title: Lieta C-194/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 26. aprīlī iesniedza Juzgado de lo Social n °1 de Benidorm (Spānija) — Concepción Maestre García/Centros Comerciales CARREFOUR S.A.

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 26. aprīlī iesniedza Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm (Spānija) — Concepción Maestre García/Centros Comerciales CARREFOUR S.A.

   (Lieta C-194/12)
   2012/C 227/11
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Concepción Maestre García

      Atbildētājs: Centros Comerciales CARREFOUR S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (1) 7. panta 1. punkts liedz valsts tiesību aktus interpretēt tādējādi, ka nav atļauts pārtraukt atvaļinājuma periodu, lai šo periodu pilnībā vai tā atlikumu varētu izmantot vēlāk, ja pārejoša darbnespēja iestājas pirms atvaļinājuma perioda sākuma un pastāv ar ražošanu vai organizāciju saistītie iemesli, kas kavē atvaļinājuma izmantošanu kādā vēlākā periodā?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts liedz valsts tiesību aktus interpretēt tādējādi, ka uzņēmumam ir atļauts vienpusējā kārtā noteikt atvaļinājuma izmantošanas periodu, kas sakrīt ar pārejošas darbnespējas periodu, ja darba ņēmējs iepriekš nav izteicis velmi izmantot atvaļinājumu kādā citā periodā un starp darba ņēmēju pārstāvjiem un uzņēmumu pastāv vienošanās, kas to atļauj?

               3)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts liedz valsts tiesību aktus interpretēt tādējādi, ka ir atļauts izmaksāt finansiālo kompensāciju par atvaļinājumu, kas nav izmantots sakarā ar pārejošu darbnespēju, ja pastāv ar ražošanu vai organizāciju saistītie iemesli, kas kavē faktisku atvaļinājuma izmantošanu, lai gan darba līgums vēl nav beidzies?

      (1)  OV L 299, 9. lpp.


title: Lieta C-572/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. decembrī — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/15

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. decembrī — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-572/12)
   2013/C 38/22
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch, E. Manhaeve, A. Tokár)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Direktīvas 2009/81/EK, ar kuru koordinē procedūras attiecībā uz to, kā līgumslēdzējas iestādes vai subjekti, kas darbojas drošības un aizsardzības jomā, piešķir noteiktu būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesības, un ar kuru groza Direktīvas 2004/17/EK un 2004/18/EK (1), prasības, vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 72. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam piespriest Nīderlandes Karalistei naudas sodu EUR 57 324,80 dienā, skaitot no sprieduma pasludināšanas šajā lietā;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2011. gada 21. augustā.

      (1)  OV L 216, 76. lpp.


title: Lieta C-204/06: Prasība, kas celta  2006. gada 4. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Čehijas Republiku

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Čehijas Republiku
   (Lieta C-204/06)
   (2006/C 143/53)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Walkerová un H. Støvlbæk, pārstāvji)

      Atbildētāja: Čehijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Padomes 1978. gada 25. jūlija Direktīvu 78/686/EEK par zobārstu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 24. pants.

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 233, 1. lpp.


title: Lieta T-125/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 25. marta rīkojums — Scientific and Technological Committee of AGH u.c./Komisija (Prasība sakarā ar bezdarbību — Oglekļa dioksīda uzglabāšanas zemaugsnes kārtā tehnoloģijas — Komisijas nostājas neformulēšana — Nepieņemamība)

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/13

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 25. marta rīkojums — Scientific and Technological Committee of AGH u.c./Komisija
   (lieta T-125/07) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību - Oglekļa dioksīda uzglabāšanas zemaugsnes kārtā tehnoloģijas - Komisijas nostājas neformulēšana - Nepieņemamība)
   2009/C 129/23
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Scientific and Technological Committee of AGH University of Science and Technology, Krakova (Polija), Europejskie Stowarzyszenie Ochrony Środowiska (Krakova), Przedsiębiorstwo Usług Geologiczno — Wiertniczych Chemkop-Geowiert sp. z o.o. (Krakova), Stowarzyszenie Obrony Środowiska (Krakova), Fundacja Partnerstwo dla Środowiska (Krakova), Niezależne Forum Ochrony Biosfery Ziemi, Skawina (Polija), Jan Adamczyk (Krakova) un Emanuel Lipartowski (Krakova) (pārstāvji — sākotnēji A. Żuraniewski, pēc tam M. Rogoziński un B. Balcerzak, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un M. Kaduczak)

      Priekšmets

   Prasība sakarā ar bezdarbību, lai konstatētu Komisijas bezdarbību, jo tā ir atturējusies, pirmkārt, izteikt nostāju par riskiem, kas gulstas uz Eiropas Savienības iedzīvotājiem un ir saistīti ar oglekļa dioksīda uzglabāšanu zemaugsnes kārtā un tā pārvietošanos no ģeoloģiskiem veidojumiem uz zemes virsmu, un, otrkārt, īstenot reālus pasākumus, lai aizsargātu iedzīvotāju dzīvību un apkārtējo vidi.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasība ir noraidīta;

               2)

                  Scientific and Technological Committee of AGH University of Science and Technology, Europejskie Stowarzyszenie Ochrony Środowiska, Przedsiębiorstwo Usług Geologiczno — Wiertniczych Chemkop-Geowiert sp. z o.o., Stowarzyszenie Obrony Środowiska, Fundacja Partnerstwo dla Środowiska, Niezależne Forum Ochrony Biosfery Ziemi, Jan Adamczyk un Emanuel Lipartowski atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-341/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 6. februāra  rīkojums —  Datac  pret ITSB

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/32

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. februāra rīkojums — Datac pret ITSB
   (Lieta T-341/04) (1)

   (2006/C 74/60)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta C-624/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. decembrī — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/16

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. decembrī — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-624/10)
   2011/C 72/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — M. Afonso)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, 2006. gada 23. jūnija Administratīvās instrukcijas Nr. 105 (3 A-9-06) IV sadaļā paredzot administratīvo atvieglojumu, kas ir atkāpe no apgrieztās PVN maksāšanas kārtības, un cita starpā nosakot, ka ārpus Francijas reģistrēts pārdevējs vai pakalpojumu sniedzējs ieceļ nodokļu galvinieku, Francijas Republika nav izpildījusi PVN direktīvā un it īpaši tās 168., 171., 193., 194., 204. un 214. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasībā Komisija apgalvo, ka Francijas tiesiskais regulējums, kas ietver atkāpes no apgrieztās PVN maksāšanas kārtības, esot vairākos aspektos pretrunā Eiropas Savienības tiesībām.
   Pirmkārt, nodokļa maksātājiem, kas vēlas izmantot ar Administratīvās instrukcijas 3 A-9-06 IV sadaļu ieviesto mehānismu, esot pienākums iecelt pārstāvi nodokļa jautājumos, kas neatbilstot PVN direktīvas 204. pantam. Šis pants ļaujot dalībvalstīm noteikt šādu pienākumu tikai tad, ja attiecībās ar nodokļa maksātāja reģistrācijas valsti nepastāv neviens juridisks instruments par savstarpēju palīdzību netiešo nodokļu jomā, kas būtu līdzīga Savienības iekšienē paredzētajai savstarpējai palīdzībai.
   Otrkārt, administratīvais atvieglojums ir arī pakļauts pārdevēja pienākumam būt identificējamam ar PVN numuru Francijā, kas neatbilst PVN direktīvas 214. panta 1. punktam. No minētās tiesību normas izriet, ka pienākums būt identificējamam ar PVN numuru neattiecas uz nodokļa maksātājiem, kas dalībvalsts, kurā tie nav reģistrēti, teritorijā piegādā preces vai sniedz pakalpojumus, uz ko attiecas klienta veiktās apgrieztās maksāšanas kārtība, tostarp saskaņā ar PVN direktīvas 194. pantu.
   Treškārt, visbeidzot, ar šo mehānismu ir paredzēts attiecināt no pārdevēja vai pakalpojumu sniedzēja atskaitāmo PVN uz PVN summu, ko iekasējis viens vai vairāki to klienti. Tas neatbilstot PVN direktīvas 168. un 171. pantam, saskaņā ar kuriem kompensācija starp atskaitāmo PVN un iekasēto PVN ir jānosaka katra nodokļa maksātāja līmenī. Šāds mehānisms, kas ietver atkāpi, nevar būt pamatots arī ar tās pašas direktīvas 11. pantu.


title: Lieta T-13/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. janvārī — Andechser Molkerei Scheitz /Komisija

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. janvārī — Andechser Molkerei Scheitz/Komisija
   (Lieta T-13/12)
   2012/C 89/43
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (Andechs, Vācija) (pārstāvis — H. Schmidt, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Regulu (ES) Nr. 1131/2011, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumu attiecībā uz steviolglikozīdiem, ciktāl ar to tiek atļauts no Stevia rebaudiana Bertoni auga lapām ekstrahētos steviolglikozīdus izmantot tikai kā pārtikas piedevas, nevis kā lauksaimnieciskas izcelsmes augu valsts pārtikas produktu sastāvdaļas vai aromatizējošus preparātus;

