title: Lieta T-360/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra rīkojums – Jalkh/Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu – Institucionālās tiesības – Eiropas Parlamenta normatīvā rezolūcija – Nepārsūdzams akts – Sagatavojošs tiesību akts – Nepieņemamība)

text:
               24.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 19. decembra rīkojums – Jalkh/Parlaments
      (Lieta T-360/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta normatīvā rezolūcija - Nepārsūdzams akts - Sagatavojošs tiesību akts - Nepieņemamība)
      (2020/C 61/58)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Francija) (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: Z. Nagy un S. Lucente)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Eiropas Parlamenta 2019. gada 16. aprīļa normatīvo rezolūciju par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar kuru groza Regulu (ES, Euratom) Nr. 883/2013 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), attiecībā uz sadarbību ar Eiropas Prokuratūru un OLAF izmeklēšanas efektivitāti (COM(2018)0338 – C8-0214/2018 – 2018/0170(COD)).

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Jean-François Jalkh atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV, C 263, 5.8.2019.


title: Lieta T-654/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 12. decembra rīkojums – FF/Komisija (Pagaidu noregulējums – Institucionālās tiesības – Savienības atbildība – Vīrieša fotogrāfija, kas izmantota kā brīdinājums par ietekmi uz veselību – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Nepieciešamība – Nepieņemamība)

text:
               24.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/46

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 12. decembra rīkojums – FF/Komisija
      (Lieta T-654/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Institucionālās tiesības - Savienības atbildība - Vīrieša fotogrāfija, kas izmantota kā brīdinājums par ietekmi uz veselību - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Nepieciešamība - Nepieņemamība)
      (2020/C 61/59)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: FF (pārstāvis: A. Fittante, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: I. Rubene un D. Martin)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts kā pagaidu pasākumu norīkot ekspertīzi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-411/18: Prasība, kas celta 2019. gada 13. decembrī – WM/Komisija

text:
               24.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/47

      Prasība, kas celta 2019. gada 13. decembrī – WM/Komisija
      (Lieta T-411/18)
      (2020/C 61/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: WM (pārstāvis: B. Entringer, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/338/17 atlases komisijas 2017. gada 27. septembra lēmumu neiekļaut prasītāja uzvārdu kandidātu rezerves sarakstā;

                  —

                  atcelt iecēlējinstitūcijas 2018. gada 19. aprīļa lēmumu, ar ko noraidīta sūdzība Nr. R/75/17;

                  —

                  piespriest par labu prasītājam naudas summu vismaz 25 000 EUR apmērā par viņam nodarīto kaitējumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītājs izmanto vienu pamatu, ar ko viņš apgalvo, ka Komisija neesot ievērojusi nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principu attiecībā uz nodarbinātību un profesiju.

                  —

                  Prasītājs sava pamata atbalstam atsaucas uz Direktīvas 2000/78 (1) 5. pantu un uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 1.d) pantu un apgalvo, ka atbildētāja nav veikusi nepieciešamo individuālo novērtējumu par prasītāja vajadzībām.

         (1)  Padomes Direktīva 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV 2000, L 303, 16. lpp.).


title: Lieta C-60/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. janvārī Mouvement pour une Europe des nations et des libertés iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 27. novembra spriedumu lietā T-829/16 Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Parlaments

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/36

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 24. janvārīMouvement pour une Europe des nations et des libertés iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 27. novembra spriedumu lietā T-829/16 Mouvement pour une Europe des nations et des libertés/Parlaments
      (Lieta C-60/19 P)
      (2019/C 93/47)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (pārstāvis: A. Varaut, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 12. septembra lēmumu, ar ko noteikti izdevumi atzīti par neattaisnotiem subsīdijas saņemšanai par 2015. finanšu gadu;

                  —

                  piespriest Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējai summu, kas tai pienākas saistībā ar tiesvedības izmaksām.

         Pamati un galvenie argumenti

         Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (MENL) sagatavoja plakātu par migrācijas krīzi un Šengenas nolīgumu ar savu logotipu, kā arī ar, daudz mazākiem, Front National un Vlaams Belang logotipiem.
      Parlaments noraidīja izdevumus par šo plakātu, jo uzskatīja, ka ar to tika radīta nepamatota priekšrocība valsts politiskajai partijai.
      Vispārējā tiesa ar pārsūdzēto spriedumu noraidīja MENL prasību atcelt šo lēmumu.

         MENL lūdz atcelt pārsūdzēto spriedumu šādu kļūdu tiesību piemērošanā dēļ:

                  —

                  attiecīgie fakti esot tikuši sagrozīti, jo Vispārējā tiesa, konstatēdama, ka Parlamenta Prezidijam nav bijuši zināmi MENL aizstāvības līdzekļi, tomēr uzskatīja, ka tas varēja aizstāvēties, jo tās līdzekļi esot tikuši nodoti viena no Prezidija locekļiem palīgam;

                  —

                  Hartas 41. pants, Eiropas Labas administratīvās prakses kodeksa 16. pants un Parlamenta Prezidija 2004. gada 29. marta lēmuma, ar ko nosaka Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 2004/2003 (2003. gada 4. novembris) par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu (1) īstenošanas noteikumi, 8. pants esot tikuši pārkāpti, jo Vispārējā tiesa uzskatīja, ka Parlamenta dienesti varēja pieņemt lēmumu Parlamenta Prezidija vietā;

                  —

                  Vispārējā tiesa esot kļūdaini noraidījusi iebildi par Regulas Nr. 2004/2003 7. panta prettiesiskumu, kas tikusi izvirzīta atbilstoši LESD 277. pantam, kad tā nosprieda, ka netiešas finansēšanas aizliegums ir nenoteikts juridiskais jēdziens, tomēr pieņemot tā piemērošanu;

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas Nr. 2004/2003 7. pantu, uzskatot, ka politiskās partijas logotipa – lai arī kāds būtu tā izmērs – esamība uz Eiropas politiskās partijas plakāta pēc savas būtības ir prettiesiska tieša minētās partijas finansēšana.

         (1)  OV 2003, L 297, 1. lpp.


title: Lieta T-331/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 16. janvāra rīkojums – Szécsi un Somossy/Komisija (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Institucionālās tiesības – Komisijas neveikti atbilstoši pasākumi, lai nodrošinātu, ka Ungārijas tiesas ievēro Direktīvas 2005/29/EK 13. pantu un atbilstošo valsts transponēšanas normu – Nepieņemamība)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/62

      Vispārējās tiesas 2019. gada 16. janvāra rīkojums – Szécsi un Somossy/Komisija
      (Lieta T-331/18) (1)

      ((Prasība par zaudējumu atlīdzību - Institucionālās tiesības - Komisijas neveikti atbilstoši pasākumi, lai nodrošinātu, ka Ungārijas tiesas ievēro Direktīvas 2005/29/EK 13. pantu un atbilstošo valsts transponēšanas normu - Nepieņemamība))
      (2019/C 93/81)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: István Szécsi (Szeged, Ungārija) un Nóra Somossy (Szeged) (pārstāvis: D. Lazar, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Bertelmann un N. Ruiz García)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, ko prasītāji esot iespējami cietuši tā iemesla dēļ, ka Komisija neesot izpildījusi savu uzraudzības pienākumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  István Szécsi un Nóra Somossy sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-436/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 23. janvāra rīkojums – Prigent/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Sūdzības izskatīšanas izbeigšana – Komisijas atteikums uzsākt procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi – Nepārsūdzams akts – Tieša skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/62

      Vispārējās tiesas 2019. gada 23. janvāra rīkojums – Prigent/Komisija
      (Lieta T-436/18) (1)

      ((Prasība atcelt tiesību aktu - Sūdzības izskatīšanas izbeigšana - Komisijas atteikums uzsākt procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi - Nepārsūdzams akts - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība))
      (2019/C 93/82)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Claude Prigent (Caudan, Francija) (pārstāvis: A. Bove, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis: D. Martin)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2018. gada 23. maija lēmumu atteikties turpināt izskatīt prasītāja sūdzību, kuras mērķis bija panākt, lai tiktu konstatēts apgalvotais Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/138/EK (2009. gada 25. novembris) par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (Maksātspēja II) (OV 2009, L 335, 1. lpp.) pārkāpums, ko esot īstenojušas Francijas iestādes.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Claude Prigent atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta T-557/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. janvāra rīkojums – LG Electronics/EUIPO – Beko (“BECON”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Iebildumu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/63

