title: Lieta C-575/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-584/14 INDITEX/ITSB – ANSELL (“ZARA”) 2015. gada 9. novembrī iesniedza Industria de Diseño Textil, S. A. (Inditex)

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-584/14 INDITEX/ITSB – ANSELL (“ZARA”) 2015. gada 9. novembrī iesniedza Industria de Diseño Textil, S. A. (Inditex)
   (Lieta C-575/15 P)
   (2016/C 038/40)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Industria de Diseño Textil, S. A. (Inditex) (pārstāve – C. Duch Fonoll, advokāte)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 19. maija lēmumu lietā R 1118/2013–2, un līdz ar to atcelt apstrīdēto lēmumu un agrāku ITSB Anulēšanas nodaļas 2013. gada 30. aprīļa lēmumu, ar kuru apmierināts pieteikums par Kopienas preču zīmes “ZARA” reģistrācijas Nr. 112 755 atcelšanu attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. klasē;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar šo apelācijas sūdzību, izvirzot sešu apelācijas sūdzības pamatus, tiek apstrīdēti pārsūdzētā sprieduma 32.–37. punktā izklāstītie tiesību pamati.

               2.

               Saistībā ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi Regulas par Kopienas preču zīmi (RKPZ) Nr. 207/2009 (1) 65. panta 3. punkta pārkāpumu, kas izpaužas tādējādi, ka pārsūdzētā sprieduma 37. punktā ir pārsniegtas šajā tiesā celtās prasības robežas, apšaubot preču zīmes “ZARA” Nr. 112 755 izmantošanu kā tādu attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. klasē, lai gan par šo jautājumu nebija strīda un tas neietilpa prasībā.

               3.

               Apelācijas padomē iesniegtās apelācijas sūdzības priekšmetu veidoja vienīgi tas, vai Inditex veikto preču zīmes “ZARA” izmantošanu attiecībā uz transporta pakalpojumiem un preču, kuras šī sabiedrība piegādāja saviem franšīzes ņēmējiem, izplatīšanu var vai nevar uzskatīt par publisku izmantošanu pretstatā privātai izmantošanai pašā uzņēmumā un, tādējādi, vai to var vai nevar uzskatīt par faktisku izmantošanu. Līdz ar to preču zīmes “ZARA” izmantošana kā tāda attiecībā uz transporta pakalpojumiem un preču zīmes īpašnieka veikto izplatīšanu bija fakts, kas netika apstrīdēts un netika apspriests administratīvajā procesā.

               4.

               Saistībā ar otro apelācijas sūdzības pamatu Inditex apgalvo, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 32. un 33. punktā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar RKPZ Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu, sajaucot jēdzienu “komerciālā integrācija”, kas raksturo uzņēmumu – franšīzes ņēmēju, kas integrējas franšīzes devēja komerciālajā modelī, ar jēdzienu “ekonomiskā integrācija” vai “ekonomiskā vienība” ekonomiskās atkarības pakāpes izpratnē.

               5.

               Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 33. punktā ir uzskatījusi, ka fakts, ka Inditex franšīzes ņēmēji izmanto tirdzniecības modeli, kas komerciāli integrēts franšīzes devēja komerciālajā modelī, nozīmē, ka šie franšīzes ņēmēji zaudē savu neatkarīgas ekonomiskas vienības statusu, proti, trešās personas ārpus franšīzes devēja iekšējās struktūras statusu. Apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā šis vērtējums nav pareizs, jo ir pretrunā tiesību normām.

               6.

               Saistībā ar trešo apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 33. punktā ir sagrozījusi Antonio Abril2012. gada 7. maija oficiālā paziņojuma tekstu (prasības pieteikuma 4. pielikums), daļēji iztulkojot vienu daļu no Antonio Abril faktiski sniegtajiem paziņojumiem, kā rezultātā Vispārējā tiesa nepareizi interpretēja minēto dokumentu un tas ietekmēja Vispārējās tiesas secinājumu attiecībā uz preču zīmes “ZARA” izmantošanas publiskā rakstura noteikšanu.

               7.

               Saistībā ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar RKPZ Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārsūdzētā sprieduma 35. punktā pārkāpjot prasības par to, ka preču zīmes faktiskās izmantošanas vērtējumā ir jāņem vērā visi fakti un apstākļi, kuriem ir nozīme, lai noteiktu tās komerciālo izmantošanu. Konkrēti, tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa nav uzskatījusi, ka Inditex ir darbojusies preču transportēšanas pakalpojumu tirgū ar savu preču zīmi “ZARA”, jo šai sabiedrībai neesot apgrozījuma, ko radījusi 39. klasē ietilpstošo pakalpojumu sniegšana.

               8.

               Vispārējā tiesa nav uzskatījusi, ka Inditex ir sniegusi preču transportēšanas pakalpojumus trešajām personām ārpus savas ekonomiskās vienības, ņemot vērā, ka tā ir uzņēmums, kas nodarbojas ar modes preču izgatavošanu un pārdošanu, un nav transporta uzņēmums. Apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā šī Vispārējās tiesas pieeja ir nepareiza un ar to tiek pārkāptas tiesību normas un Savienības judikatūra, kas ir norādīta atbilstošajā apelācijas sūdzības pamatā.

               9.

               Saistībā ar piekto pamatu Inditex apgalvo, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 35. punktā ir sagrozījusi Antonio Abril2012. gada 7. maija oficiālā paziņojuma tekstu, interpretējot paziņojuma 18. punktā norādītos kvantitatīvos datus kā tādus, kas apstiprina apstrīdētās preču zīmes komerciālo izmantošanu attiecībā uz preču tirdzniecību, kaut gan patiesībā minētajā dokumentā norādītie kvantitatīvie dati attiecas vienīgi uz summām, kuras Inditex saņēma no saviem franšīzes ņēmējiem par transporta pakalpojumiem, kurus šī sabiedrība sniegusi minētajiem franšīzes ņēmējiem.

               10.

               Visbeidzot, saistībā ar sesto pamatu tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā, kas pieļauta, pārkāpjot RKPZ Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu, aplūkotu kopsakarā ar Regulas Nr. 2868/95 (2) 22. noteikumu, ciktāl Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 36. punktā pieprasīja Inditex sniegt probatio diabólica, neatzīstot, ka tai tikuši iesniegti pierādījumi par apgrozījumu, jo neesot iesniegti faktūrrēķini, lai gan Vispārējai tiesai bija zināms, ka Inditex nespēj iesniegt šādus faktūrrēķinus, tā kā atbilstošajā apelācijas sūdzības pamatā norādīto iemeslu dēļ runa ir par neeksistējošiem dokumentiem.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (Kodificētā versija) OV L 78, 1. lpp.

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi OV L 303, 1. lpp.


title: Lieta C-95/15 P: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedums – H&R ChemPharm GmbH/Eiropas Komisija Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas parafīna vaska tirgus un Vācijas ogļu putekļu vaska tirgus — Cenu noteikšana un tirgu sadale — Pienākums norādīt pamatojumu — Pārkāpuma pierādīšana — Pierādījumu sagrozīšana — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 23. panta 3. punkts — Naudas soda apmēra aprēķināšana — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Samērīguma princips

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/5

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedums – H&R ChemPharm GmbH/Eiropas Komisija
   (Lieta C-95/15 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas parafīna vaska tirgus un Vācijas ogļu putekļu vaska tirgus - Cenu noteikšana un tirgu sadale - Pienākums norādīt pamatojumu - Pārkāpuma pierādīšana - Pierādījumu sagrozīšana - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 23. panta 3. punkts - Naudas soda apmēra aprēķināšana - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Samērīguma princips)
   (2017/C 112/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: H&R ChemPharm GmbH (pārstāvji – M. Klusmann, advokāts, S. Thomas, profesors)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Sauer, C. Vollrath un L. Wildpanner, pārstāvji, kam palīdz A. Böhlke, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               H&R ChemPharm GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 138, 27.4.2015.


title: Lieta C-205/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. aprīlī  – Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/18

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. aprīlī – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-205/14)
   2014/C 212/20
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Guerra e Andrade un F. Wilman)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenodrošinot laika nišu koordinatora funkcionālo un finansiālo neatkarību, Portugāles Republika nav izpildījusi Regulas (EEK) Nr. 95/93 (1) 4. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Portugālē laika nišu koordinators ir ANA – privāta komercsabiedrība, kas pārvalda lidostas, un kas tādējādi neatbilst Regulā (EEK) Nr. 95/93 paredzētajām neatkarības prasībām.
   Ņemot vērā, ka valsts laika nišu koordinācijas sadale ir cieši saistīta ar ANA un ir atkarīga tikai no šīs sabiedrības, nav ievērota Savienības tiesības pieprasītā funkcionālā un finansiālā neatkarība.

