title: Lieta T-56/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 23. februārī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Civildienesta tiesas 2006. gada 14. decembra spriedumu lietā F-122/05 Economidis /Komisija

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/46

         Apelācija, ko 2007. gada 23. februārī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Civildienesta tiesas 2006. gada 14. decembra spriedumu lietā F-122/05 Economidis/Komisija
   (Lieta T-56/07 P)
   (2007/C 95/94)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)

      Pretējā puse procesā: Ioannis Economidis, Woluwé-St-Etienne (Beļģija)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl tajā ir apmierināti pirmie divi pamati, kuri balstīti uz iecelšanas procedūras prettiesiskumu un Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punkta, kā arī 31. panta pārkāpumu, un ciktāl ar to ir atcelta citas personas iecelšana par struktūrvienības “Biotehnoloģija un attīstīta genomika ”vadītāju, un tādējādi sākotnēji ir noraidīta prasītāja kandidatūra šim amatam;

               —

               pašai izskatot prāvu, apmierināt atbildētājas prasījumus pirmajā instancē un tātad noraidīt prasību lietā F-122/05;

               —

               pakārtoti, nodod lietu Civildienesta tiesai, lai tā lemtu par pārējiem pamatiem;

               —

               piespriest prasītājam pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē, kā arī segt pašam savus izdevumus Civildienesta tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   2006. gada 14. decembra spriedumā, kuru šajā apelācijā ir lūgts atcelt, Civildienesta tiesa (CDT) atcēla Komisijas 2004. gada 23. decembra lēmumu, ar kuru par struktūrvienības vadītāju ir iecelts cits kandidāts un tādējādi ir noraidīta prasītāja kandidatūra.
   Pamatojot prasību atcelt minēto spriedumu, Komisija ir izvirzījusi trīs pamatus; pirmais no tiem ir balstīts uz kļūdainu judikatūras lietā “Kratz” (1) piemērošanu minētajā lietā tiktāl, ciktāl piemērojamais jaunais tiesiskais regulējums, kura attiecīgās Civildienesta noteikumu normas un Komisijas lēmums par VLVP (2) atšķiras no tiesiskā regulējuma, kurš bija piemērojams lietā Kratz; Civildienesta tiesa šo apsvērumu nepamatoti nav ņēmusi vērā.
   Otrais Komisijas izvirzītais pamats ir balstīts uz varbūtējo pretrunu starp pārsūdzētā sprieduma pamatojumu, kurā vispirms ir konstatēts, ka ir piemērojams princips par funkciju un pakāpes nošķiršanu, iespējamību aizpildīt amata vietu, tikai pārceļot citā amatā, automātiski atstājot spēkā to pakāpi, kura izraudzītajam kandidātam ir dienā, kad viņu ieceļ amatā, bet kurā pēc tam Civildienesta tiesa ir secinājusi, ka pastāv pienākums publicēt [paziņojumus par] amata vietām, sagrupējot tās pa divām pakāpēm.
   Treškārt, Komisija apgalvo, — ja būtu jāizpilda pienākums publicēt [paziņojumus par] struktūrvienību vadītāju amata vietām grupās pa divām konkrētām pakāpēm, kurš iestādēm ir uzlikts ar pārsūdzēto spriedumu, prasītājam pirmajā instancē nebūtu intereses celt prasību un viņa prasība būtu noraidāma kā nepieņemama. Komisija norāda, ka pārsūdzētais spriedums tādējādi pārsniedz prasības priekšmetu pirmajā instancē.

      (1)  Pirmās instances tiesas 1995. gada 17. maija spriedums lietā T-10/94 Kratz/Komisija, Recueil, II-1455. lpp.

      (2)  Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Lēmums C (2004) 1597 par vidējā līmeņa vadības personālu, kas publicēts 2004. gada 23. jūnija“Administratīvajā informācijā ”Nr. 73/2004.


title: Lieta C-503/15: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedums (Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ramón Margarit Panicello/Pilar Hernández Martínez Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 267. pants — Tieslietu sekretārs — Jēdziens “valsts tiesa” — Obligātā jurisdikcija — Tiesas funkciju īstenošana — Neatkarība — Tiesas kompetences neesamība

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/8

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedums (Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ramón Margarit Panicello/Pilar Hernández Martínez

   (Lieta C-503/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 267. pants - Tieslietu sekretārs - Jēdziens “valsts tiesa” - Obligātā jurisdikcija - Tiesas funkciju īstenošana - Neatkarība - Tiesas kompetences neesamība)
   (2017/C 112/11)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ramón Margarit Panicello

      Atbildētāja: Pilar Hernández Martínez

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai nav kompetences atbildēt uz jautājumiem, kurus ir iesniedzis Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa (Terasas tiesas, kuras kompetencē ir izskatīt lietas par vardarbību pret sievietēm, tieslietu sekretārs, Spānija).

      (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta C-401/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — VDP Dental Laboratory NV pret Staatssecretaris van Financiën (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunkts — Atbrīvojuma piemērošanas joma — Zobu protēžu izgatavošana un labošana, izmantojot starpnieku, kas nav zobārsts vai zobu tehniķis — Apakšuzņēmuma līgums ar zobu tehniķi)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/17

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — VDP Dental Laboratory NV pret Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-401/05) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunkts - Atbrīvojuma piemērošanas joma - Zobu protēžu izgatavošana un labošana, izmantojot starpnieku, kas nav zobārsts vai zobu tehniķis - Apakšuzņēmuma līgums ar zobu tehniķi)
   (2006/C 331/28)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: VDP Dental Laboratory NV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — 13., 17. un 28. panta interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Jēdziens “zobu protēžu piegāde, ko veic zobārsti un zobu tehniķi” — Piegāde, ko veic nodokļu maksātājs, kurš ar zobu tehniķi ir noslēdzis apakšuzņēmuma līgumu par zobu protēzes izgatavošanu — Tiesības atskaitīt PVN gadījumā, kad piegāde tiek veikta citā dalībvalstī, kura uz to neattiecina atbrīvojumu
   Rezolutīvā daļa:
   13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, ir interpretējams tādā veidā, ka tas neattiecas uz zobu protēžu piegādēm, ko veic starpnieks — par kādu ir pamata lieta, — kurš nav zobārsts vai zobu tehniķis, bet kurš ir saņēmis šādas protēzes no zobu tehniķa.

      (1)  OV C 36, 11.2.2006.


title: Lieta T-424/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 5. decembra spriedums — Angelidis pret Parlamentu (Ierēdņi — Novērtējuma ziņojums — Prasība atcelt tiesību aktu — Nevēršanās pie nākamās tiešās augstākstāvošās amatpersonas — Pamatojums — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Novēlota sastādīšana — Morālais kaitējums — Pieņemamība)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/38

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 5. decembra spriedums — Angelidis pret Parlamentu
   (Lieta T-424/04) (1)

   (Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - Prasība atcelt tiesību aktu - Nevēršanās pie nākamās tiešās augstākstāvošās amatpersonas - Pamatojums - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Novēlota sastādīšana - Morālais kaitējums - Pieņemamība)
   (2006/C 331/83)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Angel Angelidis, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — M. Mustapha Pacha un J. de Wachter, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pirmkārt, atcelt prasītāja, Eiropas Parlamenta A3 pakāpes ierēdņa, novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2002. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību par kaitējumu, ko viņam esot nodarīts tādēļ, ka strīdīgajā novērtējuma ziņojumā esot pieļautas nelikumības, jo tas sastādīts novēloti.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.


title: Lieta T-226/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. jūnijā — Prana Haus /ITSB (PRANAHAUS)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. jūnijā — Prana Haus/ITSB (PRANAHAUS)
   (Lieta T-226/07)
   (2007/C 211/71)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Prana Haus GmbH, Freiburga (Vācija) (pārstāvis — N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt pirmās Apelāciju padomes 2007. gada 18. aprīļa Lēmumu lietā R 1611/2006-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam reģistrēt preču zīmes pieteikumu Nr. 4 839 916“PRANAHAUS” Kopienu preču zīmju reģistrā un

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiskā preču zīme “PRANAHAUS”, kas pieteikta precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 16. un 35. klasē (Pieteikums Nr. 4 839 916).

      Pārbaudītāja lēmums: Pieteikumu noraidīt.

      Apelāciju padomes lēmums: Apelāciju noraidīt.

