title: Lieta T-141/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 8. jūnija spriedums – Komisija/IEM Šķīrējklauzula — Līgums FAIR-CT98-9544, kas noslēgts Ceturtās pamatprogrammas pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (1994.-1998. gads) ietvaros — Līguma izbeigšana — Avansā samaksāto summu atmaksa — Nokavējuma procenti — Aizmuguriska lietas izskatīšana

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 8. jūnija spriedums – Komisija/IEM

   (Lieta T-141/16) (1)

   (Šķīrējklauzula - Līgums FAIR-CT98-9544, kas noslēgts Ceturtās pamatprogrammas pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (1994.-1998. gads) ietvaros - Līguma izbeigšana - Avansā samaksāto summu atmaksa - Nokavējuma procenti - Aizmuguriska lietas izskatīšana)
   (2017/C 249/38)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāves – A. Katsimerou un S. Lejeune, pārstāves, kurām palīdz O. Lytra, advokāte)

      Atbildētāja: IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias AE (Atēnas, Grieķija)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 272. pantu un kurā tiek lūgts piespriest IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias atmaksāt Komisijas saistībā ar līgumu FAIR-CT98-9544 veiktos avansa maksājumus, tiem pieskaitot nokavējuma procentus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias AE maksā Eiropas Komisijai summu 75 728,33 euro apmērā, tai pieskaitot nokavējuma procentus pēc likmes 3 % par laiku no 2010. gada 4. septembra līdz tās pilnīgai samaksai;

               2)

               IEM atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta C-4/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Financiën/Argos Supply Trading BV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība — Kopējais muitas tarifs — Muitas procedūras ar saimniecisku nozīmi — Izvešana pārstrādei — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — 148. panta c) punkts — Atļaujas piešķiršana — Saimnieciskie nosacījumi — Kopienas pārstrādātāju būtisku interešu smagas aizskaršanas neesamība — “Kopienas pārstrādātāju” jēdziens

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Financiën/Argos Supply Trading BV

   (Lieta C-4/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Kopējais muitas tarifs - Muitas procedūras ar saimniecisku nozīmi - Izvešana pārstrādei - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 148. panta c) punkts - Atļaujas piešķiršana - Saimnieciskie nosacījumi - Kopienas pārstrādātāju būtisku interešu smagas aizskaršanas neesamība - “Kopienas pārstrādātāju” jēdziens)
   (2016/C 343/07)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Argos Supply Trading BV

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 148. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai lūguma piešķirt atļauju izmantot izvešanas pārstrādei procedūru kontekstā novērtētu, vai ir izpildīti ekonomiskie nosacījumi, saskaņā ar kādiem tiek piešķirta šī atļauja, ir jāņem vērā ne tikai to Kopienas ražotāju būtiskās intereses, kuri ražo preces, kas ir analogas galaproduktam, kāds izriet no izvešanas pārstrādei darbībām, bet arī to Kopienas ražotāju intereses, kuri ražo preces, kas ir analogas ārpuskopienas izejvielām vai pusfabrikātiem, kurus ir paredzēts integrēt Kopienas precēs, kas šo darbību laikā uz laiku tiek eksportētas.

      (1)  OV C 107, 30.3.2015.


title: Lieta T-258/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. maijā – Arbuzov/Padome

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. maijā – Arbuzov/Padome
   (Lieta T-258/17)
   (2017/C 213/47)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sergej Arbuzov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvis – M. Mleziva, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2017. gada 3. marta Lēmumu (KĀDP) 2017/381, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl tas attiecas uz Sergej Arbuzov;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei segt savus un atlīdzināt Sergej Arbuzov tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots tiesību uz labu pārvaldību pārkāpums.

                           —

                           Prasītājs savu prasību pamato inter alia ar to, ka Eiropas Savienības Padome neesot rīkojusies ar pienācīgu rūpību, pieņemot 2017. gada 3. marta Lēmumu (KĀDP) 2017/381, jo tā, pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas nav izvērtējusi prasītāja argumentus un iesniegtos pierādījumus viņa viedokļa pamatošanai, un ir galvenokārt vadījusies no Ukrainas ģenerālprokuratūras īsa kopsavilkuma, neprasot nekādu papildus informāciju par izmeklēšanas gaitu Ukrainā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots prasītāja tiesību uz īpašumu pārkāpums.

                           —

                           Šajā sakarā prasītājs norāda, ka attiecībā uz viņu pieņemtie ierobežojumi ir nesamērīgi un nav nepieciešami un ar tiem tiek pārkāptas starptautiskajās tiesībās sniegtās garantijas uz viņa tiesību uz īpašumu aizsardzību.


title: Lieta F-38/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums – Coedo Suárez/Padome Civildienests — Ierēdņi — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Atstādināšana no amata ar invaliditātes pabalsta samazināšanu — Soda samērīgums — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Jēdziens “ierēdņa uzvedība viņa karjeras laikā” — Darba laika grafika ievērošana

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/43

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums – Coedo Suárez/Padome
   (Lieta F-38/14) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Atstādināšana no amata ar invaliditātes pabalsta samazināšanu - Soda samērīgums - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Jēdziens “ierēdņa uzvedība viņa karjeras laikā” - Darba laika grafika ievērošana)
   (2015/C 155/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ángel Coedo Suárez (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un A. Bisch)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes ģenerālsekretāra lēmumu noeikt sodu – atstādināšana no amata ar invaliditātes pabalsta samazināšanu 15 % apmērā līdz pensijas vecuma sasniegšanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Á. Coedo Suárez sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014., 45. lpp.


title: lieta C-3/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 4. janvārī  ierosināja  Groupe Danone  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta)  2005. gada 25. oktobra  spriedumu lietā T-38/02  Groupe Danone /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/19

         Apelācija, ko 2006. gada 4. janvārī ierosināja Groupe Danone par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2005. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-38/02 Groupe Danone/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-3/06 P)
   (2006/C 48/37)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 4. janvārī izskatīšanai ir iesniegta Groupe Danone, ko pārstāv A. Winckler un S. Sorinas, advokāti, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2005. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-38/02 Groupe Danone/Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               pamatojoties uz EKL 225. panta 1. punktu un Statūtu 61. pantu, daļēji atcelt Pirmās instances tiesas 2005. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-38/02 Groupe Danone/Eiropas Kopienu Komisija, ciktāl i) tajā ir noraidīts pamats, kas balstīts uz to, ka attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju kā atbildību pastiprinošs apstāklis nepamatoti ir ņemts vērā recidīvs, un ii) tajā ir pārveidota Komisijas izmantotā naudas soda aprēķināšanas metode;

               —

               apmierināt prasījumus, ko Groupe Danone ir izvirzījusi pirmajā instancē saistībā ar pamatu, kurš balstīts uz to, ka kā atbildību pastiprinošs apstāklis nepamatoti ir ņemts vērā recidīvs, un tādējādi, pamatojoties uz EKL 229. pantu un Regulas Nr. 17 (1) 17. pantu, samazināt Komisijas uzlikto naudas sodu;

               —

               pamatojoties uz EKL 229. pantu un Regulas Nr. 17 17. pantu, naudas sodu samazināt proporcionāli tam, par cik Pirmās instances tiesa samazināja naudas soda samazinājumu, kas pienāktos atbilstoši atbildību mīkstinošiem apstākļiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šīs apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza piecus pamatus, lai panāktu, ka daļēji tiek atcelts apstrīdētais spriedums. Šie pamati ir balstīti, pirmkārt, uz to, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini ir novērtējusi “recidīva” jēdzienu, otrkārt, uz to, ka acīmredzami prettiesiskas ir naudas soda aprēķināšanas metodē veiktās izmaiņas, kā rezultātā tika samazināts naudas soda samazinājums, kas piešķirts atbilstoši atbildību mīkstinošiem apstākļiem, un tādējādi palielināts naudas soda apmērs salīdzinājumā ar to apmēru, kāds būtu noteikts, ja Pirmās instances tiesa būtu no 50 uz 40 % samazinājusi naudas soda palielinājumu, kas pienākas atbilstoši atbildību pastiprinošiem apstākļiem, neveicot izmaiņas Komisijas izmantotajā naudas soda aprēķināšanas metodē.
   Ar kļūdainu recidīva jēdziena novērtējumu saistītā argumenta pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs atsevišķus pamatus.

               —

               Izvirzot pirmo pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzsver, ka Pirmās instances tiesa nav ievērojusi soda likumības principu, principu par aizliegumu smagāku sodu piemērot ar atpakaļejošu spēku, apstiprinot apelācijas sūdzības iesniedzējam noteiktā naudas soda palielināšanu atbilstoši atbildību pastiprinošam apstāklim, proti, recidīvam, nepastāvot skaidram un pietiekami paredzamam juridiskajam pamatam.