      (1)  Padomes 1993. gada 18. janvāra Regula (EEK) Nr. 95/93 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz laika nišu piešķiršanu Kopienas lidostās (OV L 14, 1. lpp.).


title: Lieta C-480/12: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 15. maija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Minister van Financiën / X BV Kopienas Muitas kodekss — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 203. panta un 204. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanas joma — Ārējā tranzīta procedūra — Muitas parāda rašanās pienākuma neizpildes dēļ — Preču novēlota uzrādīšana galamērķa muitas iestādē — Sestā PVN direktīva — 10. panta 3. punkts — Saikne starp muitas un PVN parāda rašanos — Ar nodokli apliekamu darījumu jēdziens

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 15. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Minister van Financiën/X BV

   (Lieta C-480/12) (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 203. panta un 204. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanas joma - Ārējā tranzīta procedūra - Muitas parāda rašanās pienākuma neizpildes dēļ - Preču novēlota uzrādīšana galamērķa muitas iestādē - Sestā PVN direktīva - 10. panta 3. punkts - Saikne starp muitas un PVN parāda rašanos - Ar nodokli apliekamu darījumu jēdziens)
   2014/C 212/06
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Minister van Financiën

      Atbildētāja: X BV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Hoge Raad der Nederlanden – Nīderlande – Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 203. un 204. panta, Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), 356. panta 1. punkta un 859. panta 2. punkta c) apakšpunkta un Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 7. panta interpretācija – Nosūtītāja iestādes noteiktā maksimālā termiņa preču uzrādīšanai galamērķa iestādē pārsniegšana, kas izraisa ievedmuitas parāda nosacītu, nevis automātisku rašanos – Kopējā pievienotās vērtības nodokļa sistēma – Ar nodokli apliekami darījumi – Importa jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 648/2005, 203. un 204. pants, lasot tos kopsakarā ar Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2002. gada 11. marta Regulu (EK) Nr. 444/2002, 859. panta 2. punkta c) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši Regulas Nr. 2454/93, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 444/2002, 356. panta 1. punktam noteiktā tranzīta termiņa pārsniegšana pati par sevi nerada muitas parādu par attiecīgo preču izņemšanu no muitas uzraudzības saskaņā ar Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 648/2005, 203. pantu, bet gan muitas parādu, pamatojoties uz šīs regulas 204. pantu, un, lai muitas parāds rastos saskaņā ar šo 204. pantu, ieinteresētajām personām muitas iestādēm nav jāiesniedz informācija par atbilstoši Regulas Nr. 2454/93, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 444/2002, 356. pantam noteiktā tranzīta termiņa pārsniegšanas iemesliem vai attiecīgo preču atrašanās vietu laika periodā no šī termiņa beigām līdz šo preču faktiskai uzrādīšanai galamērķa muitas iestādē;

               2)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2004. gada 26. aprīļa Direktīvu 2004/66/EK, 7. panta 3. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka pievienotās vērtības nodoklis ir jāmaksā gadījumā, ja attiecīgās preces ir izņemtas no šajā pantā paredzētajām muitas procedūrām, pat ja muitas parāds ir radies, pamatojoties vienīgi uz Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 648/2005, 204. pantu.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta C-473/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. septembrī — Komisija/Ungārija

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/19

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. septembrī — Komisija/Ungārija
   (Lieta C-473/10)
   ()
   2010/C 328/36
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un B. D. Simon)

      Atbildētāja: Ungārijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               1)

               Atzīt, ka Ungārijas Republika

                           —

                           nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti grozītās Direktīvas 91/440/EEK (1) 6. panta 3. punktā un II pielikumā, kā arī Direktīvas 2001/14/EK (2) 14. panta 2. punktā, jo nav nodrošinājusi vilcienu ceļu iedalīšanu neatkarīgi no dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem;

                           —

                           nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti grozītās Direktīvas 91/440 6. panta 3. punktā un II pielikumā, kā arī Direktīvas 2001/14 4. panta 2. punktā, jo nav nodrošinājusi maksas [par infrastruktūras lietošanu] iekasēšanu neatkarīgi no dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem;

                           —

                           nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Direktīvas 2001/14 6. panta 1. punktā, jo nav nodrošinājusi infrastruktūras pārvaldītāju finansiālo līdzsvaru;

                           —

                           nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Direktīvas 2001/14 6. panta 2. punktā, jo nav stimulējusi infrastruktūras pārvaldītājus samazināt infrastruktūras nodrošināšanas izmaksas un piekļuves maksas lielumu;

                           —

                           nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Direktīvas 2001/14 7. panta 3. punktā, jo nav nodrošinājusi, ka maksa par minimālo piekļuves pakalpojumu kompleksu un sliežu ceļa piekļuvi apkalpes iekārtām ir vienāda ar tiešajām izmaksām, kas radušās, sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus;

                           —

                           nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Direktīvas 2001/14 11. pantā, jo nav izveidojusi sistēmu, kas mudinātu dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumus un infrastruktūras pārvaldītāju līdz minimumam samazināt traucējumus un veikt uzlabojumus dzelzceļu tīkla darbībā;

               2)

               piespriest Ungārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvu 91/440/EEK un 2001/14/EK mērķis ir nodrošināt dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem taisnīgu un nediskriminējošu piekļuvi dzelzceļa infrastruktūrai. Lai sasniegtu šo mērķi, minētajās direktīvās ir paredzēts, ka organizācijas, kas sniedz dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumus, nevar pieņemt lēmumus, kas saistīti ar vilcienu ceļu iedalīšanu, un ka infrastruktūras jaudas iedalīšana ir jāveic neatkarīgai iestādei. Ja dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumam tiek uzticēts īstenot satiksmes vadību, tas noteikti iegūst konkurences priekšrocību, jo, lai veiktu šīs vadības uzdevumus, tā rīcībā ir jābūt detalizētai informācijai par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu sniegtajiem pakalpojumiem, to apjomu un sniegšanas laiku.
   Šī prasība ir pamatota cita starpā ar apstākli, ka Ungārijā — pretēji minēto direktīvu noteikumiem — dzelzceļa satiksmes vadību nodrošina organizācijas, kas sniedz dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumus.
   Satiksmes vadību nevar uzskatīt par infrastruktūras pārvaldīšanas darbību, kas nebūtu saistīta ar vilcienu ceļu vai jaudas iedalīšanu, jo satiksmes vadība vienmēr ir iesaistīta lēmumu pieņemšanas procesā attiecībā uz šādu iedalīšanu. Pirmkārt, personai, kas īsteno satiksmes vadību, ir jāzina par jaudas iedalīšanas lēmumiem, lai tā varētu attīstīt savas vadības darbības, un, otrkārt, satiksmes traucējumu vai steidzamības gadījumā tai ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai atjaunotu satiksmi atbilstoši plānam, kas noteikti nozīmē tīkla jaudas un pieejamo vilcienu ceļu iedalīšanu no jauna.
   Satiksmes vadības neatkarības princips ir pārkāpts tādējādi, ka Ungārijā dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi sagatavo detalizētus rēķinus attiecībā uz maksām par infrastruktūras lietošanu. Ņemot vērā, ka detalizētajos rēķinos vienmēr ir norādes cita starpā uz noteiktu dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu izmantotajiem pakalpojumiem, kā arī uz to apjomu un sniegšanas laiku, rēķinu sagatavošana dod dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kas to veic, konkurences priekšrocību.
   Papildus pienākumu vilcienu ceļu iedalīšanas jomā pārkāpumam Ungārijas Republika nav izpildījusi arī pienākumus, kas paredzēti Direktīvā 91/440 un Direktīvā 2001/14, jo:

               —

               nav paredzējusi nosacījumus, kas nodrošinātu infrastruktūras pārvaldītāju finansiālo līdzsvaru,

               —

               nav veikusi pasākumus, lai noteiktu infrastruktūras pārvaldītājiem pienākumu samazināt piekļuves maksas lielumu un darbības izmaksas,

               —

               nav veikusi vajadzīgos izpildes pasākumus, kas nodrošinātu tiešo izmaksu principa piemērošanu, nosakot maksu par sliežu ceļa piekļuvi apkalpes iekārtām, un, visbeidzot,

               —

               nav izveidojusi pasākumu sistēmu, kas mudinātu dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumus un infrastruktūras pārvaldītāju līdz minimumam samazināt traucējumus un veikt uzlabojumus dzelzceļu tīkla darbībā.

