title: Lieta T-575/10: Prasība, kas celta 2010. gada 14. decembrī — Moreda-Riviere Trefilerías /Komisija

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/28

         Prasība, kas celta 2010. gada 14. decembrī — Moreda-Riviere Trefilerías/Komisija
   (Lieta T-575/10)
   2011/C 55/50
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Spānija) (pārstāvji — F. González Díaz un A. Tresandi Blanco, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu, ar kuru izdarīti grozījumi tās 2010. gada 30. jūnija Lēmumā (C(2010) [4387], galīgā redakcija, lietā COMP/38.344 — Priekšspriegojuma tērauds); un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja izvirza šādus trīs prasības pamatus:

               —

               pirmkārt, ka esot pārkāpts iestāžu aktu negrozāmības princips, kā arī labas pārvaldības princips;

               —

               otrkārt, lēmumā, ar kuru izdarīti grozījumi, esot būtisks formas trūkums, jo tas pieņemts, iepriekš neveicot obligāto apspriešanos ar Aizliegtu vienošanos un dominējoša stāvokļa padomdevēju komiteju, kā tas prasīts Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 4.1.2003, 1. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 8. nod., 2. sēj., 205. lpp.) 14. pantā;

               —

               treškārt — pakārtoti, naudas soda samaksas nosacījumu noteikšanā esot pārkāpts diskriminācijas aizlieguma princips un neesot izpildīts pienākums norādīt aktu pamatojumu.


title: Lieta C-210/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums  2006. gada 23. martā  ( Corte suprema di cassazione  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Ministero dell'Economia e delle Finanze ,  Agenzia delle Entrate  pret  FCE Bank plc  (Sestā PVN direktīva — 2. un 9. pants — Pastāvīga iestāde — Sabiedrība-nerezidente — Juridiska saite — Vienošanās par izmaksu sadali — ESAO dubultas nodokļu uzlikšanas novēršanas konvencija — Nodokļa maksātāja jēdziens — Pakalpojuma sniegšana pret atlīdzību — Administratīvā prakse)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/14

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 23. martā (Corte suprema di cassazione lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate pret FCE Bank plc

   (Lieta C-210/04) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 2. un 9. pants - Pastāvīga iestāde - Sabiedrība-nerezidente - Juridiska saite - Vienošanās par izmaksu sadali - ESAO dubultas nodokļu uzlikšanas novēršanas konvencija - Nodokļa maksātāja jēdziens - Pakalpojuma sniegšana pret atlīdzību - Administratīvā prakse)
   (2006/C 131/24)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Atbildētāja: FCE Bank plc

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte suprema di cassazione — 2. panta 1. punkta un 9. panta 1. punkta 1977. gada 17. maija Padomes Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija — Sabiedrības ar sēdekli citā dalībvalstī filiāle, kas dibināta kā ražošanas vienība — Iespēja uzskatīt filiāli par neatkarīgu nodokļu maksātāju un piemērot ESAO dubultas nodokļu uzlikšanas novēršanas konvencijā paredzēto arm lenght principu
   Rezolutīvā daļa:
   2. panta 1. punkts un 9. panta 1. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ir interpretējams tādējādi, ka pastāvīga iestāde, kas nav no sabiedrības, kurai tā pakļauta, nošķirta juridiska persona, kas ir dibināta citā dalībvalstī un kurai sabiedrība sniedz pakalpojumus, nav uzskatāma par nodokļa maksātāju, ņemot vērā izmaksas, kas tai radušās sakarā ar šiem pakalpojumiem.

      (1)  OV C 190, 24.07.2004.


title: Lieta C-520/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Associazione Italiana delle Unita Dedicate Autonome Private di Day Surgery (Aiudapds), Centri Chirurgia Ambulatoriale/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Associazione Italiana delle Unita Dedicate Autonome Private di Day Surgery (Aiudapds), Centri Chirurgia Ambulatoriale/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

   (Lieta C-520/15)
   (2015/C 398/26)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Aiudapds – Associazione Italiana delle Unita Dedicate Autonome Private di Day Surgery un Centri Chirurgia Ambulatoriale

      Atbildētājas: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un Ministero della Salute

      Citi lietas dalībnieki: Roche SpA, Novartis Farma SpA, Regione Marche

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2000/C 364/01) 47. panta 2. punkts, kurā ir noteikts, ka ikvienai personai ir tiesības uz taisnīgu, atklātu un laikus veiktu lietas izskatīšanu neatkarīgā un objektīvā, tiesību aktos noteiktā tiesā, un ir paredzētas tiesības uz taisnīgu tiesu, un šīs Hartas 54. pants, kurā ir noteikts aizliegums ļaunprātīgi izmantot šīs tiesības, kā arī 1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punkts, kurā ir noteikts, ka ikvienam ir tiesības uz taisnīgu un atklātu lietas savlaicīgu izskatīšanu neatkarīgā un objektīvā ar likumu noteiktā tiesā, nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kurā – kā 1971. gada 24. novembra Republikas prezidenta Dekrēta Nr. 1199 10. pantā un 2010. gada 2. jūlija Leģislatīvā dekrēta Nr. 104 48. pantā – īpašā tiesvedībā, kas vienīgajā instancē uzsākta Consiglio di Stato, tikai vienam lietas dalībniekam tiek atļauts lūgt un saņemt šīs lietas nodošanu izskatīšanai pirmajā instancē Tribunale Amministrativo Regionale bez prasītāja vai otra lietas dalībnieka šajā tiesvedībā apstiprināšanas vai līdzdalības?


title: Lieta C-302/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 10. jūnija Szombathelyi Városi Bíróság (Szombathelyi Pilsētas tiesa, Ungārija) spriedumu lietā Ynos Kft. pret Janos Varga

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 10. jūnija Szombathelyi Városi Bíróság (Szombathelyi Pilsētas tiesa, Ungārija) spriedumu lietā Ynos Kft. pret Janos Varga
   (Lieta C-302/04)
   (2004/C 251/09)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 10. jūnija Szombathelyi Városi Bíróság (Szombathelyi Pilsētas tiesa) (Ungārija) lēmumu lietā Ynos Kft. pret Janos Varga un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 19. jūlijā
   Szombathelyi Városi Bíróság (Szombathelyi pilsētas tiesa, Ungārija) lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai 1993. gada 5. aprīļa Padomes (1) Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts (turpmāk saukta “Direktīva”), kas nodrošina, ka dalībvalstīm ir jānosaka, ka negodīgi noteikumi, kas ir izmantoti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā, atbilstoši savas valsts tiesību aktiem nav saistoši patērētājam, jāinterpretē kā esošs par pamatu tādai valsts likumdošanas normai kā Polgári Törvénykönyv (Ungārijas Civillikums, turpmāk “Civillikums”) 209.panta 1. daļai, kas ir piemērojama, kad ir konstatēts kāda vispārējā līguma noteikuma negodīgais raksturs, un kas nosaka, ka negodīgi noteikumi saista patērētāju ipso jure, ja vien netiek skaidri pausta pretēja griba, t.i. tiek veiksmīgi apstrīdēti šādi noteikumi?

               2)

               Vai no Direktīvas noteikumiem, saskaņā ar kuriem līgums pie tādiem pašiem noteikumiem turpina pusēm būt saistošs, ja tas var pastāvēt bez negodīgajiem noteikumiem, izriet, ka tajos gadījumos, kad pārdevēja vai piegādātāja līgumā iekļautie negodīgie noteikumi nav patērētājam saistoši saskaņā ar valsts likumdošanu, bet kad šo noteikumu, kuri ir daļa no līguma, neiekļaušanas gadījumā pārdevējs vai piegādātājs nebūtu noslēdzis līgumu ar patērētāju, nevar apstrīdēt līguma kā tāda spēkā esamību, ja to var turpināt bez negodīgiem noteikumiem?

               3)

               No Kopienas likumdošanas piemērošanas viedokļa, vai tas ir būtiski, ka galvenais strīds radās pirms Ungārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai, bet pēc tās nacionālās likumdošanas saskaņošanas ar Direktīvu?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-55/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-428/10 un T-577/10 un lietā T-441/12 Trenzas y Cables de Acero /Komisija 2015. gada 6. februārī iesniedza Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L.

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-428/10 un T-577/10 un lietā T-441/12 Trenzas y Cables de Acero/Komisija 2015. gada 6. februārī iesniedza Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L.

