title: Lieta T-184/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – NRJ Group/EUIPO – Sky International (“SKY ENERGY”)

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/23

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – NRJ Group/EUIPO – Sky International (“SKY ENERGY”)
   (Lieta T-184/16)
   (2016/C 232/31)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NRJ Group (Boileau, Francija) (pārstāvis – M. Antoine Lalance, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sky International AG (Cūga, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SKY ENERGY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 727 322

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 5. februāra lēmums lietā R 3137/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atstāt spēkā apstrīdēto lēmumu daļā, kurā ar to apmierināti iebildumi attiecībā uz šādām precēm un pakalpojumiem:
               9. klase: “ierakstītas radioprogrammas; ierakstītas radioprogrammas, kas paredzētas pārraidīšanai vai cita veida nosūtīšanai”;
               38. klase: “radio apraide; radio programmu nosūtīšanas un sakaru pakalpojumi, apraide un/vai nosūtīšana; satelīts, virszemes ciparu televīzija, kabeļi, ciparu abonenta līniju un platjoslu apraide ar audio programmām; audio programmu nosūtīšana (visos veidos); piekļuves nodrošināšana ziņām, aktualitātēm un sporta informācijai; informācijas telesakari (tostarp tīmekļa lapas); radioprogrammu telesakari un/vai sakari un/vai apraide un/vai nosūtīšana”;
               41. klase: “izklaides pakalpojumi pa radio; radioprogrammu prezentēšana un izplatīšana; ziņu, aktualitāšu un sporta informācijas nodrošināšana; ziņu, aktualitāšu un izglītības informāciju pakalpojumi, radio programmu izplatīšana; radio programmu nodrošināšana”;

               —

               atcelt visus pārējos apstrīdētā lēmuma noteikumus;

               —

               apmierināt iebildumus un noraidīt apstrīdētās Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-606/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. novembrī — Mustang /ITSB — Dubek ( “20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang” )

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/22

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. novembrī — Mustang/ITSB — Dubek (“20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang”)
   (Lieta T-606/13)
   2014/C 39/39
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mustang — Bekleidungswerke GmbH & Co. KG (Künzelsau, Vācija) (pārstāvis — S. Völker, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Dubek Ltd (Petach Tikva, Izraēla)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 13. septembra lēmumu apelācijas lietā R 416/2012-4 attiecībā uz iebildumu procesu pret Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 6 065 098;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Dubek Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “20 CLASS A FILTER CIGARETTES Mustang” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 34. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 065 098

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska un grafiska preču zīme “MUSTANG” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14., 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildums noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums


title: Lieta T-364/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta spriedums — 2nine /ITSB — Pacific Sunwear of California ( “nollie” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “nollie” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “NOLI” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Preču līdzības neesamība — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts))

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/32

         Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta spriedums — 2nine/ITSB — Pacific Sunwear of California (“nollie”)
   (Lieta T-364/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “nollie” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “NOLI” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Preču līdzības neesamība - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts))
   2010/C 134/53
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 2nine Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — S. Palmer, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 16. jūnija lēmumu lietā R 1591/2007-2 par iebildumu procesu starp 2nine Ltd un Pacific Sunwear of California, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               2nine Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas radušies Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB).

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta C-371/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. jūlija spriedums ( High Court of Justice ( Chancery Division ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Isaac International Limited (Regula (EEK) Nr. 2913/92 — Muitas kodekss — 212.a pants — Regula (EEK) Nr. 2454/93 — 292. pants — Regula (EK) Nr. 88/97 — 14. pants — Antidempinga maksājums — Velosipēdu rāmji)

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/12

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. jūlija spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Isaac International Limited

   (Lieta C-371/09) (1)

   (Regula (EEK) Nr. 2913/92 - Muitas kodekss - 212.a pants - Regula (EEK) Nr. 2454/93 - 292. pants - Regula (EK) Nr. 88/97 - 14. pants - Antidempinga maksājums - Velosipēdu rāmji)
   2010/C 246/19
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Atbildētājs: Isaac International Limited

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Chancery Division) — Komisijas 1997. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 88/97 par atbrīvojumu no antidempinga maksājuma noteiktu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēda daļu importam, kas izriet no paplašinājuma, kuru noteica ar Padomes Regulu (EK) Nr. 71/97 par antidempinga maksājumu, kas uzlikts ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 2474/93 (OV L 17, 17. lpp.), 14. panta c) punkta interpretācija — Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), 292. panta 3. punkta interpretācija — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (OV L 302, 1. lpp.) 212. panta a) punkta interpretācija — Antidempinga maksājums par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdiem — Nosacījumi noteiktu svarīgu velosipēdu daļu importa atbrīvojumam no antidempinga maksājuma — Atļaujas izmantot konkrētam mērķim iegūšana — Importētājs, kurš nav ieguvis nepieciešamo atļauju, jo nav pārbaudījis Regulas (EK) Nr. 88/97 14. panta c) punkta un Regulas (EEK) Nr. 2454/93 292. panta 3. punkta noteikumu piemērošanas nosacījumus — Acīmredzamas nolaidības jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Komisijas 2000. gada 24. jūlija Regulu (EK) Nr. 1602/2000, 292. panta 3. punktā paredzēto procedūru nevar izmantot, lai importētājam, kurš ir dibināts un darbojas divās dalībvalstīs, un importē preces vienā dalībvalstī, pēc tam tās nekavējoties pārvedot uz otru dalībvalsti, atļautu izmantot atbrīvojumu no antidempinga maksājuma saskaņā ar Komisijas 1997. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 88/97, ar ko atļauj atbrīvojumu no ar Padomes Regulu (EK) Nr. 71/97 uzliktā un ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 2474/93 paplašinātā antidempinga maksājuma noteiktu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēda daļu importam, 14. panta c) punktu;

               2)

               saskaņā ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000, 212.a pantu nevar piešķirt atbrīvojumu no antidempinga maksājuma importētajam, kurš nav saņēmis vajadzīgo atļauju, lai izmantotu Regulas Nr. 88/97 14. panta c) punktā paredzēto atbrīvojumu no šāda maksājuma.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta F-26/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. martā – ZZ /Parlaments

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/56

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. martā – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-26/14)
   2014/C 175/80
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – L. Levi, C. Bernard-Glanz un A. Tymen, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītāja iesniegtais lūgums sniegt palīdzību saistībā ar psiholoģisku vardarbību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt netiešo lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītāja 2013. gada 13. februāra lūgums sniegt palīdzību;

               —

               atcelt 2013. gada 18. decembra lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja 2013. gada 26. augusta sūdzība;

               —

               piešķirt prasītājam zaudējumu atlīdzību, lai kompensētu viņam nodarīto kaitējumu, EUR 7 500 apmērā kā atlīdzību par mantisko kaitējumu un EUR 50 000 apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta C-387/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 24. oktobrī

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/4

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 24. oktobrī
   (lieta C-387/05)
   (2006/C 22/08)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 24. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv G. Wilms un L. Visaggio, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, vienpusēji piemērojot atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa materiālam, ko var izmantot gan civiliem, gan militāriem mērķiem, un atsakoties aprēķināt un samaksāt pašu resursus, kuri pienācīgi netika iekasēti šī atbrīvojuma rezultātā, un nokavējuma procentus sakarā ar to, ka šie resursi Komisijai nebija pieejami laikus, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 26. pants, Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1) 20. pants un, attiecīgi, Kopējais muitas tarifs, Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 (2) 2., 9., 10. un 17. panta 1. punkts un atbilstošie Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 (3) noteikumi;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas līmenī ar Padomes Regulu (EK) Nr. 150/2003 (4) tika nolemts atcelt ievedmuitas nodokli (vai, atsevišķos gadījumos — nulles-likmi) attiecībā uz noteiktiem ieročiem un militāro ekipējumu un tam bija jāstājas spēkā no 2003. gada 1. janvāra.
   Pēc Komisijas domām, Itālijas piešķirtais vienpusējais atbrīvojums laikposmā līdz šīs regulas piemērošanai bija pretlikumīga atkāpe no EKL 26. panta un Kopienas muitas tiesiskā regulējuma, kas noveda pie neattaisnojama muitas ienākumu, kas veido Kopienu pašu resursus, samazinājuma.

      (1)  OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp.

      (2)  OV L 155, 07.06.1989., 1. lpp.

      (3)  OV L 130, 31.05.2000., 1. lpp.

