title: Lieta C-31/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 18. novembra spriedumu lietā T-194/10 Ungārija/Komisija 2013. gada 22. janvārī iesniedza Ungārija

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 18. novembra spriedumu lietā T-194/10 Ungārija/Komisija 2013. gada 22. janvārī iesniedza Ungārija
   (Lieta C-31/13 P)
   2013/C 71/20
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ungārija (pārstāvji — M. Z. Fehér un K. Szíjjártó)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Slovākijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               izskatīt lietu, pieņemot galīgu nolēmumu, Tiesā atbilstoši tās Statūtu 61. pantā paredzētajai iespējai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā apelācijas sūdzībā Ungārijas valdība apgalvo, pirmkārt, ka pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa, atzīdama, ka strīdīgais ieraksts E-Bacchus datubāzē nerada tiesiskas sekas un tāpēc par to celtā prasība ir noraidāma kā nepieņemama, esot kļūdaini piemērojusi Savienības tiesības. Turklāt Ungārijas valdība uzskata, ka Vispārējās tiesas sprieduma pamatojums esot nepietiekams, jo vairāki argumenti, ar kuriem Ungārijas valdība apstrīdēja Komisijas nostāju, netika vispār izvērtēti, un minētā nostāja tika atzīta par pareizu, neiztirzājot šos argumentus pēc būtības. Otrkārt, Ungārijas valdība būtībā atkārto Vispārējā tiesā par lietas būtību jau izklāstītos argumentus kā pamatojumu savam prasījumam, lai Tiesa, atzinusi apelācijas sūdzību par pieņemamu, izskatītu šo lietu, pieņemot galīgu nolēmumu, atbilstoši tās Statūtu 61. pantā paredzētajai iespējai.
   Izveidojot E-Bacchus datubāzi, Savienības likumdevējs radīja Eiropas Savienībā aizsargātu cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu rūpnieciskā īpašuma reģistru, kas apliecina šīs aizsardzības esamību Savienības līmenī. Tā kā šis reģistrs ir tikai viens, nav pieņemams, ka tiesiskas sekas rada tikai jaunu nosaukumu ierakstīšana: ikvienam minētajā datubāzē izdarītajam ierakstam esot jābūt vienādām sekām.
   Vispārējā tiesa kļūdaini uzskatot, ka jau esošu nosaukumu gadījumā ierakstīšana E-Bacchus datubāzē nav nekas kā vien automātiska (formāla) pāreja no viena tiesiskā regulējuma citā. Ungārijas valdības ieskatā, šī ir substanciāla pārmaiņa, ar kuru līdz tam valsts līmenī notikusī nosaukumu aizsardzība ir pārnesta Savienības līmenī.
   Esot nepieļaujami un pretrunā vienlīdzības principam, ka radīto tiesisko seku ziņā ierakstīšana E-Bacchus reģistrā tiek vērtēta atšķirīgi atkarībā no tā, vai nosaukumi ir seni vai jauni. No ierakstīšanas izrietošajām tiesiskajām sekām esot jābūt vienādām neatkarīgi no nosaukuma veida, pat ja atkarībā no tā, vai nosaukums ir sens vai jauns, tiek ievērota citāda ierakstīšanas kārtība.
   Tāpat no ierakstīšanas tiesiskajām sekām Komisijai neizbēgami izrietot arī konkrēts pienākums, sagatavojot un mainot E-Bacchus datubāzes saturu, veikt kontroli pār to. Konkrēti, atbilstoši labas pārvaldības principam Komisijai esot bijis jāpārbauda, kāda bija tiesiskā situācija Slovākijā atsauces datumā (2009. gada 1. augustā) un vai sākotnējais ieraksts patiešām bijis nepareizs.
   Vispārējā tiesa neesot izpildījusi arī savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo, vērtējot lietu pēc būtības, argumenti, ar kuriem Ungārijas valdība apstrīdēja Komisijas nostāju, netika izvērtēti, un minētā nostāja tika atzīta par pareizu, neiztirzājot šos argumentus pēc būtības.
   Ungārijas valdība uzskata, ka Komisija, grozīdama ierakstu, esot pārkāpusi attiecīgos Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 (1) un Komisijas Regulas (EK) Nr. 607/2009 (2) noteikumus, ņemot vērā, ka ar apstrīdēto grozījumu mainot E-bacchus reģistrā sākotnēji esošo norādi, tā saskaņā ar jauno tiesisko regulējumu nodrošināja automātisku aizsardzību nosaukumam, kas nav uzskatāms par tādu, kas “šobrīd tiek aizsargāts” Regulas Nr. 1234/2007 118.s panta izpratnē. Ungārijas valdība apgalvo, ka par aizsargātu un esošu esot uzskatāms 2009. gada 30. jūnijā pieņemtajā un Slovākijas Oficiālajā vēstnesī 2009. gada 30. jūlijā publicētajā Slovākijas Likumā Nr. 313/2009 ietvertais nosaukums “Tokajská vinohradnícka oblast”.
   Tāpat Ungārijas valdība apgalvo, ka E-Bacchus datubāzes pārvaldībā, it īpaši, izdarot šajā lietā apstrīdēto ierakstu, Komisija esot pārkāpusi Savienības tiesībās atzītos labas pārvaldības, lojālas sadarbības un tiesiskās noteiktības pamatprincipus.

      (1)  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (OV L 299, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2009. gada 14. jūlija Regula (EK) Nr. 607/2009, ar ko paredz konkrētus sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 479/2008 piemērošanai attiecībā uz aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, tradicionālajiem apzīmējumiem, konkrētu vīna nozares produktu marķēšanu un noformēšanu (OV L 193, 60. lpp.).


title: Lieta T-687/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 3. septembra spriedums – Unibail Management /ITSB (Divu līniju un piecu zvaigžņu attēls) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo divas līnijas un piecas zvaigznes, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 75. pants — Konkrēta novērtējuma neesamība — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/7

         Vispārējās tiesas 2014. gada 3. septembra spriedums – Unibail Management/ITSB (Divu līniju un piecu zvaigžņu attēls)
   (Lieta T-687/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo divas līnijas un piecas zvaigznes, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 75. pants - Konkrēta novērtējuma neesamība - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2014/C 361/08
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unibail Management (Parīze, Francija) (pārstāvji – L. Bénard, A. Rudoni un O. Klimis, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 3. septembra lēmumu lietā R 299/2013–2 par pieteikumu reģistrēt apzīmējumu, kas attēlo divas līnijas un piecas zvaigznes, kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 3. septembra lēmumu lietā R 299/2013–2 atcelt, ciktāl ar to ir noraidīta Unibail Management apelācijas sūdzība attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35., 36., 38., 41. un 42. klasē;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta T-262/11: Prasība, kas celta 2011. gada 20. maijā — Ellinikos Chrysos /Komisija

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 20. maijā — Ellinikos Chrysos/Komisija
   (Lieta T-262/11)
   2011/C 219/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elliniko Chrysos AE (Kifissia, Grieķija) (pārstāvji — K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova un P. Skouris, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 23. februāra lēmumu lietā C 48/2008 (ex NN 61/2008) par valsts atbalstu, ko Grieķija ir īstenojusi Ellinikos Xryssos labā, īpaši tā 1.–5. pantu; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas, nosakot un izvērtējot lietas pamatā esošos faktus, kas būtiski ietekmēja to, kā Komisija piemēroja un interpretēja nosacījumu par ekonomiskas priekšrocības esamību Ellinikos Xryssos atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā, piemērojot un interpretējot valsts atbalsta definīcijas elementu, kas attiecas uz ekonomiskas priekšrocības esamību atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, jo Komisija ir kļūdaini vai nepareizi piemērojusi attiecīgā tirgus ekonomikas ieguldītāja principu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā, piemērojot un interpretējot ekonomiskas priekšrocības esamības nosacījumu atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, šādas ekonomiskas priekšrocības noteikšanai atsaucoties uz pašas Komisijas nepamatotiem, selektīviem un patvaļīgiem argumentiem saistībā ar nodoto aktīvu iespējamo vērtību.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā, piemērojot un interpretējot nosacījumu par ekonomiskas priekšrocības esamību atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, jo tā ir kļūdaini noteikusi, ka iespējamais atbrīvojums no nodokļa Ellinikos Xryssos labā ir uzskatāms par ekonomisku priekšrocību.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi būtiskas procesuālas prasības un ļaunprātīgi izmantoja savas pilnvaras, tādējādi neizpildot savu pienākumu veikt rūpīgu un objektīvu lietas izpēti.


title: Lieta T-209/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 30. marta spriedums – Apax Partners UK/EUIPO – Apax Partners Midmarket (“APAX PARTNERS”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “APAX PARTNERS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “APAX” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Pakalpojumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/35

         Vispārējās tiesas 2017. gada 30. marta spriedums – Apax Partners UK/EUIPO – Apax Partners Midmarket (“APAX PARTNERS”)
   (Lieta T-209/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “APAX PARTNERS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “APAX” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Pakalpojumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2017/C 151/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Apax Partners UK Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – D. Rose un J. Warner, solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Ivanauskas)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Apax Partners Midmarket (Parīze, Francija) (pārstāvis – C. Joly, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 17. februāra lēmumu lietā R 1611/2014-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Apax Partners Midmarket un Apax Partners UK

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Apax Partners UK Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas Apax Partners Midmarket radušies saistībā ar procesu Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas padomē.