   (Lieta C-55/15 P)
   (2015/C 118/27)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. (pārstāvji – F. González Díaz un A. Tresandi Blanco, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-428/10 un T-577/10 un lietā T-441/12 Trenzas y Cables de Acero/Komisija;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt gan šajā tiesvedībā, gan Vispārējā tiesā notikušajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izklāsta vienu vienīgu pamatu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtēdama Trenzas y Cables de Acero PSC interesi celt prasību gan saistībā ar lietā T-577/10 celto prasību atcelt Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu par grozījumu izdarīšanu Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumā C(2010) 4387 (final) par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.344 – priekšspriegojuma tērauds), gan saistībā ar lietā T-428/10 izklāstīto prasības pamatu un prasījumu pielāgošanu jautājumā par Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu par grozījumu izdarīšanu Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumā C(2010) 4387 (final) par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.344 – priekšspriegojuma tērauds).


title: Lieta T-380/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Wabco Europe u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Konkurences izkropļošana — Pierādījumi — Naudas soda apmēra noteikšana — Sadarbība administratīvajā procesā — 2002. gada paziņojums par sadarbību — Atbrīvojums no naudas soda — Naudas soda apmēra samazināšana — Būtiska pievienotā vērtība — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Atpakaļejoša spēka aizlieguma princips)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/27

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Wabco Europe u.c./Komisija
   (Lieta T-380/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Konkurences izkropļošana - Pierādījumi - Naudas soda apmēra noteikšana - Sadarbība administratīvajā procesā - 2002. gada paziņojums par sadarbību - Atbrīvojums no naudas soda - Naudas soda apmēra samazināšana - Būtiska pievienotā vērtība - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Atpakaļejoša spēka aizlieguma princips)
   2013/C 325/45
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Wabco Europe (Brisele, Beļģija), Wabco Austria GesmbH (Vīne, Austrija), Trane Inc. (Piscataway, Ņūdžersija, Amerikas Savienotās Valstis), Ideal Standard Italia Srl (Milāna, Itālija) un Ideal Standard GmbH (Bonna, Vācija) (pārstāvji — S. Völcker, F. Louis, A. Israel, N. Niejahr, advokāti, C. O’Daly, E. Batchelor, solicitors, un F. Carlin, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek un G. Koleva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]), ciktāl tas attiecas uz prasītājiem, un samazināt prasītājiem uzliktos naudas sodus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) 1. panta 1. punkta 3. un 4. apakšpunktu tiktāl, ciktāl tajā Eiropas Komisija atzina Trane Inc., Wabco Europe un Ideal Standard Italia Srl par vainīgiem pārkāpumā, kas ir saistīts ar aizliegto vienošanos Itālijas keramikas izstrādājumu tirgū laikposmā, kas neietver periodu no 2000. gada 12. maija līdz 2001. gada 9. martam;

               2)

               ar Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, 2. panta 3. punkta a) apakšpunktu Trane uzliktā naudas soda apmērs ir EUR 92 664 493;

               3)

               ar Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, 2. panta 3. punkta b) apakšpunktu Wabco Europe un Trane solidāri uzliktā naudas soda apmērs ir EUR 15 820 767;

               4)

               ar Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, 2. panta 3. punkta e) apakšpunktu Ideal Standard Italia, Wabco Europe un Trane solidāri uzliktā naudas soda apmērs ir EUR 4 520 220;

               5)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               6)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no Wabco Europe, Wabco Austria GesmbH, Trane, Ideal Standard Italia un Ideal Standard GmbH tiesāšanās izdevumiem;

               7)

               Wabco Europe, Wabco Austria, Trane, Ideal Standard Italia un Ideal Standard sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem paši.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta F-61/14: Civildienesta tiesas (viena tiesneša palāta) 2015. gada 24. marta spriedums – Maggiulli/Komisija Civildienests — Paaugstināšana amatā — 2013. gada paaugstināšana amatā — Lēmums par nepaaugstināšanu amatā — Salīdzinošs nopelnu vērtējums

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/46

         Civildienesta tiesas (viena tiesneša palāta) 2015. gada 24. marta spriedums – Maggiulli/Komisija
   (Lieta F-61/14) (1)

   (Civildienests - Paaugstināšana amatā - 2013. gada paaugstināšana amatā - Lēmums par nepaaugstināšanu amatā - Salīdzinošs nopelnu vērtējums)
   (2015/C 146/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carola Maggiulli (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – A. Salerno, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 13 pakāpē 2013. gada paaugstināšanas amatā ietvaros.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               C. Maggiulli sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014, 61. lpp.


title: Lieta T-859/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. decembrī – Damm/EUIPO – Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz (“EISKELLER”)

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/46

         Prasība, kas celta 2016. gada 7. decembrī – Damm/EUIPO – Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz (“EISKELLER”)
   (Lieta T-859/16)
   (2017/C 038/60)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sociedad Anónima Damm (Barselona, Spānija) (pārstāvis – P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG (Au-Hallertau, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “EISKELLER” – Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 12 204 426

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 5. septembra lēmums lietā R 2428/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lietas T-468/04 izslēgšana no reģistra

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/40

         Lietas T-468/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 229/83)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 29. jūnijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-468/04 Kenzo Takada/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB).

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta T-450/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Harwin International /ITSB — Cuadrado ( Pickwick )

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/32

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Harwin International/ITSB — Cuadrado (“Pickwick”)
   (Lieta T-450/07)
   (2008/C 37/50)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Harwin International LLC, Albany (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — D. Przedborski, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Cuadrado SA, Paterna (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 10. septembra lēmumu lietā R 1245/2006-2;

               —

               piespriest atbildētājam un Cuadrado SA segt pašiem savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “PICKWICK COLOUR GROUP”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 826669

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: Harwin International LLC

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Cuadrado SA

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: valsts agrāka vārdiska preču zīme “PICK OUIC, CUADRADO SA, VALENCIA” un grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Pick Ouic”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt attiecīgo preču zīmi par pilnībā spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 56. panta 2. un 3. punkta pārkāpums
   Prasītāja norāda, ka Apelāciju padomes konstatējums par to, ka Iebildumu nodaļa neizvērtēja Cuadrado iesniegtos pierādījumus, ir neatbilstošs un pretrunā ar likumu. Turklāt prasītāja apgalvo, ka nepastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.


title: Lieta T-53/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. janvārī – Ludwig-BölkowSystemtechnik/Komisija

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/23

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. janvārī – Ludwig-BölkowSystemtechnik/Komisija
   (Lieta T-53/14)
   2014/C 129/30
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (Ottobrunn, Vācija) (pārstāvji –M. Núñez Müller un T. Becker, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka saistībā ar līgumiem SES6-CT-2004-502596 (HyWays), SES6-CT-2005-019813 (HyApproval) un SES6-CT-2005-513542 (HarmonyHy), kas ir noslēgti starp Komisiju un tostarp prasītāju, prasītāja ir aprēķinājusi savas projekta izmaksas saskaņā ar piemērojamiem līguma nosacījumiem, it īpaši Vispārīgo noteikumu II.19. punktu, un ka līdz ar to Komisija, izdodot parādzīmi ar Nr. 3241314522 un 3241315423 (HyWays), Nr. 3241314527 un 3241314526 (HyApproval), kā arī ar Nr. 3241314519 un 3241313756 (HarmonHy), aprēķinot prasītājas projekta izmaksas atšķirīgi, nav ievērojusi savus līgumā noteiktos pienākumus;

               —

               atzīt, ka prasītāja saistībā ar līgumu SES6-CT-2004-502596 (HyWays) tikai ir saņēmusi no Kopienas finanšu summu 495 269,48 EUR apmērā un tādējādi Komisija, izdodot savu parādzīmi ar Nr. 3241314522 un 3241315423, nepareizi balstījās uz to, ka prasītājai bija piešķirta summa 604 240,79 EUR apmērā;

               —

               atzīt, ka izmaksas, ko saistībā ar līgumu SES6-CT-2005-019813 (HyApproval), pamatojoties uz 2011. gada 15. jūlijaFinal Audit Report, Komisija ir pārkvalificējusi no Management (MGT) par Research (RTD), tiešām ir menedžmenta izmaksas;

               —

               atzīt, ka prasītājai nav pienākuma saistībā ar iepriekš minētajiem līgumiem maksāt zaudējumu atlīdzību (liquidated damages) atbilstoši Vispārīgo noteikumu II.30. punktam;

               —

               atzīt, ka Komisija ir nepamatoti izdevusi iepriekš minētās parādzīmes, izņemot naudas summu 1 323,02 EUR attiecībā uz parādzīmi Nr. 3241314523 (HyWays), naudas summu 387,02 EUR apmērā attiecībā uz parādzīmi Nr. 3241314527 (HyApproval), kā arī naudas summu 16 868,66 EUR apmērā attiecībā uz parādzīmi Nr. 3241314519 (HarmonHy), un prasītājai nav jāmaksā Komisijai parādzīmēs minētās summas, izņemot šeit norādītās summas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats
               Saistībā ar pirmo prasības pamatu prasītāja apgalvo, ka tā esot izmantojusi tādu metodi projektu izmaksu aprēķināšanai, kas atbilstot strīdīgo līgumu Vispārīgo noteikumu II.19. punktam. Tādējādi tā uzskata, ka Komisija neesot bijusi tiesīga apšaubīt tās izmantoto metodi projektu izmaksu aprēķināšanai un, izdodot strīdīgās parādzīmes, izmantot atšķirīgu aprēķināšanas metodi.

               2.

               Otrais pamats
               Tajā prasītāja apgalvo, ka prasītāja projektā HyWays esot saņēmusi tikai naudas summu 495 269,48 EUR apmērā. Tādējādi, izdodama parādzīmes, Komisija esot nepareizi pieņēmusi, ka prasītājai ir piešķirta naudas summa 604 240,79 EUR apmērā.

               3.

