title: Lieta F-100/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — Petrilli /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/52

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — Petrilli/Komisija
   (Lieta F-100/08)
   (2009/C 55/94)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alessandro Petrilli, Grottammare (Itālija) (pārstāvji — J.-L. Lodomez, J. Lodomez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Iecēlējinstitūcijas lēmuma, ar ko nosaka prasītāja dzīvesvietu, atcelšana.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 16. septembra lēmumu, ar kuru Iecēlejinstitūcija noraidījusi prasītāja dzīvesvietas Itālijā noteikšanu;

               —

               tiktāl, ciktāl tas vajadzīgs, atcelt iespējamo Komisijas lēmumu, ko tā varētu būt pieņēmusi procedūrā pēc sūdzības iesniegšanas, ko prasītājs bija iesniedzis pēc jaunu pierādījumu paziņošanas;

               —

               piespriest Komisijai no summām, kuras jāmaksā pamatojoties uz pensiju korekcijas koeficienta Itālijai retroaktīvu piemērošanu, skaitot no 2007. gada 1. jūlija, samaksāt procentus, kuri aprēķināti pamatojoties uz tolaik piemērojamo ECB galvenajiem refinansēšanas darījumiem noteikto likmi, kurai pieskaitīti divi punkti;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-21/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. jūnijā — Marcuccio /Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 4. jūnijā — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-21/07)
   (2007/C 223/35)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt netiešo lēmumu (turpmāk tekstā “apstrīdētais lēmums”), ar kuru tika noraidīts 2005. gada 30. decembra lūgums, kuru prasītājs iesniedza 2006. gada 17. janvārī;

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl tas ir vajadzīgs, iecēlējinstitūcijas 2006. gada 15. novembra lēmumu, ar kuru noraidīja prasītāja sūdzību par apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus prasītājam, kurus viņš pieprasīja ar 2005. gada 30. decembrī datēto lūgumu, proti, EUR 100 000 vai arī citu summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un līdzvērtīgu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt papildus summu EUR 50 000 apmērā vai arī citu summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un līdzvērtīgu, lai atlīdzinātu zaudējumus, kas radušies pēc iepriekš minētā lūguma datuma;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam nokavējuma procentus, sākot no 2005. gada 30. decembra, ar likmi 10 % gadā ar ikgadējo kapitalizāciju, līdz pilnīgai atmaksai un vispārēji līdz brīdim, kad tiek dzēsti apstrīdētie maksājumi, vai tādā procentu likmes apmērā un termiņos, kādu Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un līdzvērtīgu, par EUR 100 000 summu, vai arī summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un līdzvērtīgu;

               —

               piespriest atbildētājai bez kavēšanās iznīcināt visus 2001. gada 20. februāra paziņojuma, protokola Nr. 951883, kā arī 2005. gada 15. novembra ziņojuma oriģinālus un kopijas, un, visbeidzot, ja tā eksistē, 2006. gada 20. jūlija vēstuli, uz kuru atbildētāja norāda 2006. gada 15. novembra ziņojumā;

               —

               piespriest atbildētājai informēt prasītāju par dokumentu iznīcināšanu, īpaši norādot substantiam par katru iznīcināto dokumentu, vietu, kurā dokuments atradās pirms iznīcināšanas, un visus apstākļus — laiku, vietu un veidu kādā notiek dokumentu iznīcināšana, it īpaši norādot datumu, vietu un izpildītāju;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam EUR 100 vai arī summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un līdzvērtīgu, par katru izpildes kavējuma dienu, sākot no dienas, kad tiek paziņots spriedums līdz dienai, kad prasītājam tiek paziņots par notikušo dokumentu iznīcināšanu, kuru jāsamaksā katra mēneša pirmajā dienā par tiesībām, kas radušās iepriekšējā mēnesī;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šīs prasības pirmsākumi ir atrodami noteiktos apgalvojumos, kuri ir norādīti atsevišķos prasītājai nosūtītajos paziņojumos, kuri, pēc atbildētājas uzskatiem, norāda uz prettiesiskiem aktiem, faktiem un darbībām saistībā ar sensitīvo datu, kas skar viņu kā personu, izmantošanu.
   Prasītājs savu argumentu atbalstam izvirza šādus trīs prasības pamatus:

               1)

               nav norādīts pamatojums tiktāl, ciktāl, no vienas puses, prasītāja iebildums tika noraidīts tikai netieši un, no otras puses, atbildētāja 15. novembra ziņojumā norādītie iemesli ir nekonsekventi, neloģiski un tie ir tikai atruna;

               2)

               tiesību pārkāpums, jo pastāv apstākļi, lai varētu uzskatīt, ka prasītājam pastāv tiesības uz zaudējumu atlīdzību, kas tika pieprasīta ar 2005. gada 30. decembra lūgumu, proti: atbildētāja realizēja pretlikumīgus aktus, faktus un darbības; atbildētājam radās zaudējumi; pastāv cēloņsakarība starp šķietami nodarītajiem zaudējumiem un apstrīdētajām darbībām;

               3)

               pārkāpts pienākums ievērot ierēdņu intereses un labas pārvaldības princips, jo atbildētāja nav ņēmusi vērā prasītāja intereses un radīja vairākus aktus un saistītus apstākļus, kuri rada attiecīgā pienākuma un principa pārkāpumu, jo tiem ir pretlikumīgs raksturs un tie tika pieņemti nozīmīgi ilgā laika periodā.


title: Lieta C-279/04: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja  2005. gada 15. decembra  rīkojums ( Retten i Hørsholm  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Anklagemyndighedden  pret  Steffen Ryborg

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/29

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2005. gada 15. decembra rīkojums (Retten i Hørsholm lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Anklagemyndighedden pret Steffen Ryborg

   (Lieta C-279/04) (1)

   (2006/C 143/56)

      Tiesvedības valoda — dāņu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.


title: Lieta T-132/16: Prasība, kas celta 2016. gada 23. martā – PayPal/EUIPO – Hub Culture (“VENMO”)

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/37

         Prasība, kas celta 2016. gada 23. martā – PayPal/EUIPO – Hub Culture (“VENMO”)
   (Lieta T-132/16)
   (2016/C 191/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PayPal, Inc. (San Jose, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – A. Renck, advokāts, un I. Junkar, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Hub Culture Ltd (Hamiltona, Bermudu Salas)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VENMO” – Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 509 357

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 12. janvāra lēmums lietā R 2974/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-211/07 R: Tiesneša pagaidu noregulējuma procedūrā 2007. gada 14. septembra rīkojums — AWWW / FEACVT (Publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu Kopienas publiskā iepirkuma procedūrā — Pagaidu noregulējuma tiesvedība — Steidzamības neesamība)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/28

         Tiesneša pagaidu noregulējuma procedūrā 2007. gada 14. septembra rīkojums — AWWW/FEACVT

   (Lieta T-211/07 R)
   (Publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu Kopienas publiskā iepirkuma procedūrā - Pagaidu noregulējuma tiesvedība - Steidzamības neesamība)
   (2007/C 283/50)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AWWW GmbH ArbeitsWelt-Working World, Göttingen (Vācija) (pārstāvis — B. Schreier, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds (Fondation européenne pour l'amélioration des conditions de vie et de travail, FEACVT) (pārstāvis — C. Callanan, solicitor)
   Priekšmets
   Lūgums apturēt izpildi FEACVT lēmumam par iepirkumu Nr. 2007/S 13-014125 “informācijas un analīzes pakalpokjumi par darba un nodarbinātības kvalitāti, rūpnieciskajām attiecībām un pārstrukturēšanos Eiropas līmenī” līdz Pirmās instances tiesas spriedumam par prasību pamata lietā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.


title: Lieta T-184/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — Garantijas nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Cukura tirgus kopīgās organizācijas sistēma — Regulas (EK) Nr. 1663/95 8. panta 1. punkts un Regulas (EK) Nr. 885/2006 11. panta 1. un 2. punkts — ELVGF finansiālu zaudējumu riska novērtēšana — Samērīguma princips)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/26

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-184/09) (1)

   (ELVGF - Garantijas nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Cukura tirgus kopīgās organizācijas sistēma - Regulas (EK) Nr. 1663/95 8. panta 1. punkts un Regulas (EK) Nr. 885/2006 11. panta 1. un 2. punkts - ELVGF finansiālu zaudējumu riska novērtēšana - Samērīguma princips)
   2011/C 145/42
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — V. Kontolaimos, E. Leftheriotou un V. Karra)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Jimeno Fernández un A. Markoulli)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 19. marta Lēmumu 2009/253/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu un uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) (OV L 75, 15. lpp.), tiktāl, ciktāl ar to cukura tirgus kopīgās organizācijas sistēmas ietvaros ir izslēgti atsevišķi Grieķijas izdevumi.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 193, 15.08.2009.


title: Lieta C-284/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 26. jūnijā ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Hamburg-Am Tierpark / Burda GmbH , pirms tam Burda Verlagsbeteiligungen GmbH (Nodokļu tiesību akti — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Direktīva 90/435/EEK — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Kopējais nodokļu režīms, ko piemēro mātes uzņēmumiem un meitas uzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs — Kapitālsabiedrība — Peļņas un aktīvu pieauguma sadale — Nodokļa ieturēšana ienākumu gūšanas vietā — Nodokļa kredīts — Attieksme pret akcionāriem rezidentiem un akcionāriem nerezidentiem)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/4

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 26. jūnijā (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Hamburg-Am Tierpark/Burda GmbH, pirms tam Burda Verlagsbeteiligungen GmbH

   (Lieta C-284/06) (1)