      (1)  OV C 232, 27.6.2016.


title: Lieta T-36/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 3. marta spriedums — Bundesverband deutscher Banken /Komisija (Valsts atbalsti — Publisko aktīvu nodošana Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale — Lēmums, kurā atzīts, ka paziņotais pasākums nav uzskatāms par atbalstu — Privātā ieguldītāja kritērijs — Pienākums norādīt pamatojumu — Nopietnas grūtības)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/37

         Vispārējās tiesas 2010. gada 3. marta spriedums — Bundesverband deutscher Banken/Komisija
   (Lieta T-36/06) (1)

   (Valsts atbalsti - Publisko aktīvu nodošana Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale - Lēmums, kurā atzīts, ka paziņotais pasākums nav uzskatāms par atbalstu - Privātā ieguldītāja kritērijs - Pienākums norādīt pamatojumu - Nopietnas grūtības)
   2010/C 100/56
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bundesverband deutscher Banken eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — H.-J. Niemeyer un K.-S. Scholz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Khan un T. Scharf)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Land Hessen (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji H.-J. Freund un M. Holzhäuser, pēc tam H.-J. Freund un S. Lehr, advokāti) un Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis — H.-J. Freund, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 6. septembra Lēmumu C(2005) 3232, galīgā redakcija, par Hessicher Investionsfonds nodošana Landesbank Hessen-Thüringen kā pasīvo ieguldījumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bundesverband deutscher Banken eV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas, Land Hessen un Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 96, 22.04.2006.


title: Apvienotās lietas C-29/13 un C-30/13: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums ( Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Global Trans Lodzhistik OOD / Nachalnik na Mitnitsa Stolichna Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopienas Muitas kodekss — 243. un 245. pants — Regula (EEK) Nr. 2454/93 — 181.a pants — Pārsūdzams lēmums — Prasības tiesā nepieņemamība, neiesniedzot iepriekšēju administratīvu sūdzību — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Global Trans Lodzhistik OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

   (Apvienotās lietas C-29/13 un C-30/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas Muitas kodekss - 243. un 245. pants - Regula (EEK) Nr. 2454/93 - 181.a pants - Pārsūdzams lēmums - Prasības tiesā nepieņemamība, neiesniedzot iepriekšēju administratīvu sūdzību - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)
   2014/C 135/12
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

   Administrativen sad Sofia-grad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Global Trans Lodzhistik OOD

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Administrativen sad Sofia-grad – Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 243. un 245. panta, kā arī Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), 181.a panta 2. punkta interpretācija – Tiesību uz aizstāvību un likumīga spēka principi – Tiesības pārsūdzēt muitas iestādes lēmumu par muitas parāda vēlāku piedziņu, pat gadījumā, ja tas ir minētās iestādes galīgais lēmums – Prasības tiesā nepieņemamība, neiesniedzot iepriekšēju administratīvu sūdzību – Muitas iestādes lēmums, kas pieņemts, pārkāpjot procesuālās prasības – Tiesas pienākums šādā gadījumā izskatīt prasības pieteikumu, neņemot vērā pienākumu vispirms iesniegt administratīvu sūdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pirmkārt, tāds lēmums kā viens no pamatlietā aplūkotajiem, ar kuru, pamatojoties uz Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 82/97, 30. panta 2. punkta b) apakšpunktu, tiek grozīta preču muitas vērtība, kā rezultātā deklarētājam tiek paziņots PVN nodokļa uzrēķins, ir pārsūdzams tiesību akts Regulas Nr. 2913/92 243. panta izpratnē. Otrkārt, ņemot vērā vispārējos tiesību uz aizstāvību ievērošanas un res judicata principus, minētās Regulas Nr. 2913/92 245. pantam nav pretrunā tādi valsts tiesību akti kā pamatlietā, kuros, lai apstrīdētu muitas iestāžu lēmumus, ir paredzētas divas atsevišķas pārsūdzības procedūras, jo šie tiesību akti nav pretrunā ne līdzvērtības principam, ne efektivitātes principam;

               2)

               saskaņā ar Regulas Nr. 2913/92 243. pantu prasības tiesā pieņemamība par lēmumiem, kas pieņemti, pamatojoties uz Regulas Nr. 2454/93, kas grozīta ar Regulu Nr. 3254/94, 181.a panta 2. punktu, nav pakļauta nosacījumam par to, ka iepriekš ir jābūt izmantotām administratīvās pārsūdzības procedūrām, kas pieejamas, lai apstrīdētu šos lēmumus;

               3)

               Regulas Nr. 2454/93, kas grozīta ar Regulu Nr. 3254/94, 181.a panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pamatojoties uz šo pantu, pieņemts lēmums ir jāuzskata par galīgu un tādu, par kuru var celt tiešo prasību neatkarīgā tiesu iestādē, pat ja tas ir ticis pieņemts, pārkāpjot ieinteresētās personas tiesības tikt uzklausītai un izvirzīt iebildumus;

               4)

               ja tiek pārkāptas Regulas Nr. 2454/93, kas grozīta ar Regulu Nr. 3254/94, 181.a panta 2. punktā paredzētās ieinteresētās personas tiesības tikt uzklausītai un izvirzīt iebildumus, valsts tiesai, ņemot vērā tajā izskatāmās lietas īpašos apstākļus un ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus, ir jānosaka, vai tai – gadījumā, ja lēmums, kurš ir ticis pieņemts, pārkāpjot tiesību uz aizstāvību ievērošanas principu, šī iemesla dēļ ir jāatceļ, – ir jālemj par prasību, kas celta par šo lēmumu, vai arī tā var apsvērt šīs lietas nodošanu atpakaļ kompetentajai administratīvajai iestādei.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013.


title: lieta C-331/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību akti dzīvnieku barības un pārtikas aprites jomā — Regula (EK) Nr. 882/2004 — Nepietiekami līdzekļi, kas piešķirti dienestiem, kuri veic veterināro kontroli)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/5

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (lieta C-331/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Tiesību akti dzīvnieku barības un pārtikas aprites jomā - Regula (EK) Nr. 882/2004 - Nepietiekami līdzekļi, kas piešķirti dienestiem, kuri veic veterināro kontroli)
   2009/C 141/08
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un F. Erlbacher)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — S. Charitaki un I. Chalkias)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 1. lpp.), 4. panta 2. punkta pārkāpums — Nepietiekami līdzekļi, kas piešķirti dienestiem, kuri veic veterināro kontroli

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu nepietiekamo darbinieku skaitu dienestos, kuri veic veterināro kontroli Grieķijā, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti saskaņā ar 4. panta 2. punkta c) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta C-162/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 28. janvāra spriedumu lietā T-341/12 Evonik Degussa GmbH/Eiropas Komisija 2015. gada 8. aprīlī iesniedza Evonik Degussa GmbH

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 28. janvāra spriedumu lietā T-341/12 Evonik Degussa GmbH/Eiropas Komisija 2015. gada 8. aprīlī iesniedza Evonik Degussa GmbH

   (Lieta C-162/15 P)
   (2015/C 198/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evonik Degussa GmbH (pārstāvji – C. Steinle, C. von Köckritz un A. Richter, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1.

               atcelt Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 28. janvāra spriedumu lietā T-341/12 Evonik Degussa GmbH/Eiropas Komisija;

               2.

               atcelt Komisijas 2012. gada 24. maija Lēmumu C(2012) 3534 final lietā COMP/38.620 Ūdeņraža peroksīds un perborāts, ar kuru tika noraidīts Evonik Degussa pieteikums par konfidencialitātes ievērošanu saistībā ar lēmumu lietā COMP/F/38.620 – Ūdeņraža peroksīds un perborāts, atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai;

               3.

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kādi radušies apelācijas sūdzības iesniedzējai tiesvedībās Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apelācijas sūdzības pamatošanai izvirza trīs pamatus.

