title: Lieta F-19/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. martā — Lopez Sanchez/Padome

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/46

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. martā — Lopez Sanchez/Padome
   (Lieta F-19/09)
   2009/C 113/97
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carolina Lopez Sanchez, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prāvas priekšmets un apraksts

   Lēmuma nepaaugstināt prasītāju AST 7 pakāpē 2008. gada paaugstināšanas amatā ietvaros un vajadzības gadījumā lēmumu paaugstināt šajā pakāpē ierēdņus ar mazāk nopelniem atcelšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju AST 7 pakāpē 2008. gada paaugstināšanas amatā ietvaros un vajadzības gadījumā atcelt lēmumus paaugstināt šajā pakāpē ierēdņus ar mazāk nopelniem;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-374/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2009. gada 22. jūlija rīkojumu lietā T-234/09 Hârsulescu /Rumānija 2009. gada 23. septembrī iesniedza Constantin Hârsulescu

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/14

      Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2009. gada 22. jūlija rīkojumu lietā T-234/09 Hârsulescu/Rumānija 2009. gada 23. septembrī iesniedza Constantin Hârsulescu

      (Lieta C-374/09 P)
      (2010/C 161/20)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Constantin Hârsulescu (pārstāvis — C. Stanciu)

         Otrs lietas dalībnieks: Rumānija
      Ar 2010. gada 4. marta rīkojumu Tiesa (piektā palāta) ir noraidījusi iesniegto apelācijas sūdzību.


title: lieta T-366/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 8. septembrī iesniedza Hensotherm AB

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/22

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 8. septembrī iesniedza Hensotherm AB
   (lieta T-366/04)
   (2005/C 31/45)
   tiesvedības valoda – zviedru
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Hensotherm AB, Trelleborg (Zviedrija). Prasītāju pārstāv Stefan Hallbäck, advokāts.
   Otra puse lietas izskatīšanā Apelāciju padomē bija Rudolf Hensel GmbH, Börnsen (Vācija).
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju padomei, lai pēc būtības izvērtētu prasītāja apelāciju pret Anulēšanas nodaļas 2003. gada 11. septembra lēmumu, pamatojoties uz būtisku procesuālu pārkāpumu;

               —

               pakārtoti, izvērtēt apelāciju par Anulēšanas nodaļas 2003. gada 11. septembra lēmumu un Apelāciju padomes 2004. gada 12. jūlija lēmumu, ar ko noraidīts Rudolf Hensel GmbH pieteikums par Kopienas preču zīmes Nr. 357 863 spēkā neesamības paziņošanu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Reģistrētā Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības paziņošanu:

               Figuratīvā preču zīme “HENSOTHERM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 2. un 17. klasē (krāsas, blīvēšanas un izolācijas materiāli) – Kopienas preču zīme Nr. 357 863

               Kopienas preču zīmes īpašnieks

               Prasītājs

               Puse, kas iesniegusi pieteikumu par spēkā neesamības paziņošanu

               Rudolf Hensel GmbH

               Preču zīme, kas pieder personai, kura iesniegusi pieteikumu par spēkā neesamības paziņošanu

               Valsts vārdiskā zīme “HENSOTHERM” (Nr. 213 672) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 2. klasē

               Anulēšanas nodaļas lēmums:

               Paziņot par Kopienas preču zīmes “HENSOTHERM” spēkā neesamību, jo pastāv sajaukšanas iespēja ar agrāku valsts preču zīmi “HENSOTHERM” (Nr. 213 672)

               Apelāciju padomes lēmums

               Apelāciju noraidīt

               Prasījuma pamats

               Regulas (EK) Nr. 40/94 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 78. panta pārkāpums


title: Lieta C-654/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 17. jūlija rīkojums ( Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó kft / Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — PVN — Direktīva 2006/112/EK — 183. pants — Pārmaksātā PVN atmaksa — Valsts sistēma, kurā izslēgts, ka par PVN, kas saprātīgā termiņā nav atgūstams kāda par pretrunā Savienības tiesībām esošu atzīta nosacījuma dēļ, būtu maksājami nokavējuma procenti — Līdzvērtības princips

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/31

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 17. jūlija rīkojums (Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

   (Lieta C-654/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - PVN - Direktīva 2006/112/EK - 183. pants - Pārmaksātā PVN atmaksa - Valsts sistēma, kurā izslēgts, ka par PVN, kas saprātīgā termiņā nav atgūstams kāda par pretrunā Savienības tiesībām esošu atzīta nosacījuma dēļ, būtu maksājami nokavējuma procenti - Līdzvērtības princips)
   2014/C 315/49
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó kft

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības, konkrēti Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 183. pants, ir interpretējamas tādējādi, ka tām ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums un prakse kā pamatlietā aplūkotie, kas izslēdz, ka būtu maksājami nokavējuma procenti par pievienotās vērtības nodokļa summu, kas saprātīgā termiņā nebija atgūstama kādas par pretrunā Savienības tiesībām esošu atzītas valsts tiesību normas dēļ. Tā kā šis jautājums Eiropas Savienības tiesību aktos nav reglamentēts, valsts tiesībās, ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus, ir jānosaka šādu procentu maksāšanas kārtība, kas nedrīkst būt mazāk labvēlīga nekā tā, kas piemērojama prasījumiem, kas izriet no valsts tiesību neievērošanas un priekšmeta un tiesiskā pamatojuma ziņā ir līdzīgi no Savienības tiesību pārkāpuma izrietošajiem prasījumiem, nedz veidota tā, ka Savienības tiesību sistēmā piešķirto tiesību izmantošana praksē tiek padarīta praktiski neiespējama vai pārmērīgi apgrūtināta, par ko iesniedzējtiesai ir jāpārliecinās tās izskatāmajā lietā. Valstu tiesām ir pienākums vajadzības gadījumā nepiemērot Savienības tiesībām pretrunā esošas valsts tiesību aktu normas.

      (1)  OV C 85, 22.3.2014.


title: Lieta C-608/13 P: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums – Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA/Eiropas Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants — Spānijas ceļu seguma bitumena tirgus — Tirgus sadale un cenu noteikšana — Pārmērīgi ilga tiesvedība Eiropas Savienības Vispārējā tiesā — Pārmērīgi ilga administratīvā procedūra Eiropas Komisijā — Apelācijas sūdzība par tiesāšanās izdevumiem

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/4

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums – Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-608/13 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants - Spānijas ceļu seguma bitumena tirgus - Tirgus sadale un cenu noteikšana - Pārmērīgi ilga tiesvedība Eiropas Savienības Vispārējā tiesā - Pārmērīgi ilga administratīvā procedūra Eiropas Komisijā - Apelācijas sūdzība par tiesāšanās izdevumiem)
   (2016/C 296/05)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA (pārstāvji – O. Armengol i Gasull un J.M. Rodríguez Cárcamo, abogados)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Urraca Caviedes un F. Castillo de la Torre, piedaloties J. Rivas Andrés, avocat)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta C-357/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. jūlijā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — Maahanmuuttovirasto

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. jūlijā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — Maahanmuuttovirasto

   (Lieta C-357/11)
   2011/C 269/75
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Maahanmuuttovirasto

      Lietas dalībniece: L

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, atsakot trešās valsts pilsonim uzturēšanās atļauju nenodrošinātu iztikas līdzekļu dēļ, ir pārkāpts LESD 20. pants tādā ģimenes situācijā, kurā aizgādība pār bērnu, kuram ir Savienības pilsonība, ir viņa laulātajam un trešās valsts pilsonis nav ne šī bērna vecāks, nedz viņam ir aizgādības tiesības pār šo bērnu, nedz arī viņš dzīvo kopā ar savu laulāto un šo bērnu?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde: vai LESD 20. panta iedarbība ir izvērtējama citādi, ja trešās valsts pilsonim, kuram nav uzturēšanās atļaujas un kurš nedzīvo Somijā, un viņa laulātajam ir kopīgs bērns, pār kuru viņiem ir kopīgas aizgādības tiesības, kurš dzīvo Somijā un ir trešās valsts pilsonis?


title: Lieta C-485/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. oktobrī — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/26

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. oktobrī — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-485/10)
   ()
   2010/C 328/44
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un M. Konstantinidis)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, noteiktajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2008. gada 2. jūlija Lēmumu C(2008) 3118 (labots ar Komisijas 2008. gada 13. augusta lēmumu) par Grieķijas Republikas piešķirto atbalstu uzņēmumam Ellinika Nafpigeia AE, vai katrā ziņā atbilstoši neinformējot Komisiju par pasākumiem, kuri veikti saskaņā ar lēmuma 19. pantu, Grieķijas Republika nav izpildījusi minētā lēmuma 2., 3., 5., 6., 8., 9. un 11.–18. punktā, kā arī Līgumā par Eiropas Savienības darbību paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisijas prasība ir par Grieķijas Republikas veikto tāda Komisijas lēmuma izpildi, kurš attiecas uz uzņēmumam Ellinika Nafpigeia AE piešķirtu nelikumīgu valsts atbalstu, kurš ir jāatgūst no šī uzņēmuma nemilitārā departamenta.
   Komisija norāda, ka Grieķijai bija jānodrošina lēmuma izpilde četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas. Lēmums tika paziņots 2008. gada 13. augustā, un Komisija nebija pagarinājusi lēmuma izpildei paredzēto termiņu. Tādējādi, skatoties formāli, lēmuma izpildes termiņš beidzās 2008. gada 13. decembrī.
   Komisija atgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru vienīgais iemesls, uz kuru var atsaukties dalībvalsts, apstrīdot Komisijas saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktu celto prasību par pienākumu neizpildi, ir absolūta neiespējamība atbilstoši izpildīt lēmumu.
   Tomēr šajā lietā Grieķijas iestādes nekad nav izvirzījušas argumentu par izpildes absolūtu neiespējamību. Tieši pretēji, tās uzreiz ir paudušas vēlmi izpildīt lēmumu cik vien ātri iespējams. Komisija tomēr norāda, ka brīdī, kad tā cēla šo prasību, Grieķijas iestādes vēl nebija veikušas nevienu pasākumu, lai lēmumu izpildītu kaut vai tikai daļēji.
   Komisija uzskata, ka Grieķija nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu lēmumu vai nu atbilstoši risinājumam, kurš tika apspriests starp Komisijas dienestiem un kompetentajām Grieķijas iestādēm, vai arī citā pieņemamā veidā.


title: Lieta T-96/12: Prasība, kas celta 2012. gada 1. martā — Spānija/Komisija

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/33

         Prasība, kas celta 2012. gada 1. martā — Spānija/Komisija
   (Lieta T-96/12)
   2012/C 109/66
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díaz Abad)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu samaksāt Spānijas iestādēm nesamaksātos atlikumus divu mēnešu laikā pēc Regulas Nr. 1164/1994 II pielikuma D panta 2. punkta d) apakšpunktā minētās dokumentācijas iesniegšanas;

               —

               pakārtoti, atcelt 2011. gada 22. decembra vēstuli, kurā ir izklāstīti Komisijas argumenti par šai iestādei iepriekš nosūtīto brīdinājuma vēstuli ar lūgumu samaksāt no Kohēzijas fonda Spānijai 2000.–2006. gada plānošanas periodā piešķirtajiem līdzekļiem līdzfinansēto projektu noslēgšanas gaitai atbilstošos atlikumus un atzīt, ka Komisijai ir pienākums veikt minēto nesamaksāto atlikumu samaksu, un

               —

               piespriest atbildētājai iestādei pienākumu atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā Spānijas Karaliste iebilst, ka ar bezdarbību nav izpildīts, pēc prasītājas valsts domām, atbildētajai iestādei esošais pienākums samaksāt no Kohēzijas fonda Spānijai 2000.–2006. gada plānošanas periodā piešķirtajiem līdzekļiem līdzfinansēto projektu noslēgšanas gaitai atbilstošos nesamaksātos atlikumus.
   Pakārtoti gadījumā, ja Vispārējā tiesa uzskatītu, ka norādītā bezdarbība ir izbeigta ar 2011. gada 22. decembra vēstuli, kurā ir izklāstīti Komisijas argumenti par Spānijas Karalistes iepriekš nosūtīto brīdinājuma vēstuli, tiek lūgts atcelt arī šo vēstuli.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus, proti:

               1)

               Komisijai nesamaksājot prasībā minēto projektu atlikumus divu mēnešu laikā, lai arī nav fiksēts, ka šis termiņš būtu pārtraukts vai apturēts, esot pārkāpts Regulas Nr. 1164/94 (1) II pielikuma D panta 5. punkts.

               2)

               Komisijai pārkāpjot skaidri noteiktu un konkrētas tiesiskas sekas paredzošu tiesību normu, neesot ievērots tiesiskās drošības princips.

               3)

               Komisijai neesot pieņēmušai attiecīgo lēmumu trīs mēnešu laikā pēc tikšanās ar Spānijas iestādēm, esot pārkāpts Regulas Nr. 1386/2002 (2) 18. panta 3. punkts.

               4)

               Komisijai pārsniedzot pilnvaras, kas tai Regulas Nr. 1164/94 12. pantā piešķirtas finanšu pārbaužu jomā, esot pārkāpts minētais pants.

               5)

               Neiestājoties likumā paredzētajiem nosacījumiem, lai Komisija varētu lūgt atkārtotas pārbaudes veikšanu, esot pārkāpts Regulas Nr. 1386/2002 15. pants.

               6)

               Komisijai izmantojot Regulas Nr. 1164/94 II pielikuma H pantā paredzēto procedūru, lai arī nebija izpildīti tam vajadzīgie nosacījumi, esot pārkāpts minētais pants.

      (1)  Padomes 1994. gada 16. maija Regula (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi (OV L 130, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 14. nod., 1. sēj., 9. lpp.).

      (2)  Komisijas 2002. gada 29. jūlija Regula (EK) Nr. 1386/2002, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1164/94 attiecībā uz tādas palīdzības pārvaldības un kontroles sistēmām, kura piešķirta no Kohēzijas fonda, kā arī kārtību finansiālu labojumu veikšanai (OV L 201, 5. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 14. nod., 1. sēj., 162. lpp.).


title: Lieta C-582/14: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 19. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Patrick Breyer/Bundesrepublik Deutschland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Personas datu apstrāde — Direktīva 95/46/EK — 2. panta a) punkts — 7. panta f) punkts — Jēdziens “personas dati” — Interneta protokola adrese — Saglabāšana, ko veic tiešsaistes plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzējs — Valsts tiesiskais regulējums, kas liedz ņemt vērā datu apstrādātāja likumīgās intereses

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/3

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 19. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Patrick Breyer/Bundesrepublik Deutschland

   (Lieta C-582/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personas datu apstrāde - Direktīva 95/46/EK - 2. panta a) punkts - 7. panta f) punkts - Jēdziens “personas dati” - Interneta protokola adrese - Saglabāšana, ko veic tiešsaistes plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzējs - Valsts tiesiskais regulējums, kas liedz ņemt vērā datu apstrādātāja likumīgās intereses)
   (2016/C 475/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Patrick Breyer

      Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 2. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dinamiskā interneta protokola adrese, ko tiešsaistes plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzējs ieraksta saistībā ar personas piekļuvi šī pakalpojumu sniedzēja publiskai lietošanai paredzētai interneta vietnei, attiecībā uz minēto pakalpojumu sniedzēju ir uzskatāma par personas datiem šīs tiesību normas izpratnē, ja tā rīcībā ir tiesiski līdzekļi, kas tam ļauj likt identificēt attiecīgo personu, izmantojot šīs personas interneta piekļuves pakalpojumu sniedzēja rīcībā esošo papildu informāciju;

               2)

               Direktīvas 95/46 7. panta f) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts dalībvalsts regulējums, atbilstoši kuram tiešsaistes plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzējs šo pakalpojumu lietotāja personas datus bez viņa piekrišanas var iegūt un izmantot tikai tad, ja šī iegūšana un izmantošana ir nepieciešama, lai nodrošinātu minēto pakalpojumu konkrētu lietošanu attiecīgajam lietotājam un veiktu ar to saistītos norēķinus, un mērķis nodrošināt minēto pakalpojumu vispārēju funkcionēšanas spēju nevar attaisnot minēto datu izmantošanu pēc konkrēta pakalpojumu izmantošanas procesa beigām.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: lieta T-430/04: Prasība pret Eiropas kopienu Komisiju, ko 2004. gada 25. oktobrī iesniedza Nomura Principal Investment plc un Nomura International plc

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/25

         Prasība pret Eiropas kopienu Komisiju, ko 2004. gada 25. oktobrī iesniedza Nomura Principal Investment plc un Nomura International plc
   (lieta T-430/04)
   (2005/C 31/48)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 25. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Nomura Principal Investment plc un Nomura International plc, Londonā (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv C.-D. Ehlermann, F. Louis, A. Vallery, G. A. Gutermuth un C. Duvernoy, advokāti.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 14. jūlija lēmumu Valsts atbalsta lietā Nr. CZ 46/2003 – Čehijas Republika (Investiÿní a poštovní banka, a.s.);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētais lēmums tika pieņemts atbilstoši Līguma par pievienošanos Eiropas Savienībai IV pielikuma 3. nodaļā paredzētajai procedūrai, saskaņā ar kuru Komisija izvērtē valsts atbalsta pasākumus jaunajās dalībvalstīs, kas veikti pirms to pievienošanās un par kuriem to iestādes paziņoja Komisijai pirms 2004. gada 1. maija. Apstrīdētais lēmums nosaka, ka atbalsta pasākumi, ko Čehijas Republika veikusi pirms pievienošanās attiecībā uz Čehijas banku Ceskoslovenska obchodni banka (turpmāk tekstā - “CSOB”), nav “piemērojami pēc pievienošanās” Pievienošanās Līguma IV pielikuma 3. nodaļas izpratnē un līdz ar to nevar tikt pakļauti Komisijas izvērtēšanai, vai tie pēc būtības atbilst ES Valsts atbalsta noteikumiem.
   Prasītājs apgalvo, ka šis lēmums ir jāatceļ, jo apstrīdētie Čehijas atbalsta pasākumi ir piemērojami pēc pievienošanās. Prasītājs uzskata, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Pievienošanās Līguma IV pielikuma 3. nodaļas noteikumus, EKL 253. pantu, EKL 88. pantu un Regulu Nr. 659/1999 (1), piemērojot nepareizu definīciju jēdzienam – “pasākumi, ko turpina īstenot pēc pievienošanās dienas”.
   Prasītājs arī apgalvo, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija ir pārsniegusi pilnvaras, pārkāpdama Pievienošanās Līguma IV pielikuma 3. nodaļas noteikumus un EKL 88. pantu, pārdefinējot “pasākumi, ko turpina īstenot pēc pievienošanās dienas”, lai izvairītos no to pasākumu pārbaudes, ko pieņēma pievienošanās valsts, kas ietilptu Komisijas sākotnējā šā juridiskā jēdziena definīcijā.
   Prasītājs arī apgalvo, ka Komisija ir izdarījusi tiesisku kļūdu, pārkāpdama Pievienošanās Līguma IV pielikuma 3. nodaļas noteikumus un EKL 88. pantu, neuzsākot formālu izmeklēšanas procedūru, neskatoties uz ilgstošajiem atvērtajiem un neatrisinātajiem faktu jautājumiem un daudzām šaubām attiecībā uz paziņoto pasākumu likumību. Tā arī izdarīja tiesisku kļūdu, nepareizi piemērojot savu definīciju īstenošanai pēc pievienošanās tiem Čehijas Republikas pirms pievienošanās piešķirtajiem atbalsta pasākumiem, kas izmantoti tiesāšanās risku garantijām un citām prasībām, ko CSOB izvirzīja Čehijas Valsts banka. Visbeidzot, tā izdarīja tiesisku un faktisku kļūdu, neizmeklējot pareizi faktus par atbalsta pasākumiem, ko Čehijas Republika īstenojusi attiecībā uz CSOB.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, OV L 83, 27.3.1999 1. lpp.


title: Lieta C-104/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Köln-Nord/Wolfram Becker (Sestā PVN direktīva — 17. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu — Tiešas un tūlītējas saiknes starp iepriekšēju darījumu un vēlāku ar nodokli apliktu darījumu pastāvēšanas vajadzība — Advokāta pakalpojumi, kas sniegti krimināltiesvedībā, kura uzsākta pret sabiedrības ar ierobežotu atbildību vadītāju un dalībnieku personīgi, saistībā ar kukuļošanu)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/20

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Köln-Nord/Wolfram Becker

   (Lieta C-104/12) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 17. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu - Tiešas un tūlītējas saiknes starp iepriekšēju darījumu un vēlāku ar nodokli apliktu darījumu pastāvēšanas vajadzība - Advokāta pakalpojumi, kas sniegti krimināltiesvedībā, kura uzsākta pret sabiedrības ar ierobežotu atbildību vadītāju un dalībnieku personīgi, saistībā ar kukuļošanu)
   2013/C 114/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt Köln-Nord

      Atbildētājs: Wolfram Becker

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 17. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 22. panta 3. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Tiesību uz priekšnodokļa atskaitīšanu rašanās un apjoms — Tiešas un tūlītējas saiknes starp nodokļa maksātāja saimniecisko darbību un sniegto pakalpojumu nepieciešamība — Advokāta pakalpojumi ar kukuļošanu saistītā kriminālprocesā, kas ierosināts pret sabiedrības ar ierobežotu atbildību vadītāju un galveno dalībnieku

      Rezolutīvā daļa:

   Lai noteiktu, vai nodokļu maksātājs preces un pakalpojumus “izmanto ar nodokli apliekamiem darījumiem” Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas ir grozīta ar Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvu 2001/115/EK, 17. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, tiešas un tūlītējas saiknes pastāvēšana starp attiecīgo darījumu un visu tā darbību ir atkarīga no šī nodokļa maksātāja iegādātās preces vai saņemtā pakalpojuma objektīvā satura.
   Šajā gadījumā advokāta pakalpojumi, kuru priekšmets ir panākt, lai fiziskas personas, nodokļu maksātāja uzņēmuma vadītājas, netiktu krimināltiesiski sodītas, nedod tiesības šim uzņēmumam atskaitīt par šiem sniegtajiem pakalpojumiem priekšnodoklī samaksāto pievienotās vērtības nodokli.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012.


title: Apvienotās lietas C-145/15 un C-146/15: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K. Ruijssenaars, A. Jansen (C-145/15), J. H. Dees-Erf (C-146/15)/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu Gaisa pārvadājumi — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 7. pants — Kompensācija pasažieriem lidojuma atcelšanas vai vairāk nekā trīs stundu kavēšanās dēļ — 16. pants — Valstu iestādes, kas ir atbildīgas par regulas izpildi — Kompetence — Piespiedu pasākumu noteikšana attiecībā uz gaisa pārvadātāju, lai tiktu samaksāta kompensācija, kas pienākas pasažierim

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/17

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K. Ruijssenaars, A. Jansen (C-145/15), J. H. Dees-Erf (C-146/15)/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

   (Apvienotās lietas C-145/15 un C-146/15) (1)

   (Gaisa pārvadājumi - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 7. pants - Kompensācija pasažieriem lidojuma atcelšanas vai vairāk nekā trīs stundu kavēšanās dēļ - 16. pants - Valstu iestādes, kas ir atbildīgas par regulas izpildi - Kompetence - Piespiedu pasākumu noteikšana attiecībā uz gaisa pārvadātāju, lai tiktu samaksāta kompensācija, kas pienākas pasažierim)
   (2016/C 156/24)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: K. Ruijssenaars, A. Jansen (C-145/15), J. H. Dees-Erf (C-146/15)

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      Piedaloties: Royal Air Maroc SA (C-145/15), Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (C-146/15)

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, piemērojot šī panta 1. punktu, katras dalībvalsts ieceltai iestādei, kurai ir iesniegta pasažiera individuāla sūdzība pēc tam, kad gaisa pārvadātājs ir atteicies pasažierim samaksāt minētās regulas 7. panta 1. punktā noteikto kompensāciju, nav jānosaka piespiedu pasākumi pret šo gaisa pārvadātāju ar mērķi piespiest to samaksāt šo kompensāciju.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/1

         2010/C 134/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 113, 1.5.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 100, 17.4.2010.

      OV C 80, 27.3.2010.

      OV C 63, 13.3.2010.

      OV C 51, 27.2.2010.

      OV C 37, 13.2.2010.

      OV C 24, 30.1.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-626/13 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Villeroy & Boch Austria GmbH/Eiropas Komisija Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta pārkāpums — Cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Vienots pārkāpums — Pierādījums — Naudas sodi — Neierobežota kompetence — Saprātīgs termiņš — Samērīgums

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Villeroy & Boch Austria GmbH/Eiropas Komisija
   (Lieta C-626/13 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta pārkāpums - Cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Vienots pārkāpums - Pierādījums - Naudas sodi - Neierobežota kompetence - Saprātīgs termiņš - Samērīgums)
   (2017/C 104/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Villeroy & Boch Austria GmbH (pārstāvji – A. Reidlinger un J. Weichbrodt, Rechtsanwälte)

      Otrs lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Kellerbauer, L. Malferrari un F. Ronkes Agerbeek)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Villeroy & Boch Austria GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 39, 8.2.2014.


title: Lieta C-245/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 1. jūnijā  ierosinājusi  Saiwa SpA  par  2006. gada 5. aprīļa  spriedumu lietā T-344/03,  Saiwa s.p.a.  pret Iekšejā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB) un  Barilla Alimentare SpA

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/26

         Apelācija, ko 2006. gada 1. jūnijā ierosinājusi Saiwa SpA par 2006. gada 5. aprīļa spriedumu lietā T-344/03, Saiwa s.p.a. pret Iekšejā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB) un Barilla Alimentare SpA

   (Lieta C-245/06 P)
   (2006/C 178/41)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Saiwa SpA (pārstāvji: G. Sena, P. Tarchini, J.-P. Karsenty, M. Karsenty-Ricard, avvocati)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Barilla Alimentare

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmās instances tiesā formulēto prasījumu un sakarā ar Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 18. jūlija lēmumu lietā R 480/2002–4, un noraidīt Barilla Alimentare s.p.a. reģistrācijas pieteikumu Nr. 289.405;

               —

               piespriest ITSB un Barilla Alimentare s.p.a. atlīdzināt visu instanču tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja kā vienīgo atcelšanas pamatojumu min Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka apzīmējumam “ORO” (no kura sastāv preču zīme, par kuru ir strīds, vai kurš jebkurā gadījumā ir tā daļa) piemīt raksturīgā atšķirtspēja; ka attiecībā uz starptautisko preču zīmi (kas arī ir strīda priekšmets) konkrētajai sabiedrības daļai nav zināma vārda “ORO” nozīme, un ka tas ir vispārzināms fakts, kas lietas dalībniekiem nav jāpierāda; ka attiecībā uz savstarpējās saistības principu, ievērojot aptverto preču un attiecīgo apzīmējumu identiskumu, pietiek ar to, ka agrākai preču zīmei ir vienīgi vāja atšķirtspēja.
   Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka būtiska vārda “ORO” atšķirtspēja nostiprināta un/vai iegūta, izmantojot gan preču zīmi “ORO”, gan preču zīmi “ORO SAIWA”.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka preču zīmes “ORO” un “ORO SAIWA”, no vienas puses, un preču zīmi “Selezione ORO BARILLA”, no otras puses, var sajaukt, un ka jebkurā gadījumā tās var tikt savstarpēji asociētas.

      (1)  OV L 22, 50. lpp.


title: Lieta C-614/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. decembrī iesniedza Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — József Dutka/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. decembrī iesniedza Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — József Dutka/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

   (Lieta C-614/12)
   2013/C 114/34
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: József Dutka

      Atbildētājs: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai, ņemot vērā de LES 6. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pantu, ir uzskatāms, ka, valsts tiesībās reglamentējot darba tiesisko attiecību izbeigšanu automātiski vai ar lēmumu, tiek īstenotas Savienības tiesības minētās hartas 51. panta 1. punkta izpratnē?

               2.

               Vai, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā ir noteikts nepamatotas atlaišanas aizliegums vai arī ka tas ir noteikts, prasot, lai atlaišanas iemesli skaidri izrietētu no dokumenta, ar kuru tiek izbeigtas tiesiskās attiecības, un lai darba ņēmējs varētu pārbaudīt to patiesumu un atbilstību?

               3.

               Vai, gadījumā ja tas tā ir, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pantā noteiktajam pienākumam pamatot atlaišanu no darba ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, ar kuru attiecīgajai dalībvalstij tiek dota iespēja atbrīvot no amata (atlaist no darba) darba ņēmēju bez pamatojuma tikai un vienīgi tiesiskajās attiecībās, kurās valsts ar savu pārvaldes iestāžu orgānu starpniecību rīkojas kā darba devējs?


title: Lieta C-440/14 P: Tiesas (virs palāta) 2016. gada 1. marta spriedums – National Iranian Oil Company/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija Apelācija — Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku — To personu un vienību saraksts, kam piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Īstenošanas regula (ES) Nr. 945/2012 — Juridiskais pamats — Kritērijs par materiālu, loģistikas vai finansiālu atbalstu Irānas valdībai

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/9

         Tiesas (virs palāta) 2016. gada 1. marta spriedums – National Iranian Oil Company/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija
   (Lieta C-440/14 P) (1)

   (Apelācija - Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku - To personu un vienību saraksts, kam piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Īstenošanas regula (ES) Nr. 945/2012 - Juridiskais pamats - Kritērijs par materiālu, loģistikas vai finansiālu atbalstu Irānas valdībai)
   (2016/C 156/12)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: National Iranian Oil Company (pārstāvis – J.-M. Thouvenin, advokāts)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un V. Piessevaux) un Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Aresu, D. Gauci un L. Gussetti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               National Iranian Oil Company sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014.


title: Lieta T-271/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. jūlijā — Sobieski zu Schwarzenberg/ITSB — British-American Tobacco Polska ( Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg )

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/37

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. jūlijā — Sobieski zu Schwarzenberg/ITSB — British-American Tobacco Polska (“Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg”)
   (Lieta T-271/09)
   2009/C 220/78
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg, Dortmunda (Vācija) (pārstāvji — U. Fitzner un U. Fitzner, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: British-American Tobacco Polska S.A., Augustów (Polija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 13. maija lēmumu lietā R 771/2008-4;

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas 2008. gada 14. marta lēmumu un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. un 34. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 583 761)
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: British-American Tobacco Polska S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Polijas vārdiska preču zīme “JAN III SOBIESKI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 34. klasē (Nr. 110 327), un Polijas kombinēta preču zīme “JAN III SOBIESKI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 30., 32. un 33. klasē (Nr. 160 417), turklāt iebildumi ir celti pret reģistrāciju attiecībā uz 33. un 34. klasi

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, to aplūkojot sakarā ar Regulas (EK) Nr. 2869/95 (2) 8. pantu, un Regulas Nr. 207/2009 60. panta, to aplūkojot sakarā ar tās 81. pantu, pārkāpums

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2869/95 par maksām, kas jāmaksā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OV L 303, 33. lpp.).


title: Tiesnešu sadalījums palātās

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/2

         Tiesnešu sadalījums palātās
   (2007/C 69/03)
   Tiesa 2007. gada 16. janvāra sanāksmē nolēma norīkot A. Arabadžijevu trešajā un septītajā palātā.
   Tādējādi trešās un septītās palātas sastāvs ir šāds:
   Trešā palāta
   palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas],
   tiesneši J. Klučka [J. Klučka], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], U. Lehmuss [U. Lõhmus], A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], P. Linda [P. Lindh] un A. Arabadžijevs
   Septītā palāta
   palātas priekšsēdētājs J. Klučka,
   tiesneši H. N. Kunja Rodrigess, U. Lehmuss, A. O'Kīfs, P. Linda un A. Arabadžijevs
   Tiesa iepriekš minētajā sanāksmē nolēma norīkot K. Toaderi otrajā un sestajā palātā.
   Tādējādi otrās un sestās palātas sastāvs ir šāds:
   Otrā palāta
   palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans],
   tiesneši P. Kūris [P. Kūris], K. H. T. Šīmans [K. H. T. Schiemann], J. Makarčiks [J. Makarczyk], L. Bejs Larsens [L. Bay Larsen], Ž. K. Bonišo [J-C. Bonichot] un K. Toadere
   Sestā palāta
   palātas priekšsēdētājs P. Kūris,
   tiesneši K. H. T. Šīmans, J. Makarčiks, L. Bejs Larsens, Ž. K. Bonišo un K. Toadere


title: Lieta T-223/07 P: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra rīkojums — Thierry /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Paaugstināšana amatā 2004. gadā — Lūguma noklausīties liecinieku noraidīšana — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra rīkojums — Thierry/Komisija
   (Lieta T-223/07 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Paaugstināšana amatā 2004. gadā - Lūguma noklausīties liecinieku noraidīšana - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
   (2009/C 55/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Michel Thierry, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Barardis-Kayser un D. Martin)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 16. aprīļa rīkojumu lietā F-82/05 Thierry/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru lūdz atcelt šo rīkojumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Michel Thierry sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007.


title: Lieta C-378/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 15. maija rīkojums ( Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Clear Channel Belgium SA /Lježas pilsēta

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/18

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 15. maija rīkojums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Clear Channel Belgium SA/Lježas pilsēta
   (Lieta C-378/06) (1)

   (2007/C 170/33)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta C-253/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. maijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Ramazan Dündar u.c./Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. maijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Ramazan Dündar u.c./Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

   (Lieta C-253/17)
   (2017/C 300/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ramazan Dündar, Carolin Wenzel, Antonia Genovese, Jan-Maximilian Mügge

      Atbildētāja: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

   Ar Eiropas Savienības Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 20. jūnija rīkojumu lieta tika izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta F-18/16: Prasība, kas celta 2016. gada 31. martā – ZZ/Komisija

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/49

         Prasība, kas celta 2016. gada 31. martā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-18/16)
   (2016/C 251/56)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – F. Sciaudone un R. Sciaudone, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu neuzskatīt, ka prasītājam ir īpašas pilnvaras, kas to ļauj klasificēt amata veidā “nodaļas vadītājs vai līdzvērtīgs amats” vai “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” atbilstoši Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 3. punktam, kā arī konstatēt Komisijas 2013. gada 18. decembra paziņojuma SEC (2013) 691 par noteikumiem Komisijas locekļu kabinetu sastādīšanai un to preses sekretāriem, prettiesiskumu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru tiek noraidīts viņa lūgumus tikt uzskatītam par personu ar īpašām pilnvarām, kas ļauj viņu klasificēt amata veidā “nodaļas vadītājs vai līdzvērtīgs amats” vai “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” atbilstoši Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 3. punktam;

               —

               pakārtoti, tā kā Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 3. punkts nav īstenots pilnībā un nediskriminējošā veidā, atcelt 2013. gada paziņojumu (un 2014. gada paziņojumu daļā, kurā tiek pārņemts 2013. gada paziņojums);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-53/17: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 11. maija rīkojums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt./Nemzetgazdasági Minisztérium Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Dalībvalstu piešķirts atbalsts — Atkāpes no atbalsta aizlieguma — Atbalsts, ko var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu — Regula (EK) Nr. 800/2008 — Mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīcija — Saistīti uzņēmumi — Uzņēmumi, kas darbojas tajā pašā tirgū un ietilpst vienas ģimenes locekļiem piederošā globālā uzņēmumu grupā — Jēdziens “kopīgi darbojošos fizisku personu grupa”

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/14

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 11. maija rīkojums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt./Nemzetgazdasági Minisztérium

   (Lieta C-53/17) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Dalībvalstu piešķirts atbalsts - Atkāpes no atbalsta aizlieguma - Atbalsts, ko var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu - Regula (EK) Nr. 800/2008 - Mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīcija - Saistīti uzņēmumi - Uzņēmumi, kas darbojas tajā pašā tirgū un ietilpst vienas ģimenes locekļiem piederošā globālā uzņēmumu grupā - Jēdziens “kopīgi darbojošos fizisku personu grupa”)
   (2017/C 249/21)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt.

      Atbildētāja: Nemzetgazdasági Minisztérium

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2008. gada 6. augusta Regulas (EK) Nr. 800/2008, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot [LESD 107. un 108.] pantu (vispārējā grupu atbrīvojuma regula), I pielikuma 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmumus var uzskatīt par “saistītiem” šīs tiesību normas izpratnē, ja no to starpā esošo gan juridisko, gan saimniecisko attiecību analīzes izriet, ka, pateicoties vienai fiziskai personai vai kopīgi darbojošos fizisku personu grupai, tie veido vienu ekonomisku vienību, pat ja starp tiem formāli nepastāv kādas no šī pielikuma 3. panta 3. punkta pirmajā daļā minētajām attiecībām. Par personām, kas darbojas kopīgi, šī pielikuma 3. panta 3. punkta ceturtās daļas izpratnē tiek uzskatītas fiziskas personas, kuras savstarpēji saskaņoti darbojas, lai ietekmētu attiecīgo uzņēmumu komerclēmumus tādējādi, ka šie uzņēmumi nevar tikt uzskatīti par savstarpēji saimnieciski neatkarīgiem uzņēmumiem. Šā nosacījuma izpilde ir konstatējama atkarībā no konkrētās lietas apstākļiem, un nav obligāti vajadzīgs nedz, lai šo personu starpā būtu līgumiskas attiecības, nedz, lai būtu konstatēts viņu nolūks apiet mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju Regulas Nr. 800/2008 I pielikuma izpratnē.

      (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: lieta T-217/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. aprīļa rīkojums — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter u.c./Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 248/2008 — Piena kvotu sistēma — Valsts piena kvotu palielināšana — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/41

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. aprīļa rīkojums — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter u.c./Padome
   (lieta T-217/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 248/2008 - Piena kvotu sistēma - Valsts piena kvotu palielināšana - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2009/C 141/86
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Bundesverband Deutscher Milchviehhalter eV, Bonna (Vācija); Romuald Schaber, Peterštāla (Vācija); Stefan Mann, Eberdorfergrunde (Vācija) un Walter Peters, Kirhova (Vācija) (pārstāvji — W. Renner un O. Schniewind, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Moore un Z. Kupčová)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāju atbalstam: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un M. Vollkommer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2008. gada 17. marta Regulu (EK) Nr. 248/2008, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz valstu piena kvotu (OV 2008, L 76, 6. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bundesverband Deutscher Milchviehhalter eV, Romuald Schaber, Stefan Mann un Walter Peters sedz savus tiesāšanās izdevumus paši, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus.

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Lieta C-68/12: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 7. februāra spriedums ( Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Protimonopolný úrad Slovenskej republiky/Slovenská sporiteľňa, a.s. (Aizliegtas vienošanās jēdziens — Starp vairākām bankām noslēgts nolīgums — Konkurējošs uzņēmums, kurš iespējami prettiesiski darbojas konkrētajā tirgū — Ietekme — Neesamība)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/19

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 7. februāra spriedums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Protimonopolný úrad Slovenskej republiky/Slovenská sporiteľňa, a.s.

   (Lieta C-68/12) (1)

   (Aizliegtas vienošanās jēdziens - Starp vairākām bankām noslēgts nolīgums - Konkurējošs uzņēmums, kurš iespējami prettiesiski darbojas konkrētajā tirgū - Ietekme - Neesamība)
   2013/C 114/27
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

      Atbildētājs: Slovenská sporiteľňa, a.s.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu — Najvyšší súd Slovenskej republiky — LESD 101. panta 1. un 3. punkta interpretācija — Aizliegtās vienošanās jēdziens — Starp vairākām bankām noslēgta vienošanās, kura ir vērsta uz to, lai tiktu pārtrauktas un neatjaunotas konkurenta uzņēmuma, kas ir nodibināts citas dalībvalsts teritorijā, konvencijas par tekošajiem rēķiniem — Tāda apstākļa ietekme uz aizliegtās vienošanās kvalifikāciju, kurš netika norādīts vienošanās noslēgšanas brīdī, ka konkurenta uzņēmums darbojas minētajā tirgū nelikumīgi

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               LESD 101. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka apstāklis, ka uzņēmums, kuru ietekmējusi aizliegtā vienošanās ar mērķi nepieļaut konkurenci, šīs aizliegtās vienošanās noslēgšanas brīdī konkrētajā tirgū darbojās iespējami prettiesiski, neietekmē jautājumu par to, vai šī aizliegtā vienošanās ir šīs tiesību normas pārkāpums.

               2.

               LESD 101. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai konstatētu, ka pastāv konkurenci ierobežojošs nolīgums, nav jāpierāda uzņēmuma juridiskā pārstāvja personīgā rīcība vai īpaša piekrišana, ar kuru šis pārstāvis uz pilnvaras pamata ir atļāvis sava darbinieka, kas bija konkurenci ierobežojošas sanāksmes dalībnieks, rīcību.

               3.

               LESD 101. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams LESD 101. panta 1. punktā aizliegtajiem nolīgumiem tikai tad, ja uzņēmums, kurš atsaucas uz šo normu, ir iesniedzis pierādījumus par to, ka ir izpildīti visi četri (101. panta 3. punktā) paredzētie kumulatīvie nosacījumi.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta C-438/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. jūlijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/Taus Magamadov

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. jūlijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/Taus Magamadov

   (Lieta C-438/17)
   (2017/C 347/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Atbildētājs: Taus Magamadov

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Direktīvas 2013/32/ES (1) 52. panta 1. punktā paredzētajiem pārejas noteikumiem netiek pieļauta tāda valsts tiesiskā regulējuma piemērošana, saskaņā ar kuru, īstenojot Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētās un salīdzinājumā ar iepriekšējo tiesisko regulējumu paplašinātās pilnvaras, starptautiskās aizsardzības pieteikums ir nepieņemams, ja cita dalībvalsts ir piešķīrusi pieteikuma iesniedzējam alternatīvo aizsardzību, ciktāl valsts tiesību regulējums – tā kā nav paredzēti valsts līmeņa pārejas noteikumi – ir piemērojams arī pieteikumiem, kas ir tikuši iesniegti pirms 2015. gada 20. jūlija? Vai tas jebkurā gadījumā tā ir, ja patvēruma pieteikums atbilstoši Regulas (ES) Nr. 604/2013 49. pantam vēl joprojām pilnībā ir Regulas (EK) Nr. 343/2003 piemērošanas jomā?

               2)

               Vai ar Direktīvas 2013/32/ES 52. panta 1. punktā paredzētajiem pārejas noteikumiem dalībvalstīm ir atļauts piemērot it īpaši Direktīvas 2013/32/ES 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētās paplašinātās pilnvaras ar atpakaļejošu spēku tādējādi, ka nepieņemami ir arī patvēruma pieteikumi, kas ir tikuši iesniegti pirms Direktīvas 2013/32/ES stāšanās spēkā un pirms šo paplašināto pilnvaru transponēšanas valsts līmenī, bet par kuriem transponēšanas brīdī vēl nav ticis pieņemts galīgais lēmums?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV L 180, 60. lpp.).


title: Lieta F-86/14: Prasība, kas celta 2014. gada 1. septembrī – ZZ u. c./Komisija

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/33

         Prasība, kas celta 2014. gada 1. septembrī – ZZ u. c./Komisija
   (Lieta F-86/14)
   2014/C 388/43
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un citi (pārstāvis – O. Mader, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus, ar kuriem tiek samazināts kopējais ikgadējā atvaļinājuma dienu skaits, un atzīt, ka kopš 2014. gada 1. janvāra piemērojamais Civildienesta noteikumu, kuros grozījumi veikti ar Regulas Nr. 1023/2013 1. panta 70. punktu, X pielikuma 6. pants nav piemērojams

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus, kas prasītājiem adresēti ar Sysper2 starpniecību, attiecībā uz viņu jaunajām ikgadējā atvaļinājuma tiesībām;

               —

               atzīt, ka nav piemērojams Regulas (ES, Euratom) Nr. 1023/2013 1. panta 70. punkta a) apakšpunkts, ar ko groza Civildienesta noteikumu X pielikuma 6. pantu (“Īpaši noteikumi, kas piemērojami ierēdņiem, kuri pilda pienākumus trešā valstī”), un Komisijas 2013. gada 16. decembra Lēmums C(2013) 9051, galīgā redakcija, ciktāl ar tiem samazina prasītāju ikgadējā atvaļinājuma dienu skaitu;

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 23. maija Lēmumu (R/123/14), ar ko noraida prasītāju sūdzības, ciktāl tās skar ikgadējo atvaļinājumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-344/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 4. maija rīkojums — UPS Europe un United Parcel Service Deutschland /Komisija (Valsts atbalsts — Lēmuma izbeigt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru neesamība — Prasība sakarā ar bezdarbību — Tiesības celt prasību — Nepieņemamība)

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 4. maija rīkojums — UPS Europe un United Parcel Service Deutschland/Komisija
   (Lieta T-344/10) (1)

   (Valsts atbalsts - Lēmuma izbeigt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru neesamība - Prasība sakarā ar bezdarbību - Tiesības celt prasību - Nepieņemamība)
   2012/C 184/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: UP Europe NV/SA (Brisele, Beļģija) un United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Vācija) (pārstāvji — T. Ottervanger un E. Henny, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn un D. Grespan)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Deutsche Post AG (pārstāvji — J. Sedemund, T. Lübbig un M. Klasse, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība sakarā ar bezdarbību, lai konstatētu, ka Komisija nelikumīgi ir atturējusies pieņemt lēmumu saprātīgā termiņā EKL 88. panta 2. punktā paredzētās procedūras ietvaros, kas tika uzsākta 2007. gada 12. septembrī saistībā ar valsts atbalstu, ko Vācijas iestādes piešķīrušas Deutsche Post AG [atbalsts C 36/07 (ex NN 25/07)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               UPS Europe NV/SA un United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Deutsche Post AG sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta T-321/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – Volkswagen/ITSB (“STREET”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “STREET” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – Volkswagen/ITSB (“STREET”)
   (Lieta T-321/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “STREET” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2015/C 354/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Vācija) (pārstāvis – U. Sander, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Poch)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 13. marta lēmumu lietā R 2025/2013–1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “STREET” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Volkswagen AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: Lieta F-55/06: Prasība, kas celta  2006. gada 2. maijā  —  de Albuquerque  pret Komisiju

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 2. maijā — de Albuquerque pret Komisiju
   (Lieta F-55/06)
   (2006/C 154/65)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Augusto de Albuquerque, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — C. Mourato, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt INFSO Ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2005. gada 23. septembra lēmumu dienesta interesēs pārcelt prasītāju INFSO.G.2“Mikrosistēmas un nanosistēmas” nodaļas vadītāja amatā;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas (AIPN) 2006. gada 2. februāra tiešo lēmumu noraidīt prasītāja iesniegto sūdzību R/764/05;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, kas dienesta interesēs ticis pārcelts INFSO.G.2“Mikrosistēmas un nanosistēmas” nodaļas vadītāja amatā, uzskata, ka šī pārcelšana ir pretrunā dienesta interesēm. Viņš norāda uz Civildienesta noteikumu 7. panta pārkāpumu, acīmredzamu kļūdu dienesta interešu jēdziena vērtējumā, pilnvaru nepareizu izmantošanu un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.


title: Lieta T-28/11: Prasība, kas celta 2011. gada 23. janvārī — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij /Komisija

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/30

         Prasība, kas celta 2011. gada 23. janvārī — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Komisija
   (Lieta T-28/11)
   2011/C 72/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Nīderlande) (pārstāvis — M. Smeets, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu Nr. C(2010) 7694, galīgā redakcija, un, pakārtoti,

               —

               samazināt naudas sodu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasība, kas celta saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk tekstā — “LESD”) 263. pantu (bijušais EKL 230. pants), lai pārbaudītu un atceltu Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu Nr. C(2010) 7694, galīgā redakcija, par LESD 101. panta (bijušais EKL 81. pants), EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 8. panta piemērošanu (lieta COMP/39.258-Kravu aviopārvadājumi), kas adresēts KLM N.V.; un, pakārtoti, lai samazinātu saskaņā ar LESD 261. pantu (bijušais EKL 229. pants) uzlikto naudas sodu.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats izriet no fakta, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums LESD 296. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē. Šajā ziņā prasītāja izvirza šādus argumentus:

                           —

                           būtiska pretruna starp lēmuma rezolutīvo daļu un pamatojuma daļu;

                           —

                           pretrunas starp lēmuma rezolutīvo daļu un pamatojuma daļu liedz Vispārējai tiesai veikt efektīvu lēmuma pārbaudi;

                           —

                           pretrunas un skaidrības trūkums pamatojuma daļā attiecībā uz i) pārkāpuma apjomu un lēmuma adresātiem, ii) komisijas maksas nepiemērošana papildnodoklim un iii) degvielas papildnodokļa ieviešana liedz Vispārējai tiesai veikt efektīvu lēmuma pārbaudi;

                           —

                           pretrunas un skaidrības trūkums pamatojuma daļā saistībā ar 2006 gada pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai liedz Vispārējai tiesai veikt efektīvu lēmuma pārbaudi.

               2)

               Otrais pamats izriet no apgalvojuma, ka lēmums ir pieņemts pārkāpjot tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41., 47., 48., 49., un 50. panta nozīmē. Šajā ziņā prasītāja izvirza šādus argumentus:

                           —

                           Komisija nav ievērojusi Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunktā un 47. un 48. pantā paredzētās tiesības tikt uzklausītam, tiesības uz taisnīgu tiesu un nevainīguma prezumpciju, neuzklausot adresātus par dažādām pārmaiņām saistībā ar lietas apjomu un adresātu skaitu;

                           —

                           ir pārkāpti likumības un sodu samērības principi atbilstoši Pamattiesību hartas 49. pantam, iekļaujot KLM Cargo pilno apgrozījumu pārdošanas vērtībā atbilstoši 2006. gada pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai, un līdz ar to arī pārkāptas tiesības tikt uzklausītam;

                           —

                           ir pārkāpts Pamattiesību hartas 49. pantā paredzētais likumības un sodu samērības princips un Pamattiesību hartas 50. pantā paredzētais non bis in idem princips, iekļaujot ārpus EEZ veikto pārdošanu pārdošanas vērtībā atbilstoši 2006 gada pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai un izmantojot vispārīgu kritēriju, lai sasniegtu šīs pārdošanas vērtības griestus, un līdz ar to ir pārkāptas arī tiesības tikt uzklausītam.

               3)

               Trešais pamats izriet no fakta, ka naudas sods ir noteikts pārkāpjot LESD 101. pantu un Regulas 1/2003 (1) 23. pantu, kā arī 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, jo:

                           —

                           2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai neļauj iekļaut pārdošanas apmēru, kas nav tieši vai netieši saistīts ar pārkāpumu, pārdošanas vērtībā;

                           —

                           atbilstoši 2006. gada pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai naudas sodu nevar balstīt uz pārdošanu, kas notikusi ārpus EEZ.

               4)

               Ceturtais pamats izriet no fakta, ka naudas sods atbilstoši 2006. gada pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai ir noteikts acīmredzami kļūdaini un pārkāpjot tiesiskās paļāvības, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus. Šajā ziņā prasītāja izvirza šādus argumentus:

                           —

                           konstatējums, saskaņā ar kuru pārdošanas apmērs, kas ir tieši vai netieši saistīts ar pārkāpumu, attiecas uz KLM Cargo kopējo pārdošanas apjomu, ir acīmredzami kļūdains un pretrunā tiesiskās paļāvības, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principiem;

                           —

                           konstatējums, saskaņā ar kuru pārdošanas apmērs, kas tieši vai netieši saistīts ar pārkāpumu, būtu jāiekļauj tās pārdošanas, ko KLM Cargo veikusi ārpus EEZ, ir acīmredzami kļūdains un pretrunā tiesiskās paļāvības, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principiem;

                           —

                           pārkāpuma smaguma noteikšana, neņemot vērā papildnodokļu raksturu, kā arī pārdošanas vērtības un pārkāpuma smaguma noteikšana, ņemot vēra pārkāpuma globālo apjomu, ir acīmredzami kļūdaina un pretrunā samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principiem;

                           —

                           ir acīmredzami kļūdaini un pretrunā samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principiem noteikt papildus naudas sodu (“ienākšanas maksa”), neskatoties uz pārkāpuma ilgumu;

                           —

                           ir acīmredzami kļūdaini un pretrunā samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principiem samazināt naudas sodu par 15 %, pamatojoties uz valdības iejaukšanos.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003 L 1, 1. lpp.).


title: lieta T-134/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. martā — B Antonio Basile 1952 un I Marchi Italiani/ITSB — Osra ( B Antonio Basile 1952 )

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/48

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. martā — B Antonio Basile 1952 un I Marchi Italiani/ITSB — Osra (“B Antonio Basile 1952”)
   (lieta T-134/09)
   2009/C 141/100
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: B Antonio Basile 1952 (Giugliano, Itālija) un I Marchi Italiani Srl (Neapole, Itālija) (pārstāvis — G. Militerni, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Osra SA (Rovereta, Itālija)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2009. gada 9. janvāra lēmumu, kas prasītājiem paziņots 2009. gada 30. janvārī, lietā R 1436/2007-2 starp Antonio Basile, kurš darbojās kā individuālais uzņēmums “B Antonio Basile 1952”, un Osra S.A., ar kuru ir apstiprināts Anulēšanas nodaļas lēmums pēc Osra S.A. celtās prasības atcelt un atzīt par spēkā neesošu preču zīmi “B Antonio Basile 1952”;

               —

               preču zīmes “B Antonio Basile 1952” reģistrāciju atzīt par spēkā esošu un efektīvu, no minētās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas un/vai reģistrācijas brīža;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdkopu “B. Antonio Basile 1952” (Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 462 555), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 18. un 25. klasē;

      Kopienas preču zīmes īpašnieki: prasītāji;

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Osra S.p.A;

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: vārdiska preču zīme “BASILE” (Itālijas preču zīme Nr. 287 030 un starptautiska preču zīme Nr. R 413 396 B) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē;

      Anulēšanas nodaļas lēmums: attiecīgo preču zīmi atzīt par daļēji spēkā neesošu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: šajā lietā izvirzītie pamati ir tie paši, kas izvirzīti lietā T-133/09.


title: Lieta T-512/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. maija spriedums – Green Source Poland/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — ERAF — Regulas (EK) Nr. 1083/2006 41. panta 3. punkts — Atteikums piešķirt finansiālo ieguldījumu lielam projektam — Uzņēmums, kas atbildīgs par projekta realizāciju — Tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/17

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. maija spriedums – Green Source Poland/Komisija
   (Lieta T-512/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Regulas (EK) Nr. 1083/2006 41. panta 3. punkts - Atteikums piešķirt finansiālo ieguldījumu lielam projektam - Uzņēmums, kas atbildīgs par projekta realizāciju - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)
   (2017/C 195/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Green Source Poland sp. z o.o. (Varšava, Polija) (pārstāvji – M. Merola un L. Armati, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji M. Clausen un B. R. Killmann, vēlāk B. R. Killmann un R. Lyal)

      Priekšmets

   Prasība saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Komisijas 2014. gada 7. aprīļa Lēmumu C(2014) 2289 final atteikt piešķirt Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finansiālo ieguldījumu lielam projektam “Inovatīvas biokomponenšu ražošanas tehnoloģijas iegāde un ieviešana biodegvielas ražošanai”, kas ir darbības programmas “Inovatīvā ekonomika” strukturālai palīdzībai konverģences mērķa ietvaros Polijā sastāvdaļa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Green Source Poland sp. z o.o. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 395, 10.11.2014.


title: Lieta T-584/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – POA/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reģistrācijas pieteikums (“Halloumi” vai “Hellim”) — Lēmums publicēt aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reģistrācijas pieteikumu Oficiālā Vēstneša C sērijā, piemērojot Regulas (ES) Nr. 1151/2012 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu — Sagatavojošs akts — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/46

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – POA/Komisija
   (Lieta T-584/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reģistrācijas pieteikums (“Halloumi” vai “Hellim”) - Lēmums publicēt aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reģistrācijas pieteikumu Oficiālā Vēstneša C sērijā, piemērojot Regulas (ES) Nr. 1151/2012 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu - Sagatavojošs akts - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2016/C 402/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Latsija, Kipra) (pārstāvis – N. Korogiannakis, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Lewis un J. Guillem Carrau)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta atbilstoši LESD 263. pantam, lūdzot atcelt Komisijas lēmumu publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV 2015, C 246, 9. lpp.) reģistrācijas pieteikumu CY/PDO/0005/01243, ko iesniegusi Kipras Republika, ciktāl tā uzskatīja, ka šajā pieteikumā ir izpildīti Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV 2012, L 343, 1. lpp.) izvirzītie nosacījumi, kas noteikti minētās regulas 50. panta 1. punktā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma procedūru.

      (1)  OV C 406, 7.12.2015.


title: Lieta T-316/10: Prasība, kas celta 2010. gada 23. jūlijā — HIM /Komisija

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/25

         Prasība, kas celta 2010. gada 23. jūlijā — HIM/Komisija
   (Lieta T-316/10)
   ()
   2010/C 274/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Health Information Management (HIM) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — P. Zeegers, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu un par pamatotu, un tādējādi

               —

               piespriest Eiropas Komisijai izmaksāt naudas summu EUR 11 821,35, kas palielināta par nokavējuma procentiem atbilstoši Beļģijā spēkā esošajai likumā noteiktajai likmei, sākot ar 2010. gada 16. jūniju;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kuru apjoms tiek provizoriski noteiks EUR 5 000.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu, kas ir balstīts uz šķīrējtiesas klauzulu, prasītājs Vispārējai tiesai būtībā lūdz atzīt, ka, lai aprēķinātu prasītāja vispārējos izdevumus, kas jāapmaksā Komisijai (saskaņā ar īpašo programmu eTen noslēgto līgumu ietvaros), proti, vispārējo izdevumu daļu, kas var tikt saistīta ar šim projektam piesaistītā personāla pakalpojumiem, apakšuzņēmējus nepieskaitot prasītāja personālam, jo šie apakšuzņēmēji prasītājam nerada nekādus vispārējus izdevumus. Tādējādi apakšuzņēmēju izmaksas nav jāiekļauj personāla izdevumos, ar kuriem izdala kopējo vispārējo izmaksu summu, lai iegūtu saucēju, kurš tiek izmantots, lai noteiktu attaisnoto vispārējo izdevumu procentu.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs apgalvo, ka, tā kā apakšuzņēmēju izmaksas nav daļa no attaisnotajām personāla izmaksām, apakšuzņēmēju pieskaitīšana prasītāja personālam, aprēķinot kopējos personāla izdevumus, kas tiek izmantoti, nosakot attaisnoto vispārējo izdevumu procentu, ir nekonsekventa.
   Turklāt apakšuzņēmēju pieskaitīšana prasītāja personālam prasītājam rada zaudējumus, jo, izmantojot šo metodi, palielinās saucēja lielums un tādējādi proporcionāli samazinās vispārējo izdevumu procents.


title: Lieta F-58/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 17. decembra rīkojums – FW/Komisija

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/102

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 17. decembra rīkojums – FW/Komisija
   (Lieta F-58/15) (1)

   (2016/C 048/120)
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 213, 29.6.2015., 47. lpp.


title: Lieta T-391/10: Prasība, kas celta 2010. gada 13. septembrī — Nedri Spanstaal BV /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/48

         Prasība, kas celta 2010. gada 13. septembrī — Nedri Spanstaal BV/Komisija
   (Lieta T-391/10)
   ()
   2010/C 301/76
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nedri Spanstaal BV (Venlo, Nīderlande) (pārstāvji — M. Slotboom un B. Haan, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt lēmuma 1. panta 9) punktu attiecībā uz laikposmu, par kuru ir noteikta Hit Groep atbildība, un lēmuma 2. panta 9) punktu attiecībā uz Nedri noteikto naudas sodu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija lēmumu par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu lietā COMP/38.344 — Spanstaal.
   Prasītāja savu prasību pamato ar trim pamatiem.
   Pirmkārt, prasītāja norāda uz LESD 101. panta un Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas faktos, paredzot Hit Groep solidāru atbildību tikai par laikposmu no 1998. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 17. janvārim. Prasītāja uzskata, ka Komisijai bija jāparedz Hir Groep atbildība par laikposmu no 1987. gada 1. maija līdz 2002. gada 17. janvārim, ieskaitot. Hit Groep kontrolēja prasītāju visu šo laikposmu.
   Otrkārt, prasītāja norāda uz Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta, Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (2), samērīguma principa un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas faktos, likumisko naudas soda maksimālo apmēru, proti, 10 % no apgrozījuma iepriekšējā finanšu gadā, aprēķinot no prasītājas apgrozījuma 2009. gadā. Likumiskais maksimālais apmērs bija jāaprēķina no prasītājas apgrozījuma 2002. gadā.
   Treškārt, prasītāja norāda, ka ir pārkāpts paziņojuma par atbrīvojumu no naudas soda (3) 23. punkts un pienākums norādīt pamatojumu. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas faktos, piešķirot prasītājai naudas soda samazinājumu tikai 25 %, nevis 30 % apmērā.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).

      (3)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp.).


title: Lieta C-35/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza (Netiešie nodokļi — Nodoklis par sabiedrības kapitāla palielināšanu — Direktīvas 69/335/EEK 4. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Valsts tiesiskais regulējums, kurā noteikts pienākums reģistrēt sabiedrības kapitāla palielināšanas darījumu — Sabiedrībai un notāram solidāri noteikts pienākums maksāt nodokli — Kapitāla faktiskas iemaksāšanas neesamība — Pierādīšanas līdzekļu ierobežošana)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/11

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza

   (Lieta C-35/09) (1)

   (Netiešie nodokļi - Nodoklis par sabiedrības kapitāla palielināšanu - Direktīvas 69/335/EEK 4. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Valsts tiesiskais regulējums, kurā noteikts pienākums reģistrēt sabiedrības kapitāla palielināšanas darījumu - Sabiedrībai un notāram solidāri noteikts pienākums maksāt nodokli - Kapitāla faktiskas iemaksāšanas neesamība - Pierādīšanas līdzekļu ierobežošana)
   2010/C 234/16
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Atbildētājs: Paolo Speranza

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte suprema di cassazione — Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.), 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Asamblejas lēmums par sabiedrības ar ierobežotu atbildību pārveidošanu akciju sabiedrībā — Nodoklis par attiecīgu pamatkapitāla palielināšanu — Valsts tiesiskais regulējums, kurā sabiedrībai, kura nolēmusi palielināt kapitālu, un solidārā kārtībā — notāram ir noteikts pienākums maksāt nodokli

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK, 4. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj, ka dalībvalsts izvēlas sabiedrības kapitāla palielināšanas darījuma reģistrāciju kā brīdi, kad sākas ar kapitāla nodokli apliekamais darījums, ar nosacījumu, ka tiek saglabāta saikne starp minētā nodokļa iekasēšanu un aktīvu faktisku iemaksāšanu saņēmējsabiedrībā. Ja minētā darījuma sākšanās brīdī aktīvi faktiski vēl nav iemaksāti un ja nav droši zināms, ka šis ieguldījums tiks veikts, attiecīgā dalībvalsts nevar prasīt samaksāt kapitāla nodokli, jo šis ieguldījums nav droši zināms. Efektivitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts valsts tiesiskais regulējums, ar kuru paredzēts, ka nodokļu tiesās vienīgais pierādījums par sabiedrības izlemtajai kapitāla palielināšanai faktiski veikto ieguldījuma neesamību ir spēkā stājies tiesas spriedums civillietā, ar kuru reģistrācija ir atzīta par spēkā neesošu vai ir atcelta, kas nozīmē, ka kapitāla nodoklis ir jāsamaksā jebkurā gadījumā un ka tā atmaksa var tikt saņemta, vienīgi iesniedzot šādu tiesas spriedumu civillietā;

               2)

               Direktīva 69/335, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/303, ir interpretējama tādējādi, ka ar to tiek pieļauts, ka dalībvalsts paredz valsts amatpersonas, kas sagatavojusi vai apstiprinājusi kapitāla palielināšanas darījumu, solidāru atbildību, ar nosacījumu, ka šai valsts amatpersonai ir tiesības celt pretprasību pret ieguldījuma saņēmējsabiedrību.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta T-217/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Marker Völkl International GmbH iesniedza 2005. gada 3. jūnijā

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/25

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Marker Völkl International GmbH iesniedza 2005. gada 3. jūnijā
   (Lieta T-217/05)
   (2005/C 205/46)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 3. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Marker Völkl International GmbH, Bāra [Baar] (Šveice), kuru pārstāv J. Bauers [J. Bauer], Rechtsanwalt.

      Icon Helath & Fitness Italia S. P. A., Perūdžia [Perugia] (Itālija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 1. aprīļa lēmumu lietā R 708/2004-1;

               2)

               piespriest ITSB interpretēt [sic!] tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiska preču zīme “MOTION” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. un 28. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 099 687)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

                  Icon Helath & Fitness Italia S. P. A.

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Vārdiska preču zīme “FIT MOTION” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. un 28. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 1 775 196)

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Reģistrācijas pieteikumu Nr. 2 099 687 noraidīt

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Apelāciju padomes lēmums pārkāpj Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu tāpēc, ka nepastāv nekāda salīdzināto preču zīmju sajaukšanas iespēja, jo pretstatītajai preču zīmei atšķirtspējas nav vai arī tā ir ļoti vāja un līdzība starp pretstatītajām preču zīmēm ir neliela


title: Lieta T-356/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – CareAbout/ITSB – Florido Rodríguez (“Kerashot”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Kerashot” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “K KERASOL” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Apelācijas padomes daļējs atteikums veikt reģistrāciju

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/47

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. decembra spriedums – CareAbout/ITSB – Florido Rodríguez (“Kerashot”)
   (Lieta T-356/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Kerashot” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “K KERASOL” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Apelācijas padomes daļējs atteikums veikt reģistrāciju)
   (2016/C 048/53)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CareAbout GmbH (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji – P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier un A. Kramer, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks: José Luis Florido Rodríguez (Sevilja, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 24. marta lēmumu lietā R 1569/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp José Luis Florido Rodríguez un CareAbout GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CareAbout GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta T-264/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 8. marta spriedumu lietā F-59/09 De Nicola /EIB 2011. gada 21. maijā iesniedza Carlo De Nicola

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/30

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 8. marta spriedumu lietā F-59/09 De Nicola/EIB 2011. gada 21. maijā iesniedza Carlo De Nicola

   (Lieta T-264/11 P)
   2011/C 211/64
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis — L. Isola, avvocato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz Vispārējo tiesu kā apelācijas instances tiesu noraidīt visus pretējās puses iesniegtos prasījumus, daļēji grozīt pārsūdzēto spriedumu, apmierināt lūgumus veikt pierādījumu savākšanas pasākumus un pārējos administratīvā kārtībā iesniegtās sūdzības ietvaros izvirzītos prasījumus, kā arī piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza 7 pamatus.

         Prasība atcelt tiesību aktu

               1)

               Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Civildienesta tiesa pilnībā nav ņēmusi vērā viņa prasību atcelt 2008. gada 22. septembra dienesta paziņojumu Nr. HR/Coord/2008-0038/BK, lai arī tā piekrita EIB aizstāvībai, saskaņā ar kuru ir pareizi, ka EIB apelācijas sūdzības iesniedzējam nebija iesniegusi nedz apelāciju komitejas sanāksmes audio ierakstu, nedz šīs sanāksmes oficiālo protokolu, kā rezultātā jāsecina, ka EIB ir tiesības grozīt faktus, jo nav iespējams iesniegt pretēju pierādījumu.

               2)

               Apelācijas sūdzības iesniedzējs arī ir prasījis atcelt apelāciju komitejas lēmumu.
               Civildienesta tiesa pēc analoģijas ar procedūrām par Civildienesta noteikumu 90. pantu uzskatīja, ka sūdzību (kuras vispirms ir iesniegtas administratīvā kārtībā un pēc tam Civildienesta tiesā) identiskums ļāva Civildienesta tiesai izvērtēt vienīgi otro sūdzību un pirmo sūdzību uzskatīt par tādu, kas pilnībā ir integrēta otrajā sūdzībā. Apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd minētā 90. panta piemērošanu un uzskata, ka viņam ir tiesības uz to, lai apelāciju komitejas lēmums tiktu atcelts, jo šis lēmums ir ticis pievienots viņa personiskajai lietai un tas var negatīvi ietekmēt viņa turpmāko karjeru.

               3)

               Visbeidzot, Civildienesta tiesa ir noraidījusi prasību atcelt paaugstināšanu amatā, jo šī prasība esot novēlota. De Nicola uzskata, ka šis lēmums ir prettiesisks četru pamatu dēļ.

         Prasība konstatēt

               4)

               Apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdza Civildienesta tiesu konstatēt un paziņot, ka pazemojumi, no kuriem viņš ir cietis kopš 18 gadu vecuma, ir jāizvērtē kopumā un ka šie pazemojumi atspoguļo visus vardarbības veidus, kādi ir identificēti doktrīnā un judikatūrā darba tiesību jomā. Apelācijas sūdzības iesniedzējs šajā ziņā norāda uz to, ka dokuments ar nosaukumu “Cilvēka cieņas ievērošanas darbavietā politika” (kurā pat nav sniegta vardarbības definīcija) nav atbilstošs, un apstrīd Civildienesta tiesas nolēmumu, ar kuru viņa prasība ir atzīta par nepieņemamu, jo tajā ir lūgts, lai attiecībā uz EIB tiktu izteikti principiāli paziņojumi vai izdoti rīkojumi, kas nav atļauts. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka viņa prasība ir sagrozīta. Viņš patiesībā ir prasījis Civildienesta tiesai konstatēt ļaunprātīgu rīcību, kuru attiecībā pret viņu ir īstenojuši atsevišķi darbinieki, nospriest, vai šie pazemojumi, izskatot tos kopā, ir uzskatāmi par “vardarbību”, un par šo rīcību saukt pie atbildības EIB kā darba devēju.

               5)

               Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzējs pārsūdz spriedumu tajā daļā, kurā Civildienesta tiesa, pārkāpjot Darbinieku Reglamenta 41. pantu, kļūdaini uzskatīja par vajadzīgu rīkoties pēc analoģijas un pati izveidoja EIB piemērojamu kārtību, pārkāpjot tās tiesības uz autonomiju.

               6)

               Turklāt Civildienesta tiesa attiecībā uz privāttiesisku darba līgumu kļūdaini ir piemērojusi tiesību normas, kuras ir tikušas pieņemtas vienīgi attiecībā uz ierēdņiem, un vēl sliktāk — tā attiecībā uz prettiesisku rīcību, kuru bija izdarījuši atsevišķi darbinieki, uzskatīja par iespējamu piemērot administratīvajiem aktiem paredzēto tiesisko regulējumu.

         Prasījumi Civildienesta tiesai

               7)

               Apelācijas sūdzības iesniedzējs bija izvirzījis trīs prasījumus: i. piespriest izbeigt vardarbību; ii. piespriest, lai apelācijas sūdzības iesniedzējam tiktu atlīdzināts viņa ciestais fiziskais, morālais un materiālais kaitējums; un iii. piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
               Civildienesta tiesa faktiski nav lēmusi par pirmo no šiem prasījumiem.
               Tā noraidīja otro prasījumu pēc tā sagrozīšanas, jo apelācijas sūdzības iesniedzējs bija lūdzis atlīdzināt konkrētu kaitējumu, kurš radies EIB prettiesiskās rīcības rezultātā neatkarīgi no šīs rīcības iespējamās kvalifikācijas, izskatot to atsevišķi.
               Katrā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka šis prasījums nav nepieņemams, jo nav “nelabvēlīga akta”, saistībā ar kuru var pieprasīt atlīdzināt nodarīto kaitējumu. Strīdīgās darba attiecības faktiski ir privāta rakstura un šajā gadījumā runa ir par prettiesisku rīcību, nevis aktiem.
               Civildienesta tiesa ir noraidījusi trešo prasījumu, uzskatot, kas nav pareizi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nav prasījis piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-265/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 18. septembra spriedums – Polo/Lauren /ITSB – FreshSide  (Zēna uz velosipēda, kurš tur nūju, attēls) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo zēnu uz velosipēda, kurš tur nūju, reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes, kas attēlo polo spēlētāju — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/14

         Vispārējās tiesas 2014. gada 18. septembra spriedums – Polo/Lauren/ITSB – FreshSide (Zēna uz velosipēda, kurš tur nūju, attēls)
   (Lieta T-265/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo zēnu uz velosipēda, kurš tur nūju, reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes, kas attēlo polo spēlētāju - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   2014/C 388/17
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: The Polo/Lauren Company, LP (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Davies, solicitor, J. Hill, barrister, un R. Black, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Bullock un N. Bambara)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: FreshSide Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – N. Lockett, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 1. marta lēmumu lietā R 15/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Polo/Lauren Company, LP un FreshSide Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 1. marta lēmumu lietā R 15/2012-2;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina The Polo/Lauren Company, LP tiesāšanās izdevumus;

               3)

               FreshSide Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.