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. janvāra rīkojums – LG Electronics/EUIPO – Beko (“BECON”)
      (Lieta T-557/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas))
      (2019/C 93/83)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvis: M. Graf, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Beko plc (Vatforda, Apvienotā Karaliste)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 11. jūlija lēmumu lietā R 41/2018-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Beko plc un LG Electronics, Inc.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  LG Electronics, Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta T-574/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 21. janvāra rīkojums – Agrochem-Maks/Komisija (Pagaidu noregulējums – Augu aizsardzības līdzekļi – Darbīgā viela oksasulfurons – Laišanas tirgū apstiprinājuma neatjaunošana – Pieteikums par piemērošanas apturēšanu – Steidzamības neesamība – Interešu izsvēršana)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/64

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 21. janvāra rīkojums – Agrochem-Maks/Komisija
      (Lieta T-574/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Augu aizsardzības līdzekļi - Darbīgā viela oksasulfurons - Laišanas tirgū apstiprinājuma neatjaunošana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana))
      (2019/C 93/84)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Agrochem-Maks d.o.o. (Zagreba, Horvātija) (pārstāvis: S. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Lewis, I. Naglis un G. Koleva)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2018/1019 (2018. gada 18. jūlijs) par darbīgās vielas oksasulfurona apstiprinājuma neatjaunošanu, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, un par grozījumiem Komisijas Īstenošanas regulā (ES) Nr. 540/2011 (OV 2018, L 183, 14. lpp.), piemērošanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-751/18: Prasība, kas celta 2018. gada 21. decembrī – Daimler/Komisija

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/64

      Prasība, kas celta 2018. gada 21. decembrī – Daimler/Komisija
      (Lieta T-751/18)
      (2019/C 93/85)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daimler AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji: N. Wimmer, C. Arhold un G. Ollinger, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2018. gada 22. oktobra lēmumu CLIMA/C4/WB/sg Ares(2018), Ares(2018)5413709 atbilstoši Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 (1) 12. panta 2. punktam, kā arī

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais pamats: Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 1. punkta otrās daļas, lasot to kopā ar Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/158 (2) 1. panta 3. punktu, pārkāpums.

                              —

                              Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, CO2 emisiju ietaupījumu pārbaudē atkāpjoties no apstiprinātās testēšanas metodikas, jo netika izmantots atbilstošs Willans koeficients, esot pārkāpusi Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 1. punkta otro daļu, lasot to kopā ar Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/158 1. panta 3. punktu.

                  2.

                  Otrais pamats: Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 1. punkta otrās daļas, lasot to kopā ar Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/158 1. panta 3. punktu un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 6. panta 1. punktu, pārkāpums.

                              —

                              Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, neveicot nepieciešamo īpašo iepriekšējo sagatavošanu saistībā ar pārbaudes metodi, ko tā izmantoja ad hoc pārbaudē, esot pārkāpusi Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 1. punkta otro daļu, lasot to kopā ar Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/158 1. panta 3. punktu un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 6. panta 1. punktu.

                  3.

                  Trešais pamats: Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 2. punkta pārkāpums.

                              —

                              Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Īstenošanas regulas (ES) Nr. 725/2011 12. panta 2. punktu, jo attiecībā uz iepriekšējo 2017. gadu tā esot noteikusi ekoinovācijas neņemšanu vērā, lai gan tiesību normā skaidri esot atļauts tikai lēmums par neņemšanu vērā nākamajam gadam.

                  4.

                  Ceturtais pamats: Tiesību tikt uzklausītam pārkāpums.

                              —

                              Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka tika pārkāptas prasītājas tiesības tikt uzklausītai atbilstoši prasībām, kas izriet no vispārējā tiesību principa par tiesību uz aizstāvību ievērošanas, kā arī prasībām, kas izriet no Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkta. Atbildētāja esot pieļāvusi juridisko nostāju apmaiņu, taču pēc tam esot pieņēmusi apstrīdēto lēmumu.

                  5.

                  Piektais pamats: Pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.

                              —

                              Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka lēmums neesot bijis attiecīgi pamatots atbilstoši LESD 296. panta otrās daļas un Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta prasībām. Atbildētāja apstrīdētajā lēmumā esot tikai neskaidri atsaukusies uz neatbilstībām testēšanas metodikā, tomēr nav paudusi viedokli par jautājumu, kas ir svarīgs lēmuma pieņemšanā – vai un cik lielā mērā testēšanas metodikai ir nepieciešama īpaša iepriekšēja sagatavošana un vai atbildētāja Īstenošanas lēmumā (ES) 2015/158 tādu testēšanas metodiku ir apstiprinājusi.

         (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 725/2011 (2011. gada 25. jūlijs), ar ko izveido procedūru inovatīvu tehnoloģiju apstiprināšanai un sertificēšanai, lai samazinātu CO2 emisijas no vieglajiem automobiļiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 443/2009 (OV L 194, 26.7.2011, 19. lpp.).

         (2)  Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2915/158 (2015. gada 30. janvāris) par divu Robert Bosch GmbH augstas efektivitātes maiņstrāvas ģeneratoru apstiprināšanu par inovatīvu tehnoloģiju CO2 emisiju samazināšanai no vieglajiem automobiļiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 443/2009 (OV L 26, 31.1.2015., 31. lpp.).


title: Lieta T-755/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. decembrī – FL Brüterei M-V u.c./Komisija

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/65

      Prasība, kas celta 2018. gada 22. decembrī – FL Brüterei M-V u.c./Komisija
      (Lieta T-755/18)
      (2019/C 93/86)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: FL Brüterei M-V GmbH (Finkenthal, Vācija), Erdegut GmbH (Finkenthal), Ökofarm Groß Markow GmbH (Lelkendorf, Vācija) (pārstāvis: H. Schmidt, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 22. oktobra Īstenošanas regulas (ES) 2018/1584 (1), kas publicēta 2018. gada 23. oktobraEiropas Savienības Oficiālā Vēstneša numurā L 264/1, 1. panta 4. punktu, ar ko Regula (EK) Nr. 889/2008 (2) tiek grozīta šādi: “regulas 42. panta b) punktā “2018. gada 31. decembri” aizstāj ar “2020. gada 31. decembri” (attiecīgajā locījumā)”;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt FL Brüterei M-V GmbH2 469 503,44 EUR, pieskaitot nokavējuma procentus no prasības pieteikuma paziņošanas dienas atbilstoši likmei, kas ir par astoņiem procentpunktiem lielāka nekā Eiropas Centrālās bankas noteiktā pamatlikme; kā arī

                  —

                  konstatēt, ka atbildētājai ir pienākums atlīdzināt prasītājām turpmāko kaitējumu, kas tām tiek radīts tādēļ, ka Komisija ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2018/1584 ir pieņēmusi jaunu uz diviem gadiem piemērojamu izņēmuma regulējumu, atbilstoši kuram, ja “nav pieejami” bioloģiski audzēti cāļi, bioloģiskajā jauno dējējvistu ganāmpulkā drīkst iekļaut arī parastos cāļus, neraugoties uz to, ka Komisijai būtu bijis pienākums šo izņēmumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 (3) 22. panta 2. punktu “piemērot minimāli”, izvirzot ierobežojumu, ka, lai izmantotu izņēmuma regulējumu, jākonstatē, ka neviens inkubators 700 kilometru rādiusā ap jauno dējējvistu ganāmpulka atrašanās vietu nepiedāvā bioloģiski audzētus cāļus, un ka ir jāsniedz pierādījums par bioloģiski audzētu cāļu nepieejamību no trijiem inkubatoriem, kas piegādā bioloģiski audzētus cāļus, pie kuriem ir veltīgi mēģināts tos pasūtīt, un nevis vēršoties inkubatoros, par kuriem ir zināms, ka tie nepiedāvā bioloģiski audzētus cāļus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais pamats: Reglamentējoša akta spēkā neesamība

                              —

                              Pirmā prasības pamata ietvaros tiek norādīts, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumu izņēmumu no Regulas (EK) Nr. 834/2007 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta, atbilstoši kuram bioloģiskās lopkopības dzīvniekiem ir jābūt dzimušiem un izaudzētiem bioloģiskās saimniecībās, piemērošanu ierobežot līdz minimumam.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka izņēmuma regulējuma piemērošanas pagarināšana par diviem gadiem ir pretrunā Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta prasībai izņēmumu piemērošanu ierobežot līdz minimumam. Kvalitatīvo nosacījumu un robežu neesamība prasītāju ieskatā pavērtu iespējas negodīgai praksei, kā atbildētāja to esot konstatējusi attiecībā uz Nīderlandes Karalisti.

