title: Lieta T-42/09: Prasība, kas celta 2009. gada 29. janvārī — A. Loacker /ITSB — Editrice Quadratum ( QUADRATUM )

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/52

         Prasība, kas celta 2009. gada 29. janvārī — A. Loacker/ITSB — Editrice Quadratum (“QUADRATUM”)
   (Lieta T-42/09)
   (2009/C 69/114)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: A. Loacker Spa, Renon (Itālija) (pārstāvji — V. Bilardo, C. Bacchini, M. Mazzitelli, avvocati)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Editrice Quadratum SpA, Milāna (Itālija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Editrice Quadratum SpA;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “QUADRATUM”, reģistrācijas pieteikums Nr. 4653481, kura apzīmē preces, kas ietilpst 30. klasē;

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “LOACKER QUADRATINI”, kura apzīmē preces, kas ietilpst 30. klasē;

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību, ko iesniegusi preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja, apmierināt;

      Izvirzītie pamati: Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, kā arī 73. un 74. panta pārkāpums.


title: Lieta T-57/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Good Luck Shipping /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Good Luck Shipping/Padome
   (Lieta T-57/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2013/C 304/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Good Luck Shipping LLC (Dubaja, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji — F. Randolph, QC, M. Lester, barrister, un M. Taher, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — V. Piessevaux un B. Driessen)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 71. lpp.), otrkārt, Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.) un, treškārt, Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) tiktāl, ciktāl šie akti skar prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ciktāl šie akti skar Good Luck Shipping LLC, atcelt:
               Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu;
               Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu;
               Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu;

               2)

               Lēmums 2011/783 paliek spēkā attiecībā uz Good Luck Shipping, līdz stājas spēkā Regulas Nr. 267/2012 atcelšana;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Good Luck Shipping LLC radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 28. oktobrī lietā C-357/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 98/24/EK — Darbinieku veselības un drošības aizsardzība — Risks, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā — Transpozīcijas neīstenošana pilnībā noteiktajā termiņā visā dalībvalsts teritorijā)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/14

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 28. oktobrī
   lietā C-357/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 98/24/EK - Darbinieku veselības un drošības aizsardzība - Risks, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā - Transpozīcijas neīstenošana pilnībā noteiktajā termiņā visā dalībvalsts teritorijā)
   (2005/C 6/25)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-357/03 par prasību par valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 19. augustā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji D. Martin un H. Kreppel) pret Austrijas Republiku (pārstāvis E. Riedl), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans (referents), tiesneši C. Gulmann, J. Makarczyk, P. Kūris un J. Klučka, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2004. gada 28. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Noteiktajā termiņā nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, lai izpildītu Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīvas 98/24/EK par darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzību pret risku, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā (četrpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē), Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šo direktīvu;

               2.

               Austrijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 264, 1.11.2003.


title: Lieta C-203/07: Apelācija, ko 2007. gada 16. aprīlī ierosinājusi Grieķijas Republika par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-231/04 Grieķijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/10

         Apelācija, ko 2007. gada 16. aprīlī ierosinājusi Grieķijas Republika par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-231/04 Grieķijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-203/07)
   (2007/C 155/19)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji — P. Milonopoulos un St. Trekli)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu apstrīdētajā daļā;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību saskaņā ar tajā prasītajiem prasījumiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Grieķijas Republika apgalvo, ka Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesa ir kļūdaini interpretējusi sākotnējā memoranda 12., 13. un 15. pantu, Papildu memoranda 14. pantu, kā arī labas ticības un tiesiskās paļāvības principus, nolemjot, ka dalībvalstu pienākumi Abudža I un II projektos tika noteikti ar katras dalībvalsts rīcību un tiem nebija tikai līgumtiesisks raksturs, kā arī tie netika noteikti, balstoties vienīgi uz nosacījumiem, ko paredz iepriekš minētie memorandi; savukārt, ja tā būtu atbilstīgi interpretējusi iepriekš minēto vienošanos noteikumus, tad Pirmās instances tiesai vajadzēja noteikt, ka Grieķijas Republikai nepastāv finansiāli pienākumi, jo tā tikai parakstīja un nevis ratificēja papildu memorandu, tādējādi tā nav apstiprinājusi memorandu un nav izpildīti visi īpašie nosacījumi, kas Grieķijas Republikai varētu radīt finansiālus pienākumus.
   Grieķijas Republika apgalvo, ka Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesa ir kļūdaini interpretējusi sākotnējā memoranda 15. pantu, nolemjot, ka pirms papildu memoranda parakstīšanas, 1997. gada 24. februārī starp partneriem tika netieši noslēgts līgums par projekta īstenošanu un tādā veidā tika atcelts vai grozīts minētā 15. panta 1. punkts.


title: Lieta T-75/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. februārī — Boehringer Ingelheim Pharma /ITSB — Nepentes ( “Momarid” )

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. februārī — Boehringer Ingelheim Pharma/ITSB — Nepentes (“Momarid”)
   (Lieta T-75/13)
   2013/C 101/55
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Boehringer Ingelheim Pharma (Ingelhaima, Vācija) (pārstāvji — V. von Bomhard un D. Slopek, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nepentes S.A. (Varšava, Polija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 28. novembra lēmumu lietā R 2292/2011-4 daļā, kurā ir atļauta preču zīmes “Momarid” reģistrācija attiecībā uz sanitārajiem līdzekļiem ārstnieciskām vajadzībām; diētiskām vielām, kas pielāgotas ārstnieciskai izmantošanai; farmaceitiskiem un ārstnieciskiem izstrādājumiem, vielām un produktiem ādas, ķermeņa, sejas, mutes, lūpu, acu, matu, roku un nagu aizsardzībai, uzturēšanai un kopšanai; farmaceitiskiem un ārstnieciskiem izstrādājumiem un vielām ādas, ķermeņa, sejas, mutes, lūpu, acu, matu, roku un nagu izskatam un kopšanai; farmaceitiskiem un ārstnieciskiem produktiem un izstrādājumiem, kas paredzēti novājēšanai; dermatoloģiskiem farmaceitiskiem produktiem, izstrādājumiem un vielām; dermatoloģiskiem izstrādājumiem ādas problēmu novēršanai un ārstēšanai; dermatoloģiskiem (ārstnieciskiem) izstrādājumiem; farmaceitiskiem izstrādājumiem dermatoloģisko problēmu ārstēšanai; farmaceitiskiem izstrādājumiem dermatoloģisko problēmu vietējai ārstēšanai; dermatoloģiskiem ārstnieciskiem produktiem; veterināriem farmaceitiskiem izstrādājumiem dermatoloģiskām vajadzībām; veterināriem ārstnieciskiem produktiem hormonālu traucējumu ārstēšanai; hormoniem ārstnieciskām vajadzībām; hormonu preparātiem veterinārām vajadzībām; hormoniem; steroīdu produktiem un hormonu preparātiem farmaceitiskām un ārstnieciskam vajadzībām; higiēnas produktiem; ķīmiskām vielām farmaceitiskām vajadzībām (“apstrīdētās preces”);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus vai — gadījumā, ja otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece iestājas lietā atbildētāja atbalstam — piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, kopīgi atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Momarid” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 164 328

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīme Nr. 2 396 448“LONARID” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji apmierināt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 75. panta kopsakarā ar Komisijas Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 2. punkta h) apakšpunktu un Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu pārkāpums


title: Lieta C-467/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 28. septembrī ( Audiencia Provincial de Malaga (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret G. Francesco Gasparini , Jose M a  L.A. Gasparini , G. Costa Bozzo , Juan de Lucchi Calcagno , Francesco Mario Gasparini , José A. Hormiga Marrero , Sindicatura Quiebra (Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu — 54. pants — Princips ne bis in idem — Piemērošanas joma — Apsūdzēto attaisnošana likumpārkāpuma noilguma dēļ)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/10

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 28. septembrī (Audiencia Provincial de Malaga (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret G. Francesco Gasparini, Jose Ma L.A. Gasparini, G. Costa Bozzo, Juan de Lucchi Calcagno, Francesco Mario Gasparini, José A. Hormiga Marrero, Sindicatura Quiebra

   (Lieta C-467/04) (1)

   (Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu - 54. pants - Princips ne bis in idem - Piemērošanas joma - Apsūdzēto attaisnošana likumpārkāpuma noilguma dēļ)
   (2006/C 294/16)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Audiencia Provincial de Malaga
   Lietas dalībnieki pamata kriminālprocesā

      G. Francesco Gasparini, Jose Ma L.A. Gasparini, G. Costa Bozzo, Juan de Lucchi Calcagno, Francesco Mario Gasparini, José A. Hormiga Marrero, Sindicatura Quiebra