      (4)  OV L 25, 30.01.2003., 1. lpp.


title: Lieta T-247/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. maijā — FairWild Foundation /ITSB — Wild ( “FAIRWILD” )

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. maijā — FairWild Foundation/ITSB — Wild (“FAIRWILD”)
   (Lieta T-247/11)
   2011/C 238/33
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: FairWild Foundation (Weinfelden, Šveice) (pārstāvji — P. Neuwald un S. Müller, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Rudolf Wild GmbH & Co. KG (Eppelheim, Vācija)

      Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 3. marta lēmumu apelācijas procesā R 1014/2010-1;

               —

               noraidīt iebildumus par starptautiskas preču zīmes Nr. 950 962“FAIRWILD” reģistrāciju;

               —

               piespriest atbildētājam un apelāciju sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītāja izdevumus procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FAIRWILD” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5., 29. un 30. klasē — Starptautiska reģistrācija Nr. 950 962

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Rudolf Wild GmbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “FAIRWILD” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 29., 30. un 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot nepamatoti pieņēmusi, ka pastāv pretstatīto preču zīmju sajaukšanas iespēja. Prasītājs iebilst, ka Apelāciju padome, pirmkārt, esot neatbilstoši pieņēmusi, ka apzīmējuma “WILD” semantiskais saturs ir labi saprotams tikai vācu un angļu valodā runājošajai sabiedrībai, un, otrkārt, tādējādi pamatojusies uz to, ka šis jēdziens nav aprakstošs saistībā ar precēm, uz kurām attiecas pretstatītā preču zīme. Ar šādu pamatojumu Apelāciju padome esot kļūdaini atzinusi, ka pretstatītajai preču zīmei ir vidēja atšķirtspēja, un apstiprinājusi, ka apzīmējumi ir vidēji līdzīgi, tādējādi ar savstarpējā mijiedarbībā esošo sajaukšanas iespējas faktoru izvērtējumu kaitējot prasītājam.


title: Lieta F-2/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. janvārī — ZZ /Komisija un EMA

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. janvārī — ZZ/Komisija un EMA
   (Lieta F-2/12)
   2012/C 184/45
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — M. Ekimdzhiev, K. Boncheva un G. Chernicherska, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Komisija un Eiropas Zāļu aģentūra

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumus izveidot un apstiprināt priekšatlases sarakstu, kas EMA izpilddirektora atlases un amatā iecelšanas procedūras ietvaros tika iesniegta šīs aģentūras valdei, otrkārt, prasība atcelt cita kandidāta iecelšanu minētajā amatā un, treškārt, atlīdzināt iespējami nodarīto morālo kaitējumu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt priekšatlases komisijas lēmumu pieņemt kandidātu sarakstu, ko iesniegt Eiropas Komisijas Padomdevējai komitejai amatā iecelšanas jautājumos un kas prasītājam paziņots 2011. gada 14. marta elektroniskajā vēstulē;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Padomdevējas komitejas amatā iecelšanas jautājumos 2011. gada 14. marta iepriekšējo lēmumu, ar kuru priekšatlases komisijas sarakstā ietverti četri kandidāti tiek uzaicināti uz pārrunām ar Padomdevēju komiteju amatā iecelšanas jautājumos un kas prasītājam paziņots 2011. gada 14. marta elektroniskajā vēstulē;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Padomdevējas komitejas amatā iecelšanas jautājumos 2011. gada 14. marta lēmumu pievienoties priekšatlases komisijas atzinumam par priekšatlases komisijas sarakstā iekļauto kandidātu papildu nopelniem, kas prasītājam paziņots 2011. gada 14. marta elektroniskajā vēstulē;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 20. aprīļa lēmumu pieņemt iepriekš atlasīto kandidātu sarakstu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 6. oktobra lēmumu noraidīt sūdzību, kas iesniegta kā administratīva pārsūdzība Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 90. panta izpratnē un kurā ir uzskaitīti Eiropas Komisijas 2011. gada 20. aprīļa lēmuma pieņemt iepriekš atlasīto kandidātu sarakstu motīvi;

               —

               pamatojoties uz Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 91. panta 4. punktā paredzēto kārtību un ņemot vērā iecēlējinstitūcijai iesniegto sūdzību saskaņā ar šo Civildienesta noteikumu 90. pantu, atcelt EMA valdes 2011. gada 6. oktobra lēmumu par EMA izpilddirektora iecelšanu amatā;

               —

               piespriest taisnīgu atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai un EMA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-102/07: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 10. aprīļa spriedums ( Hoge Raad der Nederland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — adidas AG, adidas Benelux BV / Marca Mode CV, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV (Preču zīmes — Direktīvas 89/104/EEK 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts, kā arī 6. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pieejamības prasība — Grafiskas preču zīmes ar trim svītrām — Divu svītru raksts, ko konkurenti izmanto kā ornamentu — Iebildums saistībā ar kaitējumu preču zīmei un tās vājināšanu)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/13

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 10. aprīļa spriedums (Hoge Raad der Nederland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — adidas AG, adidas Benelux BV/Marca Mode CV, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV

   (Lieta C-102/07) (1)

   (Preču zīmes - Direktīvas 89/104/EEK 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts, kā arī 6. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pieejamības prasība - Grafiskas preču zīmes ar trim svītrām - Divu svītru raksts, ko konkurenti izmanto kā ornamentu - Iebildums saistībā ar kaitējumu preču zīmei un tās vājināšanu)
   (2008/C 128/21)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederland
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: adidas AG, adidas Benelux BV

      Atbildētājas: Marca Mode CV, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherland BV, Vendex KBB Nederland BV

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederland — Padomes Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta interpretācija — Reģistrācijas atteikums vai spēkā neesamība — Atšķirtspējas neesamība — Iegūšana izmantošanas rezultātā — Vispārējās intereses, kas prasa, lai nepamatoti netiktu ierobežota apzīmējumu, ko konkrētā sabiedrības daļa uztver kā apzīmējumus, ar kuriem var dekorēt preci un nevis to atšķirt, pieejamība
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, ir interpretējama tādējādi, ka, izvērtējot preču zīmes īpašnieka izņēmuma tiesību apjomu, pieejamības prasību nevar ņemt vērā, izņemot tādā apjomā, kādā ir piemērojami minētās direktīvas 6. panta 1. punkta b) apakšpunktā definētie preču zīmes iedarbības ierobežojumi.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta T-438/10: Prasība, kas celta 2010. gada 24. septembrī — Forgital Italy /Padome

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/43

         Prasība, kas celta 2010. gada 24. septembrī — Forgital Italy/Padome
   (Lieta T-438/10)
   ()
   2010/C 317/77
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Forgital Italy SpA (Velo d’Astico, Itālija) (pārstāvji — V. Turinetti di Priero un R. Mastroianni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 29. jūnija Regulu (ES) Nr. 566/2010, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1255/96, kas uz laiku atliek kopīgā muitas tarifa autonomos nodokļus dažiem rūpniecības ražojumiem, lauksaimniecības un zvejniecības produktiem, īpaši tās 1. panta 1. punktu, un tās šīs regulas pielikuma daļas, ar kurām tiek grozīts kodeksa ieraksts KN 8108 20 00;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs šajā lietā — sabiedrība ar juridisko adresi Itālijā, kas specializējas metālu apstrādē, ceļ prasību par apstrīdēto regulu, ar kuru ir grozīts tiesiskais regulējums, kas ir piemērojams uz laiku atliktajiem kopīgā muitas tarifa autonomiem nodokļiem, tiktāl, ciktāl tika grozīts arī preču KN kods ex 8012000, TARIC 20, kura apraksts ir aizstāts ar šādu: “Titāna un titāna sakausējumu kausēšanas jēlbluķi, diametrā ne vairāk kā 380 mm”.
   Pēc šiem grozījumiem jēlbluķi diametrā virs 380 mm, kuri līdz šim brīdim atbilstoši agrākajai regulai bija atbrīvoti no nodevas, no 2010. gada 1. jūlija tiek aplikti ar kopīgā muitas tarifa maksājumu. Savukārt jēlbluķi diametrā līdz 380 mm arī turpmāk ir atbrīvoti no nodevas līdz 2013. gada 31. decembrim.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda četrus pamatus:

               1)

               Lēmuma pamatojuma neesamība vai nepietiekams pamatojums. Tas šajā sakarā apgalvo, ka apstrīdētajā regulā nav noradīts atbilstošs pamatojums tam, lai veiktu atbilstošās preces KN koda ex 8012000, TARIC 20, grozījumus, tai pat laikā tikai norādot, ka šādi grozījumi ir nepieciešami, “lai ņemtu vērā produktu tehnisko attīstību un ekonomikas tendences tirgū”. Neraugoties uz judikatūrā noteiktajām prasībām, šāds formulējums nedod prasītājam iespēju uzzināt, kāds ir pasākuma pamatojums, lai tas varētu aizstāvēt savas tiesības, un tas neļauj Savienības tiesai īstenot savas pilnvaras.

               2)

               Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principa pārkāpums attiecībā uz prasītāju. Prasītājs uzskata, ka apstrīdētās regulas daļa, kas attiecas uz konkrētās preces aprakstu, nav saderīga ar tiesiskās drošības principu, jo šie grozījumus ietverošie noteikumi nebija paredzami, ņemot vērā iepriekšējo praksi un norādes Komisijas paziņojumā par autonomo tarifu atlikšanu un kvotām (OV C 128, 25.04.1998.). Ar to tiek pārkāpta arī prasītāja tiesiskā paļāvība, kurš labā ticībā paļāvās uz 1) iepriekš spēkā esošo aprakstu un attiecīgo preču tarifu atlikšanas spēkā esamību saskaņā ar tiem tiesību aktiem, kas bija spēkā pirms grozījumiem, un 2) kritērijiem, kas izriet no iepriekšējās prakses un no minētā paziņojuma, kas pamato iespējamos apraksta grozījumus vai pārāk agru šī atliktā tarifa piemērošanu.

               3)

               Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums. Prasītājs uzskata, ka ar apstrīdēto regulu bez jebkāda ticama pamatojuma tiek ieviesta atšķirīga attieksme pret titāna sakausējumu kausēšanas jēlbluķu, kuru diametrs nepārsniedz 380 mm, importētājiem (attiecībā uz kuriem tarifa piemērošana ir atlikta) un titāna jēlbluķu ar lielāku diametru importētājiem.

