīstības pasākumu un c) pārtikas preču sadales nozarēs.
   Saistībā ar korekciju kokvilnas nozarē prasītāja, pirmkārt, norāda uz kļūdu Komisijas veiktajā faktu novērtējumā un nepietiekamu apstrīdētā lēmuma pamatojumu attiecībā uz kontroles vidi, atbalsta shēmas kokvilnai saderību ar IAKS, platību pārbaudēm uz vietas un risku analīzi.
   Otrkārt, prasītāja uzsver, ka Komisija kļūdaini ir izvērtējusi faktus, kā arī kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1591/2001 (1) 13. panta 2. punktu un Regulas (EK) Nr. 1051/2001 (2) 17. pantu attiecībā uz vides pasākumiem, nepietiekamu kontroles sistēmu, kontrolēm par kokvilnas kultūrām un vides pasākumiem. It īpaši prasītāja norāda, ka Komisijas pārmetums Grieķijas Republikai par sankciju neesamību nav pamatots gan no faktiskā, gan juridiskā aspekta; šis pārmetums nav pamatots nedz ar Regulu Nr. 1051/2001 un Nr. 1591/2001 noteikumiem, nedz ar kādu citu tiesību normu, kas bija spēkā attiecīgo faktu norises laikā, un šis pārmetums nevar būt juridisks arguments, kas pamato ar apstrīdēto lēmumu noteikto korekciju.
   Treškārt, prasītāja norāda uz Vadlīniju par vienreiz noteiktajām korekcijām kļūdainu interpretāciju un piemērošanu un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, jo nepastāvēja iespēja, ka ELVGF tiks nodarīti zaudējumi, kā arī uz to, ka kontroles sistēmas stāvoklis nebija vienāds visos trijos pārbaudītajos laikposmos, proti, 2003./2004., 2004./2005. un 2005./2006. gadā. Līdz ar to prasītāja uzskata, ka korekcijai bija jābūt niansētākai.
   Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija, apgalvojot, ka ir pārsniegts daudzums, uz kuru attiecināms atbalsts, un ka saistībā ar to saņemtais maksājums ir prettiesisks, ir kļūdaini interpretējusi Regulas (EK) Nr. 1051/2001 7. panta 4. punktu un Regulu (EK) Nr. 1123/2004 (3), Nr. 905/2005 (4), Nr. 871/2006 (5) un Nr. 1486/2002 (6) 1. panta noteikumus, kuros attiecībā uz finanšu korekcijām 2003./2004., 2004./2005. un 2005./2006. tirdzniecības gadam ir paredzēts ik gadus noteikts faktiskais kokvilnas daudzums, uz kuru attiecināms atbalsts.
   Piektkārt, prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā ir ietverts pretrunīgs korekcijas pamatojums un ka korekciju aprēķini ir kļūdaini, jo attiecīgajos tirdzniecības gados korekcijas nesakrīt.
   Saistībā ar lauku attīstības pasākumiem prasītāja apgalvo, pirmkārt, ka par spēkā neesošu ir atzīstama grāmatojumu noskaidrošanas procedūra, jo ir pārkāpta Regulas (EK) Nr. 1663/1995 (7) 8. panta 1. punkta trešā teikuma sākumā paredzētā būtiska formas prasība, jo, nosakot finanšu korekciju lauku attīstības pasākumiem, nav notikusi divpusēja diskusija.
   Otrkārt, prasītāja norāda, ka Komisijas lēmumā ir pieļauta kļūda faktu konstatēšanā un novērtēšanā, tajā nav norādīts pietiekams pamatojums un ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips saistībā ar minētajām IAKS nepilnībām, primārajām un papildu pārbaudēm.
   Attiecībā uz pārtikas preču sadales nozari prasītāja norāda, pirmkārt, ka Komisijas attieksme ir radījusi tiesiskas cerības par to, ka tai nebūs jāsedz visas rīsu bezmaksas sadales programmas izmaksas, un ka Komisijas vēlāka nostājas maiņa pārkāpj tiesisko cerību, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu, kā arī savas rīcības brīvības robežas, un, iespējams, šādas nostājas pamatā ir pilnvaru ļaunprātīga izmantošana.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka ir kļūdaini aprēķināti transporta izdevumi, kuri tai jāsedz.
   Treškārt, prasītāja norāda, ka Komisija kļūdaini ir interpretējusi un piemērojusi Kopienu tiesību normas, it īpaši Regulas (EEK) Nr. 3149/1992 (8) 3. panta 2. punktu, pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu un savas rīcības brīvības robežas.

      (1)  Komisijas 2001. gada 2. augusta Regula (EK) Nr. 1591/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus kokvilnas atbalsta shēmas piemērošanai (OV L 210, 10. lpp.).

      (2)  Padomes 2001. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 1051/2001 par kokvilnas ražošanas atbalstu (OV L 148, 3. lpp.).

      (3)  Komisijas 2004. gada 17. jūnija Regula (EK) Nr. 1123/2004, ar kuru 2003./2004. tirdzniecības gadam nosaka faktiski saražoto neattīrītas kokvilnas daudzumu, kā arī no tā izrietošo mērķa cenas samazinājumu (OV L 218, 3. lpp.).

      (4)  Komisijas 2005. gada 16. jūnija Regula (EK) Nr. 905/2005, ar kuru 2004./2005. tirdzniecības gadam nosaka faktiski saražoto neattīrītas kokvilnas daudzumu, kā arī no tā izrietošo mērķa cenas samazinājumu (OV L 154, 3. lpp.).

      (5)  Komisijas 2006. gada 15. jūnija Regula (EK) Nr. 871/2006, ar kuru 2005./2006. tirdzniecības gadam nosaka faktiski saražoto neattīrītas kokvilnas daudzumu, kā arī no tā izrietošo mērķa cenas samazinājumu (OV L 164, 3. lpp.).

      (6)  Komisijas 2002. gada 19. augusta Regula (EK) Nr. 1486/2002, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1591/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus kokvilnas atbalsta shēmas piemērošanai (OV L 223, 3. lpp.).

      (7)  Komisijas 1995. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1663/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru (OV L 158, 6. lpp.).

      (8)  Komisijas 1992. gada 29. oktobra Regula (EEK) Nr. 3149/92, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus pārtikas piegādei no intervences krājumiem vistrūcīgākajām personām Kopienā (OV L 313, 50. lpp.).


title: Lieta T-179/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER SMOKY”)

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/26

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER SMOKY”)
   (Lieta T-179/16)
   (2016/C 222/32)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L’Oréal (Parīze, Francija) (pārstāvji – T. de Haan un P. Péters, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Guinot SAS (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MASTER SMOKY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 567 104

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 23. februāra lēmums lietā R 2905/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai radušies procesā EUIPO Apelācijas piektajā padomē.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar tās 75. pantu, pārkāpums.


title: Lieta C-84/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 15. decembra spriedumu lietā T-112/13 Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2017. gada 15. februārī iesniedza Société des produits Nestlé SA

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 15. decembra spriedumu lietā T-112/13 Mondelez UK Holdings & Services Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2017. gada 15. februārī iesniedza Société des produits Nestlé SA

   (Lieta C-84/17 P)
   (2017/C 178/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Société des produits Nestlé SA (pārstāvis – G.S.P. Vos, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedumu lietā T-112/13, pamatojoties uz to, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas par Eiropas Savienības preču zīmēm (1) (RESPZ) 7. panta 3. punktu un 52. panta 2. punktu; un

               —

               piespriest atbildētājai jeb prasītājai tiesvedībā Vispārējā tiesā Mondelez UK Holdings & Services Ltd atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Nestlé pārsūdz Vispārējās tiesas spriedumu, pamatojoties uz to, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 207/2009 , kas grozīta ar Regulu (ES) Nr. 2015/2424 (2), arī sauktu par RESPZ, 7. panta 3. punktu un 52. panta 2. punktu.
   Konkrētāk, Nestlé apelācijas sūdzība ir vērsta pret Vispārējās tiesas spriedumu, kurā nospriests, ka attiecībā uz teritorijas apjomu, kurā ir jākonstatē preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūtā atšķirtspēja, šīs preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūtā atšķirtspēja ir jāpierāda visā Eiropas Savienības teritorijā, proti, visās attiecīgajās dalībvalstīs kopumā.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.)