   (Nodokļu tiesību akti - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Direktīva 90/435/EEK - Sabiedrību ienākuma nodoklis - Kopējais nodokļu režīms, ko piemēro mātes uzņēmumiem un meitas uzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs - Kapitālsabiedrība - Peļņas un aktīvu pieauguma sadale - Nodokļa ieturēšana ienākumu gūšanas vietā - Nodokļa kredīts - Attieksme pret akcionāriem rezidentiem un akcionāriem nerezidentiem)
   (2008/C 209/05)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Finanzamt Hamburg-Am Tierpark

      Atbildētāja: Burda GmbH, pirms tam Burda Verlagsbeteiligungen GmbH

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu [režīmu], ko piemēro mātes uzņēmumiem [sabiedrībām] un meitas uzņēmumiem [sabiedrībām], kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.) 5. panta 1. punkta, kas kļuvis par 5. pantu Padomes 2003. gada 22. decembra Direktīvas 2003/123/EKI redakcijā, ar ko groza Direktīvu 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu [režīmu], ko piemēro mātes uzņēmumiem [sabiedrībām] un meitas uzņēmumiem [sabiedrībām], kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 7, 41. lpp.), interpretāciju — Nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā jēdziens — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz aplikt ar nodokli meitas sabiedrības peļņu un kapitāla pieaugumu, sadalot peļņu mātes sabiedrībai, lai gan tie netiktu aplikti ar nodokli, ja meitas sabiedrība tos paturētu — EK līguma 43., 56. un 58. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz kapitāla sabiedrības peļņas sadali kompensēt ar pašu kapitālu, kā rezultātā to apliek ar nodokli, pat gadījumā, ja dividendes tiek sadalītas akcionāriem nerezidentiem, kas nevar atskaitīt sabiedrību ienākumu nodokli no saviem nodokļiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               valsts tiesību noteikums, kas paredz, sadalot meitas sabiedrības peļņu mātes sabiedrībai, aplikt ar nodokli meitas sabiedrības ienākumus un kapitāla pieaugumu, kas netiktu aplikti ar nodokli, ja tā būtu tos paturējusi tā vietā, lai sadalītu mātes sabiedrībai, nav tiešais nodoklis [nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā] Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435 par kopēju nodokļu sistēmu [režīmu], ko piemēro mātes uzņēmumiem [sabiedrībām] un meitas uzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, 5. panta 1. punkta izpratnē;

               2)

               EK līguma 52. pants (tagad pēc grozījumiem EKL 43. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav aizliegts piemērot tādu valsts aktu kā 1996. gada Likuma par sabiedrību ienākuma nodokli (Körperschaftsteuergesetz 1996) 28. panta 4. punktu, redakcijā, kas piemērojama pamata lietā, saskaņā ar kuru dalībvalstī rezidējošas meitas sabiedrības tās mātes sabiedrībai sadalītās peļņas aplikšanai ar nodokli piemēro koriģējošu mehānismu neatkarīgi no tā, vai mātes sabiedrība ir rezidente tajā pašā dalībvalstī vai citā dalībvalstī, lai gan atšķirībā no mātes sabiedrības rezidentes mātes sabiedrībai nerezidentei tās meitas sabiedrības rezidences dalībvalsts nodokļa kredītu nepiešķirs.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006.


title: Lieta T-431/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 5. jūnija rīkojums — Iberdrola /Komisija

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/29

         Vispārējās tiesas 2012. gada 5. jūnija rīkojums — Iberdrola/Komisija
   (Lieta T-431/11) (1)

   2012/C 217/61
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: Lieta T-113/06: Prasība, kas celta  2006. gada 10. aprīlī  —  Fjord Seafood Norway  un citi pret Padomi

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/47

         Prasība, kas celta 2006. gada 10. aprīlī — Fjord Seafood Norway un citi pret Padomi
   (Lieta T-113/06)
   (2006/C 131/87)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Fjord Seafood Norway AS (Oslo, Norvēģija), Fjord Seafood Scotland Farming Ltd (Isle of Lewis, Apvienotā Karaliste), Alsaker Fjordbruk AS (Onarheim, Norvēģija) (pārstāvji — J. Juuhl-Langseth un P. Dyrberg, juristi)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Regulu Nr. 85/2006 tiktāl, ciktāl tā attiecas uz Fjord Seafood Norway AS;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji vai nu izved saimniecībās izaudzētos lašus no Norvēģijas uz Kopienu vai arī ražo tos Kopienā. Apstrīdētā regula nosaka antidempinga maksājumus par saimniecībās audzētiem Norvēģijas izcelsmes lašiem.
   Sava prasības pieteikuma pamatojumam prasītāji, pirmkārt, norāda, ka apstrīdētajā regulā ir nepareizi definēts un piemērots jēdziens “Kopienas ražošanas nozare”. Prasītāji uzskata, ka apstrīdētā regula definēja Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus tādā veidā, ka tie attiecās uz mazāk par 5 % no kopējās Kopienas ražošanas, it īpaši pamatojoties uz to, ka citi Kopienas ražotāji ir Norvēģijas īpašumā vai ir ar to saistīti. Viņi uzskata, ka tādēļ apstrīdētā regula pārkāpa EEZ līgumu, it īpaši uzņēmējdarbības brīvības, kapitāla brīvas aprites un nediskriminācijas pilsonības dēļ principus, pamatregulu (1) un [EKL] 253. pantu.
   Turklāt prasītāji apstrīd, ka saskaņā ar definīciju apstrīdētajā regulā Kopienas ražošanas nozare ietver tikai saimniecībās audzētu lašu ražotājus. Viņi norāda, ka pārstrādes rūpniecība arī bija jāiekļauj definīcijā, jo minētie laši tiek arī pārstrādāti, un, nosakot maksājumus, bija jāņem vērā pārstrādes izmaksas.
   Prasītāji arī norāda, ka apstrīdētā regula nepareizi novērtēja dempingu un zaudējumus, pamatojoties uz datiem par 25 ES dalībvalstīm, lai gan lielākajā daļā izmeklēšanas laika ES sastāvēja no 15 dalībvalstīm. Norvēģijas eksportētāju tirgus rīcība desmit jauno dalībvalstu tirgos, kurām nav saimniecībās audzētu lašu ražošanas, pirms 2004. gada 1. maija nevar tikt uzskatīta par dempingu ar sekām, kas rada zaudējumus Kopienas ražošanai.
   Turklāt prasītāji arī uzskata, ka sūdzību iesniedzēju un Norvēģijas eksportētāju iesniegtie paraugi, kas tika izmantoti, nav raksturotspējīgi, ka apstrīdētā regula nepierādīja cēloņsakarības pastāvēšanu starp Norvēģijas importu un zaudējumiem un neizvērtēja, vai ASV un Kanādas importa radītie zaudējumi netika piedēvēti Norvēģijas importam. Tie arī uzskata, ka apstrīdētā regula nepareizi zaudēto Kopienas ražošanas tirgus daļu automātiski identificēja kā zaudējumu, ka nodokļu maksājumu aprēķināšanai izmantotie valūtas apmaiņas kursi bija kļūdaini, ka fileju importa cenu bāze ir kļūdaina un ka atruna šajā sakarā bija nepietiekama. Visbeidzot, tie apgalvo, tika nepareizi noteiktas prasītāja Fjord Seafood Norway ražošanas izmaksas.

      (1)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.)


title: Lieta T-192/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – NF/Eiropadome

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/25

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – NF/Eiropadome
   (Lieta T-192/16)
   (2016/C 232/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: NF (Lesbas sala, Grieķija) (pārstāvis – B. Burns, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropadome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2016. gada 18. martā starp Eiropadomi un Turciju noslēgto vienošanos “ES un Turcijas paziņojums, 2016. gada 18. marts”;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka 2016. gada 18. martā starp Eiropadomi un Turciju noslēgtā vienošanās “ES un Turcijas paziņojums, 2016. gada 18. marts” nav saderīga ar ES pamattiesībām, it īpaši ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 1., 18. un 19. pantu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Turcija nav droša trešā valsts 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (OV L 236, 13.12.2005., 13.–34. lpp.), 36. panta izpratnē.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka 2001. gada 20. jūlija Direktīvai 2001/55/EK par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas (OV L 212, 7.8.2001., 12.–23. lpp.), būtu vajadzējis tikt īstenotai.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā vienošanās patiesībā ir saistošs līgums vai “akts”, kurš attiecībā uz prasītāju rada tiesiskas sekas, un ka LESD 218. panta un/vai LESD 78. panta 3. punkta (kopā vai atsevišķi) neievērošana padara apstrīdēto vienošanos par spēkā neesošu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts kolektīvas izraidīšanas aizliegums Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 19. panta 1. punkta izpratnē.


title: Lieta T-368/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 1. septembra rīkojums – Alcimos Consulting/ECB Pagaidu noregulējums — Ekonomikas un monetārā politika — ECB Padomes pieņemtie lēmumi — Grieķijas bankām piešķirtās ārkārtas likviditātes palīdzības sniegšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/43

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 1. septembra rīkojums – Alcimos Consulting/ECB
   (Lieta T-368/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Ekonomikas un monetārā politika - ECB Padomes pieņemtie lēmumi - Grieķijas bankām piešķirtās ārkārtas likviditātes palīdzības sniegšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   (2015/C 381/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Alcimos Consulting SMPC (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – F. Rodolaki, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

