title: Lieta T-755/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 20. augusta rīkojums – FL Brüterei M-V u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus – Bioloģiskā lauksaimniecība – Lopkopība – Ražošanas izņēmuma noteikumi, kas piemērojami gadījumā, kad nav pieejami resursi no bioloģiskās lauksaimniecības – Nebioloģiski audzētu dzīvnieku izmantošana – Ražošanas izņēmuma noteikumu piemērošanas laikposma pagarināšana – Tieša skāruma neesamība – Pietiekami būtiska tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpuma neesamība – Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/10

      Vispārējās tiesas 2020. gada 20. augusta rīkojums – FL Brüterei M-V u.c./Komisija
      (Lieta T-755/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Bioloģiskā lauksaimniecība - Lopkopība - Ražošanas izņēmuma noteikumi, kas piemērojami gadījumā, kad nav pieejami resursi no bioloģiskās lauksaimniecības - Nebioloģiski audzētu dzīvnieku izmantošana - Ražošanas izņēmuma noteikumu piemērošanas laikposma pagarināšana - Tieša skāruma neesamība - Pietiekami būtiska tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpuma neesamība - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
      (2020/C 371/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: FL Brüterei M-V GmbH (Finkenthal, Vācija), Erdegut GmbH (Finkenthal), Ökofarm Groß Markow GmbH (Lelkendorf, Vācija) (pārstāvis: H. Schmidt, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Dawes, B. Eggers un B. Hofstötter)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2018/1584 (2018. gada 22. oktobris), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 889/2008, ar ko paredz sīki izstrādātus bioloģiskās ražošanas, marķēšanas un kontroles noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu (OV 2018, L 264, 1. lpp.), 1. panta 4. punktu un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts piespriest atlīdzināt, pirmām kārtām, zaudējumus, kuri prasītājām esot radušies minētā panta pieņemšanas rezultātā un, otrām kārtām, zaudējumus, kuri esot radušies FL Brüterei M-V tādēļ, ka Komisija neuzraudzīja, kā Nīderlandes iestādes ievēro Komisijas Regulas (EK) Nr. 889/2008 (2008. gada 5. septembris), ar ko paredz sīki izstrādātus bioloģiskās ražošanas, marķēšanas un kontroles noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu (OV 2008, L 250, 1. lpp.), 42. pantu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  FL Brüterei M-V GmbH, Erdegut GmbH un Ökofarm Groß Markow GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 93, 11.3.2019.


title: Lieta T-22/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 25. jūnija rīkojums – Noguer Enríquez u.c./Komisija (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Monetārais nolīgums starp Eiropas Savienību un Andoras Firstisti – Apgalvotā Komisijas nolaidība attiecībā uz nolīguma saturu – Apgalvotā Komisijas nolaidība nolīguma piemērošanas pārraudzībā – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/11

      Vispārējās tiesas 2020. gada 25. jūnija rīkojums – Noguer Enríquez u.c./Komisija
      (Lieta T-22/19) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Monetārais nolīgums starp Eiropas Savienību un Andoras Firstisti - Apgalvotā Komisijas nolaidība attiecībā uz nolīguma saturu - Apgalvotā Komisijas nolaidība nolīguma piemērošanas pārraudzībā - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2020/C 371/10)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Roser Noguer Enríquez (Andora la Velja, Andora), TB, Successors d’Higini Cierco García, SA (Andora la Velja), Cierco Martínez 2 2003, SL (Andora la Velja) (pārstāvji: J. Álvarez González un S. San Felipe Menéndez, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Triantafyllou un J. Baquero Cruz)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājiem esot nodarīts, pirmkārt, tāpēc, ka Komisija ir pieļāvusi nolaidību Monetārā nolīguma, kas 2011. gada 30. jūnijā ir noslēgts starp Eiropas Savienību un Andoras Firstisti, piemērošanas pārraudzībā, un, otrkārt, tāpēc, ka Komisija ir pieļāvusi nolaidību attiecībā uz šā nolīguma saturu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Roser Noguer Enríquez, TB, Successors d’Higini Cierco García, SA un Cierco Martínez 2 2003, SL, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 82, 4.3.2019.


title: Lieta T-190/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 17. augusta rīkojums – BF/Komisija (Prasība sakarā ar bezdarbību – Valsts atbalsts – Ūdensapgādes un kanalizācijas infrastruktūras ekspluatācija – Sākotnējā pārbaude par apgalvotu valsts atbalstu, ko piešķīrušas Vācijas iestādes – Otrais aicinājums rīkoties – Komisijas ieņemta nostāja – Regulas (ES) 2015/1589 12. panta 1. punkta otrā daļa – Regulas 2015/1589 24. panta 2. punkts – Prasības celšanas termiņš – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/12

      Vispārējās tiesas 2020. gada 17. augusta rīkojums – BF/Komisija
      (Lieta T-190/19) (1)

      (Prasība sakarā ar bezdarbību - Valsts atbalsts - Ūdensapgādes un kanalizācijas infrastruktūras ekspluatācija - Sākotnējā pārbaude par apgalvotu valsts atbalstu, ko piešķīrušas Vācijas iestādes - Otrais aicinājums rīkoties - Komisijas ieņemta nostāja - Regulas (ES) 2015/1589 12. panta 1. punkta otrā daļa - Regulas 2015/1589 24. panta 2. punkts - Prasības celšanas termiņš - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2020/C 371/11)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: BF (pārstāvji: S. Gesterkamp, advokāts, un C. Koenig, profesors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Němečková un K.-P. Wojcik)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar kuru tiek lūgts atzīt, ka Komisija ir prettiesiski atturējusies pieņemt lēmumu par sākotnējās pārbaudes procedūras pabeigšanu attiecībā uz apgalvoto valsts atbalstu, ko Vācijas iestādes piešķīrušas, pirmkārt, sabiedrībai A, un, otrkārt, sabiedrībai B.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2)

                  BF sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta T-272/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 31. jūlija rīkojums – TO/EĀDD (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus – Civildienests – Līgumdarbinieki – Atteikums pieņemt darbā, ņemot vērā nepiemērotību veikt amata pienākumus – Termiņi prasību celšanai – Absolūts raksturs – Nokavējums – Termiņa aprēķināšana – Tā datuma noteikšana, no kura sākot ieinteresētā persona varēja iepazīties ar lēmuma saturu – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/12

      Vispārējās tiesas 2020. gada 31. jūlija rīkojums – TO/EĀDD
      (Lieta T-272/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Civildienests - Līgumdarbinieki - Atteikums pieņemt darbā, ņemot vērā nepiemērotību veikt amata pienākumus - Termiņi prasību celšanai - Absolūts raksturs - Nokavējums - Termiņa aprēķināšana - Tā datuma noteikšana, no kura sākot ieinteresētā persona varēja iepazīties ar lēmuma saturu - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2020/C 371/12)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: TO (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) (pārstāvji: S. Marquardt un R. Spac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt, pirmām kārtām, EĀDD 2018. gada 15. jūnija lēmumu, ar ko prasītāja tika informēta, ka viņa neatbilst visiem pieņemšanas darbā nosacījumiem, kuri ir minēti Eiropas Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 82. pantā, un ka viņu nav iespējams pieņemt darbā kā EĀDD līgumdarbinieci un, otrām kārtām, šīs pašas iestādes 2019. gada 14. janvāra lēmumu noraidīt viņas 2018. gada 14. septembra sūdzību un, otrkārt, saņemt atlīdzinājumu par zaudējumiem, kurus viņa esot cietusi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2)

                  TO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta T-604/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 3. augusta rīkojums – Inova Semiconductors/EUIPO – Venta Servicio LED (“ISELED”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atteikšanās no attiecināšanas uz Eiropas Savienību sakarā ar starptautisko reģistrāciju – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/13

      Vispārējās tiesas 2020. gada 3. augusta rīkojums – Inova Semiconductors/EUIPO – Venta Servicio LED (“ISELED”)
      (Lieta T-604/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Atteikšanās no attiecināšanas uz Eiropas Savienību sakarā ar starptautisko reģistrāciju - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2020/C 371/14)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Inova Semiconductors GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis: T. Schmidpeter, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Palmero Cabezas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Venta Servicio LED, SL (Martorell, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 25. jūnija lēmumu lietā R 2149/2018-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Venta Servicio LED un Inova Semiconductors.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Inova Semiconductors GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 363, 28.10.2019.


title: Lieta T-613/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 2. septembra rīkojums – ENIL Brussels Office u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – ERAF – Darbības programma “Izaugsmes reģioni” – Prioritārais virziens Nr. 5. (Reģionu sociālā infrastruktūra) – Dotācija, kuras mērķis ir deinstitucionalizēt pakalpojumus pieaugušajiem un personām ar invaliditāti – Atteikums apturēt uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus pēc personu ar invaliditāti aizstāvības un pārstāvības organizāciju lūguma – Nepārsūdzams akts – Nepieņemamība)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/14

