title: Lieta T-316/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. janvāra spriedums — Commercy /ITSB — easyGroup IP Licensing ( easyHotel ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme easyHotel — Valsts agrāka vārdiska preču zīme EASYHOTEL — Relatīvs atteikuma pamatojums — Preču un pakalpojumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Juridiskā palīdzība — Lūgums, kuru iesniedzis komercsabiedrības bankrota administrators — Pirmās instances tiesas Reglamenta 94. panta 2. punkts)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/23

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. janvāra spriedums — Commercy/ITSB — easyGroup IP Licensing (“easyHotel”)
   (Lieta T-316/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “easyHotel’ - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “EASYHOTEL’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Preču un pakalpojumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Juridiskā palīdzība - Lūgums, kuru iesniedzis komercsabiedrības bankrota administrators - Pirmās instances tiesas Reglamenta 94. panta 2. punkts)
   (2009/C 55/42)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Commercy AG, Veimāra [Weimar] (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji F. Jaške [F. Jaschke], pēc tam S. Grosse [S. Grosse] un I. Millers [I. Müller], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Šefners [S. Schäffner])
   Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā — easyGroup IP Licensing Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — T. Kerls [T. Koerl] un Z. Mēbusa [S. Möbus], advokāti)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 19. jūnija lēmumu lietā R 1295/2006-2 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp Commercy AG un easyGroup IP Licensing Ltd.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               lūgumu par juridiskās palīdzības piešķiršanu noraidīt;

               2)

               prasību noraidīt;

               3)

                  Commercy AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta C-372/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. jūnijā iesniedza Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) – Vision Research Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. jūnijā iesniedza Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) – Vision Research Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

   (Lieta C-372/17)
   (2017/C 300/21)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Noord-Holland

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vision Research Europe BV

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Komisijas 2014. gada 4. februāra Īstenošanas regula (ES) Nr. 113/2014 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (1) ir spēkā, ja ir pareizs Rechtbank pagaidu novērtējums, ka [KN] apakšpozīcija 8525 80 30 ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā apakšpozīcijā ir klasificējama kamera [Phantom V7.3], kas ir aprīkota ar energoatkarīgu atmiņu tādējādi, ka tālākās [attēlu] uzņemšanas vai kameras izslēgšanas rezultātā kamerā ierakstītie attēli tiek izdzēsti?

      (1)  OV 2014, L 38, 20. lpp.


title: Lieta C-462/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 21. janvāra spriedums ( Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ümit Bekleyen/Land Berlin (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. panta otrā daļa — Darba ņēmēja, kas ir Turcijas pilsonis, bērna tiesības pieņemt jebkuru darba piedāvājumu uzņemošajā dalībvalstī, kurā viņš ir ieguvis arodizglītību — Arodmācību uzsākšana pēc tam, kad vecāki pavisam pametuši šo dalībvalsti)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/13

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 21. janvāra spriedums (Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ümit Bekleyen/Land Berlin

   (Lieta C-462/08) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. panta otrā daļa - Darba ņēmēja, kas ir Turcijas pilsonis, bērna tiesības pieņemt jebkuru darba piedāvājumu uzņemošajā dalībvalstī, kurā viņš ir ieguvis arodizglītību - Arodmācību uzsākšana pēc tam, kad vecāki pavisam pametuši šo dalībvalsti)
   2010/C 63/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ümit Bekleyen

      Atbildētāja: Land Berlin

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg — EEK-Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. panta otrās daļas interpretācija — Uzņemošajā valstī dzimis Turcijas pilsonis, kurš ar savu ģimeni bija atgriezies kopīgajā dzimtenē, pēc desmit gadiem viens pats atgriežas uzņemošajā dalībvalstī, kurā viņa vecāki agrāk bija legāli strādājuši vairāk kā trīs gadus, lai iegūtu arodizglītību — Šī Turcijas pilsoņa pieeja darba tirgum un ar to saistītās uzturēšanās tiesības pēc arodizglītības iegūšanas uzņemošajā dalībvalstī

      Rezolutīvā daļa:

   Asociācijas padomes, kas izveidota ar līgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju, 1980. gada 19. septembrī pieņemtā Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi 7. panta otrā daļa jāinterpretē tādējādi, ka tāda darba ņēmēja, kas ir Turcijas pilsonis, kurš ir bijis legāli nodarbināts uzņemošajā dalībvalstī vismaz trīs gadus, bērns šajā dalībvalstī pēc arodizglītības iegūšanas tajā var atsaukties uz tiesībām piekļūt darba tirgum un no tām izrietošajām uzturēšanās tiesībām pat tad, ja pēc atgriešanās izcelsmes valstī kopā ar saviem vecākiem viņš viens pats atgriežas minētajā dalībvalstī, lai uzsāktu šīs mācības.

      (1)  OV C 19, 24.01.2009


title: Lieta T-467/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 11. aprīļa rīkojums — Tridium /ITSB — q-bus Mediatektur ( “SEDONA FRAMEWORK” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/43

         Vispārējās tiesas 2013. gada 11. aprīļa rīkojums — Tridium/ITSB — q-bus Mediatektur (“SEDONA FRAMEWORK”)
   (Lieta T-467/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 156/81
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tridium, Inc. (Ričmonda, Virdžīnija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Nentwig, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: q-bus Mediatektur GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis — M.-T. Schott, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 2. augusta lēmumu lietā R 1943/2011-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp q-bus Mediatektur GmbH un Tridium, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētājam radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 9, 12.1.2013.


title: Apvienotās lietas no C-97/10 līdz C-99/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 8. jūnija rīkojums ( Tribunal d'instance de Dax , Francija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AG2R Prévoyance/Bourdil SARL (C-97/10), Société boucalaise de boulangerie SARL (C-98/10), Baba-Pom SARL (C-99/10)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 8. jūnija rīkojums (Tribunal d'instance de Dax, Francija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AG2R Prévoyance/Bourdil SARL (C-97/10), Société boucalaise de boulangerie SARL (C-98/10), Baba-Pom SARL (C-99/10)
   (Apvienotās lietas no C-97/10 līdz C-99/10) (1)

   2011/C 252/53
   Tiesvedības valoda — franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietas no reģistra.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-216/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. maijā iesniedza Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) — Caisse nationale des prestations familiales/Fjola Hliddal

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. maijā iesniedza Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) — Caisse nationale des prestations familiales/Fjola Hliddal

   (Lieta C-216/12)
   2012/C 235/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Caisse nationale des prestations familiales

      Atbildētāja: Fjola Hliddal

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tāds pabalsts kā pabalsts par bērnu kopšanas atvaļinājumu, kas paredzēts Sociālā nodrošinājuma kodeksa [Code de la sécurité sociale] 306.-308. pantā, ir atzīstams par ģimenes pabalstu Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (1) — grozītajā un aktualizētajā redakcijā, kas ir piemērojama atbilstoši 1999. gada 21. jūnijā Luksemburgā parakstītā Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos un Nobeiguma akta (2) II pielikuma A iedaļas 1) punktam — 1. panta u) punkta i) apakšpunkta un 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  OV, L 149, 2. lpp.

      (2)  OV 2002, L 114, 6. lpp.


title: Lieta C-487/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 4. novembrī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – SC Total Waste Recycling SRL/Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 4. novembrī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – SC Total Waste Recycling SRL/Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

   (Lieta C-487/14)
   (2015/C 026/11)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SC Total Waste Recycling SRL

      Atbildētāja: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai uzskatāms, ka ar atkritumu sūtījumu, ko veic “veidā, kas nav būtībā izklāstīts [paziņojuma dokumentā]”, Regulas (EK) Nr. 1013/2006 (1) 2. panta 35. punkta d) apakšpunkta izpratnē ir domāti minētās regulas IA un IB pielikumā norādītie transportlīdzekļi (autotransports, vilciens/dzelzceļš, jūras transports, gaisa transports, iekšējo ūdensceļu transports)?

               2)

               Vai tas, ka iestāde nav atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1013/2006 17. panta 1. punktā noteiktajam informēta par būtiskām izmaiņām informācijā vai nosacījumos attiecībā uz sūtījumu, par ko ir saņemta piekrišana, ļauj atzīt, ka atkritumu sūtījums ir veikts “veidā, kas nav būtībā izklāstīts [paziņojuma dokumentā]”, minētās regulas 2. panta 35. punkta d) apakšpunkta izpratnē un ka tāpēc šis atkritumu sūtījums ir nelikumīgs?