               4)

               Samērīguma principa pārkāpums. Prasītājs attiecībā uz šo punktu norāda, ka attiecībā uz aplūkojamo preci apstrīdētā regula nav samērīga ar norādīto mērķi “ņemt vērā produktu tehnisko attīstību un ekonomikas tendences tirgū”, jo 1) titāna sakausējumu kausēšanas jēlbluķu nozarē nav bijusi ekonomikas vai tehniskā attīstība, kas būtu bijusi tik nozīmīga, ka ar apstrīdēto regulu būtu nepieciešams grozīt importa normas, un 2) šiem grozījumiem — attiecībā uz kuriem nebija noteikts pārejas periods — ir drastisks un negaidīts raksturs, kas nav saderīgs ar šīs regulas noteiktajiem mērķiem.


title: Lieta C-245/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 6. novembra spriedums ( Asylgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — K/Bundesasylamt (Regula (EK) Nr. 343/2003 — Dalībvalsts, kas ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa kādā no dalībvalstīm iesniegta patvēruma pieteikuma izskatīšanu, noteikšana — Humānā klauzula — Šīs regulas 15. pants — Persona, kurai ir patvērums dalībvalstī un kura nopietnas saslimšanas dēļ ir atkarīga no patvēruma meklētāja palīdzības — Regulas 15. panta 2. punkts — Šīs dalībvalsts, kas minētās regulas III nodaļā noteikto kritēriju izpratnē nav atbildīgā dalībvalsts, pienākums izskatīt minētā patvēruma meklētāja iesniegto pieteikumu — Nosacījumi)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/15

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 6. novembra spriedums (Asylgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — K/Bundesasylamt

   (Lieta C-245/11) (1)

   (Regula (EK) Nr. 343/2003 - Dalībvalsts, kas ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa kādā no dalībvalstīm iesniegta patvēruma pieteikuma izskatīšanu, noteikšana - Humānā klauzula - Šīs regulas 15. pants - Persona, kurai ir patvērums dalībvalstī un kura nopietnas saslimšanas dēļ ir atkarīga no patvēruma meklētāja palīdzības - Regulas 15. panta 2. punkts - Šīs dalībvalsts, kas minētās regulas III nodaļā noteikto kritēriju izpratnē nav atbildīgā dalībvalsts, pienākums izskatīt minētā patvēruma meklētāja iesniegto pieteikumu - Nosacījumi)
   2013/C 9/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Asylgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: K

      Atbildētāja: Bundesasylamt

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Asylgerichtshof — Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 1. lpp.) 3. panta 2. punkta, kā arī 15. panta interpretācija — Dalībvalsts pienākums humānu apsvērumu dēļ izskatīt tai iesniegto patvēruma pieteikumu, pat ja atbilstoši Regulā (EK) Nr. 343/2003 minētajiem kritērijiem tai nav tāda pienākuma — Cieša saikne starp patvēruma meklētāju un īpaši apdraudētu personu, kurai jau ir piešķirts patvērums šajā dalībvalstī

      Rezolutīvā daļa:

   Tādos apstākļos kā pamatlietā Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 15. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kas nav atbildīga par patvēruma pieteikuma izskatīšanu atbilstoši šīs regulas III nodaļā noteiktajiem kritērijiem, kļūst par atbildīgo dalībvalsti. Dalībvalstij, kas kļūst par atbildīgo dalībvalsti šīs regulas izpratnē, ir jāuzņemas ar šādu atbildību saistītie pienākumi. Tā informē par to iepriekš atbildīgo dalībvalsti. Šī minētā 15. panta 2. punkta interpretācija ir piemērojama arī tad, kad dalībvalsts, kura bija atbildīga saskaņā ar minētās regulas III nodaļā noteiktajiem kritērijiem, nav iesniegusi minētā panta 1. punkta otrajā teikumā paredzēto lūgumu.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta C-296/16 P: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 8. jūnija spriedums – Dextro Energy GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija Apelācija — Patērētāju tiesību aizsardzība — Regula (EK) Nr. 1924/2006 — Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību — Pieteikuma par noteiktu norāžu iekļaušanu sarakstā noraidīšana, kaut arī ir saņemts pozitīvs Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) atzinums

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/10

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 8. jūnija spriedums – Dextro Energy GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija
   (Lieta C-296/16 P) (1)

   (Apelācija - Patērētāju tiesību aizsardzība - Regula (EK) Nr. 1924/2006 - Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību - Pieteikuma par noteiktu norāžu iekļaušanu sarakstā noraidīšana, kaut arī ir saņemts pozitīvs Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) atzinums)
   (2017/C 249/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dextro Energy GmbH & Co. KG (pārstāvji – M. Hagenmeyer un T. Teufer, Rechtsanwälte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Grünheid un K. Herbout-Borczak)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Dextro Energy GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 8.8.2016.


title: Lieta C-612/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās (sestā palāta) tiesas 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-361/06 Ballast Nedam /Komisija 2012. gada 21. decembrī iesniedza Ballast Nedam NV

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās (sestā palāta) tiesas 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-361/06 Ballast Nedam/Komisija 2012. gada 21. decembrī iesniedza Ballast Nedam NV

   (Lieta C-612/12 P)
   2013/C 71/16
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ballast Nedam NV (pārstāvji –A. R. Bosman un E. Oude Elferink, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Vispārējās tiesas nolēmumu, kas izteikts pārsūdzētā sprieduma rezolutīvajā daļā;

               —

               ja apelācijas sūdzība tiek apmierināta,

                           —

                           pilnībā vai daļēji apmierināt Ballast Nedam prasījumus pirmajā instancē;

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

      Ballast Nedam apelācijas sūdzību pamato ar diviem apelācijas sūdzības pamatiem.

         Ar pirmo apelācijas
       sūdzības
         pamatu
       tā apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 (1) 27. panta 1. punktu un tās tiesības uz aizstāvību, (daļēji) neatceļot Komisijas lēmumu (2) tiktāl, ciktāl šis lēmums attiecas uz Ballast Nedam. Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka 2004. gada 18. oktobra paziņojums par iebildumiem šajā lietā neesot atbildis prasībām, kas Savienības tiesībās ir paredzētas attiecībā uz šādu paziņojumu.
   Šī apgalvojuma pamatojumam Ballast Nedam, pirmkārt, norāda, ka Vispārējā tiesa apstrīdētajā spriedumā gan esot konstatējusi, ka paziņojums par iebildumiem būtiskā jautājumā ir neskaidrs, bet nav no tā secinājusi, ka Komisija nav tai nodrošinājusi tiesības uz aizstāvību.
   Otrkārt, esot nepareizs Vispārējās tiesas konstatējums, ka Komisija paziņojumā par iebildumiem esot sniegusi pietiekamas norādes, lai varētu novērtēt, ar kādiem faktiem un apstākļiem ir pamatots tās apgalvojums par pārkāpuma esamību, un nepārprotami norādījusi, kuriem uzņēmumiem ir paredzēts uzlikt naudas sodu. Ciktāl šis konstatējums attiecas uz Ballast Nedam, tas ir pamatots ar nepareizu Vispārējās tiesas judikatūras par paziņojuma par iebildumiem prasībām interpretāciju. Turklāt nozīme ir tam, ka meitassabiedrība, kuras pārkāpums tiek inkriminēts Ballast Nedam, netiek minēta paziņojumā par iebildumiem.
   Treškārt, Ballast Nedam vēršas pret Vispārējās tiesas konstatējumu, ka pamatojoties uz paziņojumu par iebildumiem, tai bija jābūt skaidram, ka tā kā Ballast Nedam Grond ne Wegen B.V. (turpmāk tekstā — “BN Grond en Wegen”) mātessabiedrība būs Komisijas galīgā lēmuma adresāte. Tādējādi Vispārējā tiesa tostarp nav ievērojusi Tiesas judikatūras piemērošanas jomu, saskaņā ar kuru paziņojumā par iebildumiem ir jānorāda, kādā statusā uzņēmumam tiek inkriminēti apgalvotie fakti.
   Ceturtkārt, Vispārējā tiesa, pārbaudot, vai Komisija ir nodrošinājusi tiesības uz aizstāvību, nepareizi ir ņēmusi vērā apgalvoto saturisko Ballast Ndeam atbildi uz paziņojumu par iebildumiem.
   Ar
         otro apelācijas
       sūdzības
         pamatu

      Ballast Nedam apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Savienības tiesības, nepareizi piemērojot pamatprincipus, kas attiecas uz jautājumu par to, kad mātessabiedrībai var inkriminēt aizliegtas vienošanās dalībnieku pārkāpumus. Ballast Nedam uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot, ka Komisija var saukt to pie atbildības par EKL 81. panta pārkāpumu, lai gan Komisija nav konstatējusi pārkāpumu.
   Pamatojumam Bellast Nedam, pirmkārt, norāda uz to, ka Vispārējā tiesa 2011. gada 24. marta spriedumā lietā T-382/06 Tomkins/Komisija (Krājums, II-1157. lpp.) ir konstatējusi, ka mātessabiedrības atbildība attiecas tikai uz meitassabiedrībām, kas ir atbildīgas ar aizliegto vienošanos. No tā izriet, ka mātessabiedrības pārkāpums nevar tikt inkriminēts, ja un kamēr Komisija to nav konstatējusi.
   Šajā ziņā Ballast Nedam paskaidro, ka Komisijas rīcības brīvība pieņemot lēmumu, kurām struktūrām uzņēmumā var inkriminēt aizliegtu vienošanos, nesniedzas tiktāl, ka tā varētu saukt pie atbildības mātessabiedrību par pārkāpumu, kas nav konstatēts.
   Otrkārt, Ballast Nedam iebilst, ka Vispārējā tiesa ir ņēmusi vērā, ka Ballast Nedam nav apstrīdējusi pieņēmumu, ka tai esot bijusi noteicoša ietekme uz BN Grond ne Wegen uzvedību tirgū. Šis apstāklis ir saistīts ar tās tiesību uz aizstāvību pārkāpumu un turklāt juridiski neesot svarīgs.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.)

