title: Lieta T-287/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Beļģija/Komisija

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/62

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Beļģija/Komisija
   (Lieta T-287/16)
   (2016/C 270/68)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – J.-C. Halleux un M. Jacobs, pārstāvji, kuriem palīdz É. Grégoire un J. Mariani, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               primāri, atcelt Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/417, ciktāl ar to no Beļģijas Karalistei piešķiramā Eiropas Savienības finansējuma tiek izslēgta summa EUR 9 601 619,00 (budžeta postenis 6701);

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt minēto lēmumu par summas EUR 9 601 619,00 izslēgšanu no [Savienības] finansējuma, ciktāl šajā summā ir ietverti EUR 4 106 470,02, ko ELGF jau iepriekš saņēmis;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 2005, L 209, 1. lpp.) 31. panta 1. punkta un 32. panta 8. punkta pārkāpums, tāpēc ka Komisija neesot pierādījusi, ka Beļģijas maksājumu aģentūra nav ievērojusi Kopienu tiesības un ka atgūšanas neveikšanas vai pārkāpumu cēlonis būtu bijis Beļģijas Intervences un kompensāciju biroja (Bureau d’intervention et de restitution belge, BIRB) pārkāpums vai nolaidība.

               2.

               Ar otro pamatu, kas tiek izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punkta un samērīguma principa pārkāpums, tāpēc ka izslēgtā summa neatbilstot konstatētās neatbilstības apmēram un ka tajā neesot ņemti vērā Eiropas Savienībai nodarītie finanšu zaudējumi.


title: Lieta F-65/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 11. decembra spriedums — Mata Blanco /Komisija (Civildienests — Iekšējais konkurss COM/INT/OLAF/09/AD 10 — Krāpšanas apkarošana — Attiecīgā EPSO un atlases komisijas kompetence — Priekšatlases testi atlases komisijas uzraudzībā — Mutisks pārbaudījums — Paziņojuma par konkursu pārkāpums — Atšķirības novērtējumā — Novērtēšanas kritēriji — Vienlīdzīga attieksme pret kandidātiem — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pārskatāmības un labas pārvaldības principi — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/26

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 11. decembra spriedums — Mata Blanco/Komisija
   (Lieta F-65/10) (1)

   (Civildienests - Iekšējais konkurss COM/INT/OLAF/09/AD 10 - Krāpšanas apkarošana - Attiecīgā EPSO un atlases komisijas kompetence - Priekšatlases testi atlases komisijas uzraudzībā - Mutisks pārbaudījums - Paziņojuma par konkursu pārkāpums - Atšķirības novērtējumā - Novērtēšanas kritēriji - Vienlīdzīga attieksme pret kandidātiem - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pārskatāmības un labas pārvaldības principi - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 46/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Manuel Mata Blanco (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — L. Levi un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji B. Eggers un P. Pecho, vēlāk B. Eggers)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt EPSO lēmumu neiekļaut prasītāju iekšējā konkursa “COM/INT/OLAF/09/AD10 — Administratori ar specializāciju krāpšanas apkarošanas jomā” rezerves sarakstā, kā arī atcelt šo rezerves sarakstu un visus lēmumus, kas pieņemti uz tā pamata

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  J. M. Mata Blanco sedz pats savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010., 73. lpp.


title: Lieta T-272/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Grieķija/Komisija

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/53

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Grieķija/Komisija
   (Lieta T-272/16)
   (2016/C 270/61)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou, A. Vasilopoulou un D. Dourdoureka)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 1509 un publicēts 2016. gada 22. martaEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L 75, 16. lpp.):

                           a)

                           daļā, kurā ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi kopumā EUR 166 797 866,22 apmērā, kas ir radušies postenī “Atsaistītais tiešais atbalsts 2012. un 2013. finanšu gadā, un it īpaši ir noteikta 1) vienotas likmes finanšu korekcija 25 % apmērā attiecībā uz 2012. gadu un 2) vienotas likmes un vienreizēja finanšu korekcija attiecībā uz 2013. gadu;

                           b)

                           daļā, kurā ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi kopumā EUR 3 880 460,50 apmērā, kas ir radušies postenī “ELFLA atbalsts lauku attīstībai”, 1. un 3. prioritārais virziens – Uz ieguldījumiem vērsti pasākumi (2007–2013), un it īpaši ir noteikta 1) vienotas likmes finanšu korekcija 5 % apmērā attiecībā uz 2010.–2013. finanšu gadu saistībā ar pasākumu Nr. 125 un 2) vienreizēja korekcija attiecībā uz 2011.–2013. finanšu gadu;

                           c)

                           ciktāl ar to netiek pilnībā izpildīts Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 19. novembra galīgais spriedums lietā T-107/14 un tādējādi Grieķijas Republikai nekavējoties netiek atmaksāta summa EUR 29 366 975,06 apmērā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus atcelšanas pamatus.
   Runājot par finanšu korekciju par kopējo summu EUR 166 797 866,22 apmērā, kas attiecas uz izdevumiem, kuri ir radušies saistībā ar atsaistīto tiešo atbalstu 2012. un 2013. gadā, Grieķijas Republika izvirza trīs atcelšanas pamatus.
   Pirmais atcelšanas pamats, kas attiecas uz korekciju, kura ir noteikta saistībā ar 2012. gadu, attiecas uz nepareizu Regulas Nr. 796/2004 (1) 2. panta 2. punkta noteikumu [un vēlāk pieņemtā Regulas Nr. 1120/2009 (2) 2. panta c) punkta] interpretāciju un piemērošanu.
   Otrais atcelšanas pamats, kas arī attiecas uz korekciju, kura ir noteikta saistībā ar 2012. gadu, attiecas uz nepareizu Dokumentā VI/5530/1997 ietverto vadlīniju interpretāciju un piemērošanu un ir saistīts ar jautājumu, vai ir izpildīti nosacījumi finanšu korekcijas 25 % apmērā piemērošanai 2012. gadā; vēl tiek norādīts, ka Komisija ir pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas un vienlaikus ir pārkāpts samērīguma princips (A daļa), kā arī nepareizi ir aprēķināta finanšu korekcija (B daļa).
   Ar trešo atcelšanas pamatu, kas arī attiecas uz korekciju, kura ir noteikta saistībā ar 2013. gadu, tiek apgalvots, ka tā ir nelikumīga, ļaunprātīga un pretrunīga, ka tā ir pamatota ar nepareizu Dokumentā VI/5530/1997 ietverto vadlīniju interpretāciju un piemērošanu un ka ar to ir pārkāpti labas pārvaldības, samērīguma un ne bis in idem principi, kā arī tiesības uz aizstāvību.
   Pēc tam, runājot par finanšu korekciju attiecībā uz posteni “ELFLA atbalsts lauku attīstībai, 1. un 3. prioritārais virziens – Uz ieguldījumiem vērsti pasākumi (2007–2013), ir izvirzīti četri atcelšanas pamati.
   Ar ceturto un piekto atcelšanas pamatu, kas attiecas uz korekciju, kura ir noteikta saistībā ar pasākumu Nr. 125, tiek norādīts uz juridiskā pamata un pamatojuma neesamību, kā arī kļūdu faktos, ciktāl pārvaldības iestāde likumīgi un pilnībā ir īstenojusi savas pilnvaras (ceturtais pamats), un to, ka vienotas likmes finanšu korekcijas noteikšana 5 % apmērā, proti, EUR 506 480,19 apmērā, attiecībā uz izdevumiem, kas ir radušies 2010. finanšu gadā, ir pretrunā Regulas Nr. 1290/2005 (3) 31. pantam, jo runa ir par izdevumiem, kas ir radušies vairāk nekā divdesmit četrus (24) mēnešus pirms tam, kad Komisija rakstveidā paziņoja pārbaudes rezultātus.
   Ar sesto atcelšanas pamatu, kas attiecas uz korekciju, kura ir noteikta saistībā ar pasākumu Nr. 121, tiek apgalvots, ka lēmums ir nelikumīgs, jo noteiktā korekcija un metode, kas tika izmantota tās aprēķināšanai, pēc analoģijas piemērojot Regulas Nr. 809/2014 (4) 63. pantu, nav saderīga ar Regulas Nr. 1290/2005 31. pantu un Komisijas Dokumentā VI/5530/1997 ietvertajām vadlīnijām; tās piemērošana izraisa sekas, kas nav samērīgas ar konstatētajiem trūkumiem. Pakārtoti, attiecībā uz to pašu pasākumu septītajā prasības pamatā tiek norādīts uz juridiskā pamata un pamatojuma neesamību apstrīdētajā lēmumā un uz Komisijas Dokumentā VI/5530/1997 ietverto vadlīniju pārkāpumu.
   Astotais atcelšanas pamats attiecas uz LESD 266. panta pārkāpumu saistībā ar Komisijas pienākumu veikt pasākumus Savienības tiesas sprieduma izpildei, ciktāl tā pēc Vispārējās tiesas sprieduma lietā T-107/14 Grieķijas Republikai nav atmaksājusi summu EUR 29 366 975,06 apmērā, kā arī uz labas pārvaldības, tiesiskās noteiktības un Komisijas un dalībvalstu lojālas sadarbības principu pārkāpumu.