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 16. decembra regula (ES) 2015/2424, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, Komisijas Regulu (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 2869/95 par maksām, kas jāmaksā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OV 2015, L 341, 21. lpp.).


title: Lieta F-7/13: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedums – Radelet /Eiropas Komisija Civildienests — Ierēdņi, kas ir iecelti darbā trešajā valstī — Civildienesta noteikumu X pielikuma 5. un 23. pants — Iestādes piešķirts dienesta mājoklis — Ierēdnim dota atļauja izīrēt mājokli — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Morālais kaitējums — Neērta un dzīvošanai nepiemērota mājokļa piešķiršana — Pierādījumu neesamība

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/50

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedums – Radelet/Eiropas Komisija
   (Lieta F-7/13) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi, kas ir iecelti darbā trešajā valstī - Civildienesta noteikumu X pielikuma 5. un 23. pants - Iestādes piešķirts dienesta mājoklis - Ierēdnim dota atļauja izīrēt mājokli - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Morālais kaitējums - Neērta un dzīvošanai nepiemērota mājokļa piešķiršana - Pierādījumu neesamība)
   2014/C 421/69
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luc Radelet (Antananarivu, Madagaskara) (pārstāvis – É. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Eggers un C. Ehrbar)

      Priekšmets

   Civildienests – Prasība atcelt lēmumu, ar ko ir noraidīta sūdzība par lēmumu, kas pieņemts, atbildot uz prasītāja, kurš strādā Komisijas delegācijā Antananarivu, Madagaskarā, lūgumu saņemt kompensāciju par sarežģījumiem, kas viņam radās, iekārtājoties iepriekš minētajā pilsētā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               L. Radelet sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013., 47. lpp.


title: Lieta C-257/15: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 8. jūlija rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann/TUIfly GmbH

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 8. jūlija rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann/TUIfly GmbH

   (Lieta C-257/15) (1)

   (2015/C 354/30)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015.


title: Lieta F-22/10: Prasība, kas celta 2010. gada 1. aprīlī — Bombín Bombín /Komisija

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 1. aprīlī — Bombín Bombín/Komisija
   (Lieta F-22/10)
   2010/C 148/96
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luis María Bombín Bombín (Roma, Itālija) (pārstāvis — R. Pardo Pedernera, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, kas pieņemts, atbildot uz prasītāja sūdzību, un ar kuru prasītājam piešķirta finansiāla kompensācija tikai par 12, nevis 29 atvaļinājuma dienām, ko viņš bija nopelnījis, bet vēl nebija izmantojis pirms došanās atvaļinājumā personisku iemeslu dēļ

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 4. janvāra lēmumu, ar kuru prasītājam ir piešķirta un izmaksāta finansiāla kompensācija tikai par 12 dienām;

               —

               (aprēķināšanai un ar to saistītajai finansiālajai kompensācijai) atzīt prasītāja tiesības uz visu atvaļinājumu (kopā 29 dienām), ko viņš bija nopelnījis, bet vēl nebija izmantojis pirms došanās atvaļinājumā personisku iemeslu dēļ;

               —

               prasītājs neizvirza prasījumus par tiesāšanās izdevumu piespriešanu, jo uzskata, ka Civildienesta tiesas nolēmums ir svarīgs abiem lietas dalībniekiem, kas darbojas labticīgi, un šajā lietā nav pamata prasīt tiesāšanās izdevumu piespriešanu.


title: Lieta C-627/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. decembrī iesniedza Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — S.C. “AUGUSTUS ” S.R.L. Iași/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. decembrī iesniedza Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumānija) — S.C.“AUGUSTUS”S.R.L. Iași/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

   (Lieta C-627/11)
   2012/C 65/09
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Înalta Curte de Casație și Justiție

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: S.C. “AUGUSTUS” S.R.L. Iași

      Atbildētāja: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Savienības Padomes Regula Nr. 1260/1999 (1) un Regula Nr. 1268/1999 (2) ir interpretējamas tādējādi, ka saimnieciskā darbība, ko veikuši laikposmā pirms Rumānijas iestāšanās Eiropas Savienībā piešķirto SAPARD līdzekļu saņēmēji, ir jāveic, ievērojot to piešķiršanai paredzētās prasības, atbilstoši principam par ekonomisko efektivitāti un rentabilitāti maksājuma saņēmējam un ņemot vērā arī īpašo situāciju, ko ir radījušas dabas katastrofas, kuras ir notikušas vietējā mērogā.

      (1)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1268/1999 par Kopienas atbalstu pirmspievienošanās pasākumiem lauksaimniecības un lauku attīstībai Centrāleiropas un Austrumeiropas kandidātvalstīs laikposmā pirms to pievienošanās (OV L 161, 87. lpp.).


title: Lieta C-499/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. septembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) — Marian Macikowski — Komornik Sądowy Rewiru I przy Sądzie Rejonowym w Chojnicach/Dyrektorowi Izby Skarbowej w Gdańsku

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. septembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) — Marian Macikowski — Komornik Sądowy Rewiru I przy Sądzie Rejonowym w Chojnicach/Dyrektorowi Izby Skarbowej w Gdańsku

   (Lieta C-499/13)
   2013/C 367/38
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Marian Macikowski — pildot Sąd Rejonowy w Chojnicach tiesu izpildītāja pienākumus

      Atbildētājs: Dyrektorowi Izby Skarbowej w Gdańsku

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) it īpaši 9. un 193. pants, skatīti kopā ar 199. panta 1. punkta g) apakšpunktu, izrietošo pievienotās vērtības nodokļa [turpmāk tekstā — “PVN”] sistēmu, pieļauj tādu valsts tiesību normu, kāds ir 2004. gada 11. marta Likuma par preču un pakalpojumu nodokli [Ustawa o podatku od towarów i usług] (Dz. U. 2011, Nr. 177, poz. 1054; ar grozījumiem; turpmāk tekstā — “Likums par PVN”) 18. pants, ar kuru ir ieviesti izņēmumi no šī nodokļa vispārējiem principiem galvenokārt attiecībā uz personām, kam ir pienākums aprēķināt un iekasēt nodokli, radot maksātāja jeb personas, kam ir pienākums nodokļu maksātāja vietā aprēķināt nodokļa apmēru, iekasēt to no nodokļa maksātāja un noteiktajā termiņā iemaksāt to nodokļu iestādei, institūtu?

               2)

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:

                           a)

                           Vai samērīguma princips, kas ir Savienības tiesību vispārējais princips, pieļauj tādu valsts tiesību normu, kāds ir Likuma par PVN 18. pants, no kura tostarp izriet, ka nodokli par nekustamā īpašuma, proti, lietu, kas ir parādnieka īpašums vai atrodas viņa valdījumā pretēji spēkā esošām tiesību normām, nodošanu piespiedu izpildes ietvaros, aprēķina, iekasē un samaksā piespiedu izpildi veicošais tiesu izpildītājs, kurš kā nodokļa maksātājs ir atbildīgs par šī pienākuma neizpildi?