               —

               Izvirzot otro pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini ir piemērojusi tiesiskās drošības principu, pretēji Tiesas judikatūrai, atsakoties vainojamību recidīvā ierobežot laikā.

               —

               Visbeidzot, izvirzot trešo pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka spriedumā ir sniegts pretrunīgs pamatojums, kā rezultātā ir jāatzīst, ka nav norādīts pamatojums saistībā ar recidīva un vajadzības naudas sodiem nodrošināt pietiekami preventīvu raksturu savstarpējas saiknes novērtējumu.

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza vēl divus pamatus saistībā ar argumentu par to, ka Pirmās instances tiesas lēmums palielināt naudas soda apmēru pēc reformas korekcijas koeficienta piemērošanā atbilstoši atbildību mīkstinošiem apstākļiem ir acīmredzami prettiesisks. Galvenais pamats attiecas uz pilnvaru pārsniegšanu, kompetences neesamību un EKL 229. un 230. panta pārkāpumu, kurā tiek vainota Pirmās instances tiesa. Šis pamats ir sadalīts divās daļās.

               —

               Pirmā daļa ir balstīta uz to, ka Pirmās instances tiesa nav ievērojusi EKL 229. un 230. pantā tai piešķirtās kompetences robežas, grozot Komisijas lēmumu par naudas soda aprēķināšanas metodi.

               —

               Otrajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pieņēmusi ultra petita lēmumu, grozot atbilstoši atbildību mīkstinošiem apstākļiem piemērojamā samazinājuma procentuālo apmēru un tādējādi palielinot apelācijas sūdzības iesniedzējam uzliktā naudas soda apmēru.

         Pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza otru pamatu, kas balstīts uz tiesību uz aizstāvēšanos un principa par aizliegumu sodu piemērot ar atpakaļejošu spēku pārkāpumu. Tiesas sēdē nedarot zināmu savu nodomu grozīt naudas soda aprēķināšanas metodi un palielināt naudas soda apmēru, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Kopienu tiesību pamatprincipu, konkrētā veidā ietekmējot prasītāja iespējas nodrošināt aizstāvēšanos. Pirmās instances tiesa attiecībā uz 2001. gada lēmumu “Beļģijas alus” ar atpakaļejošu spēku ir piemērojusi 2003. gada judikatūru, kurā ir izskaidrota koeficienta piemērošana atbilstoši atbildību mīkstinošiem apstākļiem naudas soda aprēķināšanas metodē.

      (1)  Regula Nr. 17: Pirmā Regula par Līguma 85. un 86. panta īstenošanu (OV 13, 21.02.1962., 204. lpp.).


title: Lieta C-311/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 17. marta spriedumu lietā T-817/14 Zoofachhandel Züpke GmbH u.c./Eiropas Komisija 2016. gada 20. maijā iesniedza Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/23

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 17. marta spriedumu lietā T-817/14 Zoofachhandel Züpke GmbH u.c./Eiropas Komisija 2016. gada 20. maijā iesniedza Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG

   (Lieta C-311/16 P)
   (2016/C 343/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (pārstāvis – E. Hauk, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2016. gada 20. jūlija rīkojumu lieta tika izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-282/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums ( Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Concepción Salgado González/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (LESD 48. pants — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un (EK) Nr. 883/2004 — Vecuma apdrošināšana un apdrošināšana nāves gadījumam — Īpaša kārtība, kādā piemērojami valsts tiesību akti par vecuma apdrošināšanu — Pabalstu aprēķināšana)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Concepción Salgado González/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

   (Lieta C-282/11) (1)

   (LESD 48. pants - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un (EK) Nr. 883/2004 - Vecuma apdrošināšana un apdrošināšana nāves gadījumam - Īpaša kārtība, kādā piemērojami valsts tiesību akti par vecuma apdrošināšanu - Pabalstu aprēķināšana)
   2013/C 114/14
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Concepción Salgado González

      Atbildētājas: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Superior de Justicia de Galicia — LESD 48. panta, Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nod., 1. sēj., 35. lpp.), 3. panta un VI pielikuma D daļas (tagad — G daļa) 4. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nod., 5. sēj., 72. lpp.) 87. panta 5. punkta un XI pielikuma 2. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Vecuma apdrošināšana un apdrošināšana nāves gadījumam — Īpaša kārtība, kādā piemērojami valsts tiesību akti par vecuma apdrošināšanu — Pabalstu aprēķināšana — Valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem pabalsta apmērs tiek noteikts, pamatojoties uz vidējo iemaksu bāzi piecpadsmit gadus ilgā atsauces laikposmā

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 48. pants, Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, tās redakcijā ar grozījumiem un atjauninājumiem, kas izdarīti ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kurā izdarīti grozījumi ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa Regulu (EK) Nr. 629/2006, 3. pants, 46. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 47. panta 1. punkta g) apakšpunkts, kā arī tās VI pielikuma H daļas 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru migrējošas vai nemigrējošas pašnodarbinātas personas vecuma pensijas teorētiskā summa tiek nemainīgi aprēķināta, ņemot vērā šā darba ņēmēja iemaksu bāzes noteiktā atsauces laikposmā pirms viņa pēdējās iemaksas šajā valstī, kurām tiek piemērots noteikts koeficients, bez iespējas ne šā laikposma ilgumu, ne šo koeficientu pielāgot, lai ņemtu vērā apstākli, ka attiecīgais darba ņēmējs ir izmantojis savas tiesības brīvi pārvietoties.

      (1)  OV C 269, 10.9.2011.


title: Lieta T-485/10: Prasība, kas celta 2010. gada 13. oktobrī — MIP Metro /ITSB — J.C. Ribeiro SGPS ( MISS B )

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/51

         Prasība, kas celta 2010. gada 13. oktobrī — MIP Metro/ITSB — J.C. Ribeiro SGPS (“MISS B”)
   (Lieta T-485/10)
   ()
   2010/C 346/100
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — J.-C. Plate un R. Kaase, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: J.C. Ribeiro SGPS S.A. (Sta Maria de Feira, Portugāle)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               prasību, kas celta par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 5. augusta lēmumu lietā R 1526/2009-1, un tās pielikumus atzīt par pieņemamiem;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz iebildumiem par preču zīmes reģistrācijas pieteikumu precēm, kas ietilpst 14. un 25. klasē, pamatojoties uz nesaderīgumu ar Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (RKPZ) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesa izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: J.C. Ribeiro SGPS S.A.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MISS B” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 16., 18., 21., 25. un 28. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskas preču zīmes “miss H.” Vācijas un starptautiska reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 9., 14., 16., 18., 25. un 26. klasē, kā arī grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Miss H.” Vācijas reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 8., 9., 14., 16., 18., 20., 24., 25. un 26. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-747/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 8. marta rīkojums – Merck/EUIPO – Société des produits Nestlé (“HEALTHPRESSO”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/43

         Vispārējās tiesas 2017. gada 8. marta rīkojums – Merck/EUIPO – Société des produits Nestlé (“HEALTHPRESSO”)
   (Lieta T-747/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 144/58)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Merck KGaA (Darmstadt, Vācija) (pārstāvji – M. Best, U. Pfleghar un S. Schäffner, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice) (pārstāvji – A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht un S. Cobet-Nüse, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 7. augusta lēmumu lietā R 1880/2013-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Société des Produits Nestlé SA un Merck KGaA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Merck KGaA un Société des Produits Nestlé SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, kā arī katra atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 462, 22.12.2014.


title: Lieta C-280/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2007. gada 13. jūnija rīkojumu — Ze Fu Fleischhandel GmbH / Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2007. gada 13. jūnija rīkojumu — Ze Fu Fleischhandel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-280/07)
   (2007/C 211/30)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ze Fu Fleischhandel GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (1) 3. panta 1. punkta 1. apakšpunkta pirmajā teikumā reglamentētais noilguma termiņš ir piemērojams arī gadījumos, ja pārkāpums tika izdarīts vai beidzās pirms stājās spēkā Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95?

               2)

               Vai minētajā punktā reglamentētais noilguma termiņš vispār ir piemērojams tādiem administratīviem pasākumiem kā piešķirtās eksporta kompensācijas atgūšana, pamatojoties uz pārkāpumu?

         Gadījumā, ja uz šiem jautājumiem tiktu atbildēts apstiprinoši:

               3)

               Vai ilgāku termiņu, ko saskaņā ar Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 3. panta 3. punktu dalībvalsts var noteikt, drīkst piemērot arī gadījumos, ja šāds ilgāks termiņš bija noteikts dalībvalsts tiesībās vēl, pirms tika izdota iepriekš minētā regula? Vai šādu ilgāku termiņu var piemērot arī gadījumos, ja tas nebija paredzēts specifiskā tiesiskajā regulējumā eksporta kompensācijas atgūšanai vai kopumā administratīvos pasākumos, bet gan izrietēja no attiecīgās dalībvalsts vispārēja tiesiskā regulējuma (standarta noteikumiem), kas ietver visus noilguma gadījumus, kas nav atsevišķi reglamentēti?