      Vispārējās tiesas 2020. gada 2. septembra rīkojums – ENIL Brussels Office u.c./Komisija
      (Lieta T-613/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Darbības programma “Izaugsmes reģioni” - Prioritārais virziens Nr. 5. (Reģionu sociālā infrastruktūra) - Dotācija, kuras mērķis ir deinstitucionalizēt pakalpojumus pieaugušajiem un personām ar invaliditāti - Atteikums apturēt uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus pēc personu ar invaliditāti aizstāvības un pārstāvības organizāciju lūguma - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
      (2020/C 371/15)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office) (Brisele, Beļģija), Validity Foundation-Mental Disability Advocacy Centre (Budapešta, Ungārija) un Center for Independent Living Association (Sofija, Bulgārija) (pārstāvji: B. Van Vooren un L. Gorywoda, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: S. Pardo Quintillán un J. Hradil)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 24. maija vēstuli, ar ko šī iestāde pauda nostāju par aicinājumu rīkoties, kuru prasītāji tai uz LESD 265. panta pamata bija nosūtījuši ar 2019. gada 26. aprīļa vēstuli un kurā Komisija būtībā tika aicināta apturēt uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus attiecībā uz dotāciju piešķiršanu programmā “Atbalsts vecāka gadagājuma cilvēkiem un cilvēkiem ar invaliditāti paredzēto sociālo pakalpojumu deinstitucionalizācijai” (BG16RFOP0001-5.002) un visus ar to saistītos maksājumus.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office), Validity Foundation-Mental Disability Advocacy Centre un Center for Independent Living Association atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta T-801/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 2. septembra rīkojums – DTE Systems/EUIPO – Speed-Buster (“PedalBox +”) (Prasība atcelt tiesību aktu – Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “PedalBox +” – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Tiesību ļaunprātīga izmantošana – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/15

      Vispārējās tiesas 2020. gada 2. septembra rīkojums – DTE Systems/EUIPO – Speed-Buster (“PedalBox +”)
      (Lieta T-801/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “PedalBox +” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Tiesību ļaunprātīga izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2020/C 371/16)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: DTE Systems GmbH (Recklinghausen, Vācija) (pārstāvis: U. Vietmeyer, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Hanne)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Speed-Buster GmbH & Co. KG (Sinzig, Vācija) (pārstāvis: C. Gries, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 5. septembra lēmumu lietā R 1934/2018-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Speed-Buster un DTE Systems.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  DTE Systems GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 27, 27.1.2020.


title: Lieta T-162/20 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 12. augusta rīkojums – Indofil Industries (Netherlands)/EFSA (Pagaidu noregulējums – Augu aizsardzības līdzekļi – Regula (EK) Nr. 1107/2009 – EFSA veiktās pārbaudes par aktīvās vielas mankoceba apstiprināšanas pārskatīšanu secinājumu publicēšana – Lūgums piemērot konfidencialitāti konkrētām rindkopām – Atteikums piešķirt konfidencialitāti – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Fumus boni juris neesamība)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/15

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 12. augusta rīkojums – Indofil Industries (Netherlands)/EFSA

      (Lieta T-162/20 R)
      (Pagaidu noregulējums - Augu aizsardzības līdzekļi - Regula (EK) Nr. 1107/2009 - EFSA veiktās pārbaudes par aktīvās vielas mankoceba apstiprināšanas pārskatīšanu secinājumu publicēšana - Lūgums piemērot konfidencialitāti konkrētām rindkopām - Atteikums piešķirt konfidencialitāti - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Fumus boni juris neesamība)
      (2020/C 371/17)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Indofil Industries (Netherlands) BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: C. Mereu un S. Englebert, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (pārstāvji: D. Detken un S. Gabbi, kam palīdz G. Rusconi un O. Cesana, advokāti)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgta EFSA 2020. gada 28. janvāra lēmuma EFSA/LA/DEC/22911258/2020 par lūgumu iekšēji pārskatīt lēmumu, kas pieņemts par prasītāja pieteikumiem par konfidencialitātes ievērošanu attiecībā uz aktīvās vielas mankoceba risku novērtējuma profesionālizvērtēšanas secinājumiem, izpildes apturēšana.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  2020. gada 7. aprīļa rīkojumu lietā T-162/20 R atcelt.

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-358/20 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 18. augusta rīkojums – Net Technologies Finland/REA (Pagaidu noregulējums – Dotācijas līgums, kas noslēgts Septītās pamatprogrammas pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007 – 2013) ietvaros – Piešķirto līdzekļu atmaksāšana – Paziņojumi par parādu – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/16

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 18. augusta rīkojums – Net Technologies Finland/REA

      (Lieta T-358/20 R)
      (Pagaidu noregulējums - Dotācijas līgums, kas noslēgts Septītās pamatprogrammas pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007 – 2013) ietvaros - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Paziņojumi par parādu - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2020/C 371/18)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Net Technologies Finland Oy (Helsinki, Somija) (pārstāvji: S. Pappas un N. Kyriazopoulou, advokāti)

         Atbildētājs: Pētniecības izpildaģentūra (pārstāvji: S. Payan-Lagrou un V. Canetti, pārstāvji, kam palīdz M. Le Berre, advokāts)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt divu REA2020. gada 7. maija paziņojumu par parādu izpildi attiecībā uz prasītājas veicamo kopējās summas 188 477,27 EUR apmērā samaksu, kuras termiņš ir 2020. gada 22. jūnijs.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Atcelt 2020. gada 18. jūnija rīkojumu lietā Net Technologies Finland Oy (T-358/20 R).

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-494/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. jūlijā – Satabank/ECB

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/16

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. jūlijā – Satabank/ECB
      (Lieta T-494/20)
      (2020/C 371/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Satabank plc (St. Julians, Malta) (pārstāvis: O. Behrends, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 15. maija lēmumu, ar kuru ECB atteicās pārņemt tiešu uzraudzību un dot norādījumus kompetentajai personai, lai nodrošinātu, ka bankai vairs netiek liegta piekļuve saviem birojiem, informācijai, sistēmām, vietnēm, dokumentiem, personālam un līdzekļiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot kļūdaini pieņēmusi, ka prasītā darbība ir ārpus ECB kompetences un tā arī neesot sniegusi atbilstošu sava lēmuma pamatojumu.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas prasītāja tiesības, kas tam ir atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pārkāpusi prasītāja tiesības, kas tam ir atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pārkāpusi prasītāja tiesības, kas tam ir atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantam.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pārkāpusi prasītāja tiesības, kas tam ir atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pantam.

                  6.

                  Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB neesot izpildījusi savus pienākumus atbilstoši Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 6. panta 5. punkta b) apakšpunktam (1) un Eiropas Centrālās bankas Regulas (ES) Nr. 468/2014 (2) 67. pantu.

                  7.

                  Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pārkāpusi principu, ka ECB jārīkojas tādā veidā, kas padara par iespējamu reglamentējošo pienākumu izpildi.

                  8.

                  Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pieļāvusi pilnvaru nepareizu izmantošanu (détournement de pouvoir).

         (1)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).

         (2)  Eiropas Centrālās bankas Regula (ES) Nr. 468/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko izveido vienotā uzraudzības mehānisma pamatstruktūru Eiropas Centrālās bankas sadarbībai ar nacionālajām kompetentajām un norīkotajām iestādēm (VUM pamatregula) (OV 2014, L 141, 1. lpp.).


title: Lieta T-533/20: Prasība, kas celta 2020. gada 24. augustā – Green Power Technologies/Komisija un kopuzņēmums ECSEL

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/17

      Prasība, kas celta 2020. gada 24. augustā – Green Power Technologies/Komisija un kopuzņēmums ECSEL

      (Lieta T-533/20)
      (2020/C 371/20)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Green Power Technologies, S.L. (Bollullos de la Mitación, Spānija) (pārstāvji: A. León González un A. Martínez Solís, advokāti)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija un kopuzņēmums ECSEL

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  konstatēt un atzīt, ka ar OLAF2018. gada 9. jūlija ziņojumu un 2020. gada 12. jūnija e-pasta vēstules veidā noformēto lēmumu, ar kuru šis ziņojums ir apstiprināts, kā arī rīcību šajā lietā ir pārkāpts Savienības tiesību kopums (aquis), un līdz ar to atcelt minēto ziņojumu;

                  —

                  konstatēt un atzīt, ka GPTECH ir pienācīgi izpildījusi līgumsaistības, kas tai bija saskaņā ar projektiem POLLUX (100205), IoE (269374), MOTORBRAIN (270693) un AGATE (325630); līdz ar to atzīt par attiecināmām izmaksas, kuru summu tiek prasīts atmaksāt ar ECSEL izdoto paziņojumu par parādu 4440200016;

                  —

                  ievērojot iepriekš minēto, atzīt, ka ECSEL prasījums par summu 200 930,35euro apmērā ir nepamatots un prettiesisks, un tāpēc atcelt gan ECSEL izdoto paziņojumu par parādu, gan 2019. gada 20. janvārapre-information letter, no kuras tas izriet;

                  —

                  pakārtoti – gadījumā, ja paziņojums par parādu netiktu atzīts par spēkā neesošu – atzīt Komisijas atbildību nepamatotas iedzīvošanās dēļ;

                  —

                  piespriest Komisijai un ECSEL atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, vai – gadījumā, ja šajā prasībā izvirzītie prasījumi netiktu apmierināti – nepiespriest tiesāšanās izdevumus prasītajai, ņemot vērā šīs lietas komplicētību, kā arī neskaidrības jautājumā par tās faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šajā prasībā ir gan prasījumi par tiesību aktu atcelšanu, gan prasījumi, kas balstīti uz LESD 272. pantu. Ar šiem pēdējiem minētajiem prasījumiem Tiesai tiek lūgts atzīt, ka rīkojums par it kā parādu veidojošo summu atgūšanu un ECSEL izdotajā paziņojumā norādītā kaitējuma atlīdzinājuma samaksu ir prettiesisks.
      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka OLAF un ECSEL esot izdarījuši Eiropas Savienības pamattiesību pārkāpumu tādā ziņā, ka šo tiesību vispārpiemērojamības dēļ neviens no šiem subjektiem nedrīkst rīkoties, pārkāpjot Savienības pamattiesības un tās tiesību kopumu (aquis).