      Pirmais apelācijas sūdzības pamats ir balstīts uz to, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2011. gada 13. oktobra Lēmumu 2011/695/ES par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā (1) un pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neuzskatot, ka Komisija nenorādīja pamatojumu un ka uzklausīšanas amatpersona nepareizi īstenoja savu rīcības brīvību, pieņemot lēmumu publicēt attiecīgo informāciju. Vispārējās tiesas mēģinājums “ieraudzīt” Konkurences ģenerāldirektorāta atbildīgās amatpersonas sarakstē ar apelācijas sūdzības iesniedzēju ietvertos apsvērumus uzklausīšanas amatpersonas lēmumā ir ne vien pretrunā uzklausīšanas amatpersonas lēmuma formulējumam un tāpēc ir balstīts uz acīmredzamu pārsūdzētā lēmuma satura sagrozīšanu, bet arī ierobežoja apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

      Otrais apelācijas sūdzības pamats ir balstīts uz to, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi LESD 339. pantu un Regulas Nr. 1/2003 (2) 30. pantu. Vispārējā tiesa esot balstījusies uz nepareizu pieņēmumu par to, ka uz attiecīgo informāciju, kāda izrietēja no pieteikuma iecietības programmas piemērošanai iesniedzēja paziņojumiem, neesot attiekusies komercnoslēpuma aizsardzība un ka tās publicēšana esot ietilpusi Komisijas rīcības brīvībā saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 30. pantu. Drukātā teksta, piemēram, izvilkumu no pieteikuma iecietības programmas piemērošanai iesniedzēja rakstveida paskaidrojumiem Komisijas lēmumā, publicēšana bija šo pieteikuma iecietības programmas piemērošanai iesniedzēja rakstveida paskaidrojumu daļēja publicēšana, kas esot bijusi aizliegta saskaņā ar Komisijas 2002. gada Paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos 32. un 33. punktu un Komisijas 2006. gada Paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos 40. punktu. Turklāt Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Regulas Nr. 1049/2001 (3) 4. panta 2. punktu.

      Trešais apelācijas sūdzības pamats ir balstīts to, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības pamatprincipus. Savā spriedumā Vispārējā tiesa esot balstījusies uz kļūdainu pieņēmumu par to, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesiskā paļāvība netiktu negatīvi ietekmēta, pārpublicējot lēmuma pilno versiju. Administratīvais process, ko uzsāka Komisija attiecībā pret apelācijas sūdzības iesniedzēju sakarā ar pēdējā minētā iespējamo dalību aizliegtā vienošanās, tika izbeigts līdz ar lēmuma nekonfidenciālās versijas publicēšanu 2007. gadā. 2007. gada lēmuma pilnās, nekonfidenciālās versijas pārpublicēšana pēc šī administratīvā procesa izbeigšanas esot bijusi pretlikumīga.

      (1)  OV L 275, 29. lpp.

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 106, 30.4.2005.

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/42

         (2005/C 115/78)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 106, 30.4.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 93, 16.4.2005.

      OV C 82, 2.4.2005.

      OV C 69, 19.3.2005.

      OV C 57, 5.3.2005.

      OV C 45, 19.2.2005.

      OV C 31, 5.2.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta T-73/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 15. decembra rīkojumu lietā F-8/09 Apostolov /Komisija 2010. gada 17. februārī iesniedza Apostolov

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/63

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 15. decembra rīkojumu lietā F-8/09 Apostolov/Komisija 2010. gada 17. februārī iesniedza Apostolov

   (Lieta T-73/10 P)
   2010/C 100/93
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Svetoslav Apostolov (Saarwellingen, Vācija) (pārstāvis — D. Schneider-Addae-Mensah, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 15. decembra rīkojumu lietā F-8/09;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, kurš ir ietverts 2008. gada 23. oktobra vēstulē;

               —

               izdot rīkojumu Eiropas Komisijai un tās specializētajiem dienestiem, it īpaši Eiropas Personāla atlases birojam (EPSO), uzskatīt apelācijas sūdzības iesniedzēja sniegtās atbildes uz 9., 30. un 32. jautājumu 2007. gada 14. decembra kompetences pārbaudījumā par pareizām;

               —

               pakārtoti, atļaut apelācijas sūdzības iesniedzējam atkārtoti kārtot kompetences pārbaudījumu;

               —

               pakārtoti otrajam, trešajam un ceturtajam iepriekš minētajam prasījumam, nosūtīt lietu atpakaļ Eiropas Savienības Civildienesta tiesai, un

               —

               piespriest Eiropas Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un tiesvedībā Eiropas Savienības Civildienesta tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību tās iesniedzējs lūdz atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (ESCDT) 2009. gada 15. decembra rīkojumu lietā F-8/09 Apostolov/Komisija, ar kuru ESCDT noraidīja kā nepieņemamu prasību, kurā apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 21. oktobra lēmumu, ar kuru Eiropas Personāla atlases birojs (EPSO) noraidīja viņa sūdzību par 2008. gada 25. aprīļa lēmumu, paziņojot viņam, ka atlases pārbaudījumos piešķirtās atzīmes uzaicinājuma izteikt ieinteresētību EPSO/CAST27/4/07 ietvaros nebija pietiekamas, lai viņu iekļautu izvēlēto kandidātu datu bāzē.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam tās iesniedzējs norāda, galvenokārt, ka tika sajaukts, kad ir iesniedzams viņa prasības pieteikums, un ka tā rezultātā parādījās piedodama kļūda, kura padarīja apelācijas sūdzības iesniedzēja 2009. gada 9. jūlijā nosūtīto prasības pieteikumu ESCDT par nepieņemamu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda arī to, ka EPSO ir pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā, novērtējot konkrētas apelācijas sūdzības iesniedzēja sniegtās atbildes atlases pārbaudījumu ietvaros, kuri norisinājās saistībā ar uzaicinājumu izteikti ieinteresētību EPSO/CAST27/4/07. Apelācijas sūdzības iesniedzējs turklāt norāda, ka EPSO izvēlējās pilnīgi nepareizu procedūru kandidātu pārbaudīšanai, lai nodrošinātu pareizu atlases procedūru.


title: Lieta T-385/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. oktobrī — Annco /ITSB — Freche et fils ( ANN TAYLOR LOFT )

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/61

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. oktobrī — Annco/ITSB — Freche et fils (“ANN TAYLOR LOFT”)
   (Lieta T-385/09)
   2009/C 282/113
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Annco, Inc., Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — G. Triet, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Freche et fils associés SARL, Parīze (Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pamatotu;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 1485/2008-1;

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 1485/2008-1 un pieņemt lēmumu par attiecīgās Kopienas preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz 18. un 25. klasi, papildus 35. klasei;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: preču zīme “ANN TAYLOR LOFT” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18., 25. un 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Francijas preču zīmes “LOFT” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini nolēma, ka pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja; Padomes Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums, jo Apelāciju Padome kļūdaini pamatojās uz tādiem pierādījumiem un argumentiem, par kuriem prasītajai nebija iespējas paust savu viedokli


title: Lieta C-235/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. maijā iesniedza Cour de cassation (Luksemburga) — David Claes /likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 12. maijā iesniedza Cour de cassation (Luksemburga) — David Claes/likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

   (Lieta C-235/10)
   ()
   2010/C 209/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: David Claes

      Atbildētāja: likvidējama akciju sabiedrība Landsbanki Luxembourg SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (1) 1., 2. un 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami tādai darbības izbeigšanai, kas ir veikta pēc darba devēja paziņojuma par bankrota stāvokli vai tiesas nolēmuma, ar kuru ir piespriests izbeigt darba devēja kredītiestādes darbību un to likvidēt maksātnespējas dēļ, pamatojoties uz 1993. gada 5. aprīlī grozītā Finanšu nozares likuma 61. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, — [darbības] izbeigšanai, attiecībā uz kuru valsts tiesību aktos ir paredzēta darba līguma izbeigšana nekavējoties?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz šo jautājumu — vai Direktīvas 98/59/EK 1., 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka administrators vai likvidators ir pielīdzināmi darba devējam, kurš ir paredzējis kolektīvo atlaišanu, un šādā saistībā viņi var pabeigt direktīvas 2. un 3. punktā paredzētās darbības un veikt atlaišanu (lieta C-323/08, 39., 40. un 41. punkts) (2)?

      (1)  OV L 225, 16. lpp.