               Trešais pamats
               Ar trešo prasības pamatu prasītāja apgalvo, ka projektā HyApproval Komisija nepamatoti noteiktas izmaksas ir pārkvalificējusi no “Management” uz “Research”.

               4.

               Ceturtais pamats
               Tajā prasītāja apgalvo, ka Komisijai nav tiesību pasīt zaudējumu atlīdzību atbilstoši strīdīgā līguma Vispārīgo noteikumu II.30. punktam.


title: Lieta T-914/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. decembrī – Proof IT/EIGE

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. decembrī – Proof IT/EIGE

   (Lieta T-914/16)
   (2017/C 078/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Proof IT, SIA (Rīga, Latvija) (pārstāves – J. Jerņeva un D. Pāvila, advokātes)

      Atbildētājs: Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts (EIGE)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta lēmumu, kas pieņemts iepirkuma procedūrā pamatlīguma “Maintenance and update of EIGE’s gender statistics tools and resources” [EIGE dzimumu statistikas rīku un resursu uzturēšana un atjaunināšana] EIGE/2016/OPER/01-Lot 1 and EIGE/2016/OPER/01-Lot 2, slēgšanas tiesību piešķiršanai, kas prasītājai paziņots ar 2016. gada 14. oktobra vēstuli, ar ko noraidīts prasītājas piedāvājums un pamatlīguma slēgšanas tiesības piešķirtas citai sabiedrībai;

               —

               piešķirt prasītājai zaudējumu atlīdzību par zaudēto iespēju un/vai līguma slēgšanas tiesību nesaņemšanu EUR 128 480 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs esot pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principus, jo neesot interpretējis piešķiršanas kritērijus visā iepirkuma procedūrā vienādi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs esot pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principu, jo esot pilnībā pārvērtējis prasītājas piedāvājumu, tādējādi rīkojoties patvaļīgi, kas radot bažas par favorītismu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs esot pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principu, jo piešķiršanas kritēriji esot neprecīzi, tādējādi piešķirot atbildētājam neierobežotu izvēles brīvību attiecībā uz attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs esot pieļāvis acīmredzamas kļūdas prasītājas piedāvājuma vērtējumā, ko novēršot, varētu nonākt pie atšķirīga iepirkuma procedūras iznākuma, t.i., prasītājas piedāvājums nebūtu ticis noraidīts un pamatlīguma slēgšanas tiesības būtu tikušas piešķirtas prasītājai.


title: Apvienotās lietas C-72/07 un C-111/07: Tiesas 2007. gada 13. jūnija rīkojums ( Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — José Manuel Blanco Pérez , María del Pilar Chao Gómez / Consejería de Salud y Servicios Sanitarios , Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE) , Principado de Asturias (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nepieņemamība)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/14

         Tiesas 2007. gada 13. jūnija rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Principado de Asturias

   (Apvienotās lietas C-72/07 un C-111/07) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nepieņemamība)
   (2007/C 199/24)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spānija)
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez

      Atbildētāji: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Principado de Asturias

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Superior de Justicia de Asturias — EKL 43. panta interpretācija — Tiesiskais regulējums, ar kuru paredz nosacījumus, kuri jāizpilda, lai varētu atvērt jaunas aptiekas
   Rezolutīvā daļa
   Ar Tribunal Superior de Justicia de Asturias2006. gada 30. novembra un 2007. gada 29. janvāra lēmumiem iesniegtie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemami.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.

      OV C 95, 28.4.2007.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 8. martā lietā T-275/02 D pret Eiropas Investīciju banku (EIB) (EIB pārstāvji — Prasība par atcelšanu — Pieņemamība — Pārbaudes laika pagarināšana — Līguma laušana — Nosacījumi — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/19

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 8. martā
   lietā T-275/02 D pret Eiropas Investīciju banku (EIB) (1)

   (EIB pārstāvji - Prasība par atcelšanu - Pieņemamība - Pārbaudes laika pagarināšana - Līguma laušana - Nosacījumi - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2005/C 115/36)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-275/02 D, bijušais Eiropas Investīciju bankas pārstāvis, ar dzīvesvietu Luksemburgā (Luksemburga), ko pārstāv Ž. Šukrūns [J. Choucroun], avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Investīciju Banku (EIB) (pārstāvis — Ž.-P. Minērs [J.-P. Minnaert], kam palīdz P. Muzels [P. Mousel], kas norādīja adresi Luksemburgā), par prasību, pirmkārt, atcelt EIB lēmumus par pārbaudes laika pagarināšanu un prasītāja līguma laušanu un, otrkārt, atlīdzināt iespējamo morālo kaitējumu un zaudējumus, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D Švābi [D. Šváby], sekretāre K. Kristensena [C. Kristensen], administratore, 2005. gada 8. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               nelemt par Eiropas Investīciju bankas lūgumu noteikt konfidencialitāti;

               3)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 261, 26.10.2002.


title: Lieta C-342/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums ( Tribunal do Trabalho de Viseu (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Worten — Equipamentos para o Lar, SA / Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT) (Personas datu apstrāde — Direktīva 95/46/EK — 2. pants — “Personas datu” jēdziens — 6. un 7. pants — Principi, kas saistīti ar datu kvalitāti un datu apstrādes likumīgumu — 17. pants — Datu apstrādes drošība — Darba ņēmēju darba laiks — Darba laika reģistrs — Valsts kompetentās iestādes darba apstākļu uzraudzības jautājumos piekļuve — Darba devēja pienākums darīt pieejamu darba laika reģistru veidā, kas ļautu tam tūlītēju piekļuvi)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/37

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums (Tribunal do Trabalho de Viseu (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Worten — Equipamentos para o Lar, SA/Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT)

   (Lieta C-342/12) (1)

   (Personas datu apstrāde - Direktīva 95/46/EK - 2. pants - “Personas datu” jēdziens - 6. un 7. pants - Principi, kas saistīti ar datu kvalitāti un datu apstrādes likumīgumu - 17. pants - Datu apstrādes drošība - Darba ņēmēju darba laiks - Darba laika reģistrs - Valsts kompetentās iestādes darba apstākļu uzraudzības jautājumos piekļuve - Darba devēja pienākums darīt pieejamu darba laika reģistru veidā, kas ļautu tam tūlītēju piekļuvi)
   2013/C 225/63
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal do Trabalho de Viseu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Worten — Equipamentos para o Lar, SA

      Atbildētāja: Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal do Trabalho de Viseu — Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.) 2. panta un 17. panta 1. punkta interpretācija — “Personas datu” jēdziens — Dati, kas uzskaitīti sabiedrības darbinieku darba laika reģistrācijas sistēmā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 2. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “personas dati” šīs tiesību normas izpratnē ietilpst tāda darba laika uzskaite, kāda ir aplūkota pamatlietā, kurā ir iekļautas norādes, cikos katrs darbinieks ir sācis un beidzis darbu, kā arī ir norādīti attiecīgie pārtraukumi vai pauzes;

               2)

               Direktīvas 95/46 6. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts, kā arī 7. panta c) un e) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā, ar kuru darba devējam ir noteikts pienākums valsts kompetentajām iestādēm darba apstākļu uzraudzības jomā darīt pieejamu darba laika reģistru veidā, kas ļautu tam tūlītēju piekļuvi, ciktāl šis pienākums ir nepieciešams, lai šī iestāde varētu īstenot savu uzdevumu uzraudzīt valsts darba apstākļu tiesiskā regulējuma piemērošanu, tostarp attiecībā uz darba laiku.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012.


title: Lieta T-761/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. novembrī – Consolidated Artists /ITSB – Body Cosmetics International  ( “MANGO” )

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. novembrī – Consolidated Artists/ITSB – Body Cosmetics International (“MANGO”)
   (Lieta T-761/14)
   (2015/C 007/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Consolidated Artists BV (Amstelveen, Nīderlande) (pārstāvis – B. Corne advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Body Cosmetics International GmbH (Willich, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “MANGO”

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 8. septembra lēmums lietā R 2337/2013-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta un 52. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Tiesas spriedums (Virspalāta) 2005. gada 26. aprīlī lietā C-494/01 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Atkritumu apsaimniekošana — Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EK — 4., 5., 8., 9., 10., 12., 13. un 14. pants)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Virspalāta)
   2005. gada 26. aprīlī
   lietā C-494/01 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Atkritumu apsaimniekošana - Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EK - 4., 5., 8., 9., 10., 12., 13. un 14. pants)
   (2005/C 143/02)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-494/01 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2001. gada 20. decembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Veinraits [R. Wainwright] un K. Lūiss [X. Lewis]) pret Īriju (pārstāvis — D. O'Hagans [D. O'Hagan], kam palīdz P. Čarltons [P. Charleton], SC, un E. Kolinss [A. Collins], BL), Tiesa (Virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Jāns [P. Jann] (referents), K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans] un A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], M. Ilešičs [M. Ilešič], J. Malenovskis [J. Malenovský], U. Lehmuss [U. Lõhmus] un E. Levits, ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 26. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu pareizu Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, 4., 5., 8., 9., 10., 12., 13. un 14. panta ieviešanu, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šie noteikumi;

               2)

               neatbildot uz 1999. gada 20. septembra informācijas pieprasījumu par darbībām ar atkritumiem Fērmojā, Korkas grāfistē, Īrija nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no EKL 10. panta;