      (1)  Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīva 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību (OV L 237, 25. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.).


title: lieta C-252/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 10. maijā ( High Court of Justice ( England & Wales ), Queen's Bench Division ( Administrative Court ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Thames Water Utilities Ltd , Regina / South East London Division, Bromley Magistrates' Court (Atkritumi — Direktīva 75/442/EEK, 91/156/EEK un 91/271/EEK — No attīrīšanas iekārtu tīkla izplūstoši ūdeņi — Kvalificēšana — Direktīvas 75/442/EEK un 91/271/EEK piemērošanas jomas)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/3

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 10. maijā (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Thames Water Utilities Ltd, Regina/South East London Division, Bromley Magistrates' Court

   (lieta C-252/05) (1)

   (Atkritumi - Direktīva 75/442/EEK, 91/156/EEK un 91/271/EEK - No attīrīšanas iekārtu tīkla izplūstoši ūdeņi - Kvalificēšana - Direktīvas 75/442/EEK un 91/271/EEK piemērošanas jomas)
   (2007/C 140/04)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Thames Water Utilities Ltd, Regina

      Atbildētāja: South East London Division, Bromley Magistrates' Court

      Piedaloties: Environment Agency

   Priekšmets
   Lēmums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.) un Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 39. lpp.), ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK (OV L 78, 32. lpp.), interpretācija — Atkritumu jēdziens — No notekūdeņu kanalizācijas tīklā radušās noplūdes izcēlusies emisija
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Notekūdeņi, kas izplūst no attīrīšanas iekārtu tīkla, ko lieto valsts notekūdeņu attīrīšanas uzņēmums, piemērojot Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvu 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu un tās ieviešanai pieņemtos tiesību aktus, ir atkritumi Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, nozīmē.

               2)

               Direktīva 91/271 nav uzskatāma par “citiem normatīviem aktiem” Direktīvas 75/442 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Iesniedzējtiesai saskaņā ar šajā spriedumā definētajiem kritērijiem ir jāpārbauda, vai valsts tiesību aktus var uzskatīt par “citiem normatīviem aktiem” minētā panta izpratnē. Tas tā ir tad, ja valsts tiesību aktos ir ietverti precīzi noteikumi par attiecīgo atkritumu apsaimniekošanu un ar tiem tiek nodrošināta tāda pati vides aizsardzība kā ar Direktīvu 75/442, ko groza Direktīva 91/156, it īpaši tās 4., 8. un 15. pantu.

               3)

               Direktīvu 91/271 attiecībā uz notekūdeņu, kas izplūduši no attīrīšanas iekārtu tīkla, apsaimniekošanu nevar uzskatīt par lex specialis salīdzinājumā ar Direktīvu 75/442, ko groza Direktīva 91/156, un tādējādi to nevar piemērot saskaņā ar Direktīvas 75/442 2. panta 2. punktu.

      (1)  OV C 205, 20.08.2005.


title: Lieta T-339/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. decembra spriedums — Grieķija/Komisija (Lauksaimniecība — Vīna tirgus kopīgā organizācija — Atbalsts vīna dārzu pārstrukturēšanai un pārveidei — Regulas (EK) Nr. 1493/1999 — Galīgā finanšu asignējumu sadalījuma dalībvalstīm noteikšana — Lēmums 2006/669/EK — Regulas (EK) Nr. 1227/2000 16. panta 1. punktā paredzētā termiņa saistošais raksturs — Lojālas sadarbības, labas ticības un labas pārvaldības, samērīguma un lietderīgas iedarbības principi)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/28

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. decembra spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-339/06) (1)

   (Lauksaimniecība - Vīna tirgus kopīgā organizācija - Atbalsts vīna dārzu pārstrukturēšanai un pārveidei - Regulas (EK) Nr. 1493/1999 - Galīgā finanšu asignējumu sadalījuma dalībvalstīm noteikšana - Lēmums 2006/669/EK - Regulas (EK) Nr. 1227/2000 16. panta 1. punktā paredzētā termiņa saistošais raksturs - Lojālas sadarbības, labas ticības un labas pārvaldības, samērīguma un lietderīgas iedarbības principi)
   (2009/C 32/52)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias un S. Papaioannou)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe, M. Konstantinidis un F. Jimeno Fernández)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 4. oktobra Lēmumu 2006/669/EK, ar ko 2006. finanšu gadam nosaka galīgo finanšu asignējumu sadalījumu dalībvalstīm par noteikta lieluma platību hektāros, ņemot vērā vīna dārzu pārstrukturēšanu un pārveidi saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1493/1999 (OV L 275, 62. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-295/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 20. jūnijā ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 29. marta spriedumu lietā T-369/00 Département du Loiret (Francija), ko atbalstīja Scott SA /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/19

         Apelācija, ko 2007. gada 20. jūnijā ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 29. marta spriedumu lietā T-369/00 Département du Loiret (Francija), ko atbalstīja Scott SA/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-295/07 P)
   (2007/C 211/36)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Flett, pārstāvis)

      Pārējie lietas dalībnieki: Département du Loiret, Scott SA

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pamatotu un līdz ar to atcelt apstrīdēto spriedumu tā kopumā;

               —

               pieņemt galīgo nolēmumu izskatāmajā lietā un atzīt, ka Lēmums [2002/14/EK] (1) ir pietiekami pamatots attiecībā uz saliktās procentu likmes izmantošanu vai arī — ja Tiesa uzskatītu, ka lietu nav iespējams izspriest — nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai sprieduma taisīšanai;

               —

               piespriest prasītājam segt savus, kā arī atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas Komisijai radušies tiesvedībā Tiesā un Pirmās instances tiesā;

               —

               piespriest Scott SA segt savus tiesāšanās izdevumus abās instancēs pašam.

         Pamati un galvenie argumenti
   Vispirms, apgalvojot, ka apstrīdētais spriedums ir balstīts uz kļūdainu Kopienu noteikumu valsts atbalsta jomā redzējumu, kurus Pirmās instances tiesa kļūdaini pielīdzinājusi noteikumiem, kas attiecas uz uzņēmumu konkurenci, rīkojuma par nelikumīgā atbalsta atgūšanu datumā, un nevis noteikumiem par konkurenci dalībvalstu starpā minētā atbalsta faktiskās piešķiršanas dienā, apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza astoņus pamatus savas apelācijas sūdzības atbalstam.
   Savā pirmajā izvirzītajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka, pretēji Pirmās instances tiesas nolemtajam apstrīdētajā spriedumā, lēmums par nelikumīgi piešķirta atbalsta atgūšanu ir uzskatāms par pietiekami pamatotu, ja vienkāršs matemātisks aprēķins ļauj konstatēt, kāda aprēķina metode ir tikusi izmantota. Tieši tāds esot arī šis gadījums, jo lēmumā bija ietverta visa nozīmīgā informācija attiecībā uz piešķirtā atbalsta summu, procentu likmi, ilgumu un atgūstamo summu.
   Izvirzot savu otro pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka saliktās procentu likmes izmantošana lēmuma pamatojumā katrā ziņā bija vismaz netieši norādīta, ņemot vērā deklarētos mērķus novērst no atbalsta izrietošās priekšrocības un atjaunot iepriekš pastāvošo stāvokli. No šīs perspektīvas raugoties, atgūstamajai summai piemērojamajai procentu likmei nenoliedzami bija jābūt saliktajai procentu likmei, lai tiktu ņemta vērā inflācija un priekšrocība, ko, paejot laikam, bija ieguvis atbalsta saņēmējs.
   Savā trešajā izvirzītajā pamatā Komisija apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, mainot par sliktu Komisijai pierādīšanas pienākumu. Komisija uzskata, ka tieši prasītājam pirmajā instancē ir jāpierāda apgalvotās Komisijas prakses izmaiņas saistībā ar rīkojumiem par nelikumīga atbalsta atgūšanu piemērojamo procentu likmi, un nevis Komisijai ir jāpierāda šādu izmaiņu neesamība.
   Izvirzot ceturto pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka Komisija nav precizējusi, kādā veidā atbalstu saņēmusī sabiedrība rīkojuma par šī atbalsta atgūšanu pieņemšanas brīdī joprojām ir saglabājusi iegūto priekšrocību. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Komisijai šādas priekšrocības pastāvēšana ir jānosaka atbalsta piešķiršanas dienā un nevis tā atgūšanas dienā.
   Savā piektajā un sestajā pamatā Komisija pārmet Pirmās instances tiesai, ka tā ir pamatojusies uz pieņēmumiem un nevis pierādījumiem attiecībā uz atbalstu saņēmušās sabiedrības pārdošanas cenu kādai citai sabiedrībai un ir atzinusi, ka šī pārdošanas cena 11 gadus pēc atbalsta piešķiršanas ir faktors, kas Komisijai bija jāņem vērā, nosakot atgūstamo summu. Valsts atbalsta jomā mērķis ir atjaunot iepriekš pastāvošo stāvokli un atgūstamā atbalsta summa līdz ar to vienmēr atbilst sākotnēji piešķirtajai summai, kas līdz pat tās faktiskai atgūšanai ir pakļauta ikgadējai saliktai procentu likmei, neatkarīgi no tā, kā atbalsta saņēmējs ir to šajā starplaikā izmantojis.
   Izvirzot savu septīto pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka tas apstāklis, ka atbalsta atgūšanai ir jānotiek atbilstoši valsts tiesību noteikumiem, neizbēgami nozīmē, ka maksājamie procenti ir aprēķināmi pēc vienkāršas procentu likmes. Kaut arī ir taisnība, ka pamatsumma un procenti ir atgūstami saskaņā ar valsts tiesībās paredzēto procedūru, procentu likmes noteikšana, tāpat kā jautājums par to, vai šai likmei ir jābūt vienkāršai vai saliktai, ir Kopienu un nevis valsts tiesību jautājums.
   Ar savu astoto izvirzīto pamatu Komisija, visbeidzot, apgalvo, ka apstrīdētais spriedums ir pilnīgi nesamērīgs, jo ar to tiek pilnā apmērā atcelts Komisijas lēmums, lai gan būtu bijis iespējams nodalīt pamatsummu no maksājamo procentu summas, kā arī — nodalīt vienkāršas procentu likmes un saliktas procentu likmes izmantošanu.