      (2)  2009. gada 10. decembra spriedums lietā Rodríguez Mayor u.c. (Krājumā vēl nav publicēts).


title: Lieta T-576/08: Prasība, kas celta 2008. gada 23. decembrī — Vācija/Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/43

         Prasība, kas celta 2008. gada 23. decembrī — Vācija/Komisija
   (Lieta T-576/08)
   (2009/C 55/77)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un B. Klein)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 3. oktobra Regulu (EK) Nr. 983/2008, ar ko pieņem plānu par resursu sadalījumu dalībvalstīm, kas jāiekļauj 2009. budžeta gadā pārtikas piegādei no intervences krājumiem trūcīgāko personu pabalstam Kopienā;

               —

               saglabāt spēkā atceltās regulas iedarbību;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja prasa atcelt Komisijas 2008. gada 3. oktobra Regulu (EK) Nr. 983/2008 (1), kurā ir ietverts gada plāns 2009. gadam pārtikas izplatīšanai trūcīgākajām personām Kopienā.
   Pēc prasītājas domām, minētajai regulai nav nekāds tiesisks pamatojums Kopienu tiesībās. Lai gan tā, protams, ir pamatota ar Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu Nr. 1234/2007 (2) — kuras tiesiskais pamatojums, savukārt, ir Kopienas kopējā lauksaimniecības politika (EKL 36. un 37. pants kopā ar 33. pantu) — tai pat laikā tā neatbilst tur minētajiem nosacījumiem.
   Sākotnēji programma bija izveidota kā kopējās lauksaimniecības politikas papildu kompetence, jo runa būtībā bija par intervences krājumu izmantošanu sociāliem mērķiem. Taču jau pirms vairākiem gadiem minētā programma kalpo tikai kā līdzeklis pārtikas iegādei tirgū, ciktāl lauksaimniecības reformas dēļ intervences krājumi tik tikko ir beigušies. Pēc prasītājas domām, šobrīd programma ir tikai un vienīgi sociāli politisks Kopienas instruments, kuram nav nekāda tiesiska pamatojuma (atsevišķu ierobežotu kompetenču princips).
   Tā apstrīdētā regula neesot saderīga ar Regulas Nr. 1234/2007 27. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru pārtikas piegāde ir pieļauta tikai, ja uz laiku nav pieejami intervences krājumi. Tostarp lielākā daļa pirkuma ir kļuvusi par pastāvīgu norisi.
   Apstrīdētā regula nekalpo arī nevienam no EKL 33. panta 1. punktā minētajiem kopējās lauksaimniecības mērķiem.
   Lai izvairītos no gada programmas izpildes grūtībām, prasītāja aicina Pirmās instances tiesu ierobežot ar Regulas Nr. 983/2008 2. panta kopā ar tās 2. pielikuma atcelšanu saistīto iedarbību, ciktāl tie attiecas uz pārtikas iegādi.

      (1)  Komisijas 2008. gada 3. oktobris Regula (EK) Nr. 983/2008, ar ko pieņem plānu par resursu sadalījumu dalībvalstīm, kas jāiekļauj 2009. budžeta gadā pārtikas piegādei no intervences krājumiem trūcīgāko personu pabalstam Kopienā (OV 2008, L 268, 3. lpp.).

      (2)  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (OV 2007, L 299, 1. lpp.).


title: lieta T-91/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 8. decembra  rīkojums —  Just  pret Komisiju (Ierēdņi — Vispārējs konkurss — Jautājumi ar vairākiem atbilžu variantiem — Atbilžu pareizība labošanas veidlapā — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/31

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 8. decembra rīkojums — Just pret Komisiju
   (lieta T-91/04) (1)

   (Ierēdņi - Vispārējs konkurss - Jautājumi ar vairākiem atbilžu variantiem - Atbilžu pareizība labošanas veidlapā - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2006/C 48/61)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alexander Just, Hoeilaart (Beļģija), (pārstāvis — G. Lebitsch, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Krämer, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt atlases komisijas Lēmumu COM/A/2/02, ar ko prasītājam priekšatlases kārtā piešķirts nepietiekams punktu skaits, tādējādi liedzot iespēju piedalīties turpmākajos minētā konkursa pārbaudījumos.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: lieta C-525/06: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 24. marta rīkojums (Rechtbank van koophandel Hasselt (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — NV de Nationale Loterij/BVBA Customer Service Agency (Sprieduma par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu apstrīdēšana — Apelācijas tiesa, kas pati izskata pamata prāvu — Tiesvedības izbeigšana, nesniedzot atbildi)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/20

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 24. marta rīkojums (Rechtbank van koophandel Hasselt (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — NV de Nationale Loterij/BVBA Customer Service Agency
   (lieta C-525/06) (1)

   (Sprieduma par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu apstrīdēšana - Apelācijas tiesa, kas pati izskata pamata prāvu - Tiesvedības izbeigšana, nesniedzot atbildi)
   2009/C 141/34
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Rechtbank van koophandel Hasselt

      Lietas dalībnieki

   Prasītāja: NV de Nationale Loterij
   Atbildētāja: BVBA Customer Service Agency

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van koophandel Hasselt — EKL 49. panta interpretācija — Valsts loterija, kurai vienas dalībvalsts teritorijā ir ar likumu noteikts monopols, lai ierobežotu atkarību no spēlēšanas, taču kura regulāri reklamējas, lai veicinātu dalību loterijā — Valsts tiesību akti, kas citiem uzņēmumiem peļņu gūšanas nolūkos bez valsts loterijas atļaujas aizliedz tirgot loterijas biļetes dalībai loterijā grupā

      Rezolutīvā daļa:

   uz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C-525/06 atbilde nav jāsniedz.

      (1)  OV C 42, 24.02.2007.


title: Lieta T-457/13 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedums – CC/Parlaments Apelācija — Pretapelācija — Civildienests — Atklāts konkurss — Kļūdas veiksmīgo kandidātu saraksta pārvaldībā — Ārpuslīgumiskā atbildība — Mantiskais kaitējums — Tiesiskā paļāvība — Faktu sagrozīšana — Iespējas zaudēšana — Morālais kaitējums — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/35

         Vispārējās tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedums – CC/Parlaments
   (Lieta T-457/13 P) (1)

   (Apelācija - Pretapelācija - Civildienests - Atklāts konkurss - Kļūdas veiksmīgo kandidātu saraksta pārvaldībā - Ārpuslīgumiskā atbildība - Mantiskais kaitējums - Tiesiskā paļāvība - Faktu sagrozīšana - Iespējas zaudēšana - Morālais kaitējums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 198/46)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: CC (Bridele, Luksemburga) (pārstāvis – G. Maximini, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāves – M. Ecker un E. Despotopoulou)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā F-9/12 CC/Parlaments (Krājums-CDL, EU:F:2013:116), ar kuru tiek lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā F-9/12 CC/Parlaments;

               2)

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta F-26/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 5. jūlija spriedums — Bertolete  u.c./Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Klasificēšana un atalgojums — Briseles Infrastruktūras un loģistikas birojs (BIB) — Bērnudārza audzinātājas — Bijušie darbinieki, kuru darba attiecībām bija piemērojamas Beļģijas tiesības — Piemērojamās sistēmas maiņa — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/47

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 5. jūlija spriedums — Bertolete u.c./Komisija
   (Lieta F-26/06) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Klasificēšana un atalgojums - Briseles Infrastruktūras un loģistikas birojs (BIB) - Bērnudārza audzinātājas - Bijušie darbinieki, kuru darba attiecībām bija piemērojamas Beļģijas tiesības - Piemērojamās sistēmas maiņa - Vienlīdzīga attieksme)
   (2007/C 199/91)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marli Bertolete, Woluwé-Saint-Lambert un citi (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un L. Lozano Palacios)
   Priekšmets
   Komisijas lēmuma, ar ko ir noraidītas sūdzības, kuras prasītāji iesnieguši par lēmumiem, ar kuriem ir noteikta viņu klasifikācija un atalgojums atbilstoši līgumdarbinieku amatam, atcelšana
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt lēmumus, ar kuriem Eiropas Kopienu Komisija noteikusi prasītāju atalgojumu saskaņā ar 2005. gada aprīlī parakstītajiem līgumdarbinieku līgumiem;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina pusi no prasītāju tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               prasītāji sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem paši.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006., 34. lpp.


title: Lieta T-663/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedums – International Gaming Projects/ITSB (“BIG BINGO”) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “BIG BINGO” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/18

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedums – International Gaming Projects/ITSB (“BIG BINGO”)
   (Lieta T-663/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “BIG BINGO” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 078/27)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: International Gaming Projects Ltd (Valeta, Malta) (pārstāvis – M. D. Garayalde Niño, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 11. jūnija lēmumu lietā R 755/2014–1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “BIG BINGO” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               International Gaming Projects Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 395, 10.11.2014.


title: Lieta T-585/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. decembrī — Aitic Penteo /ITSB — Atos Worldline ( “PENTEO” )

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/30

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. decembrī — Aitic Penteo/ITSB — Atos Worldline (“PENTEO”)
   (Lieta T-585/10)
   2011/C 63/57
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aitic Penteo, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — J. Carbonell, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Atos Worldline SA (Brisele, Beļģija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 23. septembra lēmumu lietā R 774/2010-1 un apmierināt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5480561;

               —

               pakārtoti, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 23. septembra lēmumu lietā R 774/2010-1; un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PENTEO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5480561

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Beniluksa preču zīmes reģistrācija Nr. 772120 vārdiskai preču zīmei “XENTEO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 36., 37., 38. un 42. klasē; starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 863851 vārdiskai preču zīmei “XENTEO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 36., 37., 38. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts i) Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 14. pants, ar kuru ir aizliegta jebkāda diskriminācija, prasot vienlīdzīgu attieksmi atbilstoši likumam; ii) Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 9. pants, jo Apelāciju padome neesot ņēmusi vērā prasītājas agrākās tiesības; iii) Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. un 76. pants, jo Apelāciju padome neesot ņēmusi vērā apstākļus un pierādījumus, ko termiņā iesniegusi prasītāja un iv) Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1.punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, novērtējot sajaukšanas iespēju.


title: Frostating lagmannsrett 2016. gada 24. oktobra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Fosen-Linjen AS pret AtB AS (Lieta E-16/16)

text:
               20.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/9

      Frostating lagmannsrett2016. gada 24. oktobra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Fosen-Linjen AS pret AtB AS

   (Lieta E-16/16)
   (2017/C 123/10)

      Frostating lagmannsrett (Frostating apelācijas tiesa) 2016. gada 24. oktobra vēstulē, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2016. gada 31. oktobrī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Fosen-Linjen AS pret AtB AS par šādiem jautājumiem.

