title: Apvienotās lietas C-188/10 un C-189/10: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 22. jūnija spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Aziz Melki (C-188/10), Sélim Abdeli (C-189/10) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 267. pants — Valsts likuma atbilstības pārbaude gan Savienības tiesībām, gan valsts Konstitūcijai — Valsts tiesiskais regulējums, kurā procesam, ar kuru tiek uzsākta atbilstības konstitūcijai pārbaude, tiek piešķirts prioritārs raksturs — LESD 67. pants — Personu brīva pārvietošanās — Kontroles atcelšana pie iekšējām robežām — Regula (EK) Nr. 562/2006 — 20. un 21. pants — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir atļautas identitātes pārbaudes teritorijā starp Francijas sauszemes robežu ar līgumslēdzējām valstīm konvencijai, ar kuru īsteno Šengenas nolīgumu, un līniju, kura atrodas 20 kilometru attālumā no šīs robežas)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/14

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 22. jūnija spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Aziz Melki (C-188/10), Sélim Abdeli (C-189/10)
   (Apvienotās lietas C-188/10 un C-189/10) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 267. pants - Valsts likuma atbilstības pārbaude gan Savienības tiesībām, gan valsts Konstitūcijai - Valsts tiesiskais regulējums, kurā procesam, ar kuru tiek uzsākta atbilstības konstitūcijai pārbaude, tiek piešķirts prioritārs raksturs - LESD 67. pants - Personu brīva pārvietošanās - Kontroles atcelšana pie iekšējām robežām - Regula (EK) Nr. 562/2006 - 20. un 21. pants - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir atļautas identitātes pārbaudes teritorijā starp Francijas sauszemes robežu ar līgumslēdzējām valstīm konvencijai, ar kuru īsteno Šengenas nolīgumu, un līniju, kura atrodas 20 kilometru attālumā no šīs robežas)
   2010/C 221/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Aziz Melki (C-188/10), Sélim Abdeli (C-189/10)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation — Savienības vispārējo principu un LESD 67. un 267. panta interpretācija — Obligāta prasība par iepriekšēju vēršanos Conseil constitutionnel, ja iespējama valsts tiesību normas neatbilstība konstitūcijai izriet no tās neatbilstības Savienības tiesību normām — Savienības tiesību pārākums pār valsts tiesībām — Personu brīva pārvietošanās — Personu nekontrolēšana uz iekšējām robežām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 267. pantam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesību akts, ar kuru tiek ieviesta valsts likumu atbilstības konstitūcijai pārbaudes izpildes procedūra, ja šīs procedūras prioritārā rakstura dēļ gan pirms jautājuma par atbilstību konstitūcijai nosūtīšanas valsts tiesai, kuras kompetencē ietilpst likumu atbilstības konstitūcijai pārbaude, gan, nepieciešamības gadījumā, pēc šīs tiesas nolēmuma attiecīgajā jautājumā visas citas valsts tiesas tiek kavētas īstenot savas tiesības vai izpildīt savu pienākumu uzdot Tiesai prejudiciālos jautājumus. Turpretī LESD 267. pantam nav pretrunā tāds valsts tiesību akts, ja citas valsts tiesas var brīvi:

                           —

                           jebkurā tiesvedības brīdī, kurš tām liekas piemērots, un pat atbilstības konstitūcijai pārbaudes izpildes procedūras beigās uzdot Tiesai ikvienu prejudiciālu jautājumu, kādu tās uzskata par nepieciešamu;

                           —

                           veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu Savienības tiesību sistēmā piešķirto tiesību pagaidu tiesisko aizsardzību tiesā, un

                           —

                           šādas izpildes procedūras beigās nepiemērot attiecīgo valsts tiesību normu, ja tiesas uzskata, ka tā ir pretrunā Savienības tiesībām.

                     Iesniedzējtiesai ir jāpārliecinās, vai pamata lietā minēto valsts tiesību aktu var interpretēt kā atbilstošu šīm Savienības tiesību prasībām;

               2)

               LESD 67. panta 2. punktam, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), 20. un 21. pantam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru attiecīgās dalībvalsts policijas iestādēm vienīgi 20 kilometru teritorijā no šīs valsts sauszemes robežas ar Konvencijas, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīta Šengenā (Luksemburga) 1990. gada 19. jūnijā, līgumslēdzējām valstīm ir tiesības pārbaudīt ikvienas personas identitāti, neatkarīgi no šīs personas uzvedības un īpašiem apstākļiem, kas rada sabiedriskās kārtības apdraudējuma risku, lai pārliecinātos, vai tiek ievērots likumā noteiktais pienākums turēt, nēsāt un uzrādīt atļaujas un dokumentus, neparedzot šīm pilnvarām nepieciešamo ietvaru, ar kuru tiktu garantēts, ka minēto pilnvaru īstenošanai praksē nerodas robežpārbaudei līdzvērtīga iedarbība.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta C-450/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 19. novembrī iesniedza Niedersächsisches Finanzgericht (Vācija) — Ulrich Schröder/Finanzamt Hameln

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 19. novembrī iesniedza Niedersächsisches Finanzgericht (Vācija) — Ulrich Schröder/Finanzamt Hameln

   (Lieta C-450/09)
   2010/C 37/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Niedersächsisches Finanzgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ulrich Schröder

      Atbildētājs: Finanzamt Hameln

      Prejudiciālais jautājums

   Atbilstoši EK līguma 234. panta 3. punktam tiek iesniegts šāds jautājumu prejudiciālā nolēmuma pieņemšanai:
   vai tas, ka ģimenes loceklis, kas iekšzemē ir ierobežots nodokļa maksātājs, atšķirībā no neierobežota nodokļa maksātāja ar ienākumiem no izīrēšanas un iznomāšanas saistītos pensijas maksājumus nevar atskaitīt kā īpašos izdevumus, ir pretrunā EK līguma 56. pantam vai attiecīgi EK līguma 12. pantam?


title: Lieta C-117/07: Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 27. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/28/EK — Labas klīniskās prakses principi un sīki izstrādātas pamatnostādnes attiecībā uz pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm — Prasības attiecībā uz šādu zāļu ražošanas vai importēšanas atļauju — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/5

         Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 27. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-117/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/28/EK - Labas klīniskās prakses principi un sīki izstrādātas pamatnostādnes attiecībā uz pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm - Prasības attiecībā uz šādu zāļu ražošanas vai importēšanas atļauju - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 283/08)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un M. Šimerdová)

      Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvis — T. Boček)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Pasākumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 8. aprīļa Direktīvu 2005/28/EK, ar ko nosaka labas klīniskās prakses principus un sīki izstrādātas pamatnostādnes attiecībā uz pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm, kā arī prasības attiecībā uz šādu zāļu ražošanas vai importēšanas atļauju (OV L 91, 13. lpp.) neveikšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 8. aprīļa Direktīvu 2005/28/EK, ar ko nosaka labas klīniskās prakses principus un sīki izstrādātas pamatnostādnes attiecībā uz pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm, kā arī prasības attiecībā uz šādu zāļu ražošanas vai importēšanas atļauju, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 31. panta 1. punkts;

               2)

               Čehijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-314/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2006. gada 20. jūlija rīkojumu — Société Pipeline Méditerranée et Rhône ( SPMR ) pret Administration des douanes et droits indirects , Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières ( DNRED )

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2006. gada 20. jūlija rīkojumu — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR) pret Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
   (Lieta C-314/06)
   (2006/C 224/47)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)

      Atbildētāja: Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nepārvaramas varas jēdziens, kas ir pamatā zaudējumiem, kas radušies nodokļu atlikšanas režīmā Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (1) 14. panta 1. punkta izpratnē, ir jāizprot kā neparedzami un nepārvarami apstākļi, kas radušies neatkarīgi no apstiprināta noliktavu saimnieka, kurš atsaucas uz šiem apstākļiem savas prasības par nodokļu atbrīvojumu pamatojumam, vai arī pietiek ar to, ka attiecībā uz apstiprinātu noliktavu saimnieku šie apstākļi ir bijuši nepārvarami?

               2)

               Vai produktu daļēju zaudējumu, kas notecējuši no naftas vada sakarā ar to, ka tie ir šķidrā veidā un ka zemes, uz kuras tie notecēja, struktūra neļāva tos atgūt un noveda pie to aplikšanas ar nodokli, var tikt uzskatīti par zaudējumiem preču īpatnību dēļ iepriekš minētās Direktīvas 92/12 14. panta 1. punkta izpratnē?

      (1)  OV L 76, 1. lpp.


title: Lieta F-70/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. novembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Iespēja celt paralēlu prasību — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/78

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-70/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Iespēja celt paralēlu prasību - Acīmredzama nepieņemamība)
   2010/C 24/146
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — C. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un J. Currall)

      Priekšmets

   Komisijas lēmuma, ar ko netiek apmierināts prasītāja lūgums saņemt atlīdzību par daļu no tiesāšanās izdevumiem, kurus Komisijai uzdeva atlīdzināt ar Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. marta rīkojumu lietā T-176/04, atcelšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību — (Lieta T-176/04 DEP, ko Pirmās instances tiesa nosūtījusi atpakaļ ar 2009. gada 6. jūlija rīkojumu)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Marcuccio celtā prasījuma pirmo, otro, trešo un sesto punktu noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši attiecībā uz Marcuccio celtā prasījuma pirmo, otro, trešo un sesto punktu, tai skaitā tos, kas radušies sakarā ar tiesāšanos lietā T-176/04 DEP.