      (1)  Komisijas 2000. gada 12. jūlija Lēmums 2002/14/EK par valsts atbalstu, ko Francijas Republika ir piešķīrusi Scott Paper SA/Kimberly-Clark (OV L 12, 1. lpp.).


title: Lieta T-151/16: Prasība, kas celta 2016. gada 12. aprīlī – NC/Komisija

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 12. aprīlī – NC/Komisija
   (Lieta T-151/16)
   (2016/C 279/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: NC (pārstāvji – J. Killick un G. Forwood, barristers, un C. Van Haute un A. Bernard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 28. janvāra lēmumu izslēgt prasītāju no dalības procedūrās par līgumu slēgšanas tiesību un Eiropas Savienības vispārējā budžeta finansētu dotāciju piešķiršanu un iekļaut prasītāju Agrīnas atklāšanas un izslēgšanas sistēmā, kura ir paredzēta 2012. gada 25. oktobra Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam (OV 2012, L 298, 1. lpp.), 108. panta 1. punktā;

               —

               noteikt pieprasītos procesa organizatoriskos pasākumus un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nepiemērojot apstrīdētajam lēmumam Regulu Nr. 966/2012, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2015/1929 (1), nav ticis ievērots vieglāka soda atpakaļejošas piemērošanas princips (lex mitior).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, neapspriežoties ar darba grupu un nepārskatot savu lēmumu, kā ir prasīts Regulā Nr. 966/2012, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2015/1929, [Komisija] nav ievērojusi būtisku procedūras noteikumu.

               3.

               Ar trešo pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka, piemērojot attiecīgajos apstākļos nesamērīgu izslēgšanu, nav ticis ievērots samērīguma princips un ir pārkāpts Regulas Nr. 2342/2002 (2) 133. a panta 1. punkts.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis ievērots samērīguma princips un princips ne bis in idem, jo prasītājs par to pašu rīcību jau bija ticis izslēgts.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 28. oktobra Regula (ES, Euratom) 2015/1929, ar kuru groza Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam (OV 2015, L 286, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembria Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 357, 1. lpp.).


title: Lieta C-432/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. septembrī iesniedza Conseil de prud'hommes de Paris (Francija) – David Van der Vlist/Bio Philippe Auguste SARL

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. septembrī iesniedza Conseil de prud'hommes de Paris (Francija) – David Van der Vlist/Bio Philippe Auguste SARL

   (Lieta C-432/14)
   (2014/C 431/22)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Conseil de prud'hommes de Paris

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: David Van der Vlist

      Atbildētājs: Bio Philippe Auguste SARL

      Prejudiciālais jautājums

   Vai vispārējais princips par nediskrimināciju vecuma dēļ nepieļauj tādu valsts tiesību aktu (Francijas Darba kodeksa L 1243–10. pantu), kas liedz skolēniem un studentiem, kuri strādā viņu skolas vai universitātes brīvdienās, saņemt kompensāciju par nodarbinātības nestabilitāti gadījumā, kad nodarbināšanai saskaņā ar darba līgumu uz noteiktu laiku neseko pastāvīgas nodarbinātības piedāvājums?


title: Lieta T-627/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. novembrī — The Tea Board /ITSB — Delta Lingerie ( “Darjeeling” )

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/38

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. novembrī — The Tea Board/ITSB — Delta Lingerie (“Darjeeling”)
   (Lieta T-627/13)
   2014/C 45/67
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (pārstāvis — A. Nordemann, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Delta Lingerie (Cachan, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 11. septembra lēmumu lietā R 1387/2012-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Darjeeling”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 35. un 38. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 468 521

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas kolektīvas vārdiskas preču zīmes “DARJEELING” reģistrācija Nr. 4 325 718 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē; Kopienas kolektīvas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “DARJEELING”, reģistrācija Nr. 8 674 327

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-177/04: Tiesas (virspalāta) spriedums  2006. gada 14. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/374/EEK — Atbildība par preci ar trūkumiem — Pienākumu neizpildi konstatējošs Tiesas spriedums — Neizpilde — EKL 228. pants — Naudas sods — Sprieduma daļēja izpilde procesa laikā)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/10

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 14. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
   (Lieta C-177/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/374/EEK - Atbildība par preci ar trūkumiem - Pienākumu neizpildi konstatējošs Tiesas spriedums - Neizpilde - EKL 228. pants - Naudas sods - Sprieduma daļēja izpilde procesa laikā)
   (2006/C 131/18)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Valero Hordana [G. Valero Jordana] un B. Stromskis [B. Stromsky], pārstāvji)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues] un R. Lūsli [R. Loosli], pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesas 2002. gada 25. aprīļa sprieduma lietā C-52/00 saistībā ar Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīvas 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem (OV L 210, 29. lpp.) nepareizu transponēšanu, neizpilde — Francijas Civilkodeksa normu negrozīšana — Prasība noteikt soda naudu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               turpinot uzskatīt, ka preces ar trūkumiem izplatītājs atbild tāpat kā ražotājs, kad pēdējais nav identificējams, arī tad, ja izplatītājs cietušajai personai saprātīgā termiņā ir atklājis tās personas identitāti, kas tam preci ir piegādājusi, Francijas Republika nav veikusi pasākumus pilnīgai 2002. gada 25. aprīļa sprieduma lietā C-52/00 Komisija/Francija par Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīvas 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem 3. panta 3. punkta transpozīciju izpildei un tādējādi nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 228. pants;

               2)

               Francijas Republikai ir jāmaksā Komisijai kavējuma nauda, ieskaitot to kontā “Eiropas Kopienu pašu resursi”, EUR 31 650 apmērā par katru dienu, kurā netiek veikti vajadzīgie pasākumi pilnīgai iepriekš minētā 2002. gada 25. aprīļa sprieduma lietā Komisija/Francija izpildei, no šī sprieduma pasludināšanas brīža līdz minētā 2002. gada 25. aprīļa sprieduma pilnīgai izpildei;

               3)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 30.04.2004.


title: Lieta T-82/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 6. augusta rīkojums — Makhlouf/Padome

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/32

         Vispārējās tiesas 2012. gada 6. augusta rīkojums — Makhlouf/Padome
   (Lieta T-82/12) (1)

   2012/C 295/56
   Tiesvedības valoda — franču
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 109, 14.04.2012.


title: Lieta C-488/10: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 16. februāra spriedums ( Juzgado de lo Mercantil de n °1 Alicante (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA/Proyectos Integrales de Balizamientos SL (Regula (EK) Nr. 6/2002 — 19. panta 1. punkts — Kopienas dizainparaugi — Viltošana vai viltošanas draudi — Jēdziens “trešā persona” )

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 16. februāra spriedums (Juzgado de lo Mercantil de no 1 Alicante (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA/Proyectos Integrales de Balizamientos SL

   (Lieta C-488/10) (1)

   (Regula (EK) Nr. 6/2002 - 19. panta 1. punkts - Kopienas dizainparaugi - Viltošana vai viltošanas draudi - Jēdziens “trešā persona”)
   2012/C 98/09
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA

      Atbildētāja: Proyectos Integrales de Balizamientos SL

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Mercantil de Alicante — Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 13. nod., 27. sēj., 142. lpp.) 19. panta 1. punkta interpretācija — Viltošana vai viltošanas draudi — Trešo personu jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 19. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesvedībā par ekskluzīvo tiesību pārkāpumu, kuras piešķirtas ar reģistrētu Kopienas dizainparaugu, tiesības aizliegt trešajām personām izmantot minēto dizainparaugu attiecas uz visām trešajām personām, ieskaitot trešās personas, kuras ir vēlāk reģistrētu Kopienas dizainparaugu īpašnieki, kas izmanto dizainparaugu, kurš informētiem lietotājiem nerada atšķirīgu kopiespaidu;