                  2.

                  Otrais pamats: Atbildība par prettiesisku administratīvu rīcību saskaņā ar LESD 340. panta otro daļu

                              —

                              Otrā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka atbildētāja attiecībā uz Nīderlandi neesot izvirzījusi Regulas (EK) Nr. 889/2008 42. panta b) punktā ietvertā regulējuma neievērošanu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka atbildētājas kļūdainās rīcības dēļ prasītājas ir zaudējušas peļņu, jo atbildētāja Nīderlandes iestādēm nav izvirzījusi prasību rīkoties atbilstoši prasībām saistībā ar bioloģiski audzētu cāļu izmantošanu jauno dējējvistu ganāmpulkos.

                  3.

                  Trešais pamats: Atbildība par īstenošanas pilnvaru nepareizu izmantošanu
                  Trešā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka, atkārtoti pieņemot izņēmuma regulējumu, kas ierobežots tikai laikā, bet kam nav izvirzīti kvalitatīvie nosacījumi vai prasības, atbildētāja esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta noteikumus un rīkojusies, pārsniedzot tai piešķirto pilnvaru robežas.

         (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2018/1584 (2018. gada 22. oktobris), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 889/2008, ar ko paredz sīki izstrādātus bioloģiskās ražošanas, marķēšanas un kontroles noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu (OV L 264, 23.10.2018, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (EK) Nr. 889/2008 (2008. gada 5. septembris), ar ko paredz sīki izstrādātus bioloģiskās ražošanas, marķēšanas un kontroles noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu (OV L 250, 18.9.2008, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Regula (EK) Nr. 834/2007 (2007. gada 28. jūnijs) par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu un par Regulas (EEK) Nr. 2092/91 atcelšanu (OV L 189, 20.7.2007., 1. lpp.).


title: Lieta T-756/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. decembrī – AG/Europol

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/67

      Prasība, kas celta 2018. gada 28. decembrī – AG/Europol

      (Lieta T-756/18)
      (2019/C 93/87)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: AG (pārstāve: C. Abrar, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropols)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt netieši izteiktu lēmumu par prasītāja 2018. gada 2. jūlija sūdzības noraidīšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai pieņemt atbilstoši pamatotu un tiesisku lēmumu saistībā ar viņa prasību par dalību Europola pensiju fondā; kā arī

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais pamats: vispārīgs pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums

                              —

                              Pirmā prasības pamata ietvaros tiek apgalvots, ka netieši ticis noraidīts prasītājas prasījums attiecībā uz 1) administratīvā akta pārsūtīšanu, ar kuru atbildētāja prasītājam piemēro Lēmumu (ES) 2015/1889 (1), un 2) šā administratīvā akta pamatojuma norādīšanu ar paskaidrojumu, kādēļ liela pensiju fonda aktīvu daļa tika nodota dalībvalstīm.

                              —

                              Šajā saistībā tiek apgalvots, ka atbildētāja nav izpildījusi savus pienākumus saistībā ar labas Eiropas pārvaldības principu un LESD 296. pantu. Prasītājs norāda, ka tam esot intereses celt prasību, jo tikai pamatots lēmums par viņa tiesībām uz dalību Eiropola pensiju fondā viņam ļaujot novērtēt, vai šī piešķiršana ir bijusi tiesiska, un īstenot iespējamās papildu prasījuma tiesības.

                  2.

                  Otrais pamats: Lēmuma (ES) 2015/1889 netieša pārbaude

                              —

                              Otrā prasības pamata ietvaros tiek apgalvots, ka saistībā ar trūkstošā lēmuma iespējamo pamatu juridiskā pārbaudē varētu atklāties, ka ir pieļautas arī kļūdas vērtējumā un ka tādējādi tas ir prettiesisks. Līdz ar to esot īpaši vajadzīgs paskaidrojums, kādēļ būtiska Eiropola pensiju fonda daļa ir tikusi piešķirta Eiropas Savienības dalībvalstīm.

                              —

                              Vēl tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa procesuālās ekonomijas vajadzībām un lai novērstu vēl vienu tiesvedību pret atbildētāju, varot sniegt norādes, ka Lēmums (ES) 2015/1889 ir prettiesisks, jo šā lēmuma netieša pārbaude, nepastāvot pamatotam lēmumam, nevarot tikt veikta.

         (1)  Padomes Lēmums (ES) 2015/1889 (2015. gada 8. oktobris) par Eiropola pensiju fonda likvidāciju (OV 2015, L 276, 2015.10.21., 60. lpp.).


title: Lieta T-760/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. decembrī – Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO – New York Mercantile Exchange (“NYMEX BRENT”)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/68

      Prasība, kas celta 2018. gada 20. decembrī – Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO – New York Mercantile Exchange (“NYMEX BRENT”)
      (Lieta T-760/18)
      (2019/C 93/88)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Atlanta, Džordžija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: R. Hoy, Solicitor, un J. Bowhill, QC)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: New York Mercantile Exchange, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NYMEX BRENT” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 333 891

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 19. oktobra lēmums lietā R 102/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-6/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. janvārī – Irish Wind Farmers’ Association u.c./Komisija

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/69

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. janvārī – Irish Wind Farmers’ Association u.c./Komisija
      (Lieta T-6/19)
      (2019/C 93/89)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Īrija), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Īrija), Foyle Windfarm Ltd (Dublina, Īrija) un Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Īrija) (pārstāvji: M. Segura Catalán un M. Clayton, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas vēstuli, kura ir datēta 2018. gada 25. oktobrī un attiecas uz lietu SA.44671 Īrija – Iespējams nelikumīgs valsts atbalsts, kas piešķirts fosilā kurināmā nozarei samazinātu īpašuma nodokļa likmju veidā,

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza tikai vienu pamatu, proti, ka Komisija nav uzsākusi formālo izmeklēšanu saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu un Regulas 2015/1589 (1) 4. panta 4. punktu, neņemot vērā šaubas par valsts atbalsta esamību, tādējādi atņemot prasītājām to procesuālās tiesības. Šis pamats ietver divas daļas:

                  1.

                  Pirmā daļa – Komisijai esot bijis jāpieņem formāls lēmums. Komisija neesot veikusi pienācīgu sūdzības izskatīšanu, kā ir prasīts tās pašas pieņemtos noteikumos, un apstrīdētais tiesību akts esot pieņemts, pārkāpjot Regulas 2015/1589 normas.

                  2.

                  Otrā daļa – Komisijai esot bijis jābūt nopietnām šaubām attiecībā uz pasākuma klasificēšanu par atbalstu un tātad jāuzsāk Regulas Nr. 2015/1589 4. panta 4. punktā paredzētā formālā izmeklēšana, it īpaši un tostarp tāpēc, ka Komisija esot pārpratusi prasītāju sūdzības tvērumu, neesot adekvāti izvērtējusi visu informāciju, ko prasītājas ir sniegušas sūdzības kontekstā, neesot pienācīgi izvērtējusi pasākumu, kā arī esot izmantojusi nepareizu pieeju attiecībā uz selektivitātes novērtējumu un neesot izvērtējusi citas LESD 107. panta 1. punktā paredzētās prasības.