               —

               konstatēt pēc būtības, ka Eiropas Savienībai ir jāatlīdzina prasītājai zaudējumi, kas tai ir radušies tāpēc, ka ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 1131/2011, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumu, tiek atļauts no Stevia rebaudiana Bertoni auga lapām ekstrahētos steviolglikozīdus izmantot tikai kā pārtikas piedevas, nevis kā lauksaimnieciskas izcelsmes augu valsts pārtikas produktu sastāvdaļas vai aromatizējošus preparātus, un tāpēc citi uzņēmumi izmanto steviolglikozīdus savu tradicionālo piena produktu ražošanā, līdz ar to izstumjot prasītāju no konkurences, kamēr prasītājai kā bioloģiskai pienotavai un bioloģisko produktu ražotājai, ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 834/2007 un Regulas (EK) Nr. 889/2008 prasības, ir liegts izmantot steviolglikozīdus kā pārtikas piedevas, lai arī prasītāja tos iegūst, ekstrahējot bioloģiski kultivētas Stevia lapas Savienības tiesībās attiecībā uz bioloģiskiem produktiem apstiprinātā procesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja vēršas pret Komisijas Regulu (ES) Nr. 1131/2011, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumu attiecībā uz steviolglikozīdiem (1), ciktāl ar to tiek atļauts no Stevia rebaudiana Bertoni auga lapām ekstrahētus steviolglikozīdus izmantot tikai kā pārtikas piedevas, nevis kā lauksaimnieciskas izcelsmes augu valsts pārtikas produktu sastāvdaļas vai aromatizējošus preparātus.
   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: “non ultra vires” principa pārkāpums
               Pirmām kārtām prasītāja apgalvo, ka steviolglikozīdus, kas tiek ekstrahēti no Stevia rebaudiana Bertoni auga lapām, Komisija ir nepamatoti kvalificējusi kā pārtikas piedevu un tādējādi ir pieņēmusi lietā aplūkoto regulu, pārsniedzot tai piešķirtās pilnvaras. Steviolglikozīdi atbilstoši to garšai tiekot izraudzīti diferencēti. Tāpēc tie tehnoloģisku apsvērumu dēļ netiekot lietoti kā pārtikas piedevas atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1333/2008 (2) 3. panta 2. punktam, bet gan regulas preambulas piektā apsvēruma izpratnē vienīgi aromāta un/vai garšas piešķiršanai. Līdz ar to steviolglikozīdi esot jākvalificē kā augu valsts pārtikas sastāvdaļas vai kā aromatizējoši preparāti. Tādējādi Komisija esot rīkojusies ultra vires.

               2.

               Otrais pamats: pamattiesību uz vienlīdzīgu attieksmi pārkāpums
               Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāptas tās pamattiesības uz vienlīdzīgu attieksmi patvaļīgas rīcības aizlieguma izpratnē, jo tai kā bioloģiskai pienotavai tiekot liegts ražot un pārdot bioloģisku jogurtu ar bioloģiskas izcelsmes steviolglikozīdiem, kamēr tās konkurentiem, kas piedāvā tradicionālā lauksaimniecībā [ražotu] jogurtu, tiekot atļauta steviolglikozīdu izmantošana. Bioloģiskas izcelsmes steviolglikozīdu kā pārtikas piedevas izmantošanu aizliedzot Regulas (EK) Nr. 834/2007 (3) 19. panta 2. punkta b) apakšpunkts, saskaņā ar kuru ražošanā var tikt izmantotas tikai attiecībā uz bioloģiskiem produktiem apstiprinātas pārtikas piedevas. Šāda apstiprināšana neesot veikta nedz Regulas (EK) Nr. 889/2008 (4) 27. panta 1. punkta a) apakšpunktā, nedz esot notikusi ar iekļaušanu šīs regulas VIII pielikuma A iedaļas pozitīvajā sarakstā. Tādējādi Komisija, atļaujot steviolglikozīdus izmantot tikai kā pārtikas piedevas, esot konkurenci kavējošā veidā prettiesiski iejaukusies tirgū par labu tradicionālo produktu piedāvātājiem.

               3.

               Trešais pamats: pamattiesību uz īpašuma aizsardzību un ekonomiskās pamatbrīvības pārkāpums
               Treškārt, prasītāja atsaucas uz savu pamattiesību uz īpašuma aizsardzību un savas ekonomiskās pamatbrīvības pārkāpumu.

               4.

               Ceturtais pamats: pamatojuma nenorādīšana
               Turklāt Regula Nr. 1131/2011 esot nepietiekami pamatota, jo preambulas apsvērumos neesot paskaidrots, kāpēc steviolglikozīdi, kas domāti vienīgi aromatizēšanai, saldināšanai un rūgtenas garšas nianses piešķiršanai, tiek kvalificēti kā pārtikas piedevas.

      (1)  Komisijas 2011. gada 11. novembra Regula (ES) Nr. 1131/2011, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumu attiecībā uz steviolglikozīdiem (OV L 295, 205. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1333/2008 par pārtikas piedevām (OV L 354, 16. lpp.).

      (3)  Padomes 2007. gada 28. jūnija Regula (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu un par Regulas (EEK) Nr. 2092/91 atcelšanu (OV L 189, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 2008. gada 5. septembra Regula (EK) Nr. 889/2008, ar ko paredz sīki izstrādātus bioloģiskās ražošanas, marķēšanas un kontroles noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu (OV L 250, 1. lpp.).


title: DB Schenker 2012. gada 9. jūlija prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-7/12)

text:
               18.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/8

      DB Schenker2012. gada 9. jūlija prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-7/12)
   2012/C 314/08

      Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS (kopā “DB Schenker”), ko pārstāv advokāts Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norvēģija, 2012. gada 9. jūlijā iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzēji EBTA Tiesai pieprasa:
   attiecībā uz pieteikumu pret bezdarbību –

               1)

               paziņot, ka atbildētājs ir pārkāpis Uzraudzības un Tiesas nolīguma 37. panta 1. punktu, nepildot savu pienākumu saskaņā ar noteikumiem par piekļuvi dokumentiem, Uzraudzības un Tiesas nolīgumu un EEZ līgumu formulēt savu nostāju attiecībā uz lūgumu, ko prasības iesniedzēji iesniedza 2010. gada 3. augustā, par piekļuvi EUI Lietas Nr. 34250 (Norway Post/Privpak) pilnīgai dokumentācijai; un

               2)

               likt atbildētājam segt izmaksas.

         Attiecībā uz pieteikumu par zaudējumu atlīdzību – sniegt starpspriedumu par atbildētāja atbildību un atlikt uz nākamo procesa posmu jautājumu par to zaudējumu novērtējumu, kas attiecināmi uz atbildētāju:

               1)

               konstatēt, ka atbildētāja bezdarbība laikposmā no 2010. gada 7. septembra vai jebkura vēlāka datuma līdz brīdim, kad atbildētājs ir likumīgi formulējis savu nostāju par prasības iesniedzēju pieprasījumu nodrošināt piekļuvi EUI Lietas Nr. 34250 (Norway Post) pilnīgai dokumentācijai (2010. gada 3. augustā), ir tāda, kas uzliek atbildētājam atbildību, tostarp par kavējuma procentiem, saskaņā ar UTN 46. panta 2. punktu;

               2)

               sešu mēnešu laikā pēc tam, kad atbildētājs ir likumīgi formulējis savu nostāju par prasības iesniedzēju pieprasījumu piekļūt EUI Lietas Nr. 34250 (Norway Post) pilnīgai dokumentācijai (2010. gada 3. augustā), prasības iesniedzēji informē Tiesu par zaudējumu summu, ko tie pieprasa, un vai puses vienojas par šo summu;

               3)

               ja neizdodas vienoties par zaudējumu apmēru, puses tajā pašā laikposmā iesniedz Tiesai aprēķinus par zaudējumu summu, kas attiecināmi uz to, ka atbildētājs nav likumīgi formulējis savu nostāju par prasības iesniedzēju pieprasījumu piekļūt EUI Lietas Nr. 34250 (Norway Post) pilnīgai dokumentācijai (2010. gada 3. augustā);

               4)

               likt atbildētājam segt izmaksas.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Prasības iesniedzēji Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS ir daļa no starptautiskas kravu pārvadājumu un loģistikas grupas DB Schenker, kura pieder Deutsche Bahn AG. Schenker North AB vada grupas, tajā skaitā arī meitasuzņēmumu Schenker Privpak AS un Schenker Privpak AB (turpmāk kopā saukti “DB Schenker”) sauszemes, jūras un dzelzceļa uzņēmējdarbību Norvēģijā, Zviedrijā un Dānijā.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde 2010. gada 14. jūlijā pieņēma lēmumu Lietā Nr. 34250 (Norway Post/Privpak), kurā konstatē, ka Norway Post ir ļaunprātīgi izmantojis savu dominējošo stāvokli Norvēģijas "no uzņēmuma patērētājam" paku piegādes pakalpojumu tirgū no 2000. līdz 2006. gadam. EBTA Tiesa apstiprināja lēmumu Lietā E-15/10 Posten Norge AS pret EBTA Uzraudzības iestādi. Prasības iesniedzēji īsteno savas tiesības uz kompensāciju no Norway Post par zaudējumiem, kas radušies pārkāpuma rezultātā, un vēlas pārskatīt to, kā atbildētājs izmantoja izmeklēšanas un administratīvo procedūru. Prasības iesniedzēji 2010. gada 3. augustā iesniedza lūgumu par piekļuvi dokumentiem, kas attiecas uz EUI Lietu Nr. 34250, saskaņā ar noteikumiem par piekļuvi dokumentiem (RAD), kas 2008. gada 27. jūnijā noteikti ar EBTA Uzraudzības iestādes Lēmumu Nr. 407/08/COL.

               —

               Prasības iesniedzēji 2012. gada 8. martā izdeva pirmstiesas paziņojumu atbildētājam saskaņā ar UTN 37. panta 2. punktu, pamatojoties uz to, ka atbildētājs nav pieņēmis galīgo lēmumu par prasības iesniedzēju pieprasījumu nodrošināt piekļuvi, kas tika iesniegts 2010. gada 3. augustā. Prasības iesniedzēji informē, ka atbildētājs pēc tam nepieņēma lēmumu par viņu piekļuves pieprasījumu, kad bija beidzies likumā noteiktais pirmstiesas periods, tādējādi arī radot zaudējumus.