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka OLAF nepārzinot GPTECH darbību un nav izmantojis speciālistus inovācijas un attīstības jautājumos, lai varētu šo darbību izprast.

                  3.

                  Trešais pamats ir par to, ka OLAF neesot ņēmis vērā GPTECH argumentus un neesot atsūtījis pielikumus, kuros ir izklāstīts tā lēmuma pamatojums, tādējādi pārkāpjot tiesības uz labu pārvaldību (Hartas 41. pants) un tiesības uz aizstāvību (Hartas 47. un 48. pants).

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par to, ka izmaksas, kuras tiek mēģināts atgūt ar šajā lietā aplūkojamo paziņojumu par parādu, esot attiecināmas, un ka esot pārkāpti Septītās pētniecības un inovācijas pamatprogrammas dotāciju nolīguma II.4. punkts, II.7.1. punkts; II.14.1. punkta a), b), c) un f) apakšpunkts, un II.15. punkts.

                  5.

                  Piektais pamats ir par ECSEL nepamatotu iedzīvošanos, jo projekti ir pienācīgi pabeigti.


title: Lieta T-552/20: Prasība, kas celta 2020. gada 2. septembrī – MD/Komisija

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/18

      Prasība, kas celta 2020. gada 2. septembrī – MD/Komisija
      (Lieta T-552/20)
      (2020/C 371/21)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: MD (pārstāve: A. Ricci, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir vērsta pret lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 14 amata pakāpē 2019. gada paaugstināšanas amatā ietvaros (2019. gada 14. novembra administratīvā informācija Nr. 32-2019).
      Prasības pamatošanai prasītājs ir izvirzījis četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz nepietiekamu pamatojumu lēmumā, ar kuru tika noraidīta prasītāja sūdzība. Šajā ziņā tiek apgalvots turpmāk minētais:

                              —

                              lēmumā par sūdzības noraidīšanu iecēlējinstitūcija neesot norādījusi individuālu un atbilstošu pamatu, uz kura ir balstīts lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā;

                              —

                              attiecībā uz otro sūdzības daļu (vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, it īpaši saistībā ar salīdzinošo vērtējumu) pamatojums neesot norādīts vispār;

                              —

                              attiecībā uz trešo sūdzības daļu (Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punkta pārkāpums) esot norādīts nepietiekams pamatojums.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz Civildienesta noteikumu 45. panta pārkāpumu, it īpaši tādēļ, ka neesot veikts efektīvs ierēdņu snieguma salīdzinošais vērtējums. Šajā ziņā tiek apgalvots turpmāk minētais:

                              —

                              esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz prasītāja atbildības līmeni visā attiecīgajā novērtējuma periodā, salīdzinājumā ar pārējiem prasībā minētajiem paaugstinātajiem ierēdņiem;

                              —

                              esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz kritēriju par svešvalodu, kas nav dzimtā valoda, izmantošanu, pildot pienākumus, salīdzinājumā ar pārējiem prasībā minētajiem paaugstinātajiem ierēdņiem.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz diskrimināciju vecuma dēļ saistībā ar jebkādas paaugstināšanas “lietderīgo iedarbību”. Šajā ziņā tiek apgalvots turpmāk minētais:

                              —

                              nepaaugstināšana amatā esot balstīta uz šīs paaugstināšanas ekonomiskās priekšrocības neesamību prasītāja vecuma dēļ, proti, viņa drīzās pensionēšanās dēļ;

                              —

                              esot pārkāpts diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums un kā viens no paaugstināšanas amatā pakārtotajiem kritērijiem esot ieviests nelikumīgs ekonomiskas dabas kritērijs.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punkta pārkāpumu. Šajā ziņā tiek apgalvots turpmāk minētais:

                              —

                              neesot ievērots paaugstinājumu AD 14 amata pakāpē vidējais skaits piecu gadu laikposmā;

                              —

                              atbildē uz prasītāja sūdzību informācija par 6. panta 2. punkta ievērošanu neesot tikusi sniegta ne Komisijas darbiniekiem, ne prasītājam;

                              —

                              ņemot vērā īpašo kontekstu, pierādīšanas pienākumam esot bijis jāgulstas uz atbildētājas administrāciju.


title: Lieta T-556/20: Prasība, kas celta 2020. gada 4. septembrī – D&A Pharma/Komisija un EMA

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/19

      Prasība, kas celta 2020. gada 4. septembrī – D&A Pharma/Komisija un EMA

      (Lieta T-556/20)
      (2020/C 371/22)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Debregeas et associés Pharma (D&A Pharma) (Parīze, Francija) (pārstāvji: N. Viguié un D. Krzisch, advokāti)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija un Eiropas Zāļu aģentūra

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2020. gada 6. jūlija Īstenošanas lēmumu, ar ko ir atteikta atļauja laist apgrozībā cilvēkiem paredzētās zāles “Hopveus – nātrija oksibāts” atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 726/2004;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai un EMA atlīdzināt izmaksas un tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot savu prasību, prasītājs izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts, pirmkārt, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru, 62. panta 1. punkts, un, otrkārt, Cilvēkiem paredzētu zāļu pastāvīgās komitejas (turpmāk tekstā – “CHMP”) iekšējā reglamenta 11. pants. Prasītājs norāda, ka procedūrā, kuras rezultāta ir pieņemts CHMP atzinums, esot pieļauti pārkāpumi, jo CHMP, tā kā tai tas tika lūgts Hopveus tirdzniecības atļaujas (turpmāk tekstā – “TA”) ar nosacījumiem pārskatīšanas procedūras ietvaros, bija jākonsultējas ar zinātnisko konsultatīvo grupu “Scientific Advisory Group on Psychiatry”, kas ir kompetenta un neatkarīga iestāde. Taču tas netika izdarīts.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas Nr. 726/2004 63. panta 2. punkts tādējādi, ka procedūra CHMP nebija objektīva, jo konkrētiem ekspertiem ad hoc komitejā, kuru sasauca CHMP, bija interešu konflikts. Prasītājs uzskata, ka eksperti, kuri strādāja tostarp kā farmācijas sabiedrību padomnieki tādu zāļu attīstībā, kuras varēja konkurēt ar Hopveus, nevar piedalīties ekspertu ad hoc grupās. Tātad viņu dalība pārkāpjot objektīvās neatkarības principu, kā to definē Savienības tiesa un Eiropas Cilvēktiesību tiesa, un radot pamatotas aizdomas par prasītāja iesniegtā TA ar nosacījumiem pieteikuma pārbaudes neitralitāti un objektivitāti.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ad hoc komitejas 2020. gada 6. aprīļa sēdes protokolā neesot ievērots EMA dokumenta “Zinātnisko konsultatīvo grupu (SAG) un ekspertu ad hoc grupu uzdevumi, mērķi un iekšējais regulējums” 3.7. pants.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, atsakot TA ar nosacījumiem piešķiršanu tādēļ, ka “Hopveus priekšroku/risku ziņojums nebija labvēlīgs”, Eiropas Komisija neesot ievērojusi Komisijas Regulā Nr. 507/2006 (2006. gada 29. marts) par cilvēkiem paredzēto zāļu tirdzniecības atļauju ar nosacījumiem, uz ko attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004, noteikto regulējumu un līdz ar to esot pieļāvusi apstrīdētajā lēmumā vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principa pārkāpumu. Prasītājs uzskata, ka šis secinājums esot balstīts uz tiesību kļūdu un uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo Regula Nr. 507/2006 nenosaka, ka AKK ar nosacījumiem piešķiršanai kandidātam būtu jāiesniedz izsmeļoši klīniskie dati bez metodoloģiskajiem ierobežojumiem. TA ar nosacījumiem “balstās uz mazāk pilnīgiem datiem nekā tie, ko parasti pieprasa, un uz tām attiecas īpaši pienākumi”. Šajā lietā šo pētījumu pat esot pārskatījusi Farmakovigilances riska vērtēšanas komiteja (turpmāk tekstā – “PRAC”) un CHMP, veicot ikgadējo uz nātrija oksibāta pamata esošo zāļu novērtējumu, kura spēkā esamību attiecībā uz bioekvivalentām zālēm Alcover apstiprināja šī iestāde un Eiropas Komisija. Prasītājs secina, ka EMA tātad nevarēja uzskatīt, ka prasītāja iesniegto pētījumu – no kuriem daži jau bija apstiprināti 2010. gada zinātniskajā atzinumā – ierobežojumi bijuši būtiski un noteicoši, runājot par TA ar nosacījumiem, un šāda kritika nav tikusi izteikta atļauju bez nosacījumiem, kas piešķirtas konkurentiem, ietvaros.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, atsakot piešķirt TA ar nosacījumiem tādēļ, ka “Hopveus priekšroku/risku ziņojums nebija labvēlīgs”, Eiropas Komisija esot savā lēmumā pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu, pieļaujot arī acīmredzamu kļūdu vērtējumā un Regulas Nr. 726/2004 16. panta pārkāpumu. Prasītājs norāda, ka EMA struktūrvienības (CHMP un PRAC) sniegušas attiecīgo Alcover un Hopveus priekšrocību/riska ziņojumiem pretējus atzinumus, lai gan ir atzīts šo zāļu bioekvivalents un tas, ka tās abas izmanto vienādas patoloģijas ārstēšanai. Šie atšķirīgie atzinumi netiek paskaidroti ne ar vienu objektīvu atšķirību, proti, attiecībā uz Eiropas tiesību aktu zāļu jomā mērķiem. Turklāt priekšrocību/riska ziņojums nevar būt atšķirīgs vērtējumos pirms TA un pēc TA.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā neesot ievērots vienlīdzīgas attieksmes un saskaņotības starp EMA struktūrvienību atzinumiem princips, kā arī laba pārvaldības princips, jo CHMP un PRAC pastāvīgi esot sniegušas pretrunīgus atzinumus attiecībā uz Alcover un Hopveus izmantošanu ambulatori vai slimnīcā.