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV 2004, L 141, 18. lpp.).

      (2)  Komisijas 2009. gada 29. oktobra Regula (EK) Nr. 1120/2009, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienotā maksājuma shēmu, kura paredzēta III sadaļā Padomes Regulā (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV 2009, L 316, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 2005, L 209, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 2014. gada 17. jūlija Īstenošanas regula (ES) Nr. 809/2014, ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, lauku attīstības pasākumiem un savstarpējo atbilstību (OV 2014, L 227, 69. lpp.).


title: Lieta T-11/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. janvārī — Frucona Košice pret Komisiju

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. janvārī — Frucona Košice pret Komisiju
   (Lieta T-11/07)
   (2007/C 56/68)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Frucona Košice a.s., Košice (Slovākijas Republika) (pārstāvji — B. Hartnett, O. Geiss, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 7. jūnija Lēmumu K(2006)2082, galīgā redakcija, valsts atbalsta lietā Nr. C25/2005;

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt minētā lēmuma 1. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā prasībā prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2006. gada 7. jūnija lēmumu par prasītājam sniegto Slovākijas Republikas atbalstu (C25/2005), tiktāl, ciktāl šajā lēmumā prasītājs ir atzīts par nesaderīga valsts atbalsta saņēmēju un ir pieprasīts, lai tas atmaksā Slovākijas Republikai visu norakstītā nodokļu parāda summu ar procentiem.
   Prasības pamatojumam prasītājs ir izvirzījis desmit pamatus, kas norādīti turpmāk.

               Pirmajā pamatā prasītājs norāda, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, aprēķinot norādītā valsts atbalsta summu.

               Otrajā pamatā prasītājs apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu nav izpildīta būtiska procesuālā prasība un nav ņemts vērā EKL 33. pants. Prasītājs apgalvo, ka kompetentais direktorāts, kam vajadzēja veikt izmeklēšanu un īstenot procesuālos un formālos pasākumus apstrīdētā lēmuma pieņemšanai, bija Lauksaimniecības ģenerāldirektorāts, nevis Konkurences ģenerāldirektorāts.

               Trešajā pamatā prasītājs tāpat apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpta Pievienošanās līguma IV pielikuma 3. sadaļa, EKL 253. pants, EKL 88. pants un Regula 695/1999, jo Komisija nebija kompetenta izdot apstrīdēto lēmumu.

               Ceturtajā pamatā prasītājs norāda, ka Komisija ir pieļāvusi faktisku un juridisku kļūdu, piemērojot EKL 87. panta 1. punktu, atzīdama, ka bankrota procedūra ir izdevīgāka par nodokļu nomaksu.

               Piektajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu arī atzīstot, ka nodokļu piemērošanas procedūra ir izdevīgāka par nodokļu nomaksu.

               Sestajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu juridisku un faktisku kļūdu, jo nav izpildījusi pierādīšanas pienākumu, tādējādi pārkāpjot EKL 87. panta 1. punktu un EKL 253. pantu. Turklāt prasītājs apgalvo, ka Komisija nav ņēmusi vērā juridiskos standartus, ko Tiesa ir noteikusi attiecībā uz privāto kreditoru pārbaudi.

               Septītajā pamatā prasītājs norāda, ka Komisija ir pieļāvusi juridisku un faktisku kļūdu, pienācīgi neizvērtējot un neņemot vērā tās rīcībā esošos pierādījumus.

               Astotajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi juridisku un faktisku kļūdu, ņemdama vērā neatbilstīgus pierādījumus, piemēram, iekšējās atšķirības nodokļu administrēšanā.

               Devītajā pamatā prasītājs tāpat apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāpts EKL 253. pants, jo tajā izdarītajiem secinājumiem nav sniegts pietiekams pamatojums.

               Visbeidzot, desmitajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, nodokļu nomaksai nepiemērojot atbrīvojumu kā pārstrukturēšanas atbalstu un ar atpakaļejošu spēku piemērojot 2004. gada Pārstrukturēšanas pamatnostādnes.


title: Lieta T-552/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — North Drilling /Padome

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — North Drilling/Padome
   (Lieta T-552/12)
   2013/C 46/39
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: North Drilling Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea un J. Iriarte Ángel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmuma 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, 2. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un svītrot prasītāju no tā pielikuma;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, 1. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un svītrot prasītāju no tās pielikuma, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats, ka esot izdarīta acīmredzama kļūda

                           —

                           Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot izdarīta acīmredzama kļūda, vērtējot faktus, pamatojoties uz kuriem ir pieņemtas apstrīdētās tiesību normas, jo tām trūkst pamatojuma ar īstiem faktiem un pierādījumiem.

               2)

               Otrais pamats, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu

                           —

                           Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, jo apstrīdētajās tiesību normās attiecībā uz NDC (prasītāju) pamatojums esot norādīts kļūdaini un bez pamata un esot vispārīgs un stereotipisks.

               3)

               Trešais pamats, ka esot aizskartas tiesības uz tiesību aizsardzību tiesā

                           —

                           Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, nenorādot aktu pamatojumu un nepierādot apgalvoto iemeslu, esot aizskartas tiesības uz tiesību efektīvu aizsardzību tiesā, un tiesības uz aizstāvību un īpašumu, jo nav izpildīta prasība norādīt pamatojumu, kas ietekmē pārējās tiesības.

               4)

               Ceturtais pamats, ka esot aizskartas tiesības uz īpašumu

                           —

                           Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot aizskartas tiesības uz īpašumu, tās bez īsta pamatojuma ierobežojot.

               5)

               Piektais pamats, ka esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips

                           —

                           Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, jo bez iemesla ir pasliktināts prasītājas salīdzinošais stāvoklis.

               6)

               Sestais pamats, ka esot nepareizi izmantotas pilnvaras

                           —

                           Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot nepareizi izmantotas pilnvaras, jo ir objektīvi, konkrēti un saskanīgi pierādījumi, kas ļauj apgalvot, ka soda pasākums ir pieņemts citiem, nevis Padomes apgalvotajiem mērķiem.


title: Lieta C-193/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 19. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Direktīva 98/5/EK — Advokāta profesijas pastāvīga praktizēšana dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija — Uzņēmējas dalībvalsts valodu zināšanu iepriekšēja pārbaude — Aizliegums veikt sabiedrību domicila turēšanu — Pienākums katru gadu iesniegt sertifikātu par reģistrāciju mītnes dalībvalsts kompetentajā iestādē)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/14

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 19. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-193/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Direktīva 98/5/EK - Advokāta profesijas pastāvīga praktizēšana dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija - Uzņēmējas dalībvalsts valodu zināšanu iepriekšēja pārbaude - Aizliegums veikt sabiedrību domicila turēšanu - Pienākums katru gadu iesniegt sertifikātu par reģistrāciju mītnes dalībvalsts kompetentajā iestādē)
   (2006/C 281/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Meidani [D. Maidani] un A. Bordess [A. Bordes], pārstāvji)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji — Z. Šrainers [S. Schreiner], pārstāvis un L. Dipons [L. Dupong], advokāts)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija (OV L 77, 36. lpp.), 2., 3. un 5. panta pārkāpums — Valodu zināšanu pārbaude — Aizliegums veikt sabiedrību domicila turēšanu — Pienākums katru gadu iesniegt sertifikātu par reģistrāciju mītnes dalībvalsts kompetentajā iestādē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               uz advokātu, kuri savu kvalifikāciju ir ieguvuši dalībvalstī, kas nav Luksemburgas Lielhercogiste, un kuri vēlas šajā pēdējā minētajā dalībvalstī praktizēt ar savas mītnes valsts profesionālo nosaukumu, reģistrāciju valsts kompetentajā iestādē attiecinādama prasību par valodu zināšanu iepriekšēju pārbaudi, aizliegdama šiem advokātiem veikt sabiedrību domicila turēšanas darbības un paredzot tiem pienākumu katru gadu iesniegt sertifikātu par reģistrāciju savas mītnes dalībvalsts kompetentajā iestādē, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 25.06.2005.


title: Lieta C-393/06: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 10. aprīļa spriedums ( Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH / Fernwärme Wien GmbH (Publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 2004/17/EK un Direktīva 2004/18/EK — Līgumslēdzējs, kas veic darbības, kas daļēji ietilpst Direktīvas 2004/17/EK piemērošanas jomā un daļēji Direktīvas 2004/18/EK piemērošanas jomā — Publisko tiesību subjekts — Līgumslēdzēja iestāde)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 10. aprīļa spriedums (Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH/Fernwärme Wien GmbH