                           b)

                           Vai Direktīvas 206., 250. un 252. pants, kā arī no tiem izrietošais neitralitātes princips, pieļauj tādu valsts tiesību normu, kāds ir Likuma par PVN 18. pants, saskaņā ar kuru šajā tiesību normā norādītajam maksātājam ir pienākums aprēķināt, iekasēt un samaksāt preču un pakalpojumu nodokli par preču, kas ir nodokļu maksātāja īpašums vai atrodas viņa valdījumā pretēji spēkā esošām tiesību normām, nodošanu, kas notiek piespiedu izpildes ietvaros, un izdarīt to nodokļu maksātājam piemērojamā taksācijas periodā tās summas apmērā, kas tiek iegūta no preces pārdošanas, atskaitot preču un pakalpojumu nodokli un atbilstošo nodokļa likmi, neatskaitot no šīs summas priekšnodokli par laikposmu no taksācijas perioda sākuma līdz šī nodokļa iekasēšanai no nodokļa maksātāja?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-443/09 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 20. janvāra rīkojums — Agriconsulting Europe /Komisija (Pagaidu noregulējums — Publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Piedāvājuma noraidīšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu — Iespējas zaudējums — Būtiska un neatgriezeniska kaitējuma neesamība — Steidzamības neesamība)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/47

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 20. janvāra rīkojums — Agriconsulting Europe/Komisija
   (Lieta T-443/09 R)
   (Pagaidu noregulējums - Publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Piedāvājuma noraidīšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu - Iespējas zaudējums - Būtiska un neatgriezeniska kaitējuma neesamība - Steidzamības neesamība)
   2010/C 63/83
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agriconsulting Europe SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — F. Sciaudone, R. Sciaudone un A. Neri, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bordes un L. Prete)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu saistībā ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru EuropAid/127054/C/SER/Multi, kas attiecas uz īstermiņa pakalpojumu sniegšanu tikai trešo valstu labā, kas saņem Komisijas ārējo palīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu pasākumu noteikšanu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-450/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 19. jūnija rīkojums – Donaldson Filtration Deutschland GmbH / ultra air GmbH , Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme “ultrafilter international”  — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Tiesību ļaunprātīga izmantošana

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/29

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 19. jūnija rīkojums – Donaldson Filtration Deutschland GmbH/ultra air GmbH, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-450/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “ultrafilter international” - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Tiesību ļaunprātīga izmantošana)
   2014/C 315/45
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (pārstāvji – N. Siebertz, M. Teworte-Vey un A. Renvert, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: ultra air GmbH (pārstāvis – C. König, Rechtsanwalt), Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis – G. Schneider)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Donaldson Filtration Deutschland GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 26.10.2013.


title: Lieta C-191/10: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. decembra spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Rastelli Davide e C. Sn/Jean-Charles Hidoux , kurš darbojas kā sabiedrības Médiasucre international likvidators (Regula (EK) Nr. 1346/2000 — Maksātnespējas procedūras — Starptautiskā piekritība — Pret sabiedrību, kas ir reģistrēta kādā dalībvalstī, uzsāktas maksātnespējas procedūras paplašināšana attiecībā uz sabiedrību, kuras juridiskā adrese atrodas citā dalībvalstī īpašumu apvienošanas dēļ)

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. decembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Rastelli Davide e C. Sn/Jean-Charles Hidoux, kurš darbojas kā sabiedrības Médiasucre international likvidators
   (Lieta C-191/10) (1)

   (Regula (EK) Nr. 1346/2000 - Maksātnespējas procedūras - Starptautiskā piekritība - Pret sabiedrību, kas ir reģistrēta kādā dalībvalstī, uzsāktas maksātnespējas procedūras paplašināšana attiecībā uz sabiedrību, kuras juridiskā adrese atrodas citā dalībvalstī īpašumu apvienošanas dēļ)
   2012/C 39/04
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Rastelli Davide e C. Snc

      Atbildētājs: Jean-Charles Hidoux, sabiedrības Médiasucre international likvidators

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation — Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (OV L 160, 1. lpp.) 3. panta 1. un 2. punkta interpretācija — Francijas tiesu starptautiskā piekritība paplašināt maksātnespējas procedūru, kas uzsākta attiecībā uz sabiedrību, kuras juridiskā adrese ir valsts teritorijā, attiecībā uz sabiedrību, kuras juridiskā adrese ir citā dalībvalstī, īpašumu apvienošanas dēļ — Maksātnespējas procedūras “uzsākšanas” un “paplašināšanas” jēdziens — Galveno interešu centra noteikšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesa, kas ir uzsākusi galveno maksātnespējas procedūru pret kādu sabiedrību, pamatojoties uz to, ka tās galveno interešu centrs atrodas šīs valsts teritorijā, var, piemērojot savu valsts tiesību normu, paplašināt šo procedūru attiecībā uz otru sabiedrību, kuras juridiskā adrese atrodas citā dalībvalstī, tikai tad, ja ir pierādīts, ka šīs pēdējās galveno interešu centrs atrodas pirmās dalībvalsts teritorijā;

               2)

               Regula Nr. 1346/2000 ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja pret sabiedrību, kuras juridiskā adrese atrodas kādas dalībvalsts teritorijā, tiek celta prasība attiecībā uz to paplašināt citā dalībvalstī pret citu šīs pēdējās valsts teritorijā reģistrētu sabiedrību uzsāktas maksātnespējas procedūras sekas, nepietiek tikai ar konstatējumu par šo sabiedrību īpašumu apvienošanu vien, lai pierādītu, ka arī sabiedrības, pret kuru ir celta minētā prasība, galveno interešu centrs atrodas šajā pēdējā minētajā valstī. Lai atspēkotu prezumpciju, saskaņā ar kuru šis centrs atrodas juridiskās adreses vietā, tad (procedūras) paplašināšanai ir vajadzīgs, lai visaptverošs visu atbilstīgo faktu vērtējums ļautu trešajām personām pārbaudāmā veidā konstatēt, ka sabiedrības, uz kuru attiecas prasība, vadības un kontroles centrs atrodas dalībvalstī, kurā ir uzsākta sākotnējā maksātnespējas procedūra.

