title: Lieta T-301/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. augustā — Laura Ashley /ITSB — Tiziana Bucci ( LAURA ASHLEY )

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/21

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. augustā — Laura Ashley/ITSB — Tiziana Bucci (“LAURA ASHLEY”)
   (Lieta T-301/08)
   (2008/C 247/42)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laura Ashley Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — J. Guise, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tiziana Bucci, Viareggio (Itālija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 28. maija lēmumu lietā R 1237/2007-1 un noraidīt iebildumus; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “LAURA ASHLEY” attiecībā uz dažādām precēm, kas ietilpst 3., 18., 24. un 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 311 675 grafiskai preču zīmei “Ashley's” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Itālijas preču zīmes reģistrācija Nr. 517 151 grafiskai preču zīmei “Ashley's” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18., 24. un 25. klasē; starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 646 926 grafiskai preču zīmei “Ashley's il priomo Cashmere Italiano” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nav konstatējusi, vai prasītāja nepamatoti bija izmantojusi reģistrācijai pieteikto Kopienas preču zīmi.


title: Lieta C-551/09: Prasība, kas celta 2009. gada 23. decembrī — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/32

         Prasība, kas celta 2009. gada 23. decembrī — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-551/09)
   2010/C 63/52
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Gross un M. Adam)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot atbalsta atgūšanai vajadzīgos pasākumus, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti LESD 288. pantā, kā arī 1.–3. pantā Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumā par valsts atbalstu C 56/06 (ex NN 77/06), ko īsteno Austrija Bank Burgenland privatizācijai (2008/719/EK);

               —

               atzīt, ka, savlaicīgi nepaziņojot Komisijai atbalsta summas aprēķināšanai nepieciešamo informāciju, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti LESD 288. pantā, kā arī 4. pantā Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumā par valsts atbalstu C 56/06 (ex NN 77/06), ko īsteno Austrija Bank Burgenland privatizācijai (2008/719/EK);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka termiņš, kas Austrijas Republikai attiecībā uz atbalsta summas aprēķināšanai nepieciešamās informācijas sniegšanu bija paredzēts Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumā par valsts atbalstu C 56/06 (ex NN 77/06), ko īsteno Austrija Bank Burgenland privatizācijai (2008/719/EK), ir izbeidzies.
   Vienošanos, ko Komisija un Austrijas Republika par atgūstamās summas apmēru panāca pēc minētā termiņa izbeigšanās, Austrijas Republika atsauca, norādot, ka attiecīgā sabiedrība ir iecerējusi atteikties no Bank Burgenland iegādes gadījumā, ja tai minētā summa būtu jāatmaksā. Tam, atbilstoši Austrijas Republikas apgalvotajam, būtu smagas sekas uz Burgenland federālās zemes ekonomiku. Tomēr Komisija uzskata, ka tas tomēr neattaisno atteikšanos atgūt atbalstu.
   Tāpat arī iepriekš minētā lēmuma apstrīdēšana tiesā neietekmējot tā izpildes pienākumu.


title: Apvienotās lieta C-585/08 un C-144/09: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 7. decembra spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Peter Pammer/Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG (C-585/08), Hotel Alpenhof GesmbH/Oliver Heller (C-144/09) (Jurisdikcija civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 15. panta 3. punkts — Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā — Līgums par ceļojumu ar kravas kuģi — “Kompleksa ceļojuma” jēdziens — Līgums par uzturēšanos viesnīcā — Ceļojuma un viesnīcas piedāvāšana interneta vietnē — Darbības, kas “novirzīta uz” patērētāja domicila dalībvalsti, jēdziens — Kritēriji — Interneta vietnes pieejamība)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/4

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 7. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Peter Pammer/Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG (C-585/08), Hotel Alpenhof GesmbH/Oliver Heller (C-144/09)
   (Apvienotās lieta C-585/08 un C-144/09) (1)

   (Jurisdikcija civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 15. panta 3. punkts - Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā - Līgums par ceļojumu ar kravas kuģi - “Kompleksa ceļojuma” jēdziens - Līgums par uzturēšanos viesnīcā - Ceļojuma un viesnīcas piedāvāšana interneta vietnē - Darbības, kas “novirzīta uz” patērētāja domicila dalībvalsti, jēdziens - Kritēriji - Interneta vietnes pieejamība)
   2011/C 55/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Peter Pammer (C-585/08) un Hotel Alpenhof GesmbH (C-144/09)

      Atbildētāji: Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG (C-585/08) un Oliver Heller (C-144/09)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof (Austrija) — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 3. punkta interpretācija — Jurisdikcija patērētāju līgumu lietās — Interneta vietnes minimālās prasības, lai varētu uzskatīt, ka tajā piedāvātās darbības tiek “novirzītas” uz dalībvalsti, kurā atrodas patērētāja domicils

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               līgums par ceļojumu ar kravas kuģi, kas ir aplūkots pamata lietā, kas ir saistīta ar lietu C-585/08, ir pārvadājuma līgums, kurā ir paredzēts apvienot ceļošanu un izmitināšanu par kopīgu cenu Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 15. panta 3. punkta nozīmē;

               2)

               lai noskaidrotu, vai var uzskatīt, ka komersants, kura darbība ir izklāstīta tā interneta vietnē vai starpnieka interneta vietnē, savu darbību “novirza uz” dalībvalsti, kurā ir patērētāja domicils Regulas Nr. 44/2001 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē, ir jāpārbauda, vai pirms iespējamās līguma noslēgšanas ar patērētāju no šīm interneta vietnēm un no komersanta darbības kopumā izriet, ka komersants bija paredzējis tirgoties ar patērētājiem, kuru domicils ir vienā vai vairākās dalībvalstīs, to skaitā šī patērētāja domicila dalībvalstī, kas nozīmē, ka tas bija gatavs noslēgt līgumu ar tiem.
               Turpmāk norādītie apstākļi, kuru uzskatījums nav izsmeļošs, var būt norādes, kas ļauj uzskatīt, ka komersanta darbība ir novirzīta uz patērētāja domicila dalībvalsti, proti, darbības starptautiskais raksturs, norāde par to, pa kādiem maršrutiem no citām dalībvalstīm var ierasties vietā, kur komersants ir dibināts, tas, ka ir izmantota valoda vai valūta, kas nav tā valoda vai valūta, kuru parasti izmanto dalībvalstī, kurā ir dibināts komersants, pastāvot iespējai rezervēt un apstiprināt rezervāciju šajā citā valodā, norāde uz tālruņa numuru kopā ar starptautisko kodu, izdevumi par atsauces pakalpojumu internetā, lai patērētājiem, kuru domicils ir citās dalībvalstīs, atvieglotu piekļuvi komersanta vai tā starpnieka mājaslapai, tas, ka ir izmantots pirmā līmeņa domēna nosaukums, kas nav tās dalībvalsts domēna nosaukums, kurā ir dibināts komersants, un norāde uz starptautisko klientūru, ko veido klienti, kuru domicils ir dažādās dalībvalstīs. Valsts tiesa ir tā, kurai ir jāpārbauda, vai pastāv šādas norādes.
               Savukārt nepietiek ar to vien, ka ir pieejama komersanta vai starpnieka interneta vietne dalībvalstī, kurā ir patērētāja domicils. Tas pats attiecas uz norādi par elektroniskā pasta adresi, kā arī citām koordinātām vai tādas valodas vai valūtas izmantošanu, kas ir valoda un/vai valūta, kura parasti tiek izmantota dalībvalstī, kurā ir dibināts komersants.

      (1)  OV C 44, 21.2.2009.

      OV C 153, 4.7.2009.


title: Lieta C-399/11: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 26. februāra spriedums ( Tribunal Constitucional Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Stefano Melloni (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Eiropas apcietināšanas orderis — Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm — Lēmumi, kas pieņemti aizmuguriska procesa iznākumā — Aizmuguriski piespriesta soda izpilde — Iespēja pārskatīt spriedumu)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/12

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 26. februāra spriedums (Tribunal Constitucional Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Stefano Melloni

   (Lieta C-399/11) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Lēmumi, kas pieņemti aizmuguriska procesa iznākumā - Aizmuguriski piespriesta soda izpilde - Iespēja pārskatīt spriedumu)
   2013/C 114/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Constitucional Madrid

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Apsūdzētais kriminālprocesā: Stefano Melloni

      Otra puse: Ministerio Fiscal

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Constitucional Madrid — Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/JAI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.), kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 2009. gada 26. februāra Pamatlēmumu 2009/299/TI, ar ko groza Pamatlēmumus 2002/584/TI, 2005/214/TI, 2006/783/TI, 2008/909/TI un 2008/947/TI, tādējādi stiprinot personu procesuālās tiesības un veicinot savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz aizmuguriskiem nolēmumiem (OV L 81, 24. lpp.), 4.a panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47., 48. un 53. panta interpretācija — Nolēmums, kas ir pieņemts procesā, kurā ieinteresētā persona personiski nav piedalījusies — Aizmuguriski piespriestā soda izpilde — Sprieduma pārskatīšanas iespēja

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes 2009. gada 26. februāra Pamatlēmumu 2009/299/TI, 4.a panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj izpildes tiesu iestādei šajā normā norādītajos gadījumos Eiropas apcietināšanas ordera, kas izdots, lai izpildītu sodu, izpildi pakļaut nosacījumam, ka aizmuguriski piespriesto sodu var pārskatīt izsniegšanas dalībvalstī;

               2.