      (1)  OV L 312, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (2016. gada 15. decembris) lietā E-1/16 – Synnøve Finden AS pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Lauksaimniecības un pārtikas ministrija (EEZ līguma produktu sarakstā iekļautie produkti – Piena produkti – Valsts atbalsts – Valsts līdzekļi – Ietekme uz tirdzniecību un konkurences kropļošana – Brīvība veikt uzņēmējdarbību)

text:
               27.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/4

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 15. decembris)
   lietā E-1/16

      Synnøve Finden AS pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Lauksaimniecības un pārtikas ministrija
   (EEZ līguma produktu sarakstā iekļautie produkti – Piena produkti – Valsts atbalsts – Valsts līdzekļi – Ietekme uz tirdzniecību un konkurences kropļošana – Brīvība veikt uzņēmējdarbību)
   (2017/C 133/04)
   Lietā E-1/16, Synnøve Finden AS pret Norvēģijas valdību, kuru pārstāv Lauksaimniecības un pārtikas ministrija, attiecībā uz Oslo rajona tiesas (Oslo tingrett) LŪGUMU Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, un jo īpaši tā 31. un 61. pantu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs un tiesnesis referents Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2016. gada 15. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               EEZ līguma 61. pants interpretējams tādā nozīmē, ka valsts tiesiskajā regulējumā paredzētais mehānisms, saskaņā ar kuru uzņēmumam tiek piešķirtas NOK 0,50 par litru par daudzumu līdz 100 miljoniem litru noteiktu produktu izplatīšanai (uz daļu no šiem produktiem attiecas EEZ līgums), ir valsts atbalsta pasākums, ja iesniedzējtiesa, ņemot vērā visus tās rīcībā esošos faktus un Tiesas sniegtos norādījumus, uzskata, ka tā ir valsts iejaukšanās vai valsts līdzekļu izmantošana, ka šī iejaukšanās var ietekmēt tirdzniecību starp EEZ valstīm, tā rada selektīvas priekšrocības saņēmējam un tā kropļo konkurenci vai rada šāda izkropļojuma draudu. Šāda iesniedzējtiesas konstatējuma rezultātā uz shēmu attiektos prasība par paziņošanu, kas paredzēta Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 3. protokola I daļas 1. panta 3. punktā.

               2.

               Gadījumā, ja valsts atbalsta shēma ir neatdalāmi saistīta ar produktiem, uz kuriem neattiecas EEZ līgums, pasākums kopumā jāpaziņo EBTA Uzraudzības iestādei.

               3.

               Valsts tiesa nevar izvērtēt valsts atbalstu, ņemot vērā brīvību veikt uzņēmējdarbību, kas minēta EEZ līguma 31. pantā, izņemot, ja saskaņā ar tiesību aktiem to var izvērtēt atsevišķi no valsts atbalsta pasākuma.


title: Lieta T-186/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Solvay pret Komisiju

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/38

         Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Solvay pret Komisiju
   (Lieta T-186/06)
   (2006/C 212/67)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Solvay S.A., Brisele (Beļģija) (pārstāvji — O. W. Brouwer, D. Mes, lawyers, M. O' Regan un A. Villette, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienas Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā vai daļēji Eiropas Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, it īpaši tiktāl, ciktāl ar to konstatē, ka prasītāja pārkāpa EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. panta 1. punktu: a) laika posmā no 1994. gada 31. janvāra līdz 1997. gada augustam un b) laika posmā no 2000. gada 18. maija līdz 31. decembrim;

               —

               atcelt vai ievērojami samazināt prasītājai un Solvay Solexis Spa saskaņā ar lēmumu noteikto naudas sodu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tai skaitā izdevumus, kas prasītājai radušies saistībā ar naudas soda samaksu pilnā apmērā vai daļēji vai bankas sniegto garantiju;

               —

               veikt citus pasākumus, ko Tiesa uzskata par atbilstošiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija konstatēja, ka prasītāja, piedaloties ūdeņraža peroksīda un sodas perborāta kartelī, kas galvenokārt sastāvēja no informācijas apmaiņas starp konkurentiem par cenām un pārdošanas apjomiem, līgumiem par cenām, līgumiem par ražošanas jaudas samazināšanu EEZ un pret konkurenci vērstu vienošanos kontroli, pārkāpa EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu.
   Prasītāja apgalvo, ka Komisija varēja konstatēt, ka Solvay bija pārkāpusi EK līguma 81. pantu laika posmā no 1997. gada augusta līdz 2000. gada 18. maijam, bet Komisija pārkāpa tiesību normas un acīmredzami kļūdījās vērtējumā, piemērojot EKL līguma 81. pantu un konstatējot, ka Solvay bija izdarījusi pārkāpumu, pirmkārt, laika posmā no 1994. gada 31. janvāra līdz 1997. gada augustam un, otrkārt, laika posmā no 2000. gada 18. maija līdz 31. decembrim. Šie pārkāpumi un acīmredzamās kļūdas vērtējumā attiecas it īpaši uz:

               a)

               jēdzienu “nolīgums”, “saskaņota darbība” un “viens un nepārtraukts pārkāpums” nepareiza lietošanu;

               b)

               nespēju pierādīt ar prasītajiem standartiem prasītājas līdzdalību kartelī laikposmā, kas nav prasītājas atzītie laikposmi;

               c)

               pieņēmumu, ka pret konkurenci vērsta iedarbība turpinājās pēc 2000. gada 18. maija; un

               d)

               lietā esošo pierādījumu attiecībā uz iepriekšminēto laikposmu pienācīgu neizvērtēšanu.

         Turklāt prasītāja norāda, ka Komisija, aprēķinot naudas sodu, pārkāpa vairākas tiesību normas un acīmredzami kļūdījās vērtējumā, piemērojot 2002. gada paziņojumu par iespējamo soda samazināšanu (1) un Regulu Nr. 1/2003 (2), t.sk. attiecībā uz:

               a)

               termiņiem, piemērojot sodu samazināšanu un/vai ar to saistītās būtiskas pievienotās vērtības noteikšanu;

               b)

               novērtējumu par prasītājas iesniegto pierādījumu pievienoto vērtību, un

               c)

               prasītājai noteiktās naudas soda samazināšanas apmēru, ar ko saskaņā ar Solvay teikto acīmredzami neņēma vērā ar to sniegtās pierādījumu vērtības apmēru, tāpat kā tās būtisko un turpināto sadarbību.

         Turklāt prasītāja apgalvo, ka naudas sods bija pārmērīgs un nesamērīgs un ka Komisija nenorādīja jebkādus vai pakārtoti pietiekamus iemeslus naudas soda aprēķina pamatošanai.
   Turklāt prasītāja norāda, ka Komisija netaisnīgi piemēroja naudas sodu prasītājas meitas uzņēmumam Solvay Solexis SpA.
   Visbeidzot, prasītāja sūdzas, ka Komisija pārkāpa būtiskas procesuālās prasības un tiesības uz aizstāvību, neļaujot pilnībā iepazīties ar lietu un nedodot pieeju citu lietas dalībnieku procesā Komisijā neoficiālajām atbildēm uz iebildumiem.

      (1)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšana karteļu gadījumos (OV 2002 C 45, 3. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003 L 1, 1. lpp.)


title: Lieta T-519/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. septembrī — Leder & Schuh International /ITSB — Epple ( “VALDASAAR” )

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/65

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. septembrī — Leder & Schuh International/ITSB — Epple (“VALDASAAR”)
   (Lieta T-519/13)
   2013/C 344/119
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Leder & Schuh International AG (Salzburg, Austrija) (pārstāvis — S. Korn, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Valerie Epple (Bronnen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto Apelāciju pirmās padomes lēmumu iebildumus noraidīt un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus apelācijas procesā, kā arī tiesvedībā Eiropas Savienības Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “VALDASAAR” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18., 25. un 35. klasē ‒ Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 591 249

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Valerie Epple

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme ‘Val d'Azur’ attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm nepastāvot sajaukšanas iespēja


title: Lieta T-38/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. jūlija rīkojums – EEB/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti attiecībā uz priekšlikuma Parlamenta un Padomes direktīvai COM(2014) 397 final atsaukšanu — Daļējs piekļuves atteikums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/49

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. jūlija rīkojums – EEB/Komisija
   (Lieta T-38/16) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti attiecībā uz priekšlikuma Parlamenta un Padomes direktīvai COM(2014) 397 final atsaukšanu - Daļējs piekļuves atteikums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 283/76)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Vides birojs (EEB) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – B. Kloostra, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Buchet, F. Clotuche-Duvieusart un E. Sanfrutos Cano)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, lūdzot atcelt Komisijas 2015. gada 19. novembra Lēmumu Ares(2015) 5212500

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Vides biroja (EEB) tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta C-79/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 46 iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Cesare Serinelli u.c./Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c.