      (1)  OV C 161, 19.6.2010.


title: Lieta T-491/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Perfetti Van Melle Benelux/ITSB – Intercontinental Great Brands (“TRIDENT PURE”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “TRIDENT PURE” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas, valsts, starptautiskas un Beniluksa grafiskas un vārdiskas preču zīmes “PURE WHITE”, “mentos PURE FRESH PURE BREATH”, “PURE”, “PURE FRESH”, “mentos PURE FRESH” un “mentos PURE WHITE” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/46

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – Perfetti Van Melle Benelux/ITSB – Intercontinental Great Brands (“TRIDENT PURE”)
   (Lieta T-491/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TRIDENT PURE” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas, valsts, starptautiskas un Beniluksa grafiskas un vārdiskas preču zīmes “PURE WHITE”, “mentos PURE FRESH PURE BREATH”, “PURE”, “PURE FRESH”, “mentos PURE FRESH” un “mentos PURE WHITE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 048/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Nīderlande) (pārstāvji – P. Perani, G. Ghisletti un F. Braga, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, Ņūdžersija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – M. Haak, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 9. jūlija lēmumu lietā R 06/2012–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Perfetti Van Melle Benelux BV un Kraft Foods Global Brands LLC

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Perfetti Van Melle Benelux BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Tiesas spriedums (2015. gada 31. marts) lietā E-21/14 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2010/30/ES par enerģijas patēriņa informāciju uz ražojumiem)

text:
               22.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/7

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 31. marts)
   lietā E-21/14
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2010/30/ES par enerģijas patēriņa informāciju uz ražojumiem)
   (2015/C 350/10)
   Lietā E-21/14 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – attiecībā uz PRASĪBU pasludināt, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai nekavējoties nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma IV nodaļas 4. punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 19. maija Direktīva 2010/30/ES par enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm), kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar aktu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 7. pantu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis referents) un Páll Hreinsson, 2015. gada 31. martā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma IV nodaļas 4. punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 19. maija Direktīva 2010/30/ES par enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm), kas pielāgots Līgumam ar 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai īstenotu minēto aktu;

               2)

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-61/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. februārī — Eiropas Komisija/Lietuvas Republika

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/12

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. februārī — Eiropas Komisija/Lietuvas Republika
   (Lieta C-61/12)
   2012/C 118/20
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė, G. Wilms un G. Zavva)

      Atbildētāja: Lietuvas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka aizliedzot reģistrēt vieglos automobiļus, kuriem stūre atrodas labajā pusē un/vai izvirzot prasību, ka pirms jauna vai citā dalībvalstī reģistrēta vieglā automobiļa reģistrēšanas ar stūri labajā pusē, tā ir jāpārceļ uz kreiso pusi, Lietuvas Republika nav izpildījusi Padomes 1970. gada 8. jūnija Direktīvā 70/311/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju stūres iekārtu (1), Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvā 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (2) un Līguma par Eiropas Savienības darbību 34. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lietuvas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Lietuvas Republikas tiesiskajā regulējumā nav atļauts reģistrēt jaunus vieglos automobiļus ar stūres iekārtu labajā pusē, kaut arī šādi automobiļi atbilst visiem noteikumiem, kas paredzēti Pamatdirektīvā 2007/46/EK un tās IV pielikumā norādītajās atsevišķajās direktīvās. 2009. gada 29. aprīlī ar Direktīvu 2007/46/EK tika atcelta un grozīta Direktīva 70/156/EEK (3). Dalībvalstīm bija jātransponē Direktīvas 2007/46/EK noteikumi valsts tiesiskajā regulējumā pirms 2009. gada 29. aprīļa.

               2.

               Saskaņā ar Pamatdirektīvas 2007/46/EK 4. panta 3. punktu dalībvalsts kompetentajām iestādēm ir jāreģistrē jauns vieglais automobilis, ja tas atbilst šajā direktīvā un atsevišķajās direktīvās paredzētajām tehniskajām prasībām. Direktīvā 2007/46/EK nav paredzēta iespēja atteikt reģistrēt jaunu vieglo automobili atkarībā no tā, kurā pusē ir uzstādīta stūres iekārta. Šādu secinājumu apstiprina arī Pamatdirektīvas IV pielikumā minētās atsevišķās Direktīvas 70/311/EEK noteikumi. Direktīvas 70/311/EEK 2. a pantā dalībvalstij ir aizliegts atteikt vieglā automobiļa reģistrāciju ar pamatojumu, kas saistīts ar tā stūres iekārtu, ja šī iekārta atbilst šajā direktīvā paredzētajiem nosacījumiem. Direktīvas 70/311/EEK pielikumos nav noteikts, kurā pusē ir jāuzstāda stūres iekārta tostarp stūre, turklāt tajā nav norādīts, ka stūres iekārtas puse automobilī noteiktu pa kuru ceļa pusi ir jāvada automobili.

               3.

               Tādējādi, ja vieglais automobilis atbilst visām minēto direktīvu prasībām, tad nepastāv iemesli, kuru dēļ automobiļa reģistrācijai dalībvalstis, kurās satiksme notiek pa ceļa labo pusi, varētu prasīt pārcelt stūri uz kreiso pusi. Lai nodrošinātu ceļu satiksmes drošību atbilstoši Pamatdirektīvā un atsevišķajām direktīvām, automobiļu ar stūri labajā pusē pielāgošanai satiksmei pa ceļa labo pusi, netiek prasīts, lai stūre tiktu pārcelta uz kreiso pusi.

               4.

               Lietuvas Republikas tiesiskajā regulējumā turklāt nav atļauts reģistrēt iepriekš citā dalībvalstī reģistrētus vieglos automobiļus ar stūres iekārtu labajā pusē. Ir jāuzsver, ka Lietuvas Republikas tiesiskajā regulējumā nav paredzēta atšķirība atkarībā no tā, vai šāds automobilis ir bijis reģistrēts dalībvalstī, kur satiksme notiek pa ceļa kreiso pusi, vai dalībvalstī, kur satiksme notiek pa ceļa labo pusi.

               5.

               Šādam aizliegumam ir piemērojams LESD 34. pants, ar kuru ir aizliegti jebkāda veida kvantitatīvie ierobežojumi tirdzniecībai un citi pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru dalībvalstu tiesību akti, kas var tieši vai netieši, faktiski vai iespējami kavēt iekšējo tirdzniecību Eiropas Savienībā, ir uzskatāmi par pasākumiem ar kvantitatīviem ierobežojumiem uz tirdzniecību līdzvērtīgu iedarbību.

               6.

               Lietuvas Republikā piemērotajam aizliegumam reģistrēt vieglos automobiļus ar stūres iekārtu labajā pusē, ja šie automobiļi ir bijuši iepriekš reģistrēti citā dalībvalstī, ir atbilstoši LESD 34. pantam kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgas sekas, jo preces no citas valsts (vieglie automobiļi, kas ražoti un reģistrēti citā dalībvalstī) nevar lietot Lietuvas tirgū, ja vien to stūres iekārtas netiek pārceltas uz otru pusi. Atteikums reģistrēt automobiļus ar stūres iekārtu labajā pusē liek šādu automobiļu īpašniekiem veikt salīdzinoši dārgu stūres iekārtas pārcelšanu un attur no šādu automobiļu importa Lietuvas Republikā.

               7.

               Atteikums reģistrēt Lietuvas Republikā vieglos automobiļus ar stūri labajā pusē nav piemērots veids, kā nodrošināt ceļu satiksmes drošību. Komisija uzskata, ka automobilis ar stūri labajā pusē nerada ceļu satiksmes drošības problēmas, tomēr vadītājam ir jāpierod vadīt automobili ar stūres iekārtu labajā pusē pa ceļa labo pusi tā, lai šāda auto vadīšana neradītu briesmas citiem ceļu satiksmes dalībniekiem. Komisija vēlas pievērst Tiesas uzmanību Lietuvas Republikas nostājas nekonsekvencei: personas, kas reizēm vada vieglos automobiļus ar stūri labajā pusē (piemēram, tūristi), kuri nav pieraduši pie satiksmes pa ceļa labo pusi īpatnībām, rada lielākus draudus ceļu satiksmes drošībai, nekā vadītāji, kuri pastāvīgi vada šādus automobiļus pa ceļa labo pusi. Ar laiku vadītāji, kuri pastāvīgi vada vieglos automobiļus ar stūri labajā pusē pierod pie satiksmes pa ceļa labo pusi un nerada nekādus draudus ceļu satiksmes drošībai.