               1.

               Vai Direktīvas 89/665/EEK 1. panta 1. punkts un 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts vai citi minētās direktīvas noteikumi nepieļauj valsts noteikumus par kaitējuma atlīdzību tad, ja kaitējuma atlīdzība par to, ka līgumslēdzēja iestāde nav ievērojusi EEZ tiesību normas par publiskā iepirkuma līgumiem, ir atkarīga no:

                           a)

                           vainas esamības un prasības, saskaņā ar kuru līgumslēdzējas iestādes rīcībai ir ievērojami jāatkāpjas no pamatotas rīcības virziena?

                           b)

                           būtiskas kļūdas esamības tajos gadījumos, kad līgumslēdzējas iestādes vaina ir daļa no visaptverošāka vispārēja novērtējuma?

                           c)

                           tā, ka līgumslēdzēja iestāde ir pieļāvusi būtisku, rupju un acīmredzamu kļūdu?

               2.

               Vai Direktīvas 89/665/EEK 1. panta 1. punkts un 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts vai citi minētās direktīvas noteikumi būtu jāinterpretē tādējādi, ka EEZ publiskā iepirkuma tiesību aktu noteikuma, saskaņā ar kuru līgumslēdzējai iestādei nav rīcības brīvības, pārkāpums pats par sevi ir pietiekami būtisks pārkāpums, kas noteiktos apstākļos varētu radīt tiesības uz kaitējuma atlīdzību?

               3.

               Vai Direktīvas 89/665/EEK 1. panta 1. punkts un 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts vai citi minētās direktīvas noteikumi nepieļauj valsts noteikumus par kaitējuma atlīdzību tad, ja kaitējuma atlīdzība par to, ka līgumslēdzēja iestāde nav ievērojusi EEZ tiesību normas par publiskā iepirkuma līgumiem, ir atkarīga no tā, ka piegādātājs ceļ prasību tiesā un pieprasa kompensāciju, iesniedzot skaidrus, t. i., viennozīmīgi prevalējošus pierādījumus, ka [minētajam piegādātajam] būtu bijis jāpiešķir līguma slēgšanas tiesības, ja līgumslēdzēja iestāde nebūtu pieļāvusi kļūdu?

               4.

               Vai Direktīvas 89/665/EEK 1. panta 1. punkts un 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts vai citi minētās direktīvas noteikumi nepieļauj valsts noteikumus, saskaņā ar kuriem līgumslēdzēja iestāde var atbrīvoties no prasības par kaitējuma atlīdzību, atsaucoties uz to, ka konkursa procedūra jebkurā gadījumā būtu bijusi atceļama līgumslēdzējas iestādes pieļautās kļūdas dēļ, kas nav tā kļūda, uz kuru atsaucās prasītājs, ja uz minēto kļūdu netika norādīts konkursa procedūras laikā? Ja līgumslēdzēja iestāde var atsaukties uz šādu citu kļūdu, vai Direktīva 89/665/EEK nepieļauj valsts noteikumu, saskaņā ar kuru piegādātājam, kas ceļ prasību tiesā, ir šādas kļūdas neesamības pierādīšanas pienākums?

               5.

               Kādas prasības nosaka EEZ tiesībās paredzētais vienlīdzīgas attieksmes princips attiecībā uz to, ka līgumslēdzējai iestādei efektīvi jāpārbauda informācija, kas konkursu ietvaros tiek sniegta saistībā ar līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijiem? Vai prasība par efektīvu pārbaudi tiks izpildīta, ja līgumslēdzēja iestāde spēj pārbaudīt, ka konkursā piedāvātie elementi šķiet ticami noteikti, pamatojoties uz konkursa ietvaros iesniegtajiem dokumentiem? Cik precīzi līgumslēdzējai iestādei ir jāvar pārbaudīt konkursā piedāvātā līguma priekšmeta elementus? Ja pretendents apņemas ievērot konkrētu patēriņa rādītāju saistībā ar konkursa priekšmetu un ja šis rādītājs ir iekļauts konkursa izvērtējumā, vai līgumslēdzējas iestādes pienākums veikt pārbaudi ir izpildīts, ja pretendents var pārbaudīt, ka šis rādītājs ir ticams konkrētās nenoteiktības robežās, piemēram, +/–20 % apmērā?
               Ja līgumslēdzējai iestādei jāpārbauda informācija, ko pretendents sniedzis saistībā ar līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju, vai līgumslēdzēja iestāde var izpildīt prasību par konkursu efektīvu pārbaudi atbilstīgi vienlīdzīgas attieksmes principam, ja tā atsaucas uz dokumentiem, kuri šā konkursa ietvaros iesniegti citviet?


title: Lieta T-154/17: Prasība, kas celta 2017. gada 9. martā – Deichmann/Komisija

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/36

         Prasība, kas celta 2017. gada 9. martā – Deichmann/Komisija
   (Lieta T-154/17)
   (2017/C 129/55)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deichmann SE (Esene, Vācija) (pārstāvji – A. Willems, S. De Knop un M. Meulenbelt, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt pieteikumu par lietas ierosināšanu par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 14. decembra Īstenošanas regulu (ES) 2016/2257, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts tādu konkrētu apavu ar ādas virsu importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā un kurus ražo Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd. un Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd., un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LES 5. panta 1. un 2. punkta pārkāpums, jo apstrīdētajai regulai neesot juridiskā pamata. Pakārtoti, prasītāja apgalvo, ka Komisijai neesot bijis kompetences pieņemt apstrīdēto regulu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 266. panta pārkāpums, jo neesot veikti nepieciešamie pasākumi 2016. gada 4. februāra sprieduma C & J Clark International (C-659/13 un C-34/14, EU:C:2016:74) izpildei.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Regulas (ES) 2016/1036 (1) 1. panta 1. punkta un 10. panta 1. punkta un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums, nosakot antidempinga maksājumus tādu apavu importam, kas ievesti Regulu Nr. 1472/2006 (2) un Nr. 1294/2009 (3) piemērošanas laikā.

               4.

               Ceturtajā pamatā tiek norādīts uz Regulas (ES) 2016/1036 21. panta pārkāpumu, ciktāl antidempinga maksājumi ir tikuši piemēroti, neveicot atkārtotu ES interešu izvērtējumu. Prasītāja norāda, ka jebkādā gadījumā bija acīmredzami nepieļaujami secināt, ka antidempinga maksājumu piemērošana ir ES interesēs.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek norādīts uz LES 5. panta 1. un 4. punkta pārkāpumu, pieņemot aktu, kas pārsniedz tajā izvirzītā mērķa sasniegšanai nepieciešamā robežas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regula (ES) 2016/1036 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV 2006, L 275, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā (OV 2009, L 352, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 15. jūlijā lietā C-424/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Dalībvalsts pienākumu neizpilde — Direktīva Nr. 75/439/EEK — Atkritumeļļu apglabāšana — Prioritāte atkritumeļļu pārstrādei, tās reģenerējot)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 15. jūlijā
   lietā C-424/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (1)

   (Dalībvalsts pienākumu neizpilde - Direktīva Nr. 75/439/EEK - Atkritumeļļu apglabāšana - Prioritāte atkritumeļļu pārstrādei, tās reģenerējot)
   (2004/C 228/15)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Lietā C-424/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: X. Lewis un M. Konstantinidis) pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (pārstāvis M. Bethell, kuram palīdz M. Demetriou) par prasību atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus tiesību aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu 3. panta 1. punktu Padomes 1975. gada 16. jūnija Direktīvā Nr. 75/439/EEK par atkritumeļļu apglabāšanu (OV L 194, 1975. 23. lpp.), ko groza Padomes 1986. gada 22. decembra Direktīva Nr. 87/101/EEK (OV L 42, 1987., 43. lpp.), kas uzliek dalībvalstīm par pienākumu paredzēt pasākumus, lai par prioritāru kļūtu atkritumeļļu pārstrāde, tās reģenerējot, vai, jebkurā gadījumā, neinformējot Komisiju par minētajiem pasākumiem, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši: A. Rosas, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta (tiesnesis referents) un K. Lenaerts, ģenerāladvokāts C. Stix - Hackl, sekretārs L. Hewlett, 2004. gada 15. jūlija ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Neveicot atbilstoši 3. panta 1. punktam Padomes 1975. gada 16. jūnija Direktīvā Nr. 75/439/EEK par atkritumeļļu apglabāšanu, ko groza Padomes 1986. gada 22. decembra Direktīva Nr. 87/101/EEK, nepieciešamos pasākumus, lai par prioritāru kļūtu atkritumeļļu pārstrāde, tās reģenerējot, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva.