      (2)  Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmums C(2006) 4090 par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)).


title: Lieta T-279/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. septembra spriedums — K-Mail Order /ITSB — IVKO ( MEN’Z ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes MEN’Z reģistrācijas pieteikums — Agrāks tirdzniecības nosaukums WENZ — Relatīvs atteikuma pamatojums — Agrāka apzīmējuma vietējais mērogs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 41. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/44

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. septembra spriedums — K-Mail Order/ITSB — IVKO (“MEN’Z”)
   (Lieta T-279/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “MEN’Z” reģistrācijas pieteikums - Agrāks tirdzniecības nosaukums “WENZ” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Agrāka apzīmējuma vietējais mērogs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 41. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2011/C 311/82
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: K-Mail Order GmbH & Co. KG (Pforzheim, Vācija) (pārstāvji — T. Zeiher un G. Stallecker, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH (Baar-Wanderath, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 30. marta lēmumu lietā R 746/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Wenz GmbH un IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               K-Mail Order GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta C-146/09: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 22. aprīļa rīkojums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Prof. Dr. Claus Scholl/Stadtwerke Aachen AG

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/15

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2010. gada 22. aprīļa rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Prof. Dr. Claus Scholl/Stadtwerke Aachen AG

   (Lieta C-146/09) (1)

   2010/C 195/23

      Tiesvedības valoda — vācu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta C-121/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 12. novembra spriedums – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (ES) Nr. 1316/2013, ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu — Kopīgu interešu projekti, kuri attiecas uz kādas dalībvalsts teritoriju — Minētās dalībvalsts piekrišana — Dzelzceļa kravu pārvadājumu koridora pagarinājums — Juridiskais pamats — LESD 171. pants un 172. panta otrā daļa

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/7

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 12. novembra spriedums – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-121/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (ES) Nr. 1316/2013, ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu - Kopīgu interešu projekti, kuri attiecas uz kādas dalībvalsts teritoriju - Minētās dalībvalsts piekrišana - Dzelzceļa kravu pārvadājumu koridora pagarinājums - Juridiskais pamats - LESD 171. pants un 172. panta otrā daļa)
   (2016/C 016/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – M. Holt un L. Christie, pārstāvji, kuriem palīdz D. J. Rhee, barrister)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – A. Troupiotis un M. Sammut), Eiropas Savienības Padome (pārstāves – Z. Kupčová un E. Chatziioakeimidou)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Samnadda un J. Hottiaux)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: lieta C-98/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Østre Landsret2005. gada 11. februāra lēmumu lietā De Danske Bilimportører pret Skatteministeriet

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Østre Landsret2005. gada 11. februāra lēmumu lietā De Danske Bilimportører pret Skatteministeriet

   (lieta C-98/05)
   (2005/C 106/34)
   tiesvedības valoda — dāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Østre Landsret (Austrumu apgabaltiesa, Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 11. februāra lēmumu lietā De Danske Bilimportører pret Skatteministeriet, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 24. februārī.

      Østre Landsret lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai Sestās PVN direktīvas (1) 11. panta (A) daļas 2. punkta a) apakšpunkts, kopsakarā ar 11. panta (A) daļas 3. punkta c) apakšpunktu ir interpretējams tādējādi, ka reģistrācijas nodeva par transporta līdzekļiem (automobīļiem) ir ietverama ar PVN apliekamajā summā, noslēdzot pirkuma līgumu par jauna pasažieru pārvadājumiem paredzēta transporta līdzekļa piegādi, ja, atbilstoši pirkuma līgumam un pircēja iecerētajai izmantošanai, izplatītājs ir patērētājam piegādājis jau reģistrētu transporta līdzekli un par kopējo cenu, kas ietver gan izplatītājam samaksāto cenu, gan arī nodevu?

               2)

               vai dalībvalsts var savā nodokļu sistēmā paredzēt, ka reģistrācijas nodeva tiek uzskatīta par izdevumiem, ko izplatītājs veic par labu galīgajam pircējam, tā, ka nodeva ir jāmaksā pašam galīgajam pircējam?

               3)

               vai atbildot uz 1. un 2. jautājumu ir nozīme tam, ka automašīnu var nopirkt un piegādāt bez reģistrācijas nodevas samaksas, kas ir iespējams, ja pircējs negrasās automobīli izmantot parastajiem pasažieru vai preču pārvadājumiem teritorijā, uz ko attiecas Satiksmes likums?

               4)

               vai ir nozīme tam, ka lietoti transporta līdzekļi ievērojamā apjomā tiek importēti un pirkti tostarp kā preces saistībā ar galīgā pircēja uzturēšanās vietas maiņu, kurš pats, bez izplatītāja iesaistīšanās, maksā reģistrācijas nodevu?

               5)

               vai ir nozīme tam, ka pienākums maksāt reģistrācijas nodevu rodas vai maksāšanas termiņš iestājas — atsevišķos gadījumos, kā izdevums — pirms rodas PVN maksāšanas pienākums vai iestājas PVN samaksas termiņš?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 239, 25.9.2004.

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/29

         (2004/C 251/52)
   Tiesas pēdējā publikācija
         Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

      OV C 239, 25.9.2004.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 228, 11.9.2004.

      OV C 217, 28.8.2004.

      OV C 201, 7.8.2004.

      OV C 190, 24.7.2004.

      OV C 179, 10.7.2004.

      OV C 168, 26.6.2004.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta T-30/03 RENV: Vispārējās tiesas 2011. gada 27. septembra spriedums — 3F /Komisija (Valsts atbalsts — Nodokļu atbalsts, ko piešķīrušas Dānijas iestādes — Jūrnieki, kas strādā uz kuģiem, kuri reģistrēti Dānijas Starptautiskajā reģistrā — Komisijas lēmums necelt iebildumus — Prasība atcelt tiesību aktu — Nopietnas grūtības)

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 27. septembra spriedums — 3F/Komisija
   (Lieta T-30/03 RENV) (1)

   (Valsts atbalsts - Nodokļu atbalsts, ko piešķīrušas Dānijas iestādes - Jūrnieki, kas strādā uz kuģiem, kuri reģistrēti Dānijas Starptautiskajā reģistrā - Komisijas lēmums necelt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Nopietnas grūtības)
   2011/C 331/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 3F, agrāk Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (Kopenhāgena, Dānija) (pārstāvji — sākotnēji P. Bentley, QC, un A. Worsøe, advokāts, pēc tam P. Bentley un P. Torbøl, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un N. Khan)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — V. Pasternak Jørgensen un C. Vang)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 13. novembra Lēmumu C(2002) 4370, galīgā redakcija, necelt iebildumus pret Dānijas nodokļu pasākumiem attiecībā uz jūrniekiem, kas strādā uz kuģiem, kuri reģistrēti Dānijas Starptautiskajā reģistrā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               3F, agrāk Specialarbejderforbundet i Danmark (SID), sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas radušies Tiesā un Vispārējā tiesā;

               3)

               Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies Tiesā un Vispārēja tiesā.

      (1)  OV C 70, 22.03.2003.


title: Lieta C-410/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sąd Najwyższy (Polija) 2009. gada 28. oktobra rīkojumu — Polska Telefonia Cyfrowa Spółka z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sąd Najwyższy (Polija) 2009. gada 28. oktobra rīkojumu — Polska Telefonia Cyfrowa Spółka z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

   (Lieta C-410/09)
   2010/C 24/33
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Polska Telefonia Cyfrowa Spółka z o.o.