               3)

               Vai jāuzskata, ka informācijā vai nosacījumos attiecībā uz sūtījumu, par ko ir saņemta piekrišana, ir būtiskas izmaiņas Regulas (EK) Nr. 1013/2006 17. panta 1. punkta izpratnē, ja atkritumu sūtījuma ievešana norādītajā tranzītvalstī notiek no atļaujā vai paziņojuma dokumentā norādītā robežšķērsošanas punkta atšķirīgā robežšķērsošanas punktā?

               4)

               Vai – gadījumā, ja atkritumu sūtījums, kas tranzītvalstī nonāk no atļaujā vai paziņojuma dokumentā norādītās vietas atšķirīgā vietā, ir uzskatāms par nelikumīgu atkritumu sūtījumu, – var uzskatīt par samērīgu šā iemesla dēļ uzlikto naudas sodu, kura summa ir vienāda ar summu, kādā naudas sods uzliekams personai, kas neizpilda pienākumu saņemt atļauju un iepriekš rakstiski iesniegt paziņojumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regula (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem (OV L 190, 1. lpp.).


title: Lieta T-36/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. janvārī – Enercon/EUIPO – Gamesa Eólica (Zaļu toņu pāreja)

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. janvārī – Enercon/EUIPO – Gamesa Eólica (Zaļu toņu pāreja)
   (Lieta T-36/16)
   (2016/C 111/37)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enercon GmbH (Aurich, Vācija) (pārstāvis – S. Overhage, Lawyer)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: ES krāsaina preču zīme, kuru veido zaļu toņu pāreja – ES preču zīme Nr. 2 346 542

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 28. oktobra lēmums lietā R 597/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-525/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – H&M Hennes & Mauritz/ITSB – Yves Saint Laurent (Rokassomas) Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo rokassomas — Agrāks dizainparaugs — Spēkā neesamības pamats — Individuāls raksturs — Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – H&M Hennes & Mauritz/ITSB – Yves Saint Laurent (Rokassomas)
   (Lieta T-525/13) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo rokassomas - Agrāks dizainparaugs - Spēkā neesamības pamats - Individuāls raksturs - Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 346/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji – H. Hartwig un A. von Mühlendahl, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Yves Saint Laurent SAS (Parīze, Francija) (pārstāvis – N. Decker, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas trešās padomes 2013. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 207/2012–3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG un Yves Saint Laurent SAS

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas Yves Saint Laurent SAS radušies procesā Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas padomē.

      (1)  OV C 359, 7.12.2013.


title: Lieta T-15/07: Prasība, kas celta 2007. gada 15. janvārī — Vācijas Federatīva Republika pret Komisiju

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 15. janvārī — Vācijas Federatīva Republika pret Komisiju
   (Lieta T-15/07)
   (2007/C 69/47)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma, C. Schulze-Bahr, kam palīdz C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2006. gada 3. novembra Lēmumu K(2006) 5164 galīgā redakcijā par ar Komisijas 1995. gada 27. jūlija Lēmumu K(95) 1736 piešķirtās ERAF finanšu dalības Ziemeļreinas — Vestfālenes operatīvajā programmā Kopienu iniciatīvas RECHAR II ietvaros (ERAF Nr. 94.02.10.041/ARINCO Nr. 94.DE.16.056) samazināšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija samazināja Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) dalību saistībā ar Ziemeļreinas — Vestfālenes operatīvajā programmā Kopienu iniciatīvas RECHAR II ietvaros.
   Pamatojot savu prasību, prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpts Komisijas 1995. gada 27. jūlija piešķiršanas Lēmums K(95) 1736.
   Turklāt tā norāda uz Regulas Nr. 4253/88 (1) 24. panta 2. punkta pārkāpumu, jo nepastāvot samazināšanas nosacījumi. Šajā sakarā tā it īpaši norāda, ka atkāpes no orientējošā finansēšanas plāna nav uzskatāmi par būtiskiem programmas grozījumiem.
   Pat ja pastāvētu būtisks programmas grozījums, prasītāja norāda, ka ir iepriekšēja Komisijas piekrišana par elastīgu orientējošā finansēšanas plāna piemērošanu, kas ir sniegta ar tās “Pamatnostādnēm par struktūrfondu operatīvo pasākumu (1994. — 1999.) finanšu noslēgumu ”(SEK (1999) 1316).
   Pieņemot, ka samazināšanas priekšnosacījumi pastāv, prasītāja iebilst, ka attiecībā uz konkrēto programmu atbildētāja nav izmantojusi tai piešķirtās vērtējuma pilnvaras. Prasītāja uzskata, ka Komisijai bija jāizvērtē, vai ERAF finanšu dalības samazināšana ir samērīga.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz struktūrfondu, no vienas puses, un struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu, no otras puses, darbības koordināciju (OV L 374, 31.12.1988., 1. lpp.).


title: Lieta C-461/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 20. septembrī iesniedza Högsta domstolen (Zviedrija) — Bonnier Audio AB, Earbooks AB, Norstedts Förlagsgrupp AB, Piratförlaget Aktiebolag, Storyside AB/Perfect Communication Sweden AB

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 20. septembrī iesniedza Högsta domstolen (Zviedrija) — Bonnier Audio AB, Earbooks AB, Norstedts Förlagsgrupp AB, Piratförlaget Aktiebolag, Storyside AB/Perfect Communication Sweden AB

   (Lieta C-461/10)
   ()
   2010/C 317/42
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Högsta domstolen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Bonnier Audio AB, Earbooks AB, Norstedts Förlagsgrupp AB, Piratförlaget Aktiebolag, Storyside AB

      Atbildētājs: Perfect Communication Sweden

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvu 2006/24/EK par tādu datu saglabāšanu, kurus iegūst vai apstrādā saistībā ar publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu vai publiski pieejamu komunikāciju tīklu nodrošināšanu, un par grozījumiem Direktīvā 2002/58/EK (1), un it īpaši tās 3., 4., 5. un 11. pantu ir pretrunā tādas valsts tiesību normas piemērošana, kas ir balstīta uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (2) 8. pantu, un saskaņā ar kuru, lai identificētu konkrētu abonentu, interneta pakalpojumu sniedzējam civilprocesa ietvaros var izdot rīkojumu sniegt autortiesību īpašniekam vai tā pārstāvim informāciju par abonentu, kuram interneta pakalpojumu sniedzējs ir piešķīris noteiktu IP adresi, ja šī adrese ir izmantota saistībā ar pārkāpumu? Šis jautājums ir balstīts uz pieņēmumu, ka prasītājs ir iesniedzis pierādījumu par attiecīgo autortiesību pārkāpumu, un ka šis pasākums ir samērīgs.

               2)

               Vai atbildi uz pirmo jautājumu ietekmē apstāklis, ka attiecīgā dalībvalsts vēl nav transponējusi Direktīvu 2006/24, neraugoties uz to, ka transponēšanai paredzētais termiņš jau ir beidzies?

      (1)  OV L 105, 54. lpp.

      (2)  OV L 157, 45. lpp.


title: Lieta T-172/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. aprīlī — Colas /ITSB — García-Teresa Gárate ( “BASE–SEAL” )

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/49

      Prasība, kas celta 2010. gada 8. aprīlī — Colas/ITSB — García-Teresa Gárate (“BASE–SEAL”)
      (Lieta T-172/10)
      (2010/C 161/78)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Colas (Boulogne-Billancourt, Francija) (pārstāvis — E. Logeais, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Rosario García-Teresa Gárate (Barselona, Spānija)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  galvenokārt atcelt Apelāciju padomes lēmumu:

                              —

                              tiktāl, ciktāl tā, pamatojoties uz kļūdainu apstrīdētās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, nenosakot tostarp precīzi konkrētās sabiedrības daļu un nepamatojot vārdu “BASE–SEAL” atšķirtspēju un dominējošo raksturu, ir konstatējusi pilnīgu apzīmējumu līdzības neesamību;

                              —

                              tiktāl, ciktāl, pārkāpjot Kopienas preču zīmju regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, tā ir noliegusi jebkādu apzīmējumu līdzību un līdz ar to ir noraidījusi iebildumus pret preču zīmes “BASE–SEAL” reģistrāciju;

                  —

                  pakārtoti daļēji atcelt Apelāciju padomes lēmumu tikai attiecībā uz precēm, kuras nav “ķīmijas produkti, ko izmanto zinātnē, fotogrāfijā, lauksaimniecībā, dārzkopībā un mežsaimniecībā, […] mēslojums, ķīmiskas vielas, ar kurām pārtikas produkti tiek padarīti uzglabājami […]”;

                  —

                  katrā ziņā piespriest Birojam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Rosario García-Teresa Gárate