               Pamatlēmuma 2002/584, kas grozīts ar Pamatlēmumu 2009/299, 4.a panta 1. punkts atbilst no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta un 48. panta 2. punkta izrietošajām prasībām;

               3.

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 53. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj dalībvalstīm aizmuguriski notiesātas personas nodošanu pakļaut nosacījumam, ka šo notiesājošo spriedumu var pārskatīt izsniegšanas dalībvalstī, lai izvairītos no kaitējuma tās konstitūcijā garantētām tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu un tiesībām uz aizstāvību.

      (1)  OV C 290, 1.10.2011.


title: Lieta T-177/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. aprīlī — Spraylat /ECHA

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. aprīlī — Spraylat/ECHA
   (Lieta T-177/12)
   2012/C 174/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spraylat GmbH (Āhene, Vācija) (pārstāvis — Rechtsanwalt K. Fischer)

      Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (ECHA)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt atbildētājas 2012. gada 21. februāra administratīvo maksājumu rēķinu, kas prasītājai paziņots tajā pašā datumā (rēķins Nr. 10030371);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti prasītāja lūdz atcelt 2012. gada 15. februāra Lēmumu SME (2012) 1445.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (1) un Regulas (EK) Nr. 340/2008 (2) pārkāpums.
               Prasītāja apgalvo, ka saskaņā ar šīm abām regulām vienīgais pieļaujamais pamats administratīvā maksājuma iekasēšanai saskaņā ar Regulas Nr. 340/2008 13. panta 4. punktu ir ECHA izdevumi par reģistrācijas pārbaudi saistībā ar uzņēmuma lielumu, un tas nav ticis ņemts vērā, nosakot administratīvo maksājumu saskaņā ar ECHA administratīvās padomes lēmumu MB/D/29/2010. Neesot pieļaujama arī administratīvā maksājuma noteikšana atkarībā no uzņēmuma lieluma, kā rezultātā lielajiem uzņēmumiem ir jāsedz izdevumi, kas ir saistīti ar mazāku uzņēmumu pārbaudi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums.
               Šis princips paredz, ka atbildētājas noteiktajam administratīvajam maksājumam ir jābūt samērīgam ar atbildētājas sniegtajiem pakalpojumiem. Pēc prasītājas domām, salīdzinot administratīvā maksājuma summu EUR 20 700 apmērā ar faktiski sniegtajiem atbildētājas administratīvajiem pakalpojumiem, šis princips nav ievērots.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā vienlīdzības principa pārkāpums.
               Šajā ziņā prasītāja norāda, ka atšķirīgie administratīvie maksājumi atkarībā no uzņēmuma lieluma izraisa arī nepieļaujamu nevienlīdzīgu attieksmi. Turklāt atbildētāja, mainot savu administratīvo praksi, ir pārkāpusi vienlīdzības principu, jo atbildētājas attieksme pret prasītāju ir atšķirīga salīdzinājumā ar citiem reģistrētiem uzņēmumiem, kuriem atbildētāja arī pēc reģistrācijas numura saņemšanas ir devusi iespēju pielāgot uzņēmuma lielumu, lai tādējādi izvairītos no administratīvā maksājuma maksāšanas.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots tiesiskās noteiktības principa un tiesību uz labu pārvaldību pārkāpums.
               Lai gan atbildētāja ir atzinusi, ka reģistrēšanas praksē ir grūti noteikt uzņēmuma lielumu, tā pretēji tiesībām uz labu pārvaldību nav sniegusi prasītājai iespēju koriģēt rādītājus, lai izvairītos no administratīvā maksājuma maksāšanas.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota nepieļaujama likumdošanas pilnvaru deleģēšana atbildētājai.
               Ar Regulas Nr. 340/2008 13. panta 4. punktu atbildētāja tiek pilnvarota iekasēt administratīvo maksājumu, bet regulā nav noteikta maksājuma iekasēšanas kārtība, it īpaši, maksājuma apmēra robežas. Prasītāja uzskata, ka tā ir nepieļaujama likumdošanas pilnvaru deleģēšana atbildētājai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 296, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2008. gada 16. aprīļa Regula (EK) Nr. 340/2008 par maksājumiem Eiropas Ķimikāliju aģentūrai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) (OV L 107, 17.04.2008., 6. lpp.).


title: Lieta T-255/11: Vispārējās tiesas 2011. gada 7. decembra rīkojums — Fellah /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas pieņemti saistībā ar situāciju Kotdivuārā — Attiecīgo personu izslēgšana no saraksta — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/14

         Vispārējās tiesas 2011. gada 7. decembra rīkojums — Fellah/Padome
   (Lieta T-255/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas pieņemti saistībā ar situāciju Kotdivuārā - Attiecīgo personu izslēgšana no saraksta - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 39/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Zakaria Fellah (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — G. Collard, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un G. Étienne)

      Priekšmets

   Padomes 2011. gada 6. aprīļa Lēmuma 2011/221/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 93, 20. lpp.), un Padomes 2011. gada 6. aprīļa Regulas (ES) Nr. 330/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 93, 10. lpp.), atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               nav jālemj par Eiropas Komisijas pieteikumu par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 211, 16.7.2011.


title: Lieta F-118/15: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 28. jūnija spriedums – Kotula/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Civildienesta noteikumu 45. pants — 2004. gada paaugstināšana amatā — Civildienesta noteikumu 45. panta vispārīgie īstenošanas noteikumi — Saraksts ar ierēdņiem, kurus ģenerāldirektori un dienestu vadītāji ieteikuši paaugstināt amatā — Prasītāja uzvārda neiekļaušana — Starpiestāžu pārcelšana — Iepriekšējās iestādes sastādīto novērtējuma ziņojumu ņemšana vērā — iespēja apstrīdēt sarakstu ar ierēdņiem, kurus ieteikts paaugstināt amatā, Apvienotajā amatā paaugstināšanas komitejā — Amatā paaugstināmo ierēdņu nopelnu salīdzinošs izvērtējums

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/35

         Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 28. jūnija spriedums – Kotula/Komisija
   (Lieta F-118/15) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta noteikumu 45. pants - 2004. gada paaugstināšana amatā - Civildienesta noteikumu 45. panta vispārīgie īstenošanas noteikumi - Saraksts ar ierēdņiem, kurus ģenerāldirektori un dienestu vadītāji ieteikuši paaugstināt amatā - Prasītāja uzvārda neiekļaušana - Starpiestāžu pārcelšana - Iepriekšējās iestādes sastādīto novērtējuma ziņojumu ņemšana vērā - iespēja apstrīdēt sarakstu ar ierēdņiem, kurus ieteikts paaugstināt amatā, Apvienotajā amatā paaugstināšanas komitejā - Amatā paaugstināmo ierēdņu nopelnu salīdzinošs izvērtējums)
   (2016/C 287/43)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marcin Kotula (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – N. de Montigny un J.-N. Louis, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā 2004. gada paaugstināšanas amatā ietvaros

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015, 57. lpp.


title: Lieta T-369/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. septembrī — Sociedade Quinta do Portal, SA /ITSB — Vallegre — Vinhos do Porto ( PORTO ALEGRE )

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/22

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. septembrī — Sociedade Quinta do Portal, SA/ITSB — Vallegre — Vinhos do Porto (“PORTO ALEGRE”)
   (Lieta T-369/09)
   2009/C 297/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sociedade Quinta do Portal, SA, Lisabona (Portugāle) (pārstāvis — B. Belchior, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Vallegre-Vinhos do Porto, SA, Sabrosa (Portugāle)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 1012/2008-1, ar kuru noraidīta prasītājas apelācijas sūdzība par Anulēšanas nodaļas lēmumu, ar kuru par spēkā neesošu atzīta Kopienas vārdiska preču zīme “PORTO ALEGRE”, un

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “PORTO ALEGRE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: agrāka Portugāles vārdiska preču zīme “VISTA ALEGRE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas vārdisku preču zīmi “PORTO ALEGRE” atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot pareizi interpretējusi šo normu un līdz ar to kļūdaini uzskatījusi, ka ir attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja


title: Lieta T-414/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 8. jūlija rīkojums — Nutrichem Diät + Pharma /ITSB — Gervais Danone ( “Active” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/41

         Vispārējās tiesas 2013. gada 8. jūlija rīkojums — Nutrichem Diät + Pharma/ITSB — Gervais Danone (“Active”)
   (Lieta T-414/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 260/73
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Vācija) (pārstāvji — D. Jochim un R. Egerer, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji K. Klüpfel, vēlāk — D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Compagnie Gervais Danone (Levallois Perret, Francija) (pārstāvis — M. de Justo Bailey, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 4. maija lēmumu lietā R 683/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nutrichem Diät + Pharma GmbH un Compagnie Gervais Danone

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, pašas sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētājam radušos tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 298, 8.10.2011.


title: Apvienotās lietas T-354/07 līdz T-356/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. jūnija rīkojums — Pfizer /ITSB — Isdin ( FOTOPROTECTOR ISDIN ) (Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Atcelšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/43

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. jūnija rīkojums — Pfizer/ITSB — Isdin (“FOTOPROTECTOR ISDIN”)
   (Apvienotās lietas T-354/07 līdz T-356/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Atcelšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2008/C 223/75)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pfizer Ltd, Sandwich, Kent (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — V. von Bomhard. A. Renck, T. Dolde, avocats un M. Hawkins, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — Ó. Mondéjar Ortuño)
   Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Isdin, SA, Barselona (Spānija) (pārstāvis — M. Esteve Sanz, avocat)
   Priekšmets
   Trīs prasības, kas celtas par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 28. jūnija lēmumiem (attiecīgi, lieta R-567/2006-1, R 566/2006-1 un R 565/2006-1) attiecībā uz procesu par spēkā neesamības atzīšanu starp Pfizer Ltd un Isdin, SA.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā;

               2)

                  Isdin, SA sedz savus un atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (precu zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus. Pfizer Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta C-496/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/52

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-496/06)
   (2006/C 326/105)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un W. Bogensberger)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvas 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai (1), prasības, vai jebkurā gadījumā nedarot tos zināmus Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 6. februārī.