               2.

               atbilde uz pirmo jautājumu nav atkarīga no trešo personu nodoma un rīcības.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta C-107/10: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums ( Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Enel Maritsa Iztok 3 AD/Direktor “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” NAP (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — PVN — Direktīva 77/388/EEK un Direktīva 2006/112/EK — Atmaksāšana — Termiņš — Procenti — Ieskaits — Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi — Tiesiskās paļāvības aizsardzība)

text:
               2.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/5

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Enel Maritsa Iztok 3 AD/Direktor “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” NAP

   (Lieta C-107/10) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - PVN - Direktīva 77/388/EEK un Direktīva 2006/112/EK - Atmaksāšana - Termiņš - Procenti - Ieskaits - Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi - Tiesiskās paļāvības aizsardzība)
   2011/C 194/06
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Enel Maritsa Iztok 3 AD

      Atbildētājs: Direktor „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ NAP

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Sofia-grad — Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 18. panta 4. punkta un Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 183. panta 1. punkta interpretācija — Obligātais PVN pārpalikuma atmaksas termiņš, pēc kura beigām tiek aprēķināti nodokļu maksātājam atmaksājamie procenti — Aprēķina laikā veikti valsts tiesību aktu grozījumi, kas paredz, ka nodokļu revīzijas gadījumā aprēķins ir jāveic no nodokļu uzlikšanas paziņojuma, ar ko tiek pabeigta nodokļu revīzija, izdošanas datuma — Saprātīgs termiņš — Iespēja atmaksāt pārmaksāto PVN, izpildot ieskaitu starp atmaksājamo summu un nodokļu maksātāja nodokļa parādu — Nodokļu neitralitātes princips un samērīguma princips

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2006. gada 19. decembra Direktīvu 2006/138/EK, 183. pants, lasot to kopā ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā ar atpakaļejošu spēku ir paredzēts tāda termiņa pagarinājums, kurā ir jāveic pārmaksātā pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšana, ciktāl šāds tiesiskais regulējums nodokļu maksātājam atņem tiesības, kuras viņam bija līdz attiecīgā regulējuma spēkā stāšanās datumam, saņemt kavējuma procentus par viņam atmaksājamo summu;

               2)

               Direktīvas 2006/112, kas grozīta ar Direktīvu 2006/138, 183. pants, lasot to nodokļu neitralitātes principa kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pārmaksātā pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai paredzētais parastais termiņš, pēc kura beigām par atmaksājamo summu ir jāmaksā kavējuma procenti, tiek pagarināts nodokļu revīzijas procedūras ierosināšanas gadījumā, kā rezultātā kavējuma procenti ir jāmaksā tikai no šīs procedūras pabeigšanas datuma, lai gan šis pārpalikums jau ir ticis pārnests uz nākamajiem trijiem taksācijas periodiem pēc taksācijas perioda, kurā šis pārpalikums ir radies. Savukārt fakts, ka parastais termiņš ir 45 dienas, nav pretrunā šim noteikumam;

               3)

               Direktīvas 2006/112, kas grozīta ar Direktīvu 2006/138, 183. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir atļauts pārmaksātā pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanu veikt ieskaita veidā.

      (1)  OV C 134, 22.05.2010.


title: Lieta C-305/15: Tiesas 2016. gada 9. jūnija rīkojums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Delta Air Lines Inc./Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/19

         Tiesas 2016. gada 9. jūnija rīkojums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Delta Air Lines Inc./Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

   (Lieta C-305/15) (1)

   (2016/C 326/31)
   Tiesvedības valoda – dāņu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta T-446/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 15. septembra spriedums — Royal Appliance International/ITSB — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte ( Centrixx ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes Centrixx reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme sensixx — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts [tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/25

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 15. septembra spriedums — Royal Appliance International/ITSB — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (“Centrixx”)
   (Lieta T-446/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Centrixx” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme“sensixx” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts [tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2009/C 256/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Royal Appliance International GmbH, Hilden (Vācija) (pārstāvji — K.–J. Michaeli un M. Schork, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — S. Schäffner un B. Schmidt)

      Cita procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH, Minhene (Vācija) (pārstāvis — S. Biagosch, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 3.oktobra lēmumu lietā R 572/2006–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH un Royal Appliance International GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noradīt;

               2)

               Appliance International GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 9.2.2008.


title: Lieta T-54/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 14. novembra spriedums — Efag Trade Mark Company /ITSB ( “FICKEN LIQUORS” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “FICKEN LIQUORS” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Preču zīme, kas ir pretrunā sabiedriskajai kārtībai vai vispārpieņemtiem morāles principiem — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 14. novembra spriedums — Efag Trade Mark Company/ITSB (“FICKEN LIQUORS”)
   (Lieta T-54/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “FICKEN LIQUORS” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Preču zīme, kas ir pretrunā sabiedriskajai kārtībai vai vispārpieņemtiem morāles principiem - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts)
   2013/C 377/35
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Vācija) (pārstāvis — M. Wekwerth, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāve — D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 15. novembra lēmumu lietā R 2544/2011-1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “FICKEN LIQUORS” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: lieta C-435/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar 2004. gada 6. oktobra Cour de cassation de Belgique spriedumu lietā Sébastien Victor Leroy pret Ministère public

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar 2004. gada 6. oktobra Cour de cassation de Belgique spriedumu lietā Sébastien Victor Leroy pret Ministère public
   (lieta C-435/04)
   (2004/C 300/67)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 6. oktobra Cour de cassation de Belgique (Beļģijas Kasācijas tiesa) spriedumu lietā Sébastien Victor Leroy pret Ministère public, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 14. oktobrī.
   Cour de cassation de Belgique lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai 49. līdz 55. pants 1957. gada 25. marta Eiropas Kopienas dibināšanas līgumā nepieļauj valsts tiesisko regulējumu pirmajā dalībvalstī, kas aizliedz personai, kura dzīvo un strādā minētajā valstī, izmantot tās teritorijā transportlīdzekli, kas pieder līzinga sabiedrībai otrā dalībvalstī, ja minētais transportlīdzeklis nav reģistrēts pirmajā valstī, kaut arī tas ir reģistrēts otrā valstī?


title: Lieta T-361/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 21. novembra rīkojums – TBWA\London/EUIPO (“MEDIA ARTS LAB”)

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/60

         Vispārējās tiesas 2016. gada 21. novembra rīkojums – TBWA\London/EUIPO (“MEDIA ARTS LAB”)
   (Lieta T-361/16) (1)

   (2017/C 022/82)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 314, 29.8.2016.


title: Lieta F-4/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 10. jūlija spriedums — AV /Komisija (Civildienests — Pagaidu darbinieks — Pieņemšana darbā — Medicīniskā atruna — Medicīniskās atrunas piemērošana ar atpakaļejošu spēku — Invaliditātes komitejas slēdziens)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/40

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 10. jūlija spriedums — AV/Komisija
   (Lieta F-4/11) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Pieņemšana darbā - Medicīniskā atruna - Medicīniskās atrunas piemērošana ar atpakaļejošu spēku - Invaliditātes komitejas slēdziens)
   2012/C 287/72
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AV (Cadrezzate, Itālija) (pārstāvji — A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumus par Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 32. pantā paredzētās medicīniskās atrunas piemērošanu un invaliditātes pabalsta nepiešķiršanu prasītājam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2010. gada 12. aprīļa lēmumu, kurā Eiropas Komisija ir AV piemērojusi Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 32. pantā paredzēto medicīnisko atrunu;

               2)

               atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 16. aprīļa lēmumu, ciktāl tajā AV ir atteikts piešķirt invaliditātes pabalstu;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina AV tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 18.6.2011., 21. lpp.


title: Lieta T-565/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 17. jūlija rīkojums – EEB/Komisija Vide — Regula (EK) Nr. 1367/2006 — Komisijas lēmums par Polijas paziņojumu par valsts pārejas plānu, kas minēts Direktīvas 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām 32. pantā — Iekšējas pārskatīšanas atteikums — Individuāls pasākums — Orhūsas konvencija — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/30

         Vispārējās tiesas 2015. gada 17. jūlija rīkojums – EEB/Komisija
   (Lieta T-565/14) (1)

   (Vide - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Komisijas lēmums par Polijas paziņojumu par valsts pārejas plānu, kas minēts Direktīvas 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām 32. pantā - Iekšējas pārskatīšanas atteikums - Individuāls pasākums - Orhūsas konvencija - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2015/C 381/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: European Environmental Bureau (EEB) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – S. Podskalská, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Pignataro-Nolin, S. Petrova un G. Wilms)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2014. gada 17. februāra Lēmumu C(2014) 804 final par Polijas Republikas paziņojumu par valsts pārejas plānu, kas paredzēts Direktīvas 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām 32. pantā, un, otrkārt, prasība atcelt Komisijas 2014. gada 12. jūnija lēmumu Ares (2014) 1915757, ar kuru tika noraidīts kā nepieņemams prasītāja lūgums Komisijai veikt tās 2014. gada 17. februāra lēmuma iekšēju pārskatīšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               nav jālemj par Eiropas Savienības Padomes, Eiropas Parlamenta un Polijas Republikas pieteikumiem par iestāšanos lietā;