      (1)  Padomes 1970. gada 8. jūnija Direktīva 70/311/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju stūres iekārtu (OV L 133, 10. lpp., īpašais izdevums latviešu valodā: 13. nodaļa 1. sējums, 90 lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīva 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (Pamatdirektīva) (OV L 263, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1970. gada 6. februāra Direktīva 70/156/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu (OV L 42, 1. lpp., īpašais izdevums latviešu valodā: 13. nodaļa 1. sējums, 44. lpp.).


title: Lieta F-70/15: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 2. augusta rīkojums – Polizzi/Komisija Civildienests – Ierēdņi – Pensijas – Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts – Pensijas tiesību, kas iegūtas atbilstoši citām pensiju sistēmām, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu – Lēmums par izdienas gadu atzīšanu atbilstoši jaunajiem Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN – Reglamenta 81. pants – Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami nepamatota

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/55

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 2. augusta rīkojums – Polizzi/Komisija
      (Lieta F-70/15) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Pensijas tiesību, kas iegūtas atbilstoši citām pensiju sistēmām, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu - Lēmums par izdienas gadu atzīšanu atbilstoši jaunajiem Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN - Reglamenta 81. pants - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami nepamatota)
      (2016/C 364/72)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rosalba Polizzi (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība atcelt galīgo lēmumu par prasītājas pensijas tiesību pārnešanu uz Savienības pensiju sistēmu, kas ir lēmums, ar ko piemēro jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta 2011. gada 3. marta Vispārīgos īstenošanas noteikumus (VĪN)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu,

                  2)

                  katra lietas dalībniece sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 245, 27.7.2015., 49. lpp.


title: Lieta C-220/13 P: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums – Kalliopi Nikolau /Eiropas Savienības Revīzijas palāta Apelācija — Ārpuslīgumiskā atbildība — Revīzijas palātas bezdarbība — Prasība atlīdzināt morālo kaitējumu — Nevainīguma prezumpcijas princips — Lojālas sadarbības princips — Pilnvaras — Pirmstiesas izmeklēšanas norise

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/15

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums – Kalliopi Nikolau/Eiropas Savienības Revīzijas palāta
   (Lieta C-220/13 P) (1)

   (Apelācija - Ārpuslīgumiskā atbildība - Revīzijas palātas bezdarbība - Prasība atlīdzināt morālo kaitējumu - Nevainīguma prezumpcijas princips - Lojālas sadarbības princips - Pilnvaras - Pirmstiesas izmeklēšanas norise)
   2014/C 315/21
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Kalliopi Nikolau (pārstāvji – V. Christianos un S. Paliou, dikigoroi)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji – T. Kennedy, I. Ní Riagáin Düro, pārstāvji, kuriem palīdz P. Tridimas, barrister)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               K. Nikolau atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta T-389/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 29. marta spriedums – J & Joy/EUIPO – Joy-Sportswear (“J & JOY”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “J & JOY” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “joy SPORTSWEAR” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Preču līdzība — Apzīmējumu līdzība — Vērtējuma kritēriji — Kombinēta preču zīme — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 29. marta spriedums – J & Joy/EUIPO – Joy-Sportswear (“J & JOY”)
   (Lieta T-389/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “J & JOY” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “joy SPORTSWEAR” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzība - Apzīmējumu līdzība - Vērtējuma kritēriji - Kombinēta preču zīme - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 151/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: J & Joy SA (Waremme, Beļģija) (pārstāvji – A. Maqua, C. Pirenne un C. Smits, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – H. O’Neill)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Vācija) (pārstāvis – T. Kiphuth, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 22. aprīļa lēmumu lietā R 1355/2014-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Joy-Sportswear un J & Joy

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               J & Joy SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Lieta T-276/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 20. jūlijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/57

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 20. jūlijā
   (Lieta T-276/05)
   (2005/C 217/116)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 20. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Black & Decker Corporation, Tovnsona [Townson], Mērilendas štats (ASV), kuru pārstāv P. Heriss [P. Harris], Solicitor.

      Atlas Copco Aktiebolag, Stokholma (Zviedrija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 3. maija lēmumu lietā R 790/2004-1;

               —

               pasludināt iebildumus B 623 613 par nepieņemamiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā procesā un apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Krāsaina preču zīme melnā un dzeltenā krāsā, attiecībā uz 7. klasi (pārnēsājamie rokas elektriskie instrumenti utt.)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Nereģistrētas preču zīmes un apzīmējumi, kas tiek lietoti tirdzniecībā visās dalībvalstīs attiecībā uz elektriskajiem instrumentiem

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus noraidīt kā nepieņemamus

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apstrīdēto lēmumu atcelt un nosūtīt to Iebildumu nodaļai atkārtotai izskatīšanai

               Izvirzītie pamati:

               Prasītāja apgalvo, ka iebildumi bija jānoraida kā nepieņemami, jo tajos netika pietiekami skaidri norādītas agrākās preču zīmes un apzīmējumi, uz kuriem tie ir balstīti, pārkāpjot Regulas Nr. 2868/1995 (1) 18. noteikuma 1. punktu

      (1)   Verordening (EG) nr. 2868/95 van de Commissie van 13 december 1995 tot uitvoering van verordening (EG) nr. 40/94 van de Raad inzake het gemeenschapsmerk (PB L 303, van 15.12.1995, blz. 1)


title: Lieta T-47/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. janvārī — Intesa Sanpaolo /ITSB — equinet Bank ( “EQUITER” )

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. janvārī — Intesa Sanpaolo/ITSB — equinet Bank (“EQUITER”)
   (Lieta T-47/12)
   2012/C 109/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intesa Sanpaolo SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji — P. Pozzi, G. Ghisletti un F. Braga, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: equinet Bank AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 6. oktobra lēmumu lietā R 2101/2010-1;

               —

               piespriest Birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “EQUITER” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 36., 38., 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 66707749

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 1600816 vārdiskai preču zīmei “EQUINET” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36. un 38. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 39962727 vārdiskai preču zīmei “EQUNET” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 36. un 38. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta kopsakarā ar tās 15. panta 1. punkta a) apakšpunktu pārkāpums, Apelāciju padomei kļūdaini novērtējot materiālus, kas iesniegti, pierādot preču zīmes izmantošanu, jo i) neesot pietiekamu norāžu par preču zīmes izmantošanas darbībām, laiku, vietu un apjomu; ii) neesot pietiekamu norāžu par preču zīmes izmantošanas raksturu un iii) iebildumu iesniedzēja iesniegtie pierādījumi nav pietiekami, lai pierādītu, ka agrākā preču zīme tika faktiski izmantota attiecīgajā teritorijā piecu gadu periodā pirms apstrīdētās preču zīmes publicēšanas


title: Lieta T-186/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. martā – Atlantic Multipower Germany /ITSB – Nutrichem Diät  +  Pharma  ( “NOxtreme” )

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/53

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. martā – Atlantic Multipower Germany/ITSB – Nutrichem Diät + Pharma (“NOxtreme”)
   (Lieta T-186/14)
   2014/C 142/68
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – W. Berlit, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 764/2013–4;

               —

               atcelt Anulēšanas nodaļas 2013. gada 12. aprīļa lēmumu Nr. 6333C;

               —

               piespriest personai, kas iestājas lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu:
   vārdiska preču zīme “NOxtreme” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29., 30. un 32. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 10 177 889

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Nutrichem Diät + Pharma GmbH