      Priekšmets

   Pieteikums par ECB Padomes 2015. gada 28. jūnijā un 6. jūlijā pieņemto lēmumu attiecībā uz Grieķijas bankām piešķirtās ārkārtas likviditātes palīdzības sniegšanas līmeni piemērošanas apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta C-380/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 23. februāra rīkojums (Audiencia Provincial de les Illes Balears (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūra — Valsts tiesas, kas izskata lietu pēc būtības, kompetence — Savienības tiesību īstenošanas neesamība — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/4

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 23. februāra rīkojums (Audiencia Provincial de les Illes Balears (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL

   (Lieta C-380/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūra - Valsts tiesas, kas izskata lietu pēc būtības, kompetence - Savienības tiesību īstenošanas neesamība - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   (2016/C 200/05)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de les Illes Balears

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín

      Atbildētājas: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Audiencia Provincial de les Illes Balears (Baleāru salu Provinces tiesa, Spānija) 2015. gada 1. jūlija lēmumā uzdotajiem jautājumiem.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta C-549/15: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 22. jūnija spriedums (Förvaltningsrätten i Linköping (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Enerģijas no atjaunojamiem energoresursiem izmantošanas veicināšana — Biodegviela, kas tiek izmantota transportam — Direktīva 2009/28/EK — 18. panta 1. punkts — “Masu bilances” sistēma, kas paredzēta, lai nodrošinātu, ka biogāze atbilst paredzētajiem ilgtspējības kritērijiem — Spēkā esamība — LESD 34. un 114. pants — Valsts tiesiskais regulējums, kurā prasīts, lai masu bilance tiek veikta skaidri norobežotā vietā — Kompetentās valsts iestādes prakse, ar kuru tiek pieļauts, ka šis nosacījums var tikt izpildīts, ja ilgtspējīga biogāze tiek transportēta ar valsts gāzes tīkla palīdzību — Šīs iestādes rīkojums, ar kuru tiek izslēgts, ka šis pats nosacījums var tikt izpildīts, ja no citām dalībvalstīm nākusi ilgtspējīga biogāze tiek importēta, izmantojot valstu savstarpēji savienotu gāzes tīklu — Preču brīva aprite

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/5

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 22. jūnija spriedums (Förvaltningsrätten i Linköping (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet

   (Lieta C-549/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Enerģijas no atjaunojamiem energoresursiem izmantošanas veicināšana - Biodegviela, kas tiek izmantota transportam - Direktīva 2009/28/EK - 18. panta 1. punkts - “Masu bilances” sistēma, kas paredzēta, lai nodrošinātu, ka biogāze atbilst paredzētajiem ilgtspējības kritērijiem - Spēkā esamība - LESD 34. un 114. pants - Valsts tiesiskais regulējums, kurā prasīts, lai masu bilance tiek veikta skaidri norobežotā vietā - Kompetentās valsts iestādes prakse, ar kuru tiek pieļauts, ka šis nosacījums var tikt izpildīts, ja ilgtspējīga biogāze tiek transportēta ar valsts gāzes tīkla palīdzību - Šīs iestādes rīkojums, ar kuru tiek izslēgts, ka šis pats nosacījums var tikt izpildīts, ja no citām dalībvalstīm nākusi ilgtspējīga biogāze tiek importēta, izmantojot valstu savstarpēji savienotu gāzes tīklu - Preču brīva aprite)
   (2017/C 277/06)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Förvaltningsrätten i Linköping

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: E.ON Biofor Sverige AB

      Atbildētāja: Statens energimyndighet

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK, 18. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā mērķis nav radīt dalībvalstīm pienākumu atļaut importēt, izmantojot to savstarpēji savienotus valstu gāzes tīklus, ilgtspējīgu biogāzi, kas atbilst šīs direktīvas 17. pantā minētajiem ilgtspējības kritērijiem un ir paredzēta izmantošanai par biodegvielu;

               2)

               otrā jautājuma izskatīšanā nav atklājies nekas tāds, kas spētu ietekmēt Direktīvas 2009/28 18. panta 1. punkta spēkā esamību;

               3)

               LESD 34. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu rīkojumu kā pamatlietā, ar kuru valsts iestāde vēlas izslēgt iespēju, ka uzņēmējs varētu īstenot masu bilances sistēmu Direktīvas 2009/28 18. panta 1. punkta izpratnē attiecībā uz ilgtspējīgu biogāzi, kas transportēta savstarpēji savienotos valstu gāzes tīklos, atbilstoši šādas iestādes pieņemtai tiesību normai, saskaņā ar kuru šāda masu bilance jāveic “skaidri norobežotā vietā”, lai gan šī iestāde, pamatojoties uz šo tiesību normu, ļauj īstenot masu bilances sistēmu attiecībā uz ilgtspējīgu biogāzi, kas transportēta šīs iestādes dalībvalsts valsts gāzes tīklā.

      (1)  OV C 7, 11.1.2016.


title: Lieta T-525/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 5. aprīļa rīkojums – Petro Suisse Intertrade/Padome

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/46

         Vispārējās tiesas 2016. gada 5. aprīļa rīkojums – Petro Suisse Intertrade/Padome
   (Lieta T-525/15) (1)

   (2016/C 191/64)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Lieta C-149/12 P: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums — Xeda International SA , Pace International LLC /Eiropas Komisija (Apelācija — Augu aizsardzības līdzekļi — Difenilamīns — Neiekļaušana Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā — Aktīvo vielu novērtēšanas procedūra — Paziņotāja atbalsta aktīvās vielas iekļaušanai šajā pielikumā atsaukšana — Regulas (EK) Nr. 1490/2002 un (EK) Nr. 1095/2007)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/30

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums — Xeda International SA, Pace International LLC/Eiropas Komisija
   (Lieta C-149/12 P) (1)

   (Apelācija - Augu aizsardzības līdzekļi - Difenilamīns - Neiekļaušana Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā - Aktīvo vielu novērtēšanas procedūra - Paziņotāja atbalsta aktīvās vielas iekļaušanai šajā pielikumā atsaukšana - Regulas (EK) Nr. 1490/2002 un (EK) Nr. 1095/2007)
   2013/C 225/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Xeda International SA, Pace International LLC (pārstāvji — K. Van Maldegem, C. Mereu un N. Knight, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. von Rintelen un P. Ondrůšek, pārstāvji, kuriem palīdz J. Stuyck, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 19. janvāra spriedumu lietā T-71/10 Xeda International SA un Pace International LLC/Eiropas Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2009. gada 30. novembra Lēmumu 2009/859/EK neiekļaut difenilamīnu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un atsaukt atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kuros ir minētā viela [izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 9262] (OV L 314, 79. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Xeda International SA un Pace International LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 09.06.2012.


title: Lieta C-616/11: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 9. aprīļa spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T-Mobile Austria GmbH / Verein für Konsumenteninformation Direktīva 2007/64/EK — Maksājumu pakalpojumi — 4. panta 23. punkts — Maksājumu instrumenta jēdziens — Rīkojumi pārskaitījumu veikšanai internetbankā un ar maksājuma rīkojumu papīra formātā — 52. panta 3. punkts — Maksājuma saņēmēja tiesības pieprasīt maksātājam maksu par maksājumu instrumenta izmantošanu — Dalībvalstu pilnvaras izdot vispārēju aizliegumu — Līgums starp mobilo sakaru operatoru un privātpersonām

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/4

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 9. aprīļa spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T-Mobile Austria GmbH/Verein für Konsumenteninformation

   (Lieta C-616/11) (1)

   (Direktīva 2007/64/EK - Maksājumu pakalpojumi - 4. panta 23. punkts - Maksājumu instrumenta jēdziens - Rīkojumi pārskaitījumu veikšanai internetbankā un ar maksājuma rīkojumu papīra formātā - 52. panta 3. punkts - Maksājuma saņēmēja tiesības pieprasīt maksātājam maksu par maksājumu instrumenta izmantošanu - Dalībvalstu pilnvaras izdot vispārēju aizliegumu - Līgums starp mobilo sakaru operatoru un privātpersonām)
   2014/C 175/04
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: T-Mobile Austria GmbH

      Atbildētāja: Verein für Konsumenteninformation

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Oberster Gerichtshof – Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīvas 2007/64/EK par maksājuma pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK (OV L 319, 1. lpp.), 4. panta 23. punkta un 52. panta 3. punkta interpretācija – Piemērošanas joma – Jēdziens “maksājumu instruments” – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts vispārīgs aizliegums pieprasīt dokumentu apstrādes maksu par maksājuma instrumenta lietošanu – Līgums starp digitālā tīkla operatoru un privātpersonām – Pārskaitījums ar pašrocīgi parakstītu rīkojumu papīra formātā, pārskaitījumu sistēma papīra formātā un pārskaitījumu sistēma elektroniskā formā

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīvas 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK, 52. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka to piemēro attiecībā uz līgumattiecībām starp mobilā tīkla operatoru kā maksājuma saņēmēju un tā klientu kā maksātāju;

               2.

               Direktīvas 2007/64 4. panta 23. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gan ar maksājuma rīkojumu papīra formātā uzsāktā procedūra naudas pārskaitījumu veikšanai, balstoties uz maksātāja pašrocīgu parakstu, gan rīkojumu došanas procedūra naudas pārskaitījumu veikšanai internetbankā (telefonbankā) var tikt uzskatītas par maksājumu instrumentiem šīs tiesību normas izpratnē;

               3.