               3)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 02.03.2002.


title: Lieta T-8/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. janvārī  – Auyantepui Corp ./ITSB – Magda Rose  ( “Mr Jones” )

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/31

         Prasība, kas celta 2015. gada 8. janvārī – Auyantepui Corp./ITSB – Magda Rose (“Mr Jones”)
   (Lieta T-8/15)
   (2015/C 118/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Auyantepui Corp., SA (Panama, Panama) (pārstāvis – E. Manresa Medina, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Magda Rose GmbH & Co. KG (Vīne, Austrija)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Mr Jones” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 10 669 794

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju otrās padomes 2014. gada 28. oktobra lēmums lietā R 49/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu;

               —

               piespriest ITSB un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestātos lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-304/05: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Direktīva 79/409/EEK — Savvaļas putnu aizsardzība — Slēpošanas trašu iekārtošanas ietekmes uz vidi novērtējums)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/7

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 20. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-304/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Direktīva 79/409/EEK - Savvaļas putnu aizsardzība - Slēpošanas trašu iekārtošanas ietekmes uz vidi novērtējums)
   (2007/C 269/13)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. van Beks [M. van Beek] un D. Rekja [D. Recchia])

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Bragulja [I. M. Braguglia] un Dž. Fjengo [G. Fiengo])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 6. panta 2.–4. punkta un 7. panta pārkāpums — Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) 4. panta 1. un 2. punkta pārkāpums — Slēpošanas zonas Santa Caterina Valfurva Stelvio nacionālajā parkā (īpaši aizsargājamā teritorijā IT 2040044) paplašināšana, neveicot ietekmes uz vidi novērtējumu — Pasākumu, lai novērstu traucējumus un tādu sugu dzīvotņu noplicināšanos, kuru dēļ noteikta īpaši aizsargājamā teritorija, neveikšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                           —

                           atļaujot pasākumus, kas var būtiski ietekmēt īpaši aizsargājamo teritoriju IT 2040044, Parco Nazionale dello Stelvio, pienācīgi nenovērtējot šo pasākumu ietekmi uz vidi, ņemot vērā īpaši minētās teritorijas aizsargāšanas mērķus;

                           —

                           atļaujot šādus pasākumus un neievērojot noteikumus, ka gadījumā, ja, neņemot vērā negatīvu vērtējumu saistībā ar ietekmi uz vidi, alternatīvu risinājumu trūkuma dēļ projekts tomēr ir jāīsteno sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā, tad dalībvalsts veic visus vajadzīgos kompensācijas pasākumus un tos paziņo Komisijai, lai nodrošinātu “Natura 2000” tīkla kopējās vienotības aizsardzību, un

                           —

                           neveicot pasākumus, lai novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumu, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta īpaši aizsargājamā teritorija IT 2040044 Parco Nazionale dello Stelvio,

                     Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2.–4. punkts un šīs Direktīvas 7. pants, kā arī Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 1. un 2. punkts;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 229, 17.9.2005.


title: Lieta T-348/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. septembrī — Al-Aqsa /Padome

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/61

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. septembrī — Al-Aqsa/Padome
   (Lieta T-348/07)
   (2007/C 269/111)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stichting Al-Aqsa, Amsterdama (Nīderlande) (pārstāvis — J. Pauw, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Lēmumu 2007/445/EK daļā, kas attiecas uz prasītāju. Prasītāja lūdz arī konstatēt, ka tai nav piemērojama Regula (EK) Nr. 2580/2001;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apgalvo, ka Padomes 2007. gada 28. jūnija Lēmums 2007/445/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, ir atceļams daļā, kas attiecas uz prasītāju.
   Savu prasību prasītāja pamato ar to, ka, pirmkārt, 2001. gada 27. decembra Padomes kopējā nostāja par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu (1) nav piemērojama prasītājai.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka kompetentas iestādes nav pieņēmušas nekādus lēmumus par prasītāju 2001. gada 27. decembra Padomes kopējās nostājas 1. panta 4. punkta nozīmē.
   Treškārt, prasītāja paziņo, ka tai nevar inkriminēt ne nodomu, ne vainu vai zināšanu, kas būtu saistīta ar terorisma darbību atbalstīšanu.
   Ceturtkārt, prasītāja uzskata, ka ne no apstrīdētā lēmuma pamatojuma, ne no tā pamatā esošā valsts lēmuma, neizriet, ka vēl joprojām var pieņemt, ka tā atvieglo teroristiskas darbības.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts samērīguma princips, būtiskas formas prasības, jo Padome nav no jauna pārbaudījusi, vai ir pamats atstāt prasītāju sarakstā, tiesības uz tās īpašuma aizsardzību un prasība aktus atbilstoši pamatot.

      (1)  2001/931/KĀDP (OV 2001 L 344, 93. lpp.).


title: Lieta C-211/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. maijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Doris Povse pret Mauro Alpago

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. maijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Doris Povse pret Mauro Alpago

   (Lieta C-211/10)
   2010/C 179/41
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof [Augstākā Tiesa]

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Doris Povse

      Atbildētājs: Mauro Alpago

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar “spriedumu par uzraudzību [aizgādību], kas neparedz bērna atpakaļatdošanu” Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (Briseles II a regula) (1) 10. panta b) punkta iv) apakšpunkta izpratnē ir jāsaprot arī pagaidu noregulējums, ar kuru “vecāku aizgādības tiesības”, it īpaši tiesības noteikt dzīvesvietu, līdz galīgajam spriedumam par aizgādību tiek piešķirtas tam no vecākiem, kurš bērnu ir nolaupījis?

               2)

               Vai rīkojums par atpakaļatdošanu ietilpst Briseles II a regulas 11. panta 8. punkta piemērošanas jomā vienīgi tad, ja tiesa liek veikt atpakaļatdošanu, pamatojoties uz tās pieņemto spriedumu par aizgādību?

               3)

               Ja atbilde uz 1. vai 2. jautājumu ir apstiprinoša:

                           3.1.

                           Vai sprieduma izpildes valstī var iebilst pret tāda sprieduma izpildi, kuru izcelsmes valsts tiesa ir apstiprinājusi ar apliecību atbilstoši Briseles II a regulas 42. panta 2. punktam, pamatojoties uz izcelsmes valsts tiesas piekritības neesamību (pirmais jautājums) vai Briseles II a regulas 11. panta 8. punkta nepiemērojamību (otrais jautājums)?

                           3.2.

                           Vai arī šādā gadījumā atbildētājam izcelsmes valstī ir jālūdz anulēt apliecību un vai sprieduma izpildes valstī var apturēt sprieduma izpildi līdz izcelsmes valsts tiesas sprieduma pieņemšanai?

               4)

               Ja atbildes uz 1. un 2. vai 3.1. jautājumu ir noliedzošas:
               Vai saskaņā ar Briseles II a regulas 47. panta 2. punktu izpildes valsts tiesas spriedums, ar kuru pagaidu aizgādība piešķirta tam no vecākiem, kurš bērnu ir nolaupījis un kurš saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem uzskatāms par izpildāmu, ir pretrunā ar rīkojuma par atpakaļatdošanu, kas agrāk pieņemts izcelsmes valstī saskaņā ar Briseles II a regulas 11. panta 8. punktu, izpildi, pat ja tas netraucē rīkojuma par atpakaļatdošanu, ko izpildes valsts pieņēmusi saskaņā ar Hāgas 1980. gada 25. oktobra Konvenciju par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem (HKÜ), izpildi?

               5)

               Ja arī uz 4. jautājumu ir jāatbild noliedzoši:

                           5.1.

                           Vai izpildes valstī var atteikt tāda sprieduma izpildi, kuru izcelsmes valsts tiesa ir apstiprinājusi ar Briseles II a regulas 42. panta 2. punktā paredzēto apliecību, ja, kopš šī sprieduma pieņemšanas brīža mainoties apstākļiem, izpilde nopietni apdraudētu bērna intereses?

                           5.2.