title: Lieta T-558/20: Prasība, kas celta 2020. gada 8. septembrī – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Huawei Technologies (“GT10”)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/21

      Prasība, kas celta 2020. gada 8. septembrī – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Huawei Technologies (“GT10”)
      (Lieta T-558/20)
      (2020/C 371/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: S. Malynicz, QC, un M. Maier, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GT10” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 738 306

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 8. jūlija lēmums lietā R 2554/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo netika specifiski identificēta konkrētā sabiedrības daļa;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo netika ņemti vērā pierādījumi par to, kā konkrētā sabiedrības daļa visticamāk uztvers agrāko Eiropas Savienības preču zīmi;

                  —

                  iebildumu, kas pamatoti ar iepriekš minēto 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 8. panta 5. punktu, citu elementu neņemšana vērā;

                  —

                  valsts tiesiskā regulējuma nepiemērošana saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punktu;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums, jo netika ņemti vērā citi elementi saskaņā ar tiesisko regulējumu par maldinošu izmantošanu.


title: Lieta T-559/20: Prasība, kas celta 2020. gada 7. septembrī – Yadex International/EUIPO – Sütas süt ürünleri (“PINAR Süzme Peynir”)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/22

      Prasība, kas celta 2020. gada 7. septembrī – Yadex International/EUIPO – Sütas süt ürünleri (“PINAR Süzme Peynir”)
      (Lieta T-559/20)
      (2020/C 371/24)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Yadex International GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis: N. Johnson, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sütas süt ürünleri AS (Bursa, Turcija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: starptautiska grafiskas preču zīme “PINAR Süzme Peynir” reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 394 295

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 2. jūlija lēmums lietā R 2127/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt prasītājas 2019. gada 23. septembra apelācijas sūdzību par Iebildumu nodaļas 2019. gada 23. jūlija lēmumu;

                  —

                  piespriest otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-560/20: Prasība, kas celta 2020. gada 7. septembrī – Yadex International/EUIPO – Sütas süt ürünleri (“PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz”)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/22

      Prasība, kas celta 2020. gada 7. septembrī – Yadex International/EUIPO – Sütas süt ürünleri (“PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz”)
      (Lieta T-560/20)
      (2020/C 371/25)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Yadex International GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis: N. Johnson, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sütas süt ürünleri AS (Bursa, Turcija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: starptautiska grafiskas preču zīme “PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz” reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 396 036

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 2. jūlija lēmums lietā R 2126/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt prasītājas 2019. gada 23. septembra apelācijas sūdzību par Iebildumu nodaļas 2019. gada 23. jūlija lēmumu;

                  —

                  piespriest otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-561/20: Prasība, kas celta 2020. gada 8. septembrī – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Vieta Audio (“Vita”)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/23

      Prasība, kas celta 2020. gada 8. septembrī – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Vieta Audio (“Vita”)
      (Lieta T-561/20)
      (2020/C 371/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: S. Malynicz, QC, un P. Ruess, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Vieta Audio, SA (Barselona, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Vita” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 993 361

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 22. jūnija lēmums lietā R 425/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-562/20: Prasība, kas celta 2020. gada 10. septembrī – Upper Echelon Products/EUIPO (“Everlasting Comfort”)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/24

      Prasība, kas celta 2020. gada 10. septembrī – Upper Echelon Products/EUIPO (“Everlasting Comfort”)
      (Lieta T-562/20)
      (2020/C 371/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Upper Echelon Products LLC (Ostina, Teksasa, Amerikas Savienotās valstis) (pārstāvis – M. Izquierdo Blanco, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “Everlasting Comfort” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 429 637

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 14. jūlija lēmums lietā R 952/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un reģistrēt preču zīmi Nr. 11 429 637 attiecībā uz visām pieteiktajām precēm;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-566/20: Prasība, kas celta 2020. gada 11. septembrī – Residencial Palladium/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (“PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH”)

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/24

      Prasība, kas celta 2020. gada 11. septembrī – Residencial Palladium/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (“PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH”)
      (Lieta T-566/20)
      (2020/C 371/28)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Spānija) (pārstāve: D. Solana Giménez, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme “PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 564 701

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 30. jūnija lēmums lietā R 1542/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 8 564 701 par spēkā neesošu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

      Lai pamatotu savu prasību, prasītāja norāda, ka Apelācijas padome esot kļūdaini balstījusi savu lēmumu uz to, ka prasītāja nav pienācīgi pierādījusi agrāka nereģistrēta apzīmējuma “GRAND HOTEL PALLADIUM” plašāku nekā tikai vietējas nozīmes izmantošanu un mērogu.


title: Lieta T-570/20: Prasība, kas celta 2020. gada 11. septembrī – Kedrion/EMA

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/26

      Prasība, kas celta 2020. gada 11. septembrī – Kedrion/EMA

      (Lieta T-570/20)
      (2020/C 371/30)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kedrion SpA (Barga, Itālija) (pārstāvis: V. Salvatore, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un

                  —

                  piespriest Eiropas Zāļu aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā.

         Motīvi un galvenie argumenti

      Sūdzība ir vērsta pret Eiropas Zāļu aģentūras lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītājas iesniegtais atkārtotais pieteikums piekļūt dokumentiem un kurš ir ticis pieņemts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1) 8. pantu (dokuments EMA/336464/2020). Ar šo pieteikumu tika lūgta piekļuve dokumentiem, ko bija iesniedzis jaunais pakalpojumu sniedzējs, kurš nodrošina plazmas vākšanu un pārliešanu Itālijā no tajā esošajiem asinsdonoru centriem.
      Papildinot lēmumā par sākotnējā pieteikuma noraidījumu jau ietverto pamatojumu, ar kuru tika atteikta piekļuve pieprasītajiem dokumentiem un kurš daļēji tika atkārtots apstrīdētajā lēmumā, EMA papildus ir precizējusi, ka piekļuves atteikums esot uzskatāms par attaisnojamu, ņemot vērā, ka pieprasītajā dokumentā esot ietverta informācija, kas ir norādīta arī kādu zāļu tirdzniecības reģistrācijas apliecības pieteikuma (turpmāk tekstā – “RAP”) 3.2.S veidlapā, kā arī tajā ir atrodama cita informācija par PMF (Plasma Master File) turētāja un centru savstarpējām līgumiskajām attiecībām un nolīgumiem, tādējādi EMA vēlreiz uzsvēra nepieciešamību aizsargāt šādu komerciāli konfidenciālu informāciju.
      Prasības pamatojumam prasītāja ir izvirzījusi divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pārkāpumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka tiesības piekļūt dokumentiem ir arī viens no veidiem, kā tiek īstenots un nodrošināts pārredzamības princips, kurš saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 1. pantu ir viens no pamatprincipiem, uz kuriem ir balstīta Savienība. Līdz ar to iestāde, kura ir saņēmusi pieteikumu, nevarot aprobežoties vienīgi ar atbildi, ka piekļuve dokumentam ir atsakāma tajā ietvertās neizpaužamās informācijas dēļ; šai iestādei ir detalizēti un precīzi jāpārbauda informācijas saturs, lai varētu nodrošināt piekļuvi dokumentam pēc tam, kad tajā, ja nepieciešams, konfidencialitātes nolūkos ir aizklāti teksta fragmenti vai daļas, kas satur komerciāli konfidenciālu informāciju. Aģentūra nevarot vispārīgi atsaukties uz PMF ietverto komerciāla rakstura līgumu vai vienošanos aizsardzību, baidīdamās par kaitējuma radīšanu PMF turētāja interesēm, situācijā, kad šādam iebildumam nav nozīmes, jo lūgums par piekļuvi attiecas uz to dokumenta daļu, kurā ir ietverts savākšanas centru saraksts.

                  2.

                  Otrais pamats ir balstīts uz apgalvojumu, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo esot nepareizi izmantotas pilnvaras un tā pamatojums esot nepietiekams, neloģisks un pretrunīgs.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktam, pat ja pieprasītais dokuments ietver komerciāli konfidenciālu informāciju, piekļuve var tikt sniegta, ja tajā iekļautās informācijas izpaušana tiek pamatota ar sevišķām sabiedrības interesēm. Šajā ziņā atbildētāja, balstīdamās uz judikatūru, apgalvo, ka prasītājai esot pienākums norādīt konkrētos apstākļus, uz kuriem būtu balstītas sevišķas sabiedrības intereses, kas pamatotu komerciāli konfidenciālu informāciju saturošu dokumentu izsniegšanu. Tomēr ar to, pirmkārt, nevarot izslēgt iestādes, kurai tiek pieprasīta informācija, pienākumu atzīt, ka ar dokumentu ir jāļauj iepazīties acīmredzami atzīstamu sevišķu sabiedrības interešu dēļ; tāpat arī, otrkārt, nevarot pamatoti secināt, ka prasītājas norādītajos apstākļos, balstoties uz apsvērumu par iepriekš veikto pārbaužu rezultātā neatklātiem pārkāpumiem, izrietētu, ka asinsdonoru centru sagatavotās plazmas savākšanas pakalpojumu, kā arī no plazmas iegūtu zāļu izgatavošanas, uzglabāšanas un piegādes pakalpojumu nodrošināšanā iesaistīto uzņēmējsabiedrību rotācija vienmēr tiek realizēta, nekaitējot sabiedrības interesēm.