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “BASE–SEAL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 17. un 19. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 951 464)

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vairākas valsts (Spānijas, Ungārijas, Francijas, Polijas, Zviedrijas, Vācijas un Čehijas) grafiskas preču zīmes, kā arī viena starptautiska grafiska preču zīme, kurās ir attēlots rombs un daļa no kurām ir dzeltenā krāsā un ietver vārdu “Colas”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 19. un 37. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp konfliktējošajām preču zīmēm pastāv sajaukšanas iespēja


title: Lieta C-555/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 31. oktobrī iesniedza Tribunale di Salerno (Itālija) – kriminālprocess pret Vincenzo D’Andria e Giuseppina D’Andria

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 31. oktobrī iesniedza Tribunale di Salerno (Itālija) – kriminālprocess pret Vincenzo D’Andria e Giuseppina D’Andria

   (Lieta C-555/16)
   (2017/C 195/09)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Salerno

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Vincenzo D’Andria un Giuseppina D’Andria

   2017. gada 4. aprīlī Tiesa (septītā palāta) izdeva šādu rīkojumu:

               1)

               LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesiju izsniegšanu, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

               2)

               LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.


title: Lieta F-57/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 23. oktobra spriedums — Eklund /Komisija (Civildienests — Pieņemšana darbā — Atklāts konkurss — Iekļaušana rezerves sarakstā — Darba piedāvājums rezerves sarakstā iekļautai personai — Pielaišanas nosacījumi — Pēc diploma saņemšanas gūtā profesionālā pieredze — Atlases komisijas un iecēlējinstitūcijas attiecīgā kompetence — Darba piedāvājuma pieņemšana — Darba piedāvājuma atsaukšana)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/29

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 23. oktobra spriedums — Eklund/Komisija
   (Lieta F-57/11) (1)

   (Civildienests - Pieņemšana darbā - Atklāts konkurss - Iekļaušana rezerves sarakstā - Darba piedāvājums rezerves sarakstā iekļautai personai - Pielaišanas nosacījumi - Pēc diploma saņemšanas gūtā profesionālā pieredze - Atlases komisijas un iecēlējinstitūcijas attiecīgā kompetence - Darba piedāvājuma pieņemšana - Darba piedāvājuma atsaukšana)
   2013/C 46/56
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gustav Eklund (Taino, Itālija) (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji B. Eggers, A. Aresu un P. Pecho, vēlāk — B. Eggers un G. Gattinara, A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt Komisijas lēmumu neatzīt par spēkā esošu prasītāja pausto piekrišanu piedāvājumam ieņemt pārbaudāmā ierēdņa (asistenta) amatu Kopīgā pētniecības centra tehniskā asistenta amatā un atsaukt šo piedāvājumu, kā arī prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  G. Eklund sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 16.07.2011., 33. lpp.


title: Lieta T-310/06 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 16. februāra rīkojums — Ungārija/Komisija (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Lauksaimniecība — Labības tirgu kopīgā organizācija — Kukurūzas pārņemšana, ko veic intervences aģentūras — Regula (EK) Nr. 1572/2006 — Steidzamības neesamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/42

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 16. februāra rīkojums — Ungārija/Komisija
   (Lieta T-310/06 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Lauksaimniecība - Labības tirgu kopīgā organizācija - Kukurūzas pārņemšana, ko veic intervences aģentūras - Regula (EK) Nr. 1572/2006 - Steidzamības neesamība)
   (2007/C 95/85)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārijas Republika (pārstāvis — J. Fazekas, pārstāvis)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Clotuche-Duvieusart un Z. B. Pataki, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pieteikums par zināmu Komisijas 2006. gada 18. oktobra Regulas (EK) Nr. 1572/2006, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 824/2000, kas nosaka kārtību, kādā intervences aģentūras pārņem labību, un analīzes metodes labības kvalitātes noteikšanai (OV L 290, 29. lpp.), tiesību normu piemērošanas apturēšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-348/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa spriedums – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA Šķīrējklauzula — Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem — Līgums “Minatran” — Pieļaujamās izmaksas — Aizmuguriska lietas izskatīšana

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa spriedums – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA

   (Lieta T-348/16) (1)

   (Šķīrējklauzula - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem - Līgums “Minatran” - Pieļaujamās izmaksas - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
   (2017/C 161/41)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA) (pārstāvji – M. Pesquera Alonso un F. Sgritta)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir pamatota ar LESD 272. pantu un kurā ir lūgts konstatēt, ka prasījums, kas ir ietverts ERCEA2016. gada 26. maija paziņojumā par parādu Nr. 3241606289, kura mērķis ir panākt, ka prasītājs atmaksā daļu no subsīdijas, ko tas ir saņēmis saistībā ar projektu “Minatran”, EUR 245 525,43 apmērā, ir nepamatots un ka šī summa atbilst pieļaujamajām izmaksām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasījums, kas ir ietverts Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūras (ERCEA) 2016. gada 26. maija paziņojumā par parādu Nr. 3241606289, kura mērķis ir panākt, ka Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis atmaksā daļu no subsīdijas, ko tas ir saņēmis saistībā ar projektu “Minatran”, EUR 245 525,43 apmērā, ir nepamatots un šī summa atbilst pieļaujamajām izmaksām;

               2)

               daļēja prasījuma summas atgūšana ieskaita veidā EUR 132 192,12 apmērā ir pretrunā līgumam par subsīdiju Nr. 211166, kas noslēgts 2008. gada 18. augustā projekta “Minatran” izpildei, un Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam;

               3)

               ERCEA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-320/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. jūnijā — Ungārija/Komisija

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/36

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. jūnijā — Ungārija/Komisija
   (Lieta T-320/11)
   2011/C 252/81
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārijas Republika (pārstāvji — M. Fehér, K. Szíjjártó, K. Veres)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 28. marta Lēmumu 2011/192/ES par konkrētu Ungārijas izdevumu, kas tai radušies 2004. gadā saskaņā ar Īpašo pirmspievienošanās programmu lauksaimniecības un lauku attīstībai (Sapard), izslēgšanu no ES finansējuma;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Ar pirmo prasības pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi Savienības tiesības. Tā apgalvo, ka finansējuma samazinājums, ko Komisija piemērojusi noteiktā trīs mēnešu termiņa neievērošanas dēļ, esot prettiesisks, jo, pēc tās domām un pretēji tam, kā uzskata Komisija, trīs mēnešu termiņš Sapard maksājuma veikšanai, kas noteikts Savienības tiesībās — konkrēti Komisijas Regulas Nr. 2222/2000/EK (1) 9. panta 6. punktā un Eiropas Kopienas un Ungārijas Republikas starpā 2001. gada 15. jūnijā noslēgtā daudzgadu finansēšanas līguma A pielikuma 8. panta 6. punktā, — skaitāms no brīža, kad iestādei ir visi maksājuma veikšanai vajadzīgie pamatojuma dokumenti. Tādēļ gadījumā, ja noteiktu iemeslu dēļ ir vajadzīgi papildu pamatojuma dokumenti, termiņš sākas tikai ar brīdi, kad nosūtīts pēdējais no šiem papildu dokumentiem. Turklāt, pēc prasītājas domām, Komisija, piemērodama finansējuma samazinājumu apstākļos, kad Ungārijas iestādes drīkstēja pamatoti paļauties, ka to ievērotā maksājumu kārtība atbilst Savienības tiesībām, neesot ievērojusi lojālas sadarbības principu un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu.
   Ar otro pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija, pieņemdama apstrīdēto lēmumu, esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tā nav ņēmusi vērā ārkārtas apstākļus un pamatotos iemeslus, kuru dēļ finanšu samazinājums nebūtu piemērojams vai attiecīgajā gadījumā — būtu piemērojams mazākā apmērā. Šādi apstākļi konkrēti esot Sapard programmas “izglītojošais” raksturs un tas, ka Ungārijas iestāžu pamatmērķis bija aizsargāt ES saimnieciskās intereses. Prasītāja uzsver, ka ar termiņa neievērošanu Komisijai neesot nodarīts nekāds kaitējums.
   Trešajā pamatā par pamatojuma nenorādīšanu ir teikts, ka apstrīdētā lēmuma pamatojumā neesot nedz pienācīgi paskaidrots, kādēļ Komisija nolēma piemērot samazinājumu, nedz, kā noteikts tā konkrētais apmērs, nedz it īpaši — kādēļ Komisija nepiekrita saskaņošanas iestādes šajā ziņā paustajam viedoklim, ka šajā gadījumā pastāv ārkārtas apstākļi, kas ir ņemami vērā, piemērojot samazinājumu.