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāv neviena šķēršļa pieteiktās preču zīmes reģistrēšanai.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-369/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. septembrī — EWRIA un citi/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/44

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. septembrī — EWRIA un citi/Komisija
   (Lieta T-369/08)
   (2008/C 301/75)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Wire Rope Importers Association (EWRIA), Hemer (Vācija); Câbleries Namuroises SA, Namūra (Beļģija); Ropenhagen A/S, Vallensbæk Strand (Dānija); Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH, Kaarst (Vācija); Heko Industrieerzeugnisse, Hemer (Vācija); Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH, Solms (Vācija); Jose Casañ Colomar SA, Valensija (Spānija); Denwire Ltd., Dudley (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — T. Lieber, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru Komisija ir noraidījusi prasītāju lūgumu veikt daļēju starpposma pārbaudi saistībā ar antidempinga pasākumiem attiecībā uz tērauda stiepļu trosēm (TST), lai koriģētu pasākumu piemērošanas jomu un no to produktu veidiem, uz kuriem attiecas pasākumi, izslēgtu vispārējas pielietojamības troses (VPT);

               —

               prasīt, lai Komisija uzsāk daļēju starpposma pārbaudi saistībā ar antidempinga pasākumiem, kas noteikti TST importam, lai koriģētu pasākumu piemērošanas jomu un no pasākumu piemērošanas jomas izslēgtu VPT;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iesniedzot šo prasību, prasītāji vēlas panākt, lai tiktu atcelts Komisijas 2008. gada 4. jūlija lēmums, ar kuru ir noraidīts prasītāju lūgums veikt daļēju starpposma pārbaudi saistībā ar antidempinga maksājumu, kas noteikts par dažām Ķīnas Tautas Republikas, Indijas, Dienvidāfrikas, Ukrainas un Krievijas Federācijas izcelsmes dzelzs vai tērauda trosēm un tauvām (1), nolūkā no to produktu veidiem, uz kuriem attiecas pasākumi, izslēgt vispārējas pielietojamības troses (VPT). Komisija atteicās uzsākt daļēju starpposma pārbaudi, jo nebija pierādījumu tam, ka abiem produktu veidiem, uz kuriem attiecas pasākumi, — tērauda stiepļu trosēm un vispārējas pielietojamības trosēm — nav vienādas fiziskās, tehniskās un ķīmiskās īpašības.
   Lai pamatotu savas prasības, prasītāji izvirza trīs pamatus.
   Pirmkārt, prasītāji apgalvo, ka, neuzsākot daļēju starpposma pārbaudi, Kopienas iestādes ir pārkāpušas Pamatregulas 11. panta 3. punktu un 21. pantu (2). Tie apgalvo, ka starpposma pārbaudi pamatojošo apstākļu maiņa var attiekties arī uz attiecīgā produkta definīciju.
   Otrkārt, prasītāji norāda, ka Kopienu iestāžu daļējas starpposma pārbaudes neuzsākšana ir prasītāju tiesiskās paļāvības pārkāpums. Tie apgalvo, ka Komisija pati ir iedrošinājusi prasītājus termiņa beigu pārskata par Ķīnas Tautas Republikas, Indijas, Dienvidāfrikas un Ukrainas izcelsmes tērauda stiepļu trosēm beigās iesniegt lūgumu veikt daļēju starpposma pārbaudi, lai pielāgotu attiecīgo pasākumu piemērošanas jomu.
   Visbeidzot, prasītāji apgalvo, ka, neuzsākot starpposma pārbaudi, Kopienu iestādes ir pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpušas Pamatregulas 1. panta 4. punktu, savus secinājumus pamatojot ar pārāk plašu produktu piemērojamību, kas tās noveda pie atšķirīgu produktu salīdzināšanas un tādējādi — pie kļūdainiem secinājumiem.

      (1)  Padomes 1999. gada 12. augusta Regula (EK) Nr. 1796/1999, kas grozīta ar Padomes 2005. gada 8. novembra Regulu (EK) Nr. 1858/2005, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas, Indijas, Dienvidāfrikas un Ukrainas izcelsmes tērauda trošu un tauvu importu pēc termiņa beigu pārskata saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu (OV 2005 L 299, 1. lpp.), un Padomes 2001. gada 2. augusta Regula (EK) Nr. 1601/2001, kas grozīta ar Padomes 2007. gada 30. oktobra Regulu (EK) Nr. 1279/2007, ar ko uzliek galīgo antidempinga maksājumu dažu Krievijas Federācijas izcelsmes dzelzs un tērauda trošu un tauvu importam un atceļ antidempinga pasākumus attiecībā uz dažu Taizemes un Turcijas izcelsmes dzelzs un tērauda trošu un tauvu importu (OV L 285, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996 L 56, 1. lpp.).


title: Lieta C-350/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 4. maija spriedumu lietā T-529/09 Sophie in ’t Veld /Eiropas Savienības Padome 2012. gada 24. jūlijā iesniedza Eiropas Savienības Padome

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 4. maija spriedumu lietā T-529/09 Sophie in ’t Veld/Eiropas Savienības Padome 2012. gada 24. jūlijā iesniedza Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-350/12 P)
   2012/C 303/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — P. Berman, B. Driessen, Cs. Fekete)

      Pārējie lietas dalībnieki: Sophie in ’t Veld, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               pieņemt galīgo spriedumu šajā apelācijas sūdzībā norādītajos jautājumos;
               un

               —

               piespriest prasītājai lietā T-529/09 segt Padomes tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā lietā un šajā apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir par to, kā interpretēt izņēmumus saistībā ar sabiedrisko interešu aizsardzību starptautiskajās attiecībās un saistībā ar juridiskās konsultācijas aizsardzību. Šie izņēmumi attiecīgi ir noteikti kā absolūts izņēmums no tiesībām uz publisku piekļuvi Regulas (1) 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešajā ievilkumā un kā kvalificēts izņēmums Regulas 4. panta 2. punkta otrajā ievilkumā.
   Padome norāda, ka Vispārējā tiesa, interpretējot minētos izņēmumus, ir pieļāvusi četras kļūdas.
   Pirmkārt, Vispārējā tiesa kļūdījās tajā, ka nevienprātība par juridisko pamatu nevar kaitēt ES interesēm starptautiskajās attiecībās (pirmā pamata pirmā daļa). Strīdi starp iestādēm par Savienības kompetenci un par juridiskā pamata izvēli ir cieši saistīti ar konfliktiem par starptautisko līgumu būtību. Turklāt iestāžu strīdi par kompetenci var ietekmēt ES nostāju sarunās, negatīvi ietekmē tās kā sarunu partneres ticamību un apdraud sarunu iznākumu.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa esot piemērojusi nepareizo pārskatīšanas standartu un aizstājusi Padomes veikto attiecīgā dokumenta nozīmes starptautiskajās attiecībās novērtējumu ar savējo (pirmā pamata otrā daļa). Sabiedrisko interešu aizsardzība starptautiskajās attiecībās ir tāds pārskatīšanas standarts, ar ko attiecīgajai iestādei tiek piešķirta “plaša rīcības brīvība” nevis tiek pieprasīts pierādīt, ka kaitējums ir “reāls un konkrēts”. Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā pilnībā pārskatīja Padomes pamatojumu, piemērojot prasību par to, ka kaitējums būtu “reāls un konkrēts”, tādējādi aizstājot Padomes veikto dokumenta publiskošanas seku ārpolitikā novērtējumu ar savu novērtējumu.
   Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā neesot ņēmusi vērā ne pieprasītā juridiskā atzinuma jūtīgo saturu, ne īpašos apstākļus, kuri bija spēkā tad, kad šāda piekļuve tika pieprasīta (otrā pamata pirmā daļa). Juridiskajā atzinumā aplūkotais jautājums ir saistīts ar jūtīgām starptautiskām sarunām, kuras vēl noritēja laikā, kad tika pieprasīta piekļuve [dokumentam], kurās tika apspriestas būtiskas un svarīgas intereses transatlantiskās sadarbības terorisma novēršanas un apkarošanas un terorisma finansēšanas jomā un kurās iestādes nebija vienisprātis par juridiskajā atzinumā aplūkoto jautājumu par juridiskā pamata izvēli. Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā šīs īpašās juridiskās konsultācijas īpašības.
   Visbeidzot, Vispārējā tiesa esot kļūdaini pielīdzinājusi starptautiskā līguma sarunas un noslēgšanu iestāžu likumdošanas darbībām, lai piemērotu primāro vispārējo interešu testu (otrā pamata otrā daļa). Šādi rīkojoties, Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā būtiskas atšķirības starp starptautisko līgumu sarunām, kurās sabiedrības piedalīšanās ir noteikti ierobežota, ņemot vērā aplūkojamās stratēģiskās un taktikas intereses, un šādu līgumu noslēgšanu un transponēšanu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta F-99/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. septembrī – ZZ /Padome

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/40

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. septembrī – ZZ/Padome
   (Lieta F-99/14)
   (2014/C 448/51)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M. Velardo, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība daļēji atcelt divus paziņojumus Padomes personālam, ciktāl šajos paziņojumos ir noteikts, ka atlīdzības piešķiršana par ceļa izdevumiem no dienesta vietas uz izcelsmes vietu un ceļošanas laika kompensācija tiek saistīta ar pabalstu par dzīvesvietas maiņu un ekspatriāciju, kā arī lūgums piespriest atbildētājai atlīdzināt apgalvotos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pamatojoties uz LESD 270. pantu, atcelt lēmumu, kas ietverts 2014. gada 9. janvāra Paziņojumā personālam (“PP”) 13/14 (lēmums Nr. 2/2014), ar kuru ir grozīta ceļošanas laikam piemērojamā kārtība sakarā ar Civildienesta noteikumu V pielikuma 7. panta noteikumu piemērojamību no 2014. gada 1. janvāra, kā arī Paziņojumu personālam (“PP”) 9/14 (lēmums Nr. 12/2014), ar kuru ir grozīta ceļošanas izdevumu kārtība sakarā ar Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta noteikuma piemērojamību no 2014. gada 1. janvāra, ņemot vērā grozījumus, kas Civildienesta noteikumos izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1023/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, kas publicēta 2013. gada 29. oktobra Oficiālā Vēstneša numurā L 287. Atcelšanas prasība attiecas tikai uz tām PP daļām, kurās tiesības uz ceļošanas izdevumu atlīdzību un ceļošanas laika kompensāciju ir saistītas ar pabalstu par dzīvesvietas maiņu un ekspatriāciju, kā arī uz PP 9/14 6. pantu, kurā ir ieviesti jauni kritēriji par izcelsmes vietas noteikšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai EUR 1 69  051,96 par nodarītajiem materiālajiem zaudējumiem, kā arī EUR 40  000 par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt nokavējuma un kompensācijas procentus ar likmi 6,75 % par nodarīto morālo kaitējumu un materiālajiem zaudējumiem;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-4/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī ( Verwaltungsgericht Aachen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hasan Güzeli pret Oberbürgermeister der Stadt Aachen (Prejudiciāls nolēmums — EKK un Turcijas asociācija — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Asociācijas padomes lēmuma Nr. 1/80 10. panta 1. punkts — Atteikums pagarināt darba ņēmēja, kas ir Turcijas pilsonis, uzturēšanās atļauju)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/7