         (1)  Padomes Regula 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-10/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. janvārī – United States Seafoods/EUIPO (“UNITED STATES SEAFOODS”)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/69

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. janvārī – United States Seafoods/EUIPO (“UNITED STATES SEAFOODS”)
      (Lieta T-10/19)
      (2019/C 93/90)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: United States Seafoods LLC (Sietla, Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: C. Spintig, S. Pietzcker un M. Prasse, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska apzīmējuma “UNITED STATES SEAFOODS” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 365 398

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 11. oktobra lēmums lietā R 817/2018-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-17/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. janvārī – Giulia Moi/Parlaments

text:
                  11.3.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 93/70

         Prasība, kas celta 2019. gada 11. janvārī – Giulia Moi/Parlaments
         (Lieta T-17/19)
         (2019/C 93/91)
         Tiesvedības valoda – itāļu

            Lietas dalībnieki

            Prasītāja: Giulia Moi ( XX (*1)
            , Itālija) (pārstāvis: M. Contini, advokāts)

            Atbildētājs: Eiropas Parlaments

            Prasījumi

         Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                     —

                     galvenokārt – atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2018. gada 12. novembra lēmumu, ar kuru ir apstiprināts Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2018. gada 2. oktobra lēmums par Giulia Moi sodīšanu ar tiesību uz dienas naudu zaudēšanu uz divpadsmit dienām tāpēc, ka viņa ir īstenojusi psiholoģisku vardarbību pret diviem saviem akreditētajiem deputāta palīgiem;

                     —

                     pakārtoti – pamatprasījumu neapmierināšanas gadījumā, kas gan ir apstrīdams un mazticams un kurā tiek paturētas tiesības veikt pārsūdzību, atzīt uzlikto disciplinārsodu par pārmērīgu un nesamērīgu un tādējādi to aizstāt ar Eiropas Parlamenta Reglamenta 166. panta [3. punkta] a) apakšpunktā paredzēto sodu;

                     —

                     katrā ziņā piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt prasītājai veidā, ko Vispārējā tiesa uzskatītu par taisnīgu, šim atlīdzinājumam ietverot pienākumu samaksāt summu 50 000 EUR apmērā – vai lielākā vai mazākā apmērā, kas tiktu uzskatīts par taisnīgu – un uzdodot priekšsēdētājam par to sniegt publisku paziņojumu Eiropas Parlamenta plenārsēdē;

                     —

                     piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Pamati un galvenie argumenti

         Savas prasības pamatojumam prasītāja apgalvo, ka esot pārkāpti sacīkstes princips, tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants.

                     1.

                     Prasītāja uzsver, ka strīdīgais disciplinārsods – kas šķiet esam pamatots vienīgi ar atsauci uz Padomdevējas komitejas ziņojumu, kurā savukārt, nenorādot nekādu pamatojumu, prasītājas rīcība bez jebkādiem pierādījumiem ir kvalificēta kā “psiholoģiska vardarbība” – ir nepamatots.

                     2.

                     Turklāt esot acīmredzams, ka Eiropas Parlamenta Prezidijs savas tiesības esot izmantojis acīmredzami kļūdaini un ļaunprātīgi, jo fakti, kurus tas prezumējis par it kā no vardarbības cietušo palīgu apgalvotiem, nevar tikt uzskatīti par psiholoģisku vardarbību Civildienesta noteikumu 12.a panta izpratnē.

                     3.

                     Eiropas Parlamenta Prezidijs esot pieļāvis kļūdu un no Civildienesta noteikumu 12. pantā paredzētās psiholoģiskās vardarbības definīcijas viedokļa sagrozījis lēmumā minētos faktus. Šādai vardarbībai ir jābūt “nepiedienīgai rīcībai”, kas ietver fizisku rīcību, mutisku vai rakstu valodu, žestus vai citu tīšu rīcību, kas notiek “kādā laika posmā, tā atkārtojas un ir sistemātiska” un varētu radīt kaitējumu jebkuras personas personībai, cieņai vai fiziskai, vai psiholoģiskai integritātei.

                     4.

                     Šādi esot noskaidrotam vardarbības jēdzienam, no lietas materiāliem izriet, ka prasītājas rīcība nekādā ziņā nav kvalificējama kā “vardarbība” un ka nedaudzās un ļoti īsā laikposmā izteiktās pretenzijas attiecas uz palīgu uzdevumu izpildi un klātbūtni birojā un izriet no viņu atriebības prasītājai par to, ka viņa bija lūgusi atlaist viņus no darba.

                     5.

                     Turklāt neviens ārējs novērotājs, kuram ir normāls jūtīgums un kuram ir pazīstams Parlamenta locekļu un viņa līdzstrādnieku darba specifiskais konteksts, nevarētu secināt, ka prasītājai pārmestā rīcība būtu pārmērīga un nosodāma tādā mērā, ka tā varētu radīt kaitējumu attiecīgo palīgu personībai, cieņai vai fiziskajai vai psiholoģiskajai integritātei, īpaši ņemot vērā viņiem Parlamenta izmaksāto dāsno algojumu.

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.


title: Lieta T-21/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. janvārī – Pablosky/EUIPO – docPrice (“mediFLEX easystep”)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/71

      Prasība, kas celta 2019. gada 11. janvārī – Pablosky/EUIPO – docPrice (“mediFLEX easystep”)
      (Lieta T-21/19)
      (2019/C 93/92)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pablosky, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis: A. Tarí Lázaro, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: docPrice GmbH (Koblenz, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “mediFLEX easystep” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 730 898

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 8. novembra lēmums lietā R 76/2018-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 15 730 898 pilnībā attiecībā uz 10. un 25. klasē ietvertajām precēm;

                  —

                  piespriest atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-23/19: Prasība, kas celta 2019. gada 14. janvārī – Limango/EUIPO – Consolidated Artists (“limango”)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/72

      Prasība, kas celta 2019. gada 14. janvārī – Limango/EUIPO – Consolidated Artists (“limango”)
      (Lieta T-23/19)
      (2019/C 93/93)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Limango GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji: C. Hauss–Löhde un M. Mette, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Consolidated Artists BV (Roterdama, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “limango” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 6 943 096

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 3. oktobra lēmums apvienotajās lietās R 1844/2017-1 un R 2093/2017-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pilnībā noraidīt iebildumus;

                  —

                  piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-24/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. janvārī – INC un Consorzio Stabile Sis/Komisija

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/73

      Prasība, kas celta 2019. gada 11. janvārī – INC un Consorzio Stabile Sis/Komisija
      (Lieta T-24/19)
      (2019/C 93/94)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: INC SpA (Turīna, Itālija) un Consorzio Stabile Sis SCpA (Turīna) (pārstāvji: H.-G. Kamann, F. Louis un G. Tzifa, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 27. aprīļa Lēmumu C(2018) 2435 final lietās SA.49335 (2017/N) un SA.49336 (2017/N) (1);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienu vienīgu prasības pamatu attiecībā uz katru no abiem atsevišķajiem apgalvotā valsts atbalsta gadījumiem.

                  1.

                  Prasības pamatā attiecībā uz lietu SA.49336 (2017/N) tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija neesot uzsākusi LESD 108. panta 2. punktā un Regulas (ES) 2015/1589 (2) 4. panta 4. punktā un 6. pantā paredzēto formālo izmeklēšanas procedūru, lai gan bija radušās nopietnas grūtības iepriekšējās pārbaudes procedūrā jautājumā par to, vai saistībā ar Itālijas maksas automaģistrāļu apsaimniekotāju (Autostrade per l’Italia SpA) paziņotais individuālais valsts atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu. Prasītājas apgalvo, ka Komisija tādējādi esot pārkāpusi LESD 108. panta 3. punktu un Regulas 2015/1589 4. panta 3. punktu.

                  2.

                  Prasības pamatā attiecībā uz lietu SA.49335 (2017/N) tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija neesot uzsākusi LESD 108. panta 2. punktā un Regulas (ES) 2015/1589 4. panta 4. punktā un 6. pantā paredzēto formālo izmeklēšanas procedūru, lai gan bija radušās nopietnas grūtības iepriekšējās pārbaudes procedūrā jautājumā par to, vai saistībā ar otru Itālijas maksas automaģistrāļu apsaimniekotāju (Società Iniziative Autostradali e Servizi Spa) paziņotais individuālais valsts atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu. Prasītājas apgalvo, ka Komisija tādējādi esot pārkāpusi LESD 108. panta 3. punktu un Regulas (ES) 2015/1589 4. panta 3. punktu.