         (1)  OV 2001, L 145, 43. lpp.


title: Lieta T-572/20: Prasība, kas celta 2020. gada 7. septembrī – Spisto/Komisija

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/27

      Prasība, kas celta 2020. gada 7. septembrī – Spisto/Komisija
      (Lieta T-572/20)
      (2020/C 371/31)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Amanda Spisto (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2019. gada 24. septembra lēmumu noraidīt viņas lūgumu pārskatīt konkursu EPSO/AD/371/19 – Field 1;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu noraidīt 2020. gada 26. maija sūdzību;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot savu prasību, prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek izvirzīta iebilde par paziņojuma par konkursu, uz kura pamata tika pieņemts apstrīdētais lēmums, prettiesiskumu, jo tas pārkāpjot tiesiskās drošības, pārredzamības un paredzamības principus ne tikai atlases kritēriju novērtējumā, bet arī “atbilstības” novērtējumā, kas EPSO atlases komisijas locekļiem jāveic, lemjot “talantu vērtētāja” pārbaudījuma ietvaros.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nav pamatots. Prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums atbilstoši EPSO atlases komisijas lēmumam neesot ļāvis novērtēt veidu, kādā ir veikts novērtējums, izmantotos kritērijus un veidu, kādā ir lemts par jautājumu atbilstību.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta T-573/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. septembrī – MG/EIB

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/28

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. septembrī – MG/EIB
      (Lieta T-573/20)
      (2020/C 371/32)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: MG (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

            līdz ar to:

                  —

                  atcelt EIB 2018. gada 11. oktobra lēmumu, ar kuru prasītājam tika atteikts ģimenes pabalsts (ieskaitot tostarp bērnudārza un CPE izmaksas, ko EIB nepamatoti atskaitīja no prasītāja algas līdz 2019. gada novembrim) un atvasinātās finanšu tiesības (ieskaitot tostarp nodokļu atvieglojumus un bērnu medicīnisko izdevumu, kurus sedzis prasītājs, atlīdzināšanu);

                  —

                  pēc vajadzības atcelt 2019. gada 7. janvāra vēstuli/lēmumu, ar kuru noraidīti visi prasītāja lūgumi;

                  —

                  pēc vajadzības atcelt EIB 2020. gada 30. jūlija lēmumu, kas pieņemts vienošanās neesamības gadījumam un ar ko tika apstiprināts 2018. gada 11. oktobra lēmums;

                  —

                  atlīdzināt prasītāja mantisko un morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot savu prasību, prasītājs izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu.

                  2.

                  Otrais pamats ir par pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.

                  3.

                  Trešais pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Pakārtoti prasītājs izvirza iebildi par administratīvo normu saistībā ar ģimenes pabalstiem prettiesiskumu, jo tās esot pretrunā vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principiem.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par, pirmkārt, Padomes Regulas (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 260/68 (1968. gada 29. februāris), ar ko paredz Eiropas Kopienu nodokļa piemērošanas nosacījumus un procedūru (OV 1968, L 56, 8. lpp.), 3. panta 4. punkta pārkāpumu, un, otrkārt, acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  5.

                  Piektais pamats ir par Eiropas Parlamenta un Padomes regulas (ES) 2018/1725 (2018. gada 23. oktobris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās un par šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 45/2001 un Lēmumu Nr. 1247/2002/EK (OV 2018, L 295, 39. lpp.), 4. panta 1. punkta pārkāpumu, Personāla reglamenta 12. panta pārkāpumu, labas administrācijas principa pārkāpumu un rūpības pienākuma neizpildi. Šī pamata pamatojumam prasītājs norāda, ka esot notikusi prettiesiska piekļuve viņa personas datiem, atbildētāja esot atteikusies uzsākt izmeklēšanu un apgalvo, ka tā esot sniegusi nepamatotu atbalstu viņa bijušajai sievai.

                  6.

                  Sestais pamats ir par Personāla reglamenta 41. panta pārkāpumu, labas administrācijas principa pārkāpumu un rūpības pienākuma neizpildi.


title: Lieta T-581/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. septembrī – YP/Komisija

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/29

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. septembrī – YP/Komisija
      (Lieta T-581/20)
      (2020/C 371/33)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: YP (pārstāvji: J. Van Rossum un J.-N. Louis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2019. gada 14. novembra lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 14 pakāpē 2019. amatā paaugstināšanas gadā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot savu prasību, prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 45. panta pārkāpumu. Prasītājs norāda, ka Komisija, veicot nopelnu salīdzinošo izvērtējumu, neesot ņēmusi vērā viņa bagātīgo valodu kombināciju.

                  2.

                  Otrais pamats ir par nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpumu. Prasītājs pārmet, ka amatā paaugstināmie ierēdņi apstrīdētajā lēmumā esot izslēgti automātiski, piemērojot tādu administratīvo praksi, proti, automātiski no amatā paaugstināšanas saraksta izslēgt visu to personāla locekļu uzvārdus, par kuriem tiek veikta izmeklēšana vai kuriem ir uzlikts administratīvais vai disciplinārais sods. Prasītājs uzskata, ka šāda prakse pārkāpjot nevainīguma prezumpcijas principu.

                  3.

                  Trešais pamats ir par 2019. gada 18. septembrī panāktā mierizlīguma lietās T-562/18 YP/Komisija un T-563/18 YP/Komisija pārkāpumu. Prasītājs uzskata, ka šī vienošanās pusēm esot saistoša un ka tām esot jāievēro visi tās punkti.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 3. punkta pārkāpumu. Prasītājs uzskata, ka saskaņā ar šo pantu par vienu nodarījumu var piemērot tikai vienu disciplinārsodu. Taču, lai gan automātiska izslēgšana no paaugstināšanai amatā piedāvāto un paaugstināto saraksta pati par sevi nav disciplinārsods, tās tomēr ir tiešas šādas izmeklēšanas uzsākšanas, disciplinārlietas vai disciplinārsoda sekas.


title: Lieta T-299/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 24. jūlija rīkojums – VG/Komisija

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 24. jūlija rīkojums – VG/Komisija
      (Lieta T-299/19) (1)

      (2020/C 371/34)
      Tiesvedības valoda – franču
      Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 230, 8.7.2019.


title: Lieta T-8/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 25. augusta rīkojums – Čehijas Republika/Komisija

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 25. augusta rīkojums – Čehijas Republika/Komisija
      (Lieta T-8/20) (1)

      (2020/C 371/35)
      Tiesvedības valoda – čehu
      Desmitās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 77, 9.3.2020.


title: Lieta T-76/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 25. augusta rīkojums – Čehijas Republika/Komisija

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 25. augusta rīkojums – Čehijas Republika/Komisija
      (Lieta T-76/20) (1)

      (2020/C 371/36)
      Tiesvedības valoda – čehu
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta T-450/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 25. augusta rīkojums – Tempora/Parlaments

text:
               3.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 25. augusta rīkojums – Tempora/Parlaments
      (Lieta T-450/20) (1)

      (2020/C 371/37)
      Tiesvedības valoda – franču
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Tiesas Spriedums (2020. gada 16. jūlijs) Lietā E-7/19 Tak – Malbik ehf. pret Islandes Autoceļu un piekrastes administrāciju (Vegagerðin) un Þróttur ehf. (Publiskais iepirkums – Direktīva 2014/24/ES – publisks būvdarbu līgums – publisks pakalpojumu līgums) 2020/C 374/07

text:
               5.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/44

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2020. gada 16. jūlijs)
      Lietā E-7/19

         Tak – Malbik ehf. pret Islandes Autoceļu un piekrastes administrāciju (Vegagerðin) un Þróttur ehf.

            (Publiskais iepirkums – Direktīva 2014/24/ES – publisks būvdarbu līgums – publisks pakalpojumu līgums)

      (2020/C 374/07)
      Lietā E-7/19, Tak – Malbik ehf. pret Islandes Autoceļu un piekrastes administrāciju (Vegagerðin) un Þróttur ehf. – PIEPRASĪJUMS Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu, kuru iesniegusi Publiskā iepirkuma sūdzību komiteja (Kærunefnd útboðsmála) attiecībā uz to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvu 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, un jo īpaši tās 2. panta 1. punkta 6., 7. un 9. apakšpunktu, – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson un tiesneši Per Christiansen un Bernd Hammermann (tiesnesis-referents), 2020. gada 16. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
      Apstākļos, kādi ir pamatlietā, nav konstatējams publisks būvdarbu līgums Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvas 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK 2. panta 1. punkta 6. apakšpunkta nozīmē. Publisks līgums, kura priekšmets ir tādu pakalpojumu sniegšana, kas nav Direktīvas 2014/24/ES 2. panta 1. punkta 6. apakšpunktā minētie pakalpojumi, ir publisks pakalpojumu līgums minētās direktīvas 2. panta 1. punkta 9. apakšpunkta nozīmē.