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī (Verwaltungsgericht Aachen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hasan Güzeli pret Oberbürgermeister der Stadt Aachen

   (Lieta C-4/05) (1)

   (Prejudiciāls nolēmums - EKK un Turcijas asociācija - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Asociācijas padomes lēmuma Nr. 1/80 10. panta 1. punkts - Atteikums pagarināt darba ņēmēja, kas ir Turcijas pilsonis, uzturēšanās atļauju)
   (2006/C 326/14)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Aachen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hasan Güzeli

      Atbildētājs: Oberbürgermeister der Stadt Aachen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Aachen — EEK un Turcijas Asociācijas padomes lēmuma Nr. 1/80 10. panta 1. punkta interpretācija — Darba ņēmēju, kas ir Turcijas pilsoņi un kas ir likumīgi nodarbināti, diskriminācijas attiecība uz darba noteikumiem aizliegums — Atteikums pagarināt darba atļauju, kādēļ tiek izbeigta sezonas darba ņēmēja, kas ir Turcijas pilsonis un kam ir darba atļauja uz nenoteiktu laiku, nodarbinātība
   Rezolutīvā daļa
   EEK un Turcijas Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra lēmuma Nr. 1/80 par Asociācijas nodibināšanu 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmējs, kas ir Turcijas pilsonis, uz tiesībām, ko viņam piešķir šī norma, var balstīties tikai tad, ja viņa atalgotais darbs pie otrā darba ņēmēja atbilst uzņemošās dalībvalsts normatīviem un administratīviem noteikumiem ieceļošanas tās teritorijā un nodarbinātības jomā. Valsts tiesai ir jāveic konstatējumi, kas ir vajadzīgi, lai noteiktu, vai tas tā ir darba ņēmēja, kas ir Turcijas pilsonis, gadījumā, kurš ir mainījis darba devēju pirms šī paša lēmuma 6. panta 1. punkta otrajā ievilkumā paredzētā trīs gadu perioda beigām.
   Lēmuma Nr. 1/80 6. panta 2. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir vērsts uz to, lai nodrošinātu, lai likumīgas nodarbinātības pārtraukšanas periodi netīša bezdarba vai ilgstošas slimības dēļ neskartu tiesības, ko darba ņēmējs, kas ir Turcijas pilsonis, jau ir ieguvis iepriekš pabeigtu darba periodu rezultātā, turklāt šo periodu ilgums attiecīgi ir noteikts katrā no šīs normas 1. punkta trijiem ievilkumiem.

      (1)  OV C 57, 05.04.2005.


title: Tiesas spriedums (2014. gada 24. septembris) lietā E-3/14 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti (EEZ valsts saistību neizpilde – Direktīva 2009/12/EK par lidostas maksām)

text:
               23.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/6

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2014. gada 24. septembris)
   lietā E-3/14
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti
   (EEZ valsts saistību neizpilde – Direktīva 2009/12/EK par lidostas maksām)
   (2015/C 131/06)
   Lietā E-3/14 EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti attiecībā uz PRASĪBU paziņot, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kuri ir vajadzīgi, lai īstenotu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma 65.a punktā (t.i., Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Direktīva 2009/12/EK par lidostas maksām) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu, Tiesa šādā sastāvā – priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents) – 2014. gada 24. septembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1)

               pasludina, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kuri nepieciešami, lai īstenotu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma 65.a punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Direktīva 2009/12/EK par lidostas maksām) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi minētajā aktā un EEZ līguma 7. pantā paredzētās saistības;

               2)

               piespriež Norvēģijas Karalistei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-787/14 P: Vispārējās tiesas 2016. gada 27. oktobra spriedums – ECB/Cerafogli Apelācija — Civildienests — ECB darbinieki — Piekļuve dokumentiem — Dokumenti saistībā ar strīdu starp lietas dalībniekiem — Daļējs piekļuves atteikums — Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību — Iebilde par prettiesiskumu

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/14

         Vispārējās tiesas 2016. gada 27. oktobra spriedums – ECB/Cerafogli

   (Lieta T-787/14 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - ECB darbinieki - Piekļuve dokumentiem - Dokumenti saistībā ar strīdu starp lietas dalībniekiem - Daļējs piekļuves atteikums - Noteikums par prasības pieteikuma un sūdzības savstarpēju atbilstību - Iebilde par prettiesiskumu)
   (2016/C 462/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – sākotnēji E. Carlini, M. López Torres un F. Malfrère, vēlāk E. Carlini un F. Malfrère, piedaloties B. Wägenbaur, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Maria Concetta Cerafogli (Roma, Itālija) (pārstāvis – S. Pappas, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedumu Cerafogli/ECB (F-26/12, EU:F:2014:218), ar ko tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Centrālā banka (ECB) sedz savus un atlīdzina M. C. Cerafogli tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta C-443/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. aprīļa spriedums ( Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — LESD 45. pants — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 71. pants — Netipisks pārrobežu darba ņēmējs, kas ir pilnīgs bezdarbnieks, kurš ir saglabājis personiskās un profesionālās saites pēdējās nodarbinātības dalībvalstī — Regula (EK) Nr. 883/2004 — 65. pants — Tiesības uz pabalstu dzīvesvietas dalībvalstī — Maksājuma atteikums, ko paudusi pēdējās nodarbinātības dalībvalsts — Pieļaujamība — Tiesas 1986. gada 12. jūnija sprieduma lietā 1/85 Miethe atbilstība — Pārejas noteikumi — 87. panta 8. punkts — Jēdziens “nemainīga situācija” )

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/8

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. aprīļa spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

   (Lieta C-443/11) (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - LESD 45. pants - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 71. pants - Netipisks pārrobežu darba ņēmējs, kas ir pilnīgs bezdarbnieks, kurš ir saglabājis personiskās un profesionālās saites pēdējās nodarbinātības dalībvalstī - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 65. pants - Tiesības uz pabalstu dzīvesvietas dalībvalstī - Maksājuma atteikums, ko paudusi pēdējās nodarbinātības dalībvalsts - Pieļaujamība - Tiesas 1986. gada 12. jūnija sprieduma lietā 1/85 Miethe atbilstība - Pārejas noteikumi - 87. panta 8. punkts - Jēdziens “nemainīga situācija”)
   2013/C 156/12
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: F. P. Jeltes, M. A. Peeters un J. G. J. Arnold

      Atbildētāja: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank Amsterdam — LESD 45. panta, Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 7. panta 2. punkta, Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 71. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp.) 65. panta un 87. panta 8. punkta interpretācija — Pārrobežu darba ņēmējs, kurš ir pilnīgs bezdarbnieks — Tiesības saņemt dzīvesvietas dalībvalsts pabalstus — Darba ņēmējs, kurš pēdējās nodarbinātības dalībvalstī ir saglabājis personiskās un profesionālās saites un kuram tajā ir labākas profesionālās reintegrācijas iespējas — Dalībvalsts, kas, ņemot vērā savus tiesību aktus un pamatojoties vienīgi uz to, ka darba ņēmēja dzīvesvieta citas dalībvalsts teritorijā, atsakās šim darba ņēmējam piešķirt bezdarbnieka pabalstu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pēc Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulu (EK) Nr. 988/2009, spēkā stāšanās šīs regulas 65. panta normas nav jāinterpretē ievērojot Tiesas 1986. gada 12. jūnija spriedumu lietā 1/85 Miethe. Attiecībā uz pārrobežu darba ņēmēju, kas ir pilnīgs bezdarbnieks, kurš ar pēdējās nodarbinātības valsti ir saglabājis tādas personiskās un profesionālās saites, ka šajā valstī viņam ir labākas profesionālās reintegrācijas iespējas, šis 65. pants ir jāsaprot tādējādi, ka tas ļauj šādam darba ņēmējam papildus nodot sevi minētās valsts nodarbinātības dienestu rīcībā nevis lai tajā saņemtu bezdarbnieka pabalstus, bet vienīgi lai tajā saņemtu pārkvalifikācijas pakalpojumus;

               2)

               noteikumi par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, kas it īpaši ietverti LESD 45. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ļauj pēdējās nodarbinātības dalībvalstij saskaņā ar savām valsts tiesībām atteikties piešķirt pārrobežu darba ņēmējam, kas ir pilnīgs bezdarbnieks, kuram šajā dalībvalstī ir labākas profesionālās reintegrācijas iespējas, bezdarbnieka pabalstus tādēļ, ka viņš nedzīvo tās teritorijā, jo atbilstoši 65. pantam Regulā Nr. 883/2004 ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 988/2009, ir piemērojami dzīvesvietas dalībvalsts tiesību akti;

               3)

               Regulas Nr. 883/2004 ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 988/2009, 87. panta 8. punkta normas ir jāpiemēro pārrobežu darba ņēmējiem, kas ir pilnīgi bezdarbnieki, kuri, ņemot vērā saites, ko viņi saglabājuši pēdējās nodarbinātības dalībvalstī, saņem no tās bezdarbnieka pabalstus, pamatojoties uz šīs dalībvalsts tiesību aktiem, atbilstoši 71. pantam Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem[, pašnodarbinātām personām] un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kura grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Regulu (EK) Nr. 592/2008.
               Jēdziens “nemainīga situācija” Regulas Nr. 883/2004, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 988/2009, 87. panta 8. punkta izpratnē ir jāizvērtē, ņemot vērā valsts tiesību aktus sociālās nodrošināšanas jomā. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai tādi darba ņēmēji, kādi ir M. A. Peeters un J. G. J. Arnold, atbilst nosacījumiem, kas šajos tiesību aktos paredzēti, lai varētu pieprasīt no jauna maksāt minētos bezdarbnieka pabalstus, kas viņiem tika maksāti atbilstoši minētajiem tiesību aktiem, saskaņā ar 71. pantu Regulā Nr. 1408/71, redakcijā, kura grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 592/2008.