      (1)  Komisijas 2000. gada 7. jūnija Regula (EK) Nr. 2222/2000, ar ko nosaka finanšu noteikumus, saskaņā ar kuriem piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1268/1999 par Kopienas atbalstu pirmspievienošanās pasākumiem lauksaimniecības un lauku attīstībai Centrāleiropas un Austrumeiropas kandidātvalstīs laikposmā pirms to pievienošanās (OV L 253, 5. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 11. nod., 34. sēj., 156. lpp.).


title: Lieta C-547/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 28. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) — Pensionsversicherungsanstalt/Andrea Schwab

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 28. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Innsbruck (Austrija) — Pensionsversicherungsanstalt/Andrea Schwab

   (Lieta C-547/09)
   2010/C 100/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Innsbruck

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pensionsversicherungsanstalt

      Atbildētāja: Andrea Schwab

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 76/207/EEK 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums un 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts Direktīvas 2002/73/EK (1) redakcijā, kā arī Direktīvas 2006/54/EK (2) 2. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un 14. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka ir iespējams attaisnot publiska pensijas apdrošinātāja veiktu tiešu diskrimināciju dzimuma dēļ (uzteikums/nodarbinātas ārstes atlaišana no darba)?

               2)

               Vai Direktīvas 97/80/EEK (3) 4. panta 1. punkts un Direktīvas 2006/54/EK 19. panta 1. punkts, un katrā ziņā Direktīvas 76/207/EEK 2. panta 2. punkta otrais ievilkums Direktīvas 2002/73/EK redakcijā un Direktīvas 2006/54/EK 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts vai Direktīvas 2000/78/EK (4) 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts kopā ar 6. panta 1. punktu ir interpretējami tādējādi, ka tajos nav atļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā prasību par uzteikuma un atlaišanas no darba apstrīdēšanu sakarā ar diskrimināciju cita starpā dzimuma dēļ gadījumā nav pieļaujama sociālu apsvērumu vai interešu izvērtēšana, bet tikai pierādījumu izvērtēšana par to, vai uzteikuma/atlaišanas no darba galvenais iemesls ir bijusi diskriminācija dzimuma dēļ, nevis kāds cits iemesls, kuru pamatoti izvirza darba devējs?

      (1)  Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīva 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem (OV L 39, 40. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (OV L 204, 23. lpp.).

      (3)  Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/80/EK par pierādīšanas pienākumu diskriminācijas gadījumos, kas pamatojas uz dzimumu (OV 1998, L 14, 6. lpp.).

      (4)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta C-357/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 30. aprīļa spriedumu lietā T-179/09 Dunamenti Erőmű Zrt /Eiropas Komisija 2014. gada 21. jūlijā iesniedza Dunamenti Erőmű Zrt

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 30. aprīļa spriedumu lietā T-179/09 Dunamenti Erőmű Zrt/Eiropas Komisija 2014. gada 21. jūlijā iesniedza Dunamenti Erőmű Zrt

   (Lieta C-357/14 P)
   2014/C 329/10
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dunamenti Erőmű Zrt (pārstāvji – J. Philippe, F.-H. Boret un A.–C. Guyon, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 30. aprīļa spriedumu lietā T-179/09, ciktāl ar to tiek apstiprināts Komisijas 2008. gada 4. jūnija Lēmums 2009/609/EK par valsts atbalstu C 41/05, ko Ungārija piešķir saistībā ar elektroenerģijas pirkuma līgumiem (1), ar kuru tie atzīti par prettiesisku un nesaderīgu valsts atbalstu;

               —

               sniegt galīgo nolēmumu un atcelt Komisijas 2008. gada 4. jūnija Lēmumu 2009/609/EK par valsts atbalstu C 41/05, ko Ungārija piešķir saistībā ar elektroenerģijas pirkuma līgumiem, ciktāl tajā ir noteikts, ka elektroenerģijas pirkuma līgumi ir prettiesisks un nesaderīgs valsts atbalsts, vai, alternatīvā gadījumā, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda piecus pamatus. Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību būtībā atcelt Komisijas 2008. gada 4. jūnija Lēmumu 2009/609/EK par valsts atbalstu C 41/05, ko Ungārija piešķir saistībā ar elektroenerģijas pirkuma līgumiem, un, alternatīvā gadījumā, atcelt šī lēmuma 2. un 5. pantu.
   Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja godbijīgi apstrīd Vispārējās tiesas vērtējumu, kurā tā secinājusi, ka elektroenerģijas pirkuma līgumus (turpmāk tekstā – “EPL”) var klasificēt kā jaunu atbalstu, vispirms nenosakot, vai EPL vispār var atzīt par valsts atbalstu atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam.
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja godbijīgi apstrīd Vispārējās tiesas secinājumu, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka laiks, kad Ungārija pievienojās ES, bija atbilstošs atsauces laikposms, lai atbilstoši LESD 107. panta 1. punktā noteiktajiem kritērijiem pasākumu atzītu par valsts atbalstu. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka [Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā] IV pielikumā ir paredzēts noteikums, saskaņā ar kuru attiecīgais laikposms, lai izvērtētu, vai valsts pasākums ir uzskatāmas par valsts atbalstu, bija laiks, kad Ungārija pievienojās ES. Ir grozīta IV [pielikuma] jēga, jo tajā nav ne noteikts, ne paredzēts, ka izvērtējums par to, vai pasākums ir uzskatāms par valsts atbalstu, būtu jāveic pievienošanās brīdī.
   Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja godbijīgi norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, uzskatot, ka ir sniegtas priekšrocības [LESD] 107. panta 1. punkta izpratnē, neņemot vērā noteicošos apstākļus EPL noslēgšanas laikā. Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, secinot, ka priekšrocības tika sniegtas, jo i) Magyar Villamos Művek (turpmāk tekstā – “MVM”) rīkojās kā privāts ieguldītājs, noslēdzot EPL kā sagatavojošu pasākumu, lai atvieglotu Dunamenti privatizāciju, un ii) katrā ziņā, pat ja EPL noslēgšana radīja jebkādas priekšrocības (apelācijas sūdzības iesniedzēja to noliedz), tās tika atmaksātas, pārdodot Dunamenti.
   Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja godbijīgi apstrīd Vispārējās tiesas veikto riska, kas izriet no MVM saistošajām minimālajām saistībām darbības sākšanai, novērtēšanu. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka pastāv priekšrocības saistībā ar MVM saistošajām minimālajām saistībām darbības sākšanai, nepierādot strukturāla riska esamību.
   Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja godbijīgi apstrīd Vispārējās tiesas apstiprināto Komisijas pieņemto metodoloģiju atbalsta apmēra aprēķināšanai. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, apstiprinot norādīto metodoloģiju, ciktāl atgūstamā summa tajā ir definēta kā ienākumu starpība, nevis peļņas starpība, jo šo atšķirību dēļ varētu tikt apstrīdēta pati valsts atbalsta esamība.

      (1)  OV L 225, 53. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. septembrī lietā T-254/03 José Manuel López Cejudo pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Piemaksa par dzīves apstākļiem — Mājvieta — Civildienesta noteikumu X Pielikuma 5. un 10. pants)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/17

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. septembrī
   lietā T-254/03 José Manuel López Cejudo pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Piemaksa par dzīves apstākļiem - Mājvieta - Civildienesta noteikumu X Pielikuma 5. un 10. pants)
   (2004/C 284/35)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-254/03 José Manuel López Cejudo, Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, Brasilia (Brazīlija), ko pārstāv G. Vandersanden un L. Levi, advokātes, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - J. Currall un H. Tserepa-Lacombe, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt iecēlējinstitūcijas 2002. gada 12. jūnija lēmumu par mājvietas piešķiršanu prasītājam un iecēlējinstitūcijas lēmumu par piemaksu par dzīves apstākļiem, kas tiek atspoguļots prasītāja 2002. gada jūlija [mēneša] darba algas aprēķinā, kā arī par prasību par atlīdzību par termiņa nokavēšanu un par atlīdzību par morālo kaitējumu, Pirmās instances tiesa šādā sastāvā: tiesnesis vienpersoniski - A. W. H. Meij, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2004. gada 14. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               katrai puse pati sedz savus izdevumus.