               3)

               European Environmental Bureau (EEB) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               EEB, Komisija, Padome, Parlaments un Polijas Republika sedz katrs paši savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 395, 10.11.2014.


title: Lieta T-699/14: Prasība, kas celta 2014. gada 27. septembrī  – Topps Europe /Komisija

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 27. septembrī – Topps Europe/Komisija
   (Lieta T-699/14)
   (2014/C 448/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Topps Europe Ltd (Milton Keynes, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – R. Vidal un A. Penny, Solicitors un B. Kennelly, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 15. jūlija Lēmumu lietā AT.39899 – Intelektuālā īpašuma tiesību licencēšana saistībā ar futbola kolekcionēšanas priekšmetiem, ar kuru tā noraidīja prasītājas sūdzību, ka daudzas valstu futbola pārvaldes organizācijas un spēlētāju apvienības kopā ar Panini S.p.A., Union des Associations Européennes de Football, Fédération Internationale de Football Association, Fédération Française de Football, Associazione Italiana Calciatori, Real Federación Española de Fútbol, un Deutscher Fußball-Bund ir pārkāpušas Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. un 102. pantu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nopietni pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības un līdz ar to atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas lēmums ir pamatots ar nepareiziem faktiem un tajā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un līdz ar to atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un/vai kļūdu faktu vērtējumā.


title: lieta C-419/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 21. septembra Cour d'appel de Poitiers (otrā civilpalāta) lēmumu lietā Conseil général de la Vienne pret Directeur général des douanes et droits indirects

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 21. septembra Cour d'appel de Poitiers (otrā civilpalāta) lēmumu lietā Conseil général de la Vienne pret Directeur général des douanes et droits indirects
   (lieta C-419/04)
   (2004/C 284/23)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 21. septembra Cour d'appel de Poitiers (otrā civilpalāta) lēmumu lietā Conseil général de la Vienne pret Directeur général des douanes et droits indirects un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 30. septembrī.
   Cour d'appel de Poitiers lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:
   Vai Kopienu muitas kodeksa 871. pants par muitas parāda summas piedziņu ir jāinterpretē tādējādi, ka tas paredz būtisku un obligātu procedūru, nenodrošinot atbilstību kurai, minētā parāda piedziņas procedūra būs spēkā neesoša, tiklīdz valsts muitas iestādes jebkurā piedziņas procedūras brīdī ir paudušas šaubas par parādnieka labo ticību saistībā ar precīzu kritēriju apjomu attiecībā uz piedziņu vai nodokļu atlaišanu, kas radušies no muitas parāda, kurš nav ticis nomaksāts sakarā ar to, ka datumā, kad šis parāds bija jānomaksā, tas netika iegrāmatots (parāds attiecībā uz vienotas likmes maksājuma iespējamu iekļaušanu Kanādas piegādātāja piegādāta audiovizuālā aprīkojuma iegādes cenā, kas iekļauts izklaides parka ieejas cenā, kur minētais aprīkojums tiek izmantots, neskatoties uz to, vai apmeklētājs, nomaksājot šo maksājumu, ir izmantojis šo aprīkojumu)?


title: Lieta T-650/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. decembrī — Lomnici /Parlaments

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/22

      Prasība, kas celta 2013. gada 4. decembrī — Lomnici/Parlaments
      (Lieta T-650/13)
      (2014/C 71/41)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Zoltán Lomnici (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis — Z. Lomnici jr., advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasītāja prasījums:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komitejas 2013. gada 17. oktobra lēmumu par Lūgumrakstu Nr. 1298/2012.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs norāda, ka nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu un ir pārkāptas ikviena Savienības pilsoņa tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu. Šajā saistībā viņš tostarp norāda, ka lieta saistībā ar viņa lūgumrakstu tika izbeigta, nesniedzot pamatojumu, viņš netika aicināts uz sanāksmi un lēmums viņam netika paziņots.


title: Lieta F-37/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. martā — Meister /ITSB

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. martā — Meister/ITSB
   (Lieta F-37/08)
   (2008/C 142/76)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Herbert Meister, Alikante (Spānija) (pārstāvis — H. J. Zimmermann, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Strīda priekšmets un apraksts
   Atcelt ITSB netieši izteikto lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību par apgalvotām kļūdām viņa novērtējumos
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB priekšsēdētāja 2008. gada 3. janvāra netieši izteikto lēmumu noraidīt prasītāja 2007. gada 27. augusta sūdzību;

               —

               piespriest ITSB samaksāt prasītājam atlīdzību par morālo kaitējumu (tiesas noteiktā apmērā);

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, atcelt prasītājam 2008. gada 7. janvārī paziņoto ITSB priekšsēdētāja lēmumu noraidīt 2007. gada 27. augusta sūdzību.


title: Lieta F-21/10: Prasība, kas celta 2010. gada 31. martā — Marcuccio /Komisija

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/57

      Prasība, kas celta 2010. gada 31. martā — Marcuccio/Komisija
      (Lieta F-21/10)
      (2010/C 161/92)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīti prasītāja lūgumi atlīdzināt zaudējumus, kas tam radušies saistībā ar to, ka atbildētāja rēķinu par advokāta honorāru, kurš tai sniedza juridisko palīdzību lietā T-241/03, tika nosūtījusi advokātam, kurš attiecīgajā lietā pārstāvēja prasītāju, nevis pašam prasītājam

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt lēmumu, ar kuru netieši tika noraidīts 2009. gada 23. februāra lūgums;

                  —

                  tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt aktu neatkarīgi no tā formas, ar kuru tika noraidīta 2009. gada 14. septembra sūdzība par lēmumu, ar kuru tika noraidīts 2009. gada 23. februāra lūgums;

                  —

                  tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt 2009. gada 1. decembra paziņojumu, kas tika sagatavots franču valodā un kuru prasītājs saņēma ar tulkojumu itāļu valodā 2010. gada 19. janvārī;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt materiālos un nemateriālos zaudējumus, kas prasītājam nepamatoti radās saistībā ar 2006. gada 4. decembra paziņojuma sagatavošanu un tā nosūtīšanu advokātam, kurš prasītāju pārstāvēja lietā T-241/03, un pārskaitīt prasītājam summu EUR 10 000,00 apmērā vai tādu lielāku vai mazāku summu, kādu Vispārējā tiesa uzskatītu par taisnīgu un pareizu;

                  —

                  piespriest Komisijai, sākot no nākamās dienas pēc 2009. gada 23. februāra lūguma saņemšanas Komisijā un līdz EUR 10 000,00 faktiskai samaksai, samaksāt prasītājam procentu maksājumus par šo summu ar likmi 10 % gadā, ar attiecīgās summas ikgadēju kapitalizāciju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-259/09: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 4. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošana — Netransponēšana vai valsts transponēšanas pasākumu nepaziņošana)

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/7

         Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 4. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-259/09) (1)

   (Ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošana - Netransponēšana vai valsts transponēšanas pasākumu nepaziņošana)
   2010/C 80/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Marghelis un P. Van den Wyngaert)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis — S. Ossowski)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/21/EK par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un par grozījumiem Direktīvā 2004/35/EK (OV L 102, 15. lpp.) prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzētajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/21/EK par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un par grozījumiem Direktīvā 2004/35/EK prasības, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta C-490/13 P: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 17. jūlija rīkojums – Cytochroma Development , Inc ./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācijas — Tiesas Reglamenta 181. pants — Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Reglamenta 169. panta 1. punkts — Apelācijas sūdzība, kas neattiecas uz pārsūdzētā sprieduma rezolutīvo daļu — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/24

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 17. jūlija rīkojums – Cytochroma Development, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-490/13 P) (1)

   (Apelācijas - Tiesas Reglamenta 181. pants - Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Reglamenta 169. panta 1. punkts - Apelācijas sūdzība, kas neattiecas uz pārsūdzētā sprieduma rezolutīvo daļu - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
   2014/C 409/34
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Cytochroma Development, Inc. (pārstāvji – S. Malynicz, Barrister, A. Smith, Solicitor)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Cytochroma Development Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta T-583/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija spriedums – Monster Energy/EUIPO (Miera simbola attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo miera simbolu, reģistrācijas pieteikums — Lūgums par restitutio in integrum — Termiņa prasības celšanai Vispārējā tiesā neievērošana