      (1)  OV L 31, 18. lpp.


title: Lieta C-461/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. septembrī iesniedza Stockholms tingsrätt (Zviedrija) — Ulf Kazimierz Radziejewski/Kronofogdemyndigheten i Stockholm

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. septembrī iesniedza Stockholms tingsrätt (Zviedrija) — Ulf Kazimierz Radziejewski/Kronofogdemyndigheten i Stockholm

   (Lieta C-461/11)
   2011/C 340/17
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

   Stockholms tingsrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ulf Kazimierz Radziejewski

      Atbildētājs: Kronofogdemyndigheten i Stockholm

      Prejudiciālais jautājums

   Vai skuldsaneringslagen (2006:548) 4. pantā ietvertā prasība par dzīvesvietu Zviedrijā var tikt uzskatīta par tādu, kas var kavēt vai atturēt darba ņēmēju pamest Zviedriju, lai izmantotu savas tiesības uz pārvietošanās brīvību, un vai tādējādi to var uzskatīt par tādu, kas ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. pantā ietvertajam noteikumam par darba ņēmēju pārvietošanās brīvību?


title: Lieta T-295/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 16. jūnija rīkojums — CPS Color Group /ITSB — Fema Ferben un Putze ( “TEMACOLOR” )

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/59

         Vispārējās tiesas 2010. gada 16. jūnija rīkojums — CPS Color Group/ITSB — Fema Ferben un Putze (“TEMACOLOR”)
   (Lieta T-295/08) (1)

   ()
   2010/C 221/94
   Tiesvedības valoda — angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 247, 27.9.2008.


title: Lieta C-583/13 P: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. jūnija spriedums – Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG/Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste, Autorité de surveillance AELE, Eiropas Savienības Padome Apelācija — Konkurence — Dzelzceļa transporta un papildpakalpojumu nozare — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 20. pants un 28. panta 1. punkts — Administratīvais process — Lēmums, ar kuru uzdod veikt pārbaudi — Komisijas pilnvaras saistībā ar pārbaudi — Pamattiesības uz domicila neaizskaramību — Iepriekšējas tiesas atļaujas neesamība — Efektīva pārbaude tiesā — Nejaušs atklājums

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/6

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. jūnija spriedums – Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG/Eiropas Komisija, Spānijas Karaliste, Autorité de surveillance AELE, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-583/13 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Dzelzceļa transporta un papildpakalpojumu nozare - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 20. pants un 28. panta 1. punkts - Administratīvais process - Lēmums, ar kuru uzdod veikt pārbaudi - Komisijas pilnvaras saistībā ar pārbaudi - Pamattiesības uz domicila neaizskaramību - Iepriekšējas tiesas atļaujas neesamība - Efektīva pārbaude tiesā - Nejaušs atklājums)
   (2015/C 279/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG (pārstāvji – W. Deselaers, E. Venot un J. Brückner, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Malferrari un R. Sauer), Spānijas Karaliste (pārstāvji: A. Rubio González un L. Banciella Rodríguez-Miñón), Autorité de surveillance AELE [EBTA Uzraudzības iestāde] (pārstāvji: M. Schneider, X. Lewis un Mme M. Moustakali), Eiropas Savienības Padome

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu Deutsche Bahn u.c./Komisija (T-289/11, T-290/11 un T-521/11, EU:T:2013:404), ciktāl ar to tika noraidīta prasība attiecībā uz 2011. gada 30. marta otro lēmumu par pārbaudes veikšanu C(2011) 2365 un 2011. gada 14. jūlija trešo lēmumu par pārbaudes veikšanu C(2011) 5230;

               2)

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmumu C(2011) 2365 un 2011. gada 14. jūlija Lēmumu C(2011) 5230;

               3)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               4)

               Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH un DB Schenker Rail Deutschland AG sedz pusi savu šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumu un atlīdzina pusi Eiropas Komisijai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumu;

               5)

               Eiropas Komisija sedz pusi savu šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumu un atlīdzina pusi Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH un DB Schenker Rail Deutschland AG šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumu;

               6)

               Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH un DB Schenker Rail Deutschland AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus attiecībā uz lietu T-289/11;

               7)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus attiecībā uz lietām T-290/11 un T-521/11;

               8)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               9)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta F-106/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. oktobrī — ZZ /ECB

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/68

      Prasība, kas celta 2011. gada 18. oktobrī — ZZ/ECB
      (Lieta F-106/11)
      (2012/C 25/131)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt Cilvēkresursu, budžeta un organizācijas ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora vietnieka lēmumu piemērot prasītājam rakstisku rājienu kā disciplinārsodu.

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt DG-H ģenerāldirektora vietnieka 2011. gada 15. aprīļa lēmumu piemērot prasītājam rakstisku rājienu kā disciplinārsodu un vajadzības gadījumā atcelt 2011. gada 4. augusta lēmumu par īpašās pārsūdzības noraidīšanu;

                  —

                  piespriest samaksāt prasītājam kompensāciju EUR 10 000 par morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-466/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā  – Spānija/Komisija

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā – Spānija/Komisija
   (Lieta T-466/14)
   2014/C 261/72
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González, Abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 14. aprīļa lēmumu – kurā konstatēts, ka ievedmuitas nodokļa atlaišana saskaņā ar Kopienas Muitas kodeksa [Regula (EEK) Nr. 2913/92] 236. pantu, lasot to kopsakarā ar šā kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunktu, ir pamatota, taču kādā konkrētā gadījumā (lieta REM 02/2013) ievedmuitas nodokļa atlaišana attiecībā uz citu summu nav pamatota – ciktāl šajā lēmumā ir atteikta ievedmuitas nodokļa atlaišana, kas nedibināti tiek uzskatīta par nepamatotu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību saistībā ar Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 2. nod., 6. sēj., 3. lpp.), 872.a pantu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka saistībā ar tādu procedūru kā nodokļa atlaišanas procedūra, kurā Komisijai ir gan tiesības lūgt visu papildinformāciju, ko tā uzskata par vajadzīgu, gan pienākums norādīt nelabvēlīga lēmuma pamatā esošos iemeslus, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam ir pretrunā lēmums, kurā atteikums ir pamatots ar iemesliem, kas atšķiras no iepriekš norādītajiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 2. nod., 6. sēj., 3. lpp.) 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts.

                           —

                           Prasītāja uzskata, ka ir izpildīti nosacījumi, kas noteikti pastāvīgajā judikatūrā un uz kuriem līdz šim ir tikuši pamatoti virkne labvēlīgu Komisijas lēmumu jautājumā par nodokļa atlaišanu tunča nozarē. Proti, tiesiskais regulējums esot sarežģīts, eksportētājs neesot sniedzis nepareizas ziņas, tiesību norma – pamatojoties uz pareizo informāciju – interpretējama atšķirīgi, Komisija esot līdzatbildīga, un kļūda, ko kompetentās iestādes izdarījušas, tā arī nekad pareizi nepiemērojot šo tiesību normu, esot bijusi ilgstoša.


title: Lieta T-76/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Nu Air Compressors and Tools/Komisija Dempings — Noteiktu Ķīnas izcelsmes kompresoru imports — Daļējs atteikums atmaksāt iekasēto antidempinga maksājumu — Eksporta cenas noteikšana — Antidempinga maksājuma atskaitījumi — Atcelšanas seku pielāgošana laikā

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/15

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Nu Air Compressors and Tools/Komisija
   (Lieta T-76/12) (1)

   (Dempings - Noteiktu Ķīnas izcelsmes kompresoru imports - Daļējs atteikums atmaksāt iekasēto antidempinga maksājumu - Eksporta cenas noteikšana - Antidempinga maksājuma atskaitījumi - Atcelšanas seku pielāgošana laikā)
   (2016/C 007/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nu Air Compressors and Tools SpA (Robassomero, Itālija) (pārstāvji – R. MacLean, solicitor, un A. Bochon, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2011. gada 6. decembra Lēmumus C(2011) 8824 final un C(2011) 8812 final par pieteikumiem atmaksāt antidempinga maksājumus, kas ir samaksāti par noteiktu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kompresoru importu, un gadījumā, ja Vispārējā tiesa minētos lēmumus atceltu, saglabāt šo lēmumu tiesiskās sekas līdz brīdim, kad Komisija veiks vajadzīgos pasākumus gaidāmā Vispārējās tiesas sprieduma izpildei

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2011. gada 6. decembra Lēmumu C(2011) 8824 final un C(2011) 8812 final par pieteikumiem atmaksāt antidempinga maksājumus, kas ir samaksāti par noteiktu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kompresoru importu, 1. pantu, ciktāl tajā nav paredzēts atmaksāt Nu Air Compressors and Tools SpA nepamatoti iekasētos antidempinga maksājumus apmērā, kas pārsniedz šajā pantā minētās summas;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 21.4.2012.