      (1)  OV C 355, 3.12.2011.


title: Lieta T-212/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Aldi/EUIPO – Miquel Alimentació Grup (“Gourmet”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Gourmet” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “GOURMET” un “Gourmet” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Aldi/EUIPO – Miquel Alimentació Grup (“Gourmet”)
   (Lieta T-212/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Gourmet” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “GOURMET” un “Gourmet” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 038/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji – C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher un N. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – M. Eberl un M. Fischer)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Spānija) (pārstāvji – C. Duch Fonoll un R. Niebel, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 24. februāra lēmumu lietā R 0314/2014–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Miquel Alimentació Grup un Aldi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Aldi GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta C-458/09 P: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 24. novembra spriedums — Itālijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācijas sūdzība — Atbalsts, ko Itālijas iestādes piešķīrušas biržas sarakstā jauniekļautajām uzņēmējsabiedrībām — Tiesību akti, kas paredz finanšu priekšrocības)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/4

      Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 24. novembra spriedums — Itālijas Republika/Eiropas Komisija
      (Lieta C-458/09 P) (1)

      (Apelācijas sūdzība - Atbalsts, ko Itālijas iestādes piešķīrušas biržas sarakstā jauniekļautajām uzņēmējsabiedrībām - Tiesību akti, kas paredz finanšu priekšrocības)
      (2012/C 25/06)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, P. Gentili, avvocato dello Stato)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, D. Grespan un E. Righini)

         Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Somijas Republika (pārstāvji — M. Pere un H. Leppo)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2009. gada 4. septembra spriedumu lietā T-211/05, Itālija/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja lūgumu atcelt Komisijas 2005. gada 16. marta Lēmumu 2006/261/EK par atbalsta shēmu C 8/2004 (ex NN 164/2003), ko Itālija īstenojusi biržas sarakstā jauniekļauto uzņēmējsabiedrību labā (OV 2006, L 94, 42. lpp.)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-282/13: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T-Mobile Austria GmbH/Telekom-Control-Kommission Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi – Direktīva 2002/20/EK – 5. panta 6. punkts – Radiofrekvenču un numuru izmantošanas tiesības – Direktīva 2002/21/EK – 4. panta 1. punkts – Tiesības celt prasību par valsts regulatīvās iestādes lēmumu – “Uzņēmuma, kuru ir ietekmējis valsts regulatīvās iestādes lēmums” jēdziens – 9.b pants – Radiofrekvenču izmantošanas individuālo tiesību nodošana – Radiofrekvenču izmantošanas tiesību piešķiršana no jauna pēc uzņēmumu apvienošanās

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/3

      Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T-Mobile Austria GmbH/Telekom-Control-Kommission

      (Lieta C-282/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/20/EK - 5. panta 6. punkts - Radiofrekvenču un numuru izmantošanas tiesības - Direktīva 2002/21/EK - 4. panta 1. punkts - Tiesības celt prasību par valsts regulatīvās iestādes lēmumu - “Uzņēmuma, kuru ir ietekmējis valsts regulatīvās iestādes lēmums” jēdziens - 9.b pants - Radiofrekvenču izmantošanas individuālo tiesību nodošana - Radiofrekvenču izmantošanas tiesību piešķiršana no jauna pēc uzņēmumu apvienošanās)
      (2015/C 107/03)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: T-Mobile Austria GmbH

         Atbildētājs: Telekom-Control-Kommission

         Piedaloties: Hutchison Drei Austria Holdings GmbH, iepriekš Hutchison 3G Austria Holdings GmbH, Hutchison Drei Austria GmbH, iepriekš Hutchison 3G Austria GmbH un Orange Austria Telecommunication GmbH, Stubai SCA, Orange Belgium SA, A1 Telekom Austria AG, Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), kas ir grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK, 4. un 9.b pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva), kas ir grozīta ar Direktīvu 2009/140, 5. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, var tikt uzskatīts par ietekmētu Direktīvas 2002/21, kas ir grozīta ar Direktīvu 2009/140, 4. panta 1. punkta izpratnē, ja šāds uzņēmums, kas nodrošina elektronisko komunikāciju tīklus un/vai pakalpojumus, ir uzņēmuma vai uzņēmumu, kas ir 5. panta 6. punktā paredzētās radiofrekvenču izmantošanas tiesību nodošanas atļaujas procedūras dalībnieki un valsts regulatīvās iestādes lēmuma adresāti, konkurents un ja šis lēmums var ietekmēt šī pirmā uzņēmuma stāvokli tirgū.

         (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-87/08: Prasība, kas celta 2008. gada 26. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/23

         Prasība, kas celta 2008. gada 26. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-87/08)
   (2008/C 92/45)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — P. Dejmek)

      Atbildētāja: Čehijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 10. augusta Direktīvu 2006/73/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/39/EK attiecībā uz ieguldījumu sabiedrību organizatoriskām prasībām un darbības nosacījumiem un jēdzienu definīcijām minētās direktīvas mērķiem (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās direktīvas 53. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 31. janvārī.

      (1)  OV L 241, 26. lpp.


title: Lieta T-326/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — G. & C. /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/37

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — G. & C./Komisija
   (Lieta T-326/08)
   (2008/C 272/74)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: G. & C. Srl, Licata (Itālija) (pārstāvji — A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisija izvirzītie.


title: Lieta T-455/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūnijā  – Pirelli & C. /Komisija

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/42

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūnijā – Pirelli & C./Komisija
   (Lieta T-455/14)
   2014/C 261/68
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pirelli & C. SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – M. Siragusa, F. Moretti, G. Rizza un P. Ferrari, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

                  galvenokārt

                           —

                           atcelt lēmumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, it īpaši tā 1. panta 5. punkta d) apakšpunktu, 2. panta g) punktu un 4. pantu, bet tikai ciktāl tas attiecas uz prasītājas iekļaušanu lēmuma adresātu sarakstā;

                  pakārtoti

                           —

                           piešķirt prasītājai beneficium ordinis seu excussionis;
                           gadījumā, ja saistībā ar prasību atcelt lēmumu, ko atsevišķā tiesvedībā ir cēlusi šī sabiedrība, tiktu pieņemts Prysmian labvēlīgs nolēmums

                           —

                           atcelt lēmumu vai grozīt tā 2. panta g) punktu, samazinot Prysmian un prasītājai solidāri uzlikto naudas sodu;