               Direktīvas 2007/64 52. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm tiek piešķirtas pilnvaras maksājumu saņēmējiem vispārīgi aizliegt piemērot maksu par jebkādu maksājumu instrumentu izmantošanu, ciktāl valsts tiesiskajā regulējumā kopumā ir ņemta vērā vajadzība veicināt konkurenci un efektīvu maksājumu instrumentu izmantošanu, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

      (1)  OV C 73, 10.3.2012.


title: Apvienotās lietas no T-279/15 līdz T-282/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 23. februāra spriedums – Pirelli Tyre/ITSB (Riepu protektori u.c.) Kopienas dizainparaugs — Kopienas dizainparaugs, kurā attēloti riepu protektori un pneimatiskās riepas transportlīdzekļu riteņiem — Pieteikuma par dizainparauga reģistrācijas pagarināšanu un izslēgšanu pēc reģistrācijas termiņa izbeigšanās neesamība — Pieteikums par restitutio in integrum un pieteikums par dizainparauga reģistrācijas pagarināšanu

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/34

         Vispārējās tiesas 2016. gada 23. februāra spriedums – Pirelli Tyre/ITSB (Riepu protektori u.c.)
   (Apvienotās lietas no T-279/15 līdz T-282/15) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Kopienas dizainparaugs, kurā attēloti riepu protektori un pneimatiskās riepas transportlīdzekļu riteņiem - Pieteikuma par dizainparauga reģistrācijas pagarināšanu un izslēgšanu pēc reģistrācijas termiņa izbeigšanās neesamība - Pieteikums par restitutio in integrum un pieteikums par dizainparauga reģistrācijas pagarināšanu)
   (2016/C 136/48)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pirelli Tyre SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – D. Caneva un G. Fucci, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Bullock)

      Priekšmets

   Četras prasības par ITSB Apelācijas trešās padomes 2015. gada 8. janvāra lēmumiem (lietas R 1285/2014-3 un R 1286/2014-3) un 2015. gada 11. februāra lēmumiem (lietas R 1287/2014-3 un R 1288/2014-3) par pieteikumiem par restitutio in integrum

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Pirelli Tyre SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta C-360/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. jūlijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort/X BV

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. jūlijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort/X BV

   (Lieta C-360/15)
   (2015/C 346/04)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort

      Atbildētāja: X BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (1) 2. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šī norma ir piemērojama situācijā, kad dalībvalsts iestāde piemēro nodevas par tāda pieteikuma izskatīšanu, kas saistīts ar piekrišanu attiecībā uz laiku, vietu un veidu kabeļu ierakšanai publiska elektronisko komunikāciju tīkla vajadzībām?

               2)

               Vai [..] Direktīvas 2006/123/EK [..] III nodaļa ir interpretējama tādējādi, ka tā ir piemērojama arī pilnībā iekšējās situācijās?

               3)

               Vai [..] Direktīva 2006/123/EK [..], ņemot vērā tās preambulas 9. apsvēruma kontekstu, ir interpretējama tādējādi, ka šī direktīva nav piemērojama tādam valsts tiesiskajam regulējumam, kurā noteikts, ka iecere veikt rakšanas darbus kabeļu ievietošanai, remontam vai izņemšanai publiskos zemesgabalos vai uz tiem saistībā ar publiska elektronisko komunikāciju tīklu ir jāpaziņo komūnas domei un komūnas dome šos darbus nevar aizliegt, taču var izvirzīt nosacījumus attiecībā uz to vietu, laiku un veikšanas veidu un infrastruktūras koplietošanas veicināšanu, kā arī iecerēto darbu saskaņošanu ar citu zemē esošu iekārtu apsaimniekotājiem?

               4)

               Vai [..] Direktīvas 2006/123/EK [..] 4. panta 6. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šī norma ir piemērojama lēmumam par piekrišanu attiecībā uz laiku, vietu un veidu kabeļu ierakšanai publiska elektronisko komunikāciju tīkla vajadzībām, ja attiecīgā dalībvalsts iestāde šos darbus kā tādus nevar aizliegt?

               5)

                           A)

                           Ja [..] Direktīvas 2006/123/EK [..] 13. panta 2. punkts, ņemot vērā atbildi uz iepriekšējiem jautājumiem, ir piemērojams minētajā situācijā, vai šai normai ir tieša iedarbība?

                           B)

                           Ja atbilde uz 5. jautājuma (A) daļu ir apstiprinoša, vai atbilstoši [..] Direktīvas 2006/123/EK [..] 13. panta 2. punktam šajā gadījumā sedzamos izdevumus drīkst aprēķināt pamatojoties uz aplēstajiem izdevumiem par visām pieprasījuma procedūrām, pamatojoties uz izdevumiem par tādiem pieprasījumiem kā pieprasījums šajā lietā, vai arī pamatojoties uz izmaksām par katru atsevišķo pieprasījumu?

                           C)

                           Ja atbilde uz 5. jautājuma (A) daļu ir apstiprinoša, kādi kritēriji ir izmantojami, iekļaujot netiešās un pastāvīgās izmaksas atbilstoši [..] Direktīvas 2006/123/EK [..] 13. panta 2. punktam?

      (1)  OV L 376, 36. lpp.


title: Lieta T-597/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā  – Cham un Bena Properties /Padome

text:
               20.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/21

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Cham un Bena Properties/Padome
   (Lieta T-597/14)
   2014/C 372/26
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Cham Holding Co. SA un Bena Properties Co. SA (Damaska, Sīrija) (pārstāvji – E. Ruchat un C. Cornet d’Elzius, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasītāju prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               tādējādi piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt zaudējumus, kas radušies prasītājām saistībā ar projekta “Yasmeen Rotana” atlikšanu, EUR 4 3 0 00  000 apmērā;

               —

               norīkot eksperta iecelšanu, lai noteiktu kopējo prasītājām nodarīto zaudējumu apmēru;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kuri izvirzīti lietā T-592/14 Makhlouf/Padome.


title: Lieta C-114/06: Prasība pret Slovākijas Republika, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 27. februārī

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/8

         Prasība pret Slovākijas Republika, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 27. februārī
   (Lieta C-114/06)
   (2006/C 96/14)
   tiesvedības valoda — slovāku
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 27. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Slovākijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv G. Zavvos un Tomáš Kukal, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1996. ada 23. jūlija Direktīvu 96/48/EK (1) par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Slovākijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 1. maijā.

      (1)  OV L 235, 6. lpp.


title: Lieta T-82/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/61

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-82/05) (1)

   (2008/C 301/105)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Lieta C-159/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. decembra spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Azienda Sanitaria Locale di Lecce, Università del Salento/Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce u.c. (Publiskie iepirkumi — Direktīva 2004/18/EK — 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkts — Pakalpojumi — Slimnīcu būvju seismiskās nestabilitātes izpēte un novērtēšana — Starp diviem publisko tiesību subjektiem, no kuriem viena ir universitāte, noslēgts līgums — Valsts iestāde, kas var tikt kvalificēta kā saimnieciskās darbības subjekts — Līgums par atlīdzību — Atlīdzība, kas nepārsniedz radušās izmaksas)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/4

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. decembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Azienda Sanitaria Locale di Lecce, Università del Salento/Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce u.c.
   (Lieta C-159/11) (1)

   (Publiskie iepirkumi - Direktīva 2004/18/EK - 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkts - Pakalpojumi - Slimnīcu būvju seismiskās nestabilitātes izpēte un novērtēšana - Starp diviem publisko tiesību subjektiem, no kuriem viena ir universitāte, noslēgts līgums - Valsts iestāde, kas var tikt kvalificēta kā saimnieciskās darbības subjekts - Līgums par atlīdzību - Atlīdzība, kas nepārsniedz radušās izmaksas)
   2013/C 46/06
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Azienda Sanitaria Locale di Lecce un Università del Salento

      Atbildētāji: Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Associazione delle Organizzazioni di Ingegneri, di Architettura e di Consultazione Tecnico-economica (OICE), Etacons srl, Ing. Vito Prato Engineering srl, Barletti — Del Grosso e Associati srl, Ordine degli Architetti della Provincia di Lecce un Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkta, 2. un 28. panta, kā arī II pielikuma 8. un 12. kategorijas interpretācija — Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana ārpus publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Pakalpojuma sniegšana, ko veido atsevišķu slimnīcu seismiskās nestabilitātes izpēte un novērtēšana — Starp divām valsts pārvaldes iestādēm noslēgti līgumi, kuros pakalpojumu sniedzējs ir universitāte — Līgumi par atlīdzību, kuros atlīdzība nepārsniedz radušās izmaksas

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības publisko iepirkumu jomā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas atļauj noslēgt līgumu, ar kuru publisko tiesību subjekti savā starpā nodibina sadarbību, neizsludinot uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, ja — kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai — šāda līguma priekšmets nav šiem subjektiem kopīgas sabiedriskā pakalpojuma funkcijas īstenošanas nodrošināšana, ja to neregulē vienīgi ar sabiedrības interešu mērķu sasniegšanu saistīti apsvērumi un prasības vai ja tas var radīt privātajam pakalpojumu sniedzējam priviliģētāku situāciju attiecībā pret tā konkurentiem

      (1)  OV C 173, 11.6.2011.


title: Lieta T-264/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — CSL Behring GmbH /Komisija un EMA (Cilvēkiem paredzētas zāles — Zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanas procedūra — Pieteikums par zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanu cilvēka fibrinogēnam — Pienākums iesniegt pieteikumu par statusa piešķiršanu pirms tirdzniecības atļaujas pieteikuma — EMA lēmums par pieteikuma spēkā esamību)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/31

      Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedums — CSL Behring GmbH/Komisija un EMA

      (Lieta T-264/07) (1)

      (Cilvēkiem paredzētas zāles - Zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanas procedūra - Pieteikums par zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanu cilvēka fibrinogēnam - Pienākums iesniegt pieteikumu par statusa piešķiršanu pirms tirdzniecības atļaujas pieteikuma - EMA lēmums par pieteikuma spēkā esamību)
      (2010/C 288/59)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: CSL Behring GmbH (Marburga, Vācija) (pārstāvji — C. Koenig, profesors, un F. Leinen, advokāts)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un B. Schima) un EMA (pārstāvji — V. Salvatore, kam palīdz T. Eicke, barrister, un C. Sherliker, solicitor)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji — E. Waldherr un I. Anagnostopoulou)

         Priekšmets

      Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) 2007. gada 24. maija lēmuma, ar kuru ir noraidīts prasītājas pieteikums par zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai statusa piešķiršanu cilvēka fibrinogēnam Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 141/2000 par zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai (OV L 18, 1. lpp.) nozīmē, atcelšana

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  CSL Behring GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 235, 06.10.2007.


title: Lieta F-55/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. maijā — ZZ un ZZ /Komisija

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. maijā — ZZ un ZZ/Komisija
   (Lieta F-55/12)
   2012/C 200/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal un S. Orlandi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt priekšlikumus par tādu pensijas tiesību pārskaitīšanu, kas ir iegūtas pirms dienesta uzsākšanas Komisijā, pamatojoties uz aprēķiniem, kuros ņemti vērā jaunie VĪN, kas stājušies spēkā pēc tam, kad prasītāji iesnieguši pieteikumus par pensijas tiesību pārskaitīšanu.