title: Lieta T-165/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūnijā — Fiorucci pret ITSB — EDWIN (vārdiska preču zīme Elio Fiorucci )

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/27

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūnijā — Fiorucci pret ITSB — EDWIN (vārdiska preču zīme “Elio Fiorucci”)
   (Lieta T-165/06)
   (2006/C 190/50)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Elio Fiorucci, (pārstāvji — Adriano Vanzetti, Giulio Sironi un Francesco Rossi, avvocati)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: EDWIN CO. LTD.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 6. aprīļa lēmumu lietā R 238/2005–1, un atzīt par spēkā neesošu vai, pakārtoti, atcelt 1997. gada 23. decembrī pieteikto un 1999. gada 6. aprīlī reģistrēto Kopienas preču zīmi Nr. 000709006 “Elio Fiorucci”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “Elio Fiorucci” (pieteikums Nr. 709 006, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 3., 18. un 25. klasē)

      Kopienas preču zīmes īpašniece: EDWIN CO. LTD

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītājs

      Anulēšanas procesā izvirzītās pieteicēja tiesības: tiesības izmantot savu vārdu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: apmierināt lūgumu atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelāciju un noraidīt pieteikumu atzīt par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 52. panta 2. punkta a) apakšpunkta, 12. panta a) apakšpunkta un 50. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums saistībā ar Itālijas Codice della Proprietá Industriale 8. panta 3. punktu, 21. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 26. panta 1. punkta b) apakšpunktu.


title: Lieta C-317/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. jūnijā — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/7

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. jūnijā — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-317/13)
   (2013/C 226/13)
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — F. Drexler, A. Caiola un M. Pencheva)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 7. marta Lēmumu 2013/129/ES par kontroles pasākumu piemērošanu 4-metilamfetamīnam (1);

               —

               saglabāt Padomes Lēmuma 2013/129/ES iedarbību līdz brīdim, līdz tas tiks aizstāts ar jaunu pienācīgā kārtībā pieņemtu tiesību aktu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispirms Parlaments atgādina, ka apstrīdētā lēmuma preambulā ir atsauce uz šādiem juridiskajiem pamatiem: Padomes 2005. gada 10. maija Lēmuma 2005/387/TI par informācijas apmaiņu, riska novērtējumu un kontroli attiecībā uz jaunām psihoaktīvām vielām (2) 8. panta 3. punktu un Līgumu par Eiropas Savienības darbību. Parlaments no minētā secina, ka Padome netieši atsaucas uz bijušā Līguma par Eiropas Savienību 34. panta 2. punkta c) apakšpunktu.
   Parlaments savas prasības atcelt tiesību aktu pamatošanai izvirza divus pamatus.
   Pirmkārt, Parlaments apgalvo, ka Padome esot balstījusi savu lēmumu uz tādu juridisko pamatu, proti, LES 34. panta 2. punkta c) apakšpunktu, kurš tika atcelts kopš Lisabonas līguma stāšanās spēkā. Līdz ar to apstrīdētais lēmums ir balstīts vairs tikai uz Lēmumu 2005/387/TI. Pēdējais minētais ir uzskatāms par atvasinātu juridisko pamatu un līdz ar to ir prettiesisks.
   Otrkārt, un ņemot vērā iepriekš minēto, Parlaments uzskata, ka lēmuma pieņemšanas procesā tika pieļauti būtiski formas prasību pārkāpumi. No vienas puses, kaut arī bija piemērojams LES 34. panta 2. punkta c) apakšpunkts, pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas saskaņā ar LES 39. panta 1. punktu bija jāapspriežas ar Parlamentu. Taču Parlaments apgalvo, ka tā tas nenotika. No otras puses, ja tiek uzskatīts, ka piemērojamās tiesību normas ir tās, kas paredzētas Lisabonas līgumā, tad Parlaments bija jāiesaista likumdošanas procesā, pamatojoties uz LESD 83. panta 1. punktu. Jebkurā gadījumā, tā kā Parlaments netika iesaistīts apstrīdētā lēmuma pieņemšanā, saistībā ar šo lēmumu tika pieļauts būtisks formas prasības pārkāpums.
   Visbeidzot, gadījumā, ja Tiesa nolems atcelt apstrīdēto lēmumu, Parlaments uzskata, ka saskaņā ar LESD 264. panta otro daļu ir jāsaglabā apstrīdētā lēmuma ietekme līdz brīdim, kad tas tiks aizstāts ar jaunu pienācīgā kārtībā pieņemtu tiesību aktu.

      (1)  OV L 72, 11. lpp.

      (2)  OV L 127, 32. lpp.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 26. maijā lietā C-20/03 (rechtbank van eerste aanleg te Brugge lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālā tiesvedība pret Marcel Burmanjer, René Alexander Van Der Linden, Anthony De Jong (Brīva preču aprite — EKL 28. pants — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Izbraukuma tirdzniecība — Periodikas izdevumu abonēšana — Iepriekšēja atļauja)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 26. maijā
   lietā C-20/03 (rechtbank van eerste aanleg te Brugge lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālā tiesvedība pret Marcel Burmanjer, René Alexander Van Der Linden, Anthony De Jong
       (1)

   (Brīva preču aprite - EKL 28. pants - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Izbraukuma tirdzniecība - Periodikas izdevumu abonēšana - Iepriekšēja atļauja)
   (2005/C 182/05)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-20/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 17. janvārī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 21. janvārī, kriminālajā tiesvedībā pret Marselu Burmanjeru [Marcel Burmanjer], Renē Aleksandru Van der Lindenu [René Alexander Van Der Linden] un Entoniju De Jungu [Anthony De Jong], Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši A. Ross [A. Rosas] (referents), K. Lēnartss [K. Lenaerts], S. fon Bārs [S. von Bahr] un K. Šīmans [K. Schiemann], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 26. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 28. pants neiestājas pret tādu valsts kārtību, saskaņā ar kuru dalībvalsts kā sodāmu pārkāpumu kvalificē periodikas izdevumu abonementu izbraukuma tirdzniecību savā teritorijā bez iepriekšējas atļaujas, ja tāda kārtība, neizšķirot pēc preču izcelsmes, ir piemērojama visiem attiecīgajiem tirgus dalībniekiem, kas darbojas šajā teritorijā, ciktāl šī kārtība kā juridiski, tā faktiski vienādi skar šīs valsts izcelsmes preču un citu dalībvalstu izcelsmes preču tirdzniecību.
   Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai, ņemot vērā pamata lietas apstākļus, valsts tiesību piemērošana garantē to, ka minētā kārtība kā juridiski, tā faktiski vienādi skar šīs dalībvalsts preču un citu dalībvalstu izcelsmes preču tirdzniecību, kā arī gadījumā, ja tas tā nebūtu, jānoskaidro, vai minēto kārtību pamato vispārējo interešu mērķis tādā nozīmē, kādu Tiesas judikatūra piešķir šim jēdzienam, un vai tā ir samērīga ar šo mērķi.

      (1)  OV C 70, 22.03.2003.


title: Lieta T-73/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Einhell Germany u.c./Komisija Dempings — Konkrētu Ķīnas izcelsmes kompresoru imports — Daļējs atteikums atmaksāt samaksātos antidempinga maksājumus — Eksporta cenas noteikšana — Antidempinga maksājumu atskaitīšana — Atcelšanas seku pielāgošana laikā

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/41

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Einhell Germany u.c./Komisija
   (Lieta T-73/12) (1)

   (Dempings - Konkrētu Ķīnas izcelsmes kompresoru imports - Daļējs atteikums atmaksāt samaksātos antidempinga maksājumus - Eksporta cenas noteikšana - Antidempinga maksājumu atskaitīšana - Atcelšanas seku pielāgošana laikā)
   (2016/C 048/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Einhell Germany AG (Landava pie Izāras, Vācija), Hans Einhell Nederlands BV (Breda, Nīderlande), Einhell France SAS (Vilpenta, Francija), Hans Einhell Österreich GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvji – R. MacLean, solicitor, un A. Bochon, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2011. gada 6. decembra Lēmumus K (2011) 8831, galīgā redakcija, C (2011) 8825, galīgā redakcija, C (2011) 8828, galīgā redakcija, un K (2011) 8810, galīgā redakcija, par antidempinga maksājumu, kas samaksāti par konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kompresoru importu, atmaksāšanas pieteikumiem un, gadījumā, ja Vispārējā tiesa atceltu šos lēmumus – saglabāt spēkā minētos lēmumus līdz brīdim, kad Komisija būs veikusi vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Vispārējās tiesas spriedumu, kas tiks taisīts šajā lietā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2011. gada 6. decembra Lēmumu K (2011) 8831, galīgā redakcija, C (2011) 8825, galīgā redakcija, C (2011) 8828, galīgā redakcija, un K (2011) 8810, galīgā redakcija, par antidempinga maksājumu, kas samaksāti par konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kompresoru importu, atmaksāšanas pieteikumiem, 1. pantu, ciktāl Einhell Germany AG, Hans Einhell Nederlands BV, Einhell France SAS un Hans Einhell Österreich GmbH nav piešķirtas tiesības uz nepamatoti samaksāto antidempinga maksājumu atmaksu, kas pārsniegtu minētajā pantā norādītās summas;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta C-222/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. aprīlī iesniedza Teleklagenævnet (Dānija) — TDC A/S/Erhvervsstyrelsen

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. aprīlī iesniedza Teleklagenævnet (Dānija) — TDC A/S/Erhvervsstyrelsen

   (Lieta C-222/13)
   2013/C 207/22
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Teleklagenævnet

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: TDC A/S

      Atbildētāja: Erhvervsstyrelsen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (turpmāk tekstā — “Universālā pakalpojuma direktīva”) (1), ieskaitot tās 32. pantu, dalībvalstij tiek liegts pieņemt tiesību normas, saskaņā ar kurām uzņēmumam netiek ļauts iesniegt prasību pret dalībvalsti, lai atsevišķi atgūtu neto izmaksas, kas radušās, nodrošinot papildu obligātos pakalpojumus, kuriem nav piemērojami šīs direktīvas II nodaļas noteikumi, ja uzņēmuma peļņa no citiem pakalpojumiem, uz kuriem attiecas uzņēmuma universālā pakalpojuma saistības saskaņā ar minētās direktīvas II nodaļu, ir lielāka nekā zaudējumi, kas saistīti ar papildu obligāto pakalpojumu sniegšanu?