      (1)  OV C 223, 22.09.2007., 20. lpp.


title: Lieta C-227/11: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 19. janvāra rīkojums ( Rechtbank Haarlem (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat (Reglamenta 104. panta 3. punkts — Kopējais muitas tarifs — Tarifu pozīcijas — Tīkla analizatori — Klasifikācija — Pasaules muitas organizācijas sniegtā klasifikācijas atzinuma juridiskais spēks)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/3

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 19. janvāra rīkojums (Rechtbank Haarlem (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

   (Lieta C-227/11) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkts - Kopējais muitas tarifs - Tarifu pozīcijas - Tīkla analizatori - Klasifikācija - Pasaules muitas organizācijas sniegtā klasifikācijas atzinuma juridiskais spēks)
   2012/C 126/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Haarlem

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank Haarlem — Komisijas 2005. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 129/2005 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā un grozījumiem Regulā (EK) Nr. 955/98 (OV L 25, 37. lpp.) spēkā esamība — Tīkla analizatori

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/1987 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas attiecīgi grozīta ar Komisijas 2004. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 1810/2004 un Komisijas 2005. gada 27. oktobra Regulu (EK) Nr. 1719/2005, ir interpretējama tādējādi, ka pamatlietā aplūkotie tīkla analizatori, atkarībā no to ievešanas datuma, var tikt klasificēti kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 9030 40 90, redakcijā, kura izriet no Regulas Nr. 1810/2004, vai arī kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 9030 40 00, redakcijā, kura izriet no Regulas Nr. 1719/2005, ar nosacījumu, ka ar šīm ierīcēm ir paredzēts veikt elektrisko lielumu mērīšanu vai kontroli, kas savukārt ir jāpārbauda valsts tiesai. Pretējā gadījumā šīs ierīces, atkarībā no to ievešanas datuma, ir klasificējamas kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 9031 80 39, redakcijā, kura izriet no Regulas Nr. 1810/2004, vai kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 9031 80 38, redakcijā, kura izriet no Regulas Nr. 1719/2005.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011.


title: Lieta T-314/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 24. maija rīkojums — Fortress Participations /ITSB — FIG un Fortress Investment Group ( “FORTRESS” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Pieteikuma par atzīšanu par spēkā neesošu atsaukums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 24. maija rīkojums — Fortress Participations/ITSB — FIG un Fortress Investment Group (“FORTRESS”)
   (Lieta T-314/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Pieteikuma par atzīšanu par spēkā neesošu atsaukums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 200/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fortress Participations BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji L. J. van de Braak, advokāts, B. Ladas, solicitor, un S. Malynicz, barrister, pēc tam L. J. van de Braak, S. Malynicz, R. Black, solicitor, un V. Baxter, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: FIG LLC (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) un Fortress Investment Group (UK) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — J. Gray un R. Mallinson, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 1. aprīļa lēmumu lietā R 354/2009-2 par spēkā neesamības atzīšanas procesu starp FIG LLC un Fortress Investment Group (UK), no vienas puses, un Fortress Participations BV, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus. Personas, kas iestājušās lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 238, 13.08.2011.


title: Lietas C-121/05 P izslēgšana no reģistra

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/33

         Lietas C-121/05 P (1) izslēgšana no reģistra
   (2006/C 60/69)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   2005. gada 14. decembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-121/05 P Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)/Deutsche Post EURO EXPRESS GmbH.

      (1)  OV C 143, 11.6.2005.


title: Lieta T-108/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. februārī — VTZ u.c./Padome

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/42

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. februārī — VTZ u.c./Padome
   (Lieta T-108/13)
   2013/C 114/64
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO) (Volzhsky, Krievija); Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO) (Taganroga, Krievija); Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) (Kamenska-Uraļska, Krievija) un Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) (Polevskoy, Krievija) (pārstāvji — J. Bellis, F. Di Gianni un G. Coppo, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi

   Prasītājas izvirza Tiesai šādas prasības:

               —

               atkārtotas izmeklēšanas ietvaros atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 1269/2012, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu par konkrētu arī Krievijas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu importu, kurai veikta daļēja starpposma pārskatīšana atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 3. punktam, ciktāl tā attiecas uz pārdošanu, kas minēta apstrīdētās regulas 23.–33. apakšpunktā;

               —

               saistībā ar iepriekš pieprasīto daļējo atcelšanu, labot TMK grupai piemērojamo antidempinga maksājuma likmi no 28,7 % uz 13,6 %, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.
   Ar pirmo pamatu prasītājas apgalvo, ka Padome ir nelikumīgi pamatojusies uz citiem kritērijiem, nevis tiem, kuri izklāstīti attiecīgajos muitas tiesību aktos, lai klasificētu apstrīdētās regulas 23.–33. apakšpunktā minētos cauruļvadus.
   Ar otro pamatu prasītājas apgalvo, ka īpašie pamati, uz kuriem balstījusies Padome, lai secinātu, ka apstrīdētās regulas 23.–33. apakšpunktā minētie cauruļvadi nav klasificējami atbilstoši KN kodam 7304 59 10, ir kļūdaini.
   Ar trešo pamatu prasītājas apgalvo, ka, ņemot vērā īpašos šīs lietas apstākļus, tikai tas, ka apstrīdētās regulas 23.–33. apakšpunktā minētie cauruļvadi tika faktiski izmantoti cauruļu un cauruļvadu ražošanai ar citu šķērsgriezumu un sieniņu biezumu, pierāda, ka tās klasificējamas atbilstoši KN kodam 7304 59 10.


title: Lieta C-389/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-129/12 Szarvas /Ungārija 2012. gada 20. augustā iesniedza Tibor Szarvas

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-129/12 Szarvas/Ungārija 2012. gada 20. augustā iesniedza Tibor Szarvas

   (Lieta C-389/12 P)
   2013/C 171/16
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Tibor Szarvas (pārstāvis — M. Katona, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Ungārija
   Ar 2013. gada 7. marta rīkojumu Eiropas Savienības Tiesa (astotā palāta) apelācijas sūdzību noraidīja un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējam segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-357/09: Prasība, kas celta 2009. gada 15. septembrī — Pucci International/ITSB — El Corte Inglés ( Emidio Tucci )

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/78

         Prasība, kas celta 2009. gada 15. septembrī — Pucci International/ITSB — El Corte Inglés (“Emidio Tucci”)
   (lieta T-357/09)
   2009/C 267/140
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Emilio Pucci International BV, Baarn (Nīderlande) (pārstāvji — M. Boletto, E. Gavuzzi, G. Lazzeretti un P. Roncaglia, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece:
      El Corte Inglés, SA, Madride (Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 18. jūnija lēmumu apvienotajās lietās R 770/2008-2 un R 826/2008-2, ciktāl ar to apmierināts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3 679 594“Emidio Tucci” attiecībā uz visām tā aptvertajām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 2., 4.-17., 19., 20., 21., 22., 23., 26.-45. klasē;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājām šajā tiesvedībā;

               —

               uzdot otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājām procesos ITSB Iebildumu nodaļā un Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Emidio Tucci” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1.-45. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija grafiskai preču zīmei “Emilio Pucci”, kas reģistrēta attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 24. klasē; Itālijas preču zīmes reģistrācija vārdiskai preču zīmei “EMILIO PUCCI”, kas reģistrēta attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 14., 18., 21., 24., 25. un 33. klasē; Itālijas preču zīmes reģistrācija vārdiskai preču zīmei “EMILIO PUCCI”, kas reģistrēta attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 12., 18., 20., 26., 27. un 34. klasē; Itālijas preču zīmes reģistrācija grafiskai preču zīmei “Emilio Pucci”, kas reģistrēta attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 18., 24. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt apelācijas sūdzību lietās R 826/2008-2 un R 770/2008-2; apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka šīs tiesību normas nevarēja būt piemērojamas attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, ko aptver attiecīgā Kopienas preču zīme un kas ietilpst 1., 2., 4.-17., 19., 20., (daļā) 21., 22., 23. un 26.-45. klasē.


title: Lieta C-226/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 22. aprīļa Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio Ibis nodaļas rīkojumu lietā La Cascina Coop. a.r.l. un Zilch s.r.l. pret Ministero della Difesa, Ministero dell'Economia e delle Finanze un Pedus Service P. Dussmann e.a.

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 22. aprīļa Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio Ibis nodaļas rīkojumu lietā La Cascina Coop. a.r.l. un Zilch s.r.l. pret Ministero della Difesa, Ministero dell`Economia e delle Finanze un Pedus Service P. Dussmann e.a.
   Lieta C-226/04
   (2004/C 190/16)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio Ibis nodaļas 2004. gada 22. aprīļa rīkojumu lietā La Cascina Coop. a.r.l. un Zilch s.r.l. pret Ministero della Difesa, Ministero dell`Economia e delle Finanze un Pedus Service P. Dussmann e.a., ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 2. jūnijā. Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio Ibis nodaļa lūdz Eiropas Kopienu Tiesu lemt par šādiem prejudiciāliem jautājumiem:

               1)

               vai Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK (1) 29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunkti (tikai attiecībā uz šiem apakšpunktiem) ir jāinterpretē tādējādi, ka, kur Kopienas likumdevējs izmanto izteikumu “kas nav izpildījis saistības, kuras attiecas uz sociālās apdrošināšanas iemaksām saskaņā ar tiesību aktiem tajā valstī, kurā viņš reģistrēts, vai arī līgumslēdzējas iestādes valstī” vai “kas saskaņā ar līgumslēdzējas iestādes valsts tiesību normām nav izpildījis pienākumus, kas saistīti ar nodokļu samaksu”, likumdevējs ir paredzējis to attiecināt tikai un vienīgi uz situāciju, kad attiecīgā persona ir izpildījusi šos pienākumus, samaksājot pilnībā un laikā tad, kad iztek noteiktais termiņš pieteikumu iesniegšanai dalībai atklātā konkursā (vai jebkurā gadījumā pirms līguma piešķiršanas)?