   (Lieta C-393/06) (1)

   (Publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/17/EK un Direktīva 2004/18/EK - Līgumslēdzējs, kas veic darbības, kas daļēji ietilpst Direktīvas 2004/17/EK piemērošanas jomā un daļēji Direktīvas 2004/18/EK piemērošanas jomā - Publisko tiesību subjekts - Līgumslēdzēja iestāde)
   (2008/C 128/14)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Vergabekontrollsenat des Landes Wien
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH

      Atbildētājs: Fernwärme Wien GmbH

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vergabekontrollsenat des Landes Wien — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 134., 1. lpp.), 2. panta 1. punkta un 3. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134., 114. lpp.), 1. panta 9. punkta interpretācija — Siltumapgādes iekārtu piešķiršana — Līgumslēdzēja iestāde ir Vīnes pilsētas kontrolēts uzņēmums, kas sniedz sabiedriskos pakalpojumus (pilsētas siltumapgāde) — Publisko tiesību subjekts — Konkurences apstākļu novērtējums — Eiropas iepirkuma procedūru piemērošana arī darbībām, kuru jomā pastāv konkurence (šajā gadījumā — darbība kondicionēšanas iekārtu jomā) — Infekcijas teorija — Savstarpējas subsidēšanas neesamība
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               līgumslēdzējam Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, izpratnē ir pienākums piemērot šajā direktīvā paredzēto procedūru tikai tādu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrai, kas ir saistīti ar šī subjekta darbību, ko tas veic vienā vai vairākās šīs direktīvas 3.–7. pantā minētajās nozarēs;

               2)

               tāda struktūra kā Fernwärme Wien GmbH ir jāuzskata par publisko tiesību subjektu Direktīvas 2004/17 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrās daļas un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 1. panta 9. punkta otrās daļas izpratnē;

               3)

               tādu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesībām, ko piešķīrusi struktūra, kurai ir publisko tiesību subjekta statuss Direktīvas 2004/17 un Direktīvas 2004/18 izpratnē, kuriem ir saikne ar to šīs struktūras darbību veikšanu, ko tā veic vienā vai vairākās nozarēs, kas minētas Direktīvas 2004/17 3.–7. pantā, ir jāpiemēro šajā direktīvā paredzētās procedūras. Savukārt uz visām citām šādas struktūras piešķirtām publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesībām, ko tā piešķīrusi saistībā ar citu darbību veikšanu, attiecas Direktīvā 2004/18 noteiktās procedūras. Katra no šīm divām direktīvām ir piemērojama bez izšķirības darbībām, ko šī struktūra veic, lai izpildītu savu uzdevumu apmierināt vispārējās vajadzības, un darbībām, ko tā veic konkurences apstākļos, pat tad, ja pastāv grāmatvedība šīs struktūras darbību nodalīšanai, lai izslēgtu šo nozaru savstarpēju subsidēšanu.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Tiesas rīkojums (piektā palāta) 2005. gada 12. aprīlī lietā C-80/04 P DLD Trading Co. pret Eiropas Savienības Padomi (Apelācija — Ārpuslīgumiskā atbildība — Cēloņsakarība starp pārmesto rīcību un minētajiem zaudējumiem — Trūkums — Strīda priekšmets — Acīmredzama nepieņeamība)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/23

      TIESAS RĪKOJUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 12. aprīlī
   lietā C-80/04 P DLD Trading Co. pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Apelācija - Ārpuslīgumiskā atbildība - Cēloņsakarība starp pārmesto rīcību un minētajiem zaudējumiem - Trūkums - Strīda priekšmets - Acīmredzama nepieņeamība)
   (2005/C 217/45)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-80/04 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko iesniedza DLD Trading Co., Brno [Brno] (Čehijas Republika), ko pārstāv J. Hintermaijers [J. Hintermayr], F. Haunšmits [F. Haunschmidt], G. Minihmaijers [G. Minichmayr], P. Burgštālers [P. Burgstaller] un G. Tuseks [G. Tusek], advokāti, citiem lietas dalībniekiem esot — Eiropas Savienības Padomei (pārstāvji — M.-K. Džordži Forta [M.-C. Giorgi Fort] un A. — M. Kolerts [A.-M. Colaert], kā arī J. — P. Hiks [J.-P. Hix]), ko atbalsta Austrijas Republika (pārstāvji — K. Pesendorfere [C. Pesendorfer], kā arī V. Okreseks [W. Okresek] un H. Dosi [H. Dossi]), Eiropas Kopienu Komisija (pārstavis — J. Šīferers [J. Schieferer]), Somijas Republika (pārstāvji — T. Pinne [T. Pynnä] un Alise Gimares-Purokoski [A. Guimaraes-Purokoski]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen] (referents) un P. Kūris [P. Kūris], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 12. aprīlī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  DLD Trading Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta C-124/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. aprīļa spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Smit Reizen BV/Minister van Verkeer en Waterstaat (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regulas (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 — Autotransports — Reģistrācijas pienākums — Atpūtas laikposms un pārējie darba laikposmi — Laikposms, kas vajadzīgs, lai nokļūtu līdz vietai, kurā tiek pārņemta ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšana — Jēdziens “darbības centrs” )

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/13

      Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. aprīļa spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Smit Reizen BV/Minister van Verkeer en Waterstaat

      (Lieta C-124/09) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regulas (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 - Autotransports - Reģistrācijas pienākums - Atpūtas laikposms un pārējie darba laikposmi - Laikposms, kas vajadzīgs, lai nokļūtu līdz vietai, kurā tiek pārņemta ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšana - Jēdziens “darbības centrs”)
      (2010/C 161/19)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Smit Reizen BV

         Atbildētājs: Minister van Verkeer en Waterstaat

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu (OV L 370, 1. lpp.) 1. panta un Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā (OV L 370, 8. lpp.), 15. panta interpretācija — Pārtraukumi, ikdienas atpūtas laikposmi un darba laiks — Jēdziens — Reģistrācijas pienākums — Laiks, kas ir vajadzīgs tam, lai ierastos transportlīdzekļa pārņemšanas vietā, kas atrodas ārpus uzņēmuma darbības centra — Darbības centrs — Jēdziens — Vadītāja aizstāšana ar trešo personu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  2001. gada 18. janvāra sprieduma lietā C-297/99 Skills Motor Coaches u.c. 21. un nākamajos punktos minētais jēdziens “darbības centrs” ir jādefinē kā vieta, kur konkrēti ir bāzēts transportlīdzekļa vadītājs, proti, transporta uzņēmuma apmešanās vieta, no kuras transportlīdzekļa vadītājs regulāri sniedz savus pakalpojumus un uz kuru šo pakalpojumu sniegšanas noslēgumā viņš atgriežas, pildot savus pienākumus parastos apstākļos un neievērojot īpašus sava darba devēja norādījumus;

                  2)

                  tas, ka attiecīgais transportlīdzekļa vadītājs vai nu pats nokļūst līdz vietai, kurā viņam jāpārņem ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšana, vai arī kāds viņu līdz šai vietai aizved, neietekmē brauciena laikposma kvalifikāciju, ņemot vērā jēdzienu “atpūta” Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu 1. panta 5) punkta izpratnē.

         (1)  OV C 129, 06.06.2009.


title: Lieta C-178/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. aprīlī iesniedza Sąd Rejonowy we Wrocławiu (Polija) – Alicja Sobczyszyn/Szkola Podstawowej w Rzeplinie

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. aprīlī iesniedza Sąd Rejonowy we Wrocławiu (Polija) – Alicja Sobczyszyn/Szkola Podstawowej w Rzeplinie

   (Lieta C-178/15)
   (2015/C 245/05)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

   Sąd Rejonowy we Wrocławiu

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Alicja Sobczyszyn

      Atbildētājs: Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (1) 7. pants, saskaņā ar kuru dalībvalstis pieņem vajadzīgos pasākumus, lai katrs darba ņēmējs saņemtu apmaksātu ikgadēju, vismaz četras nedēļas ilgu, atvaļinājumu saskaņā ar nosacījumiem par tiesībām uz šāda atvaļinājuma piešķiršanu, kas ir paredzēti valsts tiesību aktos, un/vai atbilstoši valsts praksei, ir jāinterpretē tādējādi, ka skolotājs, kas ir izmantojis atvaļinājumu veselības uzlabošanai, kas paredzēts 1982. gada 26. janvāra Likumā par skolotājiem [Karta Nauczyciela] (Dz. U. 2014, poz. 191 un 1198), [..], papildus tam iegūst tiesības uz atvaļinājumu atpūtai atbilstoši vispārējiem darba tiesību nosacījumiem gadā, kurā viņš ir izmantojis atvaļinājumu veselības uzlabošanai?