      Atbildētājs: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar Pievienošanās akta (OV L 236, 33. lpp.) 58. pantu tiek ļauts, vēršoties pret indivīdu dalībvalstī, atsaukties uz Eiropas Komisijas vadlīnijām (OV C 165, 6. lpp.), kuras atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp. […]), 16. panta 1. punktam valsts pārvaldes iestādei, veicot attiecīgo tirgu analīzi, iespēju robežās ir jāņem vērā, ja šīs vadlīnijas nav publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā vēstnesī šīs valsts valodā un attiecīgā valoda ir Eiropas Savienības oficiālā valoda?


title: Lieta C-562/16: Tiesas 2017. gada 16. janvāra rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Peter Roßnagel, Alexandre Schröter/TUIfly GmbH

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/13

         Tiesas 2017. gada 16. janvāra rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Peter Roßnagel, Alexandre Schröter/TUIfly GmbH

   (Lieta C-562/16) (1)

   (2017/C 202/23)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 46, 13.2.2017.


title: Lieta T-163/10: Prasība, kas celta 2010. gada 7. aprīlī — Entegris /ITSB — Optimize Technologies ( “OPTIMIZE TECHNOLOGIES” )

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/46

      Prasība, kas celta 2010. gada 7. aprīlī — Entegris/ITSB — Optimize Technologies (“OPTIMIZE TECHNOLOGIES”)
      (Lieta T-163/10)
      (2010/C 161/73)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Entegris, Inc. (Billerica, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — T. Ludbrook, Barrister, un M. Rosser, Solicitor)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Optimize Technologies, Inc. (Oregon City, Amerikas Savienotās Valstis)

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  apmierināt prasību;

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 18. janvāra lēmumu lietā R 802/2009-2;

                  —

                  noraidīt attiecīgo Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar apelācijas un iebildumu procesu.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “OPTIMIZE TECHNOLOGIES” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “OPTIMIZER” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 9. un 11. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

         Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un iebildumus noraidīt pilnībā

         Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nepiemēroja minēto tiesību normu saskaņā ar atbilstošo judikatūru, tādējādi kļūdaini konstatējot, ka nepastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja


title: Lieta T-347/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 25. marta rīkojums – Hawe Hydraulik/ITSB – HaWi Energietechnik ( “HAWI” ) Kopienas preču zīme — Iebildumi — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/19

         Vispārējās tiesas 2014. gada 25. marta rīkojums – Hawe Hydraulik/ITSB – HaWi Energietechnik (“HAWI”)
   (Lieta T-347/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 151/25
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hawe Hydraulik SE (Minhene, Vācija) (pārstāvji – G. Würtenberger un R. Kunze, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Poch)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: HaWi Energietechnik AG (Eggenfelden, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 26. aprīļa lēmumu lietā R 1690/2012–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Hawe Hydraulik SE un HaWi Energietechnik AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta T-366/13: Prasība, kas celta 2013. gada 12. jūlijā — Francija/Komisija

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/42

         Prasība, kas celta 2013. gada 12. jūlijā — Francija/Komisija
   (Lieta T-366/13)
   2013/C 252/70
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas un N. Rouam)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 2. maija Lēmumu Nr. C(2013) 1926, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. SA.22843 2012, ko Francija piešķīrusi Société Nationale Corse Méditerranée un Compagnie Méridionale de Navigation;

               —

               piespriests Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pieteikumā prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2013. gada 2. maija Lēmumu C(2013) 1926, galīgā redakcija, ar ko Komisija vispirms kā valsts atbalstu ir kvalificējusi finansiālās atlīdzības, kas izmaksātas Société Nationale Corse Méditerranée (SNCM) un Compagnie Méridionale de Navigation (CNM) par jūras pārvadājumu pakalpojumiem no Marseļas uz Korsiku 2007.-2013. gadā saskaņā ar līgumu par sabiedriskajiem pakalpojumiem. Tad Komisija par saderīgām ar iekšējo tirgu ir atzinusi atlīdzības, kas izmaksātas SNCM un CNM par visa gada garumā sniegtajiem pārvadājumu pakalpojumiem (turpmāk tekstā — ““tā sauktais” pamatpakalpojums”), bet par nesaderīgām ar iekšējo tirgu ir atzinusi atlīdzības, kas izmaksātas par pakalpojumiem, kuri sniegti aktīvās sezonas periodos, kādi ir Ziemassvētku, februāra, pavasara-rudens un/vai vasaras periods (turpmāk tekstā — ““tā sauktais” papildpakalpojums”). Visbeidzot, Komisija ir izdevusi rīkojumu atgūt atbalstu, kas atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu [valsts atbalsta lieta SA.22843 2012/C (ex 2012/NN)].
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu, kas iedalīts divās daļās, tiek apgalvots, ka esot pārkāpts valsts atbalsta jēdziens LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo Komisija kā valsts atbalstu kvalificējusi atlīdzības, kas izmaksātas SNCM un CNM, — ciktāl Tiesas 2003. gada 24. jūlija spriedumā lietā C-280/00 Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (Recueil, I-7747. lpp.) noteiktais pirmais un ceturtais kritērijs neesot izpildīti pilnībā.

                           —

                           Prasītāja ar šī pamata pirmo daļu norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts valsts atbalsta jēdziens, jo Komisija esot uzskatījusi, ka sprieduma lietā Altmark pirmais kritērijs daļēji nav izpildīts. Šajā ziņā prasītāja uzskata:

                                       —

                                       pirmkārt, ka Komisija, nošķirot tā saukto “pamatpakalpojumu” no tā sauktā “papildpakalpojuma”, esot pieļāvusi kļūdu faktos un tiesību piemērošanā un neesot ievērojusi plašo rīcības brīvību, kāda dalībvalstīm ir, nosakot pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi;

                                       —

                                       otrkārt, ka kopumā pakalpojumi, uz ko attiecas līgums par sabiedriskajiem pakalpojumiem, kas noslēgts starp, pirmkārt, SNCM un CNM, un, otrkārt, Office des Transports de la Corse un Collectivité territoriale de Corse, ir pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi un ka minētais līgums atbilst sprieduma lietā Altmark pirmajam kritērijam;

                                       —

                                       treškārt, ka — pat pieņemot, ka tā sauktais “pamatpakalpojums” un tā sauktais “papildpakalpojums” ir jānošķir — tā sauktais “papildpakalpojums”, tāpat kā tā sauktais “pamatpakalpojums” ir pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi un atbilst sprieduma lietā Altmark pirmajam kritērijam, ciktāl pastāv reāla sabiedriskā pakalpojuma nepieciešamība, ņemot vērā nepietiekamus regulārus pārvadājumu pakalpojumus brīvas konkurences situācijā;

                           —

                           ar šī pamata otra daļu prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts valsts atbalsta jēdziens, jo Komisija ir uzskatījusi, ka sprieduma lietā Altmark ceturtais kritērijs nav izpildīts. Prasītāja uzskata, ka sabiedriskā pakalpojuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra ir ļāvusi nodrošināt faktisku konkurenci un tātad — izvēlēties pašvaldībai saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu.

               2)

               Ar otro pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 106. panta 2. punkts, jo Komisija esot uzskatījusi, ka atlīdzības, kas par tā saukto “papildpakalpojumu” izmaksātas SNCM, ir valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu, ciktāl šis pakalpojums neesot pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi.


title: lieta T-135/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. aprīlī — Itālija/Komisija

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/38

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. aprīlī — Itālija/Komisija
   (lieta T-135/07)
   (2007/C 140/63)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — G. Aiello, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               saskaņā ar EKL 230. pantu atcelt lēmumu, kas iekļauts Komisijas Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2007. gada 7. februāra vēstulē Nr. 3585;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Itālijas Republikas valdība Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ir cēlusi prasību, lai panāktu, ka saskaņā ar EKL 230. pantu tiek atcelts lēmums, kas ir iekļauts Komisijas Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2007. gada 7. februāra vēstulē Nr. 3585 un ar ko ir noraidīts Itālijas iestāžu lūgums pieņemt ārkārtas pasākumus Itālijas mājputnu gaļas tirgus atbalstam saskaņā ar 14. pantu Padomes 1975. gada 29. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2777/75 par mājputnu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (1) saistībā ar cāļiem, kas iznīcināti apgabalos, kurus skārusi putnu gripa un kuros veikti apriti ierobežojoši veterinārie pasākumi laika posmā no 1999. gada decembra līdz 2003. gada septembrim.
   Itālijas valdība norāda šādus pamatus:

               —

               ir pārkāpts Kopienas ražotāju nediskriminācijas princips, kas ir paredzēts EKL 34. panta 2. punkta otrajā daļā, jo atbildētāja ir piekritusi ārkārtas pasākumiem tirgus atbalstam tikai inkubējamo olu nozarē, ar apstrīdēto lēmumu noraidot līdzīgus pasākumus mājputnu gaļas nozarē;

               —

               Komisija ir nepareizi izmantojusi pilnvaras un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
               Prasītāja šajā sakarā norāda, ka, lai sasniegtu Regulas Nr. 2777/75 mērķi, Komisijai bija jāpieņem ārkārtas atbalsta pasākumi Itālijas mājputnu gaļas tirgū, kas ļoti ilgu laiku ir bijusi putnkopības nozare, kuru Itālijā visvairāk ir skāruši ierobežojumi. Komisija ir atteikusies pieņemt minētos pasākumus, neraugoties uz vairākkārtējiem prasītājas lūgumiem, un ir piekritusi tikai atbalsta pasākumiem inkubējamo olu nozarē, kas bija nozare, kuru Itālijā vismazāk skāruši ierobežojošie pasākumi, un kas principā bija vienīgā nozare, kura skarta Nīderlandē. Tādējādi Komisija skaidri bija paredzējusi lielāko pieejamo līdzekļu daļu piešķirt Nīderlandes ražotājiem, līdz minimumam samazinot Itālijas ražotājiem piešķirto pabalstu;

               —

               ir nepareizi interpretēts un ir pārkāpts Regulas Nr. 2777/75 14. pants un ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.
               Prasītāja uzskata, ka pretēji tam, ko apgalvo atbildētāja, attiecīgās regulas 14. pants nav piemērojams tikai tad, ja līdzsvars tirgū ir izjaukts tāpēc, ka ražotāji, kas atrodas kādā apgabalā, kurā tiek veikti uzraudzības un aizsardzības pasākumi, nevar piekļūt tirgum ārpus šī apgabala. Faktiski Komisija varētu pieņemt ārkārtas atbalsta pasākumus, lai atjaunotu līdzsvaru tirgū, kurā ir pastāvējuši aprites ierobežojumi, kas radušies, veicot pasākumus, kuru mērķis ir cīnīties pret dzīvnieku slimību izplatību, neņemot vērā to, ka šie ierobežojumi attiecas uz precēm, kas tiek ievestas noteiktā apgabalā, vai precēm, kuras no tā tiek izvestas;

               —

               ir pārkāpti labas pārvaldības, objektivitātes, taisnīguma un pārskatāmības principi.