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Audiencia Provincial de Malaga — Konvencijas, ar kuru īsteno Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdību, Vācijas Federatīvās Republikas valdības un Francijas Republikas valdības 1985. gada 14. jūnija Šengenas Līgumu par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām (OV 2000, L 239, 19. lpp.), 54. panta interpretācija — Princips ne bis in idem — Piemērošanas joma — EKL 24. panta interpretācija — Piemērošanas joma
   Rezolutīvā daļa

               1)

               princips ne bis in idem, kas ir ietverts 54. pantā 1985. gada 14. jūnija Konvencijā, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu, starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīts 1990. gada 19. jūnijā Šengenā, ir piemērojams Līgumslēdzējas valsts tiesas nolēmumam, kas ir sniegts pēc apsūdzības celšanas un ar kuru apsūdzētais ir pilnībā attaisnots tādēļ, ka likumpārkāpumam, kas bija kriminālvajāšanu pamatā, ir iestājies noilgums;

               2)

               minētais princips nav piemērojams citām personām kā tikai tām personām, par kurām Līgumslēdzēja valsts ir pieņēmusi galīgo spriedumu;

               3)

               Līgumslēdzējas valsts krimināltiesa nevar uzskatīt preci par esošu brīvā apgrozībā savā teritorijā tikai tāpēc, ka citas Līgumslēdzējas valsts krimināltiesa attiecībā uz šo pašu preci ir konstatējusi, ka kontrabandai ir iestājies noilgums;

               4)

               preces laišana tirdzniecībā citā dalībvalstī pēc tās importa dalībvalstī, kurā ir pasludināts attaisnojošs spriedums, ir rīcība, kas var būt daļa no “tiem pašiem nodarījumiem” minētā 54. panta izpratnē.

      (1)  OV C 6, 08.01.2005.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2005. gada 13. janvārīlietā C-38/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. pants — Pasākumi ar līdzīgu iedarbību — Ratiņkrēsli — Pieeja sociālā nodrošinājuma atlīdzināšanas sistēmai)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 13. janvārī

      lietā C-38/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
       (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. pants - Pasākumi ar līdzīgu iedarbību - Ratiņkrēsli - Pieeja sociālā nodrošinājuma atlīdzināšanas sistēmai)
   (2005/C 57/11)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-38/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 3. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves – L. Ström un F. Simonetti) pret Beļģijas Karalisti (pārstāves – sākotnēji A. Snoecx, vēlāk E. Dominkovits), ko atbalsta Spānijas Karaliste (pārstāve – L. Fraguas Gadea), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Borg Barthet, tiesneši J.-P. Puissochet un S. von Bahr (referents), ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretārs R. Grass, 2005. gada 13. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               – nosakot tehniskos kritērijus, kuriem jāatbilst ratiņkrēsliem, lai izdevumi par tiem tiktu atmaksāti sociālā nodrošinājuma sistēmas ietvaros, tādā veidā, kas izslēgtu no atmaksājamo ratiņkrēslu saraksta ratiņkrēslus ar EK marķējumu, bet kuri neatbilst attiecīgajiem kritērijiem, jo īpaši, neatbilst priekšējo un aizmugurējo riteņu diametrs, sēdekļa un atzveltnes apsegs un pildījums, plakano griezumu un šķērskoku izmērs, galvas balsts un/vai kāju soliņš, kā arī kāju balsts;

                           —

                           nosakot vispārīgākus kritērijus, kuriem ir jāatbilst komersanta preču klāstam, lai tas tiktu pievienots atlīdzināmo ratiņkrēslu sarakstam, proti, īpašos nosacījumus ar roku vadāmajiem ratiņkrēsliem, kā arī īpašos nosacījumus automātiskajiem ratiņkrēsliem, saskaņā ar kuriem šiem ratiņkrēsliem ir jābūt pieejamiem ar minimālo sēdekļu platuma izmēru;

                           —

                           nosakot pārāk stingru to ierīču saraksta aktualizāciju, kurām ir pieeja atlīdzināšanas sistēmai,

                           —

                           Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek EKL 28. pants.

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 70, 22.03.2003.


title: Lieta T-195/05 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja  2005. gada 20. septembra  rīkojums — Deloitte Business Advisory/Komisija (Pagaidu noregulējums — Kopienas uzaicinājuma uz konkursu procedūra — Iespējas palaišana garām — Steidzamība — Interešu līdzsvars)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/25

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2005. gada 20. septembra rīkojums — Deloitte Business Advisory/Komisija
   (Lieta T-195/05 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopienas uzaicinājuma uz konkursu procedūra - Iespējas palaišana garām - Steidzamība - Interešu līdzsvars)
   (2005/C 296/54)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deloitte Business NV (Brisele, Beļģijā) (pārstāvji — D. Van Heuvens [D. Van Heuven], S. Ronse [S. Ronse] un S. Ložī [S. Logie])

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāviji — L. Pinjataro-Nolins [L. Pignataro-Nolin] un E. Manhēve [E. Manhaeve])
   Priekšmets
   Pieteikums par pagaidu pasākuma noteikšanu, lai, pirmkārt, apturētu, no vienas puses, Komisijas lēmuma, ar ko noraidīts piedāvājums, ko tostarp iesniegusi prasītāja uzaicinājuma uz konkursu Nr. SANCO/2004/01/041procedūras ietvaros, piemērošanu un, no otras puses, lēmuma, ar ko piešķir attiecīgo līgumu trešai personai, piemērošanu un, otrkārt, aizliegtu Komisijai, no vienas puses, paziņot lēmumu par attiecīgā lēmuma piešķiršanu personai, kurai tas piešķirts, un, no otras puses, parakstīt šo līgumu, pretējā gadījumā paredzot naudas sodu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu.

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana tiek atlikta.


title: Lieta T-341/11: Prasība, kas celta 2011. gada 30. jūnijā — Ecologistas en Acción-CODA /Komisija

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/40

         Prasība, kas celta 2011. gada 30. jūnijā — Ecologistas en Acción-CODA/Komisija
   (Lieta T-341/11)
   2011/C 252/89
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ecologistas en Acción-CODA (Madride, Spānija) (pārstāvis — J. Doreste Hernández, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Ģenerālsekretariāta, nesniedzot atbildi paredzētajā termiņā, par noraidošu uzskatāmo lēmumu, ar kuru ir liegta iespēja iepazīties ar procedūrā GESTDEM 2011/6 pieprasītajiem dokumentiem;

               —

               atzīt organizācijas ECOLOGISTAS EN ACCION tiesības saņemt šādus dokumentus, ko tā pieprasījusi un kas tai prettiesiski ir liegti:

                           a)

                              Summary by the Spanish Ministry of Environment of the information submitted to the European Commission concerning the environmental assessment of the construction of the Granadilla Port, transmitted to the Permanent Representation of Spain to the European Union on 4 November 2005,

                           b)

                           paskaidrojumus Complementary information by Gobierno de Canarias, November 2005,

                           c)

                              Alternative analysis concerning the location of the Granadilla Port by Gobierno de Canarias, July 2005, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs prasības pamatā ir ar vides jautājumiem saistītas dokumentācijas pieprasījums, ko Eiropas Komisija esot netieši noraidījusi.
   Informācija, ar kuru esot liegts iepazīties, ir trīs dokumenti, kurus saistībā ar ostas būvniecību Granadiljā [Granadilla] (Tenerife, Spānija) Spānijas pārvaldes iestādes ir iesniegušas Eiropas Komisijai atzinuma sniegšanai saskaņā ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 15. nod., 2. sēj., 102. lpp.) 6. panta 4. punktu.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 1. nod., 3. sēj., 331. lpp.) pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot organizācijai ECOLOGISTAS EN ACCIÓN rakstiski darījusi zināmus iemeslus, kādēļ tai tiek liegts iepazīties ar trijiem pieprasītajiem dokumentiem, un galīgā lēmuma pieņemšanu jautājumā par minēto dokumentu pieprasījumu esot atstājusi Spānijas Karalistes ziņā, lai gan uz tiem neattiecas neviens no minētās regulas 4. panta 1., 2. un 3. punktā paredzētajiem izņēmumiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regulas (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.), pārkāpums.