      (1)  OV C 213, 6.9.2003.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 18. novembrī lietā C-284/03 (Briseles Cour d'appel lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Beļģijas valsts pret Temco Europe SA (Sestā PVN drektīva — 13. panta B daļas b) apakšpunkts — Atbrīvotās darbības — Nekustamo īpašumu īre vai noma — Līgums par nodošanu lietošanā uz laiku)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/14

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 18. novembrī
   lietā C-284/03 (Briseles Cour d'appel lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Beļģijas valsts pret Temco Europe SA (1)

   (Sestā PVN drektīva - 13. panta B daļas b) apakšpunkts - Atbrīvotās darbības - Nekustamo īpašumu īre vai noma - Līgums par nodošanu lietošanā uz laiku)
   (2005/C 6/24)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-284/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Briseles Cour d'appel (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 19. jūnijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 2. jūlijā, tiesvedībā Beļģijas valsts pret Temco Europe SA, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas (referents), R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts un S. von Bahr, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretāre M.-F. Contet, galvenā administratore, 2004. gada 18. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze 13. panta B daļas b) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka darbības, ar kurām sabiedrība vienlaicīgi ar vairākiem līgumiem piešķir sabiedrībām, kas ar to ir saistītas, tiesības uz laiku izmantot vienu un to pašu ēku par atlīdzību, kas pamatā ir noteikta atkarībā no aizņemtās platības, un ja šo līgumu galvenais priekšmets, ņemot vērā to izpildi, ir pasīva telpu vai platību nodošana lietošanā pret atlīdzību, kas saistīta ar laika tecējumu, nevis pakalpojuma sniegšana, kas var tikt kvalificēta citādi, ir “nekustamā īpašuma iznomāšanas vai izīrēšanas” darbības šī noteikuma izpratnē.

      (1)  OV C 213, 6.9.2003.


title: Lieta T-812/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. jūlija rīkojums – BPC Lux 2 u.c./Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Portugāles iestāžu atbalsts finanšu iestādes Banco Espírito Santo noregulējumam — Pagaidu bankas izveide un kapitalizācija — Lēmums, ar kuru atbalsts ir atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 19. jūlija rīkojums – BPC Lux 2 u.c./Komisija
   (Lieta T-812/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Portugāles iestāžu atbalsts finanšu iestādes Banco Espírito Santo noregulējumam - Pagaidu bankas izveide un kapitalizācija - Lēmums, ar kuru atbalsts ir atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   (2017/C 293/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Luksemburga) un 19 citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti rīkojuma pielikumā (pārstāvji – P. Fajardo, advokāts, J. Webber un M. Steenson, solicitors, un K. Bacon, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn un P.-J. Loewenthal)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes un S. Jaulino, piedaloties M. Mendes Pereira, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam, kurā ir lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 3. augusta Lēmumu C(2014) 5682 final par valsts atbalstu SA.39250 (2014/N) – Portugāle – Banco Espírito Santo noregulējums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               BPC Lux 2 Sàrl un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir ietverti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas tai ir radušies šajā tiesvedībā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā;

               3)

               Portugāles Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta C-456/07: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 21. maija rīkojums ( Najvyšší súd Slovenskej republiky lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Slovākijas Republika) — Karol Mihal / Daňový úrad Košice V (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Sestā PVN direktīva — Nodokļa maksātāji — 4. panta 5. punkta pirmā daļa — Publisko tiesību subjekti — Tiesu izpildītāji — Fiziskas un juridiskas personas)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/17

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 21. maija rīkojums (Najvyšší súd Slovenskej republiky lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Slovākijas Republika) — Karol Mihal/Daňový úrad Košice V

   (Lieta C-456/07) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Sestā PVN direktīva - Nodokļa maksātāji - 4. panta 5. punkta pirmā daļa - Publisko tiesību subjekti - Tiesu izpildītāji - Fiziskas un juridiskas personas)
   (2008/C 209/24)
   Tiesvedības valoda — slovāku
   Iesniedzējtiesa
   Najvyšší súd Slovenskej republiky
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Karol Mihal

      Atbildētājs: Daňový úrad Košice V

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Najvyšší súd Slovenskej republiky — 4. panta 5. punkta pirmās daļas interpretācija Direktīvā 77/388/EEK: Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Tādu publisko tiesību subjekta darbību neaplikšana ar nodokli, kas veiktas valsts iestādes statusā — Tiesu izpildītāju, tiem veicot valsts pienākumus, iekļaušana — Tieša iedarbība
   Rezolutīvā daļa:
   Darbība, ko veic tāda privātpersona kā tiesu izpildītājs, nav atbrīvota no pievienotās vērtības nodokļa tikai tāpēc, ka tā ietver ar valsts iestādes funkcijām saistību aktu izpildi. Pat pieņemot, ka tiesu izpildītāja pienākumi ietver šādu aktu izpildi, viņš, neietilpstot valsts pārvaldes organizācijā, saskaņā ar pamata lietas tiesību aktiem veic savu darbību nevis kā publisko tiesību subjekts, bet gan kā pašnodarbināta persona, kas veic neatkarīgu ekonomisku darbību, un līdz ar to uz viņu neattiecas nodokļu atbrīvojums, kas paredzēts 4. panta 5. punkta pirmajā daļā Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā Direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze.

      (1)  OV C 315, 22.12.2007.


title: Lieta C-379/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 23. augusta Landgericht Würzburg rīkojumu lietā Richard Dahms GmbH pret Fränkischer Weinbauverband e.V.

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 23. augusta Landgericht Würzburg rīkojumu lietā Richard Dahms GmbH pret Fränkischer Weinbauverband e.V.
   (Lieta C-379/04)
   (2004/C 262/43)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 23. augusta Landgericht Würzburg (Vācija) rīkojumu lietā Richard Dahms GmbH pret Fränkischer Weinbauverband e.V., un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 3. septembrī.
   Landgericht Würzburg lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               a)

               Vai Regulas Nr. 753/2002/EK (1) 21. pants paredz prasītajai subjektīvas tiesības, kas aizliedz atbildētājai to diskriminēt Francijas vīna un dzirkstošā vīna konkursa ietvaros?

               b)

               Ja uz iepriekšminēto jautājumu atbilde ir apstiprinoša:
               vai tā ir diskriminācija Regulas Nr. 753/2002/EK 21. panta izpratnē, ja atbildētāja Francijas vīna un dzirkstošā vīna konkursa ietvaros prasītājai, kas nav atbildētājas locekle, par piedalīšanos konkursā nosaka divas reizes lielāku dalības maksu nekā tā, kas tiek prasīta no locekļiem?

      (1)  OV L 118, 1. lpp.


title: Lieta T-371/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. jūlijā – BP Aromatics/Komisija

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/20

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. jūlijā – BP Aromatics/Komisija
   (Lieta T-371/16)
   (2016/C 350/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BP Aromatics Ltd (Geel, Beļģija) (pārstāvji – H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers un N. Baeten, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste;

               —

               pakārtoti, atcelt Lēmuma 2.–4. pantu;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, identificējot apgalvoto atbalsta pasākumu un to kvalificējot par atbalsta shēmu Padomes Regulas Nr. 2015/1589 (1) 1. panta d) punkta un LESD 107. panta izpratnē, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, uzskatot, ka Beļģijas virspeļņas tiesiskais regulējums ir valsts atbalsta pasākums, ir pārkāpusi LESD 107. pantu, nav norādījusi pamatojumu, kā arī ir pieļāvusi acīmredzama kļūda vērtējumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, uzdodot atgūt apgalvoto atbalstu, ir pārkāpusi Padomes Regulas Nr. 2015/1589 16. panta 1. punktu, kā arī vispārējos tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, izmantojot valsts atbalsta noteikumus, lai aizliegtu Beļģijas virspeļņas tiesību sistēmu, ir pārkāpusi LESD 2. panta 6. punktu un vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī nepareizi izmantojusi pilnvaras.