                           Vai arī atbildētājam ir jānorāda uz šiem jaunajiem apstākļiem izcelsmes valstī un vai izpildes valstī var apturēt sprieduma izpildi līdz izcelsmes valsts tiesas sprieduma pieņemšanai?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu; OV L 338, 1. lpp.


title: Lieta C-247/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās T-117/07 un T-121/07 Areva u.c./Komisija 2011. gada 24. maijā iesniedza Areva

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās T-117/07 un T-121/07 Areva u.c./Komisija 2011. gada 24. maijā iesniedza Areva

   (Lieta C-247/11 P)
   2011/C 211/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Areva SA (pārstāve — A. Schild, Rechtsanwältin)

      Pārējie lietas dalībnieki: Alstom, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               gadījumā, ja Tiesa uzskata, ka saistībā ar strīdu var tikt pieņemts galīgs nolēmums:

                           —

                           prioritāri, atcelt šādus apstrīdētā lēmuma punktus:

                                       —

                                       1. punkta c) apakšpunktu,

                                       —

                                       2. punkta c) apakšpunktu;

                           —

                           pakārtoti, būtiski samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu;

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas prasītājai radušies Vispārējā tiesā;

               —

               gadījumā, ja Tiesa uzskata, ka saistībā ar strīdu nevar tikt pieņemts galīgs nolēmums, nosūtīt lietu Vispārējās tiesas palātai citā sastāvā un lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus savas apelācijas sūdzības pamatošanai.
   Pirmais pamats ir par to, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi noteikumus par pamatojumu un tiesībām uz aizstāvību, analizējot Areva SA faktisko noteicošo ietekmi pār Areva T&D SA un Areva T&D AG periodā no 2004. gada 9. janvāra līdz 11. maijam. Šajā ziņā prasītāja norāda, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 3. protokola 36. un 53. pantu (Vispārējās tiesas pienākums norādīt pamatojumu savam spriedumam), jo pārsūdzētā sprieduma 150. punktā tā ir aizvietojusi savu argumentāciju ar Komisijas sniegto argumentāciju, a posteriori pievienojot apstrīdētajam lēmumam pamatojumu, kas tajā nebija. Apelācijas sūdzības iesniedzēja arī norāda, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu tiktāl, ciktāl tās argumenti neļauj saprast iemeslus, kādēļ tā nav akceptējusi prasītājas argumentus. Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Areva SA tiesības uz aizstāvību, tai uzliekot probatio diabolica saistībā ar faktiskas noteicošas ietekmes, ko īsteno mātes sabiedrības pret tās meitas sabiedrībām, neesamības pierādīšanu un tai liedzot iespēju paust savu nostāju par jauniem argumentiem, kuri tikuši pievienoti apstrīdētajam lēmumam.
   Otrais pamats ir par to, ka ir pieļauta kļūda noteikumu par naudas sodu samaksas solidaritāti piemērošanā, līdz ar ko ir pārkāpts tiesiskās drošības princips un sodu individuālā rakstura princips. Apelācijas sūdzības iesniedzēja piebilst, ka, uzliekot naudas sodus, kuri būtībā rada “faktisku” solidaritāti starp divām sabiedrībām, kas nekad nav bijušas viena ekonomiska vienība, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi iepriekš minētos principus.
   Trešais pamats ir par to, ka Vispārējā tiesa ir nepareizi interpretējusi noteikumus par Komisijas pilnvaru prettiesisko deleģēšanu, par Vispārējās tiesas pamatojuma trūkumiem un par sodu un sankciju individuālā rakstura principa pārkāpumu, jo starp kopparādniekiem nav skaidri noteikts sadalījums solidaritātes ietvaros. Šajā ziņā Areva SA norāda, pirmkārt, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pamatojoties uz Komisijas lēmuma interpretāciju, kas ir pretrunā Komisijas nodomam, lai iegūtu “risinājumu”, kas, nebūdams juridiski pamatots, tai esot ļāvis noraidīt apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus par Komisijas pilnvaru deleģēšanu. Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējās tiesas iegūtais risinājums pārkāpj tiesiskās drošības un sodu individuālā rakstura vispārējos principus.
   Ceturtais un pēdējais pamats ir par to, ka ir pieļauta tiesību kļūda, piemērojot samērīguma principu un vienlīdzīgas attieksmes principu saistībā ar Areva SA solidāri uzlikto naudas sodu. Prasītāja uzskata, ka Vispārējā tiesa, neizmantojot savu neierobežoto kompetenci un apstiprinot naudas sodu sadalījumu, kurā nav ņemts vērā izdarītā pārkāpuma ilgums, ir pārkāpusi minētos principus.


title: Apvienotās lietas T-299/09 un T-300/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 3. februāra spriedums — Gühring /ITSB (Irbuleņu dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija un okera dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija) (Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes, ko veido irbuleņu dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija, reģistrācijas pieteikums — Kopienas preču zīmes, ko veido okera dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 3. februāra spriedums — Gühring/ITSB (Irbuleņu dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija un okera dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija)
   (apvienotās lietas T-299/09 un T-300/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas preču zīmes, ko veido irbuleņu dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija, reģistrācijas pieteikums - Kopienas preču zīmes, ko veido okera dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombinācija, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2011/C 89/38
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gühring OHG (Albstadt, Vācija) (pārstāvji — A. von Mühlendahl un H. Hartwig, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji G. Schneider, vēlāk G. Schneider un B. Schmidt)

      Priekšmets

   Divas prasības par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. aprīļa lēmumiem lietās R 1330/2008-1 un R 1329/2008-1 attiecībā uz pieteikumiem kā Kopienas preču zīmes reģistrēt irbuleņu dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombināciju un okera dzeltenās un sudrabpelēkās krāsas kombināciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-299/0 un T-300/09 apvienot sprieduma taisīšanas vajadzībām;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

               Gühring OHG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta T-180/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. februāra rīkojums – Pesquerías Riveirenses  u.c./Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Zivsaimniecības politika — Regula (ES) Nr. 40/2013 — Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļas putasu krājuma ziemeļu un dienvidu sastāvdaļu aplūkošana kopumā, nosakot KPN — Tiešas ietekmes neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/34

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. februāra rīkojums – Pesquerías Riveirenses u.c./Padome
   (Lieta T-180/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Zivsaimniecības politika - Regula (ES) Nr. 40/2013 - Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļas putasu krājuma ziemeļu un dienvidu sastāvdaļu aplūkošana kopumā, nosakot KPN - Tiešas ietekmes neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 112/45
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Pesquerías Riveirenses, SL (Ribeira, Spānija), Pesquera Campo de Marte, SL (Ribeira), Pesquera Anpajo, SL (Ribeira), Arrastreros del Barbanza, SA (Ribeira), Martinez Pardavila e Hijos, SL (Ribeira), Lijo Pesca, SL (Ribeira), Frigorificos Hermanos Vidal, SA (Ribeira), Pesquera Boteira, SL (Ribeira), Francisco Mariño Mos y Otros, CB (Ribeira), Pérez Vidal Juan Antonio y Hno, CB (Ribeira), Marina Nalda, SL (Ribeira), Portillo y Otros, SL (Ribeira), Vidiña Pesca, SL (Ribeira), Pesca Hermo, SL (Ribeira), Pescados Oubiña Pérez, SL (Ribeira), Manuel Pena Graña (Ribeira), Campo Eder, SL (Ribeira), Pesquera Laga, SL (Ribeira), Pesquera Jalisco, SL (Ribeira), Pesquera Jopitos, SL (Ribeira) un Pesca-Julimar, SL (Ribeira) (pārstāvis – J. Tojeiro Sierto, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. Westerhof Löfflerová un A. de Gregorio Merino)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2013. gada 21. janvāra Regulu (ES) Nr. 40/2013, ar ko 2013. gadam nosaka ES ūdeņos pieejamās zvejas iespējas un ES kuģu zvejas iespējas konkrētos ūdeņos, kas nav ES ūdeņi, no konkrētiem zivju krājumiem un zivju krājumu grupām, kuras ir starptautisku sarunu vai nolīgumu priekšmets (OV L 23, 54. lpp.), redakcijā ar tajā izdarītajiem grozījumiem, ciktāl, lai noteiktu minētās regulas I A un I B pielikumā izklāstīto putasu kopējo pieļaujamo nozveju, Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļas putasu krājuma ziemeļu un dienvidu sastāvdaļas tiek aplūkotas kopumā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               prasītāji Pesquerias Riveirenses, SL u.c. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta C-182/05: Tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 11. janvāra  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/13

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 11. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-182/05) (1)

   (2006/C 154/33)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 155, 25.06.2005.


title: Lieta C-231/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija 2011. gada 13. maijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija 2011. gada 13. maijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-231/11 P)
   2011/C 204/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Antoniadis, R. Sauer, N. von Lingen)

      Pārējie lietas dalībnieki: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission&Distribution GmbH&Co. KEG, Siemens Transmission&Distribution Ltd, Siemens Transmission&Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               pirmkārt un galvenokārt,

                           —

                           atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 3. marta sprieduma apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija rezolutīvās daļas 2. punktu tiktāl, ciktāl tā pamatā ir pārsūdzētā sprieduma 157. punktā izdarītais Vispārējās tiesas secinājums par to, ka Komisijai ir pienākums noteikt dažādu sabiedrību attiecīgo daļu summās, kuras tām ir jāmaksā solidāri;

                           —

                           atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 3. marta sprieduma apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija rezolutīvās daļas 3. punktu tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa atbilstoši pārsūdzētā sprieduma 158. punktā, lasot to kopā ar tā 245., 247., 262. un 263. punktu, izdarītajiem secinājumiem ir koriģējusi naudas sodu apmēru, tai skaitā nosakot naudas soda daļu, par kuras samaksu ir atbildīga katra konkrētā sabiedrība;

               otrkārt un pakārtoti,

                           —

                           atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija tiktāl, ciktāl tajā atbilstoši pārsūdzētā sprieduma 157. punktam Komisijai ir noteikts pienākums noteikt dažādu sabiedrību attiecīgo daļu summās, kuras tām ir jāmaksā solidāri;