         Prasības iesniedzēji apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

               —

               pārkāpa UTN 37. pantu, nepildot savus juridiskos pienākumus izlemt par pieprasījumu nodrošināt piekļuvi, ko prasības iesniedzēji iesniedza 2010. gada 3. augustā, un

               —

               pārkāpa UTN 46. panta 2. punktu, nepildot savu juridisko pienākumu pieņemt savlaicīgu lēmumu par pieprasījumu nodrošināt piekļuvi, ko prasības iesniedzēji iesniedza 2010. gada 3. augustā, un citādā likumīgā veidā izskatīt pieprasījumu.


title: Lieta T-681/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 3. maija spriedums – Environmental Manufacturing/EUIPO – Société Elmar Wolf (Vilka galvas attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo vilka galvu, reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “WOLF” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 3. maija spriedums – Environmental Manufacturing/EUIPO – Société Elmar Wolf (Vilka galvas attēls)
   (Lieta T-681/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo vilka galvu, reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “WOLF” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 195/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – S. Malynicz, QC)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Société Elmar Wolf (Wissembourg, Francija) (pārstāvis – N. Boespflug, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 3. septembra lēmumu lietā R 1252/2015-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Société Elmar Wolf un Environmental Manufacturing

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Environmental Manufacturing LLP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta T-107/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 18. janvāra  spriedums —  Regione Marche  pret Komisiju ( Regione Marche  (Itālija) Vidusjūras integrētā programma (VIP) — Finanšu atbalsta slēgšana — Nevajadzīgi izdevumi — Prasība atcelt tiesību aktu — Juridiska pamata trūkums — Tiesiskā paļāvība — Pamatojuma trūkums)

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/15

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 18. janvāra spriedums — Regione Marche pret Komisiju
   (Lieta T-107/03) (1)

   (Regione Marche (Itālija) Vidusjūras integrētā programma (VIP) - Finanšu atbalsta slēgšana - Nevajadzīgi izdevumi - Prasība atcelt tiesību aktu - Juridiska pamata trūkums - Tiesiskā paļāvība - Pamatojuma trūkums)
   (2006/C 74/30)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Regione Marche (pārstāvji — A. Pappalardo, M. Merola un D. Domenicucci, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. de March un L. Flynn, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, kas izriet no 2002. gada 18. decembra vēstules Itālijas valdībai par Kopienas finanšu atbalsta, kas tika piešķirts Regione Marche (Itālija) Vidusjūras integrētā programma (VIP) ietvaros, izbeigšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 124, 24.05.2003.


title: Lieta T-223/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. aprīlī — Cofresco Frischhalteprodukte /Komisija

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/35

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. aprīlī — Cofresco Frischhalteprodukte/Komisija
   (Lieta T-223/13)
   2013/C 171/67
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG (Minden, Vācija) (pārstāvis — H. Weil, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, lēmumam stājoties spēkā nekavējoties, pamatojoties uz LESD 263. pantu, Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem, ciktāl ar to “ar lokanu materiālu (piemēram, plastikāta plēvi, alumīniju vai papīru) aptīti rullīši, caurulītes un cilindri” ir ietverti iepakojumu paraugu sarakstā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pirmajiem pieciem lietā T-202/13 Group’Hygiène/Komisija izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta T-94/16: Prasība, kas celta 2016. gada 1. martā – Sheridan/Parlaments

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/33

         Prasība, kas celta 2016. gada 1. martā – Sheridan/Parlaments
   (Lieta T-94/16)
   (2016/C 145/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gavin Sheridan (Midleton, Īrija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 14. janvāra lēmumu A(2015)13844 C, ar ko noraidīts prasītāja atkārtots pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem attiecībā uz informāciju par Eiropas Parlamenta deputātu ceļa izdevumiem, dienas naudām, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un izmaksām saistībā ar piesaistīto personālu;

               —

               piespriest Parlamentam atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus, kā arī jebkuras personas, kura iestātos lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja izvirzītie pamati un argumenti būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-639/15 Psara/Parlaments (OV 2016, C 48, 53. punkts) izvirzītajiem.


title: Lieta C-618/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Concurrence Sàrl/Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/37

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Concurrence Sàrl/Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl

   (Lieta C-618/15)
   (2016/C 038/51)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Concurrence Sàrl

      Atbildētājas: Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja tiek apgalvots, ka ir pārkāpts noteiktais aizliegums pārdot preces ārpus selektīvās izplatīšanas tīkla un tirdzniecības vietā, ievietojot tiešsaistes tirdzniecības piedāvājumus vairākās vietnēs, ko izmanto dažādās dalībvalstīs, autorizētais izplatītājs, kurš savas tiesības uzskata par aizskartām, ir tiesīgs iesniegt prasību par prettiesiska aizlieguma, kas no tā izriet, pārtraukšanu tās teritorijas, kurā tiešsaistē ievietotais saturs ir vai bija pieejams, tiesā, vai arī ir nepieciešams, lai būtu uzskatāmi parādīts kāds cits piesaistes aspekts?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lietas T-40/12 un T-183/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 19. novembra spriedums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki /Eiropols Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Ar uzņēmuma dokumentu un intraneta portāla pārvaldības sistēmu saistītu informātikas pakalpojumu sniegšana — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Pārskatāmība — Samērīgums — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/27

         Vispārējās tiesas 2014. gada 19. novembra spriedums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Eiropols
   (Lietas T-40/12 un T-183/12) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Ar uzņēmuma dokumentu un intraneta portāla pārvaldības sistēmu saistītu informātikas pakalpojumu sniegšana - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Pārskatāmība - Samērīgums - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2015/C 007/30)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburga) un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – V. Christianos un S. Paliou, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (pārstāvji – J. Teal un T. de Maignas, pārstāvji, kam palīdz P. Anestis, advokāts, C. Kennedy-Loest, solicitor, N. Pourbaix un D. Vallindas, advokāti)

      Priekšmets

   Lietā T-40/12: prasība atcelt Eiropola 2011. gada 22. novembra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāju iesniegtais piedāvājums uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā D/C3/1104 par uzņēmuma iekšējās pārvaldības (dokumentu, lietu un komercdarbības pārvaldības) un uzņēmuma intraneta portāla pārvaldības sistēmas izveidošanu (OV 2011/S 134–222044); un lietā T-183/12: pirmkārt, prasība atcelt Eiropola lēmumu piešķirt publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības saistībā ar iepriekš minēto uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu citam pretendentam un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus, kuri prasītājām radušies saistībā ar iespējas saņemt šī publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības zaudēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-40/12 un T-183/12 apvienot sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

               European Dynamics Luxembourg SA un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Policijas biroja (Eiropola) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta C-70/11: Tiesas (astotā palāta) priekšsēdētāja 2012. gada 5. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/27

         Tiesas (astotā palāta) priekšsēdētāja 2012. gada 5. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-70/11) (1)

   2012/C 366/49
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 120, 16.04.2011.


title: Lieta T-195/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. maijā — Antwerpse Bouwwerken /Komisija

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/28

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. maijā — Antwerpse Bouwwerken/Komisija
   (Lieta T-195/08)
   (2008/C 183/52)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antwerpse Bouwwerken NV, Antverpene (Beļģija) (pārstāvji — J. Verbist, advocaat, D. De Keuster, advocaat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 29. aprīļa lēmumu, ko Eiropas Komisijas rakstveidā paziņojusi 2008. gada 29. aprīlī un ko prasītāja saņēma 2008. gada 5. maijā, ar ko Eiropas Komisija paziņoja, ka prasītājas piedāvājums nav atlasīts, kā arī atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 6. maija vēstuli, ko prasītāja saņēma 2008. gada 8. maijā, kurā Eiropas Komisija paziņo noraidīšanas lēmuma pamatojumu, un 2008. gada 23. aprīļa piešķiršanas lēmumu, ko Eiropas Komisija rakstveidā paziņojusi 2008. gada 15. maijā un ko prasītāja saņēma 2008. gada 16. maijā;

               —

               noteikt Komisijas ārpuslīgumisku atbildību par prasītājai nodarīto kaitējumu un nokavējuma procentiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja iesniedza piedāvājumu Komisijas uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā ražošanas halles būvniecībai atsauces materiāliem (1). Komisija šo piedāvājumu neizvēlējās.
   Sava prasības pieteikuma pamatojumam prasītāja norāda uz Regulas Nr. 1605/2002 (2) 91. panta un Regulas Nr. 2342/2002 (3) D122., 138. un 148. panta kopsakarā ar Direktīvas 2004/18/EK (4) 2. un 28. panta pārkāpumu.
   Turklāt prasītāja norāda uz piešķiršanas ziņojumu, ka uzvarējušais piedāvājums neatbilda vienam būtiskam līguma dokumentam un ka tā rezultātā piedāvājums, kas neatbilst līguma prasībām, ir jānoraida. Uzvarējušā piedāvājuma iesniedzēja iejaukšanās, kā uzskata prasītāja, bija ne tikai piedāvājuma izskaidrošana, bet ietvēra papildinājumu, kas tajā procesa brīdī nebija atļauta.
   Tālāk prasītāja norāda uz to, ka piešķiršanas lēmums neatbilst pārskatāmības principam, tādējādi, ka izvērtējuma ziņojumi tādi, kādi tie tika nosūtīti prasītājai, būtisko punktos ir padarīti nelasāmi.