      (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) Nr. 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta C-458/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 12. jūnijā ( Regeringsrätten (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skatteverket / Gourmet Classic Ltd (Tiesas kompetence — Direktīva 92/83/EEK — Akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem saskaņošana — 20. panta pirmais ievilkums — Spirts, kas ietilpst kulinārijā izmantojama vīna sastāvā — Atbrīvojums no saskaņotā akcīzes nodokļa)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/8

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 12. jūnijā (Regeringsrätten (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skatteverket/Gourmet Classic Ltd

   (Lieta C-458/06) (1)

   (Tiesas kompetence - Direktīva 92/83/EEK - Akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem saskaņošana - 20. panta pirmais ievilkums - Spirts, kas ietilpst kulinārijā izmantojama vīna sastāvā - Atbrīvojums no saskaņotā akcīzes nodokļa)
   (2008/C 209/11)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Regeringsrätten
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Skatteverket

      Atbildētāja: Gourmet Classic Ltd

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regeringsrätten — Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (OV L 316, 21. lpp.), 20. panta pirmā ievilkuma interpretācija — Atbrīvojums no akcīzes nodokļa — Kulinārijā izmantojams vīna izcelsmes produkts, kura spirta tilpumkoncentrācija ir 4,8 % sagatavotā produkta 100 kilogramos
   Rezolutīvā daļa:
   spirts, kas ietilpst kulinārijā izmantojama vīna sastāvā, ja tā faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 1,2 % tilpuma, ir jāklasificē kā etilspirts, kas norādīts Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 20. panta pirmajā ievilkumā.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Apvienotās lietas T-268/15 un T-272/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. novembra rīkojums – Apcoa Parking Holdings/EUIPO (“PARKWAY”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas un vārdiskas preču zīmes “PARKWAY” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/32

         Vispārējās tiesas 2016. gada 8. novembra rīkojums – Apcoa Parking Holdings/EUIPO (“PARKWAY”)
   (Apvienotās lietas T-268/15 un T-272/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas un vārdiskas preču zīmes “PARKWAY” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2017/C 014/39)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Apcoa Parking Holdings GmbH (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis – A. Lohmann, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – H. Kunz)

      Priekšmets

   Divas prasības par diviem EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 25. marta lēmumiem lietās R 2063/2014–4 un R 2062/2014–4 attiecībā uz pieteikumiem grafisku un vārdisku apzīmējumu “PARKWAY” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Apcoa Parking Holdings GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta T-291/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā  – egeplast international /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/42

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā – egeplast international/Komisija
   (Lieta T-291/14)
   2014/C 223/45
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: egeplast international GmbH (Greven, Vācija) (pārstāvis – A. Rosenfeld, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C (2013) 4424, galīgā redakcija, par valsts atbalstu SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Vācija, Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā ir norādījusi sekojošo.

               1.

               Priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētais īpašais kompensācijas režīms neradot priekšrocību prasītājai LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, bet tikai atvieglojot slogu, kas būtiski ietekmē prasītājas konkurētspēju un kas tai ir ticis uzlikts tikai EEG piemaksas ieviešanas dēļ. Šī režīma mērķis esot daļēji kompensēt neizdevīgo situāciju, nevis sniegt kādu priekšrocību.

               2.

               Selektivitātes neesamība

                           —

                           Prasītāja arī norāda, ka īpašais kompensācijas režīms nav selektīvs, jo tas nav ierobežots ar konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanu. Tāpat arī to uzņēmumu loks, kas izmanto īpašo kompensācijas režīmu, praksē ir tikpat atšķirīgs. Režīms esot pilnībā saderīgs ar 2012. gada EEG un ļaujot īstenot EEG sistēmai atbilstošu maksājumu sistēmu.

               3.

               Valsts līdzekļu vai uz valsti attiecināmu līdzekļu neesamība

                           —

                           Prasītāja tāpat arī norāda, ka no EEG piemaksas gūtie ienākumi nav valsts līdzekļi vai uz valsti attiecināmi līdzekļi. EEG piemaksas mērķis esot nodrošināt pārvades tīkla pārvaldītāju civiltiesiska rakstura prasījumu pret elektroenerģijas piegādātājiem par to izmaksu atlīdzināšanu, kas tiem ir radušās elektroenerģijas tirdzniecības jomā. Piemaksas apmēru pārvades tīkla pārvaldītāji nosakot bez jebkādas valsts iesaistīšanās. Bundesnetzagentur (Federālā tīkla aģentūra) piešķirtās pilnvaras tiekot izmantotas tikai, lai pārbaudītu, vai pārvades tīkla pārvaldītāji ir atbilstoši noteikuši piemaksas apmēru. Tomēr tās nepiešķirot Bundesnetzagentur pastāvīgas kontroles funkcijas vai tiesības rīkoties ar ienākumiem, kas ir iegūti no piemaksas.

               4.

               Konkurences izkropļošanas un ietekmes uz tirdzniecību neesamība

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka no piemaksas gūto ienākumu nevalstiskais raksturs nozīmē, ka EEG piemaksas samazinājums nav uzskatāms par atteikšanos no valsts līdzekļiem. Atteikšanās nepastāvot arī tādēļ, ka jebkāds piemaksas kontā veikto iemaksu samazinājums tiekot kompensēts no privātiem līdzekļiem kā augstāka piemaksa neprivileģētajiem galapatērētājiem.


title: Lieta T-14/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 3. septembra rīkojums — Seal Trademarks /ITSB — Exel Composites ( “XCEL” )

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/30

         Vispārējās tiesas 2013. gada 3. septembra rīkojums — Seal Trademarks/ITSB — Exel Composites (“XCEL”)
   (Lieta T-14/13) (1)

   2013/C 336/66
   Tiesvedības valoda — angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 23.3.2013.


title: Lieta C-614/14: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 5. jūlija spriedums (Sofiyski gradski sad – Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Atanas Ognyanov Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 267. pants — Tiesas Reglamenta 94. pants — Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu saturs — Valsts norma, kas paredz, ka valsts tiesa sevi atstata no lietas izskatīšanas tādēļ, ka ir paudusi provizorisku viedokli lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu, konstatējot faktiskos un tiesiskos apstākļus — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47. panta otrā daļa un 48. panta 1. punkts

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/8

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 5. jūlija spriedums (Sofiyski gradski sad – Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Atanas Ognyanov

   (Lieta C-614/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 267. pants - Tiesas Reglamenta 94. pants - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu saturs - Valsts norma, kas paredz, ka valsts tiesa sevi atstata no lietas izskatīšanas tādēļ, ka ir paudusi provizorisku viedokli lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu, konstatējot faktiskos un tiesiskos apstākļus - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. panta otrā daļa un 48. panta 1. punkts)
   (2016/C 335/10)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Sofiyski gradski sad

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Atanas Ognyanov

      Piedaloties: Sofiyska gradska prokuratura

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 267. pants un Tiesas Reglamenta 94. pants, skatot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otro daļu un 48. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāda valsts tiesību norma kā pamatlietā aplūkotā, ar kuru iesniedzējtiesai ir uzlikts pienākums atstatīt sevi no lietas izskatīšanas, pamatojoties uz to, ka lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu tā ir izklāstījusi šīs lietas faktiskos un tiesiskos apstākļus;

               2)

               Savienības tiesības, īpaši, LESD 267. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neprasa un arī neaizliedz iesniedzējtiesai pēc prejudiciālā kārtā pasludināta sprieduma no jauna uzklausīt puses vai īstenot jaunus pierādījumu vākšanas pasākumus, kas varētu tai likt grozīt faktiskos un juridiskos konstatējumus, ko tā ir izdarījusi lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu, ja vien šī tiesa nodrošina Eiropas Savienības Tiesas sniegtās Savienības tiesību interpretācijas pilnīgu iedarbību;

               3)

               Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tās liedz iesniedzējtiesai piemērot tādu valsts tiesību normu, par kādu ir runa pamatlietā, kas ir atzīta par pretēju Savienības tiesībām.

      (1)  OV C 96, 23.3.2015.


title: Lieta T-144/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. aprīļa spriedums – L’Oréal/EUIPO – Theralab (“VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA”) Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “IDEALINA” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/51

      Vispārējās tiesas 2016. gada 28. aprīļa spriedums – L’Oréal/EUIPO – Theralab (“VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA”)
      (Lieta T-144/15) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “IDEALINA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2016/C 211/64)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: L’Oréal (Parīze, Francija) (pārstāvis – J. Sena Mioludo, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – A. Lukošiūtė)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos, Lda (Viseu, Portugāle)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 1097/2014–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos un L’Oréal

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  L’Oréal, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta T-325/06: Prasība, kas celta 2006. gada 24. novembrī — Boston Scientific pret ITSB — Terumo ( CAPIO )

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/74

         Prasība, kas celta 2006. gada 24. novembrī — Boston Scientific pret ITSB — Terumo (“CAPIO”)
   (Lieta T-325/06)
   (2006/C 326/152)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Boston Scientific Ltd, Christ Church (Barbodosa) (pārstāvis — P. Rath un W. Festl-Wietek, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Terumo Kabushiki Kaisha, Tokija (Japāna)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 14. septembra lēmumu lietā R 61/2006-2, kas prasītājas pārstāvjiem paziņots 2006. gada 18. septembrī;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā un Apelāciju padomē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “CAPIO” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 10. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 554 434