                           —

                           atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa atbilstoši pārsūdzētā sprieduma 158. punktā izdarītajiem secinājumiem sprieduma 245., 247., 262. un 263. punktā ir noteikusi naudas soda daļu, par kuras samaksu ir atbildīga katra konkrētā sabiedrība, tādējādi izmainot Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu C(2006) 6762, galīgā redakcija, lietā COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas;

               treškārt,

                           —

                           noraidīt saistībā ar apvienotajām lietām no T-122/07 līdz T-124/07 Siemens AG Österreich u.c./Komisija izvirzītos prasījumus par Lēmuma C(2006) 6762, galīgā redakcija, 2. panta j), k) un l) punkta atcelšanu;
                           ceturtkārt,

                           —

                           piespriest atbildētājām apelācijas instancē un prasītājām pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan šajā apelācijas tiesvedībā, gan tiesvedībā pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Attiecībā uz Komisiju noteiktais pienākums paredzēt solidāri atbildīgo parādnieku individuālo atbildības sadalījumu neatbilst saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 23. pantu Komisijai piešķirto pilnvaru un pienākumu apmēram un rada valstu tiesību sistēmu apdraudējumu. Šīs pilnvaras un pienākumi attiecas uz ārējām attiecībām, proti, uz naudas sodu noteikšanu un attiecīgā gadījumā uz secinājumu, ka lietas dalībnieki, kuriem ir adresēts lēmums, ir atzīstami par solidāri atbildīgiem. Savukārt par solidāri atbildīgām atzīto personu starpā pastāvošajām iekšējām attiecībām, kas solidāras atbildības noteikšanas ietvaros var ietvert viena par solidāri atbildīgu atzītā parādnieka regresa tiesības attiecībā pret pārējiem parādniekiem, pārsvarā ir piemērojamas dalībvalstu tiesības.

               2)

               Vispārējā tiesa ir pārsniegusi savu neierobežoto kompetenci, saistošā veidā nosakot konkrētas atbildības daļas iekšējo attiecību ietvaros attiecībā uz valsts tiesās iespējami celtajām prasībām par atlīdzināšanu.

               3)

               Vispārējās tiesas Komisijai noteiktais pienākums detalizēti reglamentēt no solidārās atbildības noteikšanas izrietošās tiesiskās sekas nevar tikt pamatots ar sodu un sankciju individuālas noteikšanas principu, uz kuru šajā ziņā ir atsaukusies Vispārējā tiesa; katrā ziņā tādējādi tiek pārkāpts uzņēmuma atzīšanas par atbildīgu par LESD 101. un 102. panta pārkāpumiem princips.

               4)

               Vispārējā tiesa ir pieņēmusi savu nolēmumu ultra petita veidā un ir pārkāpusi sacīkstes principu tiktāl, ciktāl tā ir veikusi atbildības sadalījumu iekšējo attiecību ietvaros un netieši ir izmainījusi lēmumu, kas nebija lūgts un nebija arī pietiekami apspriests.

               5)

               Vispārējā tiesa ir pārkāpusi arī pienākumu norādīt pamatojumu, jo no pārsūdzētā sprieduma nav pietiekami skaidri noprotami galvenie pamatojošie elementi un Vispārējā tiesa nav izvērtējusi Komisijas izvirzītos argumentus attiecībā uz solidārās atbildības noteikšanu.

               6)

               Visbeidzot, pārsūdzētajā spriedumā neesot ievērota Komisijas rīcības brīvība attiecībā uz atbildīgo personu noteikšanu.


title: Lieta F-31/10: Prasība, kas celta 2010. gada 14. maijā — Guittet /Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/59

         Prasība, kas celta 2010. gada 14. maijā — Guittet/Komisija
   (Lieta F-31/10)
   2010/C 179/105
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christian Guittet (Kannas, Francija) (pārstāvis — L. Levi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, prasība atcelt lēmumu, ar ko tiek izbeigta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu uzsāktā procedūra saistībā ar pastāvīgas invaliditātes pakāpes 64,5 % apmērā piešķiršanu prasītājam, un, otrkārt, prasība atlīdzināt prasītājam radušos mantisko un morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2009. gada 27. jūlija lēmumu, ar ko tiek izbeigta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu uzsāktā procedūra saistībā ar 2003. gada 8. decembrī ar prasītāju notikušo nelaimes gadījumu;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2010. gada 16. februāra lēmumu, ar ko tiek noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               tā rezultātā, nolemt, ka pastāvīgas daļējas invaliditātes pakāpe ir jānosaka, pamatojoties uz nelaimes brīdī un līdz 2006. gada 1. janvārim spēkā esošajiem noteikumiem un novērtēšanas skalu; un ka atbilstoši Civildienesta noteikumu 73. pantam iesniegtais prasītāja lūgums ir jāpārskata objektīvai, neatkarīgai un neitrālai ārstu komisijai, kas ir spējīga strādāt ātri, pilnīgi neatkarīgi un objektīvi;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt nokavējuma procentus par nesamaksātajām summām saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu, piemērojot 12 % likmi par periodu, kas sācies vēlākais 2004. gada 8. decembrī, līdz pat pilnīgai attiecīgās summas izmaksāšanai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus, kas ex æquo et bono novērtēti EUR 50 000 apmērā saistībā ar pieņemtā lēmuma rezultātā radušos morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus, kas novērtēti EUR 15 000 apmērā saistībā ar mantisko kaitējumu, kas radies pieņemtā lēmuma rezultātā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-263/15: Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/16

         Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija
   (Lieta T-263/15)
   (2015/C 254/20)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gmina Miasto Gdynia (Gdiņa, Polija), Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdiņa, Polija) (pārstāvji – T. Koncewicz, K. Gruszecka-Spychała, M. Le Berre, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu un atcelt kopumā Eiropas Komisijas 2015. gada 26. februāra lēmumu lietā S. A. 35388 (2013/C) (ex 2013/NN un ex 2012/N) Polija “Lidostas Gdynia Kosakowo izveide”;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza tostarp šādus pamatus:

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots:

                           —

                           Komisija ir pieļāvusi patvaļību un acīmredzamas kļūdas to faktu konstatēšanā, kas bija apstrīdētā lēmuma pieņemšanas pamatā, un līdz ar to pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas un pieļāvusi acīmredzamas kļūdas iesniegto pierādījumu vērtējumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots:

                           —

                           Komisija nav pārbaudījusi faktus un apstākļus, kuriem ir nozīme investīciju Lidostā Gdynia Kosakowo tiesiskajā vērtējumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots:

                           —

                           Komisija ir pārsniegusi novērtējuma brīvības robežas tās jurisdikcijas izpratnē, saskaņā ar kuru iestādes, kas izmanto novērtējuma brīvību, pienākums arī noskaidrot, kādēļ vieni pierādījumi un fakti ir tikuši ņemti vērā, bet citi noraidīti.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots:

                           —

                           Komisija, kļūdaini noteikdama piemērošanas jomu un kļūdaini veikdama interpretāciju, ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu kopsakarā ar Eiropas tiesību vispārīgo tiesiskās noteiktības un iestāžu lojalitātes pret tiesību subjektu principu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots:

                           —

                           Fakti un pierādījumi ir tikuši kļūdaini juridiski kvalificēti, un, tā kā apstrīdētajā lēmumā ir atzīts, ka lietā nav tikuši izpildīti nosacījumi, lai atzītu, ka prasītāju darbība atbilst privātā investora kritērijam, un nav pierādīts, ka privātais investors būtu īstenojis investīcijas projektu, un tādēļ pieņemts, ka investīcija lidostā Gdynia Kosakowo ir nesaderīgs valsts atbalsts, ar šo lēmumu tika pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts.


title: Lieta F-11/05: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2006. gada 29. jūnija rīkojums — Chassagne pret Komisiju (Ierēdņi — Atalgojums — Ikgadējie ceļa izdevumi — Noteikumi, kas līdz 2004. gada 1. maijam tiek piemēroti ierēdņiem no Francijas aizjūras teritorijām — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/33

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2006. gada 29. jūnija rīkojums — Chassagne pret Komisiju
   (Lieta F-11/05) (1)

   (Ierēdņi - Atalgojums - Ikgadējie ceļa izdevumi - Noteikumi, kas līdz 2004. gada 1. maijam tiek piemēroti ierēdņiem no Francijas aizjūras teritorijām - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2006/C 190/62)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Olivier Chassagne, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un Y. Minatchy, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un H. Tserepa-Lacombe, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Eiropas Kopienu Komisijas lēmuma atcelšana, ar kuru prasītājam tiek atteikts piemērot Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta 1.–3. punkta noteikumus par ikgadējo ceļa izdevumu atmaksas kārtību redakcijā, kas piemērojama līdz 2004. gada 1. maijam, un, otrkārt, tā kaitējuma atlīdzināšana, ko prasītājs esot cietis šī noraidījuma dēļ
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005. (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-123/05 un vēlāk ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu tā tika nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 21. jūlijā lietā C-370/03 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Finanšu pasākumi, kurus piemēro saistībā ar segtajiem izdevumiem)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 21. jūlijā
   lietā C-370/03 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (ELVGF - Finanšu pasākumi, kurus piemēro saistībā ar segtajiem izdevumiem)
   (2005/C 217/18)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-370/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 27. augustā cēla Grieķijas Republika (pārstāvji — G. Kanelopuls [G. Kanellopoulos] un V. Kondolaims [V. Kontolaimos]) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — M. Kondu-Dirande [M. Condou-Durande], kam palīdz M. Korogianakis [N. Korogiannakis]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas] (referents), tiesneši Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], S. fon Bārs [S. von Bahr], U. Lehmuss [U. Lõhmus] A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretārs H. fon Holšteins [H. von Holstein], 2005. gada 21. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Komisijas 2003. gada 27. jūnija Lēmumu 2003/481/EK par finanšu pasākumiem, kurus saistībā ar izdevumiem, ko sedz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļa, piemēro uzņēmēju izdarīto pārkāpumu gadījumos, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz šā lēmuma I Pielikumā pozīcijā ar nosaukumu “No valsts budžeta apmaksājamās summas” minēto summu GRD14 272 278 (EUR41 884, 90) apmērā;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 251, 18.10.2003.


title: Lieta C-87/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Amtsgericht Schorndorf (Vācija) 2009. gada 2. marta rīkojumu – Ingrid Putz/Medianess Electronics GmbH

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Amtsgericht Schorndorf (Vācija) 2009. gada 2. marta rīkojumu – Ingrid Putz/Medianess Electronics GmbH
   (Lieta C-87/09)
   2009/C 90/31
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Schorndorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ingrid Putz

      Atbildētāja: Medianess Electronics GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (1) 3. panta 2. un 3. punkts ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts tiesiskais noregulējums, kurā noteikts, ka, nodrošinot līgumam atbilstīgu patēriņa preces stāvokli ar preces nomaiņu, pārdevējam nav jāsedz ar vēlāk piegādātas patēriņa preces montāžu lietā, kurā patērētājs atbilstoši tās veidam un lietošanas mērķim ir iemontējis līgumam neatbilstošu patēriņa preci, saistīti izdevumi, ja montāžas darbi sākotnēji nav bijuši paredzēti?

               2)

               Vai iepriekš minētās direktīvas 3. panta 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, nodrošinot līgumam atbilstīgu patēriņa preces stāvokli ar preces nomaiņu, pārdevējam nav jāsedz ar līgumam neatbilstošas patēriņa preces demontāžu no lietas, kurā patērētājs atbilstoši tās veidam un lietošanas mērķim patēriņa preci ir iemontējis, saistīti izdevumi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (OV L 171, 12. lpp.).


title: Lieta F-1/12: Prasība, kas celta 2012. gada 2. janvārī — ZZ /Eiropas Savienības Revīzijas palāta

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/29

         Prasība, kas celta 2012. gada 2. janvārī — ZZ/Eiropas Savienības Revīzijas palāta
   (Lieta F-1/12)
   2012/C 133/57
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot, A. Tymen, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Revīzijas palāta

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Savienības Revīzijas palātas lēmumu, ar kuru noraidīts lūgums atlīdzināt nodarītos zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 21. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīts lūgums atlīdzināt nodarītos zaudējumus, kas radušies viņa pensionēšanās, saņemot invaliditātes pensiju, rezultātā;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt 2011. gada 22. septembra lēmumu, ar kuru tiek noraidīta prasītāja 2011. gada 1. martā iesniegtā sūdzība;

               —

               atlīdzināt nodarītos zaudējumus;

               —

               piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-605/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 30. decembrī iesniedza Korkein oikeus (Somija) – Virpi Komu , Hanna Ruotsalainen , Ritva Komu / Pekka Komu , Jelena Komu

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 30. decembrī iesniedza Korkein oikeus (Somija) – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu/Pekka Komu, Jelena Komu

   (Lieta C-605/14)
   (2015/C 081/11)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

   Korkein oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu

      Atbildētāji: Pekka Komu, Jelena Komu

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 22. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka strīds, kura ietvaros daļa nekustama īpašuma kopīpašnieku pieprasa izbeigt kopīpašuma attiecības un īpašumu pārdot, šīs pārdošanas īstenošanai ieceļot pilnvarnieku, ir atzīstams par tiesvedību, kuras priekšmets ir nekustamā īpašuma lietu tiesības 22. panta 1. punkta izpratnē?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-82/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo (Spānija) 2007. gada 15. februārī rīkojumu — Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones pret Administración del Estado

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo (Spānija) 2007. gada 15. februārī rīkojumu — Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones pret Administración del Estado

   (Lieta C-82/07)
   (2007/C 82/44)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo (Spānija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones

      Atbildētāja: Administración del Estado

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2002/21/EK (1) 3. panta 2. punkts un 10. panta 1. punkts saistībā ar tās vienpadsmito apsvērumu uzliek dalībvalstīm pienākumu valsts numuru resursu piešķiršanas un valsts numuru piešķiršanas plānu pārvaldības jomā “regulējošās [reglamentējošās] funkcijas”, no vienas puses, un “darbības [pārvaldības funkcijas]”, no otras puses, piešķirt dažādām [pārvaldes] iestādēm?

               2)

               Vai gadījumā, kad dalībvalsts, savā valsts tiesību sistēmā transponējot Direktīvu 2002/21/EK, valsts numuru resursu piešķiršanu un valsts numuru piešķiršanas plānu pārvaldību ir uzticējusi kādai īpašai [pārvaldes] iestādei, tā vienlaikus var ierobežot attiecīgās [pārvaldes] iestādes pilnvaras šajā jomā, tās piešķirot citām [iestādēm] vai pašai valsts pārvaldei tādējādi, ka līdz ar to faktiski šos resursus kopīgi pārvalda vairākas [pārvaldes] iestādes?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp.).


title: Lieta T-202/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 10. septembra rīkojums — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki un Marfin Investment Group Symmetochon /Komisija

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/29

         Vispārējās tiesas 2013. gada 10. septembra rīkojums — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki un Marfin Investment Group Symmetochon/Komisija
   (Lieta T-202/11) (1)

   2013/C 336/63
   Tiesvedības valoda — angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 160, 28.5.2011.


title: Lieta C-607/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 29. decembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Bookit, Ltd / Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 29. decembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Bookit, Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-607/14)
   (2015/C 081/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bookit, Ltd

      Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi:

               1.

               Attiecībā uz Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas (EK) 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzēto atbrīvojumu no PVN, kā Tiesa to ir interpretējusi spriedumā lietā SDC (EU:C:1997:278) – kādi ir atbilstošie principi, kas būtu jāpiemēro, lai noteiktu, vai “debeta un kredīta kartes apkalpošanas pakalpojums” (tāds kā šajā lietā sniegtais pakalpojums) “ietekmē fondu nodošanu un rada izmaiņas juridiskajā un finansiālajā situācijā” šī sprieduma 66. punkta izpratnē?

               2.

               Kādi faktori parasti atšķir: a) pakalpojumu, kas ietver finanšu informācijas sniegšanu, bez kuras maksājums netiktu veikts, bet uz kuru neattiecas atbrīvojums (kā tas ir spriedumā Nordea Pankki Suomi (EU:C:2011:532)), no b) datu apstrādes pakalpojuma, kas praksē ietekmē fondu pārnešanu un ko Tiesa tāpēc identificēja kā tādu, kas var ietilpt atbrīvojuma piemērošanas jomā (kā tas ir sprieduma lietā SDC 66. punktā)?

               3.

               It īpaši, un debeta un kredīta karšu apkalpošanas pakalpojumu kontekstā:

                           a.

                           vai atbrīvojums no nodokļa attiecas uz tādiem pakalpojumiem, kuru rezultātā tiek pārnesti fondi, bet kas neietver pienākumu debitēt vienu kontu un atbilstoši kreditēt citu kontu?

                           b.

                           vai tiesības uz atbrīvojumu no nodokļa ir atkarīgas no tā, vai pakalpojumu sniedzējs pats iegūst autorizācijas kodus tieši no kartes turētāja bankas, vai, alternatīvi, iegūst šos kodus ar saņēmējbankas starpniecību?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Tiesnešu darbība palātās

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/37

         Tiesnešu darbība palātās
   (2006/C 131/67)
   2006. gada 8. maija plenārsēdē Pirmās instances tiesa pēc Moavero Milanezi [Moavero Milanesi] stāšanās tiesneša amatā nolēma šādi grozīt 2005. gada 7. jūlija plenārsēdes lēmumu par tiesnešu darbību palātās:
   Laika posmā no 2006. gada 8. maija līdz 2006. gada 30. septembrim:

                  ceturtajā palātā paplašinātā sastāvā, kas lietas izskata piecu tiesnešu sastāvā:

               darbojas palātas priekšsēdētājs Legāls [Legal], tiesneši Linda [Lindh], Višņevska-Bjalecka [Wiszniewska-Białecka], Vadapals [Vadapalas] un Moavero Milanezi;

                  ceturtajā palātā, kas lietas izskata trīs tiesnešu sastāvā:

               darbojas palātas priekšsēdētājs Legāls un

                           a)

                           tiesneši Linda un Vadapals vai

                           b)

                           tiesneši Višņevska-Bjalecka un Moavero Milanezi.


title: Lieta C-249/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 49. pants — Sestā PVN direktīva — 21. un 22. pants — Nodokļu maksātāja, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī nevis tajā, kurā veic ar nodokli apliekamus darījumus, pienākums iecelt nodokļu pārstāvi, kas nav tiešais PVN parādnieks)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/6