                           —

                           Pēc prasītājas domām, ņemot vērā, ka visi trīs pieprasītie dokumenti ir “vides informācija”, to netieša liegšana esot pretrunā iepriekš minētās regulas un Orhūsas konvencijas burtam un garam.


title: Lieta T-167/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 5. jūlija spriedums – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/EUIPO – Freistaat Bayern (“NEUSCHWANSTEIN”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NEUSCHWANSTEIN” — Absolūti atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Aprakstoša rakstura neesamība — Atšķirtspēja — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Ļaunticības neesamība

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/31

         Vispārējās tiesas 2016. gada 5. jūlija spriedums – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/EUIPO – Freistaat Bayern (“NEUSCHWANSTEIN”)
   (Lieta T-167/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NEUSCHWANSTEIN” - Absolūti atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Aprakstoša rakstura neesamība - Atšķirtspēja - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Ļaunticības neesamība)
   (2016/C 305/43)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV (Veitsbronn, Vācija) (pārstāvis – B. Bittner, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Schifko)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Freistaat Bayern (Vācija) (pārstāvis – M. Müller, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 28/2014-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise un Freistaat Bayern

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 178, 1.6.2015.


title: Eiropas Kopienu Tiesas Spriedums (pirmā palāta) lietā C-87/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku 2004. gada 10. jūnijā (Dalībvalsts pienākuma neizpilde — Vide — Direktīva 85/337/EEK — Sabiedrisku un privātu projektu ietekmes novērtējums — Projekts “Lotto zero”)

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/1

      EIROPAS KOPIENU TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   lietā C-87/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (1)

   2004. gada 10. jūnijā
   (Dalībvalsts pienākuma neizpilde - Vide - Direktīva 85/337/EEK - Sabiedrisku un privātu projektu ietekmes novērtējums - Projekts “Lotto zero”)
   (2004/C 190/02)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Lietā C- 87/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: M. van Beek un R. Amorosi) pret Itālijas Republiku (pārstāvis: M. Massella Ducci Teri) par prasību atzīt, ka sakarā ar to, ka Région Abruzzes neizpildīja savu pienākumu novērtēt, vai projektam par Teramo pilsētas apvedceļa būvniecību (projekts zināms ar nosaukumu “Loto zero- Variante, tra Teramo (Itālija) e Giulianova, alla strada statale SS 80”), kas atbilst Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 1985., 40. lpp.) II pielikumā uzskaitītajam projektu veidam, bija nepieciešams veikt ietekmes uz vidi novērtējumu atbilstoši Direktīvas 5. līdz 10. pantam, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumu, ko paredz minētās Direktīvas 4. panta 2. punkts, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas prezidents P. Jann (tiesnesis), A. Rosas (referents), A. La Pergola (tiesnesis), R. Silva de Lapuerta (tiesnese) un K. Lenaerts (tiesnesis), D. Ruiz – Jarabo Colomer (ģenerāladvokāts), R. Grass (sekretārs), 2004. gada 10. jūnijā pasludināja spriedumu, kura rezultatīvā daļa ir šāda:

               1)

               atzīt, ka Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV 1985 L 175, 40. lpp.) 4. panta 2. punkts, sakarā ar to, ka Région Abruzzes neizvērtēja to, vai Teramo pilsētas apvedceļa būvniecības projektam (projekts ar nosaukumu “Loto zero- Variante, tra Teramo (Itālija) e Giulianova, alla strada statale SS 80”), kas atbilst minētās Direktīvas II pielikumā uzskaitītajam projektu veidam, bija nepieciešams veikt ietekmes uz vidi novērtējumu atbilstoši minētās Direktīvas 5. līdz 10. pantam;

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 109, 4.5.2002.


title: Lieta T-425/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūnijā  – ClientEarth /Komisija

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/35

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūnijā – ClientEarth/Komisija
   (Lieta T-425/14)
   2014/C 303/44
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – O. Brouwer, F. Heringa un J. Wolfhagen, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas lēmumu atteikt piekļuvi dokumentiem, ko pieprasījis prasītājs saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, kas paziņots prasītājam 2014. gada 1. aprīlī ar vēstuli Nr. SG.B.4/LR/rc-sg.dsg2.b.4(2014) 1029188;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās Tiesas Reglamenta 87. pantam, tai skaitā tiesāšanās izdevumus, kas radušies jebkurai personai, kas iestājusies lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību prasītājs lūdz atcelt Komisijas lēmumu atteikt piekļuvi Komisijas ietekmes novērtējuma ziņojumam, kā arī Ietekmes novērtējuma padomes atzinumam par pārskatu attiecībā uz ES tiesisko regulējumu par vides inspekcijām un uzraudzību valsts un ES līmenī.
   Savas prasības atbalstam prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kas ietverti lietā C-424/12 ClientEarth/Komisija.


title: Lieta C-178/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 5. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) – Graziano Garavaldi/Ministero della Giustizia

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 5. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) – Graziano Garavaldi/Ministero della Giustizia

   (Lieta C-178/17)
   (2017/C 277/31)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Graziano Garavaldi

      Atbildētāja: Ministero della Giustizia

      Prejudiciālais jautājums

   Vai princips, saskaņā ar kuru ikvienai personai ir tiesības uz to, ka tās lieta laikus tiek izskatīta objektīvā tiesā, kas ir paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrajā daļā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punktā, t.i., princips, kas ir kļuvis par Eiropas Savienības principu saskaņā ar [LES] 6. panta trešo daļu un kas ir aplūkots kopā ar principu, kurš izriet no LESD 67. panta, saskaņā ar kuru Savienība izveido kopēju tiesiskuma telpu, ievērojot pamattiesības, kā arī princips, kas izriet no LESD 81. un 82. panta, saskaņā ar kuru civillietās un krimināllietās, kurās ir pārrobežu elementi, Savienība izvērš tiesu iestāžu sadarbību, pamatojoties uz tiesas nolēmumu un ārpustiesas lēmumu savstarpējas atzīšanas principu, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā Itālijas tiesiskais regulējums, kas ir ietverts Likuma Nr. 89/2001 5. sexies pantā, ar kuru subjektiem, kas jau ir atzīti par kreditoriem, kuriem no Itālijas valsts ir jāsaņem summas, kas maksājamas kā “taisnīga atlīdzība” nesaprātīga tiesvedības ilguma dēļ, ir uzlikts pienākums izpildīt virkni pienākumu, lai saņemtu parāda samaksu, kā arī gaidīt Likuma Nr. 89/2001 5. sexies panta 5. punktā norādītā termiņa beigas, nepastāvot tiesībām pa to laiku celt prasību tiesā par izpildi un nepastāvot iespējai vēlāk pieprasīt zaudējumu atlīdzību, kas ir saistīta ar nokavētu maksājumu, tostarp gadījumos, kad “taisnīga atlīdzība” ir tikusi atzīta saistībā ar nesaprātīgu tādas civilās tiesvedības ilgumu, kam ir pārrobežu elementi vai kas ir saistīta ar jomu, kura ietilpst Eiropas Savienības kompetencē, un/vai ar jomu, attiecībā uz kuru Eiropas Savienība paredz spriedumu savstarpēju atzīšanu?


title: Lieta T-389/12: Prasība, kas celta 2012. gada 5. septembrī — EDF /Komisija

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/29

      Prasība, kas celta 2012. gada 5. septembrī — EDF/Komisija
      (Lieta T-389/12)
      (2012/C 331/55)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Électricité de France SA (EDF) (Parīze, Francija) (pārstāvji — A. Creus Carreras un A. Valiente Martin, lawyers)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2012. gada 28. jūnija Lēmumu C(2012) 4617, galīgā redakcija, ar kuru prasītājai ir atteikts piešķirt galīgā ieguldījumu lēmuma termiņa pagarinājumu līdz 2014. gada 31. decembrim, kurš ir noteikts vienā no koncentrācijas procedūras saistībām (Lieta Nr. COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL);

                  —

                  piespriest atbildētājai segt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1)

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka

                              —

                              esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un nepareizi piemērots 72. punkts Komisijas paziņojumā par pieņemamiem pasākumiem saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 802/2004 (1).

                  2)

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka

                              —

                              esot pieļauta acīmredzama kļūda lietas būtisko faktu novērtējumā.

                  3)

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka

                              —

                              esot pārkāpts samērīguma princips.

                  4)

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka

                              —

                              esot nepareizi izmantotas pilnvaras un/vai ir pārkāpts labas administrācijas princips.

                  5)

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka

                              —

                              neesot norādīts pamatojums, jo Komisija neesot norādījusi nevienu iemeslu sava lēmuma pamatojumam.