      (1)  OV L 299, 9. lpp.


title: Lieta T-72/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. februārī — Intermark /ITSB — Natex International ( NATY’S )

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/52

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. februārī — Intermark/ITSB — Natex International (“NATY’S”)
   (Lieta T-72/10)
   2010/C 113/83
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intermark Srl (Stei, Rumānija) (pārstāvis — Á.M. László, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Natex International Trade SpA (Pioltello, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt atbildētāja lēmumu un pilnībā noraidīt reģistrācijas pieteikumu attiecība uz visām precēm;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Natex International Trade SpA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “NATY’S” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 30. un 32. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 810 627)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme “Naty” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 30. un 35. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 4 149 456)

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-593/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. februāra rīkojums – Stips/Komisija Prasība par zaudējumu atlīdzību — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Lūguma Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punkta izpratnē neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/37

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. februāra rīkojums – Stips/Komisija
   (Lieta T-593/16) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Lūguma Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punkta izpratnē neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2017/C 112/51)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Adolf Stips (Besozzo, Itālija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Berscheid un C. Berardis-Kayser)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 268. pantu, ar mērķi atlīdzināt zaudējumus, kuri prasītājam esot radušies 2013. gada pārklasificēšanas procedūras organizēšanas kavēšanās dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Adolf Stips atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016. (lieta, kas sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-23/16, un 2016. gada 1. septembrī nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai).


title: Lieta C-625/10: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pārvadājumi — Kopienu dzelzceļa attīstība — Direktīva 91/440/EEK — 6. panta 3. punkts un II pielikums — Direktīva 2001/14/EK — 14. panta 2. punkts — Dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāja juridiskas neatkarības neesamība — 11. pants — Darbības uzlabošanas sistēmas neesamība — Nepilnīga transponēšana)

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-625/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pārvadājumi - Kopienu dzelzceļa attīstība - Direktīva 91/440/EEK - 6. panta 3. punkts un II pielikums - Direktīva 2001/14/EK - 14. panta 2. punkts - Dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāja juridiskas neatkarības neesamība - 11. pants - Darbības uzlabošanas sistēmas neesamība - Nepilnīga transponēšana)
   2013/C 164/02
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J.-P. Keppenne un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues, M. Perrot un S. Menez)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis — S. Centeno Huerta)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Visu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību (OV L 237, 25. lpp.) 6. panta 3. punkta un II pielikuma, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.) 6. panta 2.-5. punkta, 14. panta 2. punkta un 11. panta prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka iestāde, kam ir uzticēts veikt būtiskās funkcijas, kuras ir uzskaitītas Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvu 2001/12/EK, II pielikumā, būtu neatkarīga no iestādes, kas sniedz dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumus atbilstoši šīs direktīvas 6. panta 3. punktam un II pielikumam, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Direktīvu 2007/58/EK, 14. panta 2. punktam, un, noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu minētās Direktīvas 2001/14 11. panta prasības, Francijas Republika nav izpildījusi šajās tiesību normās paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               4)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 103, 2.4.2011.


title: Lieta C-59/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. februārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – SCI Château du Grand Bois/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. februārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – SCI Château du Grand Bois/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

   (Lieta C-59/17)
   (2017/C 112/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SCI Château du Grand Bois

      Atbildētāja: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2008. gada 27. jūnija Īstenošanas regulas (1) 76., 78. un 81. panta normas ļauj darbiniekiem, kuriem ir uzdevums veikt pārbaudi uz vietas, iekļūt lauksaimniecības uzņēmuma teritorijā, nesaņemot lauksaimnieka piekrišanu?

               2)

               Gadījumā, ja uz šo pirmo jautājumu tiktu sniegta apstiprinoša atbilde, vai ir jānošķir tas, vai attiecīgās teritorijas ir vai nav slēgtas?

               3)

               Gadījumā, ja uz šo pirmo jautājumu tiktu sniegta apstiprinoša atbilde, vai 2008. gada 27. jūnija Īstenošanas regulas 76., 78. un 81. panta normas ir saderīgas ar domicila neaizskaramības principu, kas ir garantēts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pantā?

      (1)  Komisijas 2008. gada 27. jūnija Regula (EK) Nr. 555/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 479/2008 par vīna tirgus kopējo organizāciju attiecībā uz atbalsta programmām, tirdzniecību ar trešām valstīm, ražošanas potenciālu un kontroli vīna nozarē (OV L 170, 1. lpp.).


title: Lieta C-283/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. jūnijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – X, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. jūnijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – X, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-283/15)
   (2015/C 294/38)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD brīvas pārvietošanās normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram Savienības pilsonis, kurš dzīvo Spānijā un kura profesionālie ienākumi tiek aplikti ar nodokli apmēram 60 % apmērā Nīderlandē un apmēram 40 % apmērā Šveicē, nevar atskaitīt no saviem ar nodokli apliekamajiem profesionālajiem ienākumiem Nīderlandē savus negatīvos ienākumus no Spānijā esoša mājokļa, kas ir viņa īpašumā un kur viņš pats uzturas, pat ja dzīvesvietas valstī Spānijā viņam ir tik niecīgi ienākumi, ka iepriekš minētie negatīvie ienākumi neļauj samazināt nodokli dzīvesvietas valstī attiecīgajā taksācijas gadā?

               2)

                           A.

                           Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai katrai valstij, kurā Savienības pilsonis saņem daļu savu ienākumu, ir jāņem vērā visi iepriekš minētie negatīvie ienākumi? Vai tomēr šis pienākums ir tikai vienai attiecīgās profesionālās darbības valstij un, apstiprinošā gadījumā, kurai? Vai arī katrai valstij, kurā viņš veic profesionālo darbību, (kas nav dzīvesvietas valsts) ir jāļauj atskaitīt daļu no šiem negatīvajiem ienākumiem? Pēdējā gadījumā, kā ir nosakāms šis atskaitījums?

                           B.

                           Šajā ziņā, vai noteicošā ir dalībvalsts, kurā faktiski tiek veikts darbs, vai tā, kura ir pilnvarota aplikt ar nodokli no šī darba gūtos ienākumus?

               3)

               Vai atbilde uz 2. jautājumu būtu citāda, ja viena no valstīm, kurā šis Savienības pilsonis gūst ienākumus, ir Šveice, kas nav Eiropas Savienības dalībvalsts un nav arī Eiropas Ekonomikas zonas dalībniece?

               4)

               Kāda šajā ziņā ir nozīme tam, vai nodokļu maksātāja dzīvesvietas valsts (šajā lietā Spānija) tiesiskais regulējums ļauj viņam atskaitīt ar viņam piederošo mājokli saistītos hipotekāros procentus un no tā izrietošos tā gada fiskālos zaudējumus pārnest uz gaidāmajiem ienākumiem šajā valstī turpmākajos gados?


title: Lieta C-279/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/337/EEK — Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Nepareiza transponēšana — II pielikums — 1. punkta a)-c) apakšpunkts — Tiesas spriedums — Valsts pienākuma neizpildes pastāvēšanas konstatācija — LESD 260. pants — Finansiālas sankcijas — Naudas sods — Dalībvalsts maksātspēja — Ekonomiskā krīze — Vērtējums, pamatojoties uz aktualizētiem ekonomikas datiem)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-279/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/337/EEK - Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Nepareiza transponēšana - II pielikums - 1. punkta a)-c) apakšpunkts - Tiesas spriedums - Valsts pienākuma neizpildes pastāvēšanas konstatācija - LESD 260. pants - Finansiālas sankcijas - Naudas sods - Dalībvalsts maksātspēja - Ekonomiskā krīze - Vērtējums, pamatojoties uz aktualizētiem ekonomikas datiem)
   2013/C 46/08
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un K. Mifsud-Bonnici)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji — E. Creedon un D. O'Hagen, pārstāvji, kuriem palīdz E. Regan SC un C. Toland, BL)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesas 2008. gada 20. novembra sprieduma lietā C-66/06 Komisija/Īrija neizpilde saistībā ar Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), kura grozīta ar 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK (JO L 73, 5. lpp.), 2. panta 2., 3. un 4. punkta pārkāpumu — Prasība piespriest kavējuma naudu un naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot pasākumus, kas nepieciešami, lai izpildītu Tiesas 2008. gada 20. novembra spriedumu lietā C-66/06 Komisija/Īrija, Īrija nav izpildījusi LESD 260. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               piespriest Īrijai samaksāt Eiropas Komisijai naudas sodu EUR 1 500 000 apmērā, ieskaitot to kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”;

               3)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011.


title: Lieta T-389/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 22. janvāra rīkojums — EDF /Komisija

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/18

         Vispārējās tiesas 2014. gada 22. janvāra rīkojums — EDF/Komisija
   (Lieta T-389/12) (1)

   2014/C 78/37
   Tiesvedības valoda — angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 331, 27.10.2012.


title: Lieta C-411/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2007. gada 7. septembra rīkojumu — X B.V. / Staatssecretaris van Financiën

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2007. gada 7. septembra rīkojumu — X B.V./Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-411/07)
   (2007/C 283/28)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: X B.V.