                  katrā ziņā

                           —

                           piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasība ir vērsta pret Eiropas Komisijas 2014. gada 2. aprīļa Lēmumu C(2014) 2139, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta AT.39610 – Elektrokabeļi).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums
               Pirmajā pamatā Pirelli apgalvo, ka Komisija savā lēmumā nav izskatījusi detalizētos argumentus, kas bija izvirzīti attiecībā uz prezumpcijas par mātesuzņēmuma atbildību nepiemērojamību attiecībām starp Pirelli un Prysmian, un nav pat atsaukusies uz to. Līdz ar to lēmumā nav sniegts nekāds pamatojums un tas ir jāatceļ.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots vispārējo principu un pamattiesību pārkāpums, piemērojot prezumpciju par izšķirošo ietekmi
               Otrajā pamatā prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāptas prasītājas pamattiesības, kas ir garantētas Nicas hartas 48. un 49. pantā un ECPAK 6. panta 2. punktā un 7. panta 1. punktā. Turklāt atbildības attiecināšana uz Pirelli ir tiesību uz īpašumu pārkāpums (ECPAK papildu protokola 1. pants un ECPAK 14. pants, kā arī Nicas hartas 17. un 21. pants) un nav saderīga ar neitralitātes principu, kas paredzēts LESD 345. pantā. Visbeidzot, Komisija ir acīmredzami pārkāpusi Pirelli tiesības uz aizstāvību, kas tai ir garantētas ECPAK 6. pantā, kā arī Nicas hartas 48. panta 2. punktā, jo prasītāja nav varējusi aizstāvēties pēc būtības saistībā ar tai inkriminēto pārkāpumu, tā kā tās rīcībā nebija derīgas informācijas pret Prysmian izvirzīto iebildumu atspēkošanai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota prezumpcijas par mātesuzņēmuma atbildību nepiemērojamība, jo nav tikuši izpildīti tās piemērošanai nepieciešamie nosacījumi, un LESD 101. panta pārkāpums
               Trešajā pamatā prasītāja apgalvo, ka Komisija šajā lietā ir kļūdaini piemērojusi prezumpciju par mātesuzņēmuma atbildību, pārkāpjot LESD 101. pantu, un neņemot vērā Pirelli un Prysmian kontroles attiecību īpašās raksturiezīmes.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums
               Ceturtajā pamatā prasītāja apgalvo, ka prezumpcijas par mātesuzņēmuma atbildību piemērošana šajā lietā pārkāpj samērīguma principu, kas paredzēts LES 5. panta 4. punktā, jo tās mērķis nav sasniegt kādu no mērķiem, kuru sasniegšanai Komisija to izmanto. Līdz ar to nebija nekāda pamata Prysmian atbildību attiecināt arī uz Pirelli.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums, kļūdaini piemērojot solidārās atbildības principu attiecībā uz Pirelli un Prysmian saistībā ar pienākumu samaksāt naudas sodu, kas pastāv attiecībā pret Komisiju, un pakārtoti – neveicot atbilstošu šī principa korekciju
               Piektajā pamatā prasītāja apgalvo, ka solidārās atbildības attiecināšana uz Pirelli kopā ar Prysmian ne vien neļauj sasniegt mērķus, ko sodu jomā ir iecerējusi sasniegt Komisija, bet ir pat pretrunā šiem mērķiem. Pakārtoti – lai ņemtu vērā atšķirīgo atbildību, kas ir attiecināta uz Prysmian un Pirelli, Komisijai esot bijis vismaz jāpiešķir Pirelli beneficium ordinis seu excussionis. Visbeidzot, atbilstoši neatspoguļojot prasītājas un Prysmian atšķirīgās situācijas, Komisija ir pārkāpusi samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus. Līdz ar to tiesai, kas izskata lietu, ir jāatceļ lēmuma daļa, kas attiecas uz naudas sodu, vai pakārtoti – īstenojot savu neierobežoto kompetenci, jāpārformulē tā, piešķirot Pirelli beneficium ordinis seu excussionis.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots lēmuma prettiesiskums LESD 101. panta un Regulas (EK) Nr. 1/2003 2. un 23. panta pārkāpuma dēļ saistībā ar Prysmian

               Sestajā pamatā prasītāja aizstāv savas tiesības uz lēmuma (daļēju vai pilnīgu) atcelšanu vai vismaz uz naudas soda samazināšanu, ko savas prasības par lēmumu ietvaros attiecīgā gadījumā varētu saņemt Prysmian, un atsaucas uz Prysmian argumentiem, izņemot uz tai nelabvēlīgajiem argumentiem.


title: Lieta T-522/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. septembrī — Otero González /ITSB — Apli-Agipa ( “APLI-AGIPA” )

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 28. septembrī — Otero González/ITSB — Apli-Agipa (“APLI-AGIPA”)
   (Lieta T-522/11)
   2012/C 13/33
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Luis Otero González (Barselona, Spānija) (pārstāve — S. Correa, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Apli-Agipa SAS (Dormans, Francija)

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 13. jūlija lēmumu lietā R 1454/2010-2 saistībā ar reģistrāciju attiecībā uz šādām precēm: “fotogrāfijas; līmvielas kancelejas vai mājturības vajadzībām; otas; rakstāmmašīnas un kancelejas preces (izņemot mēbeles); mācību un uzskates līdzekļi (izņemot aparatūru); sintētiskie iesaiņojuma materiāli (kas nav ietverti citās klasēs); iespiedburti; klišejas”;

               —

               noraidīt Kopienas preču zīmes Nr. 005676382 “APLI-AGIPA” reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām reģistrācijai pieteiktajām precēm, kas ietilpst 16. klasē;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Apli-Agipa SAS

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “APLI-AGIPA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiska preču zīme “AGIPA” un Spānijas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “a-agipa” — abas attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji apmierināt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja


title: Lieta T-264/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. septembrī — DC-HADLER NETWORKS pret Komisiju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/53

         Prasība, kas celta 2006. gada 22. septembrī — DC-HADLER NETWORKS pret Komisiju
   (Lieta T-264/06)
   (2006/C 294/110)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DC-HADLER NETWORKS SA, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — L. Muller, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto tiesību aktu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā prasībā prasītāja iesniedza piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā projektam Europe Aid/122742/C/SUP/RU, ar nosaukumu “Social Integration of the Disabled in Privolzhsky Federal Okrug — Supply of social integration and rehabilitation-related equipment for the disabled and IT and office equipment for the information network”, kas ietilpa valsts darbības programmā Tacis 2003 (1). Ar 2006. gada 20. jūnija vēstuli Komisija informēja prasītāju, ka tās piedāvājums tika apstiprināts 1., 2. un 4. daļai. Tomēr 14. jūlijā Komisija nosūtīja prasītājai vēstuli, kurā tā darīja zināmu, ka līgumslēdzēja iestāde ir izlēmusi atcelt publiskā iepirkuma procedūru un neparakstīt ar to līgumu sakarā ar nepietiekamu konkurenci. Šajā prasības pieteikumā prasītāja lūdz atcelt pēdējā vēstulē ietverto lēmumu.
   Savas prasības atbalstam prasītāja atsaucas uz diviem pamatiem.
   Pirmais pamats ir par būtisku formas prasību pārkāpumu tāpēc ka, saskaņā ar prasītājas viedokli, pamatojumu, ko Komisija izvirzīja sava lēmuma atbalstam galu galā nepiešķirt prasītājai līgumu, nevar uzskatīt par apmierinošu. Tā norāda, ka tikai pēc prasītājas 2006. gada 17. jūlija Komisijai nosūtītajā vēstulē ietvertā pieprasījuma Komisija ar 2006. gada 27. jūlija vēstuli precizēja, ka tās lēmums bija balstīts uz Padomes Regulas Nr. 1605/2002 (2) 101. pantu. Saskaņā ar prasītājas viedokli pamatojums, ko Komisija izvirzīja strīdīgā lēmuma atbalstam neļāva pārbaudīt iemeslus, kas to pamudināja pārskatīt savu iepriekšējo lēmumu piešķirt līgumu prasītājai. Tā apgalvo, ka šis precizējuma trūkums argumentācijā no Komisijas puses bija vēl jo vairāk būtisks tāpēc, ka Komisija bija pārskatījusi savu iepriekšējo oficiālo nostāju.
   Otrais pamats ir par EKL 253. panta pārkāpumu. Prasītāja uzskata, ka, atsaucot uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā sakarā ar nepietiekamu konkurenci, Komisija bija pieļāvusi acīmredzamu un būtisku kļūdu, izvirzot neprecīzu un nepilnīgu pamatojumu, jo iepriekš prasītāja bija ieguvusi vairākus līgumus, kaut gan tā bija vienīgais pretendents.

      (1)  Programma, kas balstīta uz 1999. gada 29. decembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 99/2000 attiecībā uz palīdzības sniegšanu partnervalstīm Austrumeiropā un Vidusāzijā (OV 2000, L 12, 1. lpp.).

      (2)  2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).


title: Lieta C-665/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 30. decembrī iesniedza Juzgado Mercantil de Barcelona (Spānija) — Alfonso Carlos Amselem Almor/NCG Banco, S.A.

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 30. decembrī iesniedza Juzgado Mercantil de Barcelona (Spānija) — Alfonso Carlos Amselem Almor/NCG Banco, S.A.

   (Lieta C-665/11)
   2012/C 80/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Mercantil de Barcelona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Alfonso Carlos Amselem Almor

      Atbildētāja: NCG Banco, S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tas, ka kredītiestāde klientam, ar kuru tā pirms tam noslēgusi hipotekārā kredīta līgumu, piedāvā procentu likmju mijmaiņas darījumu, lai aizsargātu pret agrākā darījuma procentu likmju svārstību risku, ir jāuzskata par ieguldījumu konsultāciju Direktīvas 2004/39/EK (1) 4. panta 1. punkta 4. apakšpunktā rodamās definīcijas izpratnē?

               2)

               Vai apstāklim, ka attiecībā uz privāto ieguldītāju nav veikta minētās direktīvas 19. panta 4. punktā paredzētā piemērotības pārbaude, ieguldītāja un konsultējošās kredītiestādes starpā noslēgtais procentu likmju mijmaiņas darījums ir jāpadara par vispār spēkā neesošu?

               3)

               Vai gadījumā, ja aprakstītajā veidā sniegtais pakalpojums netiek uzskatīts par ieguldījumu konsultāciju, tas vien, ka tāds sarežģīts finanšu instruments kā procentu likmju mijmaiņa tiek iegādāts, uz ieguldījumu iestādi attiecināmu iemeslu dēļ neveicot Direktīvas 2004/39/EK 19. panta 5. punktā paredzēto atbilstības pārbaudi, padara ar šo kredītiestādi noslēgto iegādes līgumu par vispār spēkā neesošu?

               4)

               Vai saskaņā ar Direktīvas 2004/39/EK 19. panta 9. punktu ar to vien, ka kredītiestāde piedāvā ar kādu hipotekāro kredītu saistītu sarežģītu finanšu instrumentu, ir pietiekami, lai nebūtu piemērojams pienākums veikt iepriekš minētajā 19. pantā noteiktās piemērotības un atbilstības pārbaudes, kas investīciju iestādei ir jāveic attiecībā uz privāto ieguldītāju?