      (1)  B-Geel: Atsauces materiālu ražošanas halles būvniecība (2006/S 102-108785).

      (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta C-217/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī ( Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio pret Compañía Española de Petróleos SA (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Līgumi starp uzņēmumiem — EEK līguma 85. pants (jaunajā redakcijā-EK līguma 85. pants, pēc grozījumiem-EKL 81. pants) — Regulas (EEK) Nr. 1984/83 10.-13. pants — Degvielas ekskluzīvās tirdzniecības līgumi, ko sauc par komisijas garantijas pirkuma līgumiem un aģentūras līgumiem , starp degvielas uzpildes staciju īpašniekiem un naftas uzņēmumiem)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/9

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio pret Compañía Española de Petróleos SA

   (Lieta C-217/05) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Līgumi starp uzņēmumiem - EEK līguma 85. pants (jaunajā redakcijā-EK līguma 85. pants, pēc grozījumiem-EKL 81. pants) - Regulas (EEK) Nr. 1984/83 10.-13. pants - Degvielas ekskluzīvās tirdzniecības līgumi, ko sauc par “komisijas garantijas pirkuma līgumiem” un “aģentūras līgumiem”, starp degvielas uzpildes staciju īpašniekiem un naftas uzņēmumiem)
   (2006/C 331/15)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Supremo
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio

      Atbildētāja: Compañía Española de Petróleos SA

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Supremo — Komisijas 1983. gada 22. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1984/83 par Līguma 85. panta 3. punkta piemērošanu dažām ekskluzīvās tirdzniecības līgumu kategorijām (OV L 173, 5. lpp.) 10.-13. panta interpretācija — Degvielas ekskluzīvās tirdzniecības līgumi, kas ir kvalificēti kā aģentūras vai komisijas līgumi, bet kuros ir iekļauti daži īpaši noteikumi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               EEK līguma 85. pants (jaunajā redakcijā — EK līguma 85. pants, pēc grozījumiem — EKL 81. pants) ir piemērojams degvielas un degmaisījumu ekskluzīvās izplatīšanas līgumam, par kādu ir runa pamata prāvā, kas ir noslēgts starp piegādātāju un degvielas uzpildes stacijas īpašnieku, ja šis īpašnieks uzņemas būtisku daļu no riska vai vairākus finanšu riskus un komercriskus, kas ir saistīti ar pārdošanu trešām personām;

               2)

               10.-13. pants Komisijas 1983. gada 22. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1984/83 par Līguma 85. panta 3. punkta piemērošanu dažām ekskluzīvās tirdzniecības līgumu kategorijām ir interpretējams tādā veidā, ka uz šādu līgumu neattiecas šī regula tiktāl, ciktāl tas uzliek minētajam īpašniekam pienākumu ievērot piegādātāja noteikto galīgo pārdošanas cenu.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005.


title: Lieta C-137/05: Tiesas (virspalāta) 2007. gada 18. decembra spriedums — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome (Regula (EK) Nr. 2252/2004 — Dalībvalstu izdotas pases un ceļošanas dokumenti — Drošības elementu un biometrijas standarti — Spēkā esamība)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/6

         Tiesas (virspalāta) 2007. gada 18. decembra spriedums — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-137/05) (1)

   (Regula (EK) Nr. 2252/2004 - Dalībvalstu izdotas pases un ceļošanas dokumenti - Drošības elementu un biometrijas standarti - Spēkā esamība)
   (2008/C 51/10)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — C. Jackson un C. Gibbs, pārstāves, A. Dashwood, Barrister)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot prasītāju: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan, pārstāvis, kam palīdz A. Collins, SC, un P. McGarry, BL), Slovākijas Republika (pārstāvji — R. Procházka, J. Čorba un B. Ricziová, pārstāvji)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. J. Schutte, R. Szostak un G. Giglio, pārstāvji)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. Rodríguez Cárcamo, pārstāvis), Nīderlandes Karaliste (pārstāve — H. G. Sevenster, pārstāve), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve — C. O'Reilly, pārstāve)
   Priekšmets
   Padomes 2004. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos (OV L 385, 1. lpp.) atcelšana
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste, Īrija, Nīderlandes Karaliste un Slovākijas Republika, kā arī Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 132, 28.5.2005.


title: Lieta T-289/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. oktobrī — CESD-Communautaire pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/20

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. oktobrī — CESD-Communautaire pret Komisiju
   (Lieta T-289/06)
   (2006/C 310/41)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre Européen pour la Statistique et le Développement ASBL — CESD-Communautaire ASBL, Luksemburga (Luksemburgas Lielhercogiste) (pārstāvji — D. Grisay un D. Piccininno, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               pieņemt šo prasību atcelt tiesību aktu, kas balstīta uz EKL 230. pantu un celta par Komisijas 2006. gada 11. augusta lēmumu;

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               galvenokārt, atzīt prasību par pamatotu un nospriest, ka Komisijas 2006. gada 11. augusta lēmums nav spēkā esošs, ciktāl tas ir pilnvaru nepareizas izmantošanas rezultāts un/vai ciktāl tam nav pamatojuma, kā arī tajā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar savu 2006. gada 11. augusta lēmumu Komisija saskaņā ar Finanšu regulas (1) 93. panta 1. punkta f) apakšpunktu attiecībā uz prasītāju konstatēja triju ar Eurostat noslēgtu līgumu par tehnisko sadarbību statistikas jomā (PHARE programma) būtisku neizpildi, kas izrietēja no prasītāja atteikšanās nodot Komisijas rīcībā informāciju, kas tai ļautu veikt revīziju par attiecīgo līgumu izpildi. Turklāt, apstrīdētajā lēmumā ir precizēts, ka Komisija patur tiesības likt izpildīt pārkāptos līgumiskus noteikumus ar jebkādiem piemērotiem līdzekļiem, to skaitā tiesas ceļā un, vajadzīgas gadījumā, uzsākt maksājamo summu piedziņu.
   Savas prasības atcelt apstrīdēto lēmumu pamatojumam prasītāja atsaucas uz trijiem pamatiem.
   Pirmais pamats ir par norādīto pilnvaru nepareizu izmantošanu, kas tiek analizēts no procedūras nepareizas izmantošanas viedokļa, ciktāl uz aptrīdēto lēmumu neattiecas īpašas strīdu jeb domstarpību risināšanas procedūras, kādas ir paredzētas katrā līgumā, kas noslēgts starp prasītāju un Komisiju un ciktāl tas ir balstīts uz Finanšu regulas Nr. 1605/2002 57. pantu un attiecībā uz šīm procedūrām aizstāj tās ar vienpusēju lēmuma metodi, kas balstīta uz šīs pašas regulas 93. panta 1. punkta f) apakšpunktu. Prasītājs apgalvo, ka Komisija 93. panta 1. punkta f) apakšpunktā paredzēto procedūru ir pielietojusi nepareizi salīdzinājumā ar tās primāro mērķi, kas saskaņā ar prasītājas teikto bija — izslēgt pretendentus no turpmākas līdzdalības iepirkuma piešķiršanas procedūrā, ja tie ir būtiski pārkāpuši iepriekšēju līgumu, neizpildot līgumā noteiktās saistības, lai izbeigtu līgumus, kuros katrā bija paredzēti dažādi strīdu jeb domstarpību risināšanas veidi, nosakot kompetentās tiesas un tiem piemērojamās tiesības.
   Otrais prasītāja izvirzītais pamats ir par pamatojuma neesamību. Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav pareizi pamatots nedz juridiski, tāpēc, ka tajā nav pietiekama pamatojuma, ciktāl ar to līgumiskajā jomā tiek piemērota norma par labu Kopienu publisko iepirkumu pārraudzību, nedz faktiski, jo iebildumiem, ko Komisija cēla pret prasītāju, trūkst jebkāda pamatojuma, tāpēc, ka prasītājs ir acīmredzami paudis savu gribu sadarboties ar Komisijas revīzijas dienestiem.
   Ar trešo pamatu prasītājs norāda, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ciktāl apstrīdētajā lēmumā ir minēti prasītājai pārmestie fakti, iepriekš tos nekvalificējot par būtisku līguma saistību neizpildi, ievērojot no Regulas Nr. 1605/2002 57. panta otrās daļas izrietošās līgumiskās procedūras.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).


title: Lieta C-279/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 4. jūnijā iesniedza Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) — Fish Legal, Emily Shirley/Information Commissioner, United Utilities, Yorkshire Water un Southern Water

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 4. jūnijā iesniedza Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) — Fish Legal, Emily Shirley/Information Commissioner, United Utilities, Yorkshire Water un Southern Water

   (Lieta C-279/12)
   2012/C 250/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Fish Legal, Emily Shirley

      Atbildētāji: Information Commissioner, United Utilities, Yorkshire Water un Southern Water

      Prejudiciālie jautājumi

      Par Direktīvas 2003/4/EK
       (1)
      2. panta 2. punkta b) apakšpunktu

               1)

               Vai, nosakot, vai fiziska vai juridiska persona “saskaņā ar valsts tiesību aktiem veic valsts pārvaldes funkcijas”, ir piemērojamas tikai valsts tiesības un analīze?

               2)

               Gadījumā, ja tas tā nav, kādi Eiropas Savienības tiesību kritēriji ir vai nav izmantojami, lai noteiktu, vai:

                           i)

                           attiecīgās funkcijas pēc būtības ir “valsts pārvaldes funkcijas”;

                           ii)

                           saskaņā ar valsts tiesībām konkrētajai personai pēc būtības ir piešķirtas šādas funkcijas?