         (1)  OV 2018, C 379, 3. lpp.

         (2)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-29/19: Prasība, kas celta 2019. gada 15. janvārī – Idea Groupe/EUIPO – The Logistical Approach (“Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there”)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/73

      Prasība, kas celta 2019. gada 15. janvārī – Idea Groupe/EUIPO – The Logistical Approach (“Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there”)
      (Lieta T-29/19)
      (2019/C 93/95)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Francija) (pārstāvis: P. Langlais, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: The Logistical Approach BV (Uden, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there” melnā, baltā un zilo toņu krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 567 184

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 12. novembra lēmums lietā R 2064/2017-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  piespriest sabiedrībai The Logistical Approach B.V. atlīdzināt izdevumus, kas radušies tās iestāšanās lietā dēļ, ja tā nolemtu iestāties lietā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-35/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. janvārī – Benavides Torres/Padome

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/74

      Prasība, kas celta 2019. gada 17. janvārī – Benavides Torres/Padome
      (Lieta T-35/19)
      (2019/C 93/96)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Antonio José Benavides Torres (Karakasa, Venecuēla) (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1656 (1) un Padomes Īstenošanas Regulu (ES) 2018/1653 (2), ciktāl to noteikumi attiecas uz prasītāju, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza vienu pamatu, kas ir balstīts uz to, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka viņa vārds ir jāsaglabā Padomes Lēmuma (KĀDP) 2017/2074 (3) I pielikumā un Padomes Regulas (ES) 2017/2063 (4) IV pielikumā, neskatoties uz to, ka viņam vairs nav nekādas lomas un saistības ar Venecuēlas politiskajām vai militārajām iestādēm.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/1656 (2018. gada 6. novembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV L 276, 7.11.2018, 10. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas Regula (ES) 2018/1653 (2018. gada 6. novembris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV L 276, 7.11.2018, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2017/2074 (2017. gada 13. novembris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV L 295, 14.11.2017, 60. lpp.).

         (4)  Padomes Regula (ES) 2017/2063 (2017. gada 13. novembris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā (OV L 295, 14.11.2017, 21. lpp.).


title: Lieta T-36/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. janvārī – PE Digital/EUIPO – Spark Networks Services (“ElitePartner”)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/75

      Prasība, kas celta 2019. gada 18. janvārī – PE Digital/EUIPO – Spark Networks Services (“ElitePartner”)
      (Lieta T-36/19)
      (2019/C 93/97)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: PE Digital GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Spark Networks Services GmbH (Berlīne, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “ElitePartner” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 996 351

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 25. oktobra lēmums lietā R 614/2017-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, ka Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, minētais spēkā neesamības pamats nav piemērojams strīdus Eiropas Savienības preču zīmei;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam, kā arī, ja tā iestātos lietā, otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājai radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pirmā teikuma pārkāpums.


title: Lieta T-40/19: Prasība, kas celta 2019. gada 21. janvārī – Amigüitos pets & life/EUIPO – Société des produits Nestlé (“THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect”)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/76

      Prasība, kas celta 2019. gada 21. janvārī – Amigüitos pets & life/EUIPO – Société des produits Nestlé (“THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect”)
      (Lieta T-40/19)
      (2019/C 93/98)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Amigüitos pets & life, SA (Lorca, Spānija) (pārstāvis: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect” baltā, sarkanā un melnā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 385 719

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 19. novembra lēmums lietā R 272/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir apmierināti iebildumi pret Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 15 385 719 attiecībā uz 5. un 31. klasē ietilpstošajām precēm;

                  —

                  uzdot EUIPO apmierināt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 15 385 719 attiecībā uz visām aizsardzībai pieteiktajām precēm;

                  —

                  piespriest personai, kas iestājusies lietā, un attiecīgā gadījumā atbildētājam atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā EUIPO un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Padomes un Parlamenta Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Padomes un Parlamenta Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-44/19: Prasība, kas celta 2019. gada 23. janvārī – Globalia Corporación Empresarial/EUIPO – Touring Club Italiano (“TC Touring Club”)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/77

      Prasība, kas celta 2019. gada 23. janvārī – Globalia Corporación Empresarial/EUIPO – Touring Club Italiano (“TC Touring Club”)
      (Lieta T-44/19)
      (2019/C 93/99)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Globalia Corporación Empresarial, SA (Llucmajor, Spānija) (pārstāvis: A. Gómez López, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Touring Club Italiano (Milāna, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TC Touring Club” sarkanā un gaiši pelēkā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 299 001

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 9. novembra lēmums lietā R 448/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkta pārkāpuma dēļ, kas veido būtisku procesuālu kļūdu, un/vai

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, jo ir ticis nepareizi piemērots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. punkts, un konstatēt, ka agrākās preču zīmes “faktiskas” izmantošanas pierādījumi ir nepietiekami vai nepārliecinoši, un/vai

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, jo ir ticis nepareizi piemērots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, un konstatēt, ka nepastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja;

                  —

                  piespriest atbildētājam un – attiecīgā gadījumā – personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. un 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-46/19: Prasība, kas celta 2019. gada 25. janvārī – Grieķijas Republika/Eiropas Komisija

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/78

      Prasība, kas celta 2019. gada 25. janvārī – Grieķijas Republika/Eiropas Komisija
      (Lieta T-46/19)
      (2019/C 93/100)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou un A. E. Vasilopoulou)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā pēc pārbaudes ΑΑ/2016/013/GR par platībatkarīgo atbalstu par 2015./2016. pieprasījumu gadiem (2016. un 2017. finanšu gads, kopsavilkuma ziņojuma 63.–74. lpp.) Grieķijas Republikai ir uzdots izdarīt gan vienreizējas, gan vienotas likmes finanšu korekcijas bruto summā 25 092 988,84 EUR apmērā un neto summā 24 851 438,56 EUR apmērā un piespriest atbildētājai atlīdzināt Grieķijas Republikas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi Regulas Nr. 1307/2013 (1) 4. panta 1. punkta h) apakšpunktu attiecībā uz “pastāvīgo ganību” jēdziena interpretāciju un piemērošanu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts pamatojums un tādējādi pārkāpti LESD 296. pants, Regulas Nr. 640/2014 (2) 18. panta 5. punkts un Vadlīnijas LAP kvalitātes novērtēšanai (Executable Test Suite (ETS) LPIS data quality measures, version 6.0), kā arī samērīguma princips.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pamatojums tam, kāpēc atbildētāja noteikusi ne tikai vienotas likmes finanšu korekcijas, bet arī vienreizēju finanšu korekciju, esot nepietiekams.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1307/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Regulu (EK) Nr. 73/2009 (OV 2013, L 347, 608. lpp.).

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 640/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, maksājumu atteikšanas vai atsaukšanas nosacījumiem un administratīvajiem sodiem, kas piemērojami tiešo maksājumu, lauku attīstības atbalsta un savstarpējās atbilstības kontekstā (OV 2014, L 181, 48. lpp.).


title: Lieta T-79/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 30. janvāra spriedums – Bekat/EUIPO – Borbet (“ARBET”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ARBET” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BORBET” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Apzīmējumu līdzība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/38

      Vispārējās tiesas 2019. gada 30. janvāra spriedums – Bekat/EUIPO – Borbet (“ARBET”)
      (Lieta T-79/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ARBET” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “BORBET” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 103/49)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Arif Oliver Bekat (Eslingena, Vācija) (pārstāvis: P. Kohl,, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl, D. Hanf un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Borbet GmbH (Halenberga, Vācija) (pārstāvis: J. Krenzel, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 6. decembra lēmumu lietā R 1117/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Borbet un A. O. Bekat.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Arif Oliver Bekat atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta T-88/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 5. februāra spriedums – Gruppo Armonie/EUIPO (“ARMONIE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ARMONIE” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/38

      Vispārējās tiesas 2019. gada 5. februāra spriedums – Gruppo Armonie/EUIPO (“ARMONIE”)
      (Lieta T-88/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ARMONIE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 103/50)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Itālija) (pārstāvis: G. Medri, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: L. Rampini)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 15. decembra lēmumu lietā R 2063/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “ARMONIE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Gruppo Armonie SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta T-97/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra spriedums – DeepMind Technologies/EUIPO (“STREAMS”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “STREAMS” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkts – EUIPO agrākā prakse)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/39

      Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra spriedums – DeepMind Technologies/EUIPO (“STREAMS”)
      (Lieta T-97/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “STREAMS” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkts - EUIPO agrākā prakse))
      (2019/C 103/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: DeepMind Technologies Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert un G. Lodge, solicitors)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: sākotnēji V. Ruzek un D. Walicka, vēlāk V. Ruzek un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 27. novembra lēmumu lietā R 35/2017-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “STREAMS” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  DeepMind Technologies Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 134, 16.4.2018.


title: Lieta T-181/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. janvāra spriedums – Multifit/EUIPO (“TAKE CARE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TAKE CARE” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/39

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. janvāra spriedums – Multifit/EUIPO (“TAKE CARE”)
      (Lieta T-181/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TAKE CARE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
      (2019/C 103/52)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Vācija) (pārstāvji: N. Weber un L. Thiel, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl un M. Fischer)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 4. janvāra lēmumu lietā R 845/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “TAKE CARE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Multifit Tiernahrungs GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta T-256/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 30. janvāra spriedums – Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (“SCHUTZ”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SCHUTZ” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 30. janvāra spriedums – Arezzo Indústria e Comércio/EUIPO (“SCHUTZ”)
      (Lieta T-256/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SCHUTZ” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)))
      (2019/C 103/53)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Arezzo Indústria e Comércio, SA (Belo Horizonte, Brazīlija) (pārstāvji: A. Sebastião un J. M. Pimenta, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 12. februāra lēmumu lietā R 661/2017-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “SCHUTZ” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Arezzo Indústria e Comércio, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta T-332/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. februāra spriedums – Marry Me Group/EUIPO (“MARRY ME”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MARRY ME” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. februāra spriedums – Marry Me Group/EUIPO (“MARRY ME”)
      (Lieta T-332/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MARRY ME” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2019/C 103/54)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Marry Me Group AG (Cūga, Šveice) (pārstāvis: G. Theado, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Schäfer un D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 5. marta lēmumu lietā R 806/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “MARRY ME” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Marry Me Group AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-427/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra spriedums – Geske/EUIPO (“SATISFYERMEN”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SATISFYERMEN” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Aprakstošs raksturs – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Pienākums norādīt pamatojumu – Regulas 2017/1001 94. panta pirmais teikums)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 31. janvāra spriedums – Geske/EUIPO (“SATISFYERMEN”)
      (Lieta T-427/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “SATISFYERMEN” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas 2017/1001 94. panta pirmais teikums))
      (2019/C 103/56)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: André Geske (Lübbecke, Vācija) (pārstāvis: R. Albrecht, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Sesma Merino un S. Hanne)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 10. maija lēmumu lietā R 2603/2017-1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “SATISFYERMEN” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  André Geske atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 301, 27.8.2018.


title: Lieta T-624/16 TO: Vispārējās tiesas 2019. gada 29. janvāra rīkojums – L’Huillier/Gollnisch un Parlaments (Trešās personas protests – Trešās personas, kura iesniedz protestu, pieteikuma par iestāšanos lietā noraidījums – Nepieņemamība)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/43

      Vispārējās tiesas 2019. gada 29. janvāra rīkojums – L’Huillier/Gollnisch un Parlaments
      (Lieta T-624/16 TO) (1)

      ((Trešās personas protests - Trešās personas, kura iesniedz protestu, pieteikuma par iestāšanos lietā noraidījums - Nepieņemamība))
      (2019/C 103/58)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Trešā persona, kura iesniedz protestu: Guillaume L’Huillier (Etterbeek, Beļģija) (pārstāvis: A. Varaut, advokāts)

         Prasītājs pamatlietā: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francija) (pārstāvis: B. Bonnefoy-Claudet, advokāts)

         Atbildētājs pamatlietā: Eiropas Parlaments (pārstāvji: M. Ecker un L. Vétillard)

         Priekšmets

      Trešās personas protesta pieteikums par 2018. gada 7. marta spriedumu Gollnisch/Parlaments (T-624/16, nav publicēts, apelācijas tiesvedība turpinās, EU:T:2018:121).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Trešās personas protesta pieteikumu noraidīt.

                  2)

                  Guillaume L’Huillier sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Bruno Gollnisch sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta T-687/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 21. janvāra rīkojums – Pilatus Bank/ECB (Pagaidu noregulējums – Ekonomikas un monetārā politika – Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība – Pieteikums par piemērošanas apturēšanu – Steidzamības neesamība

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/43

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 21. janvāra rīkojums – Pilatus Bank/ECB
      (Lieta T-687/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Ekonomikas un monetārā politika - Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2019/C 103/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pilatus Bank plc (Ta’Xbiex, Malta) (pārstāvji: O. H. Behrends, M. Kirchner un L. Feddern, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: E. Yoo, M. Puidokas un A. Karpf)

         Priekšmets

      PIETEIKUMS, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Eiropas Centrālās bankas 2018. gada 10. septembra vēstulē ietvertā akta, atbilstoši kuram ECB ir pieprasījusi, lai jebkāda saziņa starp prasītāju un ECB notiktu ar Maltas Finanšu pakalpojumu iestādes nozīmētas personas starpniecību vai ar šīs personas atļauju, piemērošanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-741/18: Prasība, kas celta 2018. gada 18. decembrī – ZZ/ECB

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/46

      Prasība, kas celta 2018. gada 18. decembrī – ZZ/ECB
      (Lieta T-741/18)
      (2019/C 103/61)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvis: M. Demetriou, QC, D. Piccinin, Barrister, E. Poulton, L. Carlisle un R. Molesworth, Solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB 2018. gada 10. oktobra lēmumu par prasītāja ierosināto būtiskas līdzdalības iegūšanu A bankā (ECB-SSM-2018-LV-2);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav pierādīts prasītāja pārskatāmības trūkums attiecībās ar kompetentajām iestādēm.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka pierādījumi, uz kuriem ECB balstās apstrīdētajā lēmumā, nepierāda un nesniedz pienācīgu pamatu ECB konstatējumam, ka prasītājs nav rīkojis pārskatāmi un tāpēc var tikt apšaubīts viņa godīgums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, konstatējot, ka prasītāja godprātīgie darījumi ar trešo personu rada šaubas par viņa godīgumu.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka ECB ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā konstatējot, ka prasītāja attiecības ar trešo personu rada šaubas par viņa godīgumu apstākļos, kuros ECB atzīst, ka prasītājs attiecīgajā laikposmā nezināja par jebkādu šīs trešās personas prettiesisku rīcību, un kuros prasītājs bija nevainīgs šīs rīcības upuris.


title: Lieta T-763/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. decembrī — Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi/Eiropas Komisija

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/47

      Prasība, kas celta 2018. gada 30. decembrī — Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi/Eiropas Komisija
      (Lieta T-763/18)
      (2019/C 103/62)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Lazarus Kft.) (Békés, Ungārija) (pārstāvis: L. Szabó, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  galvenokārt – atzīt par spēkā neesošu lēmumu, ko Komisija 2011. gada 20. jūlijā pieņēma lietā SA. 29432 – CP 290/2009 – Ungārija – “Atbalsts darba ņēmēju ar invaliditāti nodarbinātībai, kas esot nelikumīgs tiesiskā regulējuma diskriminējošā rakstura dēļ” (turpmāk tekstā – “galvenokārt apstrīdētais lēmums”);

                  —

                  pakārtoti – atzīt par spēkā neesošu lēmumu, ko Komisija 2017. gada 25. janvārī pieņēma lietā SA. 45498 (FC/2016) – “OPS Újpest lift Kft. sūdzība par valsts atbalstu, kas laikā no 2006. līdz 2012. gadam piešķirts uzņēmumiem, kuri nodarbina darba ņēmējus ar invaliditāti” (turpmāk tekstā – “pakārtoti apstrīdētais lēmums”);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja katram prasījumam norāda vienu pamatu.

                  1.