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Terumo Kabushiki Kaisha

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes “CAPIOX” un “CAPIOX PULSE” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 10. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Pilnībā noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: Atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 43. panta un Komisijas Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma pārkāpums, jo Terumo nepierādīja tai piederošās preču zīmes faktisku izmantošanu, kā arī Padomes Regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nebija paredzams, ka konfliktējošās preču zīmes būtu sajaucamas.


title: Lieta T-4/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 7. septembra spriedums – Beiersdorf/EUIPO (“Q10”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Q10” reģistrācijas pieteikums — Paziņojuma par aizsardzības apjomu reģistrācijas atteikums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 37. panta 2. punkts — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/13

         Vispārējās tiesas 2016. gada 7. septembra spriedums – Beiersdorf/EUIPO (“Q10”)
   (Lieta T-4/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Q10” reģistrācijas pieteikums - Paziņojuma par aizsardzības apjomu reģistrācijas atteikums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 37. panta 2. punkts - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2016/C 383/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beiersdorf AG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji A. Renck un J. Fuhrmann, vēlāk J. Fuhrmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – S. Hanne)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 8. oktobra lēmumu lietā R 2050/2013–1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “Q10” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Beiersdorf AG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta T-212/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 3. jūlija spriedums — Dānija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma — Laukaugi — Platību atstāšana atmatā)

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/15

         Vispārējās tiesas 2012. gada 3. jūlija spriedums — Dānija/Komisija
   (Lieta T-212/09) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma - Laukaugi - Platību atstāšana atmatā)
   2012/C 243/27
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji J. Bering Liisberg, vēlāk V. Pasternak Jørgensen, pārstāvji, kam palīdz P. Biering un J. Pinborg, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji N. Rasmussen un F. Jimeno Fernández, vēlāk F. Jimeno Fernández, pārstāvji, kam palīdz T. Ryhl, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 19. marta Lēmumu 2009/253/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu un uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) (OV L 75, 15. lpp.), tiktāl, ciktāl ar to no Kopienu finansējuma ir izslēgti noteikti Dānijas Karalistes izdevumi sakarā ar platību atstāšanu atmatā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 193, 15.08.2009.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 13. janvārī lietā C-254/03 P Eduardo Vieira SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Zivsaimniecība — Zvejas nolīgums ar Argentīnu — Kopienas finansiālais atbalsts — Samazinājums)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 13. janvārī

      lietā C-254/03 P

         Eduardo Vieira SA

      pret Eiropas Kopienu Komisiju
       (1)

   (Apelācija - Zivsaimniecība - Zvejas nolīgums ar Argentīnu - Kopienas finansiālais atbalsts - Samazinājums)
   (2005/C 57/15)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Lietā C-254/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2003. gada 13. jūnijā iesniedza Eduardo Vieira SA (pārstāvji J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier un D. Domínguez Pérez) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāve S. Pardo Quintillán, kam palīdz J. Rivas-Andres un J. Gutiérrez Gisbert), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši N. Colneric (referente), J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič un E. Levits, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2005. gada 13. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Eduardo Vieira SA atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 184, 02.08.2003.


title: Lieta T-492/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. augustā – Deutsche Lufthansa/Komisija

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/41

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. augustā – Deutsche Lufthansa/Komisija
   (Lieta T-492/15)
   (2015/C 363/50)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Lufthansa AG (Ķelne, Vācija) (pārstāvis – A. Martin-Ehlers, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 1. oktobra lēmumu lietā SA.21121 (C 29/2008) (ex NN 54/2007) – Hānas lidosta un Ryanair;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības atbalstam prasītāja ir izvirzījusi šādus argumentus:

               —

               procesuāls pārkāpums, neturpinot apspriedes ar prasītāju 2014. gadā,

               —

               nepilnīgs lietas apstākļu izklāsts, kaut arī apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī atbildētājai bija zināmi visi fakti,

               —

               nepareizs faktu atspoguļojums, jo Komisija, ignorēdama atsevišķus faktus, ir radījusi nepareizu priekšstatu par šo lietu,

               —

               acīmredzamas pretrunas apstrīdētajā lēmumā,

               —

               nepareizs juridiskais vērtējums attiecībā uz pasākumiem attiecīgās lidostas labā, ciktāl noteikti pasākumi nav kvalificēti kā valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un savukārt citi ir kvalificēti kā ar kopējo tirgu saderīgs valsts atbalsts,

               —

               nepareizs juridiskais vērtējums attiecībā uz pasākumiem attiecīgās aviosabiedrības labā, jo tie ir valsts pasākumi LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.


title: Lieta T-317/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Societa' di armatori G. padre dei F.lli Incorvaia G.I. e S. /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Societa' di armatori G. padre dei F.lli Incorvaia G.I. e S./Komisija
   (Lieta T-317/08)
   (2008/C 272/65)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Societa' di armamento Gaetano padre dei fratelli Incorvaia Giuseppe, Ignazio e Salvatore Snc, (Licata, Itālija) (pārstāvji — A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.)

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisija izvirzītie.


title: Apvienotās lietas T-494/13 un T-495/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 4. decembra spriedums – Sales  &  Solutions /ITSB – Inceda  ( “WATT” un “WATT” ) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “WATT” un vārdiska preču zīme “WATT”  — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/27

         Vispārējās tiesas 2014. gada 4. decembra spriedums – Sales & Solutions/ITSB – Inceda (“WATT” un “WATT”)
   (Apvienotās lietas T-494/13 un T-495/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “WATT” un vārdiska preču zīme “WATT” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2015/C 026/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sales & Solutions GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis – K. Gründig–Schnelle, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Inceda Holding GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvji – J. Wald un D. Thrun, advokāti)

      Priekšmets

   Lietā T-494/13 prasība par Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 15. jūlija lēmumu lietā R 1192/2012–4 un lietā T-495/13 prasība par Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 15. jūlija lēmumu lietā R 1193/2012–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Inceda Holding GmbH un Sales & Solutions GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Sales & Solutions GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Inceda Holding GmbH tiesāšanās izdevumus apvienotajās lietās T-494/13 un T-495/13.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta F-35/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. jūlija rīkojums – De Esteban Alonso/Komisija Civildienests — Civildienesta noteikumu 24. pants — Lūgums sniegt palīdzību — Kriminālprocess valsts tiesā — Komisijas kļūšana par civilprasītāju — Acīmredzami nepamatota prasība

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/54

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. jūlija rīkojums – De Esteban Alonso/Komisija
   (Lieta F-35/15) (1)

   (Civildienests - Civildienesta noteikumu 24. pants - Lūgums sniegt palīdzību - Kriminālprocess valsts tiesā - Komisijas kļūšana par civilprasītāju - Acīmredzami nepamatota prasība)
   (2015/C 279/68)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francija) (pārstāvis – C. Huglo, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un C. Ehrbar)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu neapmierināt prasītāja lūgumu sniegt palīdzību, lai gan attiecībā uz viņu tika veikta izmeklēšana par Kopienas budžeta līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               F. De Esteban Alonso sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015., 52. lpp.


title: Lieta T-336/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. augustā — Abercrombie & Fitch Europe /ITSB — Gilli ( “GILLY HICKS” )

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/29

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. augustā — Abercrombie & Fitch Europe/ITSB — Gilli (“GILLY HICKS”)
   (Lieta T-336/10)
   ()
   2010/C 274/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Abercrombie & Fitch Europe SA (Mendrisio, Šveice) (pārstāvji — S. Malynicz, Barrister, D. Stone un L. Ritchie, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Gilli Srl (Milāna, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 20. maija lēmumu lietā R 832/2008-1 un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GILLY HICKS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 14., 25. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5194543

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “GILLI” reģistrācija Nr. 3566007 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 14. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu daļēji atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot pareizi veikusi preču zīmju vizuālu, fonētisku un konceptuālu salīdzinājumu un līdz ar to esot pieļāvusi kļūdu attiecībā uz sajaukšanas iespēju


title: Lieta T-255/12: Prasība, kas celta 2012. gada 8. jūnijā — Vakili /Padome

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 8. jūnijā — Vakili/Padome
   (Lieta T-255/12)
   2012/C 258/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bahman Vakili (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — J.-M. Thouvenin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes lēmumu iekļaut prasītāju to personu sarakstā, kam piemēro sankcijas, kas izriet no Lēmuma 2011/783/KĀDP, no Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1245/2011 un no Padomes 2012. gada 23. marta vēstules;

               —

               atcelt Regulu Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu tiktāl, ciktāl prasītājs tajā ir iekļauts to personu sarakstā, kam piemēro sankcijas;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav sniegts pamatojums, jo sankciju motivējošajā daļā nav ietverts neviens īpašs un konkrēts iemesls, kas attaisno šo sankciju.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību un tiesību uz efektīvu tiesisko aizsardzību pārkāpums, jo prasītājs nav uzklausīts administratīvajā procesā, kura iznākumā tam tika piemērota sankcija, jo Padome tam neesot nodevusi pret viņu savāktos pierādījumus un prasītājs neesot varējis pienācīgi paust savu viedokli šajā ziņā.