      Par Direktīvas 2003/4/EK 2. panta 2. punkta c) apakšpunktu

               3)

               Kā ir jāsaprot tas, ka persona ir 2. panta 2. punkta “a) vai b) apakšpunktā minētās struktūras vai personas pārraudzībā”? It īpaši — kāds ir šīs pārraudzības raksturs, veids un apmērs un kādi kritēriji ir izmantojami, lai noteiktu šādu pārraudzību?

               4)

               Vai “publisko funkciju izpildītājs” (saskaņā ar sprieduma lietā C-188/89 Foster/British Gas plc 20. punktu) vienmēr ir uzskatāms par personu, uz kuru attiecas 2. panta 2. punkta c) apakšpunkts?

      Par 2. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktiem

               5)

               Ja uz personu attiecībā uz daļu no tās funkcijām, pienākumiem vai pakalpojumiem attiecas kāds no šiem noteikumiem, vai tai ir pienākums sniegt tikai to informāciju par vidi, kas attiecas uz šīm funkcijām, pienākumiem un pakalpojumiem, vai arī tas attiecas uz visu informāciju par vidi, kas ir tās rīcībā jebkāda cita iemesla dēļ?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 14. jūnijā lietā T-267/02 Rewe-Zentral AG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Daļējs reģistrācijas atteikums — Atteikšanās no protesta — Izbeigt tiesvedību lietā)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/39

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 14. jūnijā
   lietā T-267/02 Rewe-Zentral AG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Daļējs reģistrācijas atteikums - Atteikšanās no protesta - Izbeigt tiesvedību lietā)
   (2004/C 228/89)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā T-267/02 REWE-ZENTRAL AG, nodibināta Cologne (Vācija), ko pārstāv H. Eichmann, G. Barth, U. Blumenröder, C. Niklas-Falter, M. Kinkeldey, K. Brandt, A. Franke, U. Stephani, B. Allekotte, E. Pfrang, K. Lochner un B. Ertle, advokāti, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv J. Weberndorfer un G. Schneider, pārstāvji, Fritidsresor AB, nodibināta Stokholmā, kas iestājas lietā Pirmās instances tiesā, ko pārstāv U. Sander, advokāts, par prasību par ITSB Pirmās Apelācijas padomes 2002. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 888/2000-1 par Atlasreisen zīmes kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju, Tiesa, otrā palāta, (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesnesis A. W. H. Meij un tiesnese Pelikánová, sekretārs H. Jung) 2004. gada 14. jūnijā izdeva rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Izbeigt tiesvedību lietā.

               2.

               Katra pusei sedz savus izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23. 11. 2002.


title: Lieta T-319/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 1. jūnija  rīkojums —  Port Support Customs Rotterdam  pret Komisiju

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/40

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 1. jūnija rīkojums — Port Support Customs Rotterdam pret Komisiju
   (Lieta T-319/04) (1)

   (2006/C 178/73)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lietas C-81/04 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/32

         Lietas C-81/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/64)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   2005. gada 8. jūnijā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-81/04 Veronika Richert/VK GmbH Service Gesellschaft für Vermögenszuordnung und Kommunalisierung mbH (Arbeitsgericht Berlin lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu).

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-181/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto 2006. gada 7. aprīlī  rīkojumu —  Deutsche Lufthansa AG  pret  Ana  —  Aeropuertos de Portugal SA

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto2006. gada 7. aprīlī rīkojumu — Deutsche Lufthansa AG pret Ana — Aeropuertos de Portugal SA

   (Lieta C-181/06)
   (2006/C 154/18)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Deutsche Lufthansa AG

      Atbildētājs: Ana — Aeropuertos de Portugal SA

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai naudas summa, kas saskaņā ar 1999. gada 30. jūlija Dekrēta Nr. 12/99 10. panta 1. punktu tiek pieprasīta kā nodeva par administratīvajiem pakalpojumiem un uzraudzību, ir uzskatāma par maksu, kas noteikta “saskaņā ar atbilstīgiem, objektīviem, atklātiem un nediskriminējošiem kritērijiem” Padomes 1996. gada 15. oktobra Direktīvas 96/67/EK (1) 16. panta 3. punkta izpratnē?

               2)

               Vai ar trešo personu brīvu pieeju lidlauka pakalpojumu sniegšanas tirgum, kas noteikta Padomes 1996. gada 15. oktobra Direktīvas 96/67/EK 6. pantā, ir pretrunā vai nesaderīga prasība samaksāt nodevu par administratīvajiem pakalpojumiem un uzraudzību saskaņā ar 1999. gada 30. jūlija Dekrēta Nr. 12/99 10. panta 1. punkta un 1990. gada 21. marta Dekrēta-likuma Nr. 102/90 18. panta 2. punkta (redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 1999. gada 26. jūlija Dekrētu-likumu Nr. 280/99) noteikumiem, kā arī citām normām, uz kuru pamata šīs nodevas lielums tiek noteikts?

               3)

               Vai ar iekšējā tirgus īstenošanu un EKL 3. panta c) apakšpunktā un 4. pantā nostiprinātajiem principiem ir pretrunā vai nesaderīga prasība samaksāt nodevu par administratīvajiem pakalpojumiem un uzraudzību saskaņā ar 1999. gada 30. jūlija Dekrēta Nr. 12/99 10. panta 1. punkta un 1990. gada 21. marta Dekrēta-likuma Nr. 102/90 18. panta 2. punkta (redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 1999. gada 26. jūlija Dekrētu-likumu Nr. 280/99) noteikumiem, kā arī citām normām, uz kuru pamata šīs nodevas lielums tiek noteikts?

               4)

               Vai prasība samaksāt naudas summu kā nodevu par administratīvajiem pakalpojumiem un uzraudzību saskaņā ar 1999. gada 30. jūlija Dekrēta Nr. 12/99 10. panta 1. punkta un 1990. gada 21. marta Dekrēta-likuma Nr. 102/90 18. panta 2. punkta (redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 1999. gada 26. jūlija Dekrētu-likumu Nr. 280/99) noteikumiem var tikt uzskatīta par stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu EKL 82. panta izpratnē?

      (1)  Par pieeju lidlauka sniegto pakalpojumu tirgum Kopienas lidostās (OV L 272, 36. lpp.)


title: Lieta F-87/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 30. janvāra spriedums — Wahlström /Frontex (Civildienests — Pagaidu darbinieks — Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma neatjaunošana — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants — Procedūra — Būtisku formas prasību pārkāpums — Kompetence)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/32

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 30. janvāra spriedums — Wahlström/Frontex
   (Lieta F-87/11) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma neatjaunošana - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants - Procedūra - Būtisku formas prasību pārkāpums - Kompetence)
   2013/C 147/57
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kari Wahlström (Alimos, Grieķija) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (FRONTEX) (pārstāvji — S. Vuorensola un H. Caniard, kuriem palīdz D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu neatjaunot prasītāja pagaidu darbinieka līgumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām izpilddirektora 2010. gada 10. decembra lēmumu nepagarināt K. Wahlström pagaidu darbinieka līgumu;

               2)

               Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām sedz savus un atlīdzina K. Wahlström tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011., 45. lpp.


title: Lieta T-301/06: Prasība, kas celta 2006. gada 27. oktobrī — Lemaître Sécurité pret Komisiju

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/60

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. oktobrī — Lemaître Sécurité pret Komisiju
   (Lieta T-301/06)
   (2006/C 326/129)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lemaître Sécurité SAS, La Walck (Francija) (pārstāvis — D. Bollecker, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pasludināt par pieņemamu sabiedrības Lemaître Sécurité celto prasību atcelt Komisijas 2006. gada 28. augusta lēmumu izbeigt antidempinga procesu;

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 28. augusta lēmumu izbeigt antidempinga procesu saskaņā ar EKL 231. panta pirmo daļu;

               —

               izdot rīkojumu veikt atkārtotu izvērtēšanu saistībā ar antidempinga procesa izbeigšanu attiecībā uz drošības apaviem;

               —

               uzraudzīt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas sprieduma izpildi saskaņā ar EKL 233. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2006. gada 28. augusta Lēmumu 2006/582/EK (1) Komisija nolēma izbeigt antidempinga procesu attiecībā uz tādu Ķīnas Tautas Republikas un Indijas izcelsmes apavu ievedumiem, kuriem ir aizsargplāksnīte purngalā, pēc tam, kad galvenais sūdzības iesniedzējs bija atsaucis savu sūdzību pēc Komisijas 2006. gada 5. jūlija vēstules, ar kuru pēc Komisijas veiktās izmeklēšanas tika konstatēts drošības apavu dempings, bet atsakoties noteikt dempinga maksājumus, jo Eiropas Kopienai nebija interešu šādu maksājumu noteikšanā. Prasītāja, kas ir drošības apavu ražotāja Eiropā, apgalvo, ka, sakarā ar šo apavu importu no Ķīnas un Indijas, tā cieta ekonomiska un stratēģiska rakstura kaitējumu, jo netika veikta pasākumi, lai atjaunotu godīgu konkurenci.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Ar pirmo pamatu tiek apgalvots tas, ka nav izpildīts pienākums sniegt pamatojumu, jo pēc prasītājas domām Komisija nav skaidrā un viennozīmīgā veidā izklāstījusi iemeslus, kādēļ tā atteicās veikt antidempinga pasākumus.
   Ar otro pamatu tiek apgalvots tas, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 384/96 (2) 9. panta 1. punkts kopsakarā ar EKL 2. pantu, 3. panta m) apakšpunktu, 127. panta otro daļu un 157. panta pirmo ievilkumu, jo šajā gadījumā Komisija nepareizi izvērtēja Kopienas intereses veikt antidempinga pasākumus.
   Ar trešo pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpa tiesiskās paļāvības principu, tieši atzīstot drošības apavu dempingu un atsakoties pieņemt antidempinga pasākumus, lai to labotu.