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai plastmasas korpusā ietverti optiski-elektroniskie komutatori, kas bez gaismas diodes (light emitting diode vai LED), plastmasas folijas un fotodetektora satur arī pastiprinošu komutatoru un ir paredzēti iebūvēšanai cita starpā komunikācijas ierīču un datora aparatūrā, izklaides industrijas elektroierīcēs un rūpniecībā izmantojamās mašīnās, ir uzskatāmi par elektrisku mašīnu, elektrisku aparātu vai elektrisku ierīci KN pozīcijas 8543 izpratnē?

               2.

               Ja runa ir par mašīnas daļu, vai KN pozīcijā 8541 minētais jēdziens fotojutīgas pusvadītājierīces (ieskaitot galvaniskos fotoelementus, kas samontēti moduļos vai paneļos) ir interpretējams tādejādi, ka tajā ietilpst arī tādi optiski-elektroniskie komutatori, kā iepriekš aprakstītie, vai arī šāda prece, ņemot vērā tajā esošo pastiprinošo komutatoru, ir uzskatāma par elektronisku iebūvētu komutatoru KN pozīcijas 8542 izpratnē?


title: Lieta C-480/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 2. jūlija spriedumu lietā T-657/13 KS Sports/EUIPO 2015. gada 10. septembrī iesniedza KS Sports IPCo GmbH, kas ir BH Stores BV tiesību pārņēmēja

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 2. jūlija spriedumu lietā T-657/13 KS Sports/EUIPO2015. gada 10. septembrī iesniedza KS Sports IPCo GmbH, kas ir BH Stores BV tiesību pārņēmēja
   (Lieta C-480/15 P)
   (2016/C 270/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: KS Sports IPCo GmbH, kas ir BH Stores BV tiesību pārņēmēja (pārstāvji – T. Dolde, Rechtsanwalt, M. Hawkins, Solicitor, P. Homann, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   Tiesa (sestā palāta) ar 2016. gada 14. aprīļa rīkojumu nosprieda, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.


title: Lieta C-456/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-279/11 T&L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda /Eiropas Komisija 2013. gada 9. augustā iesniedza T&L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-279/11 T&L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda/Eiropas Komisija 2013. gada 9. augustā iesniedza T&L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda

   (Lieta C-456/13 P)
   2013/C 325/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: T&L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (pārstāvji — D. Waelbroeck, avocat, D. Slater, Solicitor)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome, Francijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 6. jūnija spriedumu lietā T–279/11 (turpmāk tekstā –“pārsūdzētais spriedums”), ciktāl ar to tiek noraidīta kā nepieņemama apelācijas sūdzības iesniedzēju prasība atcelt tiesību aktu un noraidītas attiecīgās iebildes par prettiesiskumu;

               —

               atdot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai lietas izskatīšanai pēc būtības;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visas izmaksas un izdevumus, kas radušies, izskatot lietu Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza šādus pamatus:

               1)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka apstrīdētie noteikumi ietvēra īstenošanas noteikumus LESD 263. panta 4. punkta izpratnē;

               2)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka Regula Nr. 393/2011 (1) individuāli neattiecās uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem;

               3)

               Vispārējā tiesa iepriekš 1. un 2. punktā minēto kļūdu rezultātā esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidot iebildi par prettiesiskumu.

         Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzēji lūdz Tiesu i) atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl prasība atcelt tiesību aktu tiek noraidīta kā nepieņemama un ciktāl tiek noraidīta iebilde par prettiesiskumu, un ii) atdot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā.

      (1)  Komisijas 2011. gada 19. aprīļa Īstenošanas regula (ES) Nr. 393/2011, ar ko nosaka piešķīruma koeficientus, lai izdotu importa licences, par kurām pieteikumi iesniegti no 2011. gada 1. līdz 7. aprīlim un kuras paredzētas cukura nozares produktu importam atbilstīgi dažām tarifa kvotām, un ar ko pārtrauc šādu licenču pieteikumu iesniegšanu (OV L 104, 39. lpp.).


title: Lieta F-7/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. janvārī — ZZ /Komisija

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. janvārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-7/14)
   2014/C 85/49
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis — A. Salerno, advokāts)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu samazināt prasītājas pagaidu darbinieka līguma pagarināšanu uz divu gadu ilgu laikposmu trīs gadu vietā

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. jūlija lēmumu samazināt prasītājas pagaidu darbinieka līguma pagarināšanu uz divu gadu ilgu laikposmu trīs gadu vietā, kas tika piešķirts ar 2011. gada 23. novembra lēmumu;

               —

               noteikt zaudējumu atlīdzību par summu EUR 45 000, tai pieskaitot nokavējuma procentus, kas pienāktos prasītajai, ja Komisijai juridiski nebūtu iespējams viņu iecelt atpakaļ amatā uz vienu gadu ilgu periodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-97/17: Prasība, kas celta 2017. gada 16. februārī – Franmax/EUIPO – R. Seelig & Hille (“her- bea”)

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/46

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. februārī – Franmax/EUIPO – R. Seelig & Hille (“her- bea”)
   (Lieta T-97/17)
   (2017/C 112/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Franmax UAB (Viļņa, Lietuva) (pārstāvis – E. Saukalas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: R. Seelig & Hille OHG (Diseldorfa, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “her- bea” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 689 964

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 1. decembra lēmums lietā R 371/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-665/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. decembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Minister Finansów/Gmina Wrocław

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. decembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Minister Finansów/Gmina Wrocław

   (Lieta C-665/16)
   (2017/C 112/23)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Minister Finansów

      Atbildētāja: Gmina Wrocław

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai, pildot kādu tiesību aktu, īpašumtiesību uz komūnas (gmina) nekustamo īpašumu nodošana Valsts kasei par atlīdzību situācijā, kad no valsts tiesiskā regulējuma izriet, ka šos nekustamos īpašumus pārvalda komūnas domes priekšsēdētājs, kas ir Valsts kases pārstāvis un vienlaikus komūnas izpildvaras struktūrvienība, ir ar nodokli apliekams darījums Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 14. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē?
   Vai atbildes uz iepriekšējo jautājumu sniegšanai ir nozīme tam, vai atlīdzības samaksa komūnai ir notikusi faktiski vai arī tikai kā iekšēja pārgrāmatošanas komūnas budžetā?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-259/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 30. martā  ( High Court of Justice  (Anglija un Velsa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Elizabeth Florence Emanuel  pret  Continental Shelf 128 Ltd  (Preču zīmes, kas pēc savām īpašībām var maldināt sabiedrību vai radīt maldīgu priekšstatu par preču īpašībām, kvalitāti vai ģeogrāfisko izcelsmi — Preču zīme, ko īpašnieks ir nodevis kopā ar uzņēmumu, kurš ražo ar preču zīmi saistītas preces — Direktīva 89/104/EEK)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/10

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 30. martā (High Court of Justice (Anglija un Velsa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Elizabeth Florence Emanuel pret Continental Shelf 128 Ltd

   (Lieta C-259/04) (1)

   (Preču zīmes, kas pēc savām īpašībām var maldināt sabiedrību vai radīt maldīgu priekšstatu par preču īpašībām, kvalitāti vai ģeogrāfisko izcelsmi - Preču zīme, ko īpašnieks ir nodevis kopā ar uzņēmumu, kurš ražo ar preču zīmi saistītas preces - Direktīva 89/104/EEK)
   (2006/C 143/18)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Anglija un Velsa)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Elizabeth Florence Emanuel

      Atbildētājs: Continental Shelf 128 Ltd

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Anglija un Velsa) — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/104, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta un 12. panta 2. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Preču zīmes, kas pēc savām īpašībām var maldināt sabiedrību vai radīt maldīgu priekšstatu par preču īpašībām, kvalitāti vai ģeogrāfisko izcelsmi — Preču zīme, ko īpašnieks ir nodevis kopā ar uzņēmumu, kurš ražo ar minēto preču zīmi saistītas preces — Kāzu kleitas ar preču zīmi “Elizabeth Emanuel”
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               preču zīmes, kas atbilst ar to apzīmēto preču radītāja un pirmā ražotāja vārdam, reģistrāciju nevar atteikt tikai šīs īpatnības dēļ, motivējot ar to, ka tā var maldināt sabiedrību Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/104, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta izpratnē, it īpaši, ja ar šo preču zīmi, kas agrāk ir bijusi reģistrēta, izmantojot atšķirīgu grafisko formu, saistītā klientūra ir tikusi nodota kopā ar uzņēmumu, kas ražo ar to apzīmētās preces;

               2)

               preču zīmes, kas atbilst ar šo preču zīmi apzīmēto preču radītāja un pirmā ražotāja vārdam, īpašnieka tiesības nevar atcelt tikai šīs vienas īpatnības dēļ, motivējot ar to, ka minētā preču zīme var radīt sabiedrībai maldīgu priekšstatu Direktīvas 89/104 12. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē, it īpaši, ja ar šo preču zīmi saistītā klientūra ir tikusi nodota kopā ar uzņēmumu, kas ražo ar to apzīmētās preces.