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums:

   valsts un Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “X-TREME”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29. un 32. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. un 3. punkta kopsakarā ar 42. panta 2. un 3. punktu pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: lieta T-123/04: Pirmās instances tiesas 2005. gada 27. septembra spriedums — Cargo Partner/ITSB (Kopienas preču zīme — Vārdisks apzīmējums “CARGO PARTNER” — Absolūts atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Atšķirtspējas neesamība)

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/21

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 27. septembra spriedums — Cargo Partner/ITSB
   (lieta T-123/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Vārdisks apzīmējums “CARGO PARTNER” - Absolūts atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atšķirtspējas neesamība)
   (2005/C 281/40)
   Tiesvedības valoda — vācu.
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cargo Partner AG, Fišamenda [Fischamend] (Austrija), (pārstāvis -M. Volners [M. Wolner], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis: G. Šneiders [G. Schneider], pārstāvis)
   Priekšmets
   Par prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 26. janvāra lēmumu (lieta R 346/2003-1) attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “CARGO PARTNER” reģistrāciju kā Kopienas preču zīmi.
   Sprieduma rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 168, 26.06.2004.


title: Lieta C-168/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Michele Fanelli/Ministero dell'Interno

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Michele Fanelli/Ministero dell'Interno

      (Lieta C-168/10)
      (2010/C 161/42)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Michele Fanelli

         Atbildētājs: Ministero dell'Interno

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai valsts tiesiskais regulējums (kas tika ieviests ar Bersani2006. gada 4. jūlija dekrētu, ko pārveidoja par 2006. gada 4. augusta Likumu Nr. 223) ir saderīgs ar EKL 43. un 49. pantu, proti, tāds “valsts tiesiskais regulējums […], ar kuru:

                  a)

                  vispārēji cenšas aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesijas tika piešķirtas iepriekš, pamatojoties uz tādu procedūru, ar kuru atsevišķi saimnieciskās darbības veicēji tika prettiesiski izslēgti no šīs procedūras;

                  b)

                  faktiski tiek aizsargāti jau iegūto tiesību turētāji (piemēram, aizliegums jauniem koncesionāriem novietot savus kioskus noteiktā attālumā no jau esošajiem kioskiem);

                  c)

                  ir paredzēts, ka koncesijas tiek zaudētas, ja koncesionārs tiešā vai netiešā veidā ir rīkojis pārobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, kuras ir paredzētas koncesijā”?


title: Eiropas Kopienu tiesas (pirmās palātas) 2004. gada 27. maija spriedums lietā C-398/02: lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu Verwaltungsgericht Minden (administratīvā tiesa) (Vācija) Edeltraud Elsner - Lakeberg pret Nordrhein – Westfalen pavalsti (EK141. pants — Direktīva 75/117/EEK — Nacionālie pasākumi, kas paredz pienākumu kā normālu darba laiku, tā arī nepilnu darba laiku nodarbinātiem izglītības darbiniekiem, strādāt vienādu virsstundu skaitu, lai rastos tiesības uz papildu darba samaksu — Sieviešu, kas strādā nepilnu darba laiku, netieša diskriminācija)

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/1

         Eiropas Kopienu tiesas
   (pirmās palātas)
   2004. gada 27. maija
   spriedums lietā C-398/02: lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu Verwaltungsgericht Minden (administratīvā tiesa) (Vācija) Edeltraud Elsner - Lakeberg pret Nordrhein – Westfalen pavalsti (1)

   (EK141. pants - Direktīva 75/117/EEK - Nacionālie pasākumi, kas paredz pienākumu kā normālu darba laiku, tā arī nepilnu darba laiku nodarbinātiem izglītības darbiniekiem, strādāt vienādu virsstundu skaitu, lai rastos tiesības uz papildu darba samaksu - Sieviešu, kas strādā nepilnu darba laiku, netieša diskriminācija)
   (2004/C 179/01)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā C- 285/02, par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EK 234. pantam iesniedza Verwaltungsgericht Minden (administratīvā tiesa) (Vācija) nolūkā saņemt prāvā, kuru izskata šī tiesa, starp Edeltraud Elsner – Lakeberg un Land Nordrhein – Westfalen prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt EK 141. pantu un Padomes 1975. gada 10. februāra Direktīvu 75/117/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, ievērojot principu par vienlīdzīgu darba samaksu vīriešiem un sievietēm (OV L 45, 19. lpp.),Tiesa (pirmā palāta) šādā sastavā: P. Jann (referents), palātas priekšsēdētājs, A. La Pergola, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta un K. Lenaerts, tiesneši, ģenerāladvokāts: F. G. Jacobs, sekretārs: R. Grass, 2004. gada 27. maijā pasludina spriedumu, kura lemjošā daļa ir sekojoša:
   EK 141. pants un 1. pants Padomes 1975. gada 10. februāra direktīvā 75/117/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, ievērojot principu par vienlīdzīgu atalgojumu vīriešiem un sievietēm ir interpretējami tādējādi, ka tie iestājas pret valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru skolotāji - gan tie, kas strādā nepilnu darba laiku, gan tie, kas strādā normālu darba laiku, - nesaņem jebkādu darba samaksu par virsstundām, ja ilgāks darbs nepārsniedz trīs stundas kalendārā mēneša laikā un šī atšķirība attieksmē ietekmē būtiski lielāku skaitu sieviešu, nekā vīriešu, un, ja šādu atšķirību attieksmē nevar attaisnot ar mērķi, kas nav saistīts ar piederību pie noteikta dzimuma, vai tā nav nepieciešama izvirzītā mērķa sasniegšanai.

      (1)  OV C 247, 12.10.2002.


title: Lieta T-333/12: Prasība, kas celta 2012. gada 25. jūlijā — Soltau /Komisija

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 25. jūlijā — Soltau/Komisija
   (Lieta T-333/12)
   2012/C 303/43
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christoff Soltau (Adendorf, Vācija) (pārstāvis — T. Rosenkranz, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 14. maija lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumā prasītājs apgalvo, ka Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 2. punkta otrajam ievilkumam neesot pretrunā prasītāja tiesības uz piekļuvi Komisijas apsvērumiem, kurus tā sniedza Austrijas Augstākajai Tiesai atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2) 15. panta 3. punktam lietā par aizliegtu vienošanos. Prasītājs uzskata, ka šī tiesību norma neesot piemērojama attiecībā uz pieprasīto dokumentu, jo tiesvedība Austrijas tiesā principā neietilpstot tiesību normas aizsardzības jomā. Pat ja tas tā būtu, uz attiecīgo dokumentu norma tomēr neattiecoties, jo Komisija to neesot iesniegusi kā lietas dalībniece. Turklāt Komisijas lēmums nevarētu tikt pamatots arī ar tiesvedības aizsardzību lietā C-681/11 Schenker u.c., kuru izskata Eiropas Savienības Tiesa. Proti, Austrijas Augstākās Tiesas prejudiciālie jautājumi esot uzdoti saistībā ar attiecīgo lietu par aizliegtu vienošanos, taču atbilstošo dokumentu Komisija neesot izstrādājusi saistībā ar prejudiciālā nolēmuma tiesvedību un arī tā saturs neattiecoties uz prejudiciālajiem jautājumiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD] [101.] un [102.] pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: lietas C-7/05, C-8/05, C-9/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 11. oktobraBundesgerichtshof rīkojumu apvienotajās lietās Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH pret Dieter Deppe ģimenes mantiniekiem: 1) Ulrich Deppe, 2) Hanne-Rose Deppe, 3) Thomas Deppe, 4) Matthias Deppe, 5) Christine Urban, dzimusi Deppe (C-7/05), pret Siegfried Hennings (C-8/05); un pret Hartmut Lübbe (C-9/05) apvienotās

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 11. oktobraBundesgerichtshof rīkojumu apvienotajās lietās Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH pret Dieter Deppe ģimenes mantiniekiem: 1) Ulrich Deppe, 2) Hanne-Rose Deppe, 3) Thomas Deppe, 4) Matthias Deppe, 5) Christine Urban, dzimusi Deppe (C-7/05), pret Siegfried Hennings (C-8/05); un pret Hartmut Lübbe (C-9/05) apvienotās
   (lietas C-7/05, C-8/05, C-9/05)
   (2005/C 82/15)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 11. oktobraBundesgerichtshof rīkojumu lietās Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH pret Dieter Deppe ģimenes mantiniekiem: 1) Ulrich Deppe, 2) Hanne-Rose Deppe, 3) Thomas Deppe, 4) Matthias Deppe, 5) Christine Urban, dzimusi Deppe (C-7/05); pret Siegfried Hennings (C-8/05); un pret Hartmut Lübbe (C-9/05), un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 14. janvārī.