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 46 iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Cesare Serinelli u.c./Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c.
   (Lieta C-79/16)
   (2016/C 156/35)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Cesare Serinelli, Cosimo Antonio Palma, Maria Monico, Cosimo Miglietta, Mariano Luigi Mariano, Elena Russo, Galeana Miglietta, Pasqualina Cretì, Francesco D'Arpe, Antonietta Spalluto, Francesca Leo, Giovanna Malatesta, Vincenzo Conte, Luigi Ampolo, Raffaele Fasiello, Maria Miccoli, Anna Leone, Oronzo Maiorano, Antonio Rampino, Raffaele Tommasi, Fernando Elia

      Atbildētāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento della Protezione Civile, Commissario delegato OCDPC n. 225/2015, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Regione Puglia

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 2000/29/EK (1), ar vēlākajiem papildinājumiem un grozījumiem, it īpaši noteikumi, kas paredzēti 11. panta 3. punktā, 13.c panta 7. punktā, 16. panta 1., 2., 3. un 5. punktā, kā arī samērīguma, loģiskuma un saprātīguma princips liedz piemērot Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmuma 2015/789/ES (2) 6. panta 2. un 4. punktu, kas Itālijas tiesiskajā regulējumā īstenots ar Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali (Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrija) dekrēta 8. panta 2. un 4. punktu, tajā daļā, kurā tas nosaka, ka 100 m rādiusā ap augiem, kas ir pārbaudīti un atzīti par inficētiem ar konkrēto organismu, ir nekavējoties jāaizvāc saimniekaugi, neatkarīgi no to veselības stāvokļa, un vienlaikus paredz, ka dalībvalstij pirms 2. punktā minēto augu aizvākšanas ir jāveic atbilstošas fitosanitāras apstrādes pret konkrētā organisma pārnēsātājiem un augiem, kuri var būt pārnēsātāju saimniekaugi, un šīs apstrādes attiecīgā gadījumā var ietvert augu aizvākšanu?

               2)

               Vai Direktīva 2000/29/EK, ar vēlākajiem papildinājumiem un grozījumiem, it īpaši noteikumi, kas paredzēti 16. panta 1. punktā ar vārdkopu “vajadzīgos pasākumus, lai iznīcinātu vai, ja tas nav iespējams, aizkavētu attiecīgo kaitīgo organismu izplatīšanos”, liedz piemērot Eiropas Komisijas [Īstenošanas] lēmuma 2015/789/ES 6. panta 2. punktu – kas Itālijas tiesiskajā regulējumā īstenots ar Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali dekrēta 8. panta 2. punktu – tajā daļā, kurā tas paredz saimniekaugu tūlītēju aizvākšanu, neatkarīgi no to veselības stāvokļa, 100 metru rādiusā ap augiem, kas ir pārbaudīti un atzīti par inficētiem?

               3)

               Vai Direktīvas 2000/29/EK 16. panta 1., 2., 3. un 5. punkts, un samērīguma, loģiskuma un lietas taisnīgas izskatīšanas princips liedz interpretēt Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmuma 2015/789/ES 6. panta 2. un 4. punktu – kas Itālijas tiesiskajā regulējumā īstenots ar Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali dekrēta 8. panta 2. un 4. punktu – tādējādi, ka 2. punktā minētais izskaušanas pasākums var tikt noteikts pirms un neatkarīgi no tā paša 6. panta 3. un 4. punktā paredzēto pasākumu preventīvas piemērošanas?

               4)

               Vai piesardzības, piemērotības un samērīguma princips liedz piemērot Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmuma 2015/789/ES 6. panta 2., 3. un 4. punktu, kas Itālijas tiesiskajā regulējumā īstenots ar Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali dekrēta 8. panta 2. un 4. punktu, tajā daļā, kurā tas nosaka saimniekaugu izskaušanas pasākumus 100 metru rādiusā ap augiem, kas atzīti par inficētiem ar organismu “Xylella fastidiosa (Wells et al.)”, bez atbilstoša zinātniska pamatojuma, kas skaidri apliecinātu cēloņsakarību starp organisma klātbūtni un par inficētiem uzskatīto augu iedegu?

               5)

               Vai LESD 296. panta 2. punkts un Nicas Hartas 41. pants liedz piemērot Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmuma 2015/789/ES 6. panta 2. un 4. punktu tajā daļā, kurā tas paredz saimniekaugu tūlītēju aizvākšanu, neatkarīgi no to veselības stāvokļa, 100 metru rādiusā ap augiem, kas pārbaudīti un atzīti par inficētiem, jo tam nav atbilstoša pamatojuma?

               6)

               Vai piemērotības un samērīguma princips liedz piemērot Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmumu 2015/789/ES – kas Itālijas tiesiskajā regulējumā īstenots ar Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali dekrētu – kas paredz pasākumus, lai aizvāktu saimniekaugus, neatkarīgi no to veselības stāvokļa, augus, par kuriem zināms, ka tie ir inficēti ar minēto organismu, un augus ar simptomiem, kas liecina par iespējamu inficēšanos ar organismu “Xylella fastidiosa (Wells et al.)”, vai attiecībā uz kuriem ir aizdomas par inficēšanos ar šo organismu, neparedzot nekādu kompensāciju īpašniekiem, kurus nevar vainot par konkrētā organisma izplatīšanos?

      (1)  Padomes 2000. gada 8. maija Direktīva 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā 9OV L 169, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2015. gada 18. maija Īstenošanas lēmums (ES) 2015/789 par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Wells et al.) ievešanu un izplatīšanos Savienībā (OV L 125, 36. lpp.).


title: Lieta T-39/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. janvārī — Cezar /ITSB — Poli-Eco (Grīdlīste)

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. janvārī — Cezar/ITSB — Poli-Eco (Grīdlīste)
   (Lieta T-39/13)
   2013/C 101/45
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński (Elka, Polija) (pārstāvji — M. Nentwig un G. Becker, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes un dizainparaugi)

      Otra dalībniece procesā ITSB Apelāciju padomē: Poli-Eco Tworzywa Sztuczne sp. z o.o. (Szprotawa, Polija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes un dizainparaugi) Apelāciju trešās padomes 2012. gada 8. novembra lēmumu lietā R 1512/2010-3;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: dizainparaugs “grīdlīstes” — reģistrēts Kopienas dizainparaugs Nr. 70 438-0002

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra dalībniece procesā ITSB Apelāciju padomē

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu bija pamatots ar novitātes un individuāla rakstura neesamību saskaņā ar Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu kopsakarā ar 4. un 6. pantu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt apstrīdēto reģistrēto Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 63. panta 1. punkta un 62. panta 1. punkta pārkāpums


title: Lieta T-425/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — KODA /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām — Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences — Pierādījumi — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/34

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — KODA/Komisija
   (Lieta T-425/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām - Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences - Pierādījumi - Nevainīguma prezumpcija)
   2013/C 156/59
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koda (Kopenhāgena, Dānija) (pārstāvji — sākotnēji K. Dyekjær un J. Borum, vēlāk J. Borum un C. Karhula Lauridsen, un visbeidzot J. Borum un G. Holtsø, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Castillo de la Torre un N. Rasmussen, vēlāk F. Castillo de la Torre un U. Nielsen)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji — L. Uusitalo un L. Rechardt, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz Koda;

               2)

               atcelt Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, 4. panta 2. un 3. punktu, ciktāl tajā ir ietverta atsauce uz šī lēmuma 3. pantu daļā, kurā tas attiecas uz Koda;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus, izņemot tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar iestāšanos lietā;

               5)

               International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) sedz savus, kā arī atlīdzina Koda tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar iestāšanos lietā;

               6)

               Koda un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus attiecībā uz pagaidu noregulējuma tiesvedību pašas.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta C-449/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-449/07)
   (2007/C 283/43)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvu 2004/36/EK (1) par Kopienas lidostas izmantojošo trešo valstu gaisa kuģu drošību, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 11. pants;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/36/EK transponēšanai beidzās 2006. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 143, 76. lpp.


title: Lieta C-4/07: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 27. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/110/EK — Palīdzība tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu — Netransponēšana paredzētajā termiņā)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/3

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 27. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-4/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/110/EK - Palīdzība tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu - Netransponēšana paredzētajā termiņā)
   (2007/C 283/04)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un P. Guerra e Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandes un F. Fraústo de Azevedo)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/110/EK par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu (OV L 321, 26. lpp.), prasības, nepieņemšana paredzētajā termiņā
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Paredzētajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/110/EK par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu, prasības, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 10. panta 1. punkts;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta F-107/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. oktobrī — ZZ /Komisija