      (1)  OV 2006, L 234, 33. lpp.

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, OV 1996, L 56, 1. lpp., kas pēdējo reizi grozīta ar Regulu (EK) Nr. 2117/2005, OV L 340, 17. lpp.


title: Lieta T-356/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedums — Restoin /ITSB ( “EQUIPMENT” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “EQUIPMENT” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/20

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. maija spriedums — Restoin/ITSB (“EQUIPMENT”)
   (Lieta T-356/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “EQUIPMENT” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2013/C 189/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christian Restoin (Parīze, Francija) (pārstāvis — A. Alcaraz, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 1430/2010-4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “EQUIPMENT” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Christian Restoin k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 269, 10.9.2011.


title: Lieta T-50/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 18. novembra spriedums – Think Schuhwerk /ITSB – Müller  ( “VOODOO” ) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “VOODOO”  — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstoša rakstura neesamība — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Ļaunticība — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/32

         Vispārējās tiesas 2014. gada 18. novembra spriedums – Think Schuhwerk/ITSB – Müller (“VOODOO”)
   (Lieta T-50/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “VOODOO” - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstoša rakstura neesamība - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Ļaunticība - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 007/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Austrija) (pārstāvis – M. Gail, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Andreas Müller (Ulm, Vācija) (pārstāvis – J. Pick, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 14. novembra lēmumu lietā R 474/2012–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Think Schuhwerk GmbH un Andreas Müller

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Think Schuhwerk GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 23.3.2013.


title: Lieta T-100/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. martā — Nordzucker /Komisija

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/67

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. martā — Nordzucker/Komisija
   (Lieta T-100/10)
   2010/C 113/100
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nordzucker AG (Braunschweig, Vācija) (pārstāvis — M. Niestedt, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Regulu (EK) Nr. 1193/2009 (1);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumā prasītāja izvirza šādus pamatus:

               —

               Komisijas kompetences neesamība pieņemt regulu par ražošanas maksājumu apjomu 2002./2003.–2005./2006. cukura tirdzniecības gadam, jo tā šo regulu esot pamatojusi ar tiesību normu, kuras vairs nav spēkā;

               —

               būtisku formas prasību pārkāpums, jo apstrīdētās regulas pieņemšanai esot bijis jāaizvēlas cita procedūra, un tādējādi neesot ievērotas Padomes un Eiropas Parlamenta līdzdalības tiesības;

               —

               Tiesas 2008. gada 8. maija sprieduma apvienotajās lietās C-5/06 un no C-23/06 līdz C-36/06 Zuckerfabrik Jülich u.c. (Krājums, I-3231. lpp.) neņemšana vērā, jo Komisija apstrīdētajā regulā patvaļīgi esot grozījusi “kompensāciju kopapjoma” rādītāju ražošanas maksājumu apjoma aprēķinā, lai arī šis rādītājs nav bijis Tiesas veiktās pārbaudes priekšmets;

               —

               atpakaļejoša spēka aizlieguma pārkāpums ar vēlāku tikai Regulā Nr. 1193/2009 ieviesto kompensāciju kopapjoma par jau pabeigtiem cukura tirdzniecības gadiem grozījumu.

      (1)  Komisijas 2009. gada 3. novembra Regula (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regulu (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005., 2005./2006. tirdzniecības gadam (OV L 321, 1. lpp.).


title: Lieta C-579/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedumu lietā T-386/14 Fih Holding un Fih Erhvervsbank/Komisija 2016. gada 16. novembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedumu lietā T-386/14 Fih Holding un Fih Erhvervsbank/Komisija 2016. gada 16. novembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-579/16 P)
   (2017/C 014/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, K. Blanck-Putz un A. Bouchagiar)

      Pārējās lietas dalībnieces: FIH Holding A/S un FIH Erhvervsbank A/S

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedumu, kas Komisijai tika paziņots 2016. gada 16. septembrī, lietā T-386/14 Fih Holding un Fih Erhvervsbank/Komisija;

               —

               pašai lemt par prasības pieteikumu pirmajā instancē un noraidīt prasības pieteikumu kā juridiski nepamatotu un

               —

               piespriest atbildētājām un prasītājām pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedumu, kas Komisijai tika paziņots 2016. gada 16. septembrī, lietā T-386/14 Fih Holding un Fih Erhvervsbank/Komisija un

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par pirmajā instancē izvirzīto otro prasījumu, un

               —

               atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka, lai konstatētu, ka 2012. gada pasākumi veido valsts atbalstu, Komisijai bija jāpiemēro tirgus ekonomikas kreditora kritērijs, ņemot vērā izmaksas, kas Dānijai būtu radušās, ja tā šos pasākumus nebūtu veikusi. Šis Vispārējās tiesas secinājums esot kļūda tiesību piemērošanā, jo attiecīgās izmaksas ir tiešas sekas valsts atbalstam, ko Dānija iepriekš bija piešķīrusi FIH, un Tiesas pastāvīgajā judikatūrā ir skaidri norādīts, ka Komisija nevar ņemt vērā šādas izmaksas, pārbaudot, vai dalībvalsts ir rīkojusies tā, kā būtu rīkojies tirgus ekonomikas dalībnieks.


title: Lieta F-120/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. oktobrī  – ZZ /Parlaments

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/57

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. oktobrī – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-120/14)
   (2015/C 007/72)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāve – A. Salerno, advokāte)

      Atbildētājs: Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Parlamenta lēmumu noraidīt prasītāja pieteikumu pēc viņa pārcelšanas uz Eiropas Parlamentu nomainīt viņa izcelsmes vietu uz Larnaku [Larnaca] (Kipra) un interešu centru – no Monreālas (Kanāda) uz Singapūru

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Parlamenta iecēlējinstitūcijas 2013. gada 17. decembra lēmumu, ar kuru viņam atteikts aizstāt Monreālu ar Singapūru kā viņa interešu centru un līdz ar to noteikt Larnaku kā viņa izcelsmes vietu, kā arī, ja vajadzīgs, atcelt 2014. gada 16. jūlija lēmumu, ar kuru ir noraidīta viņa sūdzība par apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-17/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī – ZZ/Komisija

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/40

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-17/15)
   (2015/C 127/56)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – D. Fouquet, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas pieņemto lēmumu negrozīt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2013. gadu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 31. oktobra lēmumu (HR.D.2/AS/ca/Ares82014), kas pieņemts kā atbilde uz ZZ iesniegto sūdzību (Nr. R/781/14);

               —

               piespriest atbildētājai pieņemt šajā lietā jaunu lēmumu, ņemot vērā Civildienesta tiesas secinājumus, un it īpaši, svītrojot apstrīdēto teikumu no prasītāja ziņojuma;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-25/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. maija spriedums – Haw Par/EUIPO – Cosmowell (“GELENKGOLD”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GELENKGOLD” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā ir attēlots tīģeris — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Res judicata spēks — Agrākas preču zīmes paaugstināta atšķirtspēja, kas iegūta izmantošanas rezultātā — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Tiesības tikt uzklausītam — Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums — Preču zīmju sērija

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. maija spriedums – Haw Par/EUIPO – Cosmowell (“GELENKGOLD”)
   (Lieta T-25/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GELENKGOLD” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā ir attēlots tīģeris - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Res judicata spēks - Agrākas preču zīmes paaugstināta atšķirtspēja, kas iegūta izmantošanas rezultātā - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums - Preču zīmju sērija)
   (2017/C 195/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Haw Par Corp. Ltd (Singapūra, Singapūra) (pārstāvji – R. D. Härer, C. Schultze, J. Ossing, C. Weber, H. Ranzinger, C. Gehweiler un C. Brockmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Austrija) (pārstāvji – J. Sachs un C. Sachs, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 8. novembra lēmumu lietā R 1907/2015–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Haw Par un Cosmowell

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Haw Par Corp. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta T-431/10: Prasība, kas celta 2010. gada 24. septembrī — Nencini /Parlaments

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/40

         Prasība, kas celta 2010. gada 24. septembrī — Nencini/Parlaments
   (Lieta T-431/10)
   ()
   2010/C 317/72
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Riccardo Nencini (Florence, Itālija) (pārstāvis — F. Bertini, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pamatā: turpmāk minēto iemeslu dēļ atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2010. gada 16. jūlija lēmumu, kas adresēts Riccardo Nencini; atcelt Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirekcijas ģenerāldirektora 2010. gada 4. augusta paziņojumu Nr. 312331, kurš adresēts Riccardo Nencini; un vajadzības gadījumā atcelt visus citus saistītos un/vai iepriekšējos apstrīdētos aktus;

               —

               pakārtoti: atcelt apstrīdēto lēmumu un nosūtīt lietu Eiropas Parlamenta ģenerālsekretariātam, lai tas no jauna taisnīgi noteiktu apstrīdēto summu;

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs — Eiropas Parlamenta deputāts no 1994. līdz 1999. gadam — savas prasības pamatojumam norāda šādus pamatus:

               —

               Eiropas Kopienu valodu lietojuma pārkāpums un līdz ar to lietas taisnīgas izskatīšanas principa un efektīvas aizsardzības principa pārkāpums, jo divi apstrīdētie akti bija jāsagatavo itāļu valodā, kas ir tās dalībvalsts valoda, kuras pilsonis ir prasītājs;

               —

               prasības atmaksāt parādu nepieņemamība, jo ir noilgušas tiesības pieprasīt iespējamā parāda atmaksāšanu;