title: Norvēģijas Augstākās tiesas (Norges Høyesterett) 2020. gada 30. jūnija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu kriminālprocesā pret N (Lieta E-8/20) 2020/C 374/08

text:
               5.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/45

      Norvēģijas Augstākās tiesas (Norges Høyesterett) 2020. gada 30. jūnija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu kriminālprocesā pret N
      (Lieta E-8/20)
      (2020/C 374/08)
      Norvēģijas Augstākā tiesa 2020. gada 30. jūnija vēstulē, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2020. gada 2. jūlijā, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu kriminālprocesā pret N par šādiem jautājumiem.
      Jautājumi par likuma stāvokli pirms 2012. gada 1. jūnija
      1. jautājums. Vai Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētais jēdziens “slimības pabalsti” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver tādu pabalstu kā darba novērtējuma pabalsts (arbeidsavklaringspenger)?
      2. jautājums. Vai Regulas Nr. 1408/71 22. pants vai, iespējams, 19. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības uz naudas pabalstiem tiek piešķirtas tikai tad, ja personas dzīvesvieta (bosetting) ir EEZ valstī, kas nav kompetentā valsts, vai arī interpretācija ietver arī īsāku uzturēšanos (opphold), kā tas ir šajā lietā?
      3. jautājums. Ja interpretācija ietver arī īsāku uzturēšanos, kā tas ir šajā lietā, vai Regulas Nr. 1408/71 22. pants un tajā lasāmā atsauce uz kompetentās iestādes izsniegtu atļauju vai, iespējams, 19. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentā valsts var noteikt, ka personai tiesības saņemt darba novērtējuma pabalstu ir tikai ar nosacījumu, ka šī persona ir iesniegusi pieteikumu atļaujas saņemšanai un saņēmusi atļauju uzturēties (oppholde seg) citā EEZ valstī?
      4. jautājums. Ja tiek konstatēts, ka Regula Nr. 1408/71 nepiešķir tiesības uz darba novērtējuma pabalstu uzturēšanās laikā citā EEZ valstī vai, iespējams, ka šādas tiesības nevar piešķirt bez kompetentās iestādes atļaujas saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu, – vai ir jānosaka arī, vai attiecīgie valsts noteikumi ietilpst citu EEZ noteikumu piemērošanas jomā?
      5. jautājums. Vai EEZ līguma 28. vai 36. pants ir piemērojams situācijā, kad EEZ valstspiederīgais brīvā laika pavadīšanas nolūkā īsāku laiku uzturas citā EEZ valstī?
      6. jautājums. Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, – vai valsts tiesību aktos paredzētie tālāk uzskaitītie nosacījumi ir brīvas pārvietošanās ierobežojums saskaņā ar EEZ līguma 28. pantu vai 36. pantu:

                  —

                              i)

                              pabalstu var piešķirt tikai uz ierobežotu laiku, kas saskaņā ar administratīvajiem apkārtrakstiem parasti nedrīkst pārsniegt četras nedēļas gadā, un

                  —

                              ii)

                              attiecīgā uzturēšanās ārvalstīs ir saderīga ar tādu pienākumu izpildi, kas saistīti ar noteiktu darbību, un tā netraucē kompetentajai iestādei veikt uzraudzību un kontroli, un

                  —

                              iii)

                              attiecīgajai personai ir jāiesniedz kompetentajai iestādei pieteikums atļaujas saņemšanai un jāsaņem tās izsniegta atļauja (un paziņošanas pienākuma izpilde tiek kontrolēta, izmantojot paziņojuma veidlapu)?

            7. jautājums. Ja i) apakšpunktā minētais nosacījums ir ierobežojums, – vai šo nosacījumu var attaisnot tādējādi, ka tas vispārēji nodrošina tādu apsvērumu ievērošanu, kuri ir ii) apakšpunktā minētā nosacījuma pamatā, proti, nodrošina ar noteiktu darbību saistītu pienākumu izpildi, kā arī uzraudzību un kontroli?
      8. jautājums. Ja i) apakšpunktā minēto nosacījumu nevar attaisnot un ii) un iii) apakšpunktā minētie nosacījumi ir ierobežojums, – vai ii) un iii) apakšpunktā minētos nosacījumus var attaisnot, pamatojoties uz tiem pašiem apsvērumiem?
      9. jautājums. Ja ii) un iii) apakšpunktā minētie nosacījumi ir attaisnojami, – vai ar EEZ līguma 28. un 36. pantu ir saderīgi, ka personai, kura nav iesniegusi pieteikumu atļaujas saņemšanai un attiecīgi nav saņēmusi atļauju pārcelt pabalstus uz citu EEZ valsti, un kura kompetentajai iestādei sniedz nepareizu informāciju par uzturēšanās vietu (oppholdssted), tiek piespriests atmaksāt pabalstu, kas tādējādi ir saņemts nelikumīgi saskaņā ar valsts tiesību aktiem?
      10. jautājums. Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, – vai ar EEZ līguma 28. un 36. pantu ir saderīgi, ka attiecīgajai personai, iespējams, tiek piemērots kriminālsods par nepareizas informācijas sniegšanu, kā rezultātā kompetentā iestāde ir tikusi maldināta un veikusi nepamatotus maksājumus?
      11. jautājums. Ja atbilde uz 5. jautājumu ir noliedzoša, – vai Direktīvas 2004/38 4. vai 6. pants ir piemērojams situācijā, kad EEZ valsts pilsonis brīvā laika pavadīšanas nolūkā īsāku laiku uzturas citā EEZ valstī? Ciktāl ir piemērojams 6. pants, – vai minētais noteikums uzliek pienākumus piederības valstij? Ja 4. vai 6. pants ir piemērojams un uz to pamata var vērsties pret piederības valsti, tiek uzdots 6.–10. jautājums, ciktāl tie ir atbilstīgi.
      Jautājumi par tiesību aktu stāvokli pēc 2012. gada 1. jūnija
      12. jautājums. Vai Regulas Nr. 883/2004 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētais jēdziens “slimības pabalsti” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver tādu pabalstu kā darba novērtējuma pabalsts?
      13. jautājums. Vai Regulas Nr. 883/2004 21. panta 1. punktā minētais jēdziens “uzturēšanās”, kas 1. panta k) punktā ir definēts kā “pagaidu dzīvesvieta”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver katru tādu īstermiņa uzturēšanos, kas nav dzīvesvieta, citā EEZ valstī, ieskaitot tādu uzturēšanos, kāda ir šajā lietā?
      14. jautājums. Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, – vai Regulas Nr. 883/2004 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas tikai uz situācijām, kad medicīniskā diagnoze ir noteikta uzturēšanās citā EEZ valstī laikā, vai arī uz situācijām, kad – kā šajā gadījumā – diagnozi pirms izbraukšanas ir atzinusi kompetentā iestāde?
      15. jautājums. Ja 21. pants ir piemērojams tādā situācijā, kāda ir šajā lietā, – vai minētais noteikums, kā arī nosacījums “atbilstoši tiesību aktiem, ko tā piemēro”, ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentā EEZ valsts var saglabāt šos uzskaitītos nosacījumus:

                  —

                              i)

                              pabalstu var piešķirt tikai uz ierobežotu laiku, kas saskaņā ar administratīvajiem apkārtrakstiem parasti nedrīkst pārsniegt četras nedēļas gadā, un

                  —

                              ii)

                              attiecīgā uzturēšanās ārvalstīs ir saderīga ar tādu pienākumu izpildi, kas saistīti ar noteiktu darbību, un tā netraucē kompetentajai iestādei veikt uzraudzību un kontroli, un

                  —

                              iii)

                              attiecīgajai personai ir jāiesniedz kompetentajai iestādei pieteikums atļaujas saņemšanai un jāsaņem tās izsniegta atļauja (un paziņošanas pienākuma izpilde tiek kontrolēta, izmantojot paziņojuma veidlapu)?

            16. jautājums. Ja 21. pants nepieļauj i) apakšpunktā minēto nosacījumu, bet pieļauj ii) un iii) apakšpunktā minētos nosacījumus, – vai ii) un iii) apakšpunktā minētie nosacījumi ietilpst citu EEZ noteikumu piemērošanas jomā (skat. 4. un turpmākos jautājumus)?


title: Tiesas Spriedums (2020. gada 16. jūlijs) Lietā E-8/19 Scanteam AS pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Ārlietu ministrija (Publiskais iepirkums – Direktīva 2014/24/ES – “līgumslēdzējas iestādes” definīcija – EBTA valsts diplomātiskā pārstāvniecība – EEZ tiesību piemērojamība – EEZ līguma 126. pants – EEZ līguma ģeogrāfiskā darbības joma) 2020/C 374/09

text:
               5.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/47

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2020. gada 16. jūlijs)
      Lietā E-8/19

         Scanteam AS pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Ārlietu ministrija

            (Publiskais iepirkums – Direktīva 2014/24/ES – “līgumslēdzējas iestādes” definīcija – EBTA valsts diplomātiskā pārstāvniecība – EEZ tiesību piemērojamība – EEZ līguma 126. pants – EEZ līguma ģeogrāfiskā darbības joma)

      (2020/C 374/09)
      Lietā E-8/19, Scanteam AS pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Ārlietu ministrija – PIEPRASĪJUMS Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu, kuru iesniegusi Norvēģijas Publisko iepirkumu sūdzību izskatīšanas padome (Klagenemnda for offentlige anskaffelser) attiecībā uz to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvu 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, ar pielāgojumiem Līgumam par Eiropas Ekonomikas zonu – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson (tiesnesis-referents) un tiesneši Per Christiansen un Bernd Hammermann, 2020. gada 16. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
      Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu ir piemērojama iepirkuma procedūrai, kuru EBTA valsts diplomātiskā pārstāvniecība veic trešā valstī tad, ja iepirkums ir pietiekami cieši saistīts ar EEZ.