         (1)  OV C 267 2008, 1. lpp.


title: Lieta T-400/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra rīkojums – Premo/ITSB – Prema Semiconductor (“PREMO”)

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/60

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra rīkojums – Premo/ITSB – Prema Semiconductor (“PREMO”)
   (Lieta T-400/14) (1)

   (2016/C 098/76)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta C-557/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 4. novembrī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – Astellas Pharma GmbH

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 4. novembrī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – Astellas Pharma GmbH

   (Lieta C-557/16)
   (2017/C 022/16)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Astellas Pharma GmbH

      Pārējie lietas dalībnieki: Helm AG, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämisvirasto (Fimea)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83/EK (1) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, 28. panta 5. punkts un 29. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka iesaistītās dalībvalsts kompetentā iestāde, Direktīvas 28. panta 3. punktā paredzētās decentralizētās atļaujas piešķiršanas procedūras ietvaros piešķirot tirdzniecības atļauju ģenērisku zāļu laišanai valsts tirgū, nav tiesīga patstāvīgi pārbaudīt atsauces zāļu dokumentācijas aizsardzības termiņa sākšanās brīdi?

               2)

               Ja atbilde 1. jautājumu ir tāda, ka dalībvalsts kompetentā iestāde, piešķirot tirdzniecības atļauju ģenērisku zāļu laišanai valsts tirgū, nav tiesīga patstāvīgi pārbaudīt atsauces zāļu dokumentācijas aizsardzības termiņa sākšanās brīdi:

                           —

                           vai šīs dalībvalsts tiesai, pamatojoties uz atsauces zāļu tirdzniecības atļaujas īpašnieka iebildumiem, tomēr ir jāpārbauda atsauces zāļu dokumentācijas aizsardzības termiņa sākšanās brīdis, jeb arī uz tiesu attiecas tādi paši ierobežojumi kā uz dalībvalsts kompetento iestādi?

                           —

                           Kā šādā gadījumā minētajā dalībvalsts tiesā tiek nodrošinātas atsauces zāļu tirdzniecības atļaujas īpašnieka tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu un Direktīvas 2001/83 10. pantu dokumentācijas aizsardzības jomā?

                           —

                           Vai apelācijas sūdzība, kas attiecas uz efektīvu tiesību aizsardzību, ietver arī dalībvalsts tiesas pienākumu pārbaudīt, vai citā dalībvalstī piešķirtā sākotnējā zāļu tirdzniecības atļauja atbilst Direktīvas 2001/83 nosacījumiem?

      (1)  OV 2001 L 311, 67. lpp.


title: Lieta C-536/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 24. oktobrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – DUEMMESGR SpA/Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR)

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 24. oktobrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – DUEMMESGR SpA/Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR)

   (Lieta C-536/16)
   (2017/C 022/10)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: DUEMMESGR SpA

      Atbildētāja: Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Lai gan dalībvalstīm ir tiesības noteikt maksu par sākotnēju palīdzību neatbilstību novēršanas nolūkā, vai Kopienu tiesībām ir pretrunā 2006. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 163 – redakcijā, kas bija spēkā aplūkojamā paziņojuma dienā [..] – 38. panta 2.a punkts, ja tajā ir paredzēts maksāt “naudas sodu” līgumslēdzējas iestādes noteiktā apmērā (“ne mazāk par 0,1 % un ne vairāk par 1 % no iepirkuma vērtības, un katrā ziņā ne vairāk par EUR 50 000, kuru samaksu garantē pagaidu galvojums”), jo naudas soda summa ir pārmērīgi augsta un pašam naudas sodam ir iepriekš noteikts raksturs, bez gradācijas atkarībā no konkrētās noregulējamās situācijas, proti, novēršamās neatbilstības nopietnības?

               2)

               Vai, gluži pretēji, pats 2006. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 163 38. panta 2.a punkts (arī redakcijā, kas bija spēkā iepriekš norādītajā datumā) ir pretrunā Kopienu tiesībām, jo pašu sākotnējās palīdzības maksu var uzskatīt par tādu, kas ir pretrunā tirgus maksimālas atvērtības konkurencei principam, kam atbilst iepriekš minētais mehānisms, kā rezultātā darbība, kas šajā ziņā jāveic līgumslēdzējai iestādei, faktiski nozīmē tai ar likumu noteiktu pienākumu izpildi, lai sabiedrības interesēs sasniegtu iepriekš norādīto izvirzīto mērķi?


title: Lieta C-336/15: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 6. aprīļa spriedums (Arbetsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2001/23/EK — 3. pants — Darbinieku tiesību aizsardzība uzņēmumu pārejas gadījumā — Īpašumtiesību saņēmējam un personai, kas nodod īpašumtiesības, piemērojamie darba koplīgumi — Atlaistajiem darbiniekiem paredzētais pagarinātais uzteikuma termiņš — Darba stāža, kas iegūts pie personas, kura nodod īpašumtiesības, ņemšana vērā

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/7

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 6. aprīļa spriedums (Arbetsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

   (Lieta C-336/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2001/23/EK - 3. pants - Darbinieku tiesību aizsardzība uzņēmumu pārejas gadījumā - Īpašumtiesību saņēmējam un personai, kas nodod īpašumtiesības, piemērojamie darba koplīgumi - Atlaistajiem darbiniekiem paredzētais pagarinātais uzteikuma termiņš - Darba stāža, kas iegūts pie personas, kura nodod īpašumtiesības, ņemšana vērā)
   (2017/C 168/07)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Arbetsdomstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Unionen

      Atbildētāji: Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, īpašumtiesību saņēmējam, atlaižot darbinieku vairāk nekā vienu gadu pēc uzņēmuma īpašumtiesību pārejas, šī darbinieka darba stāža, kas ir svarīgs, nosakot uzteikuma termiņu, uz kuru šim darbiniekam ir tiesības, aprēķinos ir jāņem vērā darba stāžs, ko minētais darbinieks ir guvis pie personas, kas nodevusi īpašumtiesības.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta C-540/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/17

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-540/07)
   (2008/C 37/24)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un A. Aresu)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atstājot spēkā nodokļu režīmu, kas ir apgrūtinošāks attiecībā uz dividendēm, kuras izmaksā citās dalībvalstīs un Eiropas Ekonomikas zonas līguma (turpmāk tekstā — “EEZ līgums”) līgumslēdzējās valstīs dibinātām sabiedrībām, salīdzinājumā ar režīmu, kuru piemēro attiecībā uz vietējām sabiedrībām izmaksātajām dividendēm, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 56. pants un EEZ līguma 40. pants attiecībā uz kapitāla brīvu apriti dalībvalstīs un EEZ līguma līgumslēdzējas valstīs, kā arī tās pienākumus saskaņā ar EEZ līguma 31. pantu attiecībā uz uzņēmējdarbības veikšanas brīvību EEZ līguma līgumslēdzējas valstīs;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija atsaucas uz attiecīgo spēkā esošo Itālijas tiesisko regulējumu, kura pamatā ir arī līgums un kas attiecībā uz dividenžu izmaksāšanu Itālijā nedibinātām sabiedrībām (proti, izejošās dividendes) piemēro nodokļu režīmu, kas ir nelabvēlīgāks nekā režīms, kuru piemēro attiecībā uz dividenžu izmaksu Itālijā dibinātām sabiedrībām (proti, vietējām sabiedrībām izsniegtās dividendes).
   Komisija norāda, ka šāds tiesiskais regulējums, kuru tomēr Itālijas valdība plāno grozīt, ir pretrunā ar kapitāla brīvas aprites principu, jo tas negatīvi ietekmē nerezidējošo akcionāru Itālijas sabiedrībās lēmumus par peļņu un investīcijām, kas tajā pašā laikā Itālijas sabiedrībām rada sarežģījumus kapitāla palielināšanai ārzemēs. Līdz ar to šāds tiesiskais regulējums ir jāatzīst par tādu, kas acīmredzami pārkāpj EKL 56. pantu, ar ko ir aizliegti visi kapitāla brīvas aprites ierobežojumi dalībvalstu starpā, un Eiropas ekonomikas zonas līguma 40. pantu, kurā līdzīgā veidā ir regulēta kapitāla brīva aprite EEZ līguma līgumslēdzēju valstu starpā.
   Turklāt Komisija uzskata, ka šāds tiesiskais regulējums var būt pretrunā arī tiesībām veikt uzņēmējdarbību, kas ir noteiktas EEZ līguma 31. pantā, jo šis tiesiskais regulējums ir piemērojams arī kontrolētajām kapitāldaļām Itālijas sabiedrībās, kuras pieder sabiedrībām, kas ir dibinātas kādā no EEZ līguma līgumslēdzējām valstīm, — kapitāldaļām, attiecībā uz kurām nav piemērojams nodokļu režīms, kas ir saskaņots ar Direktīvu 90/435/EEK (1).
   Valsts pienākuma neizpildes procedūrā Komisijai bija iespēja izvērtēt Itālijas Republikas aizstāvības argumentus, kas pamato attiecīgo tiesisko regulējumu, bet Komisija uzskatīja, ka tie nav piemēroti šī mērķa sasniegšanai. Tomēr Itālijas valdība nesen paziņoja savu nodomu reformēt minēto tiesisko regulējumu, lai tas būtu saderīgs ar Kopienu tiesībām: celtā prasība varētu paātrināt šo reformu.