               2)

               sekojoši, vai Itālijas tiesību norma, ar kuru transponē direktīvu (Likumdevēja 1995. gada 17. marta dekrēta Nr. 157 12. panta d) un e) apakšpunkts) tiktāl, cik tā pretēji augstāk citētajiem Kopienas noteikumiem atļauj no konkursa izslēgt personas, kuras “neievēro pienākumu maksāt sociālās apdrošināšanas iemaksas par darbiniekiem atbilstoši Itālijas vai reģistrācijas valsts tiesību aktiem” vai kuras “nepilda pienākumu maksāt nodokļus un nodevas saskaņā ar Itālijas vai reģistrācijas valsts tiesību aktiem” ir jāinterpretē tikai attiecībā uz šo pienākumu nepildīšanu – kas pārbaudāma augstāk minētajā dienā (iztekot dalības pieteikumu iesniegšanas termiņam vai tieši pirms (pat provizoriskas) līguma piešķiršanas), nepievēršot uzmanību vēlākai šādas situācijas “atrisināšanai”?

               3)

               vai var tieši pretēji uzskatīt (ja atbilstoši augstāk 2. jautājumā norādītajam tiek pieņemts lēmums, ka valsts tiesību norma neatbilst Kopienas noteikuma loģiskajam pamatam un funkcijai), ka valsts likumdevējam, ņemot vērā ierobežojumus, kas uz to attiecas saistībā ar izskatāmajā Direktīvā ietverto noteikumu spēkā esamību, ir tiesības ieviest iespēju konkursā piedalīties personām, kuras, lai arī “neatbilst” prasībām uz brīdi, kad iztek termiņš dalībai konkursā, tomēr pierāda, ka var atrisināt šo situāciju (un ir veikušas darbības, lai to darītu) pirms līguma piešķiršanas?

               4)

               un, ja tiek izlemts, ka 3. jautājumā norādītā interpretācija ir iespējama – tādejādi pieļaujot daudz elastīgāku noteikumu ieviešanu nekā tas būtu iespējams, striktāk interpretējot pienākumu “izpildi”, uz ko atsaucas Kopienas likumdevējs – vai šādi noteikumi ir pretrunā ar Kopienas principiem tādiem kā vienlīdzīgas attieksmes pret visiem Savienības pilsoņiem princips vai – attiecībā tikai uz konkursa procedūrām – vienādu nosacījumu piemērošanas visām personām, kas ir pieteikušās, lai tiktu pielaistas pie valsts pakalpojumu līguma piešķiršanas procedūrām, princips.

      (1)  OV L 209, 1. lpp.


20150731016616682015/C 270/222742015CJC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150608171822Lieta C-274/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. jūnijā – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
 ---documentbreak--- C2702015LV1720120150608LV0022172182Prasība, kas celta 2015. gada 8. jūnijā – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-274/15)2015/C 270/22Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Dintilhac, C. Soulay)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi:

            —

            atzīt, ka, paredzēdama PVN sistēmu saistībā ar neatkarīgām personu grupām, kā definēts 1979. gada 12. februāra Likuma par PVN 44. panta 1. punkta y) apakšpunktā, 2004. gada 21. janvāra Lielhercogistes noteikumu par pakalpojumu atbrīvošanu no PVN, ko saviem dalībniekiem sniegušas neatkarīgas personu grupas, 1.–4. pantā, 2004. gada 29. janvāra Administratīvajā apkārtrakstā Nr. 707, kur komentēts Lielhercogistes noteikumu 1.–4. pants, un 2008. gada 18. decembra paziņojumā, ko sagatavojusi Comité d'Observation des Marchés (Cobma) darba grupa saskaņā ar Administration de l'Enregistrement et des Domaines, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi PVN direktīvā (
                  1
               ), it īpaši šīs direktīvas 2. panta 1. punkta c) apakšpunktā, 132. panta 1. punkta f) apakšpunktā, 1. panta 2. punkta otrajā daļā, 168. panta a) punktā, 178. panta a) punktā, 14. panta 2. punkta c) apakšpunktā un 28. pantā paredzētos pienākumus;

            —

            piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar PVN direktīvas 132. panta 1. punkta f) apakšpunktu dalībvalstis no PVN atbrīvo “pakalpojumus, ko sniedz neatkarīgas personu grupas, kuru darbība ir atbrīvota no PVN vai attiecībā uz kuru darbību tās nav nodokļa maksātājas, lai sniegtu šo grupu dalībniekiem pakalpojumus, kas tieši nepieciešami to darbības veikšanai, ja šīs grupas tikai pieprasa no saviem dalībniekiem precīzi atmaksāt savu daļu kopīgajos izdevumos, ja vien atbrīvojums neradītu konkurences izkropļojumu”.
   Tomēr Komisijas skatījumā Luksemburgā piemērojamais tiesiskais regulējums PVN atbrīvojumu neparedz tikai pakalpojumiem, ko sniegušas neatkarīgas personu grupas un kas tieši ir vajadzīgi tās dalībnieku veiktajām darbībām, kas ar PVN nav apliekamas vai ir no tā atbrīvotas.
   Komisija arī uzskata, ka saskaņā ar Luksemburgas tiesībām neatkarīgu personu grupu dalībnieki, kuri kā daļu no saviem ienākumiem veic ar nodokli apliekamas darbības, var no PVN, kurš tiem pašiem ir jāmaksā, atskatīt to PVN, kas neatkarīgai personu grupai ir jāmaksā, iegādājoties preces vai pakalpojumus no trešajām personām, lai gan saskaņā ar PVN direktīvas 168. pantu tiesības uz PVN priekšnodokļa atskaitījumu tiek piešķirtas vienīgi nodokļu maksātājam, kas iegādājas preces un pakalpojumus, kam uzlikts PVN, un kurš tos izmanto šo apliekamo darījumu tiešām vajadzībām.
   Visbeidzot, Komisija uzskata, ka PVN direktīvas 14. panta 2. punkta c) apakšpunkts un 28. pants nepieļauj valsts tiesību normas, ciktāl tajās ir paredzēts, ka, ja neatkarīgas personu grupas dalībnieks preces un pakalpojumus no trešajām personām iegādājas savā vārdā, bet uz grupas rēķina, tādā gadījumā darījums, kas izpaužas tādējādi, ka šis dalībnieks grupai novirza šādi radītos izdevumus, neietilpst PVN piemērošanas jomā.
   (
         1
      )	Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-94/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 25. oktobra spriedums — Ferriere Nord /Komisija (Aizliegtas vienošanās — Betona stiegru ražotāji — Lēmums, ar kuru konstatēts EOTK 65. panta pārkāpums — Lēmums, ko pamato EOTK līgums pēc šā līguma darbības beigām — Komisijas kompetences trūkums)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/37

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 25. oktobra spriedums — Ferriere Nord/Komisija
   (Lieta T-94/03) (1)

   (Aizliegtas vienošanās - Betona stiegru ražotāji - Lēmums, ar kuru konstatēts EOTK 65. panta pārkāpums - Lēmums, ko pamato EOTK līgums pēc šā līguma darbības beigām - Komisijas kompetences trūkums)
   (2007/C 297/76)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ferriere Nord SpA, Osoppo (Itālija) (pārstāvji — W. Viscardini, G. Donà un E. Perricone, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Pignataro-Nolin un A. Whelan, kuriem palīdz M. Moretto, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Itālijas Republika (pārstāvis — I. Braguglia)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2002. gada 17. decembra Lēmumu K (2002) 5087 gala redakcijā par EOTK 65. panta piemērošanas procedūru (COMP/37.956 — Betona stiegras).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2002. gada 17. decembra Lēmums K (2002) 5087 gala redakcijā par EOTK 65. panta piemērošanas procedūru (COMP/37.956 — Betona stiegras) attiecībā uz Ferriere Nord SpA ir atcelts;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Ferriere Nord tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itāljas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 112, 10.5.2003.


               26.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/17

         Norvēģijas Rūpnieciskā īpašuma tiesību apelācijas padomes 2016. gada 22. marta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu Oslo pašvaldības apelācijas lietā
   (Lieta E-5/16)
   (2017/C 26/08)
   Norvēģijas Rūpnieciskā īpašuma tiesību apelācijas padome (Klagenemnda for industrielle rettigheter) 2016. gada 22. marta vēstulē, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2016. gada 31. martā, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu Oslo pašvaldības apelācijas lietā par šādiem jautājumiem.

               1.

               Vai ar autortiesībām aizsargātu darbu preču zīmju, kuru aizsardzības periods ir beidzies, reģistrācija noteiktos apstākļos ir pretrunā Preču zīmju direktīvas 3. panta 1. punkta f) apakšpunkta aizliegumam reģistrēt preču zīmes, kas ir pretrunā “sabiedriskajai kārtībai vai pieņemtajiem morāles principiem”?

               2.

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai tas, ka ar autortiesībām aizsargāts darbs ir labi atpazīstams un tam ir ievērojama kultūras vērtība, ietekmēs novērtējumu?

               3.

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai citi faktori, kas nav minēti 2. jautājumā, var ietekmēt novērtējumu, un ja tā, tad kādi?

               4.

               Vai Direktīvas 2008/95/EK 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) punkts ir piemērojams attiecībā uz skulptūru divdimensionāliem attēlojumiem?

               5.