               2)

               Piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 19, 25.1.2003.


title: Lieta C-608/12 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 8. maija rīkojums – Greinwald GmbH / Nicolas Wessang , Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Šī paša reglamenta 169. panta 2. punkts — Nepieciešamais apelācijas sūdzības saturs

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/3

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 8. maija rīkojums – Greinwald GmbH/Nicolas Wessang, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-608/12 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Šī paša reglamenta 169. panta 2. punkts - Nepieciešamais apelācijas sūdzības saturs)
   2014/C 261/03
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Greinwald GmbH (pārstāve – C. Onken, Rechtsanwältin)

      Pārējie lietas dalībnieki: Nicolas Wessang (pārstāve – A. Grolée, advokāte) un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību un pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Greinwald GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas sūdzību;

               3)

               Nicolas Wessang atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar pretapelācijas sūdzību.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta C-493/06 P: Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. decembra  rīkojums — Tesco Stores Ltd / MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co . KG , Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/32

         Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. decembra rīkojums — Tesco Stores Ltd/MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-493/06 P) (1)

   (2008/C 64/47)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Pirmā palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta T-189/03: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — ASM Brescia /Komisija (Valsts atbalsts — Tāda atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes piešķīrušas noteiktiem sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgāku procentu likmi formā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Individuāla skaršana — Pieņemamība — Pastāvošs atbalsts vai jauns atbalsts — EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts — EKL 86. panta 2. punkts)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/40

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — ASM Brescia/Komisija
   (lieta T-189/03) (1)

   (Valsts atbalsts - Tāda atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes piešķīrušas noteiktiem sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgāku procentu likmi formā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuāla skaršana - Pieņemamība - Pastāvošs atbalsts vai jauns atbalsts - EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts - EKL 86. panta 2. punkts)
   2009/C 180/72
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ASM Brescia SpA, Breša [Brescia] (Itālija) (pārstāvji — F. Kapelli [F. Capelli], F. Vitale [F. Vitale] un M. Valkada [M. Valcada], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — V. Di Buči [V. Di Bucci])

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 5. jūnija Lēmuma 2003/193/EK par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem, kuru akciju vairākums pieder valstij, atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgākiem nosacījumiem formā (OV 2003, L 77, 21. lpp.), 2. un 3. pantu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               ASM Brescia SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 02.08.2003.


title: Lieta C-251/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. maijā iesniedza Tribunal administratif de Rennes (Francija) — Martial Huet/Université de Bretagne occidentale

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. maijā iesniedza Tribunal administratif de Rennes (Francija) — Martial Huet/Université de Bretagne occidentale

   (Lieta C-251/11)
   2011/C 238/07
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Rennes

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Martial Huet

      Atbildētāja: Université de Bretagne occidentale

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gadījumā, kad valsts nolemj pagarināt darba līgumu ar darbinieku, kurš iepriekš bijis nodarbināts sešus gadus saskaņā ar darba līgumu uz noteiktu laiku, pienākums noslēgt darba līgumu uz nenoteiktu laiku, kas ir paredzēts 2005. gada 26. jūlija likuma 13. pantā, noteikti nozīmē to, ka, ņemot vērā 1999. gada 28. jūnija Direktīvas Nr. 1999/70 (1) mērķus, jaunajā līgumā obligāti ir jāpārņem galvenie iepriekš noslēgtā darba līguma noteikumi, it īpaši tie, kuri attiecas uz amata nosaukumu un atalgojumu?

      (1)  Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.).


title: Lieta C-192/08: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 12. novembra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — TeliaSonera Finland Oyj/iMEZ Ab (Telekomunikāciju nozare — Elektroniskās komunikācijas — Direktīva 2002/19/EK — 4. panta 1. punkts — Tīkli un pakalpojumi — Vienošanās par savstarpēju savienojumu starp telekomunikāciju uzņēmumiem — Pienākums labticīgi veikt sarunas — Jēdziens publisko komunikāciju tīklu operators — 5. un 8. pants — Valsts regulatīvo iestāžu pilnvaras — Uzņēmums bez būtiskas ietekmes tirgū)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/3

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 12. novembra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — TeliaSonera Finland Oyj/iMEZ Ab
   (Lieta C-192/08) (1)

   (Telekomunikāciju nozare - Elektroniskās komunikācijas - Direktīva 2002/19/EK - 4. panta 1. punkts - Tīkli un pakalpojumi - Vienošanās par savstarpēju savienojumu starp telekomunikāciju uzņēmumiem - Pienākums labticīgi veikt sarunas - Jēdziens “publisko komunikāciju tīklu operators” - 5. un 8. pants - Valsts regulatīvo iestāžu pilnvaras - Uzņēmums bez būtiskas ietekmes tirgū)
   2010/C 11/04
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: TeliaSonera Finland Oyj

      Piedaloties: iMEZ Ab

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (Piekļuves direktīva; OV L 108, 7. lpp.) 4. panta 1. punkta, 5. un 8. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, kuros ikvienam telekomunikāciju uzņēmumam noteikts pienākums veikt sarunas par savstarpēju savienojumu ar citiem telekomunikāciju uzņēmumiem — Sarunu veikšanas pienākuma apmērs un prasības, ko var noteikt valsts regulatīvā iestāde

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (Piekļuves direktīva) 4. panta 1. punkts, to skatot kopā ar tās preambulas piekto, sesto, astoto un deviņpadsmito apsvērumu, kā arī 5. un 8. pantu, liedz tādu valsts tiesību aktu kā 2003. gada 23. maija Telekomunikāciju tirgus likums (Viestintämarkkinalaki) tiktāl, ciktāl tajā iespēja pamatoties uz pienākumu veikt sarunas par tīklu savstarpēju savienojumu tiek paredzēta ne tikai attiecībā uz publisko komunikāciju tīklu operatoriem. Vai, ņemot vērā pamata prāvā esošo operatoru statusu un būtību, tie var tikt uzskatīti par publisko komunikāciju tīklu operatoriem, jānosaka iesniedzējtiesai;

               2)

               valsts regulatīvā iestāde pienākumu veikt sarunas par savstarpēju savienojumu var uzskatīt par neizpildītu, ja uzņēmums bez būtiskas ietekmes tirgū piedāvā kādam citam uzņēmumam savstarpēju savienojumu ar vienpusēji izdevīgiem nosacījumiem, kas var kavēt uz konkurenci vērsta mazumtirdzniecības tirgus attīstību, jo šie nosacījumi liedz otrā uzņēmuma klientiem izmantot tā pakalpojumus;

               3)

               valsts regulatīvā iestāde var uzņēmumam, kam nav būtiskas ietekmes tirgū, bet kurš kontrolē piekļuvi gala lietotājiem, uzdot labticīgi veikt sarunas ar citu uzņēmumu vai nu par abu attiecīgo tīklu savstarpēju savienojumu, ja šādas piekļuves lūdzējs ir uzskatāms par publisko komunikāciju tīklu operatoru, vai par teksta īsziņu un multivides īsziņu pakalpojumu savietojamību, ja šis operators nav par tādu uzskatāms.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta T-283/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Georgia Pacific S.A.R.L. iesniedza 2004. gada 9. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/34

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Georgia Pacific S.A.R.L. iesniedza 2004. gada 9. jūlijā
   (Lieta T-283/04)
   (2004/C 262/66)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Georgia Pacific S.A.R.L., Luksemburga, kuru pārstāv Rebecca Delorey, avocat.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt un grozīt ITSB Apelāciju pirmās padomes lēmumu, ar kuru tika atzīts, ka preču zīmei Nr. 2 101 277 nav atšķirtspējas attiecībā uz “papīra ruļļiem mājturības vajadzībām, papīra dvieļiem, papīra roku dvieļiem” visā Kopienā saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, un, lemjot no jauna, pasludināt, ka atteiktā preču zīme ir atšķirtspējīga.

         Pamati un galvenie argumenti

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Telpiska preču zīme, kas attēlota papīra dvieļu motīva formā.

               Preces vai pakalpojumi:

               Preces, kas ietilpst 16. klasē (papīra ruļļi mājturības vajadzībām, papīra dvieļi, papīra roku dvieļi) – reģistrācijas pieteikums Nr. 2 101 277.