      (1)  OV L 225, 20.8.1990., 6. lpp.


title: Lieta C-276/12: Tiesas (virspalāta palāta) 2013. gada 22. oktobra spriedums ( Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jiří Sabou/Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu (Direktīva 77/799/EEK — Dalībvalstu iestāžu savstarpēja palīdzība tiešo nodokļu jomā — Informācijas apmaiņa pēc lūguma — Nodokļu procedūra — Pamattiesības — Dalībvalsts, kas lūdz informāciju, un dalībvalsts, kas saņēmusi lūgumu, pienākumu apjoma ierobežojums attiecībā pret nodokļa maksātāju — Pienākuma informēt nodokļa maksātāju par lūgumu sniegt palīdzību neesamība — Pienākuma uzaicināt nodokļa maksātāju piedalīties liecinieku nopratināšanā neesamība — Nodokļa maksātāja tiesības apšaubīt informāciju, ar ko apmainās — Informācijas apmaiņas minimālais saturs)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/16

         Tiesas (virspalāta palāta) 2013. gada 22. oktobra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jiří Sabou/Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

   (Lieta C-276/12) (1)

   (Direktīva 77/799/EEK - Dalībvalstu iestāžu savstarpēja palīdzība tiešo nodokļu jomā - Informācijas apmaiņa pēc lūguma - Nodokļu procedūra - Pamattiesības - Dalībvalsts, kas lūdz informāciju, un dalībvalsts, kas saņēmusi lūgumu, pienākumu apjoma ierobežojums attiecībā pret nodokļa maksātāju - Pienākuma informēt nodokļa maksātāju par lūgumu sniegt palīdzību neesamība - Pienākuma uzaicināt nodokļa maksātāju piedalīties liecinieku nopratināšanā neesamība - Nodokļa maksātāja tiesības apšaubīt informāciju, ar ko apmainās - Informācijas apmaiņas minimālais saturs)
   2013/C 367/27
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jiří Sabou

      Atbildētāja: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nejvyssí správní soud — Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīvas 77/799/EEK par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpēju palīdzību tiešo un netiešo nodokļu jomā (OV L 336, 15. lpp.) 1., 2., 6., 7. panta 1. punkta un 8. panta 1. punkta interpretācija, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV C 303, 1. lpp.) 41. panta 2. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Tādas nodokļu maksātāja pamattiesības pret viņu notiekošas nodokļu tiesvedības ietvaros kā tiesības tikt informētam par prasītājas valsts kompetentās iestādes lēmumu nosūtīt informācijas pieprasījumu, piedalīties šī pieprasījuma sagatavošanā, tiesības tikt iepriekš informētam par liecinieku uzklausīšanu, kas tiek veikta minētajā valstī un tajā piedalīties, kā arī tiesības apstrīdēt šīs valsts kompetentās valsts iestādes sniegtās informācijas patiesumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Savienības tiesības, kuras it īpaši izriet no Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīvas 77/799/EEK par dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēju palīdzību attiecībā uz tiešo nodokļu un apdrošināšanas prēmiju aplikšanu ar nodokļiem, kas grozīta ar Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/98/EK, un pamattiesībām tikt uzklausītam, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās dalībvalsts nodokļa maksātājam nepiešķir nedz tiesības tikt informētam par šīs valsts citai dalībvalstij nosūtīto palīdzības lūgumu, lai it īpaši pārbaudītu šī nodokļa maksātāja ienākuma nodokļa deklarācijā sniegto informāciju, nedz tiesības piedalīties šī lūguma, kas nosūtīts dalībvalstij, kura saņēmusi lūgumu, formulēšanā, nedz arī tiesības piedalīties šīs pēdējās minētās valsts organizētajā liecinieku nopratināšanā;

               2)

               Direktīvā 77/799, kas grozīta ar Direktīvu 2006/98, nav regulēts jautājums, kādos apstākļos nodokļa maksātājs var apstrīdēt dalībvalsts, kas saņēmusi lūgumu, nosūtītās informācijas pareizumu, un tajā nav noteikta neviena īpaša prasība par nosūtāmās informācijas saturu.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012


title: Lieta T-277/06: Prasība, kas celta 2006. gada 9. oktobrī — Omnicare pret ITSB — Yananouchi Oharma (OMNICARE)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/60

         Prasība, kas celta 2006. gada 9. oktobrī — Omnicare pret ITSB — Yananouchi Oharma (OMNICARE)
   (Lieta T-277/06)
   (2006/C 294/120)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Omnicare Inc., Covington (ASV) (pārstāvis — M. Edenborough, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībnieka: Yamanouchi Pharma GmbH, Heidelberga (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pieņemt izskatīšanai prasītājas iesniegto prasību Pirmās instances tiesai;

               —

               pilnībā atcelt Apelāciju otrās padomes lēmumu lietā Nr. R0446/2006-2;

               —

               lūgumu par restitutio in integrum nodot atpakaļ izskatīšanai Apelāciju padomei; un

               —

               piespriest Birojam atlīdzināt prasītājai izdevumus, kas tai radušies saistībā ar šo prasību Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “OMNICARE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16. un 42. klasē — pieteikums Nr. 284 067
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Yamanouchi Pharma GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Valsts grafiska preču zīme “OMNICARE” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Pilnībā apmierināt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt lūgumu par restitutio in integrum un atzīt, ka apelācijas sūdzība uzskatāma par neiesniegtu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 78. panta 5. punkta nepareiza interpretācija, konstatējot, ka restitutio in integrum nav iespējama, ja šī lūguma priekšmets attiecas uz Regulas 59. pantā noteiktā termiņa neievērošanu.


title: Lieta T-705/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – Syriatel Mobile Telecom/Padome

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – Syriatel Mobile Telecom/Padome
   (Lieta T-705/15) (1)

   (2016/C 410/58)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta C-408/07: Tiesas virsplātas priekšsēdētāja 2009. gada 2. februāra rīkojums (Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Brigitte Ruf, dzimusi Elsässer, Gertrud Elsässer, dzimusi Sommer/Eiropas Centrālā banka (ECB), Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH, piedaloties: Stadt Frankfurt am Main

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/28

         Tiesas virsplātas priekšsēdētāja 2009. gada 2. februāra rīkojums (Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Brigitte Ruf, dzimusi Elsässer, Gertrud Elsässer, dzimusi Sommer/Eiropas Centrālā banka (ECB), Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH, piedaloties: Stadt Frankfurt am Main
   (Lieta C-408/07) (1)

   2009/C 113/52

      Tiesvedības valoda — vācu

   Virspalātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-60/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Čehijas Republiku

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/12

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Čehijas Republiku
   (Lieta C-60/07)
   (2007/C 69/28)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Šmerdová un L. Pignataro)

      Atbildētāja: Čehijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2004. gada 22. marta Direktīvu 2004/33/EK (1) par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/98/EK piemērošanu attiecībā uz dažām tehniskajām prasībām asinīm un asins komponentiem, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 9. panta 1. punkts.

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2005. gada 8. februārī.

      (1)  OV L 91, 25. lpp., Īpašais izdevums čehu valodā, 15. nodaļa, 8. krājums, 272. lpp.


               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/1

         Saraksti, ko izmanto iztiesāšanas sastāvu noteikšanai
   (2006/C 143/04)
   2006. gada 16. maija sapulcē Tiesa sagatavoja šādu Reglamenta 11.b panta 2. punktā paredzēto sarakstu, ko izmanto, lai noteiktu virspalātas sastāvu:

               Puisošē [Puissochet]

               Bejs Larsens [Bay Larsen]

               Šintgens [Schintgen]

               O'Kīfs [Ó Caoimh]

               Kolnerika [Colneric]

               Levits

               fon Bārs [von Bahr]

               Lehmuss [Lõhmus]

               Ticano [Tizzano]

               Klučka [Klučka]

               Kunja Rodrigess [Cunha Rodrigues]

               Malenovskis [Malenovský]

               Silva de Lapuerta [Silva de Lapuerta]

               Ilešičs [Ilešič]

               Lēnartss [Lenaerts]

               Borgs Bartets [Borg Barthet]

               Šīmans [Schiemann]

               Arestis [Arestis]

               Makarčiks [Makarczyk]

               Juhāss [Juhász]

               Kūris [Kūris]

         2006. gada 16. maija sapulcē Tiesa sagatavoja šādus Reglamenta 11.c panta 2. punkta pirmajā daļā paredzētos sarakstus, ko izmanto, lai noteiktu trešās palātas sastāvu:

               Puisošē [Puissochet]