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus, kuros ir ietverti priekšlikumi par prasītāju pensijas tiesību pārskaitīšanu, pamatojoties uz viņu pieteikumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktu, un kuros ir ietverts aprēķinu priekšlikums, kas ir veikts, pamatojoties uz 2011. gada 3. martā pieņemtajiem VĪN;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-486/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. septembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Spānija) — Caixabank SA/Antonio Galán Rodríguez

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. septembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spānija) — Caixabank SA/Antonio Galán Rodríguez

   (Lieta C-486/13)
   2013/C 352/10
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Caixabank SA

      Atbildētājs: Antonio Galán Rodríguez

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši direktīvas 6. panta 1. punktam, nolūkā nodrošināt patērētāju un lietotāju tiesību aizsardzību atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principiem, gadījumā, kad valsts tiesa izvērtē negodīga noteikuma par nokavējuma procentiem esamību hipotekārā kredīta līgumos, tai ir jāatzīst šis noteikums par spēkā neesošu un nesaistošu vai arī, gluži pretēji, tai ir jāgroza attiecīgais noteikums par procentiem, nosūtot jautājumu līguma izpildītājam vai aizdevējam procentu pārrēķināšanai?

               2)

               Vai [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 Otrajā pārejas noteikumā ir ietverts skaidrs patērētāju interešu aizsardzības ierobežojums, netieši tiesai nosakot par pienākumu grozīt noteikumu par nokavējuma procentiem, kurš tiek uzskatīts par negodīgu, pārrēķinot noteiktos procentus un atstājot spēkā negodīgo aprēķinu, tā vietā, lai atzītu noteikumu par spēkā neesošu un patērētājam nesaistošu?

               3)

               Vai [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 Otrais pārejas noteikums, ciktāl ar to tiek traucēta līdzvērtības un efektivitātes principu piemērošana patērētāju tiesību aizsardzības jomā un notiek izvairīšanās no spēkā neesamības un saistoša spēka neesamības sankcijas piemērošanas noteikumiem par nokavējuma procentiem, kas tiek uzskatīti par negodīgiem un kas ir ietverti hipotekārā kredīta līgumos, kas ir noslēgti pirms [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 spēkā stāšanās, ir pretrunā Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši tās 6. panta 1. punktam?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta F-81/14: Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 27. oktobra spriedums – Labiri/Reģionu komiteja Civildienests — Ierēdņi — 2013. gada paaugstināšana amatā — Lēmums nepaaugstināt amatā prasītāju — Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkts — Nopelnu salīdzināšana

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/44

         Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 27. oktobra spriedums – Labiri/Reģionu komiteja
   (Lieta F-81/14) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - 2013. gada paaugstināšana amatā - Lēmums nepaaugstināt amatā prasītāju - Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkts - Nopelnu salīdzināšana)
   (2015/C 406/45)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vassilliki Labiri (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji J.-N. Louis, D. De Abreu Caldas un R. Metz, advokāti, vēlāk J.–N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke un T. Van Lysebeth, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Reģionu komiteja (pārstāvji – J. C. Cañoto Argüelles un S. Bachotet, sākotnēji piedaloties B. Cambier un G. Ladrière, avocats, vēlāk B. Cambier un T. Cambier, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju nākamajā pakāpē (AD 13) Reģionu komitejas 2013. gada paaugstināšanas amatā laikā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               V. Labiri sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Reģionu komitejas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014., 32. lpp.


title: Lieta T-202/10 RENV: Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija rīkojums – Stichting Woonlinie u.c./Komisija Valsts atbalsts — Sociālie mājokļi — Atbalsta shēma, kas piešķirta sociālo mājokļu sabiedrībām — Pastāvošs atbalsts — Lēmums akceptēt dalībvalsts saistības — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/15

         Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija rīkojums – Stichting Woonlinie u.c./Komisija
   (Lieta T-202/10 RENV) (1)

   (Valsts atbalsts - Sociālie mājokļi - Atbalsta shēma, kas piešķirta sociālo mājokļu sabiedrībām - Pastāvošs atbalsts - Lēmums akceptēt dalībvalsts saistības - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2015/C 221/21)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stichting Woonlinie (Woudrichem, Nīderlande), Stichting Allee Wonen (Roosendaal, Nīderlande), Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Nīderlande), Stichting WoonInvest (Leidschendam-Voorburg, Nīderlande), Stichting Woonstede (Ede, Nīderlande) (pārstāvji – sākotnēji P. Glazener un E. Henny, vēlāk P. Glazener, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P.-J. Loewenthal un S. Noë)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāju atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji T. Materne un J.-C. Halleux, vēlāk J.-C. Halleux)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nīderlande) (pārstāvis – M. Meulenbelt, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 15. decembra lēmumu C (2009) 9963 final par valsts atbalstiem E 2/2005 un N 642/2009 – Nīderlande – Pastāvošs atbalsts un īpašs atbalsts projektiem, kas piešķirts sociālo mājokļu sabiedrībām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest un Stichting Woonstede sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Beļģijas Karaliste un Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 179, 3.7.2010.


title: Lieta T-356/15: Prasība, kas celta 2015. gada 6. jūlijā – Austrija/Komisija

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/14

         Prasība, kas celta 2015. gada 6. jūlijā – Austrija/Komisija
   (Lieta T-356/15)
   (2015/C 337/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Austrijas Republika (pārstāvji – C. Pesendorfer un H. Kristoferitsch, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 8. oktobra Lēmumu (ES) 2015/658 par Apvienotās Karalistes plānoto valsts atbalstu SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) atomelektrostacijai Hinkley Point C (izziņots ar lietas numuru C[2014]7142) (OV 2015, L 109, 44. lpp.);

               —

               piespriest Komisijai segt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza desmit pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: kļūdaina LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērošana – nepareiza tirgus definīcija un kļūdains pieņēmums par tirgus nepilnībām
               Prasītāja norāda, ka Komisija plānoto atbalstu nepamatoti saskaņā ar LESD 107. panta 3. punktu ir apstiprinājusi tiktāl, ciktāl tā kļūdaini ir pieņēmusi, ka pastāv atsevišķs kodolenerģijas tirgus, un tikpat kļūdaini ir pieņēmusi, ka šajā tirgū ir vērojamas nepilnības.

               2.

               Otrais pamats: LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums – kļūdains atomelektrostacijas kā “jaunas tehnoloģijas” vērtējums
               Šajā ziņā tiek norādīts, ka lēmums par spēkā neesošu ir atzīstams arī tādēļ, ka Komisija nepamatoti ir atsaukusies uz to, ka esošas tehnoloģijas gadījumā runa ir par jauna veida tehnoloģiju.

               3.

               Trešais pamats: kļūdaina LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērošana – kļūdains pieņēmums par ieguldījumu atbalstu
               Trešā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka Komisija kļūdaini esot pieņēmusi, ka plānotie pasākumi ir tikai un vienīgi ieguldījumu atbalsts; faktiski atbalsts esot kas daudz vairāk par ieguldījumu atbalstu un saskaņā ar Savienības tiesu judikatūru esot nepieļaujams darbības atbalsts.

               4.

               Ceturtais pamats: kļūdaina LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērošana – kopīgo interešu mērķa neesamība
               Šajā ziņā prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums neesot spēkā arī tiktāl, ciktāl, atšķirībā no Komisijas viedokļa, nav atbalsta apstiprināšanai vajadzīgo kopīgo interešu saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

               5.

               Piektais pamats: nepietiekama atbalsta definēšana
               Austrijas Republika savu prasību pamato arī ar to, ka Komisija atbalstu ir definējusi absolūti nepietiekami.

               6.

               Sestais pamats: kļūdaina LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērošana – pasākumu nepiemērotība
               Komisijas sniegtie apsvērumi par atbalsta piemērotību prasītājas skatījumā neesot nedz atbilstoši, nedz saprotami, kā dēļ lēmums arī ir atzīstams par spēkā neesošu.

               7.

               Septītais pamats: pamatprasību neievērošana publiskā iepirkuma procedūrā
               Prasītāja šī pamata ietvaros norāda, ka atbalstu apstiprināt nedrīkstēja arī tādēļ, ka Apvienotā Karaliste nebija izsludinājusi publiskā iepirkuma procedūru un pārkāpusi Savienības tiesību normas par vienlīdzību attieksmi un pārskatāmību.