               Apelāciju padomē apstrīdētais lēmums:

               Pārbaudītāja lēmums par reģistrācijas atteikumu.

               Apelāciju padomes lēmums:

               Noraidīt apelāciju.

               Izvirzītie pamati:

               apstrīdētais lēmums pārkāpj Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta noteikumus;
               apzīmējums ir attēlojams grafiski Regulas 4. panta un 7. panta, 1. punkta, a) apakšpunkta izpratnē;
               apzīmējums nav ne aprakstošs, ne parasts, un nesastāv arī no formas, kura atkarīga no pašas preces īpašībām;
               apzīmējumam piemīt atšķirtspēja, kas ir pietiekama, lai atbilstu Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta prasībām.


title: Swisscom RE Aktiengesellschaft 2010. gada 9. jūlija prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-7/10)

text:
               23.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/9

      Swisscom RE Aktiengesellschaft2010. gada 9. jūlija prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-7/10)
   2010/C 256/09

      Swisscom RE Aktiengesellschaft, ko pārstāvēja Dr. Michael Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt for
      Swisscom RE Aktiengesellschaft, Kirchstrasse 12, 9490 Vaduz, LIECHTENSTEIN, 2010. gada 9. jūlijā iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.

      Swisscom RE Aktiengesellschaft pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atceļ EBTA Uzraudzības iestādes 2010. gada 24. marta Lēmumu Nr. 97/10/COL par kaptīvo apdrošināšanas sabiedrību aplikšanu ar nodokļiem saskaņā ar Lihtenšteinas nodokļu likumu;

               2)

               alternatīvi pasludina par spēkā neesošiem 3. un 4. pantu EBTA Uzraudzības iestādes 2010. gada 24. marta Lēmumā Nr. 97/10/COL, ciktāl tajos pieprasīts atmaksāt atbalstu, kas minēts šā lēmuma 1. pantā;
               kā arī

               3)

               piespriež EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Prasības iesniedzējs Swisscom RE Aktiengesellschaft, kas ir Swisscom AG pilnībā piederošs meitasuzņēmums, Swisscom Group uzdevumā kopš tā dibināšanas 1997. gadā veica kaptīvās apdrošināšanas darbības.

               —

               Prasības iesniedzējs apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde ir nepareizi piemērojusi EEZ līguma 61. panta 1. punktu. Lihtenšteinas nodokļu pasākumi nav valsts atbalsts, jo kaptīvās sabiedrības nav uzņēmumi EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē. Turklāt Lihtenšteinas nodokļu pasākumu nevar uzskatīt par selektīvu pasākumu EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē.

               —

               Prasības iesniedzējs arī apgalvo, ka:

                           —

                           gadījumā, ja Tiesa secinātu, ka Lihtenšteinas nodokļu pasākumi ietver valsts atbalstu, EBTA Uzraudzības iestāde ir kļūdījusies, pieprasot atmaksāt iespējamo atbalstu no 2001. gada 6. novembra, kā arī

                           —

                           ka EBTA Uzraudzības iestāde nesniedza atbilstošu pamatojumu sava vērtējuma būtiskiem punktiem, kā noteikts Uzraudzības un Tiesas nolīguma 16. pantā.


title: Lieta C-178/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums (Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Alicja Sobczyszyn/Szkoła Podstawowa w Rzeplinie Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Darba laika organizēšana — Direktīva 2003/88/EK — Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu — Skolotāji — Atveseļošanās atvaļinājums — Ikgadējais atvaļinājums, kas sakrīt ar atveseļošanās atvaļinājumu — Tiesības ikgadējo atvaļinājumu izmantot citā laikā

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/17

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums (Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Alicja Sobczyszyn/Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

   (Lieta C-178/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba laika organizēšana - Direktīva 2003/88/EK - Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu - Skolotāji - Atveseļošanās atvaļinājums - Ikgadējais atvaļinājums, kas sakrīt ar atveseļošanās atvaļinājumu - Tiesības ikgadējo atvaļinājumu izmantot citā laikā)
   (2016/C 335/22)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Alicja Sobczyszyn

      Atbildētāja: Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu vai praksi kā pamatlietā, kas ļauj atteikt darba ņēmējam, kurš iestādes, kurā viņš ir nodarbināts, atvaļinājumu kalendārā noteiktā ikgadējā atvaļinājuma laikā atrodas atbilstoši valsts tiesībām piešķirtā atveseļošanās atvaļinājumā, viņa atveseļošanās atvaļinājuma beigās tiesības izmantot ikgadējo atvaļinājumu vēlākā laikposmā, ar nosacījumu, ka atveseļošanās atvaļinājuma mērķis atšķiras no ikgadējā atvaļinājuma mērķa, kas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta T-197/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija spriedums — Slovēnija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Laukaugi)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/33

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija spriedums — Slovēnija/Komisija
   (Lieta T-197/09) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Laukaugi)
   2011/C 252/76
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovēnijas Republika (pārstāvji — sākotnēji Ž. Cilenšek Bončina, pēc tam L. Bembič, kam palīdz J. Sladič, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji T. van Rijn un K. Banks, pēc tam F. Jimeno Fernández un M. Žebre un vēl pēc tam F. Jimeno Fernández un B. Rous)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 19. marta Lēmumu 2009/253/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu un uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) (OV L 75, 15. lpp.), tiktāl, ciktāl šis lēmums attiecas uz Slovēnijas Republiku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Slovēnijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: Lieta C-353/06: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 14. oktobra spriedums ( Amtsgericht Flensburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Stefan Grunkin , Dorothee Regina Paul (Brīvas pārvietošanās un uzturēšanās tiesības dalībvalstu teritorijā — Starptautiskās privāttiesības uzvārdu jomā — Piesaiste vienīgi pilsonībai saistībā ar piemērojamā likuma noteikšanu — Nepilngadīgs bērns, kas ir dzimis un dzīvo dalībvalstī un kuram ir citas dalībvalsts pilsonība — Dzimšanas un dzīvesvietas dalībvalstī iegūtā uzvārda neatzīšana pilsonības dalībvalstī)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/3

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 14. oktobra spriedums (Amtsgericht Flensburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul

   (Lieta C-353/06) (1)

   (Brīvas pārvietošanās un uzturēšanās tiesības dalībvalstu teritorijā - Starptautiskās privāttiesības uzvārdu jomā - Piesaiste vienīgi pilsonībai saistībā ar piemērojamā likuma noteikšanu - Nepilngadīgs bērns, kas ir dzimis un dzīvo dalībvalstī un kuram ir citas dalībvalsts pilsonība - Dzimšanas un dzīvesvietas dalībvalstī iegūtā uzvārda neatzīšana pilsonības dalībvalstī)
   (2008/C 313/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Amtsgericht Flensburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul

      Piedaloties: Leonhard Matthias Grunkin-Paul, Standesamt Niebüll

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Amtsgericht Flensburg (Vācija) — EK līguma 12. un 18. panta interpretācija — Valsts kolīziju norma, kurā tiesības, kuras regulē personas uzvārda noteikšanu, tiek saistītas tikai ar pilsonību — Pilsonības dalībvalsts atteikums atzīt bērna uzvārdu, kurš sastāv no viņa vecāku uzvārdiem, ja bērns ir dzimis un dzīvo citā dalībvalstī, kurā viņš reģistrēts ar šo dubultuzvārdu
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 18. pants nepieļauj, ka apstākļos, kādi pastāv pamata lietā, dalībvalsts iestādes saskaņā ar valsts tiesībām atsakās atzīt bērna uzvārdu, kas ir noteikts un reģistrēts citā dalībvalstī, kurā šis bērns ir dzimis un kopš tā laika dzīvo, un kuram tāpat kā viņa vecākiem ir tikai pirmās minētās dalībvalsts pilsonība.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Lieta T-222/08: Prasība, kas celta 2008. gada 9. jūnijā — Sanatur /ITSB — Sektkellerei Schloss Wachenheim ( life light )

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/46

         Prasība, kas celta 2008. gada 9. jūnijā — Sanatur/ITSB — Sektkellerei Schloss Wachenheim (“life light”)
   (Lieta T-222/08)
   (2008/C 223/80)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sanatur GmbH, Singen (Vācija) (pārstāvis — M. Wiume, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG, Trīre (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 6. marta lēmumu lietā R 1257/2006-1;

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, ka apelācijas sūdzība tiek noraidīta;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelāciju procesā radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “life light” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 192 481);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas grafiska preču zīme “LIGHT life” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē (preču zīme Nr. 302 00 216);

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm nepastāv nekāda sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: lieta C-306/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) 2005. gada 7. jūnija rīkojumu lietā Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE) pret Rafael Hoteles S.A.

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) 2005. gada 7. jūnija rīkojumu lietā Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE) pret Rafael Hoteles S.A.