title: Apvienotās lietas C-674/18 un C-675/18: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 9. septembra spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EM/TMD Friction GmbH (C-674/18), FL/TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Uzņēmumu pāreja – Direktīva 2001/23/EK – 3. un 5. pants – Darba ņēmēju tiesību aizsardzība – Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā – Cesija, ko veic uzņēmuma, kurš nodod īpašumtiesības un ir maksātnespējas procesā, likvidators – Vecuma arodpensijas pabalsti – Cesionāra pienākumu ierobežojums – Atbilstoši uzņēmumu papildu pensiju shēmai maksājamā pabalsta summa, kas aprēķināta atkarībā no darba ņēmēja darba samaksas maksātnespējas procesa uzsākšanas brīdī – Direktīva 2008/94/EK – 8. pants – Tiešā iedarbība – Nosacījumi)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/2

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 9. septembra spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EM/TMD Friction GmbH (C-674/18), FL/TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18)
      (Apvienotās lietas C-674/18 un C-675/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Uzņēmumu pāreja - Direktīva 2001/23/EK - 3. un 5. pants - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība - Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Cesija, ko veic uzņēmuma, kurš nodod īpašumtiesības un ir maksātnespējas procesā, likvidators - Vecuma arodpensijas pabalsti - Cesionāra pienākumu ierobežojums - Atbilstoši uzņēmumu papildu pensiju shēmai maksājamā pabalsta summa, kas aprēķināta atkarībā no darba ņēmēja darba samaksas maksātnespējas procesa uzsākšanas brīdī - Direktīva 2008/94/EK - 8. pants - Tiešā iedarbība - Nosacījumi)
      (2020/C 378/02)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesarbeitsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: EM (C-674/18), FL (C-675/18)

         Atbildētājas: TMD Friction GmbH (C-674/18), TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīva 2001/23/EEK (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darba ņēmēju tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā, it īpaši ņemot vērā tās 3. panta 1. un 4. punktu, kā arī 5. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīm normām uzņēmuma, uz kuru attiecas maksātnespējas process, pārejas gadījumā, ko īsteno šā uzņēmuma likvidators, nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kā tas ir interpretēts valsts judikatūrā, saskaņā ar kuru: ja notikums, kas dod tiesības uz pensiju atbilstoši uzņēmumu papildu pensiju shēmai, notiek pēc maksātnespējas procesa uzsākšanas, īpašumtiesību saņēmējs nav atbildīgs par darba ņēmēja iegūstamām tiesībām uz šo vecuma pensiju, kas ir uzkrātas par nodarbinātības laikposmiem pirms maksātnespējas procesa uzsākšanas, ar nosacījumu, ka attiecībā uz summas daļu, par kuru īpašumtiesību saņēmējs nav atbildīgs, ir paredzēti pasākumi darba ņēmēju interešu aizsardzībai tādā līmenī, kas ir vismaz līdzvērtīgs Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/94/EK (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā 8. pantā prasītajam aizsardzības līmenim.

                  2)

                  Direktīvas 2001/23 3. panta 4. punkta b) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar Direktīvas 2008/94 8. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tas ir interpretēts valsts judikatūrā un kurā ir paredzēts, ka notikuma, kas dod tiesības uz vecuma pabalstiem saskaņā ar uzņēmuma papildpensijas shēmu, iestāšanās gadījumā pēc tāda maksātnespējas procesa uzsākšanas, kurā notiek uzņēmuma pāreja, attiecībā uz šo pabalstu daļu, par kuru īpašumtiesību saņēmējs nav atbildīgs, pirmkārt, atbilstoši valsts tiesībām noteiktai garantijas iestādei maksātnespējas gadījumam nav jāiejaucas, ja iegūstamās tiesības uz vecuma pabalstiem nebija galīgas brīdī, kad tika uzsākts šis maksātnespējas process, un, otrkārt, lai noteiktu summu, kas attiecas uz šo pabalstu daļu, par kuru ir atbildīga šī iestāde, šo summu aprēķina, pamatojoties uz darba ņēmēja mēneša bruto darba samaksu, kāda viņam bija minētā procesa uzsākšanas brīdī, ja tā rezultātā šim darba ņēmējam tiek liegta šajā tiesību normā garantētā minimālā aizsardzība, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  3)

                  Direktīvas 2008/94 8. pantam, ciktāl tajā ir paredzēta darba ņēmēju iegūto vai iegūstamo tiesību uz vecuma pabalstiem minimālā aizsardzība, var būt tieša iedarbība, un tādējādi uz to var atsaukties attiecībā pret privāto tiesību subjektu, kuru attiecīgā dalībvalsts ir izraudzījusies kā garantijas iestādi darba devēju maksātnespējas gadījumam arodpensiju jomā, ar nosacījumu, pirmkārt, ka, ņemot vērā šai iestādei uzticēto garantijas funkciju un nosacījumus, kādos tai tā ir jāpilda, tā ir pielīdzināma valstij un, otrkārt, ka šī funkcija faktiski attiecas uz vecuma pabalstu veidiem, kuriem šajā 8. pantā ir paredzēts aizsardzības minimums, un tas ir jānosaka iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 103, 18.3.2019.


title: Lieta C-719/18: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vivendi SA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Elektroniskās komunikācijas – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. panta 2. punkts – Plašsaziņas līdzekļu brīvība un plurālisms – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – LESD 49. pants – Direktīva 2002/21 EK – 15. un 16. pants – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek aizliegts uzņēmumam ar būtisku ietekmi tirgū vienā nozarē ieņemt “būtisku ekonomisku apmēru” citā nozarē – Ieņēmumu, kas gūti elektronisko komunikāciju nozarē un plašsaziņas līdzekļu nozarē, aprēķins – Elektronisko komunikāciju nozares definīcija – Tādu tirgu ierobežošana, kuri pakļauti ex ante regulējumam – Saistītu sabiedrību ieņēmumu ņemšana vērā – Atšķirīgs ieņēmumu slieksnis sabiedrībām, kas darbojas elektronisko komunikāciju nozarē)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/3

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vivendi SA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      (Lieta C-719/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektroniskās komunikācijas - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. panta 2. punkts - Plašsaziņas līdzekļu brīvība un plurālisms - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - LESD 49. pants - Direktīva 2002/21 EK - 15. un 16. pants - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek aizliegts uzņēmumam ar būtisku ietekmi tirgū vienā nozarē ieņemt “būtisku ekonomisku apmēru” citā nozarē - Ieņēmumu, kas gūti elektronisko komunikāciju nozarē un plašsaziņas līdzekļu nozarē, aprēķins - Elektronisko komunikāciju nozares definīcija - Tādu tirgu ierobežošana, kuri pakļauti ex ante regulējumam - Saistītu sabiedrību ieņēmumu ņemšana vērā - Atšķirīgs ieņēmumu slieksnis sabiedrībām, kas darbojas elektronisko komunikāciju nozarē)
      (2020/C 378/03)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vivendi SA

         Atbildētāja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         piedaloties: Mediaset SpA

         Rezolutīvā daļa

      LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kura rezultātā citā dalībvalstī reģistrētai sabiedrībai, kuras gūtie ieņēmumi elektronisko komunikāciju nozarē – kā tā ir definēta šajā valsts tiesiskajā regulējumā – pārsniedz 40 % no kopējiem šajā nozarē gūtajiem ieņēmumiem, tiek aizliegts saņemt vairāk nekā 10 % no integrētā komunikāciju sistēmā gūtajiem ieņēmumiem.

         (1)  OV C 103, 18.3.2019.


title: Lieta C-784/18 P: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums – Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung/Eiropas Komisija (Apelācija – Orhūsas konvencija – Regula (EK) Nr. 1367/2006 – 2. panta 1. punkta g) apakšpunkts un 10. panta 1. punkts – Administratīvu aktu iekšēja pārskatīšana – Attiecināmība tikai uz individuāli piemērojamiem pasākumiem – Īstenošanas regula (ES) 2016/1056 – Darbīgās vielas glifosāta apstiprinājuma perioda pagarināšana – Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu – Vispārpiemērojams pasākums – Noraidīšana)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/4

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums – Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung/Eiropas Komisija
      (Lieta C-784/18 P) (1)

      (Apelācija - Orhūsas konvencija - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - 2. panta 1. punkta g) apakšpunkts un 10. panta 1. punkts - Administratīvu aktu iekšēja pārskatīšana - Attiecināmība tikai uz individuāli piemērojamiem pasākumiem - Īstenošanas regula (ES) 2016/1056 - Darbīgās vielas glifosāta apstiprinājuma perioda pagarināšana - Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu - Vispārpiemērojams pasākums - Noraidīšana)
      (2020/C 378/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (pārstāvis: A. Willand, Rechtsanwalt)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Eggers un G. Gattinara)

         Persona, kas iestājusies lietā otras lietas dalībnieces prasījumu atbalstam:
         Bayer Agriculture BVBA (pārstāvji: H. Berger, A. Burghardt, J. Wauters, Rechtsanwälte, un G. Forwood, avocate)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung sedz savus, kā arī atlīdzina Bayer Agriculture BVBA un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 54, 11.2.2019.


title: Lieta C-817/18 P: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums – Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland u.c./Eiropas Komisija u.c. (Apelācija – Valsts atbalsts – Atbalsta shēma saistībā ar dabas teritoriju subsidētu iegādi vai nodošanu bezatlīdzības lietošanā – Iepriekšējas izskatīšanas procedūra – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu – Prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamība – Regula (EK) Nr. 659/1999 – 1. panta h) punkts – Jēdziens “ieinteresētās personas” – Konkurences ziņojums – Jēdziens “nopietnas grūtības” – Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums – Pakārtotas darbības – Sasaiste)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/5