               —

               sacīkstes principa un efektīvas aizsardzības principa pārkāpums. Šajā sakarā tiek norādīts, ka prasītāja gadījumā Eiropas Parlamenta ģenerālsekretārs pieņēma galīgo lēmumu, pamatojoties uz faktiskajiem apstākļiem un juridisko pamatojumu, kas daļēji atšķīrās no iepriekš izmantotā un prasītājam paziņotā juridiskā pamatojuma;

               —

               tiesiskā regulējuma par parlamentārajiem pabalstiem Eiropas Parlamenta deputātiem attiecība uz ceļa izdevumiem pārkāpums, jo netika ņemts vērā apstāklis, ka sava Eiropas Parlamenta deputāta mandāta laikā prasītājs dzīvoja Romā. Šajā pilsētā, kas — kā zināms — ir Itālijas galvaspilsēta un valsts politikas centrs, Riccardo Nencini pastāvīgi veica politisko darbību kā savas politiskās partijas atbildīgā persona valstī;

               —

               tiesiskā regulējuma par parlamentārajiem pabalstiem Eiropas Parlamenta deputātiem attiecība uz sekretariāta piemaksām pārkāpums. Prasītājs precizē, ka viņš personām, kas viņa labā veica sekretariāta uzdevumus, izmaksājis visus šajā sakarā paredzētos maksājumus, un sev nav paturējis nekādas summas;

               —

               visbeidzot, prasītājs norāda, ka ir pārkāpts vispārējais samērīguma princips.


title: Lieta C-216/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 13. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federālā Republika

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 13. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federālā Republika
   (Lieta C-216/07) (1)

   (2008/C 128/54)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta C-550/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-160/10 J /Eiropas Parlaments 2012. gada 3. decembrī iesniedza J

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-160/10 J/Eiropas Parlaments 2012. gada 3. decembrī iesniedza J

   (Lieta C-550/12 P)
   2013/C 32/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: J (pārstāvis — A. Auer, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-160/10 ar šādu rezolutīvo daļu: “pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-160/10 J/Eiropas Parlaments; Eiropas Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus”.

         Ja apelācijas sūdzība tiek atzīta par pamatotu, apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz

               —

               pilnībā apmierināt pirmajā instancē celto prasību atcelt Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komitejas 2010. gada 2. marta lēmumu, ar kuru noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzēja 2009. gada 19. novembra lūgumraksts Nr. 1673/2009;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna sprieduma taisīšanai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot nepareizi pieņēmusi, ka Lūgumrakstu komiteja, atzīdama apelācijas sūdzības iesniedzēja lūgumrakstu par nepieņemamu, nav pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs savā lūgumrakstā esot skaidri apgalvojis, ka Austrijas iestādes esot pārkāpušas viņa īpašumtiesības un Direktīvu 2004/48/EK (1). Lēmumā par lūgumraksta nepieņemamību šie konkrēti norādītie tiesību pārkāpumi neesot izskatīti, tāpēc apelācijas sūdzības iesniedzējam neesot iespējams saprast iemeslus, kādēļ Eiropas Parlaments viņa lūgumrakstu ir uzskatījis par nepieņemamu.
   Turklāt Vispārējā tiesa esot izdarījusi juridiski kļūdainu secinājumu, ka Austrijas iestāžu rīcība nekādā ziņā neesot saistīta ar Savienības tiesību īstenošanu. Austrijas iestādes esot konfiscējušas autortiesību aizsargātus apelācijas sūdzības iesniedzēja dokumentus, par ko viņš neesot saņēmis kompensāciju. Tādējādi esot tikušas aizskartas apelācijas sūdzības iesniedzēja (intelektuālā) īpašuma tiesības Direktīvas 2004/48/EK piemērošanās jomā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV L 157, 45. lpp.).


title: Lieta F-45/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. maijā – ZZ /Komisija

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. maijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-45/14)
   2014/C 212/60
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – D. de Abreu Caldas, M. de abreu Caldas, J.-N. Louis, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja pensijas tiesību pārskaitīšanu uz Savienības pensiju shēmu, kurā tiek piemēroti Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta jaunie VĪN

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 25. septembra lēmumu par viņa pensijas tiesību priekšrocību aprēķināšanu, kas iegūtas pirms stāšanās darbā Komisijā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Apvienotās lietas T-458/09 un T-171/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 22. marta spriedums — Slovak Telekom /Komisija (Konkurence — Administratīvā procedūra — Lēmums par informācijas pieprasījumu — Pieprasītās informācijas nepieciešamība — Labas pārvaldības princips — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/23

         Vispārējās tiesas 2012. gada 22. marta spriedums — Slovak Telekom/Komisija
   (Apvienotās lietas T-458/09 un T-171/10) (1)

   (Konkurence - Administratīvā procedūra - Lēmums par informācijas pieprasījumu - Pieprasītās informācijas nepieciešamība - Labas pārvaldības princips - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums)
   2012/C 133/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovak Telekom a.s. (Bratislava, Slovākija) (pārstāvis — sākotnēji M. Maier, L. Kjølbye un D. Geradin, vēlāk L. Kjølbye, D. Geradin un G. Berrisch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, K. Mojzesowicz un J. Bourke (lieta T-171/10))

      Priekšmets

   Prasības atcelt, pirmkārt, Komisijas 2009. gada 3. septembra Lēmumu C(2009) 6840 par procedūru saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu un 24. panta 1. punktu (Lieta COMP/39.523 — Slovak Telekom) un, otrkārt, Komisijas 2010. gada 8. februāra Lēmumu C(2010) 902 par procedūru saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu un 24. panta 1. punktu (Lieta COMP/39.523 — Slovak Telekom)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Slovak Telekom a.s. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010.


title: Lieta T-579/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 12. decembra rīkojums — Akhras /Padome (Pagaidu noregulējums — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība — Būtiska un neatgriezeniska kaitējuma neesamība)

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/15

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 12. decembra rīkojums — Akhras/Padome
   (Lieta T-579/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu un pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība - Būtiska un neatgriezeniska kaitējuma neesamība)
   2012/C 39/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Tarif Akhras (Homs, Sīrija) (pārstāvji — S. Ashley un S. Millar, solicitors, D. Wyatt, QC, un R. Blakeley, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un M.-M. Joséphidès)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu un Padomes 2011. gada 2. septembra Lēmuma 2011/522/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 228, 16. lpp.), Padomes 2011. gada 2. septembra Regulas (ES) Nr. 878/2011, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 228, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 23. septembra Lēmuma 2011/628/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 247, 1. lpp.), un Padomes 2011. gada 13. oktobra Regulas (ES) Nr. 1011/2011, ar ko groza Regulu Nr. 442/2011 (OV L 269, 18. lpp.), piemērošanas apturēšanu tiktāl, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-367/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. jūlijā — Polijas Republika/Eiropas Komisija

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/47

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. jūlijā — Polijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta T-367/13)
   2013/C 260/84
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis — B. Majczyna)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 2. maija Īstenošanas lēmumu 2013/214/ES (izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 2436), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1), ciktāl no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti Polijas Republikā akreditētas maksāšanas aģentūras izdevumi EUR 8 292 783,94 apmērā, kā arī 71 610 559,39 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Regulas (EK) Nr. 1258/1999 7. panta 4. punkta pirmā daļa un Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. panta 1. punkts, prasot finanšu korekciju, pamatojoties uz kļūdaini konstatētiem faktiem un kļūdainu tiesību interpretāciju, kaut gan Polijas iestāžu izdevumi ir atbilduši Kopienu tiesību normām.
               Šajā pamatā prasītāja norāda, ka atbilstoši Komisijas lēmumam prasītāsfinanšu korekcijas iemesls bija piecas pasākuma “Atbalsts daļēji naturālām saimniecībām” izpildes nepilnības. Pirmā nepilnība attiecoties uz prasības, ka saņēmējam vismaz 50 % no atbalsta līdzekļiem ir jāparedz pārstrukturēšanas pasākumiem, pārkāpumu. Otra nepilnība esot lauksaimniecībā derīgo dzīvnieku kontroles neietveršana sākotnējā iesnieguma administratīvajā kontrolē attiecībā uz lauksaimnieka norādīto uzņēmuma ekonomisko izaugsmi (UEI). Trešā nepilnība attiecoties uz apgalvoto prasības veikt kontroli uz vietas programmas īstenošanas pirmajā gadā pārkāpumu. Ceturtā nepilnība, pēc Komisijas uzskatiem, esot pamatotas saiknes starp pagaidu mērķiem un valsts vajadzībām neesamība. Bet piektā nepilnība attiecoties uz pagaidu mērķu kvantitatīvas noteikšanas prasības pārkāpumu. Prasītāja iebilst pret Komisijas tiesību interpretāciju un faktiskajiem konstatējumiem attiecībā uz katru no minētajām apgalvotajām nepilnībām.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas būtiskas formas prasības, jo esot izmantota finanšu korekcijas metode, ar ko esot klajā pretrunā Regulas (EK) Nr. 1258/1999 7. panta 4. punkta ceturtajai daļai un Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. panta 2. punktam, kā arī Pamatnostādnēm VI/5330/97.
               Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka Komisija esot pieņēmusi finanšu korekcijas metodi, kas ir pretrunā Savienības tiesībām, kā arī Pamatnostādnēm VI/5330/97. Turklāt, pēc prasītājas uzskatiem, divpusēja procedūra Polijas iestādēm neesot devusi iespēju veikt apgalvoto nepilnību vērtējuma pārbaudi, jo Komisija sniegusi vērtējumu tikai pēc divpusējās procedūras beigām. Pamatojoties uz minēto, prasītāja apgalvo, ka Komisija esot veikusi finanšu korekciju, rupji pārkāpjot grāmatojumu noskaidrošanas procedūru.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta LESD 296. panta otrā daļa, nepietiekami pamatojot apstrīdēto lēmumu.
               Prasītāja pārmet Komisijai, ka apstrīdētā lēmuma gadījumā Polijas iestādes nebija cieši iesaistītas lēmuma pieņemšanas procesā, jo Komisija iesniedza savu argumentēto atzinumu tikai pēc divpusējās konsultācijas. Komisija neesot norādījusi iemeslus un neesot pamatojusi faktiskos un tiesiskos konstatējumus, pamatojoties uz kuriem izdarīta finanšu korekcija.