      (1)  OV C 217, 28.08.2004.


title: Apvienotās lietas T-439/10 un T-440/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedums — Fulmen un Mahmoudian /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Pret Irānas Islāma Republiku pieņemtie ierobežojošie pasākumi ar mērķi novērst kodolieroču izplatīšanu — Naudas līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Kļūda vērtējumā — Pierādīšanas pienākums un apjoms)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/24

         Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedums — Fulmen un Mahmoudian/Padome
   (Apvienotās lietas T-439/10 un T-440/10) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Pret Irānas Islāma Republiku pieņemtie ierobežojošie pasākumi ar mērķi novērst kodolieroču izplatīšanu - Naudas līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Kļūda vērtējumā - Pierādīšanas pienākums un apjoms)
   2012/C 133/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Fulmen (Teherāna, Irāna) un Fereydoun Mahmoudian (Teherāna) (pārstāvis — A. Kronshagen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un É. Cujo)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 195, 25. lpp.), kā arī Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP (OV L 281, 81. lpp.), un Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītājiem, un, otrkārt, atzīt prasītājiem šo iepriekš minēto tiesību aktu pieņemšanas dēļ radītos zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt — tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Fulmen un Fereydoun Mahmoudian:

                           —

                           Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP;

                           —

                           Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu;

                           —

                           Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP;

                           —

                           Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007;

               2)

               Lēmuma 2010/413, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2010/644, radītās sekas atstāt spēkā attiecībā uz Fulmen un F. Mahmoudian līdz brīdim, kad stāsies spēkā Regulas Nr. 961/2010 atcelšana;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Fulmen un F. Mahmoudian tiesāšanās izdevumus;

               5)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta C-405/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Vestre Landsret (Dānija) 2008. gada 18. septembra rīkojumu — Ingeniørforeningen i Danmark , kas darbojas Bertram Holst vārdā/ Dansk Industri , kas darbojas Babcock & Wilcox Vølund ApS vārdā

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Vestre Landsret (Dānija) 2008. gada 18. septembra rīkojumu — Ingeniørforeningen i Danmark, kas darbojas Bertram Holst vārdā/Dansk Industri, kas darbojas Babcock & Wilcox Vølund ApS vārdā
   (Lieta C-405/08)
   (2008/C 301/35)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa
   Vestre Landsret
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ingeniørforeningen i Danmark, kas darbojas Bertram Holst vārdā

      Atbildētājs: Dansk Industri, kas darbojas Babcock & Wilcox Vølund ApS vārdā
   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Lietas dalībnieku vidū nav vienprātības, vai Sadarbības līgums starp DA un LO pareizi transponē Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai (1). Šajā sakarā, vai Kopienu tiesību normas nepieļauj transponēt direktīvu tādā veidā, ka darbinieku grupām ir piemērojams darba koplīgums, kurš ir noslēgts starp pusēm, kuras nepārstāv šo attiecīgo personu profesionālo grupu, un darba koplīgums nav piemērojams attiecīgo personu profesionālajai grupai?

               2.

               Ja attiecībā uz BH Direktīva 2002/14/EK ir tikusi pareizi transponēta ar Sadarbības līgumu starp DA un LO, vai Direktīvas 7. pants ir ticis pareizi transponēts, ja ir noteikts, ka Sadarbības līgumā nav paredzēta augstas pakāpes aizsardzība pret darbinieku atlaišanu noteiktām profesionālām grupām?

               3.

               Ja BH ir piemērojams tiesību aktos ietvertais tiesiskais regulējums Direktīvas transponēšanai, vai Direktīvas 7. panta prasības attiecībā uz “atbilstīgu aizsardzību un garantijām, kas tiem ļauj pienācīgi veikt tiem uzticētos pienākumus” nepieļauj Direktīvas 7. pantu transponēt [Likuma par darbinieku informēšanu un uzklausīšanu] 8. daļā, nosakot, ka “pārstāvjiem, kuri ir jāinformē un jāuzklausa darbinieku vārdā, ir jānodrošina tāda pati aizsardzība pret atlaišanu vai citām sekām, kuras var negatīvi ietekmēt to darba apstākļus, kāda tiek nodrošināta arodbiedrību pārstāvjiem tādā pašā vai līdzīgā profesionālā jomā”, ja tiesiskajā regulējumā Direktīvas transponēšanai nav ietverta augstas pakāpes aizsardzība pret darbinieku atlaišanu tām profesionālajām grupām, kurām nav piemērojams darba koplīgums?

      (1)  OV L 80, 29. lpp.


title: Lieta F-77/10: Civildienesta tiesas 2010. gada 8. decembra rīkojums — Arroyo Redondo /Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/69

         Civildienesta tiesas 2010. gada 8. decembra rīkojums — Arroyo Redondo/Komisija
   (Lieta F-77/10) (1)

   ()
   2011/C 30/139
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra izlīguma rezultātā.

      (1)  OV C 301, 06.11.2010., 65. lpp.


title: Lieta F-71/06: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 25. aprīļa spriedums — Lebedef-Caponi /Komisija (Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2004. gada novērtējums — Civildienesta noteikumu 43. panta VĪN — Civildienesta noteikumu 26. pants)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/40

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 25. aprīļa spriedums — Lebedef-Caponi/Komisija
   (Lieta F-71/06) (1)

   (Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2004. gada novērtējums - Civildienesta noteikumu 43. panta VĪN - Civildienesta noteikumu 26. pants)
   (2007/C 96/84)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maddalena Lebedef-Caponi, Senningerberg (Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Curall un H. Kraemer)
   Priekšmets
   Prasītājas karjeras attīstības ziņojuma par laika posmu no 2004. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 31. decembrim atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006., 36. lpp.


title: Lieta T-187/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik/EUIPO - Viña y Bodega Botalcura (“LITU”)

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/37

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. aprīlī – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik/EUIPO - Viña y Bodega Botalcura (“LITU”)
   (Lieta T-187/16)
   (2016/C 243/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG (Erding, Vācija) (pārstāvis – P. Koch Moreno, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Viña y Bodega Botalcura SA (Las Condes, Čīle)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LITU” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 684 833

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 9. februāra lēmums lietā R 719/2015-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pasludināt spriedumu, ar kuru tiktu apmierināta prasība, pilnībā atceļot apstrīdēto lēmumu;

               —

               uzdot noraidīt Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LITU” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām precēm;

               —

               piespriest atbildētājam un/vai otram lietas dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-337/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. jūnijā iesniedza Sąd Okręgowy w Szczecinie (Polija) – Feniks Sp. z o.o./Azteca Products & Services SL

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. jūnijā iesniedza Sąd Okręgowy w Szczecinie (Polija) – Feniks Sp. z o.o./Azteca Products & Services SL

   (Lieta C-337/17)
   (2017/C 300/17)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Feniks Sp. z o.o. z siedzibą w Szczecinie

      Atbildētāja: Azteca Products & Services SL z siedzibą w Alcora

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai lieta “attiecas uz līgumiem” Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regulas (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) [..] 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ja pret dalībvalstī reģistrētu pircēju tiek celta prasība par pirkuma līguma, kas attiecas uz citā dalībvalstī izvietotu nekustamo īpašumu, atzīšanu par spēkā neesošu pārdevēja kreditoriem nodarīta kaitējuma dēļ un līgums ir noslēgts un pilnībā izpildīts šajā citā dalībvalstī?

               2)

               Vai uz iepriekš minēto jautājumu, piemērojot acte éclairé doktrīnu, ir jāatbild, atsaucoties uz Tiesas 1992. gada 17. jūnija spriedumu [Handte], C-26/91, lai gan minētais spriedums bija par ražotāja atbildību par preces trūkumiem situācijā, kad ražotājs nevarēja paredzēt, kam prece tiks pārdota un kurš šajā saistībā varēs izvirzīt prasījumus pret ražotāju, bet šajā prasībā pret pircēju par “nekustamā īpašuma pirkuma līguma atzīšanu par spēkā neesošu” pārdevēja kreditoriem nodarīta kaitējuma dēļ tās pamatotība ir atkarīga no tā, vai pircējs zināja, ka tiesisks darījums (pirkuma līgums) ir noslēgts, kaitējot kreditoriem, un tādējādi pircējam ir jāņem vērā, ka parādnieka personiskais kreditors var celt pret viņu šādu prasību?