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/41

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. oktobrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-107/13)
   2014/C 24/76
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — É. Boigelot, R. Murru, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu prasītājam uzlikt disciplinārsodu saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 2. punktu, kā arī prasība atlīdzināt ciesto morālo kaitējumu un atmaksāt jau ieturētās summas

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 14. marta lēmumu, ar kuru prasītājam uzlikt sods, kas ietver tā neto ikmēneša pensijas samazināšanu par trešdaļu uz diviem gadiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja ciesto kaitējumu, kas kopumā noteikts EUR 10 000 apmērā, saglabājot iespējo to paaugstināt tiesvedības gaitā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-390/07 P: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. novembra spriedums — Speiser/Parlaments (Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Pieņemamība — Ekspatriācijas pabalsts — Apstiprinošs lēmums — Novēlota sūdzība)

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. novembra spriedums — Speiser/Parlaments
   (Lieta T-390/07 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pieņemamība - Ekspatriācijas pabalsts - Apstiprinošs lēmums - Novēlota sūdzība)
   (2008/C 327/42)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Michael Alexander Speiser, Neu-Isenburg (Vācija) (pārstāvis — F. Theumer, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji A. Lukošiūtė un N. Lorenz, pēc tam A. Lukošiūtė un S. Seyr)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 10. septembra rīkojumu lietā F-146/06 Speiser/Parlaments (Krājumā vēl nav publicēts), ar mērķi panākt šī rīkojuma atcelšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā pats.

      (1)  OV C 297, 8.12.2007.


title: Lieta F-147/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 19. jūlija spriedums – Meyrl/Parlaments Civildienests – Pagaidu darbinieks – Atlaišana no darba – Tiesības tikt uzklausītam

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/40

      Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 19. jūlija spriedums – Meyrl/Parlaments
      (Lieta F-147/15) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Atlaišana no darba - Tiesības tikt uzklausītam)
      (2016/C 364/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sonja Meyrl (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – V. Montebello-Demogeot un M. Dean)

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumu par prasītājas darba līguma izbeigšanu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt 2015. gada 24. februāra lēmumu par Sonja Meyrl darba līguma izbeigšanu, ko pieņēmis Zaļo un Eiropas brīvās apvienības grupas līdzpriekšsēdētājs iestādes, kas ir tiesīga slēgt Eiropas Parlamenta darba līgumus, vārdā;

                  2)

                  Eiropas Parlaments sedz savus, kā arī atlīdzina S. Meyrl tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 68, 22.2.2016., 46. lpp.


title: lieta T-403/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Sumitomo Chemical (UK) PLC cēla 2004. gada 1. oktobrī

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/29

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Sumitomo Chemical (UK) PLC cēla 2004. gada 1. oktobrī
   (lieta T-403/04)
   (2005/C 19/61)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 1. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Sumitomo Chemical (UK) PLC, Londona (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv K. Van Maldegem un C. Meuer, advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               piespriest atbildētājai sniegt atbildi uz prasītāja pieprasījumu, vai arī;

               —

               pakārtoti izdot rīkojumu par Eiropas komisijas akta D 341571(04) atcelšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai provizorisku summu 1 eiro apmērā par Kopienas tiesību aktu neievērošanas rezultātā prasītājai nodarītajiem zaudējumiem, proti, nesniedzot atbildi prasītājai, vai pakārtoti Eiropas Komisijas akta D 341571(04) [pieņemšanas] rezultātā, kā arī procentus līdz precīza aprēķina un konkrētas summas apmēra noteikšanai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus ar šo tiesvedību saistītos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati ir līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-400/04, Arch Chemicals un Arch Timber Protection / Komisija.


title: Lieta T-336/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 22. marta spriedums – Windrush Aka/EUIPO – Dammers (“The Specials”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “The Specials” — Faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Preču zīmes īpašnieka piekrišana — Regulas Nr. 207/2009 15. panta 2. punkts

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/37

         Vispārējās tiesas 2017. gada 22. marta spriedums – Windrush Aka/EUIPO – Dammers (“The Specials”)
   (Lieta T-336/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “The Specials” - Faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Preču zīmes īpašnieka piekrišana - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 2. punkts)
   (2017/C 144/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Windrush Aka LLP (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – S. Malynicz, QC, un S. Britton, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – J. Crespo Carillo)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Jerry Dammers (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – C. Fehler, solicitor, H. Cuddigan un B. Brandreth, barristers)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 18. marta lēmumu lietā R 1412/2014 1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Windrush Aka un J. Dammers

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Windrush Aka LLP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta C-466/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā [ Tribunal Superior de Justicia de Cantabria , Santander (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Manuel Acereda Herrera pret Servicio Cántabro de Salud (Sociālais nodrošinājums — Citā dalībvalstī radušies izdevumi par ārstēšanos slimnīcā — Pārvietošanās, uzturēšanās un ēdināšanas izdevumi — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 22. pants)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/4

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā [Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Santander (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Manuel Acereda Herrera pret Servicio Cántabro de Salud

   (Lieta C-466/04) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Citā dalībvalstī radušies izdevumi par ārstēšanos slimnīcā - Pārvietošanās, uzturēšanās un ēdināšanas izdevumi - Regulas (EEK) Nr. 1408/71 22. pants)
   (2006/C 190/07)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Santander

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Manuel Acereda Herrera

      Atbildētājs: Servicio Cántabro de Salud

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Santander — 22. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 36. panta interpretācija Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 (OV L 28, 1. lpp.) — Pārvietošanās un uzturēšanās izdevumi, ko sedz iestāde, kas piešķīrusi atļauju saņemt aprūpi ārpus valsts teritorijas — EKL 10. un 249. pants — Valsts tiesību aktu, ar ko paredz tiesības papildus grozītās Regulas Nr. 1408/71 27. pantā minētajām, saderība ar Kopienu tiesībām — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Diskriminācija pilsonības dēļ — Valsts tiesību aktu saderība ar EKL 81., 82. un 87. pantu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               22. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkts, kā arī 36. pants Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs normas sociāli apdrošinātai personai ar kompetentās iestādes atļauju doties uz citu dalībvalsti, lai tur saņemtu tās veselības stāvoklim atbilstošu stacionāro aprūpi, nedod tiesības saņemt no minētās iestādes pārvietošanās, uzturēšanās un ēdināšanas izdevumu kompensāciju, kas šīs dalībvalsts teritorijā radušies sociāli apdrošinātai personai un personai, kas viņu pavada, izņemot sociāli apdrošinātās personas izdevumus par uzturēšanos un ēdināšanu slimnīcā;

               2)

               Valsts tiesību akti, kas papildus Regulas Nr. 1408/71 22. panta 1. punktā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, minētajiem pabalstiem šī 1. punkta a) apakšpunktā minētajā gadījumā paredz tiesības uz papildu pabalstiem, bet šādas tiesības neparedz šī punkta c) apakšpunktā minētajā gadījumā, neierobežo šī noteikuma tiešo iedarbību un nepārkāpj EKL 10. pantā minēto lojālas sadarbības principu.

      (1)  OV C 19, 22.01.2005.


title: Lieta T-536/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. oktobrī — Microsoft /ITSB — Softkinetic Software ( “KINECT” )

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/16

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. oktobrī — Microsoft/ITSB — Softkinetic Software (“KINECT”)
   (Lieta T-536/13)
   2013/C 377/39
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Microsoft Corp. (Redmond, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — A. Meijboom, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Softkinetic Software SA (Brisele, Beļģija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 25. jūlija lēmumu lietā R 2373/2011-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt procesā ITSB radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “KINECT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 058 141

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “SOFTKINETIC” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 28., 38., 41. un 42. klasē — Starptautiska reģistrācija Nr. 1 025 034, ko attiecina uz Eiropas Savienību; vārdiska preču zīme “SOFTKINETIC” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 28., 38., 41. un 42. klasē — Beniluksa preču zīmes reģistrācija Nr. 850 946

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un atcelt apstrīdēto lēmumu

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-364/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. jūnijā iesniedza Administrativen sad Varna (Bulgārija) – “Varna Holideis” EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. jūnijā iesniedza Administrativen sad Varna (Bulgārija) – “Varna Holideis” EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-364/17)
   (2017/C 269/18)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Varna

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “Varna Holideis” EOOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112 (1) 90. panta 1. punkta un 185. panta 1. punkta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos ir prasīta par piegādi atskaitītā priekšnodokļa koriģēšana arī tādā gadījumā kā pamatlietā, kad tiesiskais darījums, attiecībā uz kuru ir izmantotas priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības, ar likumīgā spēkā stājušos spriedumu ir pasludināts par spēkā neesošu, vai arī, ņemot vērā Direktīvas 2006/112 14. panta 1. punktā iekļauto definīciju, šādā gadījumā ir jāuzskata, ka piegāde nav notikusi un nodokļa iekasējamība jau sākotnēji nav pastāvējusi?