      (1)  OV L 282, 01.11.1975., 77. lpp.


title: Lieta T-448/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — FIFA /ITSB — Ferrero ( WORLD CUP 2006 GERMANY )

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/52

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — FIFA/ITSB — Ferrero (“WORLD CUP 2006 GERMANY”)
   (Lieta T-448/08)
   (2008/C 313/92)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fédération Internationale de Football Association (FIFA), Cīrihe (Šveice) (pārstāvji — D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel un C. Rassmann, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Ferrero OHG mbH, Stadtallendorf (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 1470/2005-1 un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “WORLD CUP 2006 GERMANY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 3., 4., 6., 7., 8., 9., 11., 12., 14., 16., 18., 20., 25., 28., 29., 30., 32., 35., 36., 37., 38., 41. un 42. klasē — Kopienas reģistrācija Nr. 2 047 843

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: pirmkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 73. un 74. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome savu lēmumu lielā mērā ir pamatojusi ar Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, uz kuru neatsaucās ne otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, ne arī Anulēšanas nodaļa; otrkārt un pakārtoti, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome, novērtējot reģistrēto Kopienas preču zīmi, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, nav to ņēmusi vērā kā veselumu vidusmēra patērētāja uztverē un attiecībā uz pieteiktajām precēm un/vai pakalpojumiem nav piemērojusi attiecīgās tiesību normas par to novērtēšanu un aprakstošo raksturu un, treškārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka reģistrētajai Kopienas preču zīmei, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, trūkst nepieciešamā atšķirtspēja.


title: Lieta C-294/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 14. marta spriedumu lietā T-587/08 Fresh Del Monte Produce , Inc ./Eiropas Komisija 2013. gada 27. maijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 14. marta spriedumu lietā T-587/08 Fresh Del Monte Produce, Inc./Eiropas Komisija 2013. gada 27. maijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-294/13 P)
   2013/C 252/28
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Biolan, M. Kellerbauer, P. J. O. Van Nuffel)

      Pārējie lietas dalībnieki: Fresh Del Monte Produce, Inc. un Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 14. marta sprieduma lietā T-587/08 Fresh Del Monte Produce Inc./Komisija rezolutīvās daļas 1. punktu;

               —

               taisīt galīgu spriedumu, nosakot Fresh Del Monte Produce Inc. naudas sodu EUR 9 800 000 apmērā;

               —

               piespriest Fresh Del Monte Produce Inc. atlīdzināt apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus, kā arī tādu tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos izdevumu daļu, ko Tiesa uzskata par piemērotu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa, uzskatot, ka informācija, kas sniegta Komisijai atbildē uz informācijas pieprasījumu, ir jāņem vērā naudas soda samazināšanas mērķiem kā brīvprātīga sadarbība, kas veicinājusi Komisijas veikto izmeklēšanu, ir pārkāpusi Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (1), 23. pantu, to aplūkojot kopsakarā ar Komisijas Paziņojumu par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos (2) un LESD 101. un 102. panta efektīvās īstenošanas principu.
   Pakārtoti, Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. pantu un pienākumu norādīt pamatojumu, samazinot Del Monte uzlikto naudas sodu par Weichert sadarbību administratīvajā procesā, lai gan apgalvotās Weichert sadarbības laikā Del Monte un Weichert vairs neveidoja vienu un to pašu uzņēmumu.

      (1)  OV L 1, 1. lpp.

      (2)  OV C 45, 3. lpp.


title: Lieta T-348/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Koninklijke Friesland Foods /Komisija (Valsts atbalsts — Nīderlandes īstenots nodokļu atbalsta režīms — Saistītu uzņēmumu starptautiskas finanšu operācijas — Lēmums, kurā atbalsta režīms atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Pārejas noteikums — Tiesiskās paļāvības aizsardzība — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Pieņemamība — Tiesības celt prasību)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/24

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Koninklijke Friesland Foods/Komisija
   (Lieta T-348/03) (1)

   (Valsts atbalsts - Nīderlandes īstenots nodokļu atbalsta režīms - Saistītu uzņēmumu starptautiskas finanšu operācijas - Lēmums, kurā atbalsta režīms atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Pārejas noteikums - Tiesiskās paļāvības aizsardzība - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Pieņemamība - Tiesības celt prasību)
   (2007/C 247/35)
   Tiesvedības valoda — nīderlandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koninklijke Friesland Foods NV, agrākā Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV, Meppel (Nīderlande) (pārstāvji — E. Pijnacker Hordijk un W. Geursen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. van Vliet, V. Di Bucci un S. Noë, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 17. februāra Lēmuma 2003/515/EK par Nīderlandes īstenotu atbalsta režīmu starptautiskām finanšu operācijām (OV L 180, 52. lpp.) 2. pantu, ciktāl ar to no pārejas režīma ir izslēgti uzņēmumi, kas 2001. gada 11. jūlijā jau bija Nīderlandes nodokļu administrācijā iesnieguši lūgumu piemērot attiecīgo atbalsta režīmu, bet kuru tā vēl nebija izskatījusi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2003. gada 17. februāra Lēmuma 2003/515/EK par Nīderlandes īstenotu atbalsta režīmu starptautiskām finanšu operācijām 2. pantu, ciktāl ar to no pārejas režīma ir izslēgti uzņēmumi, kas 2001. gada 11. jūlijā bija Nīderlandes nodokļu administrācijā iesnieguši lūgumu piemērot attiecīgo atbalsta režīmu, bet kuru tā šajā datumā vēl nebija izskatījusi;

               2)

               Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 21, 24.1.2004.


title: Lieta T-220/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — TeamBank /ITSB — Fercredit Servizi Finanziari ( “f@ir Credit” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “f@ir Credit” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “FERCREDIT” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/22

      Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — TeamBank/ITSB — Fercredit Servizi Finanziari (“f@ir Credit”)
      (Lieta T-220/11) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “f@ir Credit” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “FERCREDIT” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2012/C 331/39)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TeamBank AG Nürnberg (Nuremberg, Vācija) (pārstāvji — T. Kiphuth, H. Lindner un D. Terheggen, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — R. Manea un G. Schneider)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Fercredit Servizi Finanziari SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji — G. Petrocchi, A. Masetti Zannini de Concina un R. Cartella, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 3. februāra lēmumu lietā R 719/2010-1 saistībā ar iebildumu procesu starp Fercredit Servizi Finanziari SpA un TeamBank AG Nürnberg

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  TeamBank AG Nürnberg atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 194, 2.7.2011.


title: Lieta T-368/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūlija rīkojums – Alcimos Consulting/ECB Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība atlīdzināt zaudējumus — ECB Padomes pieņemtie lēmumi — Ārkārtas likviditātes palīdzības sniegšana Grieķijas bankām — Maksimālais apmērs — Tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība — Formas prasību neievērošana

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/46

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūlija rīkojums – Alcimos Consulting/ECB
   (Lieta T-368/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība atlīdzināt zaudējumus - ECB Padomes pieņemtie lēmumi - Ārkārtas likviditātes palīdzības sniegšana Grieķijas bankām - Maksimālais apmērs - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība - Formas prasību neievērošana)
   (2016/C 335/61)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alcimos Consulting SMPC (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – F. Rodolaki, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – K. Laurinavičius un M. Szablewska, agents, kuriem palīdz H.-G. Kamann, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt ECB Padomes 2015. gada 28. jūnija lēmumus, ar kuriem tā nolēma atstāt spēkā ārkārtas likviditātes palīdzības maksimālo apmēru Grieķijas bankām līmenī, kurš tika nolemts 2015. gada 26. jūnijā un 2015. gada 6. jūlijā, kad arī tika lemts par šo atstāšanu spēkā, kā arī par diskontu, kurus piemēro Grieķijas bankas šajā sakarā akceptētajām garantijām, pielāgošanu un, otrkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 268. pantu, atlīdzināt zaudējumus, kurus prasītāja esot cietusi minēto lēmumu rezultātā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Alcimos Consulting SMPC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta C-464/09: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 9. septembra spriedumu lietā T-369/06 Holland Malt B.V. /Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 25. novembrī iesniedzis Holland Malt B.V.

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/38

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 9. septembra spriedumu lietā T-369/06 Holland Malt B.V./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 25. novembrī iesniedzis Holland Malt B.V.