               5)

               Vai, lai varētu nepiemērot Direktīvas 2004/39/EK 19. pantā noteiktos pienākumus, ir vajadzīgs, lai uz finanšu produktu, ar kuru ir saistīts piedāvātais finanšu instruments, tiktu attiecinātas minētajā direktīvā noteiktajām līdzīgas likumiskas prasības par ieguldītāja aizsardzību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK (OV L 145, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 7. sēj., 263. lpp.).


title: Lieta C-306/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Højesteret (Augstākā Tiesa) (Dānija) 2007. gada 3. jūlija rīkojumu — Ruben Andersen / Kommunernes Landsforening , rīkojoties Slagelse Kommune (bijušās Skælskør Kommune ) vārdā

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Højesteret (Augstākā Tiesa) (Dānija) 2007. gada 3. jūlija rīkojumu — Ruben Andersen/Kommunernes Landsforening, rīkojoties Slagelse Kommune (bijušās Skælskør Kommune) vārdā
   (Lieta C-306/07)
   (2007/C 211/42)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa
   Højesteret
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ruben Andersen

      Atbildētājs: Kommunernes Landsforening, rīkojoties Slagelse Kommune (bijušās Skælskør Kommune) vārdā
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1991. gada 14. oktobra Direktīvas 91/533/EEK par darba devēja pienākumu informēt darbiniekus par darba līguma vai darba attiecību nosacījumiem (1) 8. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka koplīgumu, ar kuru ir iecerēts ieviest Direktīvas noteikumus, nevar piemērot attiecībā uz darba ņēmēju, kurš nav biedrs nevienā no organizācijām, kuras ir noslēgušas šo līgumu?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde, vai frāze “darba ņēmēji […] bez koplīguma vai koplīgumiem par darba attiecībām” Direktīvas 8. panta 2. punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka koplīguma noteikumi vai darba devēja pienākums par iepriekšēju paziņojumu nevar piemērot attiecībā uz darba ņēmēju, kurš nav biedrs nevienā no organizācijām, kuras ir noslēgušas šo līgumu?

               3)

               Vai frāzes “pagaidu darba līgums” un “pagaidu […] darba attiecības” Direktīvas 8. panta 2. punktā attiecas uz īstermiņa darba attiecībām vai arī uz ko citu, piemēram, visām darba attiecībām, kas ir nodibinātas uz noteiktu laiku? Ja tas ir tā, kādus kritērijus būtu jāizmanto, nosakot, vai darba attiecības ir pagaidu (īstermiņa)?

      (1)  OV L 288, 32. lpp.


title: Lieta T-286/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. oktobrī — TORRES pret ITSB — Vinícola de Tomelloso ( TORRE DE GAZATE )

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/19

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. oktobrī — TORRES pret ITSB — Vinícola de Tomelloso (“TORRE DE GAZATE”)
   (Lieta T-286/06)
   (2006/C 310/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miguel Torres, S.A., Barselona (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, M. A. Baz de San Ceferino un A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Vinícola de Tomelloso, S.C.L.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ko ITSB Apelāciju otrā padome pieņēma 2006. gada 27. jūlijā lietā R 421/2004-2 un piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Vinícola de Tomelloso, S.C.L.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “TORRE DE GAZATE”, kas apzīmē 33. klasē ietilpstošas preces — reģistrācijas pieteikums Nr. 1 623 017

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums, uz ko atsaucas iebildumu procesā: Valsts vārdiskas preču zīmes “TORRES”, starptautiska vārdiska preču zīme “TORRES” un starptautiska vārdiska preču zīme “LAS TORRES”, kas apzīmē 33. klasē ietilpstošas preces

      Iebildumu nodaļas lēmums: Iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums tādēļ, ka vārds “TORRE” ir dominējošais elements kopējā iespaidā, ko rada reģistrācijai pieteiktā preču zīme; tādēļ, ka konfliktējošām preču zīmēm ir fonētiskā un vizuālā līdzība un tādēļ, ka pastāv šo preču zīmju sajaukšanas iespēja, kas padara to līdzāspastāvēšanu par nesavienojamu.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-43/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 14. februārī ierosinājis Neophytos Neophytou par Civildienesta tiesas 2006. gada 13. decembra spriedumu lietā F-22/05, Neophytou pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/48

         Apelācija, ko 2007. gada 14. februārī ierosinājis Neophytos Neophytou par Civildienesta tiesas 2006. gada 13. decembra spriedumu lietā F-22/05, Neophytou pret Komisiju
   (Lieta T-43/07 P)
   (2007/C 82/101)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Neophytos Neophytou, Itzig (Luksemburga) (pārstāvis — S. A. Pappas, advokāts)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu un tā rezultātā arī apstrīdēto iecēlējinstitūcijas lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelācijas sūdzību tās iesniedzējs lūdz atcelt Civildienesta tiesas spriedumu lietā F-22/05, ar kuru ir atzīts, ka, pirmkārt, tiesas sēdē izteiktie apelācijas sūdzības iesniedzēja iebildumi ir nepieņemami un, otrkārt, nav pārkāpts nediskriminācijas princips.
   Pirmā pamata pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka tā arguments par atlases komisijas sastāvu būtu jāpieņem, jo tas ir pamatots ar jauniem faktiskiem apstākļiem, kas, kā apgalvo apelācijas sūdzības iesniedzējs, bija kļuvuši zināmi tikai tiesas sēdes laikā. Apelācijas sūdzības iesniedzējs turklāt apgalvo, ka prettiesiska komisijas izveide ir ar kompetenci saistīts jautājums un tāpēc tas būtu jāizskata pēc savas ierosmes. Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka tam nedrīkstēja liegt iespēju atsaukties uz šiem jaunajiem apstākļiem.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs arī apgalvo, ka šis iebildums ir tieši saistīts ar tā otro pamatu, kas ir balstīts uz nediskriminācijas principa pārkāpumu, ņemot vērā prettiesisku atlases komisijas sastāvu. Līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa nepareizi ir piemērojusi minēto principu vai vismaz nav norādījusi atbilstošu pamatojumu, ņemot vērā attiecīgā konkursa īpašās iezīmes; turklāt tā ir pārpratusi norādītos pamatus un nav pārbaudījusi dažus no tiem.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 9. decembrī lietā C-523/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Biotrast SA (Šķīrējtiesas klauzula — Avansā izmaksāto summu atmaksāšana — Procenti — Aizmugurisks process)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 9. decembrī

      lietā C-523/03 Eiropas Kopienu Komisija pret

         Biotrast SA

       (1)

   (Šķīrējtiesas klauzula - Avansā izmaksāto summu atmaksāšana - Procenti - Aizmugurisks process)
   (2005/C 45/19)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Lietā C-523/03 par prasību atbilstoši EKL 238. pantam, ko 2003. gada 15. decembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis D. Triantafyllou, kuram palīdz N. Korogiannakis) pret Biotrast SA, Tesaloniki (Grieķija), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lenaerts (referents), tiesneši J. N. Cunha Rodrigues un K. Schiemann, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               piespriest Biotrast SA samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai parāda pamatsummu EUR 661 838,82, procentus, kas aprēķināti pēc gada procentu likmes 4,77 % - par periodu no 2001. gada 31. decembra līdz 2002. gada 31. decembrim, pēc gada procentu likmes 6,77 % - par periodu no 2003. gada 1. janvāra līdz šī sprieduma datumam un gada procentus, kas piemērojami atbilstoši Grieķijas likumiem, proti, šobrīd atbilstoši likuma 2842/2000 par drahmas aizstāšanu ar EUR 3. panta 2. punktam, pēc gada procentu likmes, kas nepārsniedz 6,77 % - par periodu no šī sprieduma pasludināšanas datuma līdz pilnai parāda samaksai;

               2)

               piespriest Biotrast SA atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lietas C-518/03 izslēgšana no reģistra

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/17

         Lietas C-518/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 19/37)

      (tiesvedības valoda -zviedru)

   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 8. septembrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-518/03 Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste.

      (1)  OV C 47, 21.2.2004.


title: Lieta C-6/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 25. novembra rīkojums ( High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daiichi Sankyo Company/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Cilvēkiem paredzētas zāles — Papildu aizsardzības sertifikāts — Regula (EK) Nr. 469/2009 — 3. un 4. pants — Sertifikāta izsniegšanas nosacījumi — Jēdziens “produkts, kuru aizsargā spēkā esošs pamatpatents” — Kritēriji — Papildu vai atšķirīgu kritēriju pastāvēšana zālēm, kurās ir vairāk par vienu aktīvo vielu)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 25. novembra rīkojums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daiichi Sankyo Company/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

   (Lieta C-6/11) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Cilvēkiem paredzētas zāles - Papildu aizsardzības sertifikāts - Regula (EK) Nr. 469/2009 - 3. un 4. pants - Sertifikāta izsniegšanas nosacījumi - Jēdziens “produkts, kuru aizsargā spēkā esošs pamatpatents” - Kritēriji - Papildu vai atšķirīgu kritēriju pastāvēšana zālēm, kurās ir vairāk par vienu aktīvo vielu)
   2012/C 73/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Daiichi Sankyo Company

      Atbildētāja: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Chancery Division, Patents Court) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (OV L 152, 1. lpp.) 3. panta a) punkta un 4. panta interpretācija — Sertifikāta iegūšanas nosacījumi — “Ar spēkā esošu pamatpatentu aizsargāta produkta” jēdziens — Kritēriji — Papildu vai atšķirīgu kritēriju pastāvēšana zālēm, kuras sastāv no vairāk nekā vienas aktīvās vielas?