               2)

               Vai Direktīvas 2006/112 185. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja nepastāv valsts tiesiskais regulējums veiktas priekšnodokļa atskaitīšanas koriģēšanai gadījumā, kad tiesiskais darījums ar tiesas spriedumu ir pasludināts par spēkā neesošu, koriģēšanu var veikt, tieši piemērojot direktīvas 90. panta 1. punktu?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-253/04: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 14. jūnijā

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/13

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 14. jūnijā
   (Lieta C-253/04)
   (2004/C 201/26)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 14. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Georgios Zavvos un Michael Shotter no Eiropas Kopienu Komisijas Juridiskā dienesta.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               pasludināt, ka nepieņemot un jebkurā gadījumā nepaziņojot Komisijai likumus, noteikumus un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību ar 2002. gada 7. marta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/21/EK (1) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas valsts tiesību sistēmā termiņš beidzās 2003. gada 24. jūlijā.

      (1)  OV L 108, 24.4.2002, 33. lpp.


title: Lieta T-174/06: Prasība, kas celta 2006. gada 27. jūnijā — Inalca un Cremonini pret Komisiju

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/29

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. jūnijā — Inalca un Cremonini pret Komisiju
   (Lieta T-174/06)
   (2006/C 190/54)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Inalca un Cremonini, Modena (Itālija) (pārstāvis — Francesco Sciaudone, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt Komisijas ārpuslīgumisko atbildību;

               —

               atzīt, ka prasītājām ir nodarīti zaudējumi EUR 2 861 000 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt šos zaudējumus un samaksāt ar tiem saistītos kompensācijas procentus, kā arī iespējamos nokavējuma procentus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šīs prasības priekšmets ir zaudējumu, ko sabiedrības–prasītājas ir cietušas tādēļ, ka tika pieņemta 1998. gada 6. jūlija vēstule, kurā UCLAF (Krāpšanas novēršanas koordinēšanas vienība) Itālijas iestādēm paziņoja savus secinājumus — kurus prasītājas uzskata par pilnīgi nepareiziem — saistībā ar tās veikto izmeklēšanu sakarā ar apgalvotajiem pārkāpumiem attiecībā uz liellopu un teļa gaļas eksportu ar kompensāciju uz Jordāniju un attiecībā uz abām prasītājām un to vadītājiem izvirzīja apgalvojumus, kuriem būtu krimināltiesiskas sekas.
   Savu prasījumu atbalstam prasītājas izvirza šādus argumentus:

               —

               Regulas (EEK) Nr. 729/70 9. panta 2. punkta otrās un ceturtās daļas pārkāpums, jo, pirmkārt, UCLAF veiktā pārbaude Jordānijā ir apstrīdama, jo tā pārsniedza savas uzraudzības pilnvaras, kuras tā var izmantot tikai dalībvalstu teritorijā, un, otrkārt, UCLAF neizpildīja pienākumu pārbaudes un uzraudzību sagatavot un veikt, par to iepriekš vienojoties ar dalībvalsti un klātesot visu attiecīgo valsts iestāžu pārstāvjiem;

               —

               Regulas (EK) Nr. 2988/95 9. panta 2. punkta otrās daļas un Regulas (EK) Nr. 2185/96 4. panta pārkāpums, jo UCLAF neizpildīja pienākumu inspekcijas un pārbaudes uz vietas sagatavot ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm un, pirms šīs pārbaudes veikt, informēt par to kompetentās valsts iestādes;

               —

               Regulas (EEK) Nr. 3665/87 18. panta pārkāpums, jo UCLAF neievēroja šajā regulā atzīto un noteikto vairāku skaidri uzskaitītu dokumentu pierādījuma vērtību un patvaļīgi deva priekšroku citiem dokumentiem, tādējādi apdraudēdama tiesiskās drošības un pārbaužu pārskatāmības principus.

         Prasītājas arī apgalvo, ka ir pārkāpts arī labas pārvaldības, rūpības un samērīguma principi un ir ticis izpausts dienesta noslēpums.
   Visbeidzot, prasītājas apgalvo, ka, pat ja UCLAF rīcība izbēgtu no kritikas, jebkurā gadījumā tā tomēr ir atbildīga par prasītājām nodarītajiem zaudējumiem. Tās nevarēja pamatoti paredzēt un tādējādi novērst kaitējumu, kas tam tika nodarīts ar izmeklēšanu, kas, kā tās uzskata, izrādījās pilnīgi nepareiza.


title: lieta C-161/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 7. aprīlī

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/19

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 7. aprīlī
   (lieta C-161/05)
   (2005/C 132/36)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 7. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv K. Katabriga [C. Cattabriga], Komisijas juridiskā dienesta darbiniece.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nenosūtot datus, kas paredzēti 15. panta 4. punktā un 18. pantā Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2847/93 (1), ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs normas;

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Regulas (EEK) Nr. 2847/93 15. panta 4. punkts un 18. pants uzliek dalībvalstīm pienākumu, pārraidot ar datoru, nosūtīt Komisijai konkrētus datus, turklāt veikt to paredzētajā termiņā. Itālijas iestādes paredzētajos termiņos nenosūtīja attiecīgos datus par 1999. un 2000. gadu. Tādējādi Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētajām tiesību normām.

      (1)  OV L 261, 20.10.1993., 1. lpp.


title: Lieta T-228/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 22. maija spriedums – NIIT Insurance Technologies /ITSB ( “EXACT” ) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “EXACT” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — LESD 56. pants

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/30

         Vispārējās tiesas 2014. gada 22. maija spriedums – NIIT Insurance Technologies/ITSB (“EXACT”)
   (Lieta T-228/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “EXACT” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - LESD 56. pants)
   2014/C 212/37
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NIIT Insurance Technologies Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – M. Wirtz, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 18. februāra lēmumu lietā R 1307/2012–4 saistībā ar pieteikumu vārdisku apzīmējumu “EXACT” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               NIIT Insurance Technologies Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-265/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale ordinario di Roma (Itālija) 2007. gada 4. jūnija rīkojumu — Caffaro Srl / Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale ordinario di Roma (Itālija) 2007. gada 4. jūnija rīkojumu — Caffaro Srl/Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

   (Lieta C-265/07)
   (2007/C 199/29)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale ordinario di Roma
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Caffaro Srl

      Atbildētājs: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

   Prejudiciālais jautājums
   Vai valsts tiesību noteikums, kas paredzēts Likuma-dekrēta Nr. 669/1996 14. pantā, kurā grozījumi izdarīti ar Likuma Nr. 388/2000 147. pantu, kurš paredz 120 dienu ilgu termiņu, kuru kreditoram ir pienākums ievērot pirms piespiedu izpildes veikšanas attiecībā pret publiskām iestādēm, ir nesaderīgs ar Direktīvu 2000/35/EK (1), it īpaši ar šīs direktīvas 5. pantu?

      (1)  OV L 200, 35. lpp.


title: Lieta T-524/15: Prasība, kas celta 2015. gada 7. septembrī – NICO/Padome

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/34

         Prasība, kas celta 2015. gada 7. septembrī – NICO/Padome
   (Lieta T-524/15)
   (2015/C 371/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Šveice) (pārstāvji – J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey un D. Rovetta, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Padomei saskaņā ar procesa organizatoriskajiem pasākumiem atklāt pilno versiju 1. pielikumam 2015. gada 23. janvāra dokumentam 7228/14 EXT 1 par “I/A PUNKTA PIEZĪMI” no Padomes Ģenerālsekretariāta Pastāvīgo Pārstāvju komitejai, kā arī jebkuru citu dokumentu, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes lēmumu, kas ietverts prasītājas advokātiem adresētajā 2015. gada 26. jūnija vēstulē par norādīto personu un struktūru saraksta, kurš iekļauts II pielikumā Padomes Lēmumam 2010/413/KĀDP (1), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP, un IX pielikumā Regulai (ES) Nr. 267/2012 (2) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, kas īstenota ar Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 945/2012, pārskatīšanu tiktāl, ciktāl apstrīdētais lēmums ir atteikums izņemt prasītāju no personu un struktūru, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi, saraksta;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības tikt uzklausītam, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants un labas pārvaldības princips.

                           —

                           Prasītāja pārskatīšanas procedūrā tikai nupat ir tikusi informēta, ka Padome jau ir pieņēmusi tai negatīvu lēmumu. Prasītajai nav dotas nekādas iespējas komentēt un atsaukties uz savām tiesībām uz aizstāvību. Tā vietā tai ir noteikts termiņš, kurā jānosūta komentāri, kurus, nemaz neņemdama vērā pirms lēmuma pieņemšanas, Padome izskatīs tikai atsevišķā, turpmāk īstenojamā izņemšanas no saraksta administratīvajā pārskatīšanas procesā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts pietiekams pamatojums.

                           —

                           Pārskatīšanas lēmumā nav ietverts pienācīgs pamatojums, kas ļautu prasītājai saprast, kāpēc ir noraidīts tās administratīvais pieteikums par izņemšanu no saraksta.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ir pārkāptas būtiskas procesuālās un materiāltiesiskās prasības.

                           —

                           Padome apstrīdētā lēmuma pamatošanai skaidri balstījās uz dokumentiem un pierādījumiem, kas saistīti ar administratīvā procesa agrākajām stadijām.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas būtiskas procesuālās un materiāltiesiskās prasības un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants, un ka persona, kura parakstījusi apstrīdēto lēmumu, nav bijusi kompetenta to parakstīt.

                           —

                           Apstrīdētajai Padomes 2015. gada 26. jūnija vēstulei, kurā ietverts lēmums neizņemt prasītāju no saraksta, ir formas trūkumi. Šādi attiecīgā tiesību akta formas trūkumi arī izraisa būtiskus prasītājas tiesību pārkāpumus.

      (1)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.).

      (2)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.).


title: Lieta C-123/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedumu lietā T-486/11 Orange Polska SA/Eiropas Komisija 2016. gada 27. februārī iesniedza Orange Polska SA

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedumu lietā T-486/11 Orange Polska SA/Eiropas Komisija 2016. gada 27. februārī iesniedza Orange Polska SA

   (Lieta C-123/16 P)
   (2016/C 191/12)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Orange Polska SA (pārstāvji – D. M. Beard, QC, A. Howard, Barristers, M. Modzelewska de Raad, adwokat, P. Paśnik, adwokat)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji, Eiropas konkurējošo telekomunikāciju operatoru asociācija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu;

               —

               atcelt lēmumu pilnībā; vai, pakārtoti,

               —

               atcelt lēmuma 2. punktu pilnībā, vai, pakārtoti,

               —

               atbilstoši samazināt tajā noteikto naudas sodu, vai, pakārtoti,

               —

               nodot lēmumu atpakaļ Komisijai saistībā ar naudas sodu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus – ar pirmo pamatu tiek apstrīdēta pārkāpuma konstatācijas apstrīdētajā Komisijas lēmumā pamatotība pēc būtības, savukārt abi pārējie pamati ir vērsti pret naudas soda apmēru, kāds ir noteikts saskaņā ar lēmuma 2. pantu.

               a.

               Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un argumentācijā, neuzliekot Komisijai pienākumu pierādīt jebkādas leģitīmas intereses veikt izmeklēšanu un pieņemt lēmumu par pārkāpumu attiecībā uz vēsturisko rīcību.

               b.

               Otrkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un/vai sagrozījusi pierādījumus, paturot spēkā Komisijas vērtējumu par pārkāpuma ietekmi naudas soda apmēra aprēķināšanas vajadzībām.

               c.

               Treškārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzami ir pieļāvusi kļūdu pierādījumu novērtējumā, atsakoties ņemt vērā Orange veiktos ieguldījumus saistībā ar naudas soda samazināšanu atbildību mīkstinošu apstākļu dēļ.


title: Lieta T-222/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 7. jūnija rīkojums – Beele Engineering/EUIPO (“WE CARE”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “WE CARE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 7. jūnija rīkojums – Beele Engineering/EUIPO (“WE CARE”)
   (Lieta T-222/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “WE CARE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 279/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beele Engineering BV (Aalten, Nīderlande) (pārstāvis – M. Ring, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – H. O’Neill)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 11. februāra lēmumu lietā R 1933/2014–1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “WE CARE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Beele Engineering BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 228, 13.7.2015.


title: Lieta T-284/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. decembra spriedums — People's Mojahedin Organization of Iran /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā veikti pret noteiktām personām un organizācijām — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesības uz aizstāvību — Pārbaude tiesā)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/29

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. decembra spriedums — People's Mojahedin Organization of Iran/Padome
   (Lieta T-284/08) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā veikti pret noteiktām personām un organizācijām - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesības uz aizstāvību - Pārbaude tiesā)
   (2009/C 19/55)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: People's Mojahedin Organization of Iran, Auvers-sur-Oise (Francija) (pārstāvji — sākotnēji J.-P. Spitzer, advokāts, un D. Vaughan, QC, pēc tam J.-P. Spitzer, D. Vaughan un M. E. Demetriou, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji G. J. Van Hegleson, M. Bishop un E. Finnegan, pēc tam M. Bishop un E. Finnegan)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un A. L. During) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Aalto un S. Boelaert)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Padomes 2008. gada 15. jūlija Lēmumu 2008/583/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Lēmumu 2007/868/EK (OV L 188, 21. lpp.), tiktāl, ciktāl tas skar prasītāju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  atcelt Padomes 2008. gada 15. jūlija Lēmumu 2008/583/EK, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Lēmumu 2007/868/EK, tiktāl, ciktāl tas skar People's Mojahedin Organization of Iran;

               2)

                  Padome sedz savus, kā arī atlīdzina People's Mojahedin Organization of Iran tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika un Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 236, 13.9.2008.


title: Lieta C-308/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-392/06 Union Investment Privatfonds GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), cita lietas dalībniece — Unicre-Cartão International De Crédito SA , 2010. gada 29. jūnijā iesniedza Union Investment Privatfonds GmbH

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/23

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-392/06 Union Investment Privatfonds GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), cita lietas dalībniece — Unicre-Cartão International De Crédito SA, 2010. gada 29. jūnijā iesniedza Union Investment Privatfonds GmbH

   (Lieta C-308/10 P)
   ()
   2010/C 246/40
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Union Investment Privatfonds GmbH (pārstāvis — J. Zindel, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Unicre-Cartão International De Crédito SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 27. aprīļa spriedumu lietā T-392/06;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju padomes 2006. gada 10. oktobra lēmumu lietā R 442/2004-2 un apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas iebildumus pret Kopienas preču zīmes “unibanco” Nr. 1871896 reģistrāciju.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar apelācijas sūdzību tiek pārmesta Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punkta kļūdaina piemērošana. Vispārējā tiesa esot nepamatoti balstījusies uz to, ka iebildumos norādīto preču zīmju izmantošanas pierādījumus apelācijas sūdzības iesniedzēja ir iesniegusi novēloti. Turklāt Regulas (EK) Nr. 40/94 74. pantā paredzētā pārbaude, ko ITSB Apelāciju padome veic, izmantojot rīcības brīvību, neatbilstot Tiesas norādēm atbilstoši tās 2007. gada 13. marta spriedumam lietā C-29/05 P ITSB/Kaul.
   Pienācīgai rīcības brīvības izmantošanai būtu bijis jānoved pie tā, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtie iebildumos norādīto preču zīmju izmantošanas pierādījumi būtu bijis jāņem vērā arī tad, ja tie patiešām būtu bijuši iesniegti novēloti. Procesa kavējums pierādījumu izvērtēšanas dēļ nebūtu iestājusies, jo ITSB Iebildumu nodaļa lēmumu esot pieņēmusi tikai 15 mēnešus pēc pierādījumu iesniegšanas. Pierādījumi būtu bijuši arī netieši tiesību ziņā relevanti. Turklāt ITSB Iebildumu nodaļas kļūdaina vēstule esot cēloniski ietekmējusi to, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja pierādījumus ir iesniegusi tikai pēc termiņa beigām.
   Bez tam Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi ITSB Iebildumu nodaļas konstatējumu, ka savus argumentus un pierādījumus lietas dalībnieki ir iesnieguši noteiktajos termiņos. Tādējādi ITSB Iebildumu nodaļa nebija pamatojusies uz nokavējumu. Tādā gadījumā Apelāciju padomei neesot bijis pieļauts izteikt pieņēmumu, ka pastāv nokavējums. Apelāciju padomei turpretim esot bijis jāizskata iesniegtie pierādījumi pēc būtības.
   Trūkstošo ITSB Iebildumu nodaļas rīcības brīvības lēmumu nevarot aizstāt nedz Apelāciju padome, nedz arī Vispārējā tiesa. Rīcības brīvības neizmantošanas dēļ Apelāciju padomei atbilstoši Regulas (EK) Nr. 40/94 62. panta 2. punktam lieta esot bijis jānodod atpakaļ Iebildumu nodaļai.
   Turklāt iebildumos norādītās preču zīmes izmantošanas pierādījumus apelācijas sūdzības iesniedzēja neesot iesniegusi novēloti vairāku iemeslu dēļ. Pirmkārt, ikdienas publikācijas reģionālas robežas pārsniedzošo avīžu finanšu daļā, ar kurām esot pierādīta iebildumos norādīto preču zīmju un citu sēriju preču zīmju izmantošana, apzīmējot apelācijas sūdzības iesniedzējas investīciju fondus, esot acīmredzami fakti. ITSB tie esot bijis jāņem vērā pēc savas iniciatīvas. Otrkārt, reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja iebildumos norādīto preču zīmju un sēriju preču zīmju izmantošanu neesot apstrīdējusi. Treškārt, ITSB Iebildumu nodaļa esot tiesiski kļūdaini kavējusi apelācijas sūdzības iesniedzēju iesniegt turpmākus preču zīmes izmantošanas pierādījumus. Proti, ITSB esot paziņojusi apelācijas sūdzības iesniedzējai, ka tā varot ieņemt nostāju tikai attiecībā uz reģistrācijas pieteikuma iesniedzējas argumentiem. Jaunus pierādījumus ITSB neņemšot vērā. Tādos apstākļos neesot bijis nozīmes, vai apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniedz vai neiesniedz turpmākus izmantošanas pierādījumus. Ceturtkārt, nepieļaujamā veidā esot tikuši saīsināti termiņi. Šajā sakarā ITSB neesot ievērojusi arī Īstenošanas regulas Nr. 2686/95 80. noteikumu.


title: Lieta C-309/07: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 19. marta spriedums (Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Firma Baumann GmbH/Land Hessen (Kopējā lauksaimniecības politika — Veterināro pārbaužu un kontroļu nodevas — Direktīva 85/73/EEK)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 19. marta spriedums (Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Firma Baumann GmbH/Land Hessen
   (Lieta C-309/07) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Veterināro pārbaužu un kontroļu nodevas - Direktīva 85/73/EEK)
   2009/C 113/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Hessischer Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Firma Baumann GmbH

      Atbildētājs: Land Hessen

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hessischer Verwaltungsgerichtshof – Padomes 1985. gada 29. janvāra Direktīvas 85/73/EEK par svaigas gaļas un mājputnu gaļas veselības pārbaudes un kontroles finansējumu (OV L 32, 14.;pp.) redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1996. gada 26. jūnija Direktīvu 96/43/EK (OV L 162, 1. lpp.,), 5. panta 3. punkta un A pielikuma I nodaļas 4. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Tiesiskais regulējums, kas diferencē kaušanu lielos uzņēmumos un citas kaušanas darbības, nosakot regresīvu nodevas likmi dažādiem lopu veidiem un paaugstinot nodevas par kaušanu ārpus ierastā kaušanas laika

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1985. gada 29. janvāra Direktīvas 85/73/EEK par Direktīvās 89/662/EEK, 90/425/EEK, 90/675/EEK un 91/496/EEK minētajām veterinārajām pārbaudēm un kontroli redakcijā ar grozījumiem un kodifikāciju, kas izdarīti ar Padomes 1996. gada 26. jūnija Direktīvu 96/43, A pielikuma I nodaļas 4. punkta a) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm netiek ļauts atkāpties no šī A pielikuma I nodaļas 1. punktā un 2. punkta a) apakšpunktā paredzētajām nodevu struktūrām un iekasēt nodevu, kuras likme ir atšķirīga atkarībā no uzņēmumu lieluma un ir noteikta regresīvi atkarībā no nokauto katra veida dzīvnieku skaita.
               Direktīvas 85/73 redakcijā ar grozījumiem un kodifikāciju, kas izdarīti ar Direktīvu 96/43, A pielikuma I nodaļas 4. punkta b) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij nav jāievēro šīs pašas nodaļas 1. punktā un 2. punkta a) apakšpunktā paredzētā nodevu struktūra un tā var iekasēt nodevu, kuras likme ir atšķirīga atkarībā no uzņēmuma lieluma un nokauto katra veida dzīvnieku skaita, ja ir pierādīts, ka šie faktori reāli ietekmē faktiskās izmaksas, kas radušās, lai veiktu atbilstošajos Kopienu noteikumos pieprasītās pārbaudes un kontroles;

               2)

               Direktīvas 85/73 redakcijā ar grozījumiem un kodifikāciju, kas izdarīti ar Direktīvu 96/43, A pielikuma I nodaļas 4. punkta a) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts par tādu dzīvnieku pārbaudi, kuri pēc to īpašnieku lūguma tiek nokauti ārpus ierastā kaušanas laika, var iekasēt “procentuālu piemaksu” papildus nodevām, kas parasti tiek iekasētas par dzīvnieku pārbaudi, ja šis palielinājums ir standarta vērtība, kas atbilst sedzamajām papildu izmaksām.
               Direktīvas 85/73 redakcijā ar grozījumiem un kodifikāciju, kas izdarīti ar Direktīvu 96/43, A pielikuma I nodaļas 4. punkta b) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts par tādu dzīvnieku pārbaudi, kuri pēc to īpašnieku lūguma tiek nokauti ārpus ierastā kaušanas laika, var iekasēt “procentuālu piemaksu” papildus nodevām, kas parasti tiek iekasētas par dzīvnieku pārbaudi, ja šis palielinājums atbilst faktiskajām papildu izmaksām.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta C-187/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 13. jūlija spriedums (Verwaltungsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Joachim Pöpperl/Land Nordrhein-Westfalen Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 45. pants — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Dalībvalsts ierēdnis, kas ir pametis amatu valsts iestādē, lai strādātu citā dalībvalstī — Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram šādā gadījumā tiek zaudētas tiesības uz vecuma pensiju, kas ir iegūtas civildienestā, un ar atpakaļejošu spēku tiek noteikta dalība vispārējās vecuma apdrošināšanas sistēmā

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/18

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 13. jūlija spriedums (Verwaltungsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Joachim Pöpperl/Land Nordrhein-Westfalen

   (Lieta C-187/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 45. pants - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Dalībvalsts ierēdnis, kas ir pametis amatu valsts iestādē, lai strādātu citā dalībvalstī - Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram šādā gadījumā tiek zaudētas tiesības uz vecuma pensiju, kas ir iegūtas civildienestā, un ar atpakaļejošu spēku tiek noteikta dalība vispārējās vecuma apdrošināšanas sistēmā)
   (2016/C 335/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Joachim Pöpperl

      Atbildētāja: Land Nordrhein-Westfalen

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 45. pants ir interpretējams tādējādi, ka ar to ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, atbilstoši kuram persona ar ierēdņa statusu dalībvalstī, kura brīvprātīgi pamet savu amatu, lai strādātu citā dalībvalstī, zaudē tiesības uz vecuma pensiju atbilstoši ierēdņu vecuma pensiju sistēmai un tiek apdrošināta ar atpakaļejošu spēku vispārējā vecuma pensiju apdrošināšanas sistēmā, ar ko rodas tiesības uz vecuma pensiju, kas ir zemākas nekā tās, kuras rastos no iepriekš minētajām tiesībām;

               2)

               LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai ir jānodrošina šī panta pilnīga efektivitāte un jāpiešķir darba ņēmējiem, kuri atrodas tādā situācijā kā pamatlietā, tiesības uz vecuma pensiju, kas ir salīdzināmas tiesībām, kādas ir ierēdņiem, kuri saglabā tiesības uz vecuma pensiju, lai gan ir bijusi darba ņēmēja maiņa valsts dienestā, atbilstoši stāža gadiem, ko viņi ir nostrādājuši, interpretējot valsts tiesības atbilstoši minētajam pantam, vai, ja šādu interpretāciju nav iespējams veikt, nepiemērojot jebkuru tam pretēju valsts tiesību normu, lai piemērotu tādu pašu kārtību kā minētajiem ierēdņiem piemērojamā.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta T-473/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 19. septembra rīkojums — Matkompaniet /ITSB — DF World of Spices ( KATOZ ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 19. septembra rīkojums — Matkompaniet/ITSB — DF World of Spices (“KATOZ”)
   (Lieta T-473/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 340/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Matkompaniet AB (Borås, Zviedrija) (pārstāvji — J. Gulliksson un J. Olson, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: DF World of Spices GmbH (Dissen, Vācija) (pārstāvji — A. Ebert-Weidenfeller un S. Schmüser, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 9. septembra lēmumu lietā R 1023/2008-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Matkompaniet AB un DF World of Spices GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-2/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. janvārī iesniedza Cour de cassation (Francija) — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières/Humeau Beaupreau SAS

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. janvārī iesniedza Cour de cassation (Francija) — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières/Humeau Beaupreau SAS

   (Lieta C-2/13)
   2013/C 71/17
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

      Atbildētāja: Humeau Beaupreau SAS

      Prejudiciālais jautājums

   Vai apavu izgatavošanas procesā stulma kapes izliekšana un šī stulma un zoles ārmalas kāršana pirms šo sastāvdaļu kopā salikšanas ir jākvalificē par “kopā salikšanas darbībām” vai “apstrādes darbībām, lai pabeigtu to ražošanu” harmonizētās sistēmas 2. vispārīgā interpretējošā noteikuma a) punkta paskaidrojošo piezīmju VII punkta izpratnē?