      Bundesgerichtshof lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai prasība noteikt atlīdzības apjomu par audzēšanu atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1768/95 (1) 5. panta 2. punktam, saskaņā ar kuru atlīdzības apjomi ir “ievērojami zemāki” par summu, ko iekasē par tās pašas šķirnes pavairojamā materiāla licencētu audzēšanu tādā pašā platībā, ir izpildīta arī tad, ja šī atlīdzība ir iepriekš noteikta 80 % apmērā no šīs summas?

               2.

               Vai gadījumā, kad atlīdzība tiek noteikta saskaņā ar likumu, 5. panta 4. un 5. punkts Regulā (EK) Nr. 1768/95, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 2605/98, (2) nosaka atlīdzības apjomu par audzēšanu?
               Apstiprinošas atbildes gadījumā – vai šādi tiek noteikts atlīdzības apjoms arī par audzēšanu, kas notikusi pirms Regulas (EK) Nr. 2605/98 spēkā stāšanās?

               3.

               Vai tādas pamatnostādnes izmantošana, kas ietverta līgumā starp īpašnieku un lauksaimnieku organizācijām Regulas (EK) Nr. 1768/95, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 2605/98, 5. panta 4. punkta izpratnē, nozīmē to, ka šī līguma būtiskie pamatelementi (aprēķina parametri) ir izmantojami, nosakot atlīdzības apjomu saskaņā ar likumu arī gadījumā, kad, aprēķinot saskaņā ar likumu noteiktu atlīdzību, īpašnieka rīcībā nav visu parametru, kas vajadzīgi, lai veiktu aprēķinu, pamatojoties uz līgumu, kas atrodas lauksaimnieka rīcībā un kurš neuzliek lauksaimniekam pienākumu sniegt šo informāciju?
               Apstiprinošas atbildes gadījumā – vai šāda veida līguma likumīgs attiecībā uz to, ka tam ir jāizmanto pamatnostādne, nozīmē to, ka tajā ir jāievēro 5. panta 4. punkts Regulā (EK) Nr. 1768/95, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 2605/98, arī gadījumā, kad līgums tika noslēgts pirms Regulas (EK) Nr. 2605/98 stāšanās spēkā?

               4.

               Vai 5. panta 5. punkts Regulā (EK) Nr. 1768/95, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 2605/98, paredz atlīdzības maksimālo robežu gadījumā, kad atlīdzība tiek noteikta ar līgumu un/vai saskaņā ar likumu?

               5.

               Vai starp profesionālajām organizācijām noslēgts līgums var būt par pamatnostādni Regulas (EK) Nr. 1768/95, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 2605/98, 5. panta 4. punkta izpratnē gadījumā, kad tajā noteiktā atlīdzības likme pārsniedz 50 % no šīs regulas 5. panta 5. punktā noteiktajām summām?

      (1)  OV L 173, 14. lpp.

      (2)  OV L 328, 6. lpp.


title: Lieta T-177/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 9. jūlija rīkojums — Alcoa Transformazioni /Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Elektroenerģijas piegādes preferenciāli tarifi — Lēmums, ar ko paziņots, ka atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu, un prasīts to atgūt — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/38

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 9. jūlija rīkojums — Alcoa Transformazioni/Komisija
   (Lieta T-177/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Elektroenerģijas piegādes preferenciāli tarifi - Lēmums, ar ko paziņots, ka atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu, un prasīts to atgūt - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2010/C 234/69
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, T. Müller-Ibold un F. Salerno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un É. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Komisijas 2009. gada 19. novembra Lēmuma C(2009) 8112, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) un Nr. C 36/B/2006 (ex NN 38/2006), ko Itālijas Republika īstenojusi par labu Alcoa Trasformazioni srl, piemērošanu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Apvienotās lietas no C-379/13 P līdz C-381/13 P: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 10. jūlija rīkojums – Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) /Eiropas Komisija Apelācijas sūdzība — Lēmums 83/673/EEK — Regula (EEK) Nr. 2950/83 — Eiropas Sociālais fonds — Apmācības darbības — Sākotnēji piešķirtā finanšu atbalsta samazināšana — Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzība

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/23

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 10. jūlija rīkojums – Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)/Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas no C-379/13 P līdz C-381/13 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Lēmums 83/673/EEK - Regula (EEK) Nr. 2950/83 - Eiropas Sociālais fonds - Apmācības darbības - Sākotnēji piešķirtā finanšu atbalsta samazināšana - Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzība)
   2014/C 409/32
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (pārstāvji – L. Pinto Monteiro un N. Morais Sarmento, advogados)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Recchia un P. Guerra e Andrade)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-121/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. martā – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. martā – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-121/14)
   2014/C 135/33
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – M. Holt, pārstāvis, D. J. Rhee, Barrister)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulas (ES) Nr. 1316/2013, ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu, groza Regulu (ES) Nr. 913/2010 un atceļ Regulu (EK) Nr. 680/2007 un Regulu (EK) Nr. 67/2010 (1), 29. pantu un II pielikumu tiktāl, ciktāl ar tiem viņpus Londonas tiek pagarināts tas, kas Regulas (ES) Nr. 913/2010 sākotnējā pielikumā bija saukts par 2. koridoru (tagad saukts par Ziemeļjūras – Vidusjūras koridoru), un

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar apstrīdētā tiesību akta daļām, kuras lūdz atcelt, esot paredzēts grozīt Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 22. septembra Regulu (ES) Nr. 913/2010 par Eiropas dzelzceļa tīklu konkurētspējīgiem kravas pārvadājumiem (2) tādējādi, ka minētās regulas pielikumā uzskaitītie “sākotnējie kravu pārvadājumu koridori” tiek aizstāti ar apstrīdētā tiesību akta II pielikumā sniegto pārskatīto “kravu pārvadājumu sākotnējo koridoru” sarakstu.
   Šā grozījuma dēļ tostarp Apvienotajai Karalistei tiekot prasīts piedalīties “Ziemeļjūras – Vidusjūras” kravu pārvadājumu koridora izveidē ar pienākumu līdz 2016. gada 10. novembrim izveidot ceļus starp citām dalībvalstīm šajā koridorā un Londonu un līdz 2018. gada 20. novembrim – ceļus no Londonas līdz Glāzgovai, Edinburgai, Sauthemptonai un Felikstovai. Apvienotā Karaliste neesot piekritusi šādam Regulā (ES) Nr. 913/2010 paredzētā sākotnējā koridora pagarinājumam.
   Līdz ar to Apvienotā Karaliste lūdz apmierināt tās prasību šādu iemeslu dēļ:

               a)

               ar apstrīdētā tiesību akta 29. pantu noteiktie “sākotnējo kravu pārvadājumu koridoru” pagarinājumi sekmējot LESD 170. panta mērķus saistībā ar Eiropas transporta politiku. Tātad, tā kā LESD 170.-172. pants esot lex specialis attiecībā uz šādiem aktiem, tie varot tikt pieņemti vienīgi saskaņā ar šīm normām;

               b)

               ar apstrīdētā tiesību akta 29. pantu noteiktie “sākotnējo kravu pārvadājumu koridoru” pagarinājumi a) esot projekti, kas rada kopēju ieinteresētību (LESD 171. panta 1. punkta izpratnē), un b) attiecas uz katras dalībvalsts, kurai prasīts piedalīties to izveidē, teritoriju. Tādējādi lēmums par pagarinājumiem, ciktāl tie attiecas uz Apvienoto Karalisti, esot ticis pieņemts, pārkāpjot LESD 172. panta otrajā daļā paredzēto prasību par attiecīgās dalībvalsts piekrišanu;

               c)

               apstrīdētā tiesību akta II pielikuma daļa, kurā Apvienotajai Karalistei prasīts piedalīties “Ziemeļjūras – Vidusjūras” koridora izveidē tās teritorijā a) viņpus Londonas (t.i., līdz Glāzgovai, Edinburgai, Felikstovai un Sauthemptonai) vai b) jebkādā apjomā, esot nodalāma no pārējās II pielikuma daļas. Turklāt katrā ziņā viss apstrīdētā tiesību akta II pielikums un šī akta 29. pants esot atšķirami un nodalāmi no pārējās regulas daļas.

      (1)  OV L 348, 129. lpp.

      (2)  OV L 276, 22. lpp.


title: Lieta T-299/09: Prasība, kas celta 2009. gada 29. jūlijā — Gühring/ITSB (irbuleņu dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/27

         Prasība, kas celta 2009. gada 29. jūlijā — Gühring/ITSB (irbuleņu dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija)
   (Lieta T-299/09)
   2009/C 256/51
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Gühring OHG, Albstadt (Vācija) (pārstāvji — A. von Mühlendahl un H. Hartwig, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 1330/2008-1;

               —

               atcelt atbildētāja Pārbaudītāju nodaļas 2008. gada 21. jūlija lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītājas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 703 581;

               —

               atzīt, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme Nr. 6 703 581 atbilst Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nosacījumiem;

         pakārtoti:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 1330/2008-1;

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus, kas prasītajai radušies procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: preču zīme, ko veido irbuleņu dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 703 581)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja. Tālāk — procesuālo tiesību, tas ir, Regulas Nr. 207/2009 75. panta un 76. panta 1. punkta pārkāpums

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-132/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. aprīlī — Epcos/ITSB — Epco Sistemas ( EPCOS )

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/19

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. aprīlī — Epcos/ITSB — Epco Sistemas (“EPCOS”)
   (lieta T-132/09)
   2009/C 129/33
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Epcos AG, Minhene (Vācija) (pārstāvis — L. von Zumbusch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Epco Sistemas, SL, Constanti (Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2009. gada 19. janvāra lēmumu lietā R 1088/2008-2;

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas 2008. gada 22. maija lēmumu Nr. B 979 767 par iebildumu iesniedzējas iebildumiem tiktāl, ciktāl ar to ir apmierināti iebildumi attiecībā uz precēm “negatīvās temperatūras koeficienta termistori”, “pozitīvās temperatūras koeficienta termistori” un “sensori”, un noraidīt iebildumus kopumā;

               —

               piespriest atbildētājam vai attiecīgi iebildumu iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “EPCOS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6. un 9. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 133 799)
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Epco Sistemas, SL

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas grafiska preču zīme “E epco SISTEMAS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 43. panta 2. un 3. punkta pārkāpums un Regulas (EK) Nr. 2868/95 (1) 19. noteikuma 3. punkta pārkāpums, jo iebildumos izvirzītā preču zīme pēdējo piecu gadu laikā pirms reģistrācijai pieteiktās preču zīmes publicēšanas neesot tikusi izmantota un starp pretstatītajām preču zīmēm ir sajaukšanas iespēja

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: Lieta C-195/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. aprīlī iesniedza Amtsgericht Kehl (Vācija) – I

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. aprīlī iesniedza Amtsgericht Kehl (Vācija) – I

   (Lieta C-195/16)
   (2016/C 260/22)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Kehl

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: I

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīvas 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (1) (turpmāk tekstā – “Trešā direktīva”) 2. pants vai Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk tekstā – “LESD”) 18., 21., 45., 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām netiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā netiek atzītas citā dalībvalstī iegūtas vadīšanas tiesības, it īpaši, ja šīs vadīšanas tiesības ir iegūtas atbilstoši Trešās direktīvas prasībām?

               2)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, it īpaši Trešās direktīvas 2. pants vai LESD 18., 21., 45., 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām netiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā netiek atzīts leģitimācijas dokuments, ko cita dalībvalsts ir izsniegusi saskaņā ar Trešās direktīvas prasībām šajā dalībvalstī iegūtu vadīšanas tiesību īpašniekam, arī tad, ja šā leģitimācijas dokumenta derīgumu šī dalībvalsts ir ierobežojusi uz noteiktu laiku un tas ir spēkā tikai tās teritorijā, un turklāt šis leģitimācijas dokuments neatbilst Trešajā direktīvā noteiktā vadītāja apliecības parauga prasībām?

               3)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde, vai Eiropas Savienības tiesības, it īpaši Trešās direktīvas 2. pants vai LESD 18., 21., 45., 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām netiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā par transportlīdzekļa vadīšanu kā par kriminālpārkāpumu ir paredzēts kriminālsods, jo transportlīdzekļa vadītājam nav vadīšanas tiesību, lai gan citā dalībvalstī šis transportlīdzekļa vadītājs ir ieguvis vadīšanas tiesības atbilstoši Trešās direktīvas prasībām, tomēr viņš tās nevar apliecināt ar leģitimācijas dokumentu, kas atbilst Trešajā direktīvā noteiktajam vadītāja apliecības paraugam?

               4)

               Ja uz otro jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde, vai Eiropas Savienības tiesības, it īpaši Trešās direktīvas 2. pants vai LESD 18., 21., 45., 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām netiek pieļauts dalībvalsts, kurā galīgā vadītāja apliecība tās pretendentam parasti tiek izsniegta uzreiz pēc praktiskā braukšanas eksāmena izturēšanas, tiesiskais regulējums, kurā par transportlīdzekļa vadīšanu kā par administratīvu pārkāpumu ir paredzēts administratīvs sods, jo transportlīdzekļa vadītājs, kurš citā dalībvalstī ir ieguvis vadīšanas tiesības atbilstoši Trešās direktīvas prasībām, brauciena laikā nevar uzrādīt galīgo vadītāja apliecību savu vadīšanas tiesību apliecināšanai, jo, ņemot vērā īpatnības, kas šajā dalībvalstī ir raksturīgas galīgās vadītāja apliecības izsniegšanas procedūrai un ko transportlīdzekļa vadītājs nevar ietekmēt, šāda vadītāja apliecība viņam vēl nav izsniegta, bet tās vietā brauciena laikā viņa rīcībā ir oficiāls sertifikāts par vadīšanas tiesību iegūšanai nepieciešamo nosacījumu izpildi?

      (1)  OV L 403, 18. lpp.