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 3. panta a) punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas liedz dalībvalsts par rūpniecisko īpašumu atbildīgajām iestādēm piešķirt papildu aizsardzības sertifikātu aktīvajām vielām, kuras nav minētas šāda pieteikuma pamatojumā minētā pamatpatenta pretenziju formulējumā.

      (1)  OV C 63, 26.02.2011.


title: Lieta C-583/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 5. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika Valsts pienākumu neizpilde — Transporta politika — Regula (EK) Nr. 1071/2009 — Autopārvadātājs — Vienkāršošana un administratīvā sadarbība — 16. panta 1. un 5. punkts — Valsts elektroniskais reģistrs, kurā tā reģistrē autopārvadājumu uzņēmumus — Valstu elektronisko reģistru savstarpēja savienojamība

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/6

      Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 5. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
      (Lieta C-583/15) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Transporta politika - Regula (EK) Nr. 1071/2009 - Autopārvadātājs - Vienkāršošana un administratīvā sadarbība - 16. panta 1. un 5. punkts - Valsts elektroniskais reģistrs, kurā tā reģistrē autopārvadājumu uzņēmumus - Valstu elektronisko reģistru savstarpēja savienojamība)
      (2016/C 441/08)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Hottiaux, M. M. Farrajota un P. Guerra e Andrade)

         Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, M. Figueiredo un C. Guerra Santos)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  neizveidojot valsts elektronisko reģistru, kurā tā reģistrē autopārvadājumu izņēmumus, un tādējādi neizveidojot savstarpēju savienojamību ar citu dalībvalstu elektroniskajiem reģistriem, Portugāles Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regulas (EK) Nr. 1071/2009, ar ko nosaka kopīgus noteikumus par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem un atceļ Padomes Direktīvu 96/26/EK, 16. panta 1. un 5. punktā paredzētos pienākumus;

                  2)

                  Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 38, 1.2.2016., 29. lpp.


title: Lieta C-9/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 9. janvārī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – Maria Tirkkonen

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 9. janvārī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – Maria Tirkkonen

   (Lieta C-9/17)
   (2017/C 086/21)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Maria Tirkkonen

      Cits lietas dalībnieks: Maaseutuvirasto

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas 2004/18/EK (1) 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “valsts [publiskā iepirkuma] līgumu” definīcija šīs direktīvas izpratnē ietver līgumu sistēmu,

               —

               ar kuru publiska iestāde paredz uz iepriekš noteiktu laikposmu saņemt tirgū pakalpojumus, noslēdzot līgumus, kas atbilst iepirkuma procedūrā pievienotā pamatlīguma projekta nosacījumiem, ar visiem saimnieciskās darbības subjektiem, kuri izpilda iepirkuma dokumentos noteiktās individuālās prasības, kas izvirzītas pretendentu atbilstībai un piedāvātajiem pakalpojumiem, un nokārto iepirkuma procedūrā sīkāk aprakstīto pārbaudi, un

               —

               un kurai līguma darbības laikā vairs nevar pievienoties?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes [publiskā iepirkuma] valsts līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV 2004, L 134, 114. lpp.)


title: Lieta T-607/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 23. janvāra rīkojums — Henkel un Henkel France /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Komisijas lēmums, ar kuru atteikts nosūtīt dokumentus valsts konkurences iestādei — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Intereses celt prasību neesamība — Formas prasību neievērošana — Lūgto pasākumu pagaidu rakstura neesamība — Nepieņemamība)

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/19

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 23. janvāra rīkojums — Henkel un Henkel France/Komisija
   (Lieta T-607/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Komisijas lēmums, ar kuru atteikts nosūtīt dokumentus valsts konkurences iestādei - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Intereses celt prasību neesamība - Formas prasību neievērošana - Lūgto pasākumu pagaidu rakstura neesamība - Nepieņemamība)
   2012/C 80/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Henkel AG & Co. KGaA (Diseldorfa, Vācija) un Henkel France (Boulogne-Billancourt, Francija) (pārstāvji — R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet un É. Paroche, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Khan un P. J. O. Van Nuffel)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu saistībā ar Komisijas 2011. gada 30. septembra lēmumu (lieta COMP/39.579 — mājsaimniecības mazgāšanas līdzekļi — un lieta 09/0007 F) noraidīt Francijas konkurences iestādes lūgumu, lai saistībā ar lietu 09/0007 F, kas attiecas uz mazgāšanas līdzekļu nozari Francijā, tiktu nosūtīti vairāki lietā COMP/39.579 iesniegtie dokumenti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-165/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūnija spriedums — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam /ITSB — Investimust ( „COLLEGE” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “COLLEGE” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstoša rakstura neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūnija spriedums — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam/ITSB — Investimust („COLLEGE”)
   (Lieta T-165/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “COLLEGE” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   2012/C 217/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis — R. van Leeuwen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Investimust SA (Ženēva, Šveice)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 508/2010-4 par spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam un Investimust SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: Lieta C-425/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. septembrī iesniedza Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) – Impresa Edilux srl, ATI pilnvarotās personas statusā, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)/Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. septembrī iesniedza Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) – Impresa Edilux srl, ATI pilnvarotās personas statusā, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)/Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

   (Lieta C-425/14)
   (2014/C 431/20)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Impresa Edilux srl, ATI pilnvarotās personas statusā, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)

      Atbildētāji: Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Eiropas Savienības tiesības, it īpaši Direktīvas 2004/18 (1) 45. pants, nepieļauj tādu tiesību normu kā Likuma Nr. 190/2012 1. panta 17. punktu, kurā līgumslēdzējai iestādei tiek atļauts uzskatīt par likumīgu pamatu uzņēmuma izslēgšanai no konkursa procedūras to, ka šis uzņēmums, kas piedalās konkursa procedūrā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanai, nav piekritis vai nav iesniedzis dokumentāru pierādījumu par piekrišanu saistībām, kas ir izklāstītas likumības nolīgumos, un, vispārīgāk, nolīgumos starp līgumslēdzēju iestādi un pretendentiem uzņēmumiem, kuri ir paredzēti, lai novērstu organizētās noziedzības iefiltrēšanos publisko iepirkumu konkursu nozarē;

               2)

               vai saskaņā ar Direktīvas 2004/[18]/EK 45. pantu tādi dalībvalsts paredzētie tiesību akti, kuros ir paredzētas iepriekšējā jautājumā aprakstītās tiesības izslēgt no konkursa procedūras, var tikt uzskatīti par atkāpi no principa, atbilstoši kuram izslēgšanas pamati ir izsmeļoši, ko attaisno primārā nepieciešamība apkarot organizētās noziedzības mēģinājumus iefiltrēties publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta C-451/03: Tiesas (trešā palāta)  2006. gada 30. marta  spriedums ( Corte d'appello di Milano  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti Srl  pret  Giuseppe Calafiori  (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Uzņēmumiem piemērojamie konkurences noteikumi — Valsts atbalsts — Fiskālās palīdzības centri — Noteiktu fiskālo konsultāciju un palīdzības darbību veikšana — Ekskluzīvās tiesības — Atlīdzība par veiktajām darbībām)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/4

         Tiesas (trešā palāta) 2006. gada 30. marta spriedums (Corte d'appello di Milano lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti Srl pret Giuseppe Calafiori

   (Lieta C-451/03) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Uzņēmumiem piemērojamie konkurences noteikumi - Valsts atbalsts - Fiskālās palīdzības centri - Noteiktu fiskālo konsultāciju un palīdzības darbību veikšana - Ekskluzīvās tiesības - Atlīdzība par veiktajām darbībām)
   (2006/C 143/09)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Corte d'appello di Milano

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti Srl

      Atbildētājs: Giuseppe Calafiori

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte d'appello di Milano — EKL 4., 10., 43., 48., 49., 82., 86., 87., un 98. panta interpretācija — Tādu valsts tiesību normu saderīgums, kas attiecas uz ienākumu deklarēšanu un ar ko fiskālās palīdzības centriem piešķir ekskluzīvās tiesības sniegt noteiktas konsultācijas un palīdzību uzņēmumiem un to darbiniekiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 43. pants un EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie aizliedz piemērot valsts tiesību normas, tādas kā pamata prāvā, kuras fiskālās palīdzības centriem piešķir ekskluzīvās tiesības veikt noteiktas fiskālo konsultāciju un palīdzības darbības;

               2)

               pasākums, ar kuru dalībvalsts paredz maksāt no valsts budžeta kompensāciju noteiktiem uzņēmumiem, kam uzdots palīdzēt nodokļu maksātājiem saistībā ar nodokļu deklarāciju sagatavošanu un pārsūtīšanu nodokļu administrācijai, ir jāatzīst par valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē, ja:

                           —

                           kompensācijas līmenis pārsniedz to, kas nepieciešams, lai segtu visas ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumu izpildi saistītās izmaksas vai to daļu, ņemot vērā attiecīgus ieņēmumus un saprātīgu peļņu par šo pienākumu izpildi, un

                           —

                           kompensācija nav noteikta, pamatojoties uz tādu ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu saistīto izmaksu analīzi, kas rastos vidusmēra uzņēmumam, kurš ir labi pārvaldīts un pietiekami nodrošināts ar nepieciešamiem līdzekļiem, lai ievērotu attiecīgās sabiedriskajiem pakalpojumiem izvirzītās prasības, ņemot vērā attiecīgus ieņēmumus un saprātīgu peļņu par šo pienākumu izpildi.