   (lieta C-306/05)
   (2005/C 257/05)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Audiencia Provincial de Barcelona (Barselonas provinces Augstākā tiesa, Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 7. jūnija rīkojumu lietā Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE) pret Rafael Hoteles S.A. un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 3. augustā.

      Audiencia Provincial de Barcelona lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai televīzijas uztvērēju, kam virszemes vai satelītu televīzijas signālu nosūta pa kabeli, uzstādīšana viesnīcas numuros, ir publiskošana, uz kuru attiecas ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK (1) 3. pantā paredzēto autortiesību aizsardzību saistīto valsts tiesību aktu saskaņošana?

               2.

               Vai pieņemot, ka viesnīcas numurs viennozīmīgi ir privāta telpa, un šī iemesla dēļ veiktā izziņošana ar televīzijas uztvērējiem, kam nosūtīts viesnīcas iepriekšēji saņemtais signāls, nav uzskatāma par publiskošanu, ir pretrunā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvā 2001/29/EK atzītajai autortiesību aizsardzībai?

               3.

               Vai autortiesību aizsardzības nolūkos saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK paredzēto publiskošanu, ar viesnīcas numuros uzstādītajiem televīzijas uztvērējiem veiktu izziņošanu var uzskatīt par publiskošanu, jo skatītāji tādējādi var piekļūt darbam?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 22.06.2001., 10. lpp.)


title: Lieta T-512/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. jūnijā – Green Source Poland/Komisija

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/50

      Prasība, kas celta 2014. gada 26. jūnijā – Green Source Poland/Komisija
      (Lieta T-512/14)
      (2014/C 395/63)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Green Source Poland sp. z o.o. (Varšava, Polija) (pārstāvji – M. Merola un L. Armati, lawyers)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt lēmumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar šo prasību prasītāja vēlas panākt to, ka tiek atcelts Komisijas 2014. gada 7. aprīļa Lēmums C(2014) 2289, galīgā redakcija, ar ko Komisija atsakās piešķirt finansiālo ieguldījumu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda piedāvātajam lielam projektam “Inovatīvas biokomponenšu ražošanas tehnoloģijas iegāde un ieviešana biodegvielas ražošanai”, kas ir darbības programmas “Inovatīvā ekonomika” strukturālai palīdzībai konverģences mērķa ietvaros Polijā sastāvdaļa.
      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi pilnvaras, kas tai paredzētas Regulas Nr. 1083/2006 (1) 41. pantā, un ir pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu un samērīguma principu, piešķirot de facto saistošo iedarbību vēl neapstiprinātam direktīvas priekšlikumam, proti, NIZI direktīvas priekšlikumam (2). Prasītāja norāda, ka atteikums patiesībā ir balstīts nevis uz faktu, ka projektam trūka augsta līmeņa inovitātes kā pirmās paaudzes ražošanas iekārtai biodegvielas ražošanai no pārtikas kultūrām, bet uz to, ka projekts nebija saderīgs ar NIZI direktīvas priekšlikumu, kas veicina otrās paaudzes biodegvielas ražošanu no kultūrām, kas nav pārtikas kultūras. Tādējādi Komisija, lai atteiktu ieguldījumu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda, balstījās uz vēl nepieņemtu tiesisko regulējumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu un ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, uzskatot, ka NIZI direktīvas priekšlikums pasliktina piedāvātās rūpnīcas dzīvotspēju. Prasītāja norāda, ka Komisija kļūdījās, konstatējot, ka rūpnīcas ilgtermiņa ekonomiskā dzīvotspēja ir apšaubāma no 2020. gada, balstoties uz pieņēmumu, ka pēc 2020. gada finansiālo atbalstu saņems tikai biodegviela, kas ražota no kultūrām, kas nav pārtikas kultūras.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots procesuāls pārkāpums un samērīguma principa pārkāpums nesaskanīgo un mākslīgo pamatu dēļ, kurus Komisija ir norādījusi, lai atteiktu ieguldījumu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1083/2006 41. panta pārkāpums, jo Komisija savā vērtējumā ir pārsniegusi attiecīgajā darbības programmā noteiktos kritērijus, tādējādi secinot, ka jāatbalsta ir tikai “tehnikas līmenim atbilstoši risinājumi” un “visinovatīvākie un jaunākie risinājumi”. Tomēr darbības programmā ir atsauce tikai uz jauniem un moderniem risinājumiem, kas būtu jāinterpretē atbilstoši pašreizējam ražošanas un komercijas attīstības līmenim Polijā un vispārējam mērķim veicināt attiecīgā reģiona attīstību.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1083/2006 41. panta pārkāpums un labas pārvaldības un pienācīgas rūpības principa, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots procesuāls pārkāpums un saprātīgas kavēšanās un labas pārvaldības principu pārkāpums, kā arī Regulas Nr. 1083/2006 41. panta 2. punkta, kas nosaka triju mēnešu termiņu lēmumu pieņemšanai par lieliem projektiem, pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka Komisija nepārtraukti aicināja Poliju atsaukt savu pieteikumu un atkārtoja vienus un tos pašu jautājumus vai pievienoja jaunus vai nesaistītus jautājumus, kavējot procesu vairāk nekā par pusotru gadu, tādējādi mazinot iespējas ieviest piedāvāto projektu.

         (1)  Padomes 2006. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 25. lpp.).

         (2)  Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai, ar kuru groza Direktīvu 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti, un Direktīvu 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu.


title: Lieta F-162/12: Civildienesta tiesas (pirmās palātas) 2013. gada 16. decembra rīkojums — CL/AEE (Civildienests — Pagaidu darbinieks — Slimības atvaļinājums — Atjaunošana darbā — Rūpības pienākums — Psiholoģiska vardarbība)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/29

         Civildienesta tiesas (pirmās palātas) 2013. gada 16. decembra rīkojums — CL/AEE

   (Lieta F-162/12) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Slimības atvaļinājums - Atjaunošana darbā - Rūpības pienākums - Psiholoģiska vardarbība)
   2014/C 39/54
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis un D. Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Vides aģentūra (AEE) (pārstāvji — O. Cornu, B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu atjaunot prasītāju amatā pēc slimības atvaļinājuma pēc datuma, kurā viņš atbilstoši medicīniskajiem atzinumiem esot bijis spējīgs strādāt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CL sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Vides aģentūras tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 23.3.2013., 30. lpp.


title: Lieta C-510/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgerichts Düsseldorf (Vācija) 2008. gada 24. novembra rīkojumu — Vera Mattner / Finanzamt Velbert

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgerichts Düsseldorf (Vācija) 2008. gada 24. novembra rīkojumu — Vera Mattner/Finanzamt Velbert

   (Lieta C-510/08)
   (2009/C 44/47)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Düsseldorf
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vera Mattner

      Atbildētāja: Finanzamt Velbert

   Prejudiciālais jautājums
   Vai EKL 39. un 43. pants, kā arī EKL 56. pants, lasot to kopā ar EKL 58. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu par dāvinājuma nodokļa ieturēšanu, kurā ir paredzēta nodokļa atlaide, ja zemes īpašumu, kurš atrodas valsts teritorijā, no personas, kas nav rezidents, iegūst persona, kas arī nav rezidents, tikai EUR 1 100 apmērā, kamēr, to pašu zemes īpašumu dāvinot, ja dāvinātāja vai saņēmēja dzīvesvieta dāvinājuma izdarīšanas brīdī būtu attiecīgajā dalībvalstī, tiktu piešķirta nodokļa atlaide EUR 205 000 apmērā?


title: Lieta T-172/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Gem-Year un Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) /Padome (Dempings — Dažu Ķīnas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu imports — Kopienas nozares atbalstīta sūdzība — Attiecīgā izstrādājuma definīcija — Zaudējumi — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — Lielāko ieguldījumu izmaksas, kas būtībā atspoguļo tirgus vērtības — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts (tagadējie Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts))

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/30

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedums — Gem-Year un Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Padome
   (Lieta T-172/09) (1)

   (Dempings - Dažu Ķīnas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu imports - Kopienas nozares atbalstīta sūdzība - Attiecīgā izstrādājuma definīcija - Zaudējumi - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Lielāko ieguldījumu izmaksas, kas būtībā atspoguļo tirgus vērtības - Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts (tagadējie Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts))
   2012/C 366/57
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gem-Year Industrial Co. Ltd (Zhejiang, Ķīna) un Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd (Zhejiang) (pārstāvji — K. Adamantopoulos un Y. Melin, vēlāk Y. Melin, V. Akritidis un F. Crespo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch un G. Wolf, advokāti, J.-P. Hix un B. Driessen, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un C. Clyne) un European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji J. Bourgeois, Y. van Gerven un E. Wäktare, vēlāk J. Bourgeois, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2009. gada 26. janvāra Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam (OV L 29, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Gem-Year Industrial Co. Ltd un Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un European Industrial Fasteners Institute AISBL tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.