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/42

         Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija spriedums – Monster Energy/EUIPO (Miera simbola attēls)
   (Lieta T-583/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo miera simbolu, reģistrācijas pieteikums - Lūgums par restitutio in integrum - Termiņa prasības celšanai Vispārējā tiesā neievērošana)
   (2016/C 270/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Korona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – D. Gája)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 17. jūlija lēmumu lietā R 2788/2014–2 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu, kas attēlo miera simbolu, reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta C-86/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. februārī iesniedza Cour administrative (Luksemburga) — Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 20. februārī iesniedza Cour administrative (Luksemburga) — Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

   (Lieta C-86/12)
   2012/C 138/04
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour administrative

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou

      Atbildētājs: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 20. pants, vajadzības gadījumā skatot to kopā ar Pamattiesību hartas 20., 21., 24., 33. un 34. pantu, kuri ir jāskata katrs atsevišķi vai vairāki kopā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalstij, pirmkārt, atteikt trešās valsts pilsonim, kurš ir vienīgais savu mazgadīgo bērnu, Savienības pilsoņu, aprūpētājs, uzturēšanos šo bērnu dzīvesvietas dalībvalstī, kurā viņi kopā ar aprūpētāju dzīvo kopš savas dzimšanas, lai gan viņiem nav šīs valsts pilsonības, un, otrkārt, atteikt minētajam trešās valsts pilsonim uzturēšanās atļauju, kā arī darba atļauju?
   Vai jāuzskata, ka šādi lēmumi minētajiem bērniem to dzīvesvietas valstī, kurā viņi ir dzīvojuši kopš savas dzimšanas, būtībā liedz izmantot galvenās ar Savienības pilsoņa statusu saistītās tiesības arī tad, ja viņu otrs tiešais augšupējais radinieks, ar kuru viņiem nekad nav bijusi kopīga ģimenes dzīve, dzīvo citā Savienības valstī un ir tās pilsonis?


title: Lieta F-66/07: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Dubus un Leveque /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2006. gada paaugstināšana amatā — Spēja strādāt ar trešo valodu)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/71

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Dubus un Leveque/Komisija
   (Lieta F-66/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2006. gada paaugstināšana amatā - Spēja strādāt ar trešo valodu)
   (2009/C 44/123)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Charles Dubus, Kraainem (Beļģija) un Jean Leveque, Wattignies-la-Victoire (Francija) (pārstāvji — sākotnēji É. Boigelot, avocat, vēlāk — É. Boigelot un L. Defalque, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Persona, kas iestājusies lietā: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — I. Sulce un M. Simm)

   Priekšmets
   Prasība atcelt lēmumus nepaaugstināt prasītājus amatā, īstenojot 2006. gada paaugstināšanu amatā, iztrūkstot viņu spējai strādāt ar trešo valodu — Prasība atlīdzināt zaudējumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu neiekļaut Dubus uzvārdu to ierēdņu sarakstā, kas tiek paaugstināti amatā uz C*3 kategoriju, īstenojot 2006. gada paaugstināšanu amatā, un Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu neiekļaut Leveque uzvārdu to ierēdņu sarakstā, kas tiek paaugstināti amatā uz B*8 kategoriju, īstenojot to pašu paaugstināšanu amatā;

               2)

               pārējos prasībā iekļautos prasījumus noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina prasītāju tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007., 54. lpp.


title: Lieta T-642/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – JP Divver Holding Company/ITSB (“EQUIPMENT FOR LIFE”) Kopienas preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “EQUIPMENT FOR LIFE” — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/54

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – JP Divver Holding Company/ITSB (“EQUIPMENT FOR LIFE”)
   (Lieta T-642/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “EQUIPMENT FOR LIFE” - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 398/68)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JP Divver Holding Company Ltd (Newry, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – A. Franke un E. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 16. jūnija lēmumu lietā R 64/2014–2 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “EQUIPMENT FOR LIFE” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Kopienu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               JP Divver Holding Company Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta T-343/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. jūnijā — CN /Parlaments

text:
               24.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/14

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. jūnijā — CN/Parlaments
   (Lieta T-343/13)
   2013/C 245/17
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CN (Brumath, Francija) (pārstāvis — M. Velardo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Savienībai un Eiropas Parlamentam samaksāt prasītājam summu EUR 1 000 apmērā par radīto mantisko kaitējumu, kam pieskaitīti procenti pēc likmes 6,75 %;

               —

               piespriest Eiropas Savienība un Eiropas Parlamentam samaksāt prasītājam summu EUR 40 000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu, kam pieskaitīti procenti pēc likmes 6,75 %;

               —

               piespriest Eiropas Savienībai un Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību CN, kurš agrāk bija Padomes ierēdnis un tagad ir pensionējies, lūdz viņam piešķirt atlīdzību par mantisko un morālo kaitējumu, kas tam esot nodarīts tāpēc, ka Eiropas Parlamenta institucionālajā mājaslapā, kurai var piekļūt no ārpuses, tika publicēts izvilkums no prasītāja iesniegtās petīcijas, kurā bija virkne personas datu, tostarp informācija par viņa veselības stāvokli un to, ka viņa ģimenes locekļu starpā ir persona ar invaliditāti.
   Ir notikusi plaša datu izpaušana, ņemot vērā, ka Google meklētājprogrammā ievadot prasītāja uzvārdu, rezultātos bija iespējams saņemt izvilkumu no Parlamenta publicētās petīcijas.
   Neskatoties uz prasītāja pieteikumu, Parlaments neatsauca personas datu publikāciju, to atsaucot tikai vēlāk, pēc advokāta iejaukšanās.
   Pamatojot Eiropas Parlamenta rīcības prettiesiskumu, prasītājs norāda uz:

               1)

               Eiropas Cilvēktiesību un Pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. panta pārkāpumu;

               2)

               Pamattiesību hartas 8. panta pārkāpumu;

               3)

               Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām, kas ir pieņemta 2006. gada 13. decembrī un ko Eiropas Savienība ratificēja 2010. gada 23. decembrī, 22. panta pārkāpumu;

               4)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 12.1.2001, 1. lpp.) pārkāpumu.


title: Lieta C-144/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. martā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria (Itālija) – Lloyd’s of London/Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. martā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria (Itālija) – Lloyd’s of London/Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

   (Lieta C-144/17)
   (2017/C 213/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lloyd’s of London

      Atbildētāja: Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

      Prejudiciālais jautājums

   Vai konkurences jomu regulējošajās Eiropas tiesību normās noteiktajiem principiem, kas noteikti Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD), kā arī no tiem izrietošajiem principiem, kā, piemēram, piedāvājumu autonomijas un konfidencialitātes principam, ir pretrunā tāds judikatūrā interpretēts valsts tiesiskais regulējums, kas atļauj vienā un tajā pašā vienas līgumslēdzējas iestādes izsludinātā konkursā vienlaikus piedalīties dažādiem sindikātiem, kuri piederīgi Lloyd’s of London un kuru piedāvājumus ir parakstījusi viena vienīga persona – ģenerālpārstāvis [attiecīgajā] valstī?


title: Lieta C-557/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. novembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) — Maria Kozak/Dyrektorowi Izby Skarbowej w Lublinie

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/33

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. novembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) — Maria Kozak/Dyrektorowi Izby Skarbowej w Lublinie

      (Lieta C-557/11)
      (2012/C 25/63)
      Tiesvedības valoda — poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Maria Kozak

         Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

         Prejudiciālais jautājums

      Vai pašu pārvadāšanas pakalpojumam, ko ceļojumu aģentūra sniedza par vienotu cenu, kuru tā saņēma no ceļotāja par tam sniegtu ceļojuma pakalpojumu, un kas tiek aplikts ar nodokli atbilstoši Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 306.-310. pantā paredzētajam īpašajam pievienotās vērtības nodokļa režīmam ceļojumu aģentūrām, kā šī ceļojuma pakalpojuma sniegšanas nepieciešamai sastāvdaļai ir jāpiemēro parastā nodokļa likme, kas attiecas uz ceļojuma pakalpojumu, vai samazinātā nodokļa likme, kas, pamatojoties uz šīs direktīvas 98. pantu, skatot to kopā ar III pielikuma 5) punktu, attiecas uz pasažieru pārvadāšanas pakalpojumu?