               2)

               Vai Universālā pakalpojuma direktīva liedz dalībvalstij pieņemt tiesību normas, saskaņā ar kurām uzņēmumiem tiek ļauts tikai iesniegt prasību pret dalībvalsti, lai atgūtu neto izmaksas, kas radušās, nodrošinot papildu obligātos pakalpojumus, kuriem nav piemērojami šīs direktīvas II nodaļas noteikumi, ja šīs neto izmaksas uzņēmumam rada nesaprātīgu apgrūtinājumu?

               3)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir noliedzoša, vai konkrētā dalībvalsts var nolemt, ka nepastāv nesaprātīgs apgrūtinājums, kas būtu saistīts ar papildu obligāto pakalpojumu nodrošināšanu, kuriem nav piemērojami šīs direktīvas II nodaļas noteikumi, ja uzņēmums kopumā ir guvis peļņu no visu to pakalpojumu sniegšanas, attiecība uz kuriem tam ir universālā pakalpojuma saistības, ieskaitot tādu pakalpojumu sniegšanu, ko šis uzņēmums būtu sniedzis, kaut arī tam nebūtu universālā pakalpojuma saistību?

               4)

               Vai Universālā pakalpojuma direktīvas liedz dalībvalstij pieņemt tiesību normas, saskaņā ar kurām attiecīga uzņēmuma neto izmaksas, kas ir saistītas ar universālā pakalpojuma nodrošināšanu saskaņā ar minētās direktīvas II nodaļas noteikumiem, ir jāaprēķina, ņemot vērā visus ieņēmumus un izdevumus, kas saistīti ar attiecīgā pakalpojuma nodrošināšanu, ieskaitot tos ieņēmumus un tās izmaksas, kas uzņēmumam būtu radušās arī tad, ja tam nebūtu universālā pakalpojuma saistību?

               5)

               Vai atbildes uz 1.–4. jautājumu ietekmēs tas, ja papildu obligāto pakalpojumu ir jānodrošina Grenlandē, kas saskaņā ar LESD II pielikuma noteikumiem, ir aizjūras zeme vai teritorija, situācijā, kad Dānijas atbildīgās iestādes paredz pienākumu uzņēmumam, kas reģistrēts Dānijā, un kurš neveic citu darbību Grenlandē?

               6)

               Kāda nozīme ir LESD 107. panta 1. punktam, 108. panta 3. punktam un Komisijas 2011. gada 20. decembra lēmumam par LESD 106. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem dažiem uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (2), saistībā ar atbildēm uz 1.–5. jautājumu?

               7)

               Kāda nozīme ir minimāla konkurences izkropļojuma principam, inter alia, Universālā pakalpojuma direktīvas 1. panta 2. punktā, 3. panta 2. punktā, preambulas 4., 18., 23. un 26. apsvērumā un IV pielikuma B daļā saistībā ar atbildēm uz 1.–5. jautājumu?

               8)

               Ja ar Universālā pakalpojuma direktīvas noteikumiem tiek aizliegtas tādas valstu sistēmas, kā minētas 1., 2. un 4. jautājumā, vai šiem noteikumiem un aizliegumiem ir tieša iedarbība?

      (1)  OV L 108, 51. lpp.

      (2)  OV L 7, 3. lpp.


title: Lieta T-380/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. jūlijā — Palirria Souliotis /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. jūlijā — Palirria Souliotis/Komisija
   (Lieta T-380/11)
   2011/C 282/60
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Anonymi Viotechniki kai Emporiki Etairia Kataskevis Konservon — Palirria Souliotis AE (Psacha, Grieķija) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 6. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 447/2011 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV 2011 L 122, 63. lpp.); un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi būtisku procesuālu prasību, jo tā netika pienācīgi konsultējusies ar Nomenklatūras komiteju. Turklāt Komisija nav atbildējusi uz prasītāja iesniegto nostāju.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi savu pilnvaru robežas, kas tai piešķirtas Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV 1987 L 256, 1. lpp.) 9. pantā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, klasificējot konservētās pildītās vīnogu lapas zem KN koda, kas ietverts apstrīdētās regulas pielikumā.


title: Lieta C-171/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 31. martā  ierosināja  T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve dis Ticaret A.S.  par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta)  2006. gada 12. janvāra  spriedumu lietā T-147/03  Devinlec Développement Innovation Leclerc SA  pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB),  T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve Ticaret AS

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/10

         Apelācija, ko 2006. gada 31. martā ierosināja T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve dis Ticaret A.S. par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 12. janvāra spriedumu lietā T-147/03 Devinlec Développement Innovation Leclerc SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve Ticaret AS

   (Lieta C-171/06 P)
   (2006/C 121/17)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve dis Ticaret A.S. (pārstāvji — M. Francetti un F. Jacobacci, avvocati)

      Pretējā puse procesā: Devinlec Développement Innovation Leclerc SA, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Prasītāja prasījumi:
   Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. janvāra spriedumu lietā T-147/03, jo tas pārkāpj Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

               —

               atzīt par pieņemamiem T.I.M.E apsvērumus, ko tas iesniedzis pirmās instances spriedumam 2003. gada 28. oktobra vēstulē.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītajs apgalvo, ka Pirmās instances tiesas spriedums ir jāatceļ, pamatojoties uz to, ka tā pārkāpusi un nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu:

               —

               neņemot vērā agrākās preču zīmes (“QUANTIEME”) atšķirību, būtisko elementu, kas ir jāņem vērā, izvērtējot sajaukšanas iespēju;

               —

               atzīstot, ka, neskatoties uz konceptuālo atšķirību starp divām zīmēm, tomēr pastāv sajaukšanas iespēja, ņemot vērā to konceptuālo un vizuālo līdzību.

      (1)  OV L 11, 14.01.1994., 1.—36. lpp.


title: Lieta C-200/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. aprīlī iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA/ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA u.c.

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. aprīlī iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA/ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA u.c.
      (Lieta C-200/16)
      (2016/C 211/47)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal de Justiça

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA

         Atbildētāji: ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA, Arthur George Resendes, Jorge Alberto Rodrigues Pereira, José Manuel Duque Medeiros, José Octávio Pimentel do Couto Macedo, Márcio Aurélio Mendes, Marco Paulo Viveiros Câmara, Milton César Pimentel Freitas, Milton Miguel Miranda Santos, Nelson Manuel Rego Sousa, Osvaldo Manuel Rego Arruda, Pedro Miguel Amaral Pacheco, Pedro Miguel Costa Tavares, Rui Miguel Costa Tavares, Rui Sérgio Gouveia Terra, Jaime Amorim Amaral Melo, Marcos Daniel Varandas Carvalho, Valter Eurico Rocha da Silva e Sousa

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai lietā aprakstītā situācija ir uzskatāma par uzņēmuma vai sabiedrības īpašumtiesību pāreju, proti, ka ir notikusi “ICTS” [..] sabiedrības pāreja sabiedrībai [..] “SECURITAS” publiskā iepirkuma procedūras rezultātā, [..] “SECURITAS”, kas uzvarēja šajā iepirkumā, piešķirot tiesības noslēgt līgumu par uzraudzības un drošības pakalpojumu sniegšanu Ponta Delgada ostā Sanmigela salā (Azoru salas), un vai tā ir uzskatāma par saimnieciskās vienības nodošanu atbilstoši Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK (1) 1. panta 1. punkta a) apakšpunktam?

                  2)

                  Vai lietā aprakstītā situācija ir uzskatāma tikai par konkurējošu sabiedrību pēctecību, kas izriet no tā, ka attiecīgajā publiskā iepirkuma procedūrā uzvarējušajam pretendentam ir piešķirtas pakalpojumu sniegšanas tiesības, līdz ar to šāda situācija ir izslēgta no uzņēmuma vai sabiedrības īpašumtiesību pārejas jēdziena iepriekš minētās direktīvas nozīmē?

                  3)

                  Vai [Savienības] tiesībām attiecībā uz uzņēmuma vai sabiedrības īpašumtiesību pārejas definīciju, kas izriet no 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK, ir pretrunā iepriekš minētā darba koplīguma, kas noslēgts starp AES [Associação de Empresas de Segurança Privada (Privātās apsardzes uzņēmumu apvienība)], AESIRF [Associação Nacional das Empresas de Segurança (Valsts Drošības uzņēmumu apvienība)] un STAD [Sindicato dos Trabalhadores dos Serviços de Portaria, Vigilância, Limpeza Domésticas e Atividades Diversas (Darbinieku, kas sniedz sētnieku, uzraugu, mājkalpotāju un citus pakalpojumus, arodbiedrība)], kā arī citām arodbiedrībām, 13. noteikuma 2. punkts, kurā ir noteikts, ka: “Uzņēmuma vai sabiedrības īpašumtiesību pārejas jēdzienā neietilpst gadījums, kad saimnieciskās darbības subjekts ir zaudējis klientu, ja tas ir noticis tādēļ, ka pakalpojuma sniegšanas tiesības ir piešķirtas citam saimnieciskās darbības subjektam”?