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku
   (Lieta C-249/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. un 49. pants - Sestā PVN direktīva - 21. un 22. pants - Nodokļu maksātāja, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī nevis tajā, kurā veic ar nodokli apliekamus darījumus, pienākums iecelt nodokļu pārstāvi, kas nav tiešais PVN parādnieks)
   (2006/C 190/09)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un I. Koskinen, pārstāvji)

      Atbildētāja: Somijas Republika (pārstāvji — T. Pynnä un E. Bygglin, pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. un 49. panta, kā arī 21. un 22. panta Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), pārkāpums — Valsts tiesību akti, ar kuriem nodokļu maksātājam, kurš nav rezidents, bet veic ar nodokli apliekamus darījumus, uzliek pienākumu iecelt nodokļu pārstāvi, kas nav nodokļa tiešais parādnieks
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               uzliekot pienākumu iecelt nodokļu pārstāvi nodokļu maksātājiem, kas nav Somijas rezidenti, bet veic tur ar nodokli apliekamus darījumus un ir reģistrēti citā dalībvalstī vai trešajā valstī, ar kuru noslēgts nolīgums par kompetento iestāžu savstarpēju palīdzību netiešo nodokļu jomā, kura piemērošanas joma atbilst Padomes 1976. gada 15. marta Direktīvai 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību noteiktu maksājumu, nodokļu, nodevu un citu pasākumu piedziņā, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 2001. gada 15. jūnija Direktīvu 2001/44/EEK, un Padomes 2003. gada 7. oktobra Regulai (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvu sadarbību pievienotās vērtības nodokļu jomā un Regulas (EEK) Nr. 218/92 atcelšanu, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar 21. un 22. pantu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvu 2001/115/EK;

               2)

               Somijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 193, 06.08.2005.


title: Lieta C-237/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón

   (Lieta C-237/16)
   (2016/C 260/31)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Atbildētāja: Diputación General de Aragón

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 49. un 54. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir reģionālais nodoklis, ko uzliek par kaitējumu, kas tiek nodarīts videi, izmantojot ar komercdarbību un saimniecisko darbību saistītas iekārtas un ierīces mazumtirdzniecības uzņēmumos, kuru rīcībā ir liela tirdzniecībai un to klientu autostāvvietām paredzēta teritorija, ar nosacījumu, ka to sabiedrībai pieejamā tirdzniecības platība ir lielāka par 500 m2, bet ko iekasē neatkarīgi no tā, vai šie mazumtirdzniecības uzņēmumi faktiski atrodas pilsētas teritorijā vai ārpus tās, un vairākumā gadījumu to uzliek citu dalībvalstu uzņēmumiem, ņemot vērā, ka (i) to faktiski neuzliek tirgotājiem, kam pieder vairāki mazumtirdzniecības uzņēmumi, neatkarīgi no to kopējās sabiedrībai pieejamās tirdzniecības platības, ja nevienā no tiem sabiedrībai pieejamā tirdzniecības platība nav lielāka par 500 m2, un tostarp arī tad, ja kāds vai kādi no tiem pārsniedz šo slieksni, bet to nodokļa bāze nav lielāka par 2 000 m2, savukārt to faktiski uzliek tirgotājiem, kuriem pieder viens mazumtirdzniecības uzņēmums, kura sabiedrībai pieejamā tirdzniecības platība pārsniedz šos sliekšņus, un (ii) turklāt to neuzliek mazumtirdzniecības uzņēmumiem, kas nodarbojas tikai ar tehnikas, transportlīdzekļu, instrumentu, rūpniecības preču, būvmateriālu, sanācijas materiālu, durvju un logu tirdzniecību tikai pārdevējiem vai piegādātājiem, mēbeļu individuāliem, tradicionāliem un specializētiem veikaliem, transportlīdzekļu koncesionāru salonos un remontdarbnīcās, dārzkopības preču, kultūraugu, degvielas un motordegvielas tirdzniecību, neatkarīgi no tā, kāda ir to sabiedrībai pieejamā tirdzniecības platība?

               2)

               Vai LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizliegts valsts atbalsts saskaņā ar minēto noteikumu ir tas, ka IDMGAV [nodoklis par kaitējumu, ko videi rada lielas tirdzniecības platības] faktiski netiek uzlikts mazumtirdzniecības uzņēmumiem, kuru sabiedrībai pieejamā tirdzniecības platība nav lielāka par 500 m2, vai arī tiem, kuriem tā ir lielāka, bet to nodokļa bāze nav lielāka par 2 000 m2, un mazumtirdzniecības uzņēmumiem, kas nodarbojas tikai ar tehnikas, transportlīdzekļu, instrumentu un rūpniecības preču, būvmateriālu, sanācijas materiālu, durvju un logu tirdzniecību tikai pārdevējiem vai piegādātājiem, mēbeļu individuāliem, tradicionāliem un specializētiem veikaliem, transportlīdzekļu koncesionāru salonos un remontdarbnīcās, dārzkopības preču, kultūraugu un degvielas un motordegvielas tirdzniecību?


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 13. janvārī lietā C-174/02 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Streekgewest Westelijk Noord-Brabant pret Staatssecretaris van Financïen (Valsts atbalsts — EK līguma 93. panta 3. punkts (jaunajā redakcijā EKL 88. panta 3. punkts) — Atbalsta plāns — Aizliegums veikt pasākumus, kas ir ierosināti pirms Komisijas galīgā lēmuma pieņemšanas — Aizlieguma apjoms, ja atbalstu veido atbrīvojums no nodokļa — Personu noteikšana, kuras var atsaukties uz iespējamo pārkāpumu)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 13. janvārī
   lietā C-174/02 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Streekgewest Westelijk Noord-Brabant pret Staatssecretaris van Financïen
       (1)

   (Valsts atbalsts - EK līguma 93. panta 3. punkts (jaunajā redakcijā EKL 88. panta 3. punkts) - Atbalsta plāns - Aizliegums veikt pasākumus, kas ir ierosināti pirms Komisijas galīgā lēmuma pieņemšanas - Aizlieguma apjoms, ja atbalstu veido atbrīvojums no nodokļa - Personu noteikšana, kuras var atsaukties uz iespējamo pārkāpumu)
   (2005/C 57/05)
   tiesvedības valoda - holandiešu
   Lietā C-174/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 8. martā un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 13. maijā tiesvedībā Streekgewest Westelijk Noord-Brabant pret Staatssecretaris van Financïen, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr un K. Schiemann (referents), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretāre M.-F. Contet, galvenā administratore, 2005. gada 13. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               EK līguma 93. panta 3. punkta pēdējais teikums (jaunajā redakcijā – 88. panta 3. punkta pēdējais teikums) ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā sakarā persona – tāda nodokļa maksātāja, kas ir atbalsta neatņemama sastāvdaļa un kas ir uzlikts, pārkāpjot šajā normā noteikto īstenošanas aizliegumu, – var atsaukties uz šo normu neatkarīgi no tā, vai indivīdu ir ietekmējis no atbalsta pasākuma izrietošais konkurences izkropļojums;

               2)

               EK līguma 93. panta 3. punkta pēdējais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais aizliegums attiecas uz nodokli tikai tad, ja pastāv obligāta saistība starp ienākumu no šī nodokļa un attiecīgo atbalsta pasākumu. Ar to, ka atbalsts ir piešķirts nodokļa atbrīvojuma veidā vai ka zaudējums, kas radies no atbrīvošanas, attiecīgās dalībvalsts budžeta vērtējuma nolūkos ir kompensēts ar nodokļa paaugstināšanu, vien nepietiek, lai radītu šādu saistību.

      (1)  OV C 169, 13.07.2002.


title: Lieta C-145/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 12. septembrī — Spānijas Karaliste pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Eiropas Parlaments — Vēlēšanas — Tiesības balsot — Britu Sadraudzības pilsoņi, kas dzīvo Gibraltārā un kuriem nav Savienības pilsonības)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/2

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 12. septembrī — Spānijas Karaliste pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti
   (Lieta C-145/04) (1)

   (Eiropas Parlaments - Vēlēšanas - Tiesības balsot - Britu Sadraudzības pilsoņi, kas dzīvo Gibraltārā un kuriem nav Savienības pilsonības)
   (2006/C 281/03)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad] un F. Diess Moreno [F. Díez Moreno], pārstāvji)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — R. Kodvela [R. Caudwell], P. Goldsmits [P. Goldsmith], D. Vaijats [D. Wyatt] un D. Andersons [D. Anderson], QC, pārstāvis un M. Čemberlens [M. Chamberlain], barrister)

      Persona; kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. C. Ladenburger, agent)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 189., 190., 17. un 19. panta, kā arī 1976. gada Akta par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu vispārējās tiešās vēlēšanās, kas pievienots Padomes 1976. gada 20. septembra Lēmumam 76/787/EOTK, EEK, Euratom, pārkāpums — Gibraltārā dzīvojošo Britu Sadraudzības pilsoņu tiesības balsot Eiropas Parlamenta vēlēšanās
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.