         (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta F-36/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Gudrun Schulze /Eiropas Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Kandidāti, kuri ir iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā — Pārejas noteikumi par klasificēšanu pakāpē, ieceļot amatā — Klasificēšana līmenī — Civildienesta noteikumu 32. pants — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2., 5. un 12. pants — Diskriminācija vecuma dēļ — Vienāda darba samaksa par vienādi vērtīgu darbu — Labas pārvaldības princips — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/58

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Gudrun Schulze/Eiropas Komisija
   (Lieta F-36/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Kandidāti, kuri ir iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā - Pārejas noteikumi par klasificēšanu pakāpē, ieceļot amatā - Klasificēšana līmenī - Civildienesta noteikumu 32. pants - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2., 5. un 12. pants - Diskriminācija vecuma dēļ - Vienāda darba samaksa par vienādi vērtīgu darbu - Labas pārvaldības princips - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)
   2010/C 328/92
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gudrun Schulze (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji S. Rodrigues un A. Jaume, avocats, pēc tam S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Šulce)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītāju, kura bija iekļauta rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās, klasificē, piemērojot mazāk labvēlīgas Civildienesta noteikumu normas (Regulas (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Civildienesta noteikumus, XIII pielikuma 12. pants), un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 193, 06.08.2005., 36. lpp. (lieta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā sākotnēji reģistrēta ar numuru T-207/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai)


title: Lieta C-238/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste Valsts pienākumu neizpilde — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — Epizodiski nodarbinātie izpildītājmākslas nozares darbinieki — Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi — 5. klauzulas 1. punkts — Pasākumi, kuru mērķis ir novērst secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu — Šādus līgumus attaisnojošu “objektīvu iemeslu” jēdziens

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/23

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-238/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - Epizodiski nodarbinātie izpildītājmākslas nozares darbinieki - Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi - 5. klauzulas 1. punkts - Pasākumi, kuru mērķis ir novērst secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu - Šādus līgumus attaisnojošu “objektīvu iemeslu” jēdziens)
   (2015/C 138/31)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Enegren un D. Martin)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāve – D. Holderer)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paturot spēkā atkāpes attiecībā uz pasākumiem, kuru mērķis ir novērst secīgu uz noteiktu laiku ar epizodiski nodarbinātajiem izpildītājmākslas nozares darbiniekiem noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā ietvertā, 1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulā paredzētos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lietas T-264/99 izslēgšana no reģistra

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/28

         Lietas T-264/99 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 239/61)

      (tiesvedības valoda: holandiešu)

   Ar Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās palātas priekšsēdētāja (paplašinātā sastāvā) 2004. gada 4. maijā izdoto rīkojumu lieta T-264/99 ir izslēgta no reģistra, Demarol B.V., ko atbalsta Nīderlandes karaliste prasībā pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV L 34, 5. 2. 2000.


title: Lieta T-310/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. decembra spriedums — Ferrero Deutschland pret ITSB — Cornu ( FERRO ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes FERRO reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme FERRERO — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Preču līdzība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/35

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. decembra spriedums — Ferrero Deutschland pret ITSB — Cornu (“FERRO”)
   (Lieta T-310/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FERRO” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “FERRERO” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Preču līdzība)
   (2006/C 331/77)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ferrero Deutschland GmbH, Stadtallendorf (Vācija), kā Ferrero OHG mbH tiesību pārņēmēja (pārstāvis — M. Schaeffer, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Rassat)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Cornu SA Fontain, Fontain (Francija) (pārstāvis — D. Waelbroeck, avocat)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 17. marta lēmumu (lieta R 540/2002-4), saistībā ar iebildumu procesu starp Ferrero OHG un Cornu SA Fontain.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz savus tiesāšanās izdevumus un tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar tās iestāšanos procesā kā Ferrero OHG mbH tiesību pārņēmējai, kā arī atlīdzina pusi personai, kas iestājusies lietā, radušos izdevumus;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi personai, kas iestājusies lietā, radušos izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta T-114/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 22. marta rīkojums — Viasat Broadcasting UK/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsta atmaksāšana — Intereses celt prasību zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/27

         Vispārējās tiesas 2012. gada 22. marta rīkojums — Viasat Broadcasting UK/Komisija

   (Lieta T-114/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsta atmaksāšana - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 151/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Kalsmose-Hjelmborg un M. Honoré, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji N. Khan un B. Martenczuken, pēc tam B. Stromsky un L. Flynn)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji J. Bering Liisberg, pēc tam C. Vang, kam palīdz P. Biering un K. Lundgaard Hansen, avocats); un TV2/Danmark A/S (Odense C, Dānija) (pārstāvis — O. Koktvedgaard, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 4. augusta Lēmumu C(2008) 4224, galīgā redakcija, lietā N 287/2008 par TV2 Danmark A/S piešķirto glābšanas atbalstu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

               2)

               Viasat Broadcasting UK Ltd, Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste un TV2 Danmark A/S sedz katra pati savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Tiesas Spriedums (virspalāta)  2005. gada 18. oktobrī  lietā C-405/03 (Gerechtshof te 's-Gravenhage lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Class International BV pret Colgate-Palmolive Company, Unilever NV, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — Regula (EK) Nr. 40/94 — Tiesības, ko piešķir preču zīme — Preču zīmes izmantošana komercdarbībā — Kopienas izcelsmes preču imports — Preces, kurām piemēro ārējā tranzīta muitas procedūru vai procedūru glabāšanai muitas noliktavā — Preču zīmes īpašnieka iebildumi — Preču, kurām piemēro ārējā tranzīta muitas procedūru vai procedūru glabāšanai muitas noliktavā, pārdošanas piedāvājums vai pārdošana — Preču zīmes īpašnieka iebildumi — Pierādīšanas pienākums)

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 18. oktobrī
   lietā C-405/03 (Gerechtshof te 's-Gravenhage lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Class International BV pret Colgate-Palmolive Company, Unilever NV, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - Regula (EK) Nr. 40/94 - Tiesības, ko piešķir preču zīme - Preču zīmes izmantošana komercdarbībā - Kopienas izcelsmes preču imports - Preces, kurām piemēro ārējā tranzīta muitas procedūru vai procedūru glabāšanai muitas noliktavā - Preču zīmes īpašnieka iebildumi - Preču, kurām piemēro ārējā tranzīta muitas procedūru vai procedūru glabāšanai muitas noliktavā, pārdošanas piedāvājums vai pārdošana - Preču zīmes īpašnieka iebildumi - Pierādīšanas pienākums)
   (2005/C 315/06)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-405/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Gerechtshof te 's-Gravenhage (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 28. augustā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 29. septembrī, tiesvedībā Class International BV pret Colgate-Palmolive Company, Unilever NV, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, Tiesa (virspalāta palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātu priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas] un J. Malenovskis [J. Malenovský], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], M. Ilešičs [M. Ilešič] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretāre M. Fereira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 18. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               5. panta 1. punkts un 3. punkta c) apakšpunkts Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajā direktīvā 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, un 9. panta 1. punkts un 2. punkta c) apakšpunkts Padomes 1993. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi ir jāinterpretē tā, ka preču zīmes īpašnieks nevar iebilst tikai pret to, ka, piemērojot ārējā tranzīta procedūru vai procedūru uzglabāšanai muitas noliktavā, Kopienā ieved ar šo preču zīmi aptvertas oriģinālās izcelsmes preces, ko minētais īpašnieks agrāk jau nav laidis Kopienas tirgū vai kas nav laistas tirgū ar viņa piekrišanu. Preču zīmes īpašnieks nevar izvirzīt noteikumu, ka ārējā tranzīta procedūras vai procedūras uzglabāšanai muitas noliktavā piemērošana attiecīgajām precēm ir atkarīga no tā, vai šo preču ievešanas brīdī Kopienā, attiecīgā gadījumā — saskaņā ar pirkuma līgumu, jau ir noteikta galīgā piegāde trešajās valstīs.

               2.

               Direktīvas 89/104 5. panta 3. punkta b) apakšpunktā un Regulas Nr. 40/94 9. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētā preču “piedāvāšana” un “laišana tirgū” var ietvert, attiecīgi, ar preču zīmi aptverto oriģinālās izcelsmes preču, kuru muitas statuss ir ārpuskopienas preces, piedāvāšanu un pārdošanu, ja piedāvāšanu veic un/vai pārdošanu realizē periodā, kurā precēm ir piemērota ārējā tranzīta procedūra vai procedūra uzglabāšanai muitas noliktavā. Preču zīmes īpašnieks var iebilst pret šādu preču piedāvāšanu vai pārdošanu, ja tā neizbēgami izraisa to laišanu Kopienas tirgū.

               3.

               Pamata lietā esošajā situācijā pienākums sniegt pierādījumu par apstākļiem, kas ļauj īstenot Direktīvas 89/104 5. panta 3. punkta b) un c) apakšpunktā un Regulas Nr. 40/94 9. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktā paredzētās aizlieguma tiesības, gulstas uz preču zīmes īpašnieku, pierādot vai nu to, ka ar šo preču zīmi aptvertās ārpuskopienas preces ir laistas brīvā apgrozībā, vai to, ka šīs preces tiek piedāvātas vai pārdotas, kas neizbēgami izraisa to laišanu Kopienas tirgū.

      (1)  OV C 304, 13.12.2003.