         (1)  Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV 2001, L 82, 16. lpp.).


title: Tiesas spriedums (2016. gada 29. jūlijs) lietā E-32/15 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2006/126/EK – Direktīva 2011/94/ES – Direktīva 2012/36/ES)

text:
               6.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/15

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 29. jūlijs)
   lietā E-32/15
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti
   (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2006/126/EK – Direktīva 2011/94/ES – Direktīva 2012/36/ES)
   (2017/C 108/13)
   Lietā E-32/15 EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti – LŪGUMS sniegt paziņojumu, ka Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi saistības saskaņā ar tiesību aktiem, kas minēti Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma 24.f punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/126/EK (2006. gada 20. decembris) par vadītāju apliecībām (pārstrādāta versija), Komisijas Direktīva 2011/94/ES (2011. gada 28. novembris), ar ko groza Direktīvu 2006/126/EK, un Komisijas Direktīva 2012/36/ES (2012. gada 19. novembris), ar ko groza Direktīvu 2006/126/EK) un kas pielāgoti Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minētos aktus, vai jebkurā gadījumā nedarot šos pasākumus zināmus EBTA Uzraudzības iestādei –, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis-referents), 2016. gada 29. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               pasludina, ka Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi saistības saskaņā ar tiesību aktiem, kas minēti Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma 24.f punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/126/EK (2006. gada 20. decembris) par vadītāju apliecībām (pārstrādāta versija), Komisijas Direktīva 2011/94/ES (2011. gada 28. novembris), ar ko groza Direktīvu 2006/126/EK, un Komisijas Direktīva 2012/36/ES (2012. gada 19. novembris), ar ko groza Direktīvu 2006/126/EK) un kas pielāgoti Līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minētos aktus;

               2.

               piespriež Lihtenšteinas Firstistei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-391/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. septembrī — Ellinika Navpigeia/Komisija

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. septembrī — Ellinika Navpigeia/Komisija
   (Lieta T-391/08)
   (2008/C 327/55)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ellinika Navpigeia, Skaramagkas (Grieķija) (pārstāvji — I. Drosos, K. Loukopoulos, A. Chiotellis, Ch. Panagoulea, P. Tzioumas, A. Balla, B. Voutsakis un X. Gkousta, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto 2008. gada 2. jūlija lēmumu par valsts atbalstu C 16/2004 (iepriekš NN 29/2004, CP 71/2002 un CP 133/2005), ko Grieķija piešķīrusi uzņēmumam Ellinika Navpigia A.E. atbilstoši 1. panta 2. punktam, 2., 3., 5., 6. pantam, 8. panta 2. punktam, 9., 11., 12., 13., 14., 15., 16., 18. un 19. pantam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs Ellinika Navpigia A.E (turpmāk tekstā — “ENAE”) apstrīd divpadsmit no sešpadsmit pasākumiem, kurus noteica Komisijas 2008. gada 2. jūlija Lēmumā C(2008) 3118, galīgā redakcija, par valsts atbalstu C 16/2004 (iepriekš NN 29/2004, CP 71/2002 un CP 133/2005), un savas atcelšanas prasības pamatojumam norāda deviņus pamatus.
   Ar pirmo atcelšanas pamatu prasītājs apgalvo, ka Komisija, neskatoties uz to, ka apstrīdētajā lēmumā tā piekrīt, ENAE ir militāro kuģu būvētava, nav piemērojusi EKL 298. pantu.
   Ar otro atcelšanas pamatu prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav piemērots vai ir nepareizi piemērots EKL 296. pants.
   Ar trešo atcelšanas pamatu prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā vai jebkurā gadījumā tas nav pietiekoši pamatots, atzīstot, ka no 1997. gada līdz 1999. gada jūnijam ENAE kredītspēja bija maza un pēc tam tā vispār izzuda. It īpaši apstrīdētajā lēmumā: a) nav novērtēta ENAE kredītspēja, ņemot vērā to, ka tas ir militārās ražošanas uzņēmums; b) nepamatoti apšaubīja ENAE saimnieciskos rādītājus, kā arī pilnībā pieņemamas garantijas, kuras tā varēja sniegt, lai no jebkuras privātbankas varētu iegūt finansējumu; un c) nepamatoti ignorēja un kļūdaini izvērtēja Elliniki Trapeza Viomikhanikis Anaptixis (Grieķijas Industriālās attīstības banka, turpmāk tekstā — “ETVA”) kā ENAE kontrolpaketes turētājas interesi saistībā ar vērtību un ieguvumu, kas rodas saistībā ar tās turējumā esošo daļu.
   Ar ceturto atcelšanas pamatu attiecībā uz atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu, norakstot parādus 160 miljonu euro apmērā, prasītājs apgalvo, ka lēmumā C 10/1994, ar kuru atļāva atbalstu, nebija noteikti nosacījumi un tas nebija piemērots ļaunprātīgi, un pakārtoti, ka ENAE nebija piešķirta visa iepriekš minētā summa un tādējādi nevar pieprasīt atgūt tās summas, kuras nav piešķirtas. Turklāt prasītājs apgalvo, ka EKL 296. pants bija jāpiemēro gan tad, kad tika izvērtēta atbalsta esamība, gan tad kad, kad tika aprēķināts jebkāds atgūstamais ieguvums. Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka atbalsta atgūšana ir pretēja samērīguma, tiesiskās drošības un atbalsta saņēmēja tiesiskajās paļāvības aizsardzības principam.
   Ar piekto atcelšanas pamatu attiecībā uz ļaunprātīgu atbalsta, kas bija paredzēts iekārtu slēgšanai 2002. gadā 29.5 miljonu euro apmērā, izmantošanu, pamatojoties uz to, ka nebija izpildīts kompensācijas nosacījums attiecībā uz prasītāja ierobežotu atjaunošanās kapacitāti, prasītājs apgalvo, ka ir kļūdaini piemērots lēmums N 513/2001, ar kuru ar kuru atļāva piešķirt atbalstu.
   Ar sesto un septīto atcelšanas pamatu attiecībā uz ļaunprātīgu ieguldījumiem paredzētā atbalsta 22,9 miljonu euro apmērā izmantošanu un apgalvoto Grieķijas bankas pretlikumīgo dalību (turpmāk tekstā — “BESV”) kredītkapitāla palielināšanā, lai varētu īstenot minēto ieguldījumu, prasītājs apgalvo, ka lēmums N 401/1997, ar kuru atļāva atbalstu, ir piemērots kļūdaini un ir pārkāpts EKL 87. panta 1. punkts — jo Komisija kļūdaini uzskatīja, ka pasākums E10 ir pretlikumīgs valsts atbalsts –, un ir pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips un nav piemērots EKL 296. pants.
   Ar astoto atcelšanas pamatu attiecībā uz aizdevumiem un garantijām, kuras prasītājs saņēma attiecīgajā periodā no 1997. līdz 2001. gadam, prasītājs — papildus tam, uz ko šajā sakarā jau tika norādīts trešajā atcelšanas pamatā attiecībā uz prasītāja spējas saņemt kredītu kļūdainu izvērtējumu, — apgalvo, ka: a) tirgus ekonomikas apstākļos kļūdaini ir piemērots privātā investora kritērijs; b) kļūdaini ir piemērots EKL 87. panta 2. punkts, Regulas (EK) Nr. 1540/1998 (1) 3. pants un Direktīvas 90/684/EEK (2) 4. pants; c) ir pārkāpts samērīguma princips un pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz ENAE spēju saņemt kredītu pēc tam, kad 2002. gadā to pilnībā privatizēja; attiecībā uz atgūstamās summas saistībā ar izskatāmajiem pasākumiem aprēķinu, jo apstrīdētajā lēmumā nav samazināta šajā sakarā piemērojamā procentu likme; un d) ir pieļauta kļūda faktos attiecībā uz aizdevumiem un garantijām, kuras BESV piešķīra prasītājam, jo apstrīdētajā lēmumā nav ņemts vērā, ka pēc BESV privatizācijas pasākumos, kas šeit tiek izskatīti, nav iekļauti valsta atbalsta elementi.
   Ar devīto atcelšanas pamatu attiecībā uz prettiesisku ENAE nemilitārās darbības finansēšanu no militārajai darbībai paredzētā finansējuma, prasītājs apgalvo, ka: a) ir pārkāpts EKL 296. un 298. pants un 88. panta 1. punkts; b) kļūdaini ir piemērots privātā investora kritērijs attiecībā uz militāra rakstura līgumiem; un c) nav pietiekoši pamatots un kļūdaini noteikts atgūstamo summu apmērs.