                  Pamats par galvenokārt izvirzīto prasījumu: kļūda tiesību piemērošanā un kļūda pieejamo pierādījumu vērtējumā
                  Ungārijas iestādes, pārkāpjot LESD 107. panta 1. punktu, esot piešķīrušas nelikumīgu valsts atbalstu divdesmit vienam uzņēmumam, kas ir prasītājas konkurenti. Šis atbalsts bija domāts ne vien papildu izmaksām, ko radīja darba ņēmēju ar invaliditāti nodarbināšana, bet arī, lai segtu saņēmēju uzņēmumu vispārējās izmaksas, tādējādi kropļojot konkurenci. Galvenokārt apstrīdētajā lēmumā Komisija konstatēja, ka kopējā saņēmējiem uzņēmumiem piešķirtā summa nepārsniedz kopējo atbalsta summu, kas var tikt piešķirts saskaņā ar Vispārējā grupu atbrīvojuma regulas (1) 41. un 42. pantu, un tāpēc principā strīdīgais atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 3. punkta izpratnē. Galvenokārt apstrīdētajā lēmumā netiek aplūkotas kaitējošās sekas, kuras prasītājai rada valsts pasākumi, ar kuriem atbalsts tika piešķirts, un tādējādi ir pārkāptas prasītājas procesuālās tiesības, kas tai ir atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam.

                  2.

                  Pamats par pakārtoti izvirzīto prasījumu: kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama pieejamo pierādījumu sagrozīšana
                  Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzami sagrozījusi pieejamos pierādījumus, pakārtoti apstrīdētajā lēmumā norādot, ka OPS Újpest-lift Kft. sūdzība nesatur nekādus jaunus tiesību vai faktiskos elementus, kas varētu likt mainīt Komisijas vērtējumu lietā SA 29432 — CP 290/2009. Pakārtoti apstrīdētajā lēmumā netiek aplūkotas kaitējošās sekas, kuras prasītājai rada valsts pasākumi, ar kuriem atbalsts tika piešķirts, un tādējādi ir pārkāptas prasītājas procesuālās tiesības, kas tai ir atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam.

         (1)  Komisijas Regula (EK) Nr. 800/2008 (2008. gada 6. augusts), kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot [LESD 107. un 108]. pantu (OV 2008, L 214, 3. lpp.).


title: Lieta T-13/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. janvārī – Čehijas Republika/Komisija

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/48

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. janvārī – Čehijas Republika/Komisija
      (Lieta T-13/19)
      (2019/C 103/63)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Vláčil un O. Serdula)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  nospriest, ka, neuzsākot pret Čehijas Republiku procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi saistībā ar Čehijas Republikas tradicionālo pašu resursu nodrošināšanu 40 482 255 CZK apmērā, vai neatmaksājot attiecīgo summu, Eiropas Komisija nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā apvienojumā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu paredzētos pienākumus, un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu.
      Čehijas Republika uzskata, ka Eiropas Komisijas pienākums rīkoties iepriekš norādītajā veidā izriet no Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā paredzētā lojālas sadarbības principa apvienojumā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā noteiktajām tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.
      Ņemot vērā to, ka atbilstoši Tiesas judikatūrai (1) tikai Tiesa tiesvedībā lietā sakarā ar pienākumu neizpildi var galīgi atrisināt strīdu starp dalībvalsti un Eiropas Komisiju tradicionālo pašu resursu jomā, Eiropas Komisijai esot bez liekas kavēšanās jāuzsāk šāda procedūra saistībā ar attiecīgā maksājuma veikšanu vai arī, ja tā neatrod pamatu šādas procedūras uzsākšanai, jāatmaksā šis maksājums.
      Čehijas Republika attiecīgo summu Eiropas Komisijas kontā esot iemaksājusi vēl 2015. gadā. Tomēr Eiropas Komisija neesot uzsākusi procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi šajā lietā un neesot atmaksājusi attiecīgo tai samaksāto summu, lai gan Čehijas Republika esot Komisiju oficiāli aicinājusi to darīt. Tāpēc Čehijas Republika argumentē, ka ir izpildīti nosacījumi, lai konstatētu, ka Komisija ir pieļāvusi bezdarbību.

         (1)  Skat. spriedumus, 2017. gada 25. oktobris, Slovākija/Komisija (C-593/15 P un C-594/15 P, EU:C:2017:800), un 2017. gada 25. oktobris, Rumānija/Komisija (C-599/15 P, EU:C:207:801).


title: Lieta T-25/19: Prasība, kas celta 2019. gada 11. janvārī – AD/ECHA

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/49

      Prasība, kas celta 2019. gada 11. janvārī – AD/ECHA

      (Lieta T-25/19)
      (2019/C 103/64)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: AD (pārstāvji: L. Levi un N. Flandin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2018. gada 28. marta lēmumu nepagarināt prasītāja darba līgumu ar ECHA;

                  —

                  atcelt ECHA2018. gada 9. martā publicēto paziņojumu par vakanci uz līgumdarbinieka FG II amata vietu, ciktāl tajā ir piedāvāts amats ar tādiem pašiem uzdevumiem, kādus veica prasītājs saskaņā ar pagaidu darbinieku līgumu;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt arī atbildētājas 2018. gada 1. oktobra lēmumu, kas prasītājam tika paziņots 2018. gada 2. oktobrī un ar kuru tika noraidīta prasītāja sūdzība par nepagarināšanas lēmumu;

                  —

                  piespriest atlīdzināt prasītājam nodarīto materiālo un morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas ECHA izstrādātās Work Instructions [darba instrukcijas] attiecībā uz līgumu pagarināšanas vai nepagarināšanas procesu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pietiekamu pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un it īpaši tiesības tikt uzklausītam.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts rūpības pienākums.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ECHA norādītie iemesli, lai pamatotu darba līguma nepagarināšanu, ir acīmredzami kļūdaini un liecina par pilnvaru nepareizu izmantošanu.


title: Lieta C-221/18 P: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. novembra rīkojums – Électricité de France (EDF)/Eiropas Komisija, Francijas Republika (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Valsts atbalsts – Eiropas Komisijas pirmais lēmums – Valsts atbalsts, kas ir nesaderīgs ar kopējo tirgu – Atcelšana ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas nolēmumu – Eiropas Savienības Tiesas apstiprinājums – Komisijas otrais lēmums – Valsts atbalsts, kas ir nesaderīgs ar kopējo tirgu – Prasības atcelt tiesību aktu noraidīšana – LESD 266. pants – Vispārējās tiesas pirmā sprieduma res judicata spēka neievērošana – Pierādījumu sagrozīšana – Komisijas rūpīgas un neatkarīgas izmeklēšanas pienākumi, ko Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā – Pamatojuma nesniegšana – Pasākuma kvalificēšana – Jauns vai pastāvošs atbalsts)

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/6

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 13. novembra rīkojums – Électricité de France (EDF)/Eiropas Komisija, Francijas Republika
      (Lieta C-221/18 P) (1)

      ((Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Valsts atbalsts - Eiropas Komisijas pirmais lēmums - Valsts atbalsts, kas ir nesaderīgs ar kopējo tirgu - Atcelšana ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas nolēmumu - Eiropas Savienības Tiesas apstiprinājums - Komisijas otrais lēmums - Valsts atbalsts, kas ir nesaderīgs ar kopējo tirgu - Prasības atcelt tiesību aktu noraidīšana - LESD 266. pants - Vispārējās tiesas pirmā sprieduma res judicata spēka neievērošana - Pierādījumu sagrozīšana - Komisijas rūpīgas un neatkarīgas izmeklēšanas pienākumi, ko Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā - Pamatojuma nesniegšana - Pasākuma kvalificēšana - Jauns vai pastāvošs atbalsts))
      (2019/C 103/06)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Électricité de France (EDF) (pārstāvis: M. Debroux, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: É. Gippini Fournier, B. Stromsky un D. Recchia), Francijas Republika

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2.

                  Électricité de France (EF) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Lieta C-561/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. septembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Solvay Chemicals GmbH/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. septembrī iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Solvay Chemicals GmbH/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-561/18)
      (2019/C 103/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Berlin

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Solvay Chemicals GmbH

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
      Ar 2019. gada 6. februāra rīkojumu Tiesa (pirmā palāta) nosprieda:
      Komisijas Regulas (ES) Nr. 601/2012 (2012. gada 21. jūnijs) par siltumnīcefekta gāzu emisiju monitoringu un ziņošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (1) 49. panta 1. punkta otrajā teikumā un šīs regulas IV pielikuma 10. punkta B apakšpunktā ietvertās tiesību normas, ciktāl ar tām kaļķu apdedzināšanas iekārtas emisijās tiek sistemātiski iekļauts uz citu iekārtu kalcija karbonāta nogulšņu ražošanas nolūkā pārvietotais oglekļa dioksīds (CO2), neatkarīgi no tā, vai šis oglekļa dioksīds izplūst atmosfērā vai ne, nav spēkā.

         (1)  OV 2012, L 181, 30. lpp.


title: Lieta C-674/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. oktobrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – EM/TMD Friction GmbH

text:
               18.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. oktobrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – EM/TMD Friction GmbH

      (Lieta C-674/18)
      (2019/C 103/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesarbeitsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: EM

         Atbildētāja: TMD Friction GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2001/23/EK (1) (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 3. panta 4. punkts gadījumos, kad mainās uzņēmuma īpašnieks pēc maksātnespējas procesa uzsākšanas pār personas, kas nodod uzņēmuma īpašumtiesības, mantu, pieļauj ietvert valsts tiesību aktos, kuros uzņēmuma īpašnieka maiņas gadījumā principā ir paredzēts piemērot Direktīvas 2001/23/EK 3. panta 1. un 3. punktu arī darba ņēmēju tiesībām uz vecuma, invaliditātes vai apgādnieka zaudējuma pabalstu saskaņā ar uzņēmuma vai starpuzņēmumu papildu pensiju programmām, tādu ierobežojumu, ka īpašumtiesību saņēmējs nav atbildīgs par tiesībām uz gaidāmo pabalstu, kuras pamatojas uz pirms maksātnespējas procesa uzsākšanas iegūto darba stāžu?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša,
                  vai saskaņā ar Direktīvas 2001/23/EK 3. panta 4. punkta b) apakšpunktu vajadzīgos pasākumus, lai aizsargātu darba ņēmēju intereses attiecībā uz viņu tiesībām uz tūlītēju vai gaidāmo vecuma pabalstu saskaņā ar uzņēmuma vai starpuzņēmumu papildu pensiju programmām gadījumos, kad mainās uzņēmuma īpašnieks pēc maksātnespējas procesa uzsākšanas pār personas, kas nodod uzņēmuma īpašumtiesības, mantu, veic saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/94/EK (2) (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā 8. pantā prasīto aizsardzības līmeni?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro prejudiciālo jautājumu ir noliedzoša,
                  vai Direktīvas 2001/23/EK 3. panta 4. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vajadzīgos pasākumus, lai aizsargātu darba ņēmēju intereses saistībā ar viņu tiesībām uz tūlītēju vai gaidāmo vecuma pabalstu saskaņā ar uzņēmuma vai starpuzņēmumu papildu pensiju programmām, veic tad, ja valsts tiesību aktos ir paredzēts, ka:

                              —

                              pienākums piešķirt vecuma pabalstu saskaņā ar uzņēmuma vai starpuzņēmumu papildu pensiju programmām darba ņēmējam, kuru skar uzņēmuma īpašnieka maiņa maksātnespējas gadījumā, principā pāriet uz uzņēmuma īpašumtiesību saņēmēju,

                              —

                              uzņēmuma īpašumtiesību saņēmējs par nākotnes tiesībām saņemt pabalstu ir atbildīgs tādā mērā, kādā tās pamatojas uz šajā uzņēmumā iegūto darba stāžu pēc maksātnespējas procesa uzsākšanas,

                              —

                              saskaņā ar valsts tiesību aktiem noteiktam subjektam, kas apdrošina pret maksātnespējas risku, šajā gadījumā nav jāuzņemas atbildība par nākotnes tiesību saņemt pabalstu daļu, kas iegūta pirms maksātnespējas procesa uzsākšanas, un

                              —

                              darba ņēmējs prasījumu viņa nākotnes tiesību saņemt pabalstu tās daļas vērtībā, kas iegūta pirms maksātnespējas procesa uzsākšanas, var pieteikt personas, kas nodod īpašumtiesības, maksātnespējas procesā?

                  4)

                  Vai tad, ja saskaņā ar valsts tiesību aktiem Direktīvas 2001/23/EK 3. un 4. pants uzņēmuma īpašnieka maiņas gadījumā ir jāpiemēro arī maksātnespējas procesa laikā, Direktīvas 2001/23/EK 5. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir piemērojams darba ņēmēju tiesībām uz gaidāmo pabalstu saskaņā ar uzņēmuma vai starpuzņēmumu papildu pensiju programmām, ja, kaut arī šīs tiesības jau ir radušās pirms maksātnespējas procesa uzsākšanas, tomēr darba ņēmēju tiesības saņemt pabalstu tās izraisa tikai tad, kad iestājas apdrošināšanas gadījums, un tādējādi tikai vēlāk?

                  5)

                  Ja atbilde uz otro vai ceturto prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša,
                  vai minimālais aizsardzības līmenis, kas dalībvalstīm ir jānodrošina saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/94/EK (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā 8. pantu, ietver arī pienākumu aizsargāt tiesības uz gaidāmo pabalstu, kas vēl nebija likumiski garantētas maksātnespējas procesa uzsākšanas brīdī un kas par likumiski garantētām vispār kļūst tikai tāpēc, ka darba tiesiskās attiecības netiek izbeigtas saistībā ar maksātnespēju?

                  6)

                  Ja atbilde uz piekto prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša,
                  kādos apstākļos zaudējumi, kurus saistībā ar aroda pensijām kādreizējais darba ņēmējs cieš darba devēja maksātnespējas dēļ, var tikt uzskatīti par acīmredzami nesamērīgiem un tāpēc radīt dalībvalstīm pienākumu šādā gadījumā nodrošināt minimālo aizsardzību saskaņā ar Direktīvas 2008/94/EK 8. pantu, lai gan darba ņēmējs saņems vismaz pusi no pabalstiem, kas izriet no viņa iegūtajām tiesībām saņemt pensiju?

                  7)

                  Ja atbilde uz piekto prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša,
                  vai darba ņēmēju tiesību uz gaidāmo pabalstu aizsardzība, kas vajadzīga saskaņā ar Direktīvas 2001/23/EK 3. panta 4. punkta b) apakšpunktu vai Direktīvas 2001/23/EK 5. panta 2. punkta a) apakšpunktu un kas ir līdzvērtīga Direktīvas 2008/94/EK 8. pantā prasītajai aizsardzībai, tiek nodrošināta arī tad, ja tā izriet nevis no valsts tiesību aktiem, bet tikai no Direktīvas 2008/94/EK 8. panta tiešas piemērošanas?

                  8)

                  Ja atbilde uz septīto prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša,
                  vai Direktīvas 2008/94/EK 8. pantam ir tieša iedarbība, kā rezultātā jebkurš darba ņēmējs uz to var atsaukties valsts tiesā, arī tad, ja, kaut arī viņš saņem vismaz pusi no pabalstiem, kas izriet no viņa iegūtajām tiesībām saņemt pensiju, tomēr viņa ciestie zaudējumi darba devēja maksātnespējas dēļ ir uzskatāmi par nesamērīgiem?

                  9)

                  Ja atbilde uz astoto prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša,
                  vai saskaņā ar privāttiesībām dibināta sabiedrība, kuru dalībvalsts – darba devējiem saistošā veidā – ir noteikusi par subjektu, kas apdrošina aroda pensijas pret maksātnespējas risku, uz ko attiecas valsts finanšu darījumu uzraudzība, kā arī kas saskaņā ar publiskajām tiesībām iekasē no darba devējiem iemaksas, kuras nepieciešamas apdrošināšanai pret maksātnespēju, un kā iestāde ar administratīvu aktu var radīt piespiedu izpildes priekšnoteikumus, ir dalībvalsts iestāde?

         (1)  OV 2001, L 82, 16. lpp.

         (2)  OV 2008, L 283, 36. lpp.