      (1)  OV L 123, 4.5.2013., 11. lpp.


title: Lieta C-543/12: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Michal Zeman/Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 91/477/EEK – Eiropas šaujamieroču apliecības izsniegšana – Valsts tiesiskais regulējums, kurā šo apliecību paredzēts izsniegt tikai medību vai sporta šaujamieroču glabātājiem

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 4. septembra spriedums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Michal Zeman/Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline

      (Lieta C-543/12) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 91/477/EEK - Eiropas šaujamieroču apliecības izsniegšana - Valsts tiesiskais regulējums, kurā šo apliecību paredzēts izsniegt tikai medību vai sporta šaujamieroču glabātājiem)
      (2014/C 395/08)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Michal Zeman

         Atbildētāja: Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1991. gada 18. jūnija Direktīva 91/477/EEK par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli, redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīvu 2008/51/EK, jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tādi valsts tiesību akti kā pamatlietā aplūkotie, kuros Eiropas šaujamieroču apliecību atļauts izsniegt tikai medību vai sporta šaujamieroča glabātājiem.

         (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta F-121/14: Prasība, kas celta 2014. gada 27. oktobrī  – ZZ /Padome

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/57

         Prasība, kas celta 2014. gada 27. oktobrī – ZZ/Padome
   (Lieta F-121/14)
   (2015/C 007/73)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji – L. Levi un N. Flandin, advokāti)

      Atbildētāja: Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Padomes lēmumu, ar kuru no 2014. gada 1. janvāra prasītājas algai piemērota solidaritātes nodeva un viņas atalgojums nav ticis pielāgots laikposmā no 2014. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 30. jūnijam

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt skaidri izteikto lēmumu, kurā noteikta solidaritātes nodeva no 2014. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 30. jūnijam, lai arī pastāv algu pielāgošanas iesaldēšanas laikposms no 2014. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 30. jūnijam, un

               —

               atcelt netieši izteikto lēmumu nepiemērot prasītājas algai ikgadējo pielāgošanu laikposmam no 2014. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 30. jūnijam, ņemto vērā, ka šie divi lēmumi pirmo reizi tika atklāti prasītājas algas lapā par 2014. gada janvāri, kas paziņota 2014. gada 14. janvārī;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt 2014. gada 17. jūlija lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-143/13: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 26. aprīļa spriedums (Tribunalul Specializat Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bogdan Matei, Ioana Ofelia Matei/SC Volksbank România SA Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi līgumos, ko slēdz starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju — 4. panta 2. punkts — Līguma noteikumu negodīguma izvērtējums — Noteikumu par līguma galveno priekšmetu vai cenas vai atlīdzības atbilstīgumu izslēgšana ar nosacījumu, ka tie ir formulēti vienkāršā un skaidri saprotamā valodā — Līguma noteikumi par aizdevēja iekasējamo “riska komisiju”, ar kuriem tam ar zināmiem nosacījumiem ir atļauts vienpusēji grozīt procentu likmi

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/4

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 26. aprīļa spriedums (Tribunalul Specializat Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bogdan Matei, Ioana Ofelia Matei/SC Volksbank România SA

   (Lieta C-143/13) (1)

   (Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi līgumos, ko slēdz starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju - 4. panta 2. punkts - Līguma noteikumu negodīguma izvērtējums - Noteikumu par līguma galveno priekšmetu vai cenas vai atlīdzības atbilstīgumu izslēgšana ar nosacījumu, ka tie ir formulēti vienkāršā un skaidri saprotamā valodā - Līguma noteikumi par aizdevēja iekasējamo “riska komisiju”, ar kuriem tam ar zināmiem nosacījumiem ir atļauts vienpusēji grozīt procentu likmi)
   (2015/C 138/04)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Specializat Cluj

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Bogdan Matei, Ioana Ofelia Matei

      Atbildētāja: SC Volksbank România SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā jēdzieni “līguma galvenais priekšmets” un “cenas un atlīdzības, no vienas puses, atbilstīgums pakalpojumiem vai precēm, kas par to saņemtas, no otras puses”, principā neaptver tādus līguma noteikumu veidus kā pamatlietā apspriestie, kas ietverti aizdevuma līgumos, kuri ir noslēgti starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju, ar kuriem, pirmkārt, aizdevējam noteiktos apstākļos ir atļauts vienpusēji grozīt procentu likmi un, otrkārt, kuros ir paredzēta aizdevēja iekasējamā “riska komisijas nauda”. Tomēr iesniedzējtiesai šāda minēto līguma noteikumu kvalifikācija ir jāpārbauda, ņemot vērā attiecīgo līgumu veidu, vispārējo sistēmu un nosacījumus, kā arī juridisko un faktisko kontekstu, kurā tie ietilpst.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta C-543/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. oktobrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

   (Lieta C-543/15)
   (2016/C 016/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)

      Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 34. un 36. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu jaudas mehānismu elektroenerģijas nozarē, kāds ir pamatlietā, kas aprakstīts šā lēmuma 1., 15. un 17.–19. punktā?
   It īpaši:

               a)

               Lai gan jaudas mehānisms atlīdzina jaudas tikai atkarībā no to pieejamības, nevis no to faktiskās ražošanas, un, tā kā, nosakot piegādātāju saistības, tiek ņemta vērā starpsavienojumu ietekme, kas vājina cēloņsakarību starp ārvalstu jaudu izslēgšanu no mehānisma, kas noteikta ar dekrētu, un ierobežojošo efektu attiecībā uz pārrobežu elektroenerģijas tirdzniecību, kas no tā var izrietēt investoru resursu piešķiršanas izvēles un piegādātāju apgādes izvēles ziņā, vai Līguma 34. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj šādu izslēgšanas pasākumu?

               b)

               Ņemot vērā to Eiropas tiesību aktu, kuri reglamentē elektroenerģijas iekšējo tirgu, attīstību, vai uz dalībvalsts iedzīvotāju elektroenerģijas apgādes drošuma mērķi var attiecināt valsts drošības jēdzienu, kas paredzēts Līguma 36. pantā?

               c)

               Ņemot vērā it īpaši dalībvalstu rīcības brīvību attiecībā uz savu politiku noteikšanu, lai nodrošinātu elektroapgādes drošumu, kādi ir kritēriji, kas var ļaut pārbaudīt, vai decentralizētā tirgus jaudas mehānisms, kas pašreizējā Eiropas elektroenerģijas tirgus situācijā nozīmē ārvalstu jaudu izstumšanas pasākumu, ko kompensē tas, ka, nosakot piegādātāju saistības, tiek ņemti vērā starpsavienojumi, atbilst samērīguma nosacījumam, kas prasīts, lai piemērotu Līguma 36. pantu?


title: lieta C-411/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Juzgado de lo Social n o  33 de Madrid 2005. gada 14. novembra  rīkojumu lietā  Félix Palacios de la Villa  pret  Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral, Martín Tebar Less  un lietas dalībnieku, kas iestājies lietā —  Ministerio Fiscal

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Juzgado de lo Social no 33 de Madrid2005. gada 14. novembra rīkojumu lietā Félix Palacios de la Villa pret Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral, Martín Tebar Less un lietas dalībnieku, kas iestājies lietā — Ministerio Fiscal

   (lieta C-411/05)
   (2006/C 36/41)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Juzgado de lo Social no 33 de Madrid lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 14. novembra rīkojumu lietā Félix Palacios de la Villa pret Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral, Martín Tebar Less un lietas dalībnieku, kas iestājies lietā, — Ministerio Fiscal un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 22. novembrī.

      Juzgado de lo Social no 33 de Madrid lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:
   Vai vienlīdzīgas attieksmes princips, kas aizliedz diskrimināciju vecuma dēļ un kas nostiprināts EKL 13. pantā un Direktīvas 2000/78 (1) 2. panta 1. punktā, iestājas pret valsts likumu (precīzāk — vienotā pārejas noteikuma pirmo daļu likumā Nr. 14/2005 par kolektīvo līgumu noteikumiem, kas attiecas uz parastā pensijas vecuma sasniegšanu), saskaņā ar kuru par spēkā esošiem jāuzskata kolektīvajos līgumos minētie noteikumi par obligātu aiziešanu pensijā, kuros ka vienīgais nosacījums, lai personai rastos tiesības uz atbilstoši iemaksām uzkrāto vecuma pensiju, ir noteikts tikai tas, ka darbiniekam jābūt sasniegušam parasto pensijas vecumu un arī jāatbilst citiem kritērijiem, kas tiesību aktos ir noteikti sociālās drošības jomā?
   Ja uz iepriekšējo jautājumu sniegta apstiprinoša atbilde,
   Vai vienlīdzīgas attieksmes princips, kas aizliedz diskrimināciju vecuma dēļ un kas nostiprināts EKL 13. pantā un Direktīvas 2000/78 2. panta 1. punktā, uzliek pienākumu valsts tiesai izvairīties šajā lietā piemērot vienotā pārejas noteikuma pirmo daļu likumā Nr. 14/2005?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV 2000, L 303, 16. lpp.).