      (1)  Padomes 1998. gada 29. jūnija Regula (EK) Nr. 1540/98 par atbalstu kuģu būvei (OV, L 202, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1990. gada 21. decembra Direktīva 90/684/EEK par atbalstu kuģu būvei (OV, L 380, 27. lpp.).


title: Lieta C-374/14 P: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 12. februāra rīkojums – Walcher Meßtechnik GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācija — Tiesas Reglaments — 181. pants — Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “HIPERDRIVE” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Vispārīgais vienlīdzīgas attieksmes princips

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/12

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 12. februāra rīkojums – Walcher Meßtechnik GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-374/14 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglaments - 181. pants - Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “HIPERDRIVE” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Vispārīgais vienlīdzīgas attieksmes princips)
   (2015/C 146/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Walcher Meßtechnik GmbH (pārstāvis – S. Walter, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Walcher Meßtechnik GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta T-284/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Christos Michail iesniedza 2005. gada 14. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/33

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Christos Michail iesniedza 2005. gada 14. jūlijā
   (Lieta T-284/05)
   (2005/C 229/71)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 14. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Hrists Mihails [Christos Michail], ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), kuru pārstāv Haralamps Meidanis [Charalampos Meïdani].
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdētos lēmumus;

               —

               uzdot atbildētājai atlīdzināt viņam nodarīto morālo kaitējumu deviņdesmit tūkstošu eiro (EUR 90 000) apmērā;

               —

               lemt par tiesāšanās izdevumiem atbilstoši tiesību aktiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas ir Komisijas ierēdnis, lūdz atcelt karjeras novērtējuma ziņojumu, kas attiecas uz laika posmu no 2003. gada 1. aprīļa līdz 2003. gada 31. decembrim, kā arī piespriest atlīdzināt viņam nodarīto morālo kaitējumu. Ceļot šo prasību, viņš norāda, ka apstrīdētajā ziņojumā nebija iekļauts amata apraksts, ņemot vērā to, ka viņš attiecīgajā laika posmā vienkārši neieņēma nekādu amatu. Prasītājs bez tam norāda, ka apstrīdētajā ziņojumā pat nebija norādīti konkrēti sasniedzamie mērķi, ka tajā nebija pamatots viņa darba novērtējums, ka šo ziņojumu sagatavojusi nekompetenta institūcija un persona un ka tas nav sagatavots, ņemot vērā viņa faktisko darbību, bet ir balstīts uz prasītāja iepriekšējās karjeras novērtējuma ziņojumu. Ņemot vērā šos apstākļus, prasītājs norāda, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 43. pants, kā arī visi piemērošanas noteikumi, ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 12.a pants saistībā ar psiholoģisku uzmākšanos, ir pieļauta acīmredzama kļūda faktisko apstākļu novērtējumā, apstrīdētajos dokumentos ir norādīts nepatiess vai vismaz nepietiekams pamatojums, ka Komisija ļaunprātīgi izmantojusi pilnvaras un ka ir pārkāpts princips par vienlīdzīgu un taisnīgu attieksmi pret darbiniekiem un labas pārvaldības princips.


title: Lieta C-518/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums ( Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — UPC Nederland BV/Gemeente Hilversum (Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Direktīvas 97/66/EK, 2002/19/EK, 2002/20/EK, 2002/21/EK un 2002/22/EK — Materiālā piemērošanas joma — Radio un televīzijas programmu, kas pieejamas pa kabeli, pamatpaketes piegāde — Pašvaldības kabeļtīkla cesija privātam uzņēmumam — Līguma klauzula par tarifu — Valsts pārvaldes iestāžu kompetence — Lojālas sadarbības princips)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/4

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums (Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — UPC Nederland BV/Gemeente Hilversum

   (Lieta C-518/11) (1)

   (Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīvas 97/66/EK, 2002/19/EK, 2002/20/EK, 2002/21/EK un 2002/22/EK - Materiālā piemērošanas joma - Radio un televīzijas programmu, kas pieejamas pa kabeli, pamatpaketes piegāde - Pašvaldības kabeļtīkla cesija privātam uzņēmumam - Līguma klauzula par tarifu - Valsts pārvaldes iestāžu kompetence - Lojālas sadarbības princips)
   2014/C 9/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: UPC Nederland BV

      Atbildētāja: Gemeente Hilversum

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Amsterdam — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (“Piekļuves direktīva”; OV L 108, 7. lpp.), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (“Pamatdirektīva”; OV L 108, 33. lpp.), kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (“Universālā pakalpojuma direktīva”; OV L 108, 51. lpp.) 8. panta 4. punkta interpretācija — Radio un televīzijas programmu, kas ir brīvi pieejamas, izmantojot kabeli, nodrošināšana — Pašvaldība, kas ir nodevusi savu kabeļuzņēmumu — Gala lietotāju atlīdzības ierobežošana — Konkurences tiesību normas — Piemērošana valsts tiesās

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) 2. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojums, ko veido pa kabeli pieejamas pamatpaketes nodrošināšana un par kuru tiek prasīta gan pārraidīšanas izmaksu segšana, gan arī atlīdzība raidorganizācijām un kolektīvajām autortiesību pārvaldīšanas sabiedrībām saistībā ar to darbu satura apraidi, ietilpst jēdzienā “elektronisko komunikāciju pakalpojums” un līdz ar to ietilpst gan šīs direktīvas, gan Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/66/EK par personu datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību telekomunikāciju nozarē, Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva), kuras veido jauno tiesisko regulējumu, kurš ir piemērojams elektronisko komunikāciju pakalpojumiem, materiālajā piemērošanas jomā, ciktāl šis pakalpojums galvenokārt ietver televīzijas signālu pārraidīšanu kabeļtelevīzijas tīklā līdz galapatērētāja uztveršanas terminālim;

               2)

               šīs direktīvas ir jāinterpretē tādējādi, ka no to transponēšanas termiņa beigām saskaņā ar tām tādai vienībai, par kuru ir runa pamatlietā un kurai nav valsts pārvaldes iestādes statusa, nav atļauts regulēt tarifus, kas tiek piemēroti galapatērētājam par pa kabeli pieejamās paketes piegādi;

               3)

               šīs pašas direktīvas ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, par kādiem ir runa pamatlietā, un ņemot vērā lojālas sadarbības principu, ar tām vienībai, kurai nav valsts pārvaldes iestādes statusa, nav atļauts atsaukties uz klauzulu, kura ir līgumā, kas noslēgts pirms jaunā tiesiskā regulējuma, kas ir piemērojams elektronisko komunikāciju pakalpojumiem, pieņemšanas un ar kuru tiek ierobežota šī piegādātāja brīvība noteikt tarifus, pret pa kabeli pieejamu pamatpakešu piegādātāju.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta F-58/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. jūnijā  – ZZ /Eiropas Zāļu aģentūra ( EMA )

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/63

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. jūnijā – ZZ/Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)
   (Lieta F-58/14)
   2014/C 292/82
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Rodrigues, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EMA lēmumu neatjaunot prasītāja pagaidu darbinieka līgumu un atlīdzināt viņam šķietami nodarītos zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt EMA2013. gada 12. septembra lēmumu neatjaunot prasītāja pagaidu darbinieka līgumu;

               —

               piedevām un, ciktāl tas ir vajadzīgs, [atcelt] EMA2014. gada 13. marta lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2013. gada 19. novembra sūdzība par iepriekš minēto lēmumu;

               —

               atlīdzināt prasītājam nodarītos mantiskos zaudējumus;

               —

               atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, kas ir novērtēts EUR 20  000 apmērā;

               —

               piespriest EMA atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas prasītājam ir radušies saistībā ar šo prasību.


title: Lieta F-49/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. maijā — ZZ /Padome

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. maijā — ZZ/Padome
   (Lieta F-49/13)
   2013/C 215/29
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — T. Bontinck un A. Guillerme, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu neņemt vērā prasītāja kandidatūru brīvajai darba vietai Padomē

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt SGC Mobilitātes dienesta 2013. gada 17. janvāra lēmumu, ar ko atteikts ņemt vērā prasītāja kandidatūru darba vietai 2244 DGA 2A, kas pēc prasītāja iesniegtās sūdzības apstiprināts ar Mobilitātes dienesta 2013. gada 12. februāra lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-270/08: Prasība, kas celta 2008. gada 24. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Ungārijas Republika

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 24. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Ungārijas Republika
   (Lieta C-270/08)
   (2008/C 209/53)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Wils un V. Bottka)

      Atbildētāja: Ungārijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK (1), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004, prasības vai nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Ungārijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 19. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Ungārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās noteiktais termiņš beidzās 2007. gada 12. jūnijā.

      (1)  OV L 149, 22. lpp.


title: Lieta C-363/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 21. jūlijā iesniedza Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Portugāle) — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues/Companhia de Seguros Zurich SA

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 21. jūlijā iesniedza Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Portugāle) — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues/Companhia de Seguros Zurich SA

      (Lieta C-363/10)
      ()
      (2010/C 288/31)
      Tiesvedības valoda — portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Maria de Jesus Barbosa Rodrigues

         Atbildētāja: Companhia de Seguros Zurich SA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai transportlīdzekļu sadursmes gadījumā, kad neviens no vadītājiem nav vainojams nelaimes gadījumā, kura rezultātā viens no vadītājiem iet bojā, iespēja sadalīt atbildību par risku (Código Civil 506. panta 1. un 2. punkts), kas tieši ietekmē zaudējumu atlīdzības apmēru, kas ir maksājama personām, kurām uz to ir tiesības, proti, cietušā vecākiem, jo ietver šī apmēra samazinājumu vienādā proporcijā, ir pretrunā Kopienu tiesībām un konkrēti Pirmās direktīvas (Direktīvas 72/166/EEK) (1) 3. panta 1. punktam, Otrās direktīvas (Direktīvas 84/5/EEK) (2) 2. panta 1. punktam un Trešās direktīvas (Direktīva 90/232/EEK) (3) 1. pantam, kā šīs tiesību normas ir interpretējusi Eiropas Kopienu Tiesa?