               3)

               Trešais pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā, jo Padomei nav atļauts piemērot sankcijas pret personu tikai tādēļ, ka viņa ir vienības, kam starp citu piemēro sankcijas, valdes priekšsēdētāja un pilnvarotā padomniece.

               4)

               Ceturtais pamats attiecas kļūdu faktos, jo prasītāju nevar vainot par to, kas tiek pārmests Export Development Bank of Iran, pirms prasītājs uzņēmās vadības funkcijas šajā sabiedrībā. Prasītājs turklāt apstrīd pārmesto faktu esamību.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums, jo piemērotā sankcija nav tāda, ar kuru var sasniegt mērķus, kas ir jāsasniedz ar šo sankciju.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots tiesību uz īpašumu pārkāpums, jo prasītājam nebija iespējas lietderīgi aizstāvēt savas tiesības un viņam ir piemērota sankcija uz neesošiem juridiskiem pamatiem.


title: Lieta C-183/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 11. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/43/EEK — 12. panta 1. un 2. punkts, 13. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 16. pants — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Sugu aizsardzība)

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/4

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 11. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-183/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/43/EEK - 12. panta 1. un 2. punkts, 13. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 16. pants - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Sugu aizsardzība)
   (2007/C 42/07)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. van Beks [M. van Beek], pārstāvis, M. Vemēre [M. Wemaëre], advokāts)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvis — D. O'Hagans [D. O'Hagan], pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 12. panta 1. un 2. punkta, 13. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 16. panta nepareiza transpozīcija.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                           —

                           nepieņemdama visus specifiskos pasākumus, kas vajadzīgi, lai efektīvi īstenotu stingras aizsardzības sistēmu, kas paredzēta 12. panta 1. punktā Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību,

                           —

                           paturēdama spēkā 1976. gada Likuma par savvaļas floru un faunu [Wildlife Act] 2000. gada Grozījumu likuma [Wildlife (Amendment) Act] redakcijā 23. panta 7. punkta a)-c) apakšpunktu, kuri nav saderīgi ar Direktīvas 92/43 12. panta 1. punktu un 16. pantu,

                     Īrija nav izpildījusi minētajos šīs direktīvas pantos paredzēto un nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 182, 23.7.2005.


title: Lieta C-240/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. maijā iesniedza Landesgericht Korneuburg (Austrija) – Eleonore Prüller – Frey / Norbert Brodnig , Axa Versicherung AG

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. maijā iesniedza Landesgericht Korneuburg (Austrija) – Eleonore Prüller–Frey/Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG

   (Lieta C-240/14)
   2014/C 261/21
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesgericht Korneuburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Eleonore Prüller–Frey

      Atbildētāji: Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1.)

               Vai Padomes 1997. gada 9. oktobra Regulas (EK) Nr. 2027/97 par gaisa pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos (1) 2. panta 1. punkta a) un c) apakšpunkts, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 785/2004 par apdrošināšanas prasībām, kas attiecas uz gaisa pārvadātājiem un gaisa kuģu ekspluatantiem (2), 3. panta c) un g) punkts, kā arī 1999. gada 28. maijā Monreālā parakstītās Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju (3) 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka cietušās personas,

                           —

                           kura bija gaisa kuģa, kam bija viena un tā pati izlidošanas un ielidošanas vieta dalībvalstī, pasažiere:

                           —

                           kuru pilots pārvadāja bez atlīdzības,

                           —

                           [kuras] lidojuma mērķis bija no augšas aplūkot nekustamo īpašumu saistībā kopā ar pilotu iecerētu nekustamā īpašuma darījumu un

                           —

                           kura gaisa kuģa nogāšanās dēļ guva miesas bojājumus, prasījumus atlīdzināt kaitējumu ir jāizvērtē tikai saskaņā ar 1999. gada 28. maijā Monreālā parakstītās Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju 17. pantu, un ka valsts tiesību akti nav piemērojami?

                     Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

               2.)

               Vai 1999. gada 28. maijā Monreālā parakstītās Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju 33. pants un Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (4) 67. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jurisdikcija izskatīt un izlemt pirmajā jautājumā minētos prasījumus atlīdzināt kaitējumu ir jāizvērtē vienīgi saskaņā ar 1999. gada 28. maijā Monreālā parakstītās Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju 33. pantu?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

               3.)

               Vai 1999. gada 28. maijā Monreālā parakstītās Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju 29. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 864/2007 par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (5), 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā paredzēta pirmajā jautājumā minētās cietušās personas tieša prasība pret kaitējuma nodarītāja civiltiesiskās atbildības apdrošinātāju?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša:

               4.)

               Vai Padomes 1988. gada 22. jūnija Otrās Direktīvas par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, par noteikumiem pakalpojumu sniegšanas brīvības efektīvākai izmantošanai un par grozījumiem Direktīvā 73/239/EEK (6) 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 864/2007 par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām, 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pirmajā jautājumā minētās cietušās personas pret kaitējuma nodarītāja civiltiesiskās atbildības apdrošinātāju celtās tiešās prasības priekšnoteikumi ir jāizvērtē saskaņā ar trešās valsts tiesību aktiem, ja:

                           —

                           atbilstoši lex loci delicti piemērojamā tiesību sistēma paredz tiešo prasību tās Apdrošināšanas līguma likumā,

                           —

                           apdrošināšanas līguma puses ir veikušas piemērojamo tiesību aktu izvēli par labu trešās valsts tiesību sistēmai,

                           —

                           saskaņā ar kuru ir jāpiemēro tās valsts tiesību akti, kurā atrodas apdrošinātāja galvenais birojs, un

                           —

                           šīs valsts tiesību sistēma arī paredz tiešo prasību tās Apdrošināšanas līguma likumā?

      (1)  OV L 285, 1. lpp.

      (2)  OV L 138, 1. lpp.

      (3)  OV 2001, L 49, 39. lpp.

      (4)  OV 2001, L 12, 1. lpp.

      (5)  OV L 199, 40. lpp.

      (6)  OV L 172, 1. lpp.


title: Lieta C-244/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/16

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-244/07)
   (2007/C 155/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Dejmek un N. Yerrell)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/50/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību (1), Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 4. pants;
               pakārtoti:
               atzīt, ka, nedarot Komisijai zināmus normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/50/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 4. pants.

               —

               Piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/50/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 29. aprīlī.

      (1)  OV L 164, 114. lpp., un kļūdas labojums, OV L 220, 40. lpp.


title: Lieta C-298/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. maijā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Teodor Ispas, Anduța Ispas/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. maijā iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Teodor Ispas, Anduța Ispas/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

   (Lieta C-298/16)
   (2016/C 314/16)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Teodor Ispas, Anduța Ispas

      Atbildētāja: Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

      Prejudiciālais jautājums

   Vai principam, ka jāievēro tiesības uz aizstāvību, atbilst tāda administratīvā prakse, ka lēmums par pienākumu uzlikšanu privātpersonai tiek pieņemts, neļaujot šai personai piekļūt visai informācijai un visiem dokumentiem, ko valsts iestāde ir ņēmusi vērā šā lēmuma pieņemšanā un kas atrodas valsts iestādes iekārtotas administratīvās lietas materiālos, kas nav publiski pieejami?


title: Lieta T-180/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. martā – EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer u.c. (“EM”)

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/32

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. martā – EM Research Organization/EUIPO – Christoph Fischer u.c. (“EM”)
   (Lieta T-180/17)
   (2017/C 161/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EM Research Organization, Inc. (Okinawa, Japāna) (pārstāvji –J. Liesegang, M. Jost un N. Lang, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Christoph Fischer GmbH (Stephanskirchen, Vācija), Ole Weinkath (Hünxe-Drevenack, Vācija), Multikraft Produktions- und Handels GmbH (Pichl/Wels, Austrija), Phytodor AG (Buochs, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: starptautiska vārdiska preču zīme “EM” – Nr. 2 829 851

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmums lietā R 2442/2015–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 145. panta un 57. panta 5. punkta pirmā teikuma pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.