               Vai Direktīvas 2008/95/EK 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir piemērojams kā juridiskas tiesības atteikt tādas preču zīmes, kuras ir divdimensionāli vai trīsdimensionāli preču formas vai izskata attēlojumi?

               6.

               Gadījumā, ja atbilde uz 5. jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 2008/95/EK 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts ir saprotams tā, ka valsts reģistrācijas iestādei, vērtējot preču zīmes, kas sastāv no divdimensionāliem vai trīsdimensionāliem preču formas vai izskata attēlojumiem, ir jāpiemēro novērtējuma kritērijs, kas paredz noteikt, vai dizainparaugs būtiski atšķiras no darījumdarbības nozares normas vai prakses, un vai atteikuma iemesls var būt tāds, ka šāda preču zīme ir preču formu vai izskatu aprakstoša?


title: lieta C-408/00 P: Apelācija, ko 2004. gada 23. septembrī (faksa kopija saņemta 2004. gada 16. septembrī) ierosināja Eiropas Kopienu Komisija, par 2004. gada 1. jūlijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā paplašinātā palāta) spriedumu lietā T-308/00 Eiropas Kopienu Komisija pret Salzgitter AG, ko atbalsta Vācijas Federatīvā Republika

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/3

         Apelācija, ko 2004. gada 23. septembrī (faksa kopija saņemta 2004. gada 16. septembrī) ierosināja Eiropas Kopienu Komisija, par 2004. gada 1. jūlijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā paplašinātā palāta) spriedumu lietā T-308/00 Eiropas Kopienu Komisija pret Salzgitter AG, ko atbalsta Vācijas Federatīvā Republika
   (lieta C-408/00 P)
   (2004/C 314/06)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 23. septembrī (faksa kopija saņemta 2004. gada 16. septembrī) ir iesniegta apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā paplašinātā palāta) 2004. gada 1. jūlija spriedumu lietā T- 308/00 Salzgitter AG (Vācija), ko atbalsta Vācijas Federatīvā Republika, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko iesniedza Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv Viktor Kreuschitz et Michael Niejahr, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas 2004. gada 1. jūlija spriedumu lietā T- 308/00 (1) Salzgitter AG pret Eiropas Kopienu Komisiju;

               2)

               nodot lietu Pirmās instances tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               3)

               piespriest Salzgitter AG atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmās instances tiesa ar apstrīdēto spriedumu ir atcēlusi 2. un 3. pantu Komisijas 2000. gada 28. jūnija Lēmumā 2000/797/EOTK par valsts atbalstu, ko Vācija īsteno Salzgitter AG, Preussag Stahl AG un citu grupā ietilpstošo tērauda rūpniecības meitas uzņēmumu labā. Komisija uzdeva Vācijas Federatīvajai Republikai atgūt no saņēmēja nelikumīgo un nesaderīgo atbalstu.
   Atbilstoši šī lēmuma 1. pantam, Komisija ir atzinusi Zonenrandförderungsgesetz (Vācijas likums, kas paredz veikt ieguldījumus, lai attīstītu zonu gar bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas un bijušās Čehijas Republikas robežu) 3. pantā paredzēto paātrināto amortizāciju un ar nodokļiem neapliekamās rezerves, ko Pirmās instances tiesa piešķīrusi prasītājam kā subsīdiju bāzi attiecīgi 484 miljonu un 367 miljonu Vācijas marku apmērā, par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu. Komisija saskaņā ar EK līguma 92. panta 2. punkta c) apakšpunktu (jaunajā redakcijā - EKL 87. pants) ir apstiprinājusi Zonenrandförderungsgesetz. EOTK līgums līdzīgus pasākumus neietver. Tādējādi atbalstu, kas piešķirts Salzgitter AG, nevar atgūt, kaut arī tas nav saderīgs ar kopējo tirgu.
   Spriedums pēc būtības tiek pamatots ar atziņu, ka situācijai, kas radusies sakarā ar otrā un trešā kodeksa par atbalstu tērauda rūpniecībai pieņemšanu, ir raksturīga nedrošība un skaidrības trūkums, un par to ir atbildīga Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst pret to, norādot uz četriem pamatiem:

               Pirmkārt, pieņemot, ka situācijai, kas radusies sakarā ar otrā un trešā kodeksa par atbalstu tērauda rūpniecībai pieņemšana, ir raksturīga “nedrošība un skaidrības trūkums”, Pirmās instances tiesa pati nonāk pretrunā ar savu judikatūru. Tās 1998. gada 31. marta spriedumā lietā Preussag Stahl pret Komisiju (lieta T-129/96, Recueil p. II-609, 43. punkts) tā nosprieda, ka kodeksā ietvertās tiesības atkāpties no valsts atbalsta pilnīga aizlieguma principa, ko paredz EOTK līguma 4. panta c) punkts, ir ierobežotas laikā. No šīs judikatūras, ko Tiesa ir apstiprinājusi, izriet, ka ne pirmais, ne otrais atbalsta kodekss pēc tam, kad beidzies to spēkā esmības termiņš, attiecīgi - 1981. gada 31. decembra un 1985. gada 31. decembra, nevar turpināt darboties. Pēc trešā atbalsta kodeksa tērauda rūpniecībai stāšanās spēkā kļuva pilnīgi skaidrs, ka Komisijai jābūt “informētai par katru nodomu tērauda rūpniecības nozarē piemērot atbalsta sistēmas, ko tā ir atzinusi pamatojoties uz EK līguma pamatnoteikumiem” (Trešā kodeksa par atbalstu tērauda rūpniecībai 6. panta 1. punkts, OV L 340, 18.12.1985, 1. lpp.). Pirmie divi atbalsta kodeksi apstrīdētajā lēmumā nav piemēroti un uz prāvu nav attiecināmi. Katrā gadījumā, pretēji apstrīdētajā spriedumā norādītajam, ārpus EOTK teritorijas tie nevar radīt nekādas sekas.

               Otrkārt, Pirmās instances tiesa nav pieprasījusi nekādus pierādījumus faktam, ka Komisija būtu faktiski “apzinājusi prasītājam piešķirto atbalstu”. Turklāt Pirmās instances tiesa nav izskatījusi jautājumu par to, vai pamatojoties uz Komisijai regulāri nosūtītajiem prasītāja ikgadējiem darbības un kontu pārskatiem nav iespējams secināt, ka ir piešķirts nepaziņots atbalsts.

               Treškārt, Pirmās instances tiesa acīmredzot uzskata, ka dokumentu pārsūtīšana Komisijai ārpus EKL 88. pantā paredzētās procedūras atbrīvo no pienākuma atmaksāt nelikumīgo atbalstu, ja prasītājs atsaucas uz tiesiskās drošības principu.

               Visbeidzot, spriedums varētu apdraudēt Komisijas atbalstu kontroles sistēmu, jo tajā nav ievērota Tiesas pastāvīgā judikatūra, saskaņā ar kuru uzņēmums, kas saņēmis atbalstu, nevar paļauties uz šī atbalsta likumību, kaut arī tas būtu piešķirts saskaņā ar paredzēto procedūru. Rūpīgam uzņēmējam jānodrošina šīs procedūras ievērošana (Tiesas 1990. gada 20. septembra spriedums lietā C-5/89 Komisija/Vācija, Recueil p. I-3437, 14. punkts). Šajā spriedumā Tiesa nosprieda, ka uzņēmumi, kas saņem atbalstu, nevar atsaukties uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, kas izriet no tiesiskās drošības principa, lai izvairītos no valsts atbalsta atmaksāšanas, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu.

      (1)  OV C 239, 25.9.2004.


title: Lieta C-237/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 28. februāra spriedumu lietā T-163/14 Canadian Solar Emea u.c./Padome 2017. gada 8. maijā iesniedza Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc.

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 28. februāra spriedumu lietā T-163/14 Canadian Solar Emea u.c./Padome 2017. gada 8. maijā iesniedza Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc.

   (Lieta C-237/17 P)
   (2017/C 239/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. (pārstāvji – J. Bourgeois, advokāts, S. De Knop, advokāts, M. Meulenbelt, advokāts, A. Willems, advokāts)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-163/14;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību un atcelt apstrīdēto regulu tiktāl, ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām;

               —

               piespriest pretējai pusei apelācija tiesvedībā segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāju tiesāšanas izdevumus gan pirmajā instance, gan apelācijas tiesvedībā;

               —

               piespriest visām pārējām apelācijas procesā iesaistītām dalībniecēm pašām segt savus tiesāšanas izdevumus;

         pakārtoti,

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-163/14;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai;

               —

               atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instance līdz Vispārējās tiesas galīgā sprieduma pieņemšanai;

               —

               piespriest visām pārējām apelācijas procesā iesaistītām dalībniecēm pašām segt savus tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārēja tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, lūdzot apelācijas sūdzības iesniedzējām pierādīt savu interesi attiecībā uz izvirzīto pirmo un otro pamatu; katrā gadījumā Vispārēja tiesa esot pieļāvusi kļūdu, nepareizi juridiski izvērtējot faktus, jo apelācijas sūdzības iesniedzējām ir šāda interese.


title: Lieta C-171/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 31. marta rīkojumu lietā T-159/14 Eleonora Giulia Calvi /Eiropas Cilvēktiesību tiesa 2014. gada 7. aprīlī iesniedza Eleonora Giulia Calvi

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 31. marta rīkojumu lietā T-159/14 Eleonora Giulia Calvi/Eiropas Cilvēktiesību tiesa 2014. gada 7. aprīlī iesniedza Eleonora Giulia Calvi

   (Lieta C-171/14 P)
   (2015/C 007/16)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eleonora Giulia Calvi (pārstāvji – M. Schirò un G. Crespi, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Cilvēktiesību tiesa
   Ar 2014. gada 9. oktobra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) ir noraidījusi šo apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepamatotu.


title: Lieta T-278/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 20. jūlijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/59

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 20. jūlijā
   (Lieta T-278/05)
   (2005/C 217/118)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 20. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Black & Decker Corporation, Tovnsona [Townson], Mērilendas štats (ASV), kuru pārstāv P. Heriss [P. Harris], Solicitor.

      Atlas Copco Aktiebolag, Stokholma (Zviedrija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 3. maija lēmumu lietā R 792/2004-1;

               —

               pasludināt iebildumus B 623 688 par nepieņemamiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā procesā un apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Krāsaina preču zīme melnā un dzeltenā krāsā, attiecībā uz 7. klasi (pārnēsājamie rokas elektriskie instrumenti utt.)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Nereģistrētas preču zīmes un apzīmējumi, kas tiek lietoti tirdzniecībā visās dalībvalstīs attiecībā uz elektriskajiem instrumentiem

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus noraidīt kā nepieņemamus

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apstrīdēto lēmumu atcelt un nosūtīt to Iebildumu nodaļai atkārtotai izskatīšanai

               Izvirzītie pamati:

               Prasītāja apgalvo, ka iebildumi bija jānoraida kā nepieņemami, jo tajos netika pietiekami skaidri norādītas agrākās preču zīmes un apzīmējumi, uz kuriem tie ir balstīti, pārkāpjot Regulas Nr. 2868/1995 (1) 18. noteikuma 1. punktu

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 15.12.1995., 1. lpp.).


title: Lieta T-279/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. jūnijā — K-Mail Order /ITSB — IVKO ( “MEN’Z” )

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/45

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. jūnijā — K-Mail Order/ITSB — IVKO (“MEN’Z”)
   (Lieta T-279/10)
   ()
   2010/C 234/81
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: K-Mail Order GmbH & Co. KG (Pforzheim, Vācija) (pārstāvis – T. Zeiher, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH (Baar-Wanderath, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 30. marta lēmumu lietā R 746/2009-1;

               —

               apmierināt iebildumus par apstrīdētās Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma reģistrāciju, pakārtoti — nodot lietu atpakaļ Apelāciju padomei jauna lēmuma pieņemšanai;

               —

               lietas dalībniekam, kam lēmums nav labvēlīgs, piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “MEN’Z” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14. un 18. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: komercdarbībā Vācijā izmantots uzņēmuma nosaukums “WENZ” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 4. punkta, skatot to kopā ar 41. panta 1. punkta c) apakšpunktu, kā arī 76. panta 1. punkta pārkāpums, jo prasītājas uzņēmuma nosaukumam neesot tikai vietēja nozīme

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-161/06: Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — ARBOS pret Komisiju

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/30

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — ARBOS pret Komisiju
   (Lieta T-161/06)
   (2006/C 212/54)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ARBOS, Gesellschaft für Musik und Theater (Klāgenfurte, Austrija) (pārstāvis — H. Karl, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītāja pārstāvim tiesā EUR 38 545,42, pieskaitot kavējuma procentus 12 %, sākot ar 01.01.2001., un EUR 27 618,91, pieskaitot kavējuma procentus 12 %, sākot ar 01.03.2003.;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt EUR 26 459,38neto par iestāšanās izdevumiem, kas radušies pirmstiesas stadijā, kā arī tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs pieprasa Eiropas Komisijai atbilstoši EKL 288. pantam atlīdzināt zaudējumus, ko tā esot cietusi netaisnīgu atbalsta ieturējumu dēļ. Tas pamato savas tiesības ar diviem atbalsta līgumiem, kas noslēgti 2000. un 2002. gadā kultūras attīstības veicināšanai un kuru pielikumos ir ietvertas šķīrējklauzulas.


title: Lieta T-358/17: Prasība, kas celta 2017. gada 31. maijā – Mubarak/Padome

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/71

         Prasība, kas celta 2017. gada 31. maijā – Mubarak/Padome
   (Lieta T-358/17)
   (2017/C 239/83)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kaira, Ēģipte) (pārstāvji – B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin, M. Rushton un C. Enderby Smith, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2017. gada 21. marta Lēmumu (KĀDP) 2017/496, ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (turpmāk tekstā – “Apstrīdētais lēmums”; OV 2017, L 76, 22. lpp.), un Padomes 2017. gada 21. marta Īstenošanas regulu (ES) 2017/491, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (turpmāk tekstā – “Apstrīdētā regula”; OV 2017, L 76, 10. lpp.), ciktāl tie ir piemērojami prasītājam;

               —

               atzīt, ka Padomes 2011. gada 21. marta Lēmuma 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (turpmāk tekstā – “Lēmums”; OV 2011, L 76, 63. lpp.), 1. panta 1. punkts un Padomes 2011. gada 21. marta Regulas (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (turpmāk tekstā – “Regula”; OV 2011, L 76, 4. lpp.) 2. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, un līdz ar to atcelt Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītāja tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Lēmuma 1. panta 1. punkta un Regulas 2. panta 1. punkta prettiesiskums, jo a) tiem neesot derīga juridiskā pamata un/vai b) tajos esot pārkāpts samērīguma princips.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome, uzskatot, ka tiesvedība Ēģiptē atbilst pamata cilvēktiesībām, esot pārkāpusi prasītājam LES 6. pantā, to aplūkojot kopsakarā ar tā 2. un 3. pantu, un ES Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā paredzētās tiesības.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome, uzskatot, ka bija izpildīts kritērijs, lai prasītajam piemērotu Lēmuma 1. panta 1. punktu un Regulas 2. panta 1. punktu, esot pieļāvusi kļūdas vērtējumā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību, tiesības uz labu pārvaldību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. It īpaši Padome neesot rūpīgi un objektīvi pārbaudījusi, vai apgalvotie iemesli, ar kuriem it kā tiek attaisnota atkārtota iekļaušana sarakstā, ir bijuši pamatoti atbilstoši prasītāja pirms atkārtotās iekļaušanas sarakstā iesniegtajai informācijai.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome neattaisnoti un nesamērīgi esot pārkāpusi prasītāja pamattiesības, tostarp tiesības uz viņa īpašuma aizsardzību un reputāciju. Apstrīdētā lēmuma un Apstrīdētās regulas ietekme uz atbildētāju esot tālejoša – gan saistībā ar viņa īpašumu, gan viņa reputāciju visā pasaulē. Padome neesot pierādījusi, ka prasītāja aktīvu un saimniecisko resursu iesaldēšana būtu saistīta vai attaisnota ar likumīgu mērķi, un vēl jo vairāk tā neesot pierādījusi, ka šī iesaldēšana būtu samērīga ar šādu mērķi.


title: Lieta T-87/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. februārī — GRP Security /Revīzijas palāta

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/13

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. februārī — GRP Security/Revīzijas palāta
   (Lieta T-87/11)
   2011/C 120/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GRP Security (Bertranža [Bertrange], Luksemburga) (pārstāvis — G. Osch, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Revīzijas palāta

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šajā prasības pieteikumā izvirzītos prasītājas prasības pamatus,

               —

               saglabājot iespēju vēlāk izvirzīt tiesiskos un ar faktiem saistītos pamatus un iesniegt pierādījumus,

                           —

                           pieņemt šo prasību no formas viedokļa,

                           —

                           atzīt to par pamatotu pēc būtības,

               —

               pamatojoties uz iepriekš minētajiem iemesliem, atcelt apstrīdētos lēmumus,

               —

               atzīt, ka prasītāja patur tiesības pieprasīt ar Revīzijas palātas prettiesisko rīcību nodarīto zaudējumu atlīdzību,

               —

               piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē,

               —

               atzīt, ka paliek spēkā visas pārējās prasītājas tiesības, prasījumi, pamati un rīcības iespējas.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt Eiropas Savienības Revīzijas palātas lēmumus, ar kuriem, pirmkārt, prasītajai tiek piemērots administratīvs sods — izslēgšana uz trim mēnešiem no iepirkuma līgumiem un subsīdijām, ko finansē no Eiropas Savienības budžeta, un, otrkārt, tiek izbeigts pakalpojumu ietvarlīgums Nr. LOG/2026/10/2 ar nosaukumu “dažādi apsardzes pakalpojumi”.
   Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs prasības pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir par samērīguma principa, tiesību uz aizstāvību un tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu pārkāpumu, jo prasītāja esot rīkojusies labticīgi un neesot atbildīga par viena no tās darbiniekiem izdarītajiem viltojumiem un nepatiesajiem paziņojumiem, un Revīzijas palāta tā vietā, lai izbeigtu līgumu, būtu varējusi lūgt attiecīgā darbinieka nomaiņu.

               2)

               Otrs pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo Revīzijas palāta neesot ņēmusi vērā visus lietas materiālus.

               3)

               Trešais pamats ir par Finanšu regulas 93., 94. un 96. panta pārkāpumu, jo prasītāja nav sniegusi nekādu kļūdainu informāciju un nav vainojama ne pie kādiem nepatiesiem paziņojumiem saistībā ar attiecīgā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru.


title: Apvienotās lietas T-65/10, T-113/10 un T-138/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 26. februāra spriedums — Spānija/Komisija (ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Darbības programmas mērķim Nr. 1 (1994-1999) “Andalūzija” un “Valensijas apgabals” — Darbības programma mērķim Nr. 2 (1997-1999) “Basku zeme” — Ekstrapolācija)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/20

         Vispārējās tiesas 2013. gada 26. februāra spriedums — Spānija/Komisija
   (Apvienotās lietas T-65/10, T-113/10 un T-138/10) (1)

   (ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Darbības programmas mērķim Nr. 1 (1994-1999) “Andalūzija” un “Valensijas apgabals” - Darbības programma mērķim Nr. 2 (1997-1999) “Basku zeme” - Ekstrapolācija)
   2013/C 108/54
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji J. Rodríguez Cárcamo, vēlāk A. Rubio González, abogados del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 30. novembra Lēmumu Nr. C(2009) 9270, 2009. gada 23. decembra Lēmumu Nr. C(2009) 10678 un 2010. gada 28. janvāra Lēmumu Nr. C(2010) 337, ar kuriem samazināts Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) attiecīgi saskaņā ar Komisijas 1994. gada 9. decembra Lēmumu Nr. C(94) 3456 darbības programmas “Andalūzija” mērķim Nr. 1 (1994 — 1999) piešķirtais atbalsts, ar Komisijas 1998. gada 5. februāra Lēmumu Nr. C(98) 121 darbības programmas “Basku zeme” mērķim Nr. 2 (1997 — 1999) piešķirtais atbalsts un ar Komisijas Lēmumu Nr. C(1994) 3043/6 darbības programmas “Valensijas apgabals” mērķim Nr. 1 (1994 — 1999) piešķirtais atbalsts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.4.2010.


title: Lieta T-254/12: Prasība, kas celta 2012. gada 11. jūnijā — Kühne+Nagel International u.c./Komisija

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/31

         Prasība, kas celta 2012. gada 11. jūnijā — Kühne+Nagel International u.c./Komisija
   (Lieta T-254/12)
   2012/C 227/52
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Kühne+Nagel International AG (Schindellegi, Šveice) Kühne+Nagel Management AG (Schindellegi, Šveice), Kühne+Nagel Ltd (Uxbridge, Apvienotā Karaliste), Kühne+Nagel Ltd (Šanhaja, Ķīna), Kühne+Nagel Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji — U. Denzel, C. Klöppner un C. von Köckritz, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu atcelt Komisijas 2012. gada 28. marta Lēmuma C(2012) 1959, galīgā redakcija, lietā COMP/39.462 — kravu nosūtīšanas pakalpojumi — 1., 2. un 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

               —

               pakārtoti samazināt prasītājām lēmuma 2. pantā uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija piesprieda prasītājām naudas sodu par četru dažādu aizliegto vienošanos gadījumiem saistībā ar papildnodokļiem NES, AMS, CAF un PSS.
   Prasības attiecībā uz visiem papildnodokļiem pamatošanai prasītājas izvirza šādus pamatus:

               —

               naudas soda uzlikšana prasītājām esot prettiesiska pieļautās kļūdas vērtējumā dēļ. Komisija, pirmkārt, esot kļūdaini noteikusi ar pārkāpumu saistīto apgrozījumu, jo apgrozījums, uz ko tā atsaucas, nav ne tieši, ne netieši saistīts ar pārkāpumu. Otrkārt, kļūdaini neesot tikuši ņemti vērā prasītāju atbildību mīkstinošie apstākļi;

               —

               uzliktā naudas soda apmērs esot pretrunā samērīguma principam un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktam. Kravu nosūtīšanas pakalpojumu īpatnību dēļ Komisijas uzliktā naudas soda apmērs esot nesamērīgi liels un esot pretrunā Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktam;

               —

               esot pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību, jo Komisija esot noraidījusi 2011. gada 30. novembra pieteikumu par piekļuvi lietas materiāliem (lietā COMP/39.258) un tādējādi prettiesiski ierobežojusi prasītāju tiesības uz aizstāvību.

         Prasības attiecībā tieši uz papildnodokļiem NES un AMS pamatošanai prasītājas izvirza šādus pamatus:

               —

               tirdzniecība starp dalībvalstīm neesot ietekmēta. Komisija esot nepareizi piemērojusi tiesības, jo neesot izpildīti LESD 101. panta 1. punkta (tirdzniecības starp dalībvalstīm iespaidošana) nosacījumi;

               —

               Komisija esot nepareizi piemērojusi tiesības, jo tā nepareizi uzskatījusi, ka tās kompetencē ir izmeklēt pārkāpumus LESD 101. panta 1. punkta izpratnē gaisa satiksmes jomā; katrā ziņā Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepiešķirot izņēmumu atbilstoši Regulai (EEK) Nr. 3975/87 par procedūru konkurences noteikumu piemērošanai attiecībā uz uzņēmumiem gaisa transporta nozarē. Komisijai neesot juridisku tiesību uzlikt naudas sodus par pārkāpumiem LESD 101. panta 1. punkta izpratnē, jo līdz 2004. gada 1. maijam nebija īstenošanas regulas gaisa transporta jomā un tādējādi uz gaisa satiksmi starp Savienību un trešām valstīm bija attiecināms izņēmums (“Air Transport Exemption”).

               —

               Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi nosakot pārkāpuma ilgumu prasītāju gadījumā. Komisija esot nepareizi piemērojusi tiesības un neesot pietiekami pamatojusi savu lēmumu par pārkāpuma sākuma datumu attiecībā uz prasītājām. Prasītājas esot piedalījušās faktos, uz kuriem attiecas aizliegto vienošanos tiesības, saistībā ar NES papildnodokli agrākais no 2002. gada 4. novembra un saistībā ar AMS papildnodokli — agrākais no 2003. gada 21. oktobra.


title: Lieta T-134/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. martā – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées/ECB

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. martā – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées/ECB
   (Lieta T-134/16)
   (2016/C 175/36)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées (Albi, Francija) (pārstāvis – H. Savoie, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 29. janvāra lēmumu (ECB/SSM/2016 – 969500TJ5KRTCJQWXH05/100), kas pieņemts, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas Regulas (ES) Nr. 468/2014 4. panta 1. punkta e) apakšpunktu un code monétaire et financier français [Francijas Monetārā un finanšu kodeksa] L. 511–13., L. 511–52., L. 511–58., L. 612–23–1. un R. 612–29–3. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai vienādi ar pamatiem, kuri izvirzīti lietā T-133/16, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence/ECB.


title: Lieta T-351/06: Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Dura Vermeer Groep pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/21

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. decembrī — Dura Vermeer Groep pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-351/06)
   (2007/C 20/30)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dura Vermeer Groep NV (pārstāvis — M. Slotboom, advocaat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1. punkta d) apakšpunktu un 2. punkta d) apakšpunktu, ciktāl tie attiecas uz Dura Vermeer Groep atbildību un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2006. gada 13. septembra lēmumu procedūrā saistībā ar EKL 81. pantu (Lieta COMP/38.456 — Bitumens — NL), ar ko tai par EKL 81. panta pārkāpumu tiek uzlikts naudas sods.
   Savas prasības atbalstam tā vispirms norāda, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 81. panta 1. punktu un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir nepareizi interpretējusi Eiropas Kopienu Tiesas un Pirmās instances tiesas judikatūru par mātes sabiedrību atbildību gadījumā, kad ir aizdomas par meitas sabiedrību prettiesisku rīcību. Tādējādi Komisija prasītājai ir piemērojusi pārāk stingru pārbaudi. Turklāt Komisija esot nepareizi atainojusi Dura Vermeer koncernā pastāvošās faktiskās attiecības. Tāpēc Komisija neesot pierādījusi, ka prasītājai uz Vermeer Infrastructuur BV darbībām ir izšķiroša ietekme.
   Otrkārt, prasītāja atsaucas uz EKL 253. panta būtisku formālu prasību pārkāpumu un pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.


title: Lieta C-331/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itālija) — E.On Produzione SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itālija) — E.On Produzione SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

   (Lieta C-331/10)
   ()
   2010/C 346/42
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: E.On Produzione SpA

      Atbildētāja: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar Līguma 23., 43., 49. un 56. pantu, kā arī Direktīvas 2003/54 (1) 11. panta 2. un 6. punktu un 24. pantu tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums — kas nav paziņots Eiropas Komisijai —, kurā attiecībā uz noteiktiem elektroenerģijas ražotājiem, kuriem konkrētajos apstākļos ir būtiska loma, lai tiktu nodrošinātas dispečervadības pakalpojumu vajadzības, ir pastāvīgi noteikts pienākums iesniegt elektroenerģijas biržā piedāvājumus saskaņā ar procedūrām, kuras tīkla pārvaldītājs nosaka, balstoties uz piemērojamo regulējumu, un saskaņā ar kurām ražotājs nevar brīvi noteikt par šiem piedāvājumiem saņemamās atlīdzības apmēru, jo tas tiek noteikts, pamatojoties uz kritērijiem, kuri nav tikuši iepriekš noteikti saskaņā ar “pārredzamām, nediskriminējošām un tirgus principiem atbilstīgām procedūrām”?

      (1)  OV L 176, 37. lpp.


title: Lieta C-485/15: Tiesas 2015. gada 15. decembra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA), Società Aeroporto Brescia e Montichiari SpA (Abem SpA) u.c.

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/12

         Tiesas 2015. gada 15. decembra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA), Società Aeroporto Brescia e Montichiari SpA (Abem SpA) u.c.
   (Lieta C-485/15) (1)

   (2016/C 078/19)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta C-185/04: Tiesas (otrā palāta)  2006. gada 16. februāra  spriedums ( Länsrätten i Stockholms län  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Ulf Öberg  pret  Försäkringskassan, länskontoret Stockholm , bijušo  Stockholms läns allmänna försäkringskassa  (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Eiropas Kopienu ierēdņi un darbinieki — Vecāku pabalsti — Perioda, kura laikā darba ņēmējs bija apdrošināts saskaņā ar Eiropas Kopienu kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu, ņemšana vērā)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/11

         Tiesas (otrā palāta) 2006. gada 16. februāra spriedums (Länsrätten i Stockholms län lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ulf Öberg pret Försäkringskassan, länskontoret Stockholm, bijušo Stockholms läns allmänna försäkringskassa

   (Lieta C-185/04) (1)

   (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Eiropas Kopienu ierēdņi un darbinieki - Vecāku pabalsti - Perioda, kura laikā darba ņēmējs bija apdrošināts saskaņā ar Eiropas Kopienu kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu, ņemšana vērā)
   (2006/C 131/19)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa

      Länsrätten i Stokholmas län

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ulf Öberg

      Atbildētāja: Försäkringskassan, länskontoret Stockholm, bijusī Stockholms läns allmänna försäkringskassa

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Länsrätten i Stokholmas län — EKL 12. panta, 17. panta 2. punkta, 18. un 39. panta, Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 7. panta 1. un 2. punkta un Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvas 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu (OV L 145, 4. lpp.) interpretācija — Tiesības saņemt vecāku pabalstus (föräldrapenning) — Perioda, kura laikā darba ņēmējs bija apdrošināts saskaņā ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumos paredzēto kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu, neņemšana vērā
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 39. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, piemērojot tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, jāņem vērā periods, kura laikā darba ņēmējs bija apdrošināts saskaņā ar Eiropas Kopienu kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.


title: Lieta T-298/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. novembra rīkojums – LemonAid Beverages /ITSB – Pret a Manger (Europe) ( “Lemonaid” ) Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/32

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. novembra rīkojums – LemonAid Beverages/ITSB – Pret a Manger (Europe) (“Lemonaid”)
   (Lieta T-298/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 026/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LemonAid Beverages GmbH (Hambourg, Vācija) (pārstāvji – U. Lüken un J. Natzel, advokāti, un P. Brownlow, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Pret a Manger (Europe) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – A. Tsoutsanis, advokāts, un S. Croxon, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 13. marta lēmumu lietā R 276/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Pret a Manger (Europe) Ltd un LemonAid Beverages GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētāja tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 215, 27.7.2013.


title: Lieta T-71/17: Prasība, kas celta 2017. gada 26. janvārī – France.com/EUIPO – Francija (“FRANCE.com”)

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/40

         Prasība, kas celta 2017. gada 26. janvārī – France.com/EUIPO – Francija (“FRANCE.com”)
   (Lieta T-71/17)
   (2017/C 112/56)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: France.com, Inc. (Coral gables, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Bertrand, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Francijas Republika

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “FRANCE.com” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 158 597

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 20. oktobra lēmums lietā R 2452/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               prasītāja lūdz, lai Vispārējā tiesa iesniegtu Tiesā šādus prejudiciālus jautājumus: (i) Vai, ņemot vērā Eiropas Savienības Preču zīmju regulas 8. panta 2. punktu un 41. panta 1. punktu un Eiropas Savienības Preču zīmju regulas īstenošanas regulas 15. noteikuma 2. punkta b) apakšpunktu un 17. noteikumu, pieteikuma iesniedzējs kā atbildētājs iebildumu procesā ir tiesīgs izvirzīt agrākas tiesības, kuras var būt agrākas tiesības uz agrāku preču zīmi, kura ir izmantota kā agrākas tiesības iebildumos? (ii) Vai Francijas valstij ir kāda veida intelektuālā īpašuma tiesības uz vārdu “France” [Francija], kas nav Francijas valsts oficiālais nosaukums un ir tikai ģeogrāfiska norāde? (iii) Ja atbilde uz (ii) jautājumu ir noliedzoša, vai vārds “France” ir uzskatāms par vārdu, kurš ietilpst publiskajā jomā un uz kuru neviena persona nedrīkst izvirzīt kādas intelektuālā īpašuma tiesības? (iv) Ja atbilde uz (ii) jautājumu ir apstiprinoša, vai tas, ka Francijas valsts līdz šim brīdim nekad nav pieteikusi nekādas tiesības uz vārdu “France”, izņemot pret “France.com” izvirzītās tiesības, ir uzskatāms par diskrimināciju pret pieteikuma iesniedzēju?

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               noraidīt iebildumus, ko Francijas valsts ir izvirzījusi pret Eiropas Savienības daļēji grafiskas preču zīmes “France.com” reģistrāciju, kuru ir pieteikusi France.com Inc.;

               —

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               —

               piespriest EUIPO pašam segt savus, kā arī atlīdzināt France.com Inc. tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību Tiesā;

               —

               piespriest EUIPO un Francijas valstij katrai atlīdzināt pusi no France.com Inc. nepieciešamajiem izdevumiem saistībā ar procesu EUIPO Apelācijas padomē.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta, 8. panta 2. punkta un 41. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 15. noteikuma 2. punkta b) apakšpunkta un 17. noteikuma pārkāpums.


title: Lieta C-381/10: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums ( Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Astrid Preissl KEG/Landeshauptmann von Wien (Industriālā politika — Pārtikas produktu higiēna — Regula (EK) Nr. 852/2004 — Izlietnes ierīkošana pārtikas produktus tirgojoša uzņēmuma tualetēs)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/4

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums (Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Astrid Preissl KEG/Landeshauptmann von Wien

   (Lieta C-381/10) (1)

   (Industriālā politika - Pārtikas produktu higiēna - Regula (EK) Nr. 852/2004 - Izlietnes ierīkošana pārtikas produktus tirgojoša uzņēmuma tualetēs)
   2011/C 347/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Astrid Preissl KEG

      Atbildētāja: Landeshauptmann von Wien

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu (OV L 139, 1. lpp.) II pielikuma I nodaļas 4. punkta un it īpaši vārda “Handwaschbecken” (izlietnes roku tīrīšanai), kas iekļauts minētās tiesību normas vācu redakcijā, interpretācija — Dalībvalsts administratīvs lēmums, ar kuru uzlikts pienākums kafejnīcas tualetēs ierīkot izlietnes ar materiāliem roku tīrīšanai un higiēniskai nosusināšanai

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu II pielikuma I nodaļas 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā normā nav noteikts, nedz ka izlietnei tās izpratnē jābūt paredzētai vienīgi roku mazgāšanai, nedz ka ūdenskrānu, kā arī roku nosusināšanas iekārtu jāvar izmantot nepieskaroties.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-50/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. janvārī iesniedza Sąd Rejonowy w Koninie (Polija) – Halina Grodecka, piedaloties Józef Konieczka u.c.

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. janvārī iesniedza Sąd Rejonowy w Koninie (Polija) – Halina Grodecka, piedaloties Józef Konieczka u.c.
   (Lieta C-50/16)
   (2016/C 326/15)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy w Koninie

      Pamatlietas puses

      Halina Grodecka, piedaloties Józef Konieczka u.c.
   Ar 2016. gada 2. jūnija rīkojumu Eiropas Savienības Tiesa (desmitā palāta) nolēma, ka tai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Sąd Rejonowy w Koninie (Polija) uzdotajiem jautājumiem.


title: Lieta F-43/05: Civildienesta tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 23. janvārī — Chassagne pret Komisiju (Ierēdņi — Alga — Ikgadējie ceļa izdevumi — Normas, kas piemērojamas ierēdņiem ar izcelsmi Francijas aizjūras departamentā — Grozīto Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pants)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/40

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 23. janvārī — Chassagne pret Komisiju
   (Lieta F-43/05) (1)

   (Ierēdņi - Alga - Ikgadējie ceļa izdevumi - Normas, kas piemērojamas ierēdņiem ar izcelsmi Francijas aizjūras departamentā - Grozīto Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pants)
   (2007/C 56/75)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Olivier Chassagne, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un Y. Minatchy, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris)
   Priekšmets
   Pirmkārt, jauno Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta, kas attiecas uz vienotas likmes pabalstu ceļa izdevumiem, prettiesiskuma un līdz ar to nepiemērojamības atzīšana un, otrkārt, prasība par zaudējumu un nokavējuma procentu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 205, 20.8.2005., 27. lpp. (lieta vispirms reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-224/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: Lieta T-488/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. maija spriedums — Jager & Polacek /ITSB ( “REDTIBE” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “REDTUBE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka nereģistrēta valsts preču zīme “Redtube” — Nodevas par iebildumiem nesamaksa termiņā — Lēmums, ar ko iebildumus atzīst par neiesniegtiem — Regulas (EK) Nr. 2869/95 8. panta 3. punkts — Tiesiskās paļāvības aizsardzība — Regulas (EK) Nr. 2868/95 17. noteikums — Process ex parte — Regulas (EK) Nr. 216/96 8. panta 2. punkts — Regulas Nr. 2868/95 18. noteikums — Paziņojuma, ar kuru ITSB informē par iebildumu atzīšanu par pieņemamiem, juridiskā būtība — Formu un actus contrarius paralēluma princips — Regulas (EK) Nr. 207/2009 80. pants)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/23

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. maija spriedums — Jager & Polacek/ITSB (“REDTIBE”)
   (Lieta T-488/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “REDTUBE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka nereģistrēta valsts preču zīme “Redtube” - Nodevas par iebildumiem nesamaksa termiņā - Lēmums, ar ko iebildumus atzīst par neiesniegtiem - Regulas (EK) Nr. 2869/95 8. panta 3. punkts - Tiesiskās paļāvības aizsardzība - Regulas (EK) Nr. 2868/95 17. noteikums - Process ex parte - Regulas (EK) Nr. 216/96 8. panta 2. punkts - Regulas Nr. 2868/95 18. noteikums - Paziņojuma, ar kuru ITSB informē par iebildumu atzīšanu par pieņemamiem, juridiskā būtība - Formu un actus contrarius paralēluma princips - Regulas (EK) Nr. 207/2009 80. pants)
   2011/C 186/43
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jager & Polacek GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvji — A. Reneck, V. von Bomhard un T. Dolde, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 29. septembra lēmumu lietā R 442/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Jager & Polacek GmbH un RT Mediasolutions s.r.o.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Jager & Polacek GmbH atlīdzina tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta C-154/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën , otra lietas dalībniece: X BV

text:
               22.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën, otra lietas dalībniece: X BV

   (Lieta C-154/13)
   2013/C 178/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Otra lietas dalībniece: X BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2006. gada PVN direktīvas (1) 140. panta ievads un a) un b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajās normās ietvertie atbrīvojumi no PVN nav piemērojami zobu protēžu iegādei Kopienas iekšienē? Ja nē, vai atbrīvojuma piemērošana ir atkarīga no priekšnosacījuma, ka zobu protēzes no ārvalstīm piegādā zobārsts vai zobu tehniķis un/vai zobārstam vai zobu tehniķim?

               2)

               Ja 2006. gada PVN direktīvas 140. panta ievadā un a) un b) punktā paredzētais PVN izņēmums (neatkarīgi no 1. jautājumā paredzētajiem nosacījumiem) ir piemērojams zobu protēžu iegādei Kopienas iekšienē, vai tādās dalībvalstīs kā Nīderlandē, kuras ir panākušas atbilsmi 2006. gada PVN direktīvas 132. panta atbrīvojumam, tas ir piemērojams arī zobu protēžu iegādei Kopienas iekšienē no dalībvalsts, kura ir izmantojusi 2006. gada PVN direktīvas 370. pantā paredzēto atkāpes un pārejas regulējumu?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.)


title: Lieta C-319/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. maijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Nisreen Sharqawi u.c./Vācijas Federatīvā Republika

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. maijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Nisreen Sharqawi u.c./Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-319/17)
   (2017/C 309/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, kura likumiskā pārstāve ir Nisreen Sharqawi, Hosam Fattayrji, kura likumiskā pārstāve ir Nisreen Sharqawi

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Direktīvas 2013/32/ES (1) 52. panta 1. punktā paredzētajiem pārejas noteikumiem netiek pieļauta tāda valsts tiesiskā regulējuma piemērošana, saskaņā ar kuru, īstenojot Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētās un, salīdzinot ar iepriekšējo tiesisko regulējumu, paplašinātās pilnvaras, starptautiskās aizsardzības pieteikums ir nepieļaujams, ja cita dalībvalsts ir piešķīrusi pieteicējam alternatīvo aizsardzību, ciktāl valsts tiesību regulējums, tā kā nav paredzēti valsts līmeņa pārejas noteikumi, ir piemērojams arī pieteikumiem, kas ir tikuši iesniegti pirms 2015. gada 20. jūlija?
               Vai ar Direktīvas 2013/32/ES 52. panta 1. punktā paredzētajiem pārejas noteikumiem dalībvalstīm ir atļauts piemērot it īpaši Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētās paplašinātās pilnvaras ar atpakaļejošo spēku, no kā izriet, ka nepieņemami ir arī patvēruma pieteikumi, kas ir tikuši iesniegti pirms šo paplašināto pilnvaru transponēšanas valsts līmenī, bet par kuriem uz transponēšanas brīdī vēl nav ticis pieņemts galīgs lēmums?

               2)

               Vai ar Direktīvas 2013/32/ES 33. pantu dalībvalstīm ir piešķirtas izvēles tiesības noraidīt patvēruma pieteikumu kā nepieņemamu citas dalībvalsts starptautiskās atbildības (Dublinas regula) dēļ, vai arī atbilstoši Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta a) apakšpunktam?

               3)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša: var ar Savienības tiesībām dalībvalstij tiek liegts, īstenojot Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētās pilnvaras, noraidīt kā nepieņemamu starptautiskās aizsardzības pieteikumu alternatīvās aizsardzības citā dalībvalstī piešķiršanas dēļ, ja

                           a)

                           pieteicējs vēlas panākt papildu priekšrocības līdzās viņam citā dalībvalstī piešķirtajai alternatīvajai aizsardzībai (bēgļa statusa atzīšanu), un patvēruma procesu šajā citā dalībvalstī raksturoja un turpmāk raksturo sistemātiski trūkumi, vai

                           b)

                           starptautiskās aizsardzības apstākļi, proti, personu, kurām ir tiesības uz alternatīvo aizsardzību, dzīves apstākļi citā dalībvalstī, kurā pieteicējam jau ir piešķirta alternatīvā aizsardzība,

                                       —

                                       ir pretrunā Pamattiesību hartas 4. pantam vai ECPAK 3. pantam, vai

                                       —

                                       neatbilst Direktīvas 2011/95/ES 20. un nākamo pantu prasībām, vēl nepārkāpjot Pamattiesību hartas 4. pantu vai ECPAK 3. pantu?

               4)

               Ja atbilde uz 3. jautājuma b) punktu ir apstiprinoša: vai tas ir piemērojams arī tad, ja personām, kurām ir tiesības uz alternatīvo aizsardzību, netiek piešķirti eksistences nodrošināšanas pabalsti, vai to apmērs, salīdzinot ar citām dalībvalstīm, ir būtiski ierobežots, tomēr attieksme pret tām šajā ziņā ir tāda pati kā pret šīs dalībvalsts pilsoņiem?

               5)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir noraidoša:

                           a)

                           Vai Dublinas III. regula ir piemērojama starptautiskās aizsardzības piešķiršanas procesā, ja patvēruma pieteikums tika iesniegts pirms 2014. gada 1. janvāra, bet atpakaļuzņemšanas pieprasījums tika iesniegts tikai pēc 2014. gada 1. janvāra, un pieteicējam dalībvalstī, kurā tika iesniegts pieteikums, pirms tam (2013. gada februārī) jau tika piešķirta alternatīvā aizsardzība?

                           b)

                           Vai no Dublinas regulējuma izriet nerakstīta atbildības pāreja uz dalībvalsti, kura lūdz veikt pieteicēja atpakaļuzņemšanu, ja pieprasījuma saņēmusī atbildīgā dalībvalsts noraida termiņā pieteikto atpakaļuzņemšanu atbilstoši Dublinas nosacījumiem un tā vietā atsaucas uz starpvalstu atpakaļuzņemšanas nolīgumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai, OV L 180, 60. lpp.


title: Lieta C-305/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 13. jūlija Gerechtshof te Amsterdam lēmumu lietā Eagle International Freight B.V. pret Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 13. jūlija Gerechtshof te Amsterdam lēmumu lietā Eagle International Freight B.V. pret Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem
   (Lieta C-305/04)
   (2004/C 228/61)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam 2004. gada 13. jūlija lēmumu lietā Eagle International Freight B.V. pret Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 19. jūlijā.
   Gerechtshof te Amsterdam lūdz Eiropas Kopienu Tiesu lemt par šādu prejudiciālo jautājumu:
   Vai ir spēkā Komisijas 1997. gada 4. novembra Komisijas Regula (EK) Nr. 2086/97 (1) un Komisijas 1998. gada 26. oktobra Regula (EK) Nr. 2261/98 (2), kuras abas groza Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un Kopējo muitas tarifu 1. pielikumu, tiktāl, ciktāl tās nosaka, ka Kombinētās nomenklatūras pozīcija 8543 89 79 ietver 2.3. apakšpunktā aprakstītās skaņas kartes?

      (1)  OV L 312, 14.11.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 292, 30.10.1998, 1. lpp.


title: Lieta C-191/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte/ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. aprīlī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte/ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG

   (Lieta C-191/17)
   (2017/C 239/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte

      Atbildētāja: ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū (1) 4. panta 14. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka arī tiešsaistes krājkonts, saistībā ar kuru attiecīgais klients (ar iespēju ikdienā izņemt līdzekļus un bez bankas īpašas līdzdalības) ar telefonbankas starpniecību var veikt iemaksas un izņemt līdzekļus no references [norēķinu] konta (Referenzkonto, norēķinu konts Austrijā), kas atvērts uz viņa vārda, ir iekļaujams “maksājumu konta” definīcijā (4. panta 14. punkts) un tādēļ ietilpst direktīvas piemērošanas jomā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīva 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK (OV L 319, 1. lpp.).


title: Lieta C-544/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 23. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/53

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 23. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-544/12) (1)

   2013/C 344/93
   Tiesvedības valoda — poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013.


title: Lieta T-393/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 14. maija spriedums — Masottina /ITSB — Bodegas Cooperativas de Alicante ( “CA’ MARINA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CA’ MARINA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “MARINA ALTA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/9

         Vispārējās tiesas 2013. gada 14. maija spriedums — Masottina/ITSB — Bodegas Cooperativas de Alicante (“CA’ MARINA”)
   (Lieta T-393/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CA’ MARINA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “MARINA ALTA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 178/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Masottina SpA (Conegliano, Itālija) (pārstāvis — N. Schaeffer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. (Petrel, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 4. maija lēmumu lietā R 518/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. un Masottina SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Masottina SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta F-83/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. augustā  – ZZ /Komisija

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/47

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. augustā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-83/14)
   (2015/C 007/54)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas un J.-N. Louis)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Komisijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju AST 10 pakāpē 2013. gada paaugstināšanas amatā ietvaros

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 8. novembra lēmumu, ar kuru izveidots amatā paaugstināto ierēdņu saraksts 2013. gada amatā paaugstināšanas laikā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.