   (Lieta C-464/09)
   2010/C 24/67
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Holland Malt B.V. (pārstāvji — O. W. Brouwer, A. C. E. Stoffer, P. Schepens, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, Nīderlandes Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas sprieduma 168.–180. punktu;

               —

               nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai vai atcelt Komisijas lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir vērsta pret Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. septembra spriedumu lietā T-369/06 Holland Malt BV/Komisija (turpmāk tekstā — “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru noraidīta Holland Malt prasība par Komisijas lēmumu, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējam ar nosacījumu piešķirtā subsīdija tika atzīta par nesaderīgu atbalstu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdas tiesību piemērošanā un procesuālu kļūdu, noraidīdama Holland Malt celto prasību. Šajā sakarā apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza šādus pamatus:

               A)

               Pirmās instances tiesa pārsūdzētā sprieduma 169.–180. punktā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi interpretējot EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu un nepareizi interpretējot un piemērojot Kopienas Pamatnostādnes par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē. Turklāt šajā sakarā pārsūdzētais spriedums nav spēkā pretrunīga un nepiemērota pamatojuma dēļ; un

               B)

               Pirmās instances tiesa pārsūdzētā sprieduma 168. punktā ir pieļāvusi procesuālu kļūdu, nepareizi izprotot un aprakstot vienu no apelācijas sūdzības iesniedzēja argumentiem, kas negatīvi skar apelācijas sūdzības iesniedzēja intereses.


title: Lieta T-322/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 21. martā  rīkojums —  Colgate-Palmolive  pret ITSB

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/18

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 21. martā rīkojums — Colgate-Palmolive pret ITSB
   (Lieta T-322/04) (1)

   (2006/C 121/35)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Tiesas spriedums (2015. gada 16. decembris) lietā E-5/15 – Matja Kumba T M’bye un citi pret Stiftelsen Fossumkollektivet (Direktīva 2003/88/EK – Darbalaiks – Darba drošums un darbinieku veselības aizsardzība – Darbalaika plānošana – Atpūtas laiks – Maksimālais iknedēļas darbalaiks – Izņēmumi no atpūtas laika minimuma – Darbinieka piekrišana – Kaitējums)

text:
               5.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/3

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 16. decembris)
   lietā E-5/15

      Matja Kumba T M’bye un citi pret Stiftelsen Fossumkollektivet

   (Direktīva 2003/88/EK – Darbalaiks – Darba drošums un darbinieku veselības aizsardzība – Darbalaika plānošana – Atpūtas laiks – Maksimālais iknedēļas darbalaiks – Izņēmumi no atpūtas laika minimuma – Darbinieka piekrišana – Kaitējums)
   (2017/C 2/03)
   Lietā E-5/15, Matja Kumba T M’bye u. c. pret Stiftelsen Fossumkollektivet – pēc Eidsivatingas Apelācijas tiesas (Eidsivating lagmannsrett) LŪGUMA Tiesai saskaņā ar 34. pantu Nolīgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi par Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 6. panta un 22. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta interpretāciju Tiesa tiesnešu Carl Baudenbacher (priekšsēdētājs), Per Christiansen (referents) un Páll Hreinsson sastāvā 2015. gada 16. decembrī pieņēma spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Darbalaiks, kas vidēji sasniedz 84 stundas nedēļā režīmā, kad strādājoša persona dzīvo kopā ar aprūpējamu personu (cohabitant care arrangement) apstākļos, uz kuriem attiecas 22. panta 1. punkta a) apakšpunkts, ir saderīgs ar Direktīvas 2003/88/EK 6. pantu, ja vien strādājošā persona ir tieši, brīvprātīgi un individuāli piekritusi veikt šādu darbu un ja ir ievēroti vispārējie principi par darba drošumu un strādājošo personu veselības aizsardzību. No tā izriet, ka, ja EEZ dalībvalsts izmanto direktīvas 22. panta 1. punktā paredzēto iespēju, tās likumdevējiem ir pienācīgi jāņem vērā apsvērumi par strādājošo personu fizisko un garīgo veselību. Tomēr šāds darbalaika režīms ar direktīvas 3. un 5. pantu ir saderīgs vienīgi tad, ja ir izpildīti nosacījumi attiecībā uz 17. panta 2. punktā minētā izņēmuma piemērošanu kopsakarā ar 17. panta 3. punkta c) apakšpunkta i) punktu.

               2.

               Valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru nevar atsaukt strādājošas personas piekrišanu strādāt vairāk nekā 60 stundas nedēļā režīmā, kad strādājošā persona dzīvo kopā ar aprūpējamu personu, ir saderīgs ar direktīvas 6. un 22. pantu, ja vien ir ievēroti vispārējie principi par darba drošumu un strādājošo personu veselības aizsardzību.

               3.

               Paziņojums par atlaišanu no darba kopā ar piedāvājumu noslēgt jaunu darba līgumu ar citiem noteikumiem, kas iesniegts pēc strādājošās personas atteikšanās piekrist darbalaika režīmam, kurā jāstrādā vairāk nekā 48 stundas septiņu dienu laikposmā, nav uzskatāms par kaitējumu direktīvas 22. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ja darba tiesisko attiecību izbeigšanas pamatojums nav saistīts ar strādājošās personas atteikšanos piekrist veikt šādu papildu darbu.


title: Lieta C-520/08: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instance tiesas (piektā palāta) 2008. gada 24. septembra spriedumu lietā T-248/05 HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (iepriekš HP Temporärpersonalgesellschaft mbH )/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Manpower, Inc. 2008. gada 27. novembrī iesniegusi HUP Uslugi Polsk sp. z o.o. (iepriekš HP Temporärpersonalgesellschaft mbH )

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instance tiesas (piektā palāta) 2008. gada 24. septembra spriedumu lietā T-248/05 HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (iepriekš HP Temporärpersonalgesellschaft mbH)/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Manpower, Inc.2008. gada 27. novembrī iesniegusi HUP Uslugi Polsk sp. z o.o. (iepriekš HP Temporärpersonalgesellschaft mbH)
   (Lieta C-520/08)
   (2009/C 55/10)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (iepriekš HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) (pārstāvis — M. Ciresa, Rechtsanwalt)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Manpower, Inc.

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ar Pirmās instances tiesas spriedumu ir pārkāpts Padomes Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts, kā arī 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 7. panta 1. punkta g) apakšpunkts.


title: Lieta C-322/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/7

         Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti
   (Lieta C-322/06)
   (2006/C 237/12)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Yerrell un W. Wils)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot administratīvos un normatīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvas 2002/15/EK par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi, (1) prasības, vai, jebkurā gadījumā, nedarot zināmus Komisijai šādus administratīvos un normatīvos aktus, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 23. martā.

      (1)  OV 2002, L 80, 35. lpp.


title: Lieta T-403/05 RENV: Vispārējās tiesas 2013. gada 10. janvāra rīkojums — MyTravel /Komisija (Piekļuve iestāžu dokumentiem — Dokumenti saistībā ar Vispārējās tiesas atceltu lēmumu par koncentrāciju — Piekļuves atteikums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/20

         Vispārējās tiesas 2013. gada 10. janvāra rīkojums — MyTravel/Komisija
   (Lieta T-403/05 RENV) (1)

   (Piekļuve iestāžu dokumentiem - Dokumenti saistībā ar Vispārējās tiesas atceltu lēmumu par koncentrāciju - Piekļuves atteikums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 71/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MyTravel Group plc (Ročdeila, Lankašīra, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji S. Cardell, B. Louveaux, P. Walter un P. Horan, solicitors, vēlāk B. Louveaux, P. Walter un P. Horan, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji C. O’Reilly un P. Costa de Oliveira, vēlāk P. Costa de Oliveira)

      Lietas dalībnieki, kas iestājušies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji A. Falk, C. Meyer Seitz, C. Stege un U. Persson, vēlāk A. Falk un U. Persson); Dānijas Karaliste (pārstāvji — C. H. Vang un V. Pasternak Jørgensen); Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels un J. Langer) un Somijas Republika (pārstāvis — J. Heliskoski)

      Lietas dalībnieki, kas iestājušies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – M. Lumma un B. Klein), Francijas Republika (pārstāvji – E. Belliard, G. de Bergues un A. Adam) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – E. Jenkinson un S. Ossowski)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 5. septembra lēmumu (D(2005) 8461) un 2005. gada 12. oktobra lēmumu (D(2005) 9763), ar kuriem noraidīts prasītājas pieteikums par piekļuvi zināmiem sagatavojošiem dokumentiem saistībā ar Komisijas 1999. gada 22. septembra Lēmumu 2000/276/EK, ar kuru koncentrāciju atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (Lieta IV/M.1524 — Airtours/First Choice) (OV 2000, L 93, 1. lpp.), kā arī dokumentiem, kurus Komisijas dienesti izstrādājuši pēc tam, kad Vispārējā tiesa ar 2002. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-342/99 Airtours/Komisija (Recueil, II-2585. lpp.) atcēla šo lēmumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               MyTravel Group plc sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem lietās T-403/05 un T-403/05 RENV, kā arī atlīdzina pusi no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem lietās T-403/05 un T-403/05 RENV;

               3)

               Eiropas Komisija sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem lietās T-403/05 un T-403/05 RENV, kā arī atlīdzina pusi no MyTravel Group plc tiesāšanās izdevumiem lietās T-403/05 un T-403/05 RENV;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Zviedrijas Karalistes tiesāšanās izdevumus lietā C-506/08 P;

               5)

               Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus lietā T-403/05 RENV;

               6)

               Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Somijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus lietās C-506/08 P un T-403/05 RENV.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006.


title: Lieta T-453/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. jūnijā – Pannonhalmi Főapátság /Parlaments

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/42

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. jūnijā – Pannonhalmi Főapátság/Parlaments
   (Lieta T-453/14)
   2014/C 303/50
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (Pannonhalma, Ungārija) (pārstāvis – D. Sobor, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komitejas 2014. gada 16. aprīļa lēmumu MS/sd(IPOL-COM-PETI D (2014) 14486) par lūgumraksta, kas iesniegts lietā par Lónyay pili, kas atrodas Rusovce (Slovākija), nodošanu arhīvā,

               —

               piespriest Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komitejai izskatīt lūgumrakstu un veikt visus tiesību aktos norādītos pasākumus,

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja norāda, ka Lūgumrakstu komiteja ir pārkāpusi procesuālus noteikumus, jo nav norādīts apstrīdētā lēmuma pamatojums.
   Šajā saistībā prasītāja norāda, ka saskaņā ar Eiropas Parlamenta Reglamenta [215.] panta 8. punktu lūgumrakstus, kurus komiteja atzīst par nepieņemamiem, nodod arhīvā un lūgumraksta iesniedzējam par to nosūta pamatotu lēmumu. Prasītāja arī norāda, ka, neievērojot šī panta noteikumus, atbildētājs nav pamatojis savu viedokli, ka lūgumraksta priekšmets nav saistīts ar Eiropas Savienības darbības jomu. Prasītāja arī min Vispārējās tiesas 2011. gada 14. septembra spriedumu lietā T-308/07 Tegebauer/Parlaments (Krājums, II-279. lpp.).


title: Lieta C-146/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof2005. gada 10. februāra lēmumu lietā Albert Collée kā visu Collée KG tiesību pārņēmējs pret Finanzamt Limburg a.d. Lahn

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof2005. gada 10. februāra lēmumu lietā Albert Collée kā visu Collée KG tiesību pārņēmējs pret Finanzamt Limburg a.d. Lahn

   (Lieta C-146/05)
   (2005/C 143/36)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Bundesfinanzhof (Federālā Finanšu tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 10. februāra lēmumu lietā Albert Collée kā visu Collée KG tiesību pārņēmējs pret Finanzamt Limburg a.d. Lahn un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 1. aprīlī.

      Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Finanzverwaltung (Finanšu pārvalde) var atteikties atbrīvot no nodokļiem neapstrīdami pastāvošo piegādi Kopienā vienīgi uz tā pamata, ka nodokļu maksātājs nav savlaicīgi veicis atbrīvojumam paredzēto grāmatojuma apliecinājumu?

               2.

               Vai atbilde uz jautājumu ir atkarīga no tā, vai nodokļu maksātājs piegādes esamību Kopienā sākotnēji ir apzināti noklusējis?


title: Lieta T-274/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. janvāra rīkojums — Alfastar Benelux /Padome (Prasība sakarā ar bezdarbību — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/13

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. janvāra rīkojums — Alfastar Benelux/Padome
   (Lieta T-274/12) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2013/C 55/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alfastar Benelux SA (Ixelles, Beļģija) (pārstāvji — N. Keramidas un N. Korogiannakis, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Vitsentzatos un E. Chatziioakeimidou)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, ar kuru tiek lūgts konstatēt, ka Padome nav izpildījusi pienākumus, kuri tai paredzēti LESD 266. pantā, neveicot pasākumus, lai izpildītu Vispārējās Tiesas 2011. gada 20. oktobra spriedumu lietā T-57/09 Alfastar Benelux/Padome (Krājumā vēl nav publicēts), kā arī, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar LESD 340. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par prasību sakarā ar bezdarbību, ko iesniegusi Alfastar Benelux SA;

               2)

               Alfastar Benelux SA prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               3)

               Alfastar Benelux SA sedz 50 % no saviem tiesāšanās izdevumiem, kā arī atlīdzina 50 % no Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumiem. Padome sedz 50 % no saviem tiesāšanās izdevumiem, kā arī atlīdzina 50 % no Alfastar Benelux SA tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 243, 11.08.2012.


title: Lieta F-107/12: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 16. janvāra spriedums – Guinet /EIB Civildienests — EIB personāls — Pensiju sistēma — Pensijas tiesību pārskaitīšana — Kompensācija par nelabvēlīgām sekām, kas radušās saistībā ar kavēšanos, kas radusies pensiju tiesību pārskaitīšanas laikā — Faktiskas pensijas tiesību, kas iegūtas citā pensiju sistēmā, nevis EIB, pārskaitīšanas nosacījums — Vienlīdzīgas attieksmes princips

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/66

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 16. janvāra spriedums – Guinet/EIB
   (Lieta F-107/12) (1)

   (Civildienests - EIB personāls - Pensiju sistēma - Pensijas tiesību pārskaitīšana - Kompensācija par nelabvēlīgām sekām, kas radušās saistībā ar kavēšanos, kas radusies pensiju tiesību pārskaitīšanas laikā - Faktiskas pensijas tiesību, kas iegūtas citā pensiju sistēmā, nevis EIB, pārskaitīšanas nosacījums - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   2014/C 223/67
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Guinet (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – L. Levi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji – T. Gilliams, G. Nuvoli, piedaloties D. Waelbroeck un A. Duron, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EIB netiešo lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums pārrēķināt viņa pensijas apdrošināšanas iemaksu stāžu, un prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               P. Guinet sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina trīs ceturtdaļas no Eiropas Investīciju bankas tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Eiropas Investīciju banka sedz vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 366, 24.11.2012., 41. lpp.


title: Lieta C-196/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 29. aprīļa Special Commissioners rīkojumu lietā Cadbury Schweppes plc un Cadbury Schweppes Overseas Ltd pret Commissionners of Inland Revenue

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 29. aprīļa Special Commissioners rīkojumu lietā Cadbury Schweppes plc un Cadbury Schweppes Overseas Ltd pret Commissionners of Inland Revenue
   (Lieta C-196/04)
   (2004/C 168/05)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 29. aprīļa Special Commissioners (Lielbritānija) rīkojumu lietā Cadbury Schweppes plc un Cadbury Schweppes Overseas Ltd pret Commissionners of Inland Revenue un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 3. maijā
   Special Commissioners lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumu:

      “Vai EK līguma 43., 49. un 56. pants iestājas pret tādiem valsts tiesību aktiem nodokļu jomā, par kādiem ir strīds pamata lietā, kas noteiktos apstākļos nosaka maksājuma piemērošanu vienā Dalībvalstī rezidējošai sabiedrībai, attiecībā pret šīs sabiedrības citā Dalībvalstī, kurā ir zemāks nodokļu līmenis, rezidējošas meitas sabiedrības peļņu?”


title: Lieta C-313/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 15. marta rīkojumu lietā T-774/15 Médis/EUIPO – Médis 2016. gada 27. maijā iesniedza Médis – Companhia portuguesa de seguros de saúde, SA

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 15. marta rīkojumu lietā T-774/15 Médis/EUIPO – Médis2016. gada 27. maijā iesniedza Médis – Companhia portuguesa de seguros de saúde, SA

   (Lieta C-313/16 P)
   (2016/C 475/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Médis – Companhia portuguesa de seguros de saúde, SA (pārstāve – M. Martinho do Rosário, advokāte)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   Ar 2016. gada 19. oktobra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) apelācijas sūdzību atzina par nepieņemamu.


title: Lieta C-216/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl/Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST) u.c.

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl/Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST) u.c.
   (Lieta C-216/17)
   (2017/C 277/33)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl

      Atbildētājas apelācijas instancē: Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica – Sebino (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale del Garda (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica (ASST)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2004/18/EK (1) [1]. panta 5. punktu un 32. pantu un Direktīvas 2014/24/ES (2) 33. pantu var interpretēt tādējādi, ka tie ļauj noslēgt pamatnolīgumu, kurā:
               viena līgumslēdzēja iestāde rīkojas pati savā un citu tādu līgumslēdzēju iestāžu vārdā, kuras ir konkrēti norādītas, tomēr pašas tieši nepiedalās šā pamatnolīguma noslēgšanā;
               nav noteikts to pakalpojumu daudzums, ko līgumslēdzējas iestādes, kuras nav pamatnolīguma parakstītājas, varēs prasīt, pašas noslēdzot šajā pamatnolīgumā paredzētos turpmākos līgumus?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša,
               vai Direktīvas 2004/18/EK [1]. panta 5. punktu un 32. pantu un Direktīvas 2014/24/ES 33. pantu var interpretēt tādējādi, ka tie ļauj noslēgt pamatnolīgumu, kurā:
               viena līgumslēdzēja iestāde rīkojas pati savā un citu tādu līgumslēdzēju iestāžu vārdā, kuras ir konkrēti norādītas, tomēr pašas tieši nepiedalās šā pamatnolīguma noslēgšanā;
               pakalpojumu daudzumu, ko līgumslēdzējas iestādes, kuras nav parakstītājas, varēs prasīt, pašas noslēdzot šajā pamatnolīgumā paredzētos turpmākos līgumus, nosaka, ņemot vērā šo iestāžu parastās vajadzības?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV 2004, L 134, 114. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).