      (1)  OV C 7, 10.01.2004.


title: Lieta C-408/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-448/07 YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH /Eiropas Komisija 2012. gada 5. septembrī iesniedza YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-448/07 YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH/Eiropas Komisija 2012. gada 5. septembrī iesniedza YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH

   (Lieta C-408/12 P)
   2012/C 343/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH (pārstāvji — D. Arts, W. Devroe, advocaten, E. Winter, Rechtsanwältin, un F. Miotto, Advocate)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-448/07 YKK Cop., YKK Holding Europe BV un YKK Stocko Fasteners GmbH/Eiropas Komisija;

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktu un 2. panta 3. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem un/vai samazināt attiecīgos naudas sodus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un šajā apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pirmo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi norādot pamatojumu, kādēļ ir noraidīta to prasība par nesamērīgu naudas soda sākotnējā apmēra noteikšanu, kas liedz apelācijas sūdzības iesniedzējiem iespēju noteikt, vai Vispārējā tiesa noraidīja to prasību tāpēc, ka Komisija a) ir pietiekami ņēmusi vērā pārkāpuma ietekmi uz tirgu; vai b) nav ņēmusi vērā pārkāpuma ietekmi uz tirgu, jo tas nebija jādara. Otrkārt, ja izrādītos, ka Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka Komisija ir pietiekami ņēmusi vērā ietekmi uz tirgu, apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka tādā veidā Vispārējā tiesa ir nepareizi interpretējusi apstrīdēto lēmumu un pārkāpusi ES tiesību normas, it īpaši Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. un 3. punktu un Tiesas judikatūru, kurā ir prasīts, lai Komisija, ja tā uzskata par atbilstošu ņemt vērā ietekmi uz tirgu, lai palielinātu naudas soda sākuma summu vairāk par Vadlīnijās (2) noteikto iespējamo minimālo summu EUR 20 milj., iesniedz konkrētus, ticamus un atbilstošus pierādījumus, lai noteiktu pārkāpuma faktisko ietekmi uz konkurenci tirgū. Treškārt, ja izrādītos, ka Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka Komisija nav ņēmusi vērā ietekmi uz tirgu tādēļ, ka tas nebija jādara, apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka, tā darot, Vispārējā tiesa ir nepareizi piemērojusi ES tiesību normas, saskaņā ar kurām sankcijām saskaņā ar valsts un ES tiesībām ir jābūt ne tikai īstām un preventīvām, bet arī samērīgām ar izdarīto pārkāpumu.
   Ar otro apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka Vispārējā tiesa nav pareizi norādījusi pamatojumu, kādēļ ir noraidīti prasītāju prasījumi attiecībā uz to, ka Komisija nav piemērojusi 2002. gada paziņojumu par sadarbību. Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka katrā ziņā Vispārējās tiesas spriedumā ir nepareizi interpretētas ES tiesību normas, it īpaši lex mitior princips, saskaņā ar kuru mazāk bargās tiesību ir normas ir jāpiemēro ar atpakaļejošu spēku.
   Ar trešo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka, noraidot prasītāju prasību attiecībā uz to, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi BWA cooperation maksimālo 10 % robežu naudas sodam attiecībā uz laikposmu pirms YKK iegādājās Stocko, attiecībā uz kuru Stocko tiek uzskatīts par vienīgo atbildīgo, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, tostarp tai raksturīgo samērīguma principu, principu, ka sodi ir individuāli, proti, uzņēmumam var uzlikt sodu tikai par tā individuālajam darbībām, un vienlīdzīgas attieksmes principu.
   Ar ceturto apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka, noraidot prasītāju prasību attiecībā uz to, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā ir nepareizi piemērojusi koeficientu par laikposmu pirms Stocko iegādāšanās, Vispārējā tiesa ir norādījusi nepareizu pamatojumu un ka katrā ziņā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, nostiprināto principu, ka sodiem ir jābūt individuāliem un ar to saistīto samērīguma principu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes principu, pieņemot, ka ir pamatots preventīvs [soda] palielinājums par laikposmu pirms YKK iegādājās Stocko, par kuru Stocko tika uzskatīts par vienīgo atbildīgo.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Vadlīnijas sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu (OV C 9, 3. lpp.).


title: Lieta T-557/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. oktobrī — Elsid u.c./Komisija

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. oktobrī — Elsid u.c./Komisija
   (Lieta T-557/11)
   2011/C 370/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Elsid SA (Titu, Rumānija), ESD-SIC BV (Delfzijl, Nīderlande), ESK-SIC GmbH (Frechen, Vācija) un Navarro SIC, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis — B. Evtimov, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 24. augusta Lēmumu C(2011) 5934, galīgā redakcija, ar kuru ir noraidīts pieprasījums uzsākt termiņa beigu pārskatu par antidempinga pasākumiem saistībā ar silīcija karbīda, kura izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā, importu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai, uzsverot, ka esot nepareizi piemērots Pamatregulas (1) 11. panta 2. punkts, prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LES 5. panta 4. punktā noteiktais samērīguma princips. Paralēli vai pakārtoti tam, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, piemērojot augstākas prasības attiecībā uz pierādījumiem nekā tās, kas būtu pietiekamas, lai pieprasījumu par termiņa beigu pārskatu apmierinātu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts labas pārvaldības princips un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants. Paralēli vai pakārtoti tam, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, uzskatot, ka Ķīnas preču eksports uz ASV neesot salīdzināms ar Savienībā saražotām precēm ES, un kļūdaini secinot, ka tas, ka Ķīnas preču cena, eksportējot tās uz ASV, ir zemāka nekā Savienībā saražoto preču cenas ES, tādēļ nevarētu izraisīt dempinga un pārkāpumu atkārtošanos.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 22.12.2009., 51. lpp.).


title: Lieta T-242/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – The Smiley Company/ITSB (Sejas ar ragiem forma) Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Sejas ar ragiem forma — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/48

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – The Smiley Company/ITSB (Sejas ar ragiem forma)
   (Lieta T-242/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Sejas ar ragiem forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 398/61)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Smiley Company SPRL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – A. Freitag un C. Albrecht, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Geroulakos un A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 836/2013–1 attiecībā uz pieteikumu trīsdimensiju apzīmējumu, ko veido sejas ar ragiem forma, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 836/2013–1 daļā, ar kuru atteikta reģistrācijai pieteiktās preču zīmes reģistrācija attiecībā uz “konservētiem, saldētiem, žāvētiem (kaltētiem) un termiski apstrādātiem augļiem un dārzeņiem; piena produktiem”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 282, 25.8.2014.


title: Apvienotās lietas T-55/06 un T-66/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — RKW un JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Rūpniecisko plastmasas maisu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Naudas sodi — Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma — Īstenošana — Likumība — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Vienots un turpināts pārkāpums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Tikai pasīva loma — Pienākums norādīt pamatojumu — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā)

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/9

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — RKW un JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen/Komisija
   (Apvienotās lietas T-55/06 un T-66/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Rūpniecisko plastmasas maisu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Naudas sodi - Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Maksimālā robeža 10 % apmērā no apgrozījuma - Īstenošana - Likumība - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Vienots un turpināts pārkāpums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Tikai pasīva loma - Pienākums norādīt pamatojumu - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā)
   2012/C 6/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: RKW SE, agrāk — RKW AG Rheinische Kunststoffwerke (Worms, Vācija), un JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen mbH & Co. KGaA (Worms) (pārstāvis — H.-J. Hellmann, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un R. Sauer, pārstāvji, kuriem palīdz M. Núñez-Müller, advokāts)

      Priekšmets

   Primāri, prasība atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi) un, pakārtoti, prasītājām uzlikto naudas sodu samazināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               RKW SE un JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen mbH & Co. KGaA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 96, 22.04.2006.


title: Lieta C-411/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Preferenciāls elektroenerģijas tarifs — Lēmums 2011/746/ES — Ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts — Atgūšana — Neizpilde noteiktajā termiņā)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/17

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-411/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Preferenciāls elektroenerģijas tarifs - Lēmums 2011/746/ES - Ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts - Atgūšana - Neizpilde noteiktajā termiņā)
   2014/C 52/27
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky, D. Grespan un S. Thomas)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, kam palīdz S. Fiorentino)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Tādu pasākumu neveikšana, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2011. gada 23. februāra Lēmuma 2011/746/ES par Itālijas piešķirto valsts atbalstu uzņēmumiem Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA un Syndial SpA (OV L 309, 1. lpp.) 3., 4. un 5. panta prasības — Pienākums nekavējoties atgūt atbalstu, kas atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, un paziņot par to Komisijai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai no uzņēmumiem Portovesme Srl un Eurallumina SpA atgūtu valsts atbalstu, kas Komisijas 2011. gada 23. februāra Lēmuma 2011/746/ES par Itālijas piešķirto valsts atbalstu uzņēmumiem Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA un Syndial SpA (valsts atbalsta pasākumi C 38/B/04 (ex NN 58/04) un C 13/06 (ex N 587/05) 2. pantā atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu, Itālijas Republika nav izpildījusi šī lēmuma 3. un 4. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.