         (1)  Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV L 103, 1. lpp.).

         (2)  Padomes 1983. gada 30. decembra Direktīva 84/5/EEK Otrā direktīva par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV 1984, L 8, 17. lpp.).

         (3)  Padomes 1990. gada 14. maija Direktīva 90/232/EEK Trešā direktīva par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV L 129, 33. lpp.).


title: Lieta T-717/13: Prasība, kas celta 2013. gada 27. decembrī — Chair Entertainment Group /ITSB — Libelle ( “SHADOW COMPLEX” )

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/23

      Prasība, kas celta 2013. gada 27. decembrī — Chair Entertainment Group/ITSB — Libelle (“SHADOW COMPLEX”)
      (Lieta T-717/13)
      (2014/C 71/43)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Chair Entertainment Group LLC (Utah, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — E. Armijo Chávarri, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Libelle AG (Štutgarte, Vācija)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 1. oktobra lēmumu lietā R 776/2011-2;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SHADOW COMPLEX” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 235 434

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “DBShadow” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BusinessShadow” reģistrācija Nr. 1 457 944 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē — Vācijas vārdiskas preču zīmes “BusinessShadow” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē, un Vācijas vārdiskas preču zīmes “FSShadow” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē, Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3 749 739

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta F-157/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — ZZ /Parlaments

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/31

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-157/12)
   2013/C 71/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītājs ir iecelts citā amatā, un netiešo lēmumu, ar kuru ar atpakaļejošu datumu ir izbeigts viņa pilnvaru termiņš attiecīgās Eiropas Parlamenta direkcijas direktora padomdevēja amatā, un prasība atlīdzināt zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2012. gada 20. jūnija lēmumu, ar kuru ir noraidīta viņa sūdzība par 2012. gada 20. marta lēmumu par iecelšanu citā amatā;

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta prezidenta 2012. gada 20. marta lēmumu, ar kuru ar atpakaļejošu datumu no 2012. gada 15. marta ir izbeigts prasītāja pilnvaru termiņš direktora padomdevēja amatā un ar kuru viņš no šī paša datuma ir ticis pārcelts dienestā padomdevēja amatā citā direkcijā;

               —

               atzīt prasītājam dažādos līmeņos (veselība, cieņa, profesionālā reputācija, vienlīdzīgu iespēju zaudēšana viņa karjeras attīstībā) nodarīto kaitējumu aizskārumu un sliktas pārvaldības dēļ, kas ir bez atrisinājuma turpinājušies kopš 2009. gada;

               —

               piespriest kompensēt šo kaitējumu, piešķirot prasītājam zaudējumu atlīdzību, kuras apmērs, taisnīgi novērtējot, atbilst EUR 400 000;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-52/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedums ( Stockholms tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Konkurrensverket/TeliaSonera AB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 102. pants — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Telekomunikāciju operatora piemērotās cenas — ADSL starppakalpojumi — Platjoslas savienojumu pakalpojumi galapatērētājiem — Nepietiekama konkurentu cenu starpība jeb “tarifu šķēru efekts” )

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedums (Stockholms tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Konkurrensverket/TeliaSonera AB

   (Lieta C-52/09) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 102. pants - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Telekomunikāciju operatora piemērotās cenas - ADSL starppakalpojumi - Platjoslas savienojumu pakalpojumi galapatērētājiem - Nepietiekama konkurentu cenu starpība jeb “tarifu šķēru efekts”)
   2011/C 103/03
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Stockholms tingsrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Konkurrensverket

      Atbildētājs: TeliaSonera AB

      Piedaloties: Tele2 Sverige AB

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Stockholms tingsrätt — EKL 82. panta interpretācija — Tarifu šķēru efekts — Cena, ko piemēro telekomunikāciju operators, kam iepriekš bijis vēsturiski izveidojies monopols attiecībā uz ADSL piekļuvi — Atšķirība starp cenu, ko par ADSL piekļuves nodrošināšanu vairumtirdzniecības līmenī operators prasa no operatoriem, kas ir starpnieki, un tarifiem, ko par ADSL piekļuvi operators piemēro attiecībā uz patērētājiem, nav pietiekama, lai segtu papildizmaksas, kas rodas pašam operatoram, sniedzot šos pakalpojumus mazumtirdzniecībā

      Rezolutīvā daļa:

   Nepastāvot nekādam objektīvam pamatojumam, tas, ka vertikāli integrēts uzņēmums, kurš ir dominējošā stāvoklī ADSL starppakalpojumu vairumtirdzniecības tirgū, piemēro tādu cenu politiku, kuras rezultātā cenu starpība starp piemērojamajām cenām šajā tirgū un tām, ko piemēro mazumtirdzniecības tirgū, sniedzot galapatērētājiem platjoslas savienojumu pakalpojumus, nav pietiekama, lai nosegtu īpašās šī paša uzņēmuma izmaksas, kas tam ir jāsedz, lai piekļūtu pēdējam tirgum, var būt ļaunprātīga izmantošana LESD 102. panta izpratnē.
   Novērtējot, vai šādai cenu politikai ir ļaunprātīgs raksturs, ir jāņem vērā visi katras lietas apstākļi. It īpaši:

               —

               principā un vispirms ir jāņem vērā attiecīgā uzņēmuma cenas un izmaksas mazumtirdzniecības pakalpojumu tirgū. Ja vien ir iespējams, ņemot vērā apstākļus, ņemt vērā šīs cenas un izmaksas, tās ir jāaplūko kopā ar konkurentu šajā tirgū cenām un izmaksām, un

               —

               jāpierāda, ka, it īpaši ņemot vērā vairumtirdzniecības preces neaizstājamo raksturu, šī cenu politika mazumtirdzniecības tirgū rada vismaz potenciālas pret konkurenci vērstas sekas un tam nav ekonomiska pamatojuma.

         Izvērtējot šādas cenu politikas ļaunprātīgo raksturu principā nav nozīmes:

               —

               tam, ka attiecīgajam uzņēmumam nav nekāda regulatīva pienākuma sniegt ADSL starppakalpojumus vairumtirdzniecības tirgū, kurā tam ir dominējošs stāvoklis;

               —

               šī uzņēmuma dominances pakāpei šajā tirgū;

               —

               apstāklim, ka mazumtirdzniecības tirgū, kurā galapatērētājiem tiek sniegti platjoslas savienojumu pakalpojumi, minētajam uzņēmumam nav dominējoša stāvokļa;

               —

               apstāklim, ka klienti, kuriem šādu cenu politiku piemēro, ir jauni vai jau esoši attiecīgā uzņēmuma klienti;

               —

               dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma nespējai atgūt eventuālos zaudējumus, kuri var tam rasties šādas cenu politikas ieviešanas rezultātā, nedz arī

               —

               tam, cik nobrieduši ir attiecīgie tirgi, un tam, ka tajos ir notikušas tehnoloģiskas pārmaiņas, kuru dēļ jāveic nozīmīgi ieguldījumi.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta C-117/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 7. februāra rīkojums ( Audiencia Provincial de Burgos (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — La Retoucherie de Manuela S.L./La Retoucherie de Burgos S.C. (Reglamenta 99. pants — Konkurence — Nolīgumi starp uzņēmumiem — EKL 81. pants — Vertikālu nolīgumu grupālais atbrīvojums — Regula (EK) Nr. 2790/1999 — 5. panta b) punkts — Pircējam noteikts pienākums pēc franšīzes līguma beigām nekonkurēt — Telpas un zeme, no kuras pircējs darbojies līguma termiņā)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/8

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 7. februāra rīkojums (Audiencia Provincial de Burgos (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — La Retoucherie de Manuela S.L./La Retoucherie de Burgos S.C.

   (Lieta C-117/12) (1)

   (Reglamenta 99. pants - Konkurence - Nolīgumi starp uzņēmumiem - EKL 81. pants - Vertikālu nolīgumu grupālais atbrīvojums - Regula (EK) Nr. 2790/1999 - 5. panta b) punkts - Pircējam noteikts pienākums pēc franšīzes līguma beigām nekonkurēt - Telpas un zeme, no kuras pircējs darbojies līguma termiņā)
   2013/C 108/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Burgos

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: La Retoucherie de Manuela S.L.

      Atbildētāja: La Retoucherie de Burgos S.C.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Audiencia Provincial de Burgos — Komisijas 1999. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 2790/99 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām (OV L 336, 21. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 8. nod., 1. sēj., 364. lpp.) 5. panta b) punkta interpretācija — Grupālais atbrīvojums — Konkurences apdraudējumi, uz kuriem neattiecas atbrīvojums — Nosacījumi, kas pircējam jāievēro pēc franšīzes līguma beigām — Jēdziens “telpas un zeme, no kuras pircējs darbojies līguma termiņā”

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 1999. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 2790/99 par [EKL] 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām 5. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vārdkopā “telpas un zeme, no kuras pircējs darbojies līguma termiņā” ir norādīts vienīgi uz vietām, no kurām tirgo līgumā paredzētās preces vai līgumā paredzētos pakalpojumus, nevis visu teritoriju, kurā šīs preces vai pakalpojumus var pārdot saskaņā ar franšīzes līgumu.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.