      (1)  OV L 351, 1. lpp.


title: lieta T-396/03: Pirmās instances tiesas  2005. gada 22. novembra  spriedums —  Vanhellemont  pret Komisiju (Ierēdņi — Personāla komiteja — Komisijas personāla komitejas Briseles nodaļas vēlēšanas — Biļetenu skaitīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/11

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 22. novembra spriedums — Vanhellemont pret Komisiju
   (lieta T-396/03) (1)

   (Ierēdņi - Personāla komiteja - Komisijas personāla komitejas Briseles nodaļas vēlēšanas - Biļetenu skaitīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2006/C 22/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Joseph Vanhellemont (Merchtem, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Kraemer, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2003. gada 26. augusta lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība, kurā viņš lūdza pārskaitīt 2002. gada decembra Komisijas personāla komitejas Briseles nodaļas vēlēšanu biļetenus un, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus, par kuriem iesniegta šī sūdzība, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus.
   Sprieduma rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas lēmumu nerīkoties, kas pieņemts saistībā ar prasītāja 2002. gada 23. decembrī iesniegto sūdzību, kurā tas lūdz pārskaitīt 2002. gada decembra Komisijas personāla komitejas Briseles nodaļas vēlēšanu biļetenus;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004.


title: Lieta T-683/16: Prasība, kas celta 2016. gada 21. septembrī – KUKA Systems/EUIPO (“MATRIX BODY SHOP”)

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 21. septembrī – KUKA Systems/EUIPO (“MATRIX BODY SHOP”)
   (Lieta T-683/16)
   (2016/C 410/41)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: KUKA Systems GmbH (Augsburg, Vācija) (pārstāvji – B. Maneth, advokāte, kā arī C. Huch-Hallwachs, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MATRIX BODY SHOP” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 182 661

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 19. jūlija lēmums lietā R 2503/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-573/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/14

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-573/08)
   (2009/C 55/23)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Recchia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka:

                           —

                           netransponējot Direktīvu 79/409/EEK (1) Itālijas tiesībās tādējādi, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību šai direktīvai,

                           —

                           un, netransponējot Direktīvas 79/409/EEK 9. pantu Itālijas tiesībās tādējādi, lai tiktu nodrošināts, ka kompetento Itālijas iestāžu ieviestie izņēmumi ir saderīgi ar šajā tiesību normā paredzētajiem nosacījumiem un prasībām,

                     Itālijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 79/409/EEK 2., 3., 4., 5., 6., 7., 9., 10., 11., 13. un 18. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija apgalvo, ka Direktīva 79/409/EEK Itālijas tiesībās nav transponēta pilnībā un ar šo direktīvu saderīgā veidā:

      2. pants: nav transponēts;

      3. pants: nav transponēts ar šo direktīvu saderīgā veidā, jo nav ticis transponēts 2. pants;

      4. panta 4. punkts: nav transponēts;

      5. pants: nav transponēts aizliegums apzināti iznīcināt vai bojāt putnu ligzdas un olas un apzināti traucēt ar šo direktīvu aizsargātās putnu sugas;

      6. pants: nav transponēts aizliegums pārvadāt tirdzniecības nolūkos;

      7. panta 4. punkts: ir nepilnīgi transponēts (veids, kādā noteiktas medību sezonas, nenodrošina to, ka medības tiek aizliegtas ligzdošanas un dažādu vairošanās stadiju laikā; nedz arī it īpaši attiecībā uz migrējošajām sugām — to, ka medības ir aizliegtas vairošanās laikā vai tad, kad tās atgriežas savās ligzdošanas vietās; turklāt nav transponēts pienākums nosūtīt Komisijai visu vajadzīgo informāciju par savu medību noteikumu praktisko piemērošanu);

      9. pants: nav transponēts valsts līmenī saskaņā ar direktīvu (izņēmuma gadījumu likumības pārbaude ir neefektīva un novēlota); tas ir kļūdaini transponēts un ieviests reģionālajā līmenī (Abruco, Lacio, Toskāna, Lombardija, Emilja Romana, Marke, Kalabrija un Puļja);

      10. panta 2. punkts: ir nepilnīgi transponēts (nav transponēts pienākums nosūtīt Komisijai visas nepieciešamās ziņas, lai tā varētu koordinēt zinātniskos pētījumus un darbus, kas nepieciešami ar šo direktīvu aizsargāto putnu sugu populāciju aizsardzībai, pārzināšanai un izmantošanai);

      11. pants: ir nepilnīgi transponēts (nav transponēts pienākums apspriesties ar Komisiju par eksotisku putnu sugu ieviešanu);

      13. pants: nav transponēts;

      18. panta 2. punkts: Itālijas iestādes nav informējušas Komisiju par reģionālajiem likumiem attiecībā uz medībām Lacio, Lombardijas, Toskānas un Puļjas reģionos.

      (1)  Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīva 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.).


title: Lieta C-173/16: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 22. jūnija rīkojums (Court of Appeal (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H./H. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Pamatotu šaubu neesamība — Jurisdikcija laulības lietās — Regula (EK) Nr.°2201/2003 — 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Datuma, kad prasība ir iesniegta tiesā, noteikšana — Jēdziens “brīdis, kad dokuments, uz kura pamata ierosināta lieta, vai līdzvērtīgs dokuments ir iesniegts tiesā”

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/18

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 22. jūnija rīkojums (Court of Appeal (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H./H.

   (Lieta C-173/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Pamatotu šaubu neesamība - Jurisdikcija laulības lietās - Regula (EK) Nr.o2201/2003 - 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Datuma, kad prasība ir iesniegta tiesā, noteikšana - Jēdziens “brīdis, kad dokuments, uz kura pamata ierosināta lieta, vai līdzvērtīgs dokuments ir iesniegts tiesā”)
   (2016/C 343/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: H. k-dze

      Atbildētājs: H. k-gs

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “datums, kad dokuments, uz kura pamata ierosināta lieta, vai līdzvērtīgs dokuments ir iesniegts tiesā”, atbilstoši šai normai noteikumam ir datums, kurā šī iesniegšana notikusi attiecīgajā tiesā, pat ja atbilstoši valsts tiesībām tiesvedība tikai šīs saņemšanas dēļ netiek uzsākta nekavējoties.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta C-5/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. janvārī iesniedza Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) – AK (*)/Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand

text:
                  30.3.2015

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 107/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. janvārī iesniedza Gerechtshof Amsterdam (Nīderlande) –  AK (*1)
            /Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand

         (Lieta C-5/15)
         (2015/C 107/27)
         Tiesvedības valoda – holandiešu

            Iesniedzējtiesa

            Gerechtshof Amsterdam

            Pamatlietas puses

            Prasītājs:  AK (*1)

            Atbildētājas: Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand

            Prejudiciālais jautājums

         Vai Padomes 1987. gada 22. jūnija Direktīvas 87/344/EEK par normatīvo un administratīvo aktu saskaņošanu attiecībā uz juridisko izdevumu apdrošināšanu (1) 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais jēdziens “izziņas [administratīvais] process” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams iebildumu celšanas CIZ [Centrum Indicatiestelling Zorg, Ārstēšanās norīkojumu izdošanas centrs] posmam, kura ietvaros persona, par kuras pieteikumu izsniegt norīkojumu CIZ ir pieņēmis noraidošu lēmumu, iesniedz CIZ iebildumu rakstu ar lūgumu pārskatīt lēmumu?

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.

            (1)  OV L 185, 77. lpp.


title: Lieta F-61/09: Civildienesta tiesas 2014. gada 10. aprīļa rīkojums – Strack /Komisija

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/40

         Civildienesta tiesas 2014. gada 10. aprīļa rīkojums – Strack/Komisija
   (Lieta F-61/09) (1)

   2014/C 159/56
   Tiesvedības valoda – vācu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 193, 15.8.2009., 36. lpp.


title: Lieta C-502/08: Prasība, kas celta 2008. gada 20. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/17

         Prasība, kas celta 2008. gada 20. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-502/08)
   (2009/C 6/28)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Dejmek un E. Adsera Ribera)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvu 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (1), vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 45. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2005/60/EK transponēšanai valsts tiesībās noteiktais termiņš beidzās 2007. gada 15. decembrī.

      (1)  OV L 309, 15. lpp.


title: Lieta T-160/09: Prasība, kas celta 2009. gada 20. aprīlī — Winzer Pharma/ITSB — Alcon ( OFTAL CUSI )

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/13

         Prasība, kas celta 2009. gada 20. aprīlī — Winzer Pharma/ITSB — Alcon (“OFTAL CUSI”)
   (Lieta T-160/09)
   2009/C 167/27
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — Rechtsanwalt S. Schneller)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Alcon Inc.