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums – Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland u.c./Eiropas Komisija u.c.
      (Lieta C-817/18 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsta shēma saistībā ar dabas teritoriju subsidētu iegādi vai nodošanu bezatlīdzības lietošanā - Iepriekšējas izskatīšanas procedūra - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 1. panta h) punkts - Jēdziens “ieinteresētās personas” - Konkurences ziņojums - Jēdziens “nopietnas grūtības” - Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums - Pakārtotas darbības - Sasaiste)
      (2020/C 378/06)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, Vereniging It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap, Stichting Het Limburgs Landschap (pārstāvji: P. H. L. M. Kuypers un M. de Wit, advocaten)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: S. Noë un P.–J. Loewenthal)

         Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters, Exploitatiemaatschappij De Berghaaf BV, Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe, BV Landgoed Den Alerdinck II, Landgoed Ampsen BV, Pallandt van Keppel Stichting, Landgoed Kasteel Keppel BV, Baron van Lynden, Stichting het Lijndensche Fonds voor Kerk en Zending, Landgoed Welna BV, BV Landgoed “Huis te Maarn”, Vicariestichting De Vijf Capellarijen/Ambachtsheerlijkheid Kloetinge, Maatschappij tot Exploitatie van het Landgoed Tongeren onder Epe BV, Landgoed Anderstein NV, Landgoed Bekspring BV, Landgoed Nijenhuis en Westerflier BV, Landgoed Caprera BV, Landgoed Schapenduinen BV, Stichting Schapenduinen, Landgoed de Noetselenberg BV (pārstāvji: D. Gillet, T. Ruys, P. Wytinck un A. A. Al Khatib, advocaten)

         Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: M. K. Bulterman un M. L. Noort)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, Vereniging It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap, Stichting Het Limburgs Landschap atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Komisija un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 82, 4.3.2019.


title: Apvienotās lietas no C-21/19 līdz C-23/19: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret XN (C-21/19), YO (C-22/19), P. F. Kamstra Recycling BV (C-23/19) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Atkritumi – Sūtījumi – Regula (EK) Nr. 1013/2006 – Atkritumi, uz kuriem attiecas iepriekšējas rakstiskas paziņošanas un piekrišanas procedūra – 1. panta 3. punkts – Sūtījumi, uz kuriem attiecas apstiprināšanas prasības – Direktīva 2008/98/EK – 5. panta 1. punkts – Jēdziens “blakusprodukti” – Regula (EK) Nr. 1069/2009 – 3. panta 1. punkts – Jēdziens “dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti” – Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un citu vielu maisījuma sūtījumi)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/6

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret XN (C-21/19), YO (C-22/19), P. F. Kamstra Recycling BV (C-23/19)
      (Apvienotās lietas no C-21/19 līdz C-23/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Atkritumi - Sūtījumi - Regula (EK) Nr. 1013/2006 - Atkritumi, uz kuriem attiecas iepriekšējas rakstiskas paziņošanas un piekrišanas procedūra - 1. panta 3. punkts - Sūtījumi, uz kuriem attiecas apstiprināšanas prasības - Direktīva 2008/98/EK - 5. panta 1. punkts - Jēdziens “blakusprodukti” - Regula (EK) Nr. 1069/2009 - 3. panta 1. punkts - Jēdziens “dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti” - Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un citu vielu maisījuma sūtījumi)
      (2020/C 378/07)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

      XN (C-21/19), YO (C-22/19), P. F. Kamstra Recycling BV (C-23/19)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 5. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1069/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regula), 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka materiāls, ko nevar kvalificēt par “blakusproduktu” pirmās no šīm tiesību normām izpratnē, tomēr var tikt uzskatīts par “dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu” otrās no tām izpratnē.

                  2)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1013/2006 (2006. gada 14. jūnijs) par atkritumu sūtījumiem, kas grozīta ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 135/2012 (2012. gada 16. februāris), 1. panta 3. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu sūtījumi, uz kuriem attiecas Regula Nr. 1069/2009, ir izslēgti no Regulas Nr. 1013/2006, kas grozīta ar Regulu Nr. 135/2012, tvēruma, izņemot gadījumus, kad Regulā Nr. 1069/2009 skaidri ir paredzēts piemērot Regulu Nr. 1013/2006, kas grozīta ar Regulu Nr. 135/2012.

                  3)

                  Regulas Nr. 1013/2006, kas grozīta ar Regulu Nr. 135/2012, 1. panta 3. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma ir piemērojama trešās kategorijas dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu maisījuma Regulas Nr. 1069/2009 10. panta izpratnē un citu materiālu, kas ir kvalificēti kā nebīstami atkritumi Regulas Nr. 1013/2006, kas grozīta ar Regulu Nr. 135/2012, izpratnē, sūtījumiem. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu proporcijai maisījumā šajā ziņā nav nozīmes.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Apvienotās lietas C-84/19, C-222/19 un C-252/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Sąd Rejonowy Szczecin – Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Profi Credit Polska SA/QJ (C-84/19), BW/DR (C-222/19), QL/CG (C-252/19) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – 1. panta 2. punkts – Piemērošanas joma – Valsts tiesību norma, kurā ir paredzēta ar procentiem nesaistītu kredīta izmaksu maksimālā summa – 3. panta 1. punkts – Līguma noteikums, ar kuru uz patērētāju pārliktas aizdevēja saimnieciskās darbības izmaksas – Ievērojama nelīdzsvarotība pušu tiesībās un pienākumos – 4. panta 2. punkts – Pienākums izteikt līguma noteikumus vienkāršā, skaidri saprotamā valodā – Līguma noteikumi, kuros nav konkrēti norādīti pakalpojumi, par kuriem tajos ir paredzēta atlīdzība – Direktīva 2008/48/EK – 3. panta g) punkts – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikta tādas maksimālās kredīta izmaksu summas, neskaitot procentus, aprēķina metode, kas var tikt uzlikta patērētājam)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Sąd Rejonowy Szczecin – Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Profi Credit Polska SA/QJ (C-84/19), BW/DR (C-222/19), QL/CG (C-252/19)
      (Apvienotās lietas C-84/19, C-222/19 un C-252/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - 1. panta 2. punkts - Piemērošanas joma - Valsts tiesību norma, kurā ir paredzēta ar procentiem nesaistītu kredīta izmaksu maksimālā summa - 3. panta 1. punkts - Līguma noteikums, ar kuru uz patērētāju pārliktas aizdevēja saimnieciskās darbības izmaksas - Ievērojama nelīdzsvarotība pušu tiesībās un pienākumos - 4. panta 2. punkts - Pienākums izteikt līguma noteikumus vienkāršā, skaidri saprotamā valodā - Līguma noteikumi, kuros nav konkrēti norādīti pakalpojumi, par kuriem tajos ir paredzēta atlīdzība - Direktīva 2008/48/EK - 3. panta g) punkts - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikta tādas maksimālās kredīta izmaksu summas, neskaitot procentus, aprēķina metode, kas var tikt uzlikta patērētājam)
      (2020/C 378/08)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy Szczecin – Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Profi Credit Polska S.A. (C-84/19), BW (C-222/19), QL (C-252/19)

         Atbildētāji: QJ (C-84/19), DR (C-222/19), CG (C-252/19)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK, 3. panta g) punkts un 22. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums par patēriņa kredītu, kurā ir noteikts ar procentiem nesaistīto kredīta kopējo izmaksu, ko var uzlikt patērētājam, maksimālās summas aprēķināšanas veids, pat ja šis aprēķināšanas veids ļauj komersantam likt patērētājam segt ar tā saimniecisko darbību saistīto vispārējo izmaksu daļu, ar nosacījumu, ka šo noteikumu par maksimālo summu dēļ minētais tiesiskais regulējums nav pretrunā ar šo direktīvu saskaņotajiem noteikumiem.

                  2)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīvu 2011/83/ES, 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no šīs direktīvas piemērošanas jomas nav izslēgts līguma noteikums, kurā ar procentiem nesaistītās kredīta izmaksas ir noteiktas atbilstoši maksimālajam apmēram, kas paredzēts valsts tiesiskajā regulējumā par patēriņa kredītu, ja šajā regulējumā ir paredzēts, ka ar procentiem nesaistītas kredīta kopējās izmaksas nav jāmaksā daļā, kas pārsniedz šo maksimālo apmēru vai kredīta kopsummu.

                  3)

                  Direktīvas 93/13, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2011/83, 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz patēriņa kredīta līguma noteikumiem, ar kuriem patērētājiem uzliek citus maksājumus, nevis tikai kredīta pamatsummas un procentu atmaksu, neattiecas šajā tiesību normā paredzētais izņēmums, ja šajos noteikumos nav precizēta nedz šo maksājumu būtība, nedz tiem atbilstošie pakalpojumi un ja tie ir formulēti, radot sajukumu patērētājam attiecībā uz saviem pienākumiem un šo noteikumu ekonomiskajām sekām, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  4)

                  Direktīvas 93/13, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2011/83, 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka līguma noteikums par kredīta kopējām izmaksām, kas nav saistītas ar procentiem, kurā šīs izmaksas noteiktas augstākas par likumā paredzēto maksimālo apmēru un ar kuru uz patērētāju pārliek aizdevēja saimnieciskās darbības izmaksas, var radīt būtisku nelīdzsvarotību pušu tiesībās un pienākumos, kas izriet no līguma un kas ir par sliktu patērētājam, ja ar to patērētājam tiek uzlikti nesamērīgi maksājumi salīdzinājumā ar sniegumiem uz saņemtajām aizdevuma summām, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 164, 13.5.2019.

         OV C 280, 19.08.2019.