               8.

               Astotais pamats: garantiju paziņojuma neievērošana (1)

               Šai sakarā prasītāja iebilst, ka valsts garantija, kas apstiprināta kā daļa no valsts atbalsta, nav tikusi vērtēta saskaņā ar garantiju paziņojuma kritērijiem.

               9.

               Devītais pamats: pienākuma norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. panta 2. daļai neievērošana
               Tālāk Komisija neesot ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu – turklāt vairākkārt un ļoti nopietnā veidā.

               10.

               Desmitais pamats: tiesību tikt uzklausītam pārkāpums
               Visbeidzot tiek pārmests, ka ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam.

      (1)  Komisijas paziņojums par EK līguma [87]. un [88]. panta piemērošanu valsts atbalstam garantiju veidā (OV C 155, 10. lpp.).


title: Lieta C-536/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 6. jūnija spriedums ( Oberlandesgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundeswettbewerbsbehörde / Donau Chemie AG , Donauchem GmbH , DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG , Brenntag Austria Holding GmbH , Brenntag CEE GmbH , ASK Chemicals GmbH , agrāk Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH , ASK Chemicals Austria GmbH agrāk Ashland Südchemie Hantos GmbH (Konkurence — Piekļuve lietas materiāliem — Tiesvedība saistībā ar naudas sodu par LESD 101. panta pārkāpumu — Trešo personu uzņēmumi, kuri vēlas celt prasību par zaudējumu atlīdzību — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru piekļuve lietas materiāliem ir atkarīga no visu lietas dalībnieku piekrišanas — Efektivitātes princips)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 6. jūnija spriedums (Oberlandesgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundeswettbewerbsbehörde/Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, agrāk Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals Austria GmbH agrāk Ashland Südchemie Hantos GmbH

   (Lieta C-536/11) (1)

   (Konkurence - Piekļuve lietas materiāliem - Tiesvedība saistībā ar naudas sodu par LESD 101. panta pārkāpumu - Trešo personu uzņēmumi, kuri vēlas celt prasību par zaudējumu atlīdzību - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru piekļuve lietas materiāliem ir atkarīga no visu lietas dalībnieku piekrišanas - Efektivitātes princips)
   2013/C 252/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bundeswettbewerbsbehörde

      Atbildētāji: Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, agrāk Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals Austria GmbH agrāk Ashland Südchemie Hantos GmbH

      Piedaloties: Bundeskartellanwalt, Verband Druck & Medientechnik

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Wien — Aizliegtu vienošanos jomā pastāvošo Savienības tiesību noteikumu interpretācija — Piekļuve lietas materiāliem — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru konkurences tiesību jomā notiekošajās administratīvajās procedūrās trešo personu tiesību iepazīties ar lietas materiāliem priekšnosacījums ir visu lietas dalībnieku piekrišanas saņemšana, neizvērtējot visas attiecīgās intereses, lai gan šāds vērtējums tiek veikts attiecībā uz iepazīšanos ar lietas materiāliem salīdzināmās civilprocesa un kriminālprocesa tiesvedībās

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības, it īpaši efektivitātes princips, nepieļauj tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru piekļuve dokumentiem, kas ietilpst tiesvedības valsts tiesā saistībā LESD 101. panta piemērošanu lietas materiālos, tostarp dokumentiem, kurus iecietības programmas ietvaros iesniegušas trešās personas, kas nav šīs tiesvedības lietas dalībnieki, lai celtu prasību par zaudējumu atlīdzību pret aizliegtas vienošanās dalībniekiem, ir atkarīga no tā, vai visi minētās tiesvedības dalībnieki tai piekrīt, nedodot valsts tiesām iespēju novērtēt iesaistītās intereses.

      (1)  OV C 13, 14.01.2012.


title: Lieta C-349/07: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 18. decembra spriedums ( Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sopropé — Organizações de Calçado, Lda / Fazenda Pública (Kopienas Muitas kodekss — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips — Ievedmuitas nodokļa vēlāka piedziņa)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/16

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 18. decembra spriedums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sopropé — Organizações de Calçado, Lda/Fazenda Pública

   (Lieta C-349/07) (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips - Ievedmuitas nodokļa vēlāka piedziņa)
   (2009/C 44/25)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Iesniedzējtiesa
   Supremo Tribunal Administrativo
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Sopropé — Organizações de Calçado, Lda

      Atbildētājs: Fazenda Pública

      Piedaloties: Ministério público

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supremo Tribunal Administrativo — Valsts administratīvā nodokļu procesa tiesību normu par termiņiem nodokļu maksātāja tiesību tikt uzklausītam izmantošanu saderība ar Kopienu tiesībām un ar tiesību uz aizstāvību principu — Administratīvā procedūra no Tālajiem Austrumiem nākušu preču ievedmuitas nodokļa vēlākam maksājumam
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               attiecībā uz muitas parāda piedziņu, lai veiktu ievedmuitas nodokļa vēlāku piedziņu, astoņu līdz piecpadsmit dienu termiņš, kas importētājam, kurš tiek turēts aizdomās par to, ka viņš ir veicis muitas pārkāpumu, piešķirts tā apsvērumu sniegšanai, principā atbilst Kopienu tiesību prasībām;

               2)

               valsts tiesai, kas iztiesā lietu, ņemot vērā lietas īpašos apstākļus, jānosaka, vai termiņš, kas reāli tika piešķirts šim importētājam, tam ļāva noderīgi tikt uzklausītam no muitas iestāžu puses;

               3)

               valsts tiesai arī jāpārliecinās, vai, ņemot vērā laikposmu, kas pagājis no brīža, kad attiecīgā administrācija saņēma importētāja apsvērumus, līdz brīdim, kad tā pieņēma lēmumu, ir vai nav iespējams uzskatīt, ka tā ir pienācīgi ņēmusi vērā tai iesniegtos apsvērumus.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta T-291/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 1. februāra spriedums — Carrols /ITSB — Gambettola ( “Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL” — Absolūts atteikuma pamatojums — Ļaunticības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/26

         Vispārējās tiesas 2012. gada 1. februāra spriedums — Carrols/ITSB — Gambettola (“Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL”)
   (Lieta T-291/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL” - Absolūts atteikuma pamatojums - Ļaunticības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 73/51
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carrols Corp. (Dover, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — I. Temiño Ceniceros, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Giulio Gambettola (Los Realejos, Spānija) (pārstāvis — F. Brandolini Kujman, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 7. maija lēmumu (lieta R 632/2008-1) attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Carrols Corp. un Giulio Gambettola

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Carrols Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 5. oktobrī lietā T-45/01 Stephen Sanders u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Kopienas uzņēmumā JET nodarbinātie darbinieki — Vienlīdzīga attieksme — Pagaidu darbinieka statusa nepiemērošana — EAEK 152. pants — Saprātīgs termiņš — Ciestie zaudējumi)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/12

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 5. oktobrī
   lietā T-45/01 Stephen Sanders u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Kopienas uzņēmumā JET nodarbinātie darbinieki - Vienlīdzīga attieksme - Pagaidu darbinieka statusa nepiemērošana - EAEK 152. pants - Saprātīgs termiņš - Ciestie zaudējumi)
   (2004/C 314/31)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā T-45/01 Stephen Sanders, ar dzīvesvietu Oxon (Apvienotā Karaliste), un 94 citi prasītāji, kuru vārdi norādīti sprieduma pielikumā, ko pārstāv P. Roth, QC un I. Hutton, solicitor, un A. Howard, barrister, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - J.Currall un L. Escobar Guerrero, kas norādīja adresi Luksemburgā), ko atbalsta Eiropas Savienības Padome, ko sākotnēji pārstāvēja J.-P. Hix un A. Pilette, vēlāk J.-P. Hix un B. Driessen, par prasību par zaudējumu atlīdzību, kas radušies no tā, ka prasītāji netika pieņemti darbā kā Kopienas pagaidu darbinieki ar darba vietu Kopienas uzņēmumā Joint European Torus (JET), Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs B. Vesterdorf, tiesneši M. Jaeger un H. Legal, sekretārs J. Plingers, administrators, 2004. gada 5. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Komisijai jāatlīdzina katra prasītāja ciestie zaudējumi, kas radušies no tā, ka prasītājs netika pieņemts darbā kā Kopienu pagaidu darbinieks ar darba vietu Kopienas uzņēmumā Joint European Torus (JET);

               2)

               pusēm sešu mēnešu laikā no šī sprieduma dienas jāiesniedz Pirmās instances tiesai zaudējumu atlīdzības summa, par kuru ir panākta vienošanās;

               3)

               gadījumā, ja vienošanās netiek panākta, pusēm šajā pašā termiņā jāpaziņo Komisijai savi secinājumi, kas izteikti ciparos;

               4)

               lēmums par izdevumiem tiek atlikts.

      (1)  OV C 134, 5.5.2001.


title: lieta C-79/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 17. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/16

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 17. februārī
   (lieta C-79/05)
   (2005/C 93/29)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 17. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv U. Wölker un A. Aresu, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot visus piesardzības pasākumus, lai novērstu un samazinātu ierobežojamo vielu noplūdes, jo īpaši, nepildot pienākumu ik gadu pret noplūdi pārbaudīt stacionārās iekārtas, kurās izmanto vairāk nekā 3 kg dzesēšanas šķidruma, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 17. panta 1. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Regulā (EK) Nr. 2037/2000 (1) par vielām, kas noārda ozona slāni;

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar pieejamo informāciju, Itālijas Republika vēl nav pieņēmusi Regulas (EK) Nr. 2037/2000 17. panta 1. punktā paredzētos pasākumus.