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 4. februāra lēmumu lietā R 1471/2007-1 un apmierināt iebildumus Nr. B 809899 attiecībā uz visām norādītajām precēm;

               —

               uzdot veikt mutvārdu procesu;

               —

               piespriest ITSB, vai, pakārtoti, otrai procesa dalībniecei, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti — nodot lietu atpakaļ izskatīšanai ITSB.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Alcon Cusì SA, kura vēlāk savas tiesības nodeva Alcon Inc.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “OFTAL CUSI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 679 181)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “Ophtal” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 489 948)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu), ciktāl starp pretnostatītajām preču zīmēm pastāv sajaukšanas iespēja, vai vismaz asociācijas iespēja.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 24.3.2009, 1. lpp.).


title: Lieta C-178/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. aprīlī iesniedza Juzgado de lo Social número 1 de Córdoba (Spānija) — Rafaela Rivas Montes/Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)

text:
               14.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. aprīlī iesniedza Juzgado de lo Social número 1 de Córdoba (Spānija) — Rafaela Rivas Montes/Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)

   (Lieta C-178/12)
   2012/C 209/04
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social número 1 de Córdoba

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Rafaela Rivas Montes

      Atbildētājs: Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Kopienu tiesību vienlīdzīgas attieksmes principu (kā to definējusi Eiropas Savienības Tiesa) ir saderīgs tas, ka konkrēta valsts iestāde (šajā gadījumā — IMDECO), aprēķinot tās darbiniekiem izmaksājamo ar nostrādāto darba stāžu saistīto piemaksu pie algas, ņem vērā tikai starp iestādi un tās darbiniekiem pastāvošo tiesisko attiecību civildienesta vai darba tiesisko attiecību raksturu, un tādējādi pirmajā minētajā gadījumā (civildienesta ierēdņi) saskaņā ar spēkā esošo valsts Civildienesta likumu bez izņēmumiem ņem vērā visus jebkurā valsts pārvaldes jomā vispārīgi (proti, gan iepriekš minētajā konkrētajā valsts iestādē — IMDECO —, gan jebkurā cita veida valsts iestādē) iepriekš faktiski pabeigtos nodarbinātības laikposmus, savukārt otrajā minētajā gadījumā (uz darba līgumu pamata nodarbinātie darbinieki) saskaņā ar spēkā esošo valsts Darba likumu un to interpretējošo judikatūru ņem vērā tikai konkrētajā valsts iestādē (IMDECO) iepriekš faktiski pabeigtos nodarbinātības laikposmus, un arī tad ar nosacījumu, ka ar šiem nodarbinātības laikposmiem saistīto līgumu virknē nav bijis nekāda pārtraukuma laikā, kas varētu liecināt par to, ka darba tiesisko attiecību vispārējā vienotība ir tikusi pārtraukta, tiktāl, ciktāl šādā gadījumā netiek ņemtas vērā dienas, kas ir nostrādātas tieši pirms šāda pārtraukuma?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša (tas ir, ja Eiropas Savienības Tiesa uzskatītu, ka šāda valsts iestādes — šajā gadījumā IMDECO — rīcība ir pretrunā Kopienu tiesību vienlīdzīgas attieksmes principam), vai vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošana šajā lietā ir panākama, piemērojot šo pašu iepriekš minēto valsts Civildienesta likumu uz darba līguma pamata nodarbinātajiem darbiniekiem?


title: Apvienotas lietas C-158/04 un C-159/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. septembrī ( Dioikitiko Protodikeio Ioanninon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alfa Vita Vassilopoulos AE , iepriekšējais nosaukums — Trofo Super-Markets AE pret Elliniko Dimosio , Nomarchiaki Aftodioikisi Ioanninon (C-158/04), un Carrefour Marinopoulos AE pret Elliniko Dimosio , Nomarchiaki Aftodioikisi Ioanninon (C-159/04) (Preču brīva aprite — EKL 28. pants — Kvantitatīvie ierobežojumi — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Sasaldētu maizes izstrādājumu pārdošana)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/3

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. septembrī (Dioikitiko Protodikeio Ioanninon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alfa Vita Vassilopoulos AE, iepriekšējais nosaukums — Trofo Super-Markets AE pret Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Ioanninon (C-158/04), un Carrefour Marinopoulos AE pret Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Ioanninon (C-159/04)
   (Apvienotas lietas C-158/04 un C-159/04) (1)

   (Preču brīva aprite - EKL 28. pants - Kvantitatīvie ierobežojumi - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Sasaldētu maizes izstrādājumu pārdošana)
   (2006/C 281/04)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Dioikitiko Protodikeio Ioanninon
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Alfa Vita Vassilopoulos AE, iepriekšējais nosaukums — Trofo Super-Markets AE (C-158/04), Carrefour Marinopoulos AE (C-159/04)

      Atbildētāji: Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Ioanninon

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dioikitiko Protodikeio Ioanninon — Iepriekš ceptu maizes izstrādājumu pārdošana — Atļaujas esamības prasība — Saderīgums ar EKL 28. pantu.
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 28. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas iestājas pret valsts regulējumu, kas bake off produktu pārdošanu pakļauj tādām pašām prasībām, kādas ir piemērojamas pilnam maizes un tradicionālo maizes izstrādājumu ražošanas un pārdošanas procesam.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta F-58/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. jūnijā — Collotte /Komisija

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/50

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. jūnijā — Collotte/Komisija
   (Lieta F-58/07)
   (2007/C 199/98)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pascal Collotte, Overijse (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu to personu sarakstā, kas paaugstinātas no A*11 pakāpes A*12 pakāpē “2006. paaugstināšanas amatā gadā”, un sekojoši — lēmumu viņu nepaaugstināt amatā, kas ir publicēts 2006. gada 17. novembraInformations administratives Nr. 55-2006;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt atlīdzību par morālo kaitējumu un materiālo zaudējumu un prasītājas karjeras apdraudējumu EUR 25 000 apmērā, pieļaujot palielinājumu un/vai samazinājumu tiesvedības laikā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2006. paaugstināšanas amatā gadā netika atbalstīta prasītāja, agrākā pagaidu darbinieka, kopš 2004. gada 16. aprīļa pēc veiksmīgas piedalīšanās iekšējā konkursā kas ir iecelts par ierēdni A*11 pakāpē, paaugstināšana amatā tāpēc, ka viņš nebija pierādījis savu spēju strādāt trešajā valodā, saskaņā ar Eiropas Kopienas Civildienesta noteikumu 45. panta 2. punktu (turpmāk tekstā — “Civildienesta noteikumi”), un tāpēc, ka viņam nevarēja piemērot izņēmumu, kas paredzēts ierēdņiem, kam 2006. gada 1. aprīlī bija divu gadu darba stāžs pakāpē.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs ir izvirzījis četrus pamatus, pirmais no kuriem izriet no Civildienesta noteikumu 45. panta pārkāpuma un no tā, ka administrācija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā. It īpaši prasītājs apgalvo, ka atbilstoši Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 11. panta pārejas noteikumiem Civildienesta noteikumu 45. panta 2. punkts nebija piemērojams 2006. amatā paaugstināšanas gadā, it īpaši tāpēc, ka minētās tiesību normas piemērošanas noteikumi bija pabeigti tikai 2006. gada decembrī. Prasītājs, kas par attiecīgās tiesību normas piemērošanu viņa gadījumā uzzināja tikai 2006. gada augustā, uzskata, ka viņam vajadzīgajā laikā nebija pieejama nepieciešamā apmācība, lai iegūtu spēju strādāt trešajā valodā.
   Otrais pamats izriet no pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses, labas pārvaldības un pienācīgas vadības principu pārkāpuma, kā arī no pilnvaru nepareizas izmantošanas. Prasītājs it īpaši apgalvo, ka administrācijai nebija tiesību viņam pēdējā brīdī piemērot Civildienesta noteikumu 45. panta 2. punktu.
   Trešais pamats izriet no tiesiskās paļāvības aizsardzības principa un tiesiskās drošības principa pārkāpuma. Komisijas dienesti nesniedza prasītājai skaidras un saskanīgas garantijas attiecībā uz jauno prasību, kas paredzētas Civildienesta noteikumu 45. panta 2. punktā, piemērošanu viņa gadījumā.
   Ceturtais pamats izriet no vienlīdzīgas attieksmes pret personālu, nediskriminācijas un samērīguma principu pārkāpuma. Prasītājs ir nostādīts nelabvēlīgākā stāvoklī kā citi pagaidu darbinieki, kas pēc veiksmīgas piedalīšanās iekšējā konkursā, kas dod tiesības tikt ieceltam amatā, bija jau iecelti par ierēdņiem 2004. gada 1. aprīlī — atšķirībā no prasītāja.