               O'Kīfs [Ó Caoimh]

               fon Bārs [von Bahr]

               Lehmuss [Lõhmus]

               Ticano [Tizzano]

               Malenovskis [Malenovský]

               Borgs Bartets [Borg Barthet]

         2006. gada 16. maija sapulcē Tiesa sagatavoja šādus Reglamenta 11.c panta 2. punkta otrajā daļā paredzētos sarakstus, ko izmanto, lai noteiktu sestās palātas sastāvu:

               Puisošē [Puissochet]

               fon Bārs [von Bahr]

               Ticano [Tizzano]

               Borgs Bartets [Borg Barthet]

               Lehmuss [Lõhmus]

               O'Kīfs [Ó Caoimh]


title: Lieta C-176/06 P: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 29. novembrī — Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH , Stadtwerke Tübingen GmbH , Stadtwerke Uelzen GmbH /Eiropas Kopienu Komisija, E.ON Kernkraft GmbH , RWE Power AG , EnBW Energie Baden-Württemberg AG , Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH , pirms tam Hamburgische Electricitäts-WerkeAG (Apelācija — Vācijas iestāžu iespējami piešķirtais atbalsts atomenerģijas stacijām — Uzkrājumi staciju slēgšanai un radioaktīvo atkritumu apglabāšanai — Prasības nepieņemamība Pirmās instances tiesā — Ar sabiedrisko kārtību saistīts pamats)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/8

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 29. novembrī — Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH, Stadtwerke Uelzen GmbH/Eiropas Kopienu Komisija, E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH, pirms tam Hamburgische Electricitäts-WerkeAG

   (Lieta C-176/06 P) (1)

   (Apelācija - Vācijas iestāžu iespējami piešķirtais atbalsts atomenerģijas stacijām - Uzkrājumi staciju slēgšanai un radioaktīvo atkritumu apglabāšanai - Prasības nepieņemamība Pirmās instances tiesā - Ar sabiedrisko kārtību saistīts pamats)
   (2008/C 22/14)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH, Stadtwerke Uelzen GmbH (pārstāvji — D. Fouquet un P. Becker, Rechtsanwälte)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz, pārstāvis), E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH, pirms tam Hamburgische Electricitäts-WerkeAG (pārstāvji — U. Karpenstein un D. Sellner, Rechtsanwälte)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 26. janvāra spriedumu lietā T-92/02 Stadtwerke Schwäbisch Hall u.c./Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra lēmumu C(2001)3967 final, kur Komisija ir konstatējusi, ka Vācijas tiesiskais režīms no nodokļa atbrīvot atomenerģijas staciju uzkrājumus radioaktīvo atkritumu apglabāšanai un šo staciju iekārtu apstādināšanai nav valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta izpratnē — Komisijas pienākums uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru, kas balstīta uz sacīkstes principu, grūtību novērtēt vai šaubu gadījumā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2006. gada 26. janvāra spriedumu lietā T-92/02 Stadtwerke Schwäbisch Hall u.c./Komisija;

               2)

                  Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH un Stadtwerke UelzenG mbH celto prasību Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar mērķi atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra lēmumu, kur Komisija ir konstatējusi, ka Vācijas tiesiskais režīms no nodokļa atbrīvot atomenerģijas staciju izmantotāju uzkrājumus to radioaktīvo atkritumu apglabāšanai, pastāvot maksimālai drošībai, un šo staciju iekārtu apstādināšanai nav valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta izpratnē, noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

                  Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH un Stadtwerke Uelzen GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      (1)  OV C 131, 3.6.2006.


title: Lieta C-115/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. martā iesniedza Fővárosi Bíróság (Ungārija) — likvidējamā Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 3. martā iesniedza Fővárosi Bíróság (Ungārija) — likvidējamā Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

   (Lieta C-115/10)
   2010/C 134/34
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Bíróság (Ungārija)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: likvidējamā Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt.

      Atbildētājs: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai var nošķirt nosacījumus, kuriem pakļauts, no vienas puses, Kopienas atbalsts (no ELVGF) kopējās lauksaimniecības politikas ietvaros un, no otras puses, papildu valsts atbalsts, jeb — citiem vārdiem sakot — vai papildu valsts atbalsta piešķiršanas nosacījumus var paredzēt ar citām tiesību normām, kas būtu stingrākas nekā normas, kas reglamentē ELVGF finansēto atbalstu?

               2)

               Vai piemērojamību atbalsta saņēmējiem, kas noteikta Padomes 1992. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3508/92, ar ko izveido integrētu administrācijas un kontroles sistēmu konkrētām Kopienas atbalsta shēmām (1), 1. panta 4. punktā un Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1259/1999, ar ko paredz kopīgus noteikumus tieša atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku (2), 10. panta a) punktā, var interpretēt tādējādi, ka saistībā ar atbalsta saņēmēju noteikšanu atbalsts ir pakļauts tikai diviem nosacījumiem, proti, ka a) runa ir par lauksaimniecības preču ražotāju grupu (vai individuālo lauksaimniecības preču ražotāju), b) kuras saimniecība atrodas Kopienas teritorijā?

               3)

               Vai iepriekš minētās regulas var interpretēt tādējādi, ka lauksaimniecības preču ražotājam, kura saimniecība atrodas Kopienas teritorijā, bet kurš plāno izbeigt savu darbību nākotnē (pēc subsīdijas izlietošanas), nav tiesību saņemt atbalstu?

               4)

               Kā ir jāinterpretē juridiskā statusa, kas noteikts ar valsts tiesību aktiem, jēdziens minēto divu regulu izpratnē?

               5)

               Vai juridiskais statuss, kas noteikts ar valsts tiesību aktiem, ietver arī juridisko statusu, kas saistīts ar lauksaimniecības preču ražotāja (vai ražotāju grupas) iespējamās likvidēšanas veidu? Ungārijas tiesībās ir paredzēti atšķirīgi juridiskie statusi dažādām situācijām, kurās var notikt likvidēšana (izlīguma, bankrota un brīvprātīgas likvidācijas procedūras).

               6)

               Vai ir iespējams paredzēt nošķirti — un pilnīgi neatkarīgi viens no otra — nosacījumi, ar kuriem izmanto, no vienas puses, vienoto platībmaksājumu (Kopienas shēmā) un, no otras puses, papildu valsts atbalstu? Kāda ir (vai var būt) saistība starp abu subsīdiju veidu principiem, režīmu un mērķiem?

               7)

               Vai var izslēgt no papildu valsts atbalsta saņēmējiem grupu (vai individuālu ražotāju), kas tajā pašā laikā atbilst Kopienas vienotā platībmaksājuma shēmā paredzētajiem nosacījumiem?

               8)

               Vai Regula Nr. 1259/1999 saskaņā ar tās 1. panta 4. punktā noteikto ir piemērojama arī papildu valsts atbalstam, ņemot vērā, ka tas, kas tiek finansēts no ELVGF tikai daļēji, pēc loģikas tiek finansēts ar papildu valsts atbalstu?

               9)

               Vai lauksaimniecības preču ražotājam, kura saimniecība, kas darbojas faktiski un pilnīgi likumīgi, atrodas Kopienas teritorijā, ir tiesības uz papildu valsts atbalstu?

               10)

               Vai gadījumā, ja valsts tiesības reglamentē komercsabiedrību likvidēšanas procedūras ar atsevišķu tiesisko regulējumu, tam ir nozīme saistībā ar Kopienas atbalstu (un ar to saistīto valsts atbalstu)?

               11)

               Vai Kopienu un valsts tiesību normas, kas reglamentē kopējās lauksaimniecības politikas darbību, var interpretēt tādējādi, ka tām ir jāveido kompleksa juridiskā sistēma, kas ir interpretējama vienādā veidā un kas darbojas atbilstoši vienādiem principiem un nosacījumiem?

               12)

               Vai piemērojamību, kas noteikta Regulas Nr. 3508/92 1. panta 4. punktā un Regulas Nr. 1259/1999 10. panta a) punktā, var interpretēt tādējādi, ka saistībā ar subsīdijām lauksaimniecības preču ražotāja nodomam izbeigt savas darbības nākotnē vai no tā izrietošajam juridiskajam statusam vispār nav nekādas nozīmes?

      (1)  OV L 355, 1. lpp.

      (2)  OV L 160, 113. lpp.


title: Lieta C-135/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 10. martā  ierosināja  Roderich Weissenfels  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas  2006. gada 25. janvāra  spriedumu lietā T-33/04  Roderich Weissenfels  pret Eiropas Parlamentu

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/13

         Apelācija, ko 2006. gada 10. martā ierosināja Roderich Weissenfels par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2006. gada 25. janvāra spriedumu lietā T-33/04 Roderich Weissenfels pret Eiropas Parlamentu
   (Lieta C-135/06 P)
   (2006/C 108/21)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Roderich Weissenfels (pārstāvis — G. Maximini, advokāts)
   Pretējā puse procesā: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 25. janvāra spriedumu lietā T-33/04 Weissenfels/Eiropas Parlaments (1), kas pasludināts 2006. gada 31. janvārī;

               2)

               atcelt atbildētāja 2006. gada 26. jūnija lēmumu, ar ko no dubulta apmēra apgādājamā bērna pabalsta, ko prasītājs saņēmis saskaņā ar Civildienesta noteikumu 67. panta 3. punktu, atvilkta summa, kas pirms tam viņam par dēlu Frederiku pārskaitīta kā īpašs pabalsts bērnam invalīdam;

               3)

               atcelt klusējot pieņemto lēmumu, ar ko noraidīts 2003. gada 4. jūnijā iesniegtais prasītāja lūgums izmaksāt nepamatoti ieturēto apgādājamā bērna pabalstu;

               4)

               atcelt atbildētāja 2004. gada 28. aprīļa lēmumu, ar ko īpašais pabalsts bērnam invalīdam, kas piešķirts prasītāja dēlam Frederikam kā “līdzīgi pabalsti” ir kvalificēta kā apgādājamā bērna pabalsts dubultā apmērā;

               5)

               piespriest atbildētājam atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam radušies (pakārtoti: likumisko procentu apmērā), kopš 1998. gada 1. decembra nepamatoti ieturot daļu (kā apgādājamā bērna pabalstu dubultā apmērā) no viņa atalgojuma;

               6)

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs, ieskaitot izdevumus, kas radušies prasītājam.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savā apelācijā apelācijas iesniedzējs uzsver, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi procesuālas kļūdas, jo apstrīdētajā spriedumā, tā nav pareizi izvērtējusi prasītāja prasījumus un nepamatoti tos ir ierobežojusi. Pirmās instances tiesas konstatējums, saskaņā ar kuru prasījums par zaudējumu atlīdzību ir minēts tikai atbildē uz repliku, juridiski nepareizs, jo sākotnējais prasījums prasības pieteikumā pēc sava satura ir uzskatāms par prasījumu par zaudējumu atlīdzību.
   Pirmās instances tiesa nav formāli izvērtējusi apskatāmo pabalstu identiskumu — kā priekšnosacījumu Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punkta piemērošanai — un to nav ievērojusi materiālā ziņā. No formālā viedokļa nav runa par “līdzīgu pabalstu”, jo Luksemburgas īpašais pabalsts nekādā ziņā nav saistīts ar algota darbinieka aktivitāti. No materiālā viedokļa ir jāņem vērā divu pabalstu atšķirīgie mērķi: ja saskaņā ar Civildienesta noteikumu 67. panta 3. punktu tikai prasītājam ir tiesības saņemt pabalstu, kura mērķis ir — neatkarīgi no tā dzīvesvietas — sniegt atvieglojumu, tad tiesības saņemt atsevišķu Luksemburgas īpašo pabalstu ir tikai tam, kam tas pienākas — tātad prasītāja dēlam, — ar mērķi sevi uzturēt tikmēr, kamēr viņš dzīvo Luksemburgā.
   Tādējādi nav izslēgta Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punkta piemērošana, jo nedz formālā, nedz materiālā ziņā nav runa par līdzīgiem pabalstiem Kopienu tiesību izpratnē. Līdz ar to pretējs Tiesas uzskats ir pretrunā Kopienu tiesībām.

      (1)  OV C 74, 18. lpp.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 9. novembrī lietā C-338/02 (Högsta domstolen lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Fixtures Marketing Ltd pret Svenska Spel AB (Direktīva 96/9/EK — Datubāzu tiesiskā aizsardzība — Sui generis tiesības — Ieguldījums datubāzes satura iegūšanā, pārbaudē un atspoguļojumā — Futbola čempionātu programma — Derības)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2004. gada 9. novembrī
   lietā C-338/02 (Högsta domstolen lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Fixtures Marketing Ltd pret Svenska Spel AB (1)

   (Direktīva 96/9/EK - Datubāzu tiesiskā aizsardzība - Sui generis tiesības - Ieguldījums datubāzes satura iegūšanā, pārbaudē un atspoguļojumā - Futbola čempionātu programma - Derības)
   (2005/C 6/13)
   tiesvedības valoda - zviedru
   Lietā C-338/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Högsta domstolen (Zviedrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 10. septembrī un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 23. septembrī tiesvedībā Fixtures Marketing Ltd pret Svenska Spel AB, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas un K. Lenaerts (referents), tiesneši J.-P. Puissochet, R. Schintgen, tiesnese N. Colneric un tiesnesis J. N. Cunha Rodrigues, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretāres M. Múgica Arzamendi un M.-F. Contet, galvenās administratores, 2004. gada 9. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   eguldījums datubāzes satura iegūšanā Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvas 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību 7. panta 1. daļas izpratnē ir jāsaprot kā tāds jēdziens, kas iekļauj pastāvošo elementu meklēšanai un to apkopošanai minētajā bāzē veltītos līdzekļus. Jēdziens neaptver līdzekļus, kuri tika izmantoti datubāzes saturu sastādošo elementu radīšanai. Tādējādi spēļu programmu sastādīšanas futbola čempionāta organizēšanai kontekstā, ieguldījums neaptver līdzekļus, kas veltīti šī čempionāta dažādo spēļu datumu, sarakstu un komandu pāru noteikšanai.

      (1)  OV C 274, 9.11.2002.


title: Lieta C-183/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Econord Spa/Comune di Solbiate un Comune di Varese

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. aprīlī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Econord Spa/Comune di Solbiate un Comune di Varese

   (Lieta C-183/11)
   2011/C 211/20
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Econord Spa

      Atbildētājas: Comune di Solbiate un Comune di Varese

      Ieinteresētā persona: Aspem Spa

      Prejudiciālais jautājums

   Vai princips, ka atsevišķas valsts iestādes, kas ir īpašam mērķim izveidotas sabiedrības dalībniece, situācijai nav nozīmes, ir jāpiemēro arī tad, ja, kā tas ir šajā gadījumā, vienai no apvienībā ietilpstošajām pašvaldībām pieder tikai viena īpašam mērķim izveidotas sabiedrības akcija un akcionāru vienošanās, kas panāktas valsts iestāžu starpā, nav piemērotas, lai pašvaldībai, kas ir apvienības dalībniece, sniegtu iespēju veikt efektīvu kontroli pār sabiedrību, kā rezultātā dalību sabiedrībā varētu uzskatīt tikai par formālu aizsegu līgumam par pakalpojumu sniegšanu?


title: Lieta T-430/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 9. septembra rīkojums — Telefónica /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, ar ko ir atļauta finanšu nemateriālās vērtības norakstīšana nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma tiek atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un netiek uzdota atbalsta atgūšana — Tiesību akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Individuālas skaršanas neesamība — Atbalsta shēmas atbalsta faktiskā saņēmēja statusa neesamība — Atgūšanas pienākuma neesamība — Nepieņemamība)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/22

         Vispārējās tiesas 2013. gada 9. septembra rīkojums — Telefónica/Komisija
   (Lieta T-430/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, ar ko ir atļauta finanšu nemateriālās vērtības norakstīšana nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma tiek atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un netiek uzdota atbalsta atgūšana - Tiesību akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Individuālas skaršanas neesamība - Atbalsta shēmas atbalsta faktiskā saņēmēja statusa neesamība - Atgūšanas pienākuma neesamība - Nepieņemamība)
   2013/C 336/45
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Telefónica, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller un J. Domínguez Pérez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal, C. Urraca Caviedes un P. Němečková)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2011. gada 12. janvāra Lēmumu 2011/282/ES par finanšu nemateriālās vērtības amortizāciju nodokļu vajadzībām saistībā ar līdzdalības iegādi ārvalstīs Nr. C-45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), ko īstenojusi Spānija (OV L 135, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Telefónica, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta T-455/05 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 25. aprīļa  rīkojums —  Componenta  pret Komisiju (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Valstu piešķirtie atbalsti — Steidzamība)

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/17

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 25. aprīļa rīkojums — Componenta pret Komisiju
   (Lieta T-455/05 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Valstu piešķirtie atbalsti - Steidzamība)
   (2006/C 154/45)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Componenta Oyj, Helsinki (Somija) (pārstāvis — M. Savola, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Giolito un M. Huttunen, pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Somijas Republika (pārstāvis — E. Bygglin, pārstāvis)
   Priekšmets
   Pieteikums par Komisijas 2005. gada 20. oktobra lēmuma C(2005) 3871 final attiecība uz valsts atbalstu C 37/2004 (ex NN 51/2004), ko Somijas Republika ir piešķīrusi Componenta Oyj, piemērošanas apturēšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pagaidu noregulējuma pieteikumu noraidīt;

               2)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.


title: Lieta T-175/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. martā – Ostvesta/Commission

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/26

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. martā – Ostvesta/Commission
   (Lieta T-175/17)
   (2017/C 269/38)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ostvesta, SIA (Rīga, Latvija) (pārstāvis – J. Davidovičs, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) komandējuma atskaiti THOR (2013) 11413-07/05/2013 kopā ar tās 15 pielikumiem, nobeiguma ziņojumu OF/2010/0827/B1 kopā ar ziņojumu Nr. OF/2010/0827 un ziņojumu THOR(2011)27463, ņemot vērā tajos pieļauto būtisko prettiesiskumu un uz to pamata veiktos rekomendētos pasākumus,

               —

               piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie akti ir saistoši Valsts ieņēmumu dienestam un valsts tiesu iestādēm un rada tiešas juridiskas sekas, kas kaitē prasītājas interesēm un personiskajām un faktiskajām tiesībām, izmainot tās tiesisko stāvokli, tādējādi tie ir uzskatāmi par apstrīdamiem aktiem, ņemot vērā:

                           —

                           muitas nodokļu “Savienības pašas resursu” raksturu un no tā izrietošos pienākumus dalībvalstīm, kurām ir pienākums iekasēt šos muitas nodokļus;

                           —

                              OLAF kā administratīvas izmeklēšanas struktūras raksturu, kura aizstāj Komisiju saistībā ar ārējām izmeklēšanām;

                           —

                           Komisijas kā tādas Savienības iestādes lomu, kurai ir izpildvaras funkcijas, piemērojot Muitas kodeksu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie akti ir prettiesiski un tajos ir pieļauti pārkāpumi, jo:

                           —

                           tajos nav ietverts neviens pamatelements, kas ir paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. septembra Regulā (ES, Euratom) Nr. 883/2013, proti, nav ietvertas norādes uz procesuālajām garantijām, izmeklēšanā iesaistītajam personām, prasītājas juridisko pārstāvju uzklausīšanu, sākotnējo juridisko kvalifikāciju;

                           —

                           tajos ir ietverts nepamatots un pretrunīgs kompetento iestāžu atbildības noraidījums;

                           —

                              OLAF nav izpildījis pienākumu veikt objektīvu un neatkarīgu izmeklēšanu, ievērojot nevainīguma prezumpcijas principu;

                           —

                           komandējuma atskaitē un nobeiguma ziņojumā ir ietverta kļūdaina informācija izmeklēšanas nekvalitatīvas veikšanas vai neveikšanas dēļ;

                           —

                           ir pārkāpts un nepareizi piemērots Kopienu tiesiskais regulējums antidempinga maksājumu jomā;

                           —

                           ir pārkāpts un nepareizi piemērots gan Kopienu, gan Taivānas Republikas tiesiskais regulējums par Taivānas BOFT noteikto pienākumu pārbaudīt tās sertificēto preču izcelsmi;

                           —

                           ir pārkāpts un nepareizi piemērots Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts;

                           —

                           ir pārkāpti Līgumi un tiesību normas par to piemērošanu, kā arī ES Pamattiesību harta un it īpaši tās 41. pants.


title: Lieta C-322/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/38

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-322/08)
   (2008/C 223/63)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un J. Enegren)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK (1) prasības, vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai noteiktais termiņš beidzās 2006. gada 10. oktobrī.

      (1)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.).


title: Lieta T-402/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 18. oktobra rīkojums — Preparados Alimenticios del Sur /Komisija

text:
               1.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 18. oktobra rīkojums — Preparados Alimenticios del Sur/Komisija
   (Lieta T-402/11) (1)

   2012/C 373/22
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: Lieta C-267/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. maijā iesniedza Supreme Court of Gibraltar (Apvienotā Karaliste) – Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff/The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. maijā iesniedza Supreme Court of Gibraltar (Apvienotā Karaliste) – Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff/The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice

   (Lieta C-267/16)
   (2016/C 260/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of Gibraltar

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff

      Atbildētājs: The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja EFP noteikumi direktīvā (1) attiecas tikai uz preču brīvu apriti, vai tos tomēr var piemērot Gibraltārā, pamatojoties uz to, ka tie nav saistīti ar tirdzniecību vai komerciālu darījumu, un tāpēc tie neietilpst atkāpju piemērošanas jomā, kādas ir piešķirtas Gibraltāram saskaņā ar 1972. gada Pievienošanās aktu?

               2)

               Vai direktīvas noteikumi par EFP attiecībā uz medniekiem un tiem, kas nodarbojas ar šaušanas sportu, ir piemērojami Gibraltārā, pamatojoties uz to, ka tie attiecas uz pakalpojumu brīvu apriti?

               3)

               Vai direktīvas noteikumi par EFP attiecībā uz medniekiem un tiem, kas nodarbojas ar šaušanas sportu, ir spēkā neesoši, pamatojoties uz to, ka tie attiecas uz personu brīvu pārvietošanos un tādēļ ir pieņemti uz kļūdaina juridiskā pamata?

      (1)  Padomes 1991. gada 18. jūnija Direktīva 91/477/EEK par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli (OV L 256, 51. lpp.).


title: Lieta C–233/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) 2009. gada 26. jūnija rīkojumu — G.A. Dijkman en M.A. Dijkman-Lavaleije/Belgische Staat

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) 2009. gada 26. jūnija rīkojumu — G.A. Dijkman en M.A. Dijkman-Lavaleije/Belgische Staat
   (Lieta C–233/09)
   2009/C 220/38
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: G.A. Dijkman un M.A. Dijkman-Lavaleije

   Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tādējādi, ka Beļģijas teritorijas iedzīvotājiem, kuri ārvalstīs, piemēram, Nīderlandē, veic ieguldījumus vai noguldījumus nolūkā izvairīties no pašvaldības papildu nodokļa saskaņā ar WIB 92 465. pantu rašanās, lai saņemtu ienākumu no kustama īpašuma izmaksu, ir pienākums iesaistīt Beļģijas starpnieku, lai gan iedzīvotāji, kuri veic ieguldījumus vai noguldījumus Beļģijā, var izmantot tiesības uz atbrīvojošo kustamas mantas priekšnodokli saskaņā ar WIB 92 313. pantu un līdz ar to var izvairīties no saskaņā ar WIB 92 465. pantu uzliekamā pašvaldības papildu nodokļa, jo kustamās mantas priekšnodoklis jau ir ieturēts ienākumu gūšanas vietā, tiek pārkāpts EKL 56. panta 1. punkts?


title: Lieta C-482/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. oktobrī iesniedza Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Itālija) — Teresa Cicala/Regione Siciliana

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 6. oktobrī iesniedza Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana (Itālija) — Teresa Cicala/Regione Siciliana

   (Lieta C-482/10)
   ()
   2010/C 328/42
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Teresa Cicala

      Atbildētājs: Regione Siciliana

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāda Likuma Nr. 241/1990 3. panta un Sicīlijas Reģionālā likuma Nr. 10/1991 3. panta saistībā ar Likuma Nr. 241/1990 1. pantu —, kurā Itālijas iestādēm ir noteikts pienākums piemērot Savienības tiesību principus, ievērojot Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. panta otrajā daļā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzēto pienākumu norādīt iestāžu pieņemto lēmumu pamatojumu, — interpretācija un piemērošana, saskaņā ar kuru uz individuāliem pasākumiem, proti, pasākumiem, kas ir saistīti ar pensiju jomā pastāvošajām subjektīvajām, bet tomēr saistoša rakstura tiesībām, var neattiecināt pienākumu norādīt pamatojumu, ir saderīga ar Savienības tiesībām, un vai šāda situācija ir atzīstama par administratīvajam aktam piemērojamo būtisko formas prasību pārkāpumu?

               2)

               vai Likuma Nr. 241/1990 21.g panta 2. punkta pirmā daļa, atbilstoši tās interpretācijai administratīvajā tiesu praksē, — saistībā ar Likuma Nr. 241/1990 3. pantā un Sicīlijas Reģionālajā likumā Nr. 10/1991 paredzēto pienākumu norādīt administratīvā akta pamatojumu, ņemot vērā pienākumu norādīt iestāžu pieņemto lēmumu pamatojumu, kurš ir paredzēts Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. panta otrajā daļā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā, — ir saderīga ar Likuma Nr. 241/1990 1. pantu, kurā valsts iestādēm ir noteikts pienