title: Lieta T-588/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — EIB/Sīrija (Šķīrējklauzula — Aizdevuma līgums “Euphrates Drainage and Irrigation” Nr. 80211 — Līguma neizpilde — Avansu atmaksa — Nokavējuma procenti — Aizmuguriska lietas izskatīšana)

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/36

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — EIB/Sīrija
      (Lieta T-588/17) (1)

      (Šķīrējklauzula - Aizdevuma līgums “Euphrates Drainage and Irrigation” Nr. 80211 - Līguma neizpilde - Avansu atmaksa - Nokavējuma procenti - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
      (2019/C 280/51)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: sākotnēji P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones un J. Shirran, pēc tam F. Oxangoiti Briones, J. Klein un J. Shirran, kuriem palīdz D. Arts, advokāts, un T. Cusworth, solicitor)

         Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts piespriest Sīrijas Arābu Republikai atlīdzināt naudas summas, kuras tā ir parādā saistībā ar aizdevuma līgumu “Euphrates Drainage and Irrigation” Nr. 80211 un kurām pieskaitīti nokavējuma procenti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Piespriest Sīrijas Arābu Republikai atlīdzināt Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Investīciju banka (EIB), naudas summu 2 184 271,58 euro apmērā.

                  2)

                     Par minēto naudas summu, proti, par pamatsummām un līgumiskajiem procentiem, un par laikposmu no 2017. gada 25. augusta līdz samaksas dienai ir aprēķināmi nokavējuma procenti pēc likmes 3,5 % gadā.

                  3)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  4)

                     Sīrijas Arābu Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 369, 30.10.2017.


title: Lieta T-589/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — EIB/Sīrija (Šķīrējklauzula — Aizdevuma līgums “Aleppo Tall Kojak Road Project” Nr. 60136 — Līguma neizpilde — Avansu atmaksa — Nokavējuma procenti — Aizmuguriska lietas izskatīšana)

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/37

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. jūnija spriedums — EIB/Sīrija
      (Lieta T-589/17) (1)

      (Šķīrējklauzula - Aizdevuma līgums “Aleppo Tall Kojak Road Project” Nr. 60136 - Līguma neizpilde - Avansu atmaksa - Nokavējuma procenti - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
      (2019/C 280/52)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: sākotnēji P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones un J. Shirran, pēc tam F. Oxangoiti Briones, J. Klein un J. Shirran, kuriem palīdz D. Arts, advokāts, un T. Cusworth, solicitor)

         Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts piespriest Sīrijas Arābu Republikai atlīdzināt naudas summas, kuras tā ir parādā saistībā ar aizdevuma līgumu “Aleppo — Tall Kojak Road Project” Nr. 60136 un kurām pieskaitīti nokavējuma procenti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Piespriest Sīrijas Arābu Republikai atlīdzināt Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Investīciju banka (EIB), naudas summu 820 451,25 euro apmērā.

                  2)

                     Par minēto naudas summu, proti, par pamatsummām un līgumiskajiem procentiem, un par laikposmu no 2017. gada 25. augusta līdz samaksas dienai ir aprēķināmi nokavējuma procenti pēc likmes 3,5 % gadā.

                  3)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  4)

                     Sīrijas Arābu Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 369, 30.10.2017.


title: Lieta C-594/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 2. augustā Deutsche Lufthansa AG iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 17. maija rīkojumu lietā T-764/15 Deutsche Lufthansa AG/Eiropas Komisija

text:
               23.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/28

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 2. augustā Deutsche Lufthansa AG iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 17. maija rīkojumu lietā T-764/15 Deutsche Lufthansa AG/Eiropas Komisija
      (Lieta C-594/19 P)
      (2019/C 319/29)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Deutsche Lufthansa AG (pārstāvis: A. Martin-Ehlers, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Reinzemes-Pfalcas federālā zeme

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 17. maija rīkojumu lietā T-764/15;

                  —

                  apmierināt pirmajā instancē izvirzīto prasījumu un atcelt tā pamatā esošo Komisijas 2014. gada 1. oktobra Lēmumu SA.32833 (1);

                  —

                  pakārtoti — nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja būtībā ir izvirzījusi šādus pamatus:

                  —

                  Prasītājai jau atbilstoši Montessori spriedumam (2) esot interese celt prasību. Tas tādēļ, ka 45 miljonu EUR aizdevuma piešķiršana Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH no naudas kopfonda esot atbalsta shēma. Turklāt esot pamatoti apgalvojams, ka šī aizdevuma līdzekļi ir nonākuši pie Ryanair.

                  —

                  Ja būtu jāpiemēro tā saucamā Mory judikatūra (3), tad pakārtoti būtu bijis jāpiemēro pirmais gadījums. Komisija esot ignorējusi būtiskus faktus un papildu priekšrocības. Prasītājas procesuālo tiesību pārkāpuma dēļ nevarot uzskatīt, ka Komisija būtu veikusi noteikumiem atbilstošu pārbaudes procedūru. Arī šajā gadījumā prasītāja esot bijusi individuāli skarta un tai tādējādi esot bijusi interese celt prasību.

                  —

                  Pakārtoti, prasība par pieņemamu būtu jāatzīst arī tad, ja tiktu piemērots tā saucamās Mory judikatūras otrais gadījums, atbilstoši kuram prasītājai būtu jāpierāda atbalsta būtiska ietekme uz tās stāvokli tirgū. Šādā gadījumā pierādīšanas pienākums ir apvērsts, jeb katrā ziņā atvieglots prasītājas labā, jo Komisija apzināti esot slēpusi tai zināmos lēmuma pieņemšanai nozīmīgos faktus. Tikai pakārtoti esot jākonstatē, ka prasītāja tik tiešām ir pierādījusi šādu būtisku ietekmi. Atšķirīgs Vispārējās tiesas vērtējums pārsniedzot Tiesas judikatūrā noteikto un radot juridiski kļūdainu izpratni par konkrēto tirgu. Šajā kontekstā Vispārējā tiesa esot izmainījusi un saīsinājusi prasītājas sniegtos faktu izklāstu, sagrozījusi apstrīdētā lēmuma saturu un pārkāpusi noteikumus par pierādīšanas pienākumu.

         (1)  Komisijas Lēmums (ES) 2016/788 (2014. gada 1. oktobris) par valsts atbalstu SA.32833 (11/C) (ex 11/NN), ko Vācija sniegusi saistībā ar Frankfurtes Hānas lidostas finansēšanas pasākumiem, kuri ieviesti laikposmā no 2009. līdz 2011. gadam (OV 2016, L 134, 1. lpp.).

         (2)  Tiesas spriedums, 2018. gada 6. novembris, Scuola Elementare Maria Montessori Srl u.c. (no C-622/16 P līdz C-624/16 P, EU:C:2018:873).

         (3)  Tiesas spriedums, 2015. gada 17. septembris, Mory SA u.c./Eiropas Komisija (C-33/14 P, EU:C:2015:609).


title: Lieta T-516/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. jūlijā — VDV eTicket Service/Komisija un INEA

text:
               23.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/29

      Prasība, kas celta 2019. gada 19. jūlijā — VDV eTicket Service/Komisija un INEA
      (Lieta T-516/19)
      (2019/C 319/30)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: VDV eTicket Service GmbH &Co. KG (Ķelne, Vācija) (pārstāvis: A. Bartosch, advokāts)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija un Inovācijas un tīklu izpildaģentūra (INEA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  saskaņā ar LESD 272. pantu atzīt, ka ar vēstuli, uz ko attiecas šī prasība, lūgums atzīt izmaksas 407 443,04 euro apmērā ir noraidīts prettiesiski;

                  —

                  pakārtoti, saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība attiecas uz Inovācijas un tīklu izpildaģentūras (INEA) 2019. gada 13. maija lēmumu Nr. ARES(2019)3151305, ciktāl ar to par neatlīdzināmām atzītas prasītājas izmaksas 407 443,04 euro apmērā saistībā ar pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” projektu Nr. 636126 — European Travellers Club.
      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: tiesību ļaunprātīga izmantošana, jo atbildētājām katrā ziņā būtu vajadzējis zināt par izmaksu kļūdaino sadalījumu

                              —

                              Atbildētājas savā rīcībā esot pieļāvušas tiesību ļaunprātīgu izmantošanu, jo, pirmkārt, tās neesot atzinušas konkrētas ar apakšuzņēmējiem saistītas izmaksas, kas radušās prasītājai, un, otrkārt, no virknes dokumentu tām būtu vajadzējis secināt, ka prasītājai saistībā ar apakšuzņēmējiem radušās izmaksas esot bijušas ievērojami lielākas nekā norādīts attiecīgā dotācijas nolīguma (Grant Agreement) 2. pielikumā.

                  2.

                  Otrais pamats: tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums

                              —

                              Prasītājas esot pārkāpušas arī tiesiskās paļāvības aizsardzības principu to pašu apsvērumu dēļ, kuri izklāstīti pirmajā pamatā.


title: Lieta C-452/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. jūnijā iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) — YV/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. jūnijā iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) — YV/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Lieta C-452/19)
      (2019/C 328/14)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: YV

         Atbildētāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai saskaņā ar Padomes Direktīvu 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) un, konkrētāk, tās 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu, lai nodrošinātu patērētāju un lietotāju aizsardzību un Savienības judikatūras, ar kuru šī aizsardzība tiek īstenota, ievērošanu, Savienības tiesībām atbilst nepārprotama kritērija noteikšana Tribunal Supremo2019. gada 23. janvāra spriedumos Nr. 44 līdz Nr. 49, saskaņā ar kuru ar patērētājiem noslēgtajos hipotekārā aizdevuma līgumos atsevišķi neapspriests noteikums, kurā ir noteikts, ka visi hipotekārā aizdevuma darījuma noslēgšanas izdevumi ir attiecināmi uz aizņēmēju, ir negodīgs, sadalot dažādos šajā negodīgajā un par spēkā neesošu pasludinātajā noteikumā ietilpstošos izdevumu veidus starp bankas iestādi aizdevēju un patērētāju aizņēmēju, lai ierobežotu nepamatoti samaksāto summu, kas samaksātas, piemērojot valsts tiesību aktus, atmaksāšanu?
                  Un vai saskaņā ar Padomes Direktīvu 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos un, konkrētāk, tās 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu, lai nodrošinātu patērētāju un lietotāju aizsardzību un Savienības judikatūras, ar kuru šī aizsardzība tiek īstenota, ievērošanu, Savienības tiesībām atbilst Tribunal Supremo īstenotā spēkā neesoša negodīga noteikuma integrējošā [robu aizpildīšanas] interpretācija, ja tā atcelšana un ar to saistītās sekas neietekmē aizdevuma līguma ar hipotekāro nodrošinājumu pastāvēšanu?

                  2)

                  Vai saistībā ar LEC [Ley de Enjuiciamiento Civil (Civilprocesa likums)] 394. pantu, kas tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanas jomā nosaka kritēriju, ka tiesāšanās izdevumus sedz zaudētāja puse, ja var uzskatīt, ka tad, ja negodīgs noteikums par izdevumiem tiek atzīts par spēkā neesošu, bet šīs spēkā neesamības sekas ir ierobežotas ar iepriekšminēto izdevumu sadalījumu, tas ir uzskatāms par Eiropas Savienības tiesību efektivitātes principa un principa, ka negodīgi noteikumi nav saistoši, pārkāpumu gadījumā, kad ir uzskatāms, ka prasība ir apmierināta daļēji, un vai to varētu interpretēt tādējādi, ka tas rada apgrieztu atturošu iedarbību, tādējādi radot patērētāju un lietotāju likumisko interešu neaizsargātību?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-406/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 2. jūlija spriedums — Mahmoudian/Padome (Ārpuslīgumiskā atbildība — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku — Līdzekļu iesaldēšana — Ierobežojumi piekļuvei dalībvalstu teritorijai jomā — Kaitējuma, kas iespējami nodarīts, iekļaujot un saglabājot prasītāja vārdu to personu un vienību sarakstā, kurām tiek piemēroti ierobežojoši pasākumi, atlīdzināšana — Mantiskais kaitējums — Morālais kaitējums)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/36

      Vispārējās tiesas 2019. gada 2. jūlija spriedums — Mahmoudian/Padome
      (Lieta T-406/15) (1)

      (Ārpuslīgumiskā atbildība - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi piekļuvei dalībvalstu teritorijai jomā - Kaitējuma, kas iespējami nodarīts, iekļaujot un saglabājot prasītāja vārdu to personu un vienību sarakstā, kurām tiek piemēroti ierobežojoši pasākumi, atlīdzināšana - Mantiskais kaitējums - Morālais kaitējums)
      (2019/C 328/38)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Fereydoun Mahmoudian (Teherāna, Irāna) (pārstāvji: A. Bahrami un N. Korogiannakis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: R. Liudvinaviciute-Cordeiro un M. Bishop)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji A. Aresu un D. Gauci, vēlāk A. Aresu un R. Tricot)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam iespējami radies, pieņemot Padomes Lēmumu 2010/413/KĀDP (2010. gada 26. jūlijs), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 195, 39. lpp.), Padomes Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 668/2010 (2010. gada 26. jūlijs), ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2010, L 195, 25. lpp.), Padomes Lēmumu 2010/644/KĀDP (2010. gada 25. oktobris), ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV 2010, L 281, 81. lpp.), un Padomes Regulu (ES) Nr. 961/2010 (2010. gada 25. oktobris), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV 2010, L 281, 1. lpp.), ar kuriem prasītāja vārds tika iekļauts un saglabāts to personu un vienību sarakstā, kurām ir piemērojami ierobežojošie pasākumi

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Piespriest Eiropas Savienības Padomei izmaksāt Fereydoun Mahmoudian atlīdzību 71 000 EUR apmērā par radīto morālo kaitējumu.

                  2)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                     Fereydoun Mahmoudian, Padome un Komisija attiecīgi sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Lieta T-522/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — CCPL u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Mazumtirdzniecībai paredzēto pārtikas produktu iepakojuma tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Vainojamība prettiesiskā rīcībā — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Pārdošanas apjoma vērtība — Naudas soda maksimālais apmērs — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Maksātspēja)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/37

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — CCPL u.c./Komisija
      (Lieta T-522/15) (1)

      (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Mazumtirdzniecībai paredzēto pārtikas produktu iepakojuma tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Vainojamība prettiesiskā rīcībā - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Pārdošanas apjoma vērtība - Naudas soda maksimālais apmērs - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Maksātspēja)
      (2019/C 328/39)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: CCPL — Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Reggio d’Émilie, Itālija), Coopbox group SpA (Reggio d’Émilie), Poliemme Srl (Reggio d’Émilie), Coopbox Hispania, SL (Lorca, Spānija), Coopbox Eastern s. r. o. (Nové Mesto nad Váhom, Slovākija) (pārstāvji: S. Bariatti un E. Cucchiara, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvēji: sākotnēji F. Jimeno Fernandez, A. Biolan un P. Rossi, vēlāk — F. Jimeno Fernandez, P. Rossi un L. Malferrari)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts, galvenokārt, daļēji atcelt Komisijas Lēmumu C(2015) 4336 final (2015. gada 24. jūnijs) par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta AT.39563 — Pārtikas produktu iepakojums mazumtirdzniecībai), un, pakārtoti, samazināt prasītājām uzliktā naudas soda apmēru.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Komisijas Lēmuma C(2015) 4336 final (2015. gada 24. jūnijs) par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (AT.39563 — Pārtikas produktu iepakojums mazumtirdzniecībai) 2. panta 1. punkta f) un g) apakšpunktu, 2. punkta d) un e) apakšpunktu, kā arī 4. punkta c) un d) apakšpunktu.

                  2)

                     Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta T-894/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — Air France/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Pasākumi, ko Francija īstenojusi par labu Marseille Provence lidostai un aviosabiedrībām, kas izmanto šo lidostu — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Subsīdijas ieguldījumam — Iekšzemes un starptautiskiem lidojumiem piemērojamo lidostu maksu nošķiršana — Samazinātas lidostu maksas, lai veicinātu lidojumus no jauna lidostas termināļa Marseille Provence 2 — Individuāla skāruma neesamība — Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība — Nepieņemamība)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/40

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — Air France/Komisija
      (Lieta T-894/16) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Pasākumi, ko Francija īstenojusi par labu Marseille Provence lidostai un aviosabiedrībām, kas izmanto šo lidostu - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Subsīdijas ieguldījumam - Iekšzemes un starptautiskiem lidojumiem piemērojamo lidostu maksu nošķiršana - Samazinātas lidostu maksas, lai veicinātu lidojumus no jauna lidostas termināļa Marseille Provence 2 - Individuāla skāruma neesamība - Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība - Nepieņemamība)
      (2019/C 328/43)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Société Air France (Tremblay-en-France, Francija) (pārstāvis: R. Sermier, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: S. Noë, C. Giolito un C. Georgieva-Kecsmar)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Aéroport Marseille Provence SA (Marignane, Francija) (pārstāvis: A. Lepièce, advokāts), Ryanair DAC, agrāk Ryanair Ltd (Dublina, Īrija) un Airport Marketing Services Ltd (Dublina) (pārstāvji: E. Vahida un I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 20. februāra Lēmumu (ES) 2016/1698 par pasākumiem SA.22932 (11/C) (ex NN 37/07), ko Francija īstenojusi par labu lidostai Marseille Provence un aviosabiedrībām, kas izmanto šo lidostu (OV 2016, L 260, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Société Air France sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Ryanair DAC un Airport Marketing Services Ltd, kā arī Aéroport Marseille Provence SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 46, 13.2.2017.


title: Lieta T-291/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Transdev u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, ko Francija īstenojusi laikā no 1994. līdz 2008. gadam — Ildefransas reģiona piešķirtas subsīdijas investīcijām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu — “Pastāvoša valsts atbalsta” un “jauna valsts atbalsta” jēdzieni — LESD 107. pants — LESD 108. pants — Regulas (ES) 2015/1589 1. panta b) punkta i) un v) apakšpunkts — Noilguma termiņš — Regulas 2015/1589 17. pants — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/41

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Transdev u.c./Komisija
      (Lieta T-291/17) (1)

      (Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, ko Francija īstenojusi laikā no 1994. līdz 2008. gadam - Ildefransas reģiona piešķirtas subsīdijas investīcijām - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - “Pastāvoša valsts atbalsta” un “jauna valsts atbalsta” jēdzieni - LESD 107. pants - LESD 108. pants - Regulas (ES) 2015/1589 1. panta b) punkta i) un v) apakšpunkts - Noilguma termiņš - Regulas 2015/1589 17. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 328/44)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Transdev (Issy-les-Moulineaux, Francija), Transdev Île de France (Issy-les-Moulineaux) un Transports rapides automobiles (TRA) (Villepinte, Francija) (pārstāvis: F. Salat-Baroux, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati, C. Georgieva-Kecsmar un T. Maxian Rusche)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1470 (2017. gada 2. februāris) par atbalsta shēmām SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), kuras Francija ir īstenojusi attiecībā uz uzņēmumiem, kas veic pārvadājumus ar autobusiem Ildefransas reģionā (Région Île-de-France) (OV 2017, L 209, 24. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Transdev, Transdev Île de France un Transports rapides automobiles (TRA) papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta T-292/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Région Île-de-France/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, ko Francija īstenojusi laikā no 1994. līdz 2008. gadam — Ildefransas reģiona piešķirtas subsīdijas investīcijām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu — Priekšrocība — Selektivitāte — LESD 107. panta 1. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — “Pastāvoša valsts atbalsta” un “jauna valsts atbalsta” jēdzieni — LESD 108. pants — Regulas (ES) 2015/1589 1. panta b) punkta i) un v) apakšpunkts)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Région Île-de-France/Komisija
      (Lieta T-292/17) (1)

      (Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, ko Francija īstenojusi laikā no 1994. līdz 2008. gadam - Ildefransas reģiona piešķirtas subsīdijas investīcijām - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - Priekšrocība - Selektivitāte - LESD 107. panta 1. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - “Pastāvoša valsts atbalsta” un “jauna valsts atbalsta” jēdzieni - LESD 108. pants - Regulas (ES) 2015/1589 1. panta b) punkta i) un v) apakšpunkts)
      (2019/C 328/45)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Région Île-de-France (Francija) (pārstāvis: J.-P. Hordies, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati, C. Georgieva-Kecsmar un T. Maxian Rusche)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1470 (2017. gada 2. februāris) par atbalsta shēmām SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), kuras Francija ir īstenojusi attiecībā uz uzņēmumiem, kas veic pārvadājumus ar autobusiem Ildefransas reģionā (Région Île-de-France) (OV 2017, L 209, 24. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Ildefransas reģions papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta T-309/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Optile/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, ko Francija īstenojusi laikā no 1994. līdz 2008. gadam — Ildefransas reģiona piešķirtas subsīdijas investīcijām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu — “Pastāvoša valsts atbalsta” un “jauna valsts atbalsta” jēdzieni — LESD 107. pants — LESD 108. pants — Regulas (ES) 2015/1589 1. panta b) punkta i) un v) apakšpunkts — Noilguma termiņš — Regulas 2015/1589 17. pants)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/43

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Optile/Komisija
      (Lieta T-309/17) (1)

      (Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, ko Francija īstenojusi laikā no 1994. līdz 2008. gadam - Ildefransas reģiona piešķirtas subsīdijas investīcijām - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - “Pastāvoša valsts atbalsta” un “jauna valsts atbalsta” jēdzieni - LESD 107. pants - LESD 108. pants - Regulas (ES) 2015/1589 1. panta b) punkta i) un v) apakšpunkts - Noilguma termiņš - Regulas 2015/1589 17. pants)
      (2019/C 328/46)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Organisation professionnelle des transports d’Île de France (Optile) (Parīze, Francija) (pārstāvji: F. Thiriez un M. Dangibeaud, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati, C. Georgieva-Kecsmar un T. Maxian Rusche)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1470 (2017. gada 2. februāris) par atbalsta shēmām SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), kuras Francija ir īstenojusi attiecībā uz uzņēmumiem, kas veic pārvadājumus ar autobusiem Ildefransas reģionā (Région Île-de-France) (OV 2017, L 209, 24. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Organisation professionnelle des transports d’Île de France (Optile) papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 249, 31.7.2017.


title: Lieta T-331/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Steifer/EESK (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Pirms dienesta uzsākšanas Savienībā iegūtās pensijas tiesības — Pārskaitīšana uz Savienības sistēmu — Papildu darba stāžs — Savienības pensiju aprēķināšanas sistēmā vērā neņemto tiesību uz pensiju summu atmaksa — Jaunu un būtisku faktu neesamība — Atvainojamas maldības neesamība — Atbildība — Nepieņemamība)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/44

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — Steifer/EESK
      (Lieta T-331/17) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Pirms dienesta uzsākšanas Savienībā iegūtās pensijas tiesības - Pārskaitīšana uz Savienības sistēmu - Papildu darba stāžs - Savienības pensiju aprēķināšanas sistēmā vērā neņemto tiesību uz pensiju summu atmaksa - Jaunu un būtisku faktu neesamība - Atvainojamas maldības neesamība - Atbildība - Nepieņemamība)
      (2019/C 328/48)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Guy Steifer (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: M.-A. Lucas un M. Bertha, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji: M. Pascua Mateo, K. Gambino, un L. Camarena Januzec, pārstāvji, kam palīdz M. Troncoso Ferrer un F.-M. Hislaire, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un kurā ir lūgts, pirmkārt, atcelt Eiropas sociālo lietu un ekonomikas komitejas (turpmāk tekstā –“EESK”) Cilvēkresursu un finanšu direkcijas direktora 2002. gada 21. oktobra lēmumu, ar ko tika noraidīts prasītāja 2002. gada 2. oktobra lūgums saņemt atlīdzību kopā ar kavējuma procentiem, piemērojot spēkā esošo likmi, par daļēji neizlietotām tiesībām uz Beļģijas pensiju, kas tika pārskaitīta uz Eiropas Savienības sistēmu, un minētā direktora 2003. gada 15. decembra lēmumu Nr. 360/03 A, otrkārt, piespriest EESK atlīdzināt prasītājam periodisko kavējumu maksājumu summu, ko Office national des pensions [Pensiju valsts birojs) iemaksā EESK kopš 2004. gada 1. janvāra sakarā ar viņa valsts pensijas tiesību pārnešanu, un minēto ikmēneša periodisko kavējumu maksājumu summas, kuri tiks pārskaitīti nākotnē, un, treškārt, piespriest atlīdzināt apgalvoto kaitējumu, kas prasītājam radies viena no minētajā paziņojumā ietvertā pamatojuma dēļ, ar ko direktors kļūdaini informējis prasītāju, ka viņam nav nekādu tiesību uz Beļģijas pensiju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Guy Steifer atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta T-738/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — STIF-IDF/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, Francija nelikumīgi īstenojusi laikā no 1994. līdz 2008. gadam — STIF-IDF piešķirtas subsīdijas investīcijām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu — Priekšrocība — Ar sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildi saistītu izmaksu kompensācija — LESD 107. panta 1. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/45

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums — STIF-IDF/Komisija
      (Lieta T-738/17) (1)

      (Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, Francija nelikumīgi īstenojusi laikā no 1994. līdz 2008. gadam - STIF-IDF piešķirtas subsīdijas investīcijām - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - Priekšrocība - Ar sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildi saistītu izmaksu kompensācija - LESD 107. panta 1. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 328/49)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Syndicat Transport Île de France (STIF-IDF) (Parīze, Francija) (pārstāvji: B. Le Bret un C. Rydzynski, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati, C. Georgieva-Kecsmar un T. Maxian Rusche)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1470 (2017. gada 2. februāris) par atbalsta shēmām SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), kuras Francija ir īstenojusi attiecībā uz uzņēmumiem, kas veic pārvadājumus ar autobusiem Ildefransas reģionā (Région Île-de-France) (OV 2017, L 209, 24. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Syndicat Transport Île de France (STIF-IDF) papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta T-53/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 9. jūlija spriedums — Vācija/Komisija (Tiesību aktu tuvināšana — Regula (ES) Nr. 305/2011 — Regula (ES) Nr. 1025/2012 — Būvizstrādājumi — Saskaņotie standarti EN 13341:2005 + A1:2011 un EN 12285 — 2:2005 — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 9. jūlija spriedums — Vācija/Komisija
      (Lieta T-53/18) (1)

      (Tiesību aktu tuvināšana - Regula (ES) Nr. 305/2011 - Regula (ES) Nr. 1025/2012 - Būvizstrādājumi - Saskaņotie standarti EN 13341:2005 + A1:2011 un EN 12285 - 2:2005 - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 328/50)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: sākotnēji T. Henze un J. Möller, vēlāk J. Möller, pārstāvji, kam palīdz M. Winkelmüller, F. van Schewick un M. Kottmann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Hermes un A. Sipos)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1995 (2017. gada 6. novembris) par to, lai atsauci uz saskaņoto standartu EN 13341:2005 + A1:2011 “Stacionāras termoplastiskās plastmasas tvertnes sadzīves krāšņu kurināmo, petrolejas un dīzeļdegvielas uzglabāšanai virszemē”Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī saglabātu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 305/2011 (OV 2017, L 288, 36. lpp.) un, otrkārt, Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1996 (2017. gada 6. novembris) par to, lai atsauci uz saskaņoto standartu EN 12285–2:2005 “Darbnīcā izgatavotas tērauda tvertnes”Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī saglabātu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 305/2011 (OV 2017, L 288, 39. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Vācijas Federatīvā Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta T-95/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — Gollnisch/Parlaments (Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Parlamentārās palīdzības piemaksa — Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana — Sūdzība — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda faktos)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — Gollnisch/Parlaments
      (Lieta T-95/18) (1)

      (Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Parlamentārās palīdzības piemaksa - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana - Sūdzība - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda faktos)
      (2019/C 328/51)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francija) (pārstāvis: B. Bonnefoy-Claudet, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Seyr un M. Ecker)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer, R. Meyer un A. Jensen)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 1. jūlija lēmumu piedzīt no prasītāja 275 984,23 EUR, kas nepamatoti samaksāti kā parlamentārās palīdzības piemaksa, ar to saistīto 2016. gada 5. jūlija paziņojumu par parādu un Parlamenta Prezidija 2017. gada 23. oktobra lēmumu, ar ko atstāj spēkā kvestoru 2017. gada 14. marta lēmumu, ar ko noraidīta sūdzība par 2016. gada 1. jūlija lēmumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Bruno Gollnisch sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 142, 23.4.2018.


title: Lieta T-274/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — Klymenko/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītāja personvārda saglabāšana sarakstā — Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — Klymenko/Padome
      (Lieta T-274/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja personvārda saglabāšana sarakstā - Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2019/C 328/52)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Maskava, Krievija) (pārstāvis: M. Phelippeau, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Vitro un P. Mahnič)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 48. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 5. lpp.), daļā, kurā prasītāja personvārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, daļā, kurā Oleksandr Viktorovych Klymenko personvārds ir atstāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

                  2)

                     Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta T-285/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — Pshonka/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu — Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā — Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — Pshonka/Padome
      (Lieta T-285/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2019/C 328/53)
      Tiesvedības valoda — čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Viktor Pavlovych Pshonka (Kijeva, Ukraina) (pārstāvis: M. Mleziva, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: V. Piessevaux un R. Pekař)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 48. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 5. lpp.), ciktāl ar šiem tiesību aktiem prasītāja vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, uz kurām attiecas šie ierobežojošie pasākumi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes Īstenošanas regula (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ir atcelti, ciktāl ar tiem Viktor Pavlovych Pshonka vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, uz kurām attiecas šie ierobežojošie pasākumi.

                  2)

                     Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta T-349/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — Hauzenberger/EUIPO (“TurboPerformance”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TurboPerformance” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/50

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija spriedums — Hauzenberger/EUIPO (“TurboPerformance”)
      (Lieta T-349/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TurboPerformance” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2019/C 328/55)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Andreas Hauzenberger (Sinzing, Vācija) (pārstāvis: B. Bittner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Eberl un D. Hanf)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 5. aprīļa lēmumu lietā R 2206/2017-4 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “TurboPerformance” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Andreas Hauzenberger atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-397/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 9. jūlija spriedums — Hugo's Hotel/EUIPO — H'ugo's (“HUGO’S BURGER Bar”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmēs “HUGO’S BURGER Bar” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “H’ugo’s” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/50

      Vispārējās tiesas 2019. gada 9. jūlija spriedums — Hugo's Hotel/EUIPO — H'ugo's (“HUGO’S BURGER Bar”)
      (Lieta T-397/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmēs “HUGO’S BURGER Bar” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “H’ugo’s” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 328/56)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hugo's Hotel Ltd (St. Julians, Malta) (pārstāvis: R. Sladden, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Śliwińska un J. Ivanauskas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: H'ugo's GmbH (Minhene, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 2. maija lēmumu lietā R 1879/2017-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp H’ugo’s un Hugo’s Hotel.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Hugo’s Hotel Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 301, 27.8.2018.


title: Lieta T-482/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 9. jūlija spriedums — XF/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Iekārtošanās pabalsts — Dienesta vietas īslaicīga maiņa — Dzīvesvietas maiņa)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/51

      Vispārējās tiesas 2019. gada 9. jūlija spriedums — XF/Komisija
      (Lieta T-482/18) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Iekārtošanās pabalsts - Dienesta vietas īslaicīga maiņa - Dzīvesvietas maiņa)
      (2019/C 328/57)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: XF (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Bohr un D. Milanowska)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Individuālo tiesību pārvaldības un aprēķināšanas biroja (PMO) 2017. gada 2. oktobra lēmumu, ar ko tas ir atteicies prasītājam piešķirt iekārtošanās pabalstu saistībā ar pārcelšanos un stāšanos amatā Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) galvenajā birojā Briselē (Beļģija).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     XF sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 364, 8.10.2018.


title: Lieta T-158/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 9. jūlija rīkojums — Scaloni un Figini/Komisija (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību noregulējums — Direktīva 2014/59/ES un Regula (ES) Nr. 806/2014 — Valsts atbalsts — Formas prasību neievērošana — Reglamenta 76. panta d) punkts — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/52

      Vispārējās tiesas 2019. gada 9. jūlija rīkojums — Scaloni un Figini/Komisija
      (Lieta T-158/18) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību noregulējums - Direktīva 2014/59/ES un Regula (ES) Nr. 806/2014 - Valsts atbalsts - Formas prasību neievērošana - Reglamenta 76. panta d) punkts - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2019/C 328/59)
      Tiesvedības valoda — itāļu.

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Mario Scaloni (Ancona, Itālija) un Ennio Figini (Chiaravalle, Itālija) (pārstāvis: P. Putti, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Recchia, A. Steiblytė un K.-P. Wojcik)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji: L. Visaggio un M. Sammut), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: E. Rebasti un J. Bauerschmidt)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt mantisko kaitējumu, kas esot radies prasītājiem Komisijas atteikuma dēļ atļaut Itālijas Republikai īstenot valsts atbalstu Banca delle Marche labā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Mario Scaloni un Ennio Figini sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Lieta T-544/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 5. jūlija rīkojums — ArcelorMittal Bremen/Komisija (Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Regula (ES) Nr. 389/2013 — Pārejas noteikumi saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei — Grozījumu Vācijas kvotu sadales tabulā laika posmam no 2013. līdz 2020. gadam paziņošana — Lūgums grozīt valsts kvotu sadales tabulu, kas reģistrēta Eiropas Savienības darījumu žurnālā — Prasība sakarā ar bezdarbību — Rīkojums, ko Komisija centrālajam administratoram devusi tiesvedības laikā — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/53

      Vispārējās tiesas 2019. gada 5. jūlija rīkojums — ArcelorMittal Bremen/Komisija
      (Lieta T-544/18) (1)

      (Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Regula (ES) Nr. 389/2013 - Pārejas noteikumi saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei - Grozījumu Vācijas kvotu sadales tabulā laika posmam no 2013. līdz 2020. gadam paziņošana - Lūgums grozīt valsts kvotu sadales tabulu, kas reģistrēta Eiropas Savienības darījumu žurnālā - Prasība sakarā ar bezdarbību - Rīkojums, ko Komisija centrālajam administratoram devusi tiesvedības laikā - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 328/60)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ArcelorMittal Bremen GmbH (Brēmene, Vācija) (pārstāvji: S. Altenschmidt un D. Jacob, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-F. Brakeland un A. Becker)

         Priekšmets

      Galvenokārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar ko tiek lūgts konstatēt, ka Komisija ir rīkojusies prettiesiski, neuzdodot centrālajam administratoram valsts kvotu sadales tabulā, kas reģistrēta Eiropas Savienības darījumu žurnālā (EUTL), veikt grozījumus, kurus Vācijas Federatīvā Republika paziņojusi 2018. gada 8. februārī un kuri attiecas uz prasītājas iekārtu, un, pakārtoti, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt apgalvoto lēmumu, ko Komisija esot pieņēmusi 2018. gada 31. augustā saistībā ar 2018. gada 14. maija brīdinājumu prasītājai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Noraidīt prasījumu “izteikt aizrādījumu” Eiropas Komisijas pārstāvjiem, ka tie Vispārējā tiesā esot snieguši neprecīzu informāciju un neesot izpildījuši savu procesuālo pienākumu sniegt realitātei atbilstošu apstākļu izklāstu.

                  3)

                     Par Vācijas Federatīvās Republikas pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  4)

                     Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina ArcelorMittal Bremen GmbH tiesāšanās izdevumus.

                  5)

                     Vācijas Federatīvā Republika savus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā radušos tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta T-654/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. septembra spriedums – Foshan Lihua Ceramic/Komisija (Dempings – Ķīnas izcelsmes keramikas flīžu imports – Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 3. un 5. punkts un 17. pants (tagad – Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 3. un 5. punkts un 17. pants) – Lūguma veikt ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 917/2011 noteikto galīgo antidempinga maksājumu daļēju starpposma pārskatīšanu tikai attiecībā uz dempingu noraidījums – Ilglaicīgas izmaiņas apstākļos – Pārbaude izlases veidā – Individuāla pārbaude – Nesadarbošanās izmeklēšanā, kuras noslēgumā tika noteikti galīgie pasākumi)

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/20

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. septembra spriedums – Foshan Lihua Ceramic/Komisija
      (Lieta T-654/16) (1)

      ((Dempings - Ķīnas izcelsmes keramikas flīžu imports - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 3. un 5. punkts un 17. pants (tagad – Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 3. un 5. punkts un 17. pants) - Lūguma veikt ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 917/2011 noteikto galīgo antidempinga maksājumu daļēju starpposma pārskatīšanu tikai attiecībā uz dempingu noraidījums - Ilglaicīgas izmaiņas apstākļos - Pārbaude izlases veidā - Individuāla pārbaude - Nesadarbošanās izmeklēšanā, kuras noslēgumā tika noteikti galīgie pasākumi))
      (2018/C 381/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Fušuņa, Ķīna) (pārstāvji: B. Spinoit un D. Philippe, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. França, T. Maxian Rusche, N. Kuplewatzky un A. Demeneix)

         Priekšmets

      Par prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 11. jūlija Īstenošanas lēmumu C(2016) 4259, ar ko noraida pieprasījumu veikt daļēju starpposma pārskatīšanu, kurā apskatītu tikai dempinga aspektus, saistībā ar galīgajiem antidempinga pasākumiem, kas ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 917/2011 (2011. gada 12. septembris) ir noteikti Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 428, 21.11.2016.


title: Lieta C-452/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. jūlijā iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Teruel (Spānija) – XZ/Ibercaja Banco, S.A.

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/2

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. jūlijā iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Teruel (Spānija) – XZ/Ibercaja Banco, S.A.

      (Lieta C-452/18)
      (2018/C 381/03)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Teruel

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: XZ

         Atbildētāja: Ibercaja Banco, S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai spēkā neesošo noteikumu nesaistīšanas princips (Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) 6. pants) ir jāpiemēro arī turpmākiem līgumiem un juridiskiem darījumiem, kuru pamatā ir tie paši noteikumi, kā tas ir pārjaunojuma līguma gadījumā.
                  Vai no tā, ka pilnīga spēkā neesamība nozīmē, ka minētais noteikums līguma ekonomiskās un juridiskās darbības laikā nekad nav pastāvējis, var secināt, ka turpmākie juridiskie darījumi un to sekas attiecībā uz šo noteikumu, proti, pārjaunojuma līgums, arī ir izslēgti no juridiskās realitātes, jo ir uzskatāms, ka tie nepastāv un nerada sekas.

                  2)

                  Vai dokumenti, ar ko groza vai pārstrādā noteikumus, par kuriem nebija atsevišķas apspriešanās un kuri var neizturēt negodīguma neesamības un pārskatāmības pārbaudi, var būt līguma vispārīgi noteikumi Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK 3. panta izpratnē, un tos tāpat kā oriģinālos dokumentus, kas tika pārjaunināti vai pielāgoti, skar tie paši spēkā neesamības pamati.

                  3)

                  Vai pārjaunojuma līgumā iekļautā atteikšanās no prasības celšanas arī ir jāuzskata par spēkā neesošu, ciktāl līgumos, kurus parakstīja klienti, viņi netika informēti par tajos iekļautu spēkā neesošu noteikumu, ne arī par tiesībām saņemt naudas summu vai finanšu vērtību kā procentu, kas ir samaksāti atbilstoši sākotnēji iekļautajam “noteikumam par procentu likmes minimumu”, atmaksu.
                  Tādējādi ir norādīts, ka klients paraksta atteikšanos no prasības celšanas tiesā, bankai neinformējot par to, no kā un cik lielas naudas summas viņš atsakās.

                  4)

                  Vai, analizējot pārjaunojuma līgumu, ar ko tika grozīts [līgums], saskaņā ar EST judikatūru un Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK 3. panta 1. punktu un 4. panta 2. punktu, jaunais noteikums par procentu likmes minimumu atkal uzskatāms par nepārskatāmu, ja banka atkārtoti neievēro 2013. gada 9. maija [Tribunal Supremo (Augstākā tiesa, Spānija) spriedumā] noteiktos pārskatāmības kritērijus un neinformē klientu par patiesām finanšu izmaksām, kuras rodas, piemērojot šo aizdevuma līgumā iekļauto noteikumu, tādējādi, ka viņš var uzzināt procentu likmi (un attiecīgo maksājuma summu), kas viņam ir jāmaksā, piemērojot jauno noteikumu par procentu likmes minimumu, un procentu likmi (un attiecīgo maksājuma summu), kas viņam būtu jāmaksā, ja nebūtu noteikuma par procentu likmes minimumu un ja tiktu piemērota procentu likme, kas ir noteikta aizdevuma līgumā, kurā nav paredzēts minimālās likmes ierobežojums.
                  Tas ir, vai, liekot parakstīt dokumentu, kas ir nosaukts par pārjaunojuma dokumentu attiecībā uz “noteikumiem par procentu likmes minimumu”, finanšu iestādei ir jāiztur Direktīvas 93/13/EEK 3. panta 1. punktā un 4. panta 2. punktā paredzētās pārskatāmības pārbaudes un jāinformē patērētājs par to, cik liels ir viņam nodarītais kaitējums, piemērojot “noteikumus par procentu likmes minimumu”, kā arī par procentiem, kas ir jāmaksā šo noteikumu spēkā neesamības gadījumā, un, ja tā nav to izdarījusi, tas ir pamats šo dokumentu atcelšanai.

                  5)

                  Vai noteikumu kopumu par prasību celšanu, kas ir iekļauts pārjaunojuma līguma, ar ko groza [sākotnējo līgumu], vispārīgajos noteikumos, var uzskatīt par negodīgu noteikumu tā satura dēļ 3. panta 1. punkta izpratnē, skatot to kopsakarā ar pielikumu, kurā uzskaitīti negodīgi noteikumi, un konkrēti ar šī pielikuma q) punktu (negodīgi noteikumi ir tādi, kuru mērķis ir novērst vai kavēt prasību celšanu tiesā vai iespēju patērētājam tās apstrīdēt), jo tie mazina patērētāja tiesības īstenot tiesības, kas var rasties vai atklāties pēc līguma parakstīšanas, kā tas ir gadījumā, kad radās iespēja pieprasīt atmaksāt visus samaksātos procentus (saskaņā ar Tiesas 2016. gada 21. decembra spriedumu (2)).

         (1)  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).

         (2)  Spriedums, 2016. gada 21. decembris, Gutiérrez Naranjo u.c. (C-154/15, C-307/15 un C-308/15, EU:C:2016:980).


title: Lieta T-715/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. jūlija rīkojums – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (“BEST BUY GEEK SQUAD”)

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/31

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. jūlija rīkojums – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (“BEST BUY GEEK SQUAD”)
      (Lieta T-715/15) (1)

      (2018/C 381/36)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta T-788/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. septembra spriedums – De Geoffroy u.c./Parlaments (Civildienests – Ierēdņi – Atvaļinājumi – Jaunu Parlamenta pamatnostādņu pieņemšana par atvaļinājumu pārvaldību – Individuāli lēmumi, kas mutiskās tulkošanas dienestos pieņemti saskaņā ar jaunajām pamatnostādnēm – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Dienesta intereses – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/21

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. septembra spriedums – De Geoffroy u.c./Parlaments
      (Lieta T-788/16) (1)

      ((Civildienests - Ierēdņi - Atvaļinājumi - Jaunu Parlamenta pamatnostādņu pieņemšana par atvaļinājumu pārvaldību - Individuāli lēmumi, kas mutiskās tulkošanas dienestos pieņemti saskaņā ar jaunajām pamatnostādnēm - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Dienesta intereses - Iebilde par prettiesiskumu))
      (2018/C 381/23)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Dominique De Geoffroy (Brisele, Beļģija) un 14 citi prasītāji, kuru vārdi ir minēti sprieduma pielikumā (pārstāvji: sākotnēji N. de Montigny un J.-N. Louis, vēlāk N. de Montigny, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāves: E. Taneva un L. Deneys)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Parlamenta 2016. gada 21. marta pamatnostādnes par iekšējās kārtības noteikumu par atvaļinājumu pārvaldību 4. panta 5. punkta īstenošanu mutiskās tulkošanas dienestos, otrkārt, Parlamenta 2016. gada 12. aprīļa lēmumu, ar kuru ir pieņemts Françoise Joostens kundzes atvaļinājuma pieteikums, bet pieprasītās atvaļinājuma dienas ir ieskaitītas trīsarpus dienu kvotā, treškārt, Parlamenta 2016. gada 2. jūnija lēmumu, ar kuru ir noraidīts F. Joostens atvaļinājuma pieteikums, un, ceturtkārt, Parlamenta 2016. gada 13. jūnija lēmumu, ar kuru ir noraidīts Stéphane Grosjean kunga atvaļinājuma pieteikums.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 13. jūnija lēmumu, ar kuru ir noraidīts Stéphane Grosjean atvaļinājuma pieteikums.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 14, 16.1.2017.


title: Lieta T-563/18: Prasība, kas celta 2018. gada 21. septembrī – YP/Komisija

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/59

      Prasība, kas celta 2018. gada 21. septembrī – YP/Komisija
      (Lieta T-563/18)
      (2018/C 408/76)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: YP (pārstāvis – J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      atzīt un nospriest, ka

                  —

                  Komisijas 2017. gada 13. novembra lēmums nepaaugstināt prasītāju AD 14 pakāpē ir atcelts;

                  —

                  Atbildētāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot savu prasību, prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 45. panta un nevainīguma prezumpcijas pārkāpumu.

                  2.

                  Otrais pamats ir par Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 3. punkta pārkāpumu.

                  3.

                  Trešais pamats ir par pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.


title: Tiesas spriedums (2017. gada 27. oktobris) lietā E-21/16 – Pascal Nobile pret DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG (Direktīva 87/344/EEK – Direktīvas 2009/138/EK 201. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Juridisko izdevumu apdrošināšana – advokāta brīva izvēle)

text:
               22.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 422/9

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2017. gada 27. oktobris)
      lietā E-21/16

         Pascal Nobile pret DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG

         (Direktīva 87/344/EEK – Direktīvas 2009/138/EK 201. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Juridisko izdevumu apdrošināšana – advokāta brīva izvēle)

      (2018/C 422/07)
      Lietā E-21/16 Pascal Nobile pret DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG attiecībā uz Lihtenšteinas Firstistes apelācijas tiesas (Fürstliches Obergericht) LŪGUMU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par 201. panta 1. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/138/EK (2009. gada 25. novembris) par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (Maksātspēja II) Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis referents) un Benedikt Bogason (ad hoc), 2017. gada 27. oktobrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
      Direktīvas 2009/138/EK 201. panta 1. punkta a) apakšpunkts nepieļauj noteikumus un nosacījumus juridisko izdevumu apdrošināšanas līgumā, kuri apdrošināšanas sabiedrību atbrīvo no tās pienākumiem saskaņā ar līgumu, ja apdrošinātā persona pilnvaro advokātu pārstāvēt viņa intereses bez sabiedrības piekrišanas brīdī, kad apdrošinātajai personai būtu tiesības iesniegt prasību saskaņā ar līgumu.


title: Lieta T-596/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. septembrī – ZL/EUIPO

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/20

      Prasība, kas celta 2018. gada 28. septembrī – ZL/EUIPO

      (Lieta T-596/18)
      (2018/C 445/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ZL (pārstāvji: E. Fontes Vila, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atklātā konkursa EUIPO/AD/01/17 atlases komisijas 2017. gada 1. decembra lēmumu, kurā tika norādīti prasītājas rezultāti šajā konkursā un tika apstiprināts, ka viņas vārds netika iekļauts izraudzīto kandidātu rezerves sarakstā;

                  —

                  pakārtoti, kā saistītos lēmumus, atcelt šādus lēmumus: pirmkārt, atlases komisijas 2018. gada 7. marta lēmumu, ar kuru tā esot atbildējusi uz prasītājas lūgumu veikt pārskatīšanu un atstājusi spēkā 2017. gada 1. decembra lēmumu; otrkārt, iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītājas 2018. gada 7. jūnija sūdzība un atstāts spēkā 2017. gada 1. decembra lēmums;

                  —

                  piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts pietiekams juridiskais pamatojums un sniegti pamatojošie dokumenti visā no EPSO un/vai EUIPO saņemtajā sarakstē un lēmumos saistībā ar attiecīgo atklāto konkursu, ciktāl prasītāja neesot varējusi saprast vai viņu nelabvēlīgi ietekmējošie lēmumi esot bijuši pienācīgi pamatoti un pārsūdzami, tādējādi radot tiesisko nenoteiktību un atstājot prasītāju bez aizstāvības attiecībās ar administrāciju.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots prasītājas pamattiesību, proti, tiesību uz labu pārvaldību un tiesību uz piekļuvi dokumentiem (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 42. punkts; LESD 15. pants; Regulas Nr. 1049/2001 (1) 2. panta 1. punkts) pārkāpums un horizontālā pārskatāmības principa pārkāpums, ciktāl iecēlējinstitūcija atteica prasītājai piekļuvi teksta loģiskās analīzes datorizētā testa jautājumiem ar atbilžu variantiem strīdīgajiem jautājumiem, norādot, ka prasītājas apgalvojumi, apstrīdot minēto jautājumu nozīmīgumu un pareizību, esot bijuši pārāk vispārīgi, bet nenorādot konkrētu pamatojumu par neatbilstību tiesas judikatūrai, lai nepiešķirtu piekļuvi, un (ii) prasītājas aizstāvības tiesību pārkāpums, ciktāl iecēlējinstitūcijas pieprasījumu, lai strīdīgie jautājumi tiktu pārskatīti detalizētāk, prasītājai neesot iespējams izpildīt, tādējādi veidojot īpašu neaizsargātības situāciju, radot nepieciešamību iesniegt neiespējamo pierādījumu.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots prasītājas tiesību uz aizstāvību principa un nopelnu un spēju principa attiecīgajā konkursā pārkāpums, pārskatāmības attiecībā uz brīvu piekļuvi civildienesta darbam, ka arī godīgas un vienlīdzīgas attieksmes pārkāpums, ciktāl prasītāja neesot varējusi norādīt uz strīdīgo jautājumu materiālo nelikumību, pamatojoties uz to sliktu vai kļūdainu formulējumu (piemēram, tulkošanas problēmas) pēc konkursa rezultātu saņemšanas. Kandidātam vienmēr ir jābūt tiesībām uz apstrīdēšanu, ja ir konstatētas būtiskas kļūdas jautājumos jebkurā konkursa procesa stadijā, it īpaši, kad tam seko rezultātu paziņošana. Prasītāja turpmāk apgalvo, ka slikta tulkošanas kvalitāte varētu sniegt kandidātiem, kuri izvēlējušies kārtot teksta loģiskās analīzes datorizēto testu avotvalodā, skaidru priekšrocību.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka 2017. gada 1. decembra lēmumā esot pieļauta acīmredzama kļūda konkursa procesā, ciktāl strīdīgajos teksta loģiskās analīzes datorizētā testa jautājumos esot pieļautas būtiskas kļūdas.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-613/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. septembrī iesniedza Tribunal Tributário de Lisboa (Portugāle) – Estado do Canadá/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. septembrī iesniedza Tribunal Tributário de Lisboa (Portugāle) – Estado do Canadá/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-613/18)
      (2018/C 445/09)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Tributário de Lisboa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Estado do Canadá

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai dividenžu, kuras valsts teritorijā reģistrēta sabiedrība izmaksā tiesību subjektam nerezidentam, aplikšanas ar nodokli jomā ar principu, kas aizliedz kapitāla brīvas aprites ierobežojumus starp dalībvalstīm un trešām valstīm, ir saderīgs tas, ka trešo valstu rezidentiem faktiski tiek piemērota lielāka uzņēmumu ienākuma nodokļa likme nekā valstī reģistrētam tāda paša veida tiesību subjektam?


title: Lieta C-636/18: Prasība, kas celta 2018. gada 11. oktobrī – Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               10.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 445/10

      Prasība, kas celta 2018. gada 11. oktobrī – Eiropas Komisija/Francijas Republika
      (Lieta C-636/18)
      (2018/C 445/13)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis: J.-F. Brakeland)

         Atbildētāja: Francijas Republika

         Prasījumi

      Konstatēt,
      pirmkārt, ka, kopš 2010. gada 1. janvāra sistemātiski un pastāvīgi pārsniedzot NO2 gada robežlielumu šādās 12 aglomerācijās un gaisa kvalitātes zonās: Marseille (FR03A02), Toulon (FR03A03), Paris (FR04A01), Auvergne-Clermont-Ferrand (FR07A01), Montpellier (FR08A01), Toulouse Midi-Pyrénées (FR12A01), ZUR Reims Champagne-Ardenne (FR14N10), Grenoble Rhône-Alpes (FR15A01), Strasbourg (FR16A02), Lyon-Rhône-Alpes (FR20A01), ZUR Vallée de l’Arve Rhône-Alpes (FR20N10) un Nice (FR24A01), un kopš 2010. gada 1. janvāra sistemātiski un pastāvīgi pārsniedzot NO2 stundas robežlielumu šādās 2 aglomerācijās un gaisa kvalitātes zonās: Paris (FR04A01) un Lyon Rhône-Alpes (FR20A01), Francijas Republika ir turpinājusi tādu pienākumu neizpildi, kas ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (1) 13. panta 1. punktā, lasot to vienkopus ar šīs direktīvas XI pielikumu, turklāt tas ir noticis kopš robežlielumu stāšanās spēkā 2010. gadā,
      un
      otrkārt, ka kopš 2010. gada 11. jūnija Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 23. panta 1. punktā, lasot to vienkopus ar šīs direktīvas XV pielikumu, it īpaši šīs direktīvas 23. panta 1. punkta otrajā daļā paredzēto pienākumu rūpēties, lai pārsnieguma laiks būtu pēc iespējas īsāks.
      Piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopš 2010. gada NO2 gada un stundu robežlielumi ir tikuši sistemātiski un pastāvīgi pārsniegti attiecīgi 12 un 2 zonās. Šie pārsniegumi paši par sevi viedo Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīvas 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 13. panta 1. punkta, lasot to vienkopus ar šīs direktīvas XI pielikumu, pārkāpumu.
      Neraugoties uz Direktīvas 2008/50/EK 13. panta 1. punkta un XI pielikuma noteikumu pārkāpumu, Francijas Republika pretēji Direktīvas 2008/50/EK 23. panta 1. punkta otrajā daļā noteiktajam gaisa kvalitātes uzlabošanas plānos nav paredzējusi efektīvus pasākumus, lai nodrošinātu pēc iespējas īsāku pārsnieguma laiku.
      Šo pasākumu neefektivitāte tostarp izriet no robežlielumu pārsnieguma ilguma, pārsnieguma apmēra un pārmaiņām, kā arī no katra Francijas iestāžu pieņemtā plāna par attiecīgajām 12 zonām detalizētas analīzes.

         (1)  OV L 152, 1. lpp.


title: Lieta T-337/18 R II: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 25. oktobra rīkojums – Laboratoire Pareva/Komisija (Pagaidu noregulējums – Regula (ES) Nr. 528/2012 – Biocīdie produkti – Aktīvā viela PHMB (1415; 4,7) – Apstiprinājuma atteikums – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Jauns pieteikums – Jaunu faktu neesamība – Nepieņemamība)

text:
               4.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/71

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 25. oktobra rīkojums – Laboratoire Pareva/Komisija
      (Lieta T-337/18 R II)
      ((Pagaidu noregulējums - Regula (ES) Nr. 528/2012 - Biocīdie produkti - Aktīvā viela PHMB (1415; 4,7) - Apstiprinājuma atteikums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Jauns pieteikums - Jaunu faktu neesamība - Nepieņemamība))
      (2019/C 44/94)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau, Francija) (pārstāvji: K. Van Maldegem un S. Englebert, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lindenthal un K. Mifsud-Bonnici)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Komisijas Īstenošanas lēmuma (ES) 2018/619 (2018. gada 20. aprīlis), ar ko PHMB (1415; 4.7) neapstiprina par 1., 5. un 6. produkta veida biocīdos lietojamu esošu aktīvo vielu (OV 2018, L 102, 21. lpp.), izpildi un, otrkārt, veikt visus atbilstošos pagaidu pasākumus.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-632/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedums – Haeberlen/ENISA (Civildienests – Atalgojums – Ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadējā korekcija – Regulas (ES) Nr. 422/2014 un Nr. 423/2014 – Algu un pensiju korekcijas 2011. un 2012. gadam – Pienākums norādīt pamatojumu – Samērīgums – Tiesiskā paļāvība – Noteikumi par sociālo dialogu

text:
               4.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/46

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedums – Haeberlen/ENISA

      (Lieta T-632/16) (1)

      ((Civildienests - Atalgojums - Ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadējā korekcija - Regulas (ES) Nr. 422/2014 un Nr. 423/2014 - Algu un pensiju korekcijas 2011. un 2012. gadam - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums - Tiesiskā paļāvība - Noteikumi par sociālo dialogu)
      (2019/C 82/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Thomas Haeberlen (Swisttal, Vācija) (pārstāvji: sākotnēji L. Levi un A. Tymen, vēlāk L. Levi un visbeidzot L. Levi un C. Bernard-Glanz, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūra (pārstāvji: A. Ryan, pārstāvis, kam palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji: E. Taneva un M. Ecker); un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt ENISA2015. gada 21. oktobra lēmumu, ar kuru prasītājam uzdots samaksāt summu 3 133,19 EUR apmērā pēc tam, kad viņa atalgojumam piemērota 0 % korekcija 2011. gadam, kas paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 422/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko no 2011. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām (OV 2014, L 129, 5. lpp.), un 0,8 % korekcija 2012. gadam, kas paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 423/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko no 2012. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām (OV 2014, L 129, 12. lpp.), un, otrkārt, atlīdzināt morālo kaitējumu, kāds prasītājam esot nodarīts šī lēmuma rezultātā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Thomas Haeberlen sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūras (ENISA) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 410, 7.11.2016.


title: Lieta T-160/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. janvāra spriedums – RY/Komisija (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta c) punkts – Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums – Atlaišana – Uzticības saiknes zudums – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādīšanas pienākums)

text:
               11.3.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/50

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. janvāra spriedums – RY/Komisija
      (Lieta T-160/17) (1)

      ((Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta c) punkts - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Atlaišana - Uzticības saiknes zudums - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādīšanas pienākums))
      (2019/C 93/62)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: RY (pārstāvji: sākotnēji J.-N. Louis un N. de Montigny, vēlāk J.-N. Louis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Berscheid un L. Radu Bouyon)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 27. aprīļa lēmumu, ar kuru izbeigts prasītāja uz nenoteiktu laiku noslēgtais līgums.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 27. aprīļa lēmumu par RY uz nenoteiktu laiku noslēgtā līguma izbeigšanu.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta C-713/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. novembrī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) — ZR, BS, AR

text:
               1.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 122/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. novembrī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) — ZR, BS, AR
      (Lieta C-713/18)
      (2019/C 122/05)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: ZR, BS, AR

         Atbildētāja: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Lietas dalībniece: Finanzpolizei

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LESD 56. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (1) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/67/ES (2014. gada 15. maijs) par to, kā izpildīt Direktīvu 96/71/EK (2), ir jāinterpretē tādējādi, ka šis tiesiskais regulējums nepieļauj valsts tiesību normu, kurā par formālu pienākumu neizpildi saistībā ar pārrobežu darba ņēmēju izmantošanu, piemēram, par darba samaksas dokumentu un sociālās apdrošināšanas dokumentu pieejamības nenodrošināšanu vai paziņojumu neiesniegšanu Zentrale Koordinationsstelle [Centrālajam koordinācijas birojam], ir paredzēti ļoti lieli naudas sodi, it īpaši lieli minimālie sodi, kurus kumulatīvi nosaka par katru iesaistīto darba ņēmēju?

                  2)

                  Ja jau uz pirmo jautājumu atbilde nav apstiprinoša:
                  Vai LESD 56. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/67/ES (2014. gada 15. maijs) par to, kā izpildīt Direktīvu 96/71/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka šis tiesiskais regulējums neļauj noteikt kumulatīvus naudas sodus par formālu pienākumu neizpildi saistībā ar pārrobežu darba ņēmēju izmantošanu, neparedzot absolūtu maksimālo soda mēra robežu?

         (1)  OV 1997, L 18, 1. lpp.

         (2)  OV 2014, L 159, 11. lpp.


title: Lieta C-799/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Athesia Energy Srl u.c./Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

text:
               1.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 122/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. decembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Athesia Energy Srl u.c./Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
      (Lieta C-799/18)
      (2019/C 122/08)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Athesia Energy Srl, Pv Project Cologna S.r.l., Belriccetto S.r.l., Itt Energy S.r.l., Pietra dei Fiori S.r.l., Energia Solare S.r.l., Green Hunter S.p.A, Actasol 5 S.r.l., Actasol 6 S.r.l., Cinque S.r.l., Spf Energy Uno S.r.l., Spr Energy Due S.r.l., Spf Energy Tre S.r.l., Bulicata S.r.l., Energy Line S.r.l., Marche Solare 1 S.r.l.

         Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Savienības tiesības liedz piemērot tādu valsts tiesību normu kā Leģislatīvā dekrēta Nr. 91/2014, kas ir apstiprināts ar Likumu Nr. 116/2014, 26. panta 2. un 3. punkts, kura būtiski samazina vai kavē to stimulu izmaksu, kas ir jau piešķirti saskaņā ar likumu un definēti pamatojoties uz īpašiem līgumiem, kurus elektroenerģijas no fotoelementu konversijas ražotāji ir parakstījuši ar Gestore dei servizi energetici s.p.a, kas ir par šo funkciju atbildīgā publiska sabiedrība?
      It īpaši, vai šāda valsts tiesību norma ir saderīga ar vispārējiem Eiropas Savienības tiesiskās paļāvības, tiesiskās drošības, lojālas sadarbības un lietderīgas iedarbības tiesību principiem; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pantu; Direktīvu 2009/28/EK (1)un tajā paredzēto tiesisko regulējumu atbalsta shēmu jomā; LESD 216. panta 2. punktu, it īpaši saistībā ar Eiropas Enerģētikas hartu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV 2009, L 140, 16. lpp.).


title: Lieta C-806/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 20. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — JZ

text:
               1.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 122/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 20. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — JZ
      (Lieta C-806/18)
      (2019/C 122/09)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      JZ

         Prejudiciālais jautājums

      Vai valsts tiesībās paredzēts noziedzīga nodarījuma sastāvs, atbilstoši kuram kriminālpārkāpumu izdara ikviens, kurš Nīderlandes teritorijā uzturas kā trešās valsts pilsonis pēc tam, kad viņam saskaņā ar Vreemdelingenwet 2000 [2000. gada Ārvalstnieku likums] 66.a panta 7. punktu ir noteikts ieceļošanas aizliegums, situācijā, kad saskaņā ar valsts tiesībām ir konstatēts, ka attiecīgais ārvalstnieks Nīderlandē uzturas nelikumīgi un ir veikti Direktīvā 2008/115/EK noteiktās atgriešanas procedūras soļi, bet faktiskā atgriešana vēl nav notikusi, atbilst Savienības tiesībām, it īpaši Eiropas Savienības Tiesas spriedumam, 2017. gada 26. jūlijs, Ouhrami (C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590, 49. punkts), atbilstoši kuram Direktīvas 2008/115 (1) 11. pantā paredzētais ieceļošanas aizliegums “tiesiskās sekas” rada tikai no brīža, kad ārvalstnieks ir atgriezies savā izcelsmes valstī vai trešā valstī?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV 2008, L 348, 98. lpp.).


title: Lieta C-814/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 21. decembrī iesniedza College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) — Ursa Major Services BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               1.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 122/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 21. decembrī iesniedza College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) — Ursa Major Services BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Lieta C-814/18)
      (2019/C 122/10)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ursa Major Services BV

         Atbildētājs: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas Nr. 1198/2006 (1) 55. panta 1. punkts ir piemērojams attiecībām starp piešķīrēju, izskatāmajā lietā — ministru, un tā saņēmēju?

                  2)

                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts tādējādi, ka Regulas Nr. 1198/2006 55. panta 1. punkts ir piemērojams attiecībām starp atbalsta piešķīrēju un tā saņēmēju, vai izdevumus, ko veic trešā persona (iespējams, ieskaita veidā), var uzskatīt par atbalsta saņēmēju faktiski veiktiem izdevumiem Regulas Nr. 1198/2006 55. panta 1. punkta nozīmē?

                  3)

                  Gadījumā, ja uz otro jautājumu tiek atbildēts tādējādi, ka izdevumus, ko veic trešā persona (iespējams, ieskaita veidā), nevar uzskatīt par atbalsta saņēmēju faktiski veiktiem izdevumiem Regulas Nr. 1198/2006 55. panta 1. punkta nozīmē:

                              (a)

                              Vai īstenošanas prakse, kad atbalsta piešķīrējs trešo personu ieguldījumus sistemātiski ir uzskatījis par izdevumiem, ko Regulas Nr. 1198/2006 55. panta 1. punkta nozīmē ir faktiski veikuši atbalsta saņēmēji, nozīmē, ka ir jāuzskata, ka atbalsta saņēmējs nevarēja konstatēt atbalsta piešķīrēja kļūdainu Regulas Nr. 1198/2006 55. panta 1. punkta interpretāciju, tādēļ viņam ir tiesības saņemt piešķirto atbalstu, un

                              (b)

                              vai šādā gadījumā trešo personu ieguldījumi ir jāpieskaita izdevumiem, ko Regulas Nr. 1198/2006 55. panta 1. punkta nozīmē ir faktiski veikuši atbalsta saņēmēji (tādēļ atbalstu nosaka lielākā apmērā), vai arī,

                              (c)

                              ņemot vērā tiesiskās paļāvības aizsardzības un/vai tiesiskās drošības principu, nepamatoti piešķirtais atbalsts nav jāatprasa?

                              (d)

                              Vai šajā kontekstā kaut ko maina tas, ka atbalsta piešķīrējs, kā izskatāmajā lietā, ir piešķīris atbalsta avansu?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1198/2006 (2006. gada 27. jūlijs) par Eiropas Zivsaimniecības fondu (OV 2006, L 223, 1. lpp.).


title: Lieta C-815/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 21. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Federatie Nederlandse Vakbeweging/Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft

text:
               1.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 122/10

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 21. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Federatie Nederlandse Vakbeweging/Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft
      (Lieta C-815/18)
      (2019/C 122/11)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Atbildētāji: Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1) (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā [OV 1997, L 18, 1. lpp.; turpmāk tekstā — “Direktīva par norīkošanu darbā”] ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir piemērojama arī darba ņēmējam, kurš kā transportlīdzekļu vadītājs strādā starptautisko kravu pārvadājumu jomā un tādējādi savu darbu veic vairāk nekā vienā dalībvalstī?

                  2)

                              a)

                              Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādi kritēriji vai aspekti ir jāievēro, lai noteiktu, vai darba ņēmējs, kurš kā transportlīdzekļu vadītājs strādā starptautisko kravu pārvadājumu jomā, tiek norīkots darbā “kādā dalībvalstī” Direktīvas par norīkošanu darbā 1. panta 1. un 3. punkta izpratnē, un vai šis darba ņēmējs Direktīvas par norīkošanu darbā 2. panta 1. punkta izpratnē “uz ierobežotu laiku veic darbu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā viņš parasti strādā”?

                              b)

                              Vai, lai atbildētu uz otrā jautājuma a) daļu, ir nozīme apstāklim, ka uzņēmums, kas norīko darbā otrā jautājuma a) daļā minēto darba ņēmēju, ir saistīts ar uzņēmumu — piemēram, uzņēmumu grupas ietvaros —, uz kuru attiecīgais darba ņēmējs tiek norīkots, un ja jā, cik lielā mērā?

                              c)

                              Ja otrā jautājuma a) daļā minētā darba ņēmēja darbs daļēji paredz veikt kabotāžas pārvadājumus — t.i., transporta pakalpojumu, kas tiek sniegts tikai citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā attiecīgais darba ņēmējs parasti strādā —, vai tad šāda darba ņēmēja gadījumā visādā ziņā jāuzskata, ka viņš, veicot šo darba daļu, īslaicīgi strādā šajā citā dalībvalstī? Ja tas tā ir, vai šajā kontekstā piemēro zemāko robežu, piemēram, minimālu laika periodu mēnesī, kurā šādi kabotāžas pārvadājumi notiek?

                  3)

                              a)

                              Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kā ir interpretējams jēdziens “kolektīvie līgumi [..], kas ir pasludināti par vispārēji piemērojamiem” Direktīvas par norīkošanu darbā 3. panta 1. punkta un 8. punkta pirmās daļas izpratnē? Vai tas ir autonoms Savienības tiesību jēdziens un tādējādi ir pietiekami, ka faktiski ir izpildīti Direktīvas par norīkošanu darbā 3. panta 8. punkta pirmajā daļā paredzētie nosacījumi, vai arī šie noteikumi vienlaicīgi paredz, ka kolektīvam līgumam jābūt pasludinātam par vispārēji piemērojamu saskaņā ar valsts tiesībām?

                              b)

                              Ja kolektīvu līgumu nevar kvalificēt kā tādu, kas ir pasludināts par vispārēji piemērojamu Direktīvas par norīkošanu darbā 3. panta 1. punkta un 8. punkta pirmās daļas izpratnē, vai šādā gadījumā LESD 56. pants liedz ar līgumu noteikt uzņēmumam, kas ir reģistrēts kādā dalībvalstī un norīko darba ņēmēju darbā citā dalībvalstī, pienākumu ievērot šāda citā dalībvalstī spēkā esoša kolektīvā līguma noteikumus?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV 1997, L 18, 1. lpp.).


title: Lieta C-826/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. februārī iesniedza Rechtbank Limburg (Nīderlande) — LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren, cita lietas dalībniece: Sebava BV

text:
               1.4.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 122/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. februārī iesniedza Rechtbank Limburg (Nīderlande) — LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren, cita lietas dalībniece: Sebava BV
      (Lieta C-826/18)
      (2019/C 122/12)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Limburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied

         Atbildētāja: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren

         Cita lietas dalībniece: Sebava BV

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Orhūsas konvencijas (1) 9. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir situācija, kad tiesības uz piekļuvi tiesām sabiedrībai (public) (ikviens) tiek liegtas pilnībā, ja šajā ziņā runa nav par ieinteresēto sabiedrību (public concerned) (lietas dalībnieki)?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:
                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Orhūsas konvencijas 9. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no tiem izriet, ka sabiedrībai (public) (ikviens) iespējama šai sabiedrībai piemērojamo procesuālo prasību un dalības tiesību pārkāpuma gadījumā šīs konvencijas 6. panta izpratnē ir jābūt piekļuvei tiesai?
                  Vai šajā ziņā nozīme ir tam, ka ieinteresētajai sabiedrībai (public concerned) (lietas dalībnieki) šajā ziņā ir piekļuve tiesām un turklāt tā var celt prasību tiesā arī par materiāliem prasības pamatiem?

                  3)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Orhūsas konvencijas 9. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir situācija, kad piekļuve tiesām ieinteresētajai sabiedrībai (public concerned) (lietas dalībnieki) tiek padarīta atkarīga no dalības tiesību izmantošanas šīs konvencijas 6. panta izpratnē?

                  4)

                  Ja uz trešo jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:
                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Orhūsas konvencijas 9. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts tiesību norma, atbilstoši kurai piekļuve tiesām, lai pārsūdzētu lēmumu, ieinteresētajai sabiedrībai (public concerned) (lietas dalībnieki) ir izslēgta, ja tai var pamatoti pārmest, ka tā nav izvirzījusi iebildumus pret lēmuma projektu (vai tā daļām)?

                  5)

                  Ja uz ceturto jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:
                  Vai tikai valsts tiesas kompetencē, pamatojoties uz konkrētā gadījuma apstākļiem, ir spriest par to, kas ir jāsaprot ar “tam pamatoti var pārmest”, vai arī valsts tiesai ir pienākums šajā ziņā ņemt vērā konkrētas Savienības tiesībās paredzētās garantijas?

                  6)

                  Ciktāl atbilde uz trešo, ceturto un piekto jautājumu mainās, ja runa ir par sabiedrību (public) (ikviens), ciktāl tā vienlaikus nav ieinteresētā sabiedrība (public concerned) (lietas dalībnieki)?

         (1)  1998. gada 25. jūnija Orhūsas konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas Eiropas Kopienas vārdā ir apstiprināta ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK (OV 2005, L 124, 1. lpp.).