      (1)  OV L 244, 29.09.2000., 1. lpp.


title: Lieta C-15/05: Tiesas (piektā palāta) spriedums  2006. gada 27. aprīlī  ( Gerechtshof te Amsterdam  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Kawasaki Motors Europe NV  pret  Inspecteur van de Belastingdienst / Douane district Rotterdam  (Kopējais muitas tarifs — Tarifu pozīcijas — Satiksmes līdzekļu un to aprīkojuma klasifikācija — Traktori — Automobiļi un transportlīdzekļi, kas paredzēti galvenokārt cilvēku pārvadāšanai — Regula (EK) Nr. 2518/98 — Pielikumā iekļautās tabulas 5. punkts — Spēkā neesamība)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/17

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 27. aprīlī (Gerechtshof te Amsterdam lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kawasaki Motors Europe NV pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

   (Lieta C-15/05) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Tarifu pozīcijas - Satiksmes līdzekļu un to aprīkojuma klasifikācija - Traktori - Automobiļi un transportlīdzekļi, kas paredzēti galvenokārt cilvēku pārvadāšanai - Regula (EK) Nr. 2518/98 - Pielikumā iekļautās tabulas 5. punkts - Spēkā neesamība)
   (2006/C 143/31)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Amsterdam

   Lietas dalībnieki pamata prāvā

      Prasītājs: Kawasaki Motors Europe NV

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Amsterdam — Komisijas 1998. gada 23. novembra Regulas (EK) Nr. 2518/98 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 315, 3. lpp.) spēkā esamība — Jauni transportlīdzekļi (visurgājēji), kas ir paredzēti citu iekārtu, transportlīdzekļu vai kravu vilkšanai vai stumšanai un ko uzskata par piemērotiem cilvēku pārvadāšanai — Tarifu klasifikācija — Pozīcija 87 03 21 un pozīcija 87 01 90
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 1998. gada 23. novembra Regulas (EK) Nr. 2518/98 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā pielikumā iekļautās tabulas 5. punkts, kurā attiecībā uz kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 87 03 21 10 raksturotajiem transportlīdzekļiem ir paredzēta tāda vilktspēja, kas atšķiras no Harmonizētās sistēmas komitejas 1999. gada klasificēšanas ieteikumā noteiktās vilktspējas un kas ir vismaz trīsreiz lielāka par paša transportlīdzekļa svaru, tādējādi paplašinot tās pozīcijas piemērojamību, kas attiecas uz transportlīdzekļiem, kuri ir paredzēti galvenokārt cilvēku pārvadāšanai, nav spēkā;

               2)

               jauni visurgājēji ar četriem riteņiem, kuros ir tikai viena vieta [vadītājam] un kas ir aprīkoti ar Akermaņa tipa vadības sistēmu, kas darbināma ar stūri, kuri ir aprīkoti ar āķi un kuru tehniskās īpašības ļauj tiem stumt kravu, kas ir vismaz divreiz smagāka par to pašu svaru, ir klasificējami šīs nomenklatūras apakšpozīcijā 87 01 90. Gerechtshof te Amsterdam minētie transportlīdzekļi ir jāklasificē apakšpozīcijās, kas atbilst to motora jaudai.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta F-126/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 20. jūlija spriedums – Barroso Truta u.c./Eiropas Savienības Tiesa Civildienests – Līgumdarbinieki – Pensijas – Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts – Pensijas tiesību, kas iegūtas iepriekš atbilstoši valsts pensiju sistēmām, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu – Iestādes, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu – Aicinājums sazināties ar administrāciju paskaidrojumu saņemšanai un pārrunām par iespēju veikt pārnešanu – Darbinieku sniegta piekrišana viņu valsts pensiju tiesību pārnešanai, iepriekš nesaskaņojot to ar iestādi, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus – Pārnešanas galīgums – Vēlāka normas par “iztikas minimumu” atklāšana – Civildienesta noteikumu 77. panta ceturtā daļa – Pienākums ievērot pienācīgu rūpību – Apgalvoti nepietiekamā informācija, ko iestāde, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, sniegusi priekšlikumu par izdienas gadu noteikšanu nodošanas brīdī – Prasība par kaitējuma atlīdzību – Ar pirmstiesas procedūru saistīto prasību neievērošana – Nepieņemamība

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/37

      Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 20. jūlija spriedums – Barroso Truta u.c./Eiropas Savienības Tiesa
      (Lieta F-126/15) (1)

      (Civildienests - Līgumdarbinieki - Pensijas - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Pensijas tiesību, kas iegūtas iepriekš atbilstoši valsts pensiju sistēmām, pārnešana uz Savienības pensiju sistēmu - Iestādes, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu - Aicinājums sazināties ar administrāciju paskaidrojumu saņemšanai un pārrunām par iespēju veikt pārnešanu - Darbinieku sniegta piekrišana viņu valsts pensiju tiesību pārnešanai, iepriekš nesaskaņojot to ar iestādi, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus - Pārnešanas galīgums - Vēlāka normas par “iztikas minimumu” atklāšana - Civildienesta noteikumu 77. panta ceturtā daļa - Pienākums ievērot pienācīgu rūpību - Apgalvoti nepietiekamā informācija, ko iestāde, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, sniegusi priekšlikumu par izdienas gadu noteikšanu nodošanas brīdī - Prasība par kaitējuma atlīdzību - Ar pirmstiesas procedūru saistīto prasību neievērošana - Nepieņemamība)
      (2016/C 364/44)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Barroso Truta (Bofferdange, Luksemburga) u.c. (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvis – J. Inghelram)

         Priekšmets

      Prasība atlīdzināt prasītājiem mantisko kaitējumu, kas viņiem radies viņu valsts sistēmā iegūto pensijas tiesību zuduma dēļ pēc to pārnešanas uz Eiropas Savienības pensiju sistēmu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Savienības Tiesa sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante un Bernard Gradel tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 414, 14.12.2015., 42. lpp.


title: Lieta C-441/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 8. martā ( Cour administrative d'appel de Douai (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Roquette Frères/Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité (Cukura tirgu kopīgā organizācija — Izoglikoze — Pamatdaudzumu noteikšana, kurus izmanto, piešķirot ražošanas kvotas — Izoglikoze, kas ražota kā starpprodukts — Regulas (EEK) Nr. 1785/81 24. panta 2. punkts — Regulas (EK) Nr. 2038/1999 27. panta 3. punkts — Regulas (EK) Nr. 2073/2000 1. pants — Regulas (EK) Nr. 1260/2001 11. panta 2. punkts — Regulas (EK) Nr. 1745/2002 1. pants — Regulas (EK) Nr. 1739/2003 1. pants — Kopienu tiesību akta prettiesiskums, kas norādīts valsts tiesā — Prejudiciāls nolēmums spēkā esamības izvērtēšanai — Pieņemamība — Nosacījumi — Prasības atcelt Kopienu tiesību aktu nepieņemamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/10

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 8. martā (Cour administrative d'appel de Douai (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Roquette Frères/Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité

   (Lieta C-441/05) (1)

   (Cukura tirgu kopīgā organizācija - Izoglikoze - Pamatdaudzumu noteikšana, kurus izmanto, piešķirot ražošanas kvotas - Izoglikoze, kas ražota kā starpprodukts - Regulas (EEK) Nr. 1785/81 24. panta 2. punkts - Regulas (EK) Nr. 2038/1999 27. panta 3. punkts - Regulas (EK) Nr. 2073/2000 1. pants - Regulas (EK) Nr. 1260/2001 11. panta 2. punkts - Regulas (EK) Nr. 1745/2002 1. pants - Regulas (EK) Nr. 1739/2003 1. pants - Kopienu tiesību akta prettiesiskums, kas norādīts valsts tiesā - Prejudiciāls nolēmums spēkā esamības izvērtēšanai - Pieņemamība - Nosacījumi - Prasības atcelt Kopienu tiesību aktu nepieņemamība)
   (2007/C 95/16)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour administrative d'appel de Douai
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Roquette Frères

      Atbildētājs: Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour administrative d'appel de Douai — Padomes 1981. gada 30. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1785/81 par cukura tirgu kopīgo organizāciju (OV L 177, 4. lpp.) 24. panta 2. punkta spēkā esamība; Padomes 1999. gada 13. septembra Regulas (EK) Nr. 2038/1999 par cukura tirgu kopīgo organizāciju (OV L 252, 1. lpp.) 27. panta 3. punkta spēkā esamība; Komisijas 2000. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 2073/2000, ar ko 2000./2001. tirdzniecības gadam samazina garantēto daudzumu saskaņā ar cukura nozares ražošanas kvotām un paredzēto maksimālo piegāžu pieprasījumus cukura rafinācijas uzņēmumos saskaņā ar preferenciāliem ievedumiem (OV L 246, 38. lpp.) 1. panta spēkā esamība; Padomes 2001. gada 19. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju (OV L 178, 1. lpp.) 11. panta 2. punkta spēkā esamība; Komisijas 2002. gada 30. septembra Regulas (EK) Nr. 1745/2002, ar ko 2002./2003. tirdzniecības gadam samazina garantēto daudzumu saskaņā ar cukura nozares ražošanas kvotām un paredzēto maksimālo piegāžu pieprasījumus cukura rafinācijas uzņēmumos saskaņā ar preferenciāliem ievedumiem (OV L 263, 31. lpp.), 1. panta spēkā esamība; Komisijas 2003. gada 30. septembra Regulas (EK) Nr. 1739/2003, ar ko 2003./2004. tirdzniecības gadam samazina garantēto daudzumu saskaņā ar cukura nozares ražošanas kvotām un paredzēto maksimālo piegāžu pieprasījumus cukura rafinācijas uzņēmumos saskaņā ar preferenciāliem ievedumiem (OV L 249, 38. lpp.), 1. panta spēkā esamība — Pamatdaudzumu noteikšana, kurus izmanto, piešķirot izoglikozes ražošanas kvotas, neņemot vērā izoglikozi, kas ražota kā starpprodukts
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Fiziska vai juridiska persona, kāda ir sabiedrība Roquette Frères, tādos faktiskajos un juridiskajos apstākļos, kādi ir pamata lietā, nebija tiesīga bez šaubām celt prasību atcelt tiesību aktu, pamatojoties uz EKL 230. pantu:

                           —

                           par 24. panta 2. punktu Padomes 1981. gada 30. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1785/81 par cukura tirgu kopīgo organizāciju;

                           —

                           par 27. panta 3. punktu Padomes 1999. gada 13. septembra Regulā (EK) Nr. 2038/1999 par cukura tirgu kopīgo organizāciju;

                           —

                           par 1. pantu Komisijas 2000. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 2073/2000, ar ko 2000./2001. tirdzniecības gadam samazina garantēto daudzumu saskaņā ar cukura nozares ražošanas kvotām un paredzēto maksimālo piegāžu pieprasījumus cukura rafinācijas uzņēmumos saskaņā ar preferenciāliem ievedumiem;

                           —

                           par 11. panta 2. punktu Padomes 2001. gada 19. jūnija Regulā (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju;

                           —

                           par 1. pantu Komisijas 2002. gada 30. septembra Regulā (EK) Nr. 1745/2002, ar ko 2002./2003. tirdzniecības gadam samazina garantēto daudzumu saskaņā ar cukura nozares ražošanas kvotām un paredzēto maksimālo piegāžu pieprasījumus cukura rafinācijas uzņēmumos saskaņā ar preferenciāliem ievedumiem, un

                           —

                           par 1. pantu Komisijas 2003. gada 30. septembra Regulā (EK) Nr. 1739/2003, ar ko 2003./2004. tirdzniecības gadam samazina garantēto daudzumu saskaņā ar cukura nozares ražošanas kvotām un paredzēto maksimālo piegāžu pieprasījumus cukura rafinācijas uzņēmumos saskaņā ar preferenciāliem ievedumiem.

                     Tātad šāda persona, ceļot prasību saskaņā ar valsts tiesībām, var norādīt uz šo tiesību normu prettiesiskumu, lai gan attiecībā uz minētajām tiesību normām tā EKL 230. pantā paredzētajā termiņā nav cēlusi Kopienu tiesās prasību atcelt tiesību aktu;

               2)

               izskatot otro uzdoto jautājumu, nav konstatēts neviens apstāklis, kas negatīvi ietekmētu Regulas Nr. 1785/81 24. panta 2. punkta, Regulas Nr. 2038/1999 27. panta 3. punkta, Regulas Nr. 2073/2000 1. panta, Regulas Nr. 1260/2001 11. panta 2. punkta, Regulas Nr. 1745/2002 1. panta un Regulas Nr. 1739/2003 1. panta spēkā esamību.

      (1)  OV C 36, 11.2.2006.


title: Lieta F-62/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 23. janvāra rīkojums — De Fays /Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/71

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 23. janvāra rīkojums — De Fays/Komisija
   (Lieta F-62/07) (1)

   (2008/C 64/118)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007.


title: Lieta T-511/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. novembrī — Refrigue-confecções para o frio /ITSB — Fronsac SW un Sixty International ( “Refrigue for cold” )

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. novembrī — Refrigue-confecções para o frio/ITSB — Fronsac SW un Sixty International (“Refrigue for cold”)
   (Lieta T-511/12)
   2013/C 38/45
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Refrigue-confecções para o frio, Lda
       (Pinhal Novo, Portugāle) (pārstāvji — C. Bacchini un M. Mazzitelli, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Fronsac SW un Sixty International SA (Luksemburga, Luksemburga)

      Prasītājas prasījumi

               —

               daļēji atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 1. augusta lēmumu lietā R 2353/2010-2 tiktāl, ciktāl tā ir apmierinājusi iebildumus par apstrīdētās preču zīmes “Refrigue for cold” reģistrāciju attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Refrigue for cold”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 24. un 25. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 5 486 725

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Fronsac SW un Sixty International SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes, kuras ietver vārdiskus elementus “RefrigiWear”, un valsts grafiska preču zīme, kura ietver vārdiskus elementus “This RefrigiWear”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 14., 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un daļēji noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta pārkāpums


title: Lieta T-36/06: Prasība, kas celta  2006. gada 26. janvārī  —  Bundesverband deutscher Banken  (Vācijas Banku Federālā apvienība) pret Komisiju

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/15

         Prasība, kas celta 2006. gada 26. janvārī — Bundesverband deutscher Banken (Vācijas Banku Federālā apvienība) pret Komisiju
   (Lieta T-36/06)
   (2006/C 96/30)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Bundesverband deutscher Banken, Berlīne (Vācija), (pārstāvji — H.-J. Niemeyer un K.-S. Scholz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2005. gada 6. septembra Lēmumu (K(2005)3232, galīgā redakcija) lietā Nr. 248/04 — Landesbank Hessen-Thüringen;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2005. gada 6. septembra Lēmumu K(2005)3232, galīgā redakcija, kurā Komisija nolēma, ka paziņotais Hessicher Investionsfonds īpašuma ieguldījums ir vienkāršs noguldījums Landesbank Hessen-Thüringen (turpmāk tekstā — “Helaba”) un nav uzskatāms par valsts atbalstu.
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, tā apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi pienākumu sniegt pamatojumu, ko nosaka EKL 253. pants.
   Otrkārt, prasītāja pamato savu prasību ar to, ka, tā kā atbildētāja bija apstiprinājusi, ka Helaba norunātās noguldījuma atlīdzības ir piemērotas, tā pārkāpa principu, kas ir kapitāla ieguldītāja darbības pamatā tirgus ekonomikā, un tādējādi pārkāpa EKL 87. panta 1. punktu.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija sakarā ar noguldījumu Helaba likviditātes trūkumu bija netaisnīgi atskaitījusi pārfinansēšanas izmaksas. Tāpēc tika pārkāpts princips, kas ir kapitāla ieguldītāja darbības pamatā tirgus ekonomikā, un tādējādi pārkāpa EKL 87. panta 1. punktu.
   Visbeidzot, prasītāja pārmet tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu, ko Komisija pieļāvusi, ierosinot formālu procedūru par noguldījumu Helaba, pretēji EKL 88. panta 2. punktam saistībā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 6. pantu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai.


title: Lieta C-215/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 7. februāra spriedumu lietā T-235/08 Acron OAO un Dorogobuzh OAO /Eiropas Savienības Padome 2013. gada 23. aprīlī iesniedza Acron OAO, Dorogobuzh OAO

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/23

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 7. februāra spriedumu lietā T-235/08 Acron OAO un Dorogobuzh OAO/Eiropas Savienības Padome 2013. gada 23. aprīlī iesniedza Acron OAO, Dorogobuzh OAO

   (Lieta C-215/13 P)
   2013/C 171/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Acron OAO, Dorogobuzh OAO (pārstāvji — B. Evtimov, E. Borovikov, advokāti, D. O'Keeffe, Solicitor)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Fertilizers Europe

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 7. februāra spriedumu lietā T-235/08 Aron OAO un Dorogobuzh OAO/Eiropas Savienības Padome;

               —

               pieņemt galīgo spriedumu par lietu pēc būtības un atcelt Padomes 2008. gada 10. marta Regulu (EK) Nr. 236/2008, ar ko izbeidz saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 3. punktu veikto daļēju starpposma antidempinga maksājuma pārskatīšanu Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importam (1), ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Tiesā un Vispārējā tiesā, ieskaitot apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus abās instancēs;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā — Fertilizers Europe, segt savus tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā, kā arī savus tiesāšanās izdevumus gadījumā, ja tā iestājas lietā Tiesā, un atlīdzināt visus apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus, kas radušies sakarā ar tās iestāšanos lietā(-s).

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa:

               —

               esot nepareizi interpretējusi Antidempinga pamatregulas 2. panta 5. punkta 1. apakšpunkta pirmo teikumu un līdz ar to arī atbilstošo Vienošanās par 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību, kas ir pievienota Līguma par Pasaules Tirdzniecības organizācijas (“PTO”) izveidošanu I A pielikumā, VI panta īstenošanu 2.2.1.1. panta 1. apakšpunktu;

               —

               esot apstiprinājusi kļūdainu juridisko interpretāciju un Antidempinga pamatregulas 2. panta 3. punkta pārkāpumu, un tādējādi arī atbilstošā (Līguma par) PTO 2.2. panta pārkāpumu;

               —

               neesot sniegusi pareizu juridisku novērtējumu saiknei starp Antidempinga pamatregulas 2. panta 5. punkta otro teikumu un 2. panta 7. punkta b) apakšpunktu, un tā rezultātā esot atbalstījusi kļūdainu Regulas (EK) Nr. 1972/2002 preambulas 3. un 4. apsvēruma, un līdz ar to arī 2. panta 5. punkta 1. apakšpunkta otrā teikuma, juridisku interpretāciju, kā arī neesot nodrošinājusi pēdējās minētās interpretācijas/normas atbilstību (Līgumam par) PTO.

      (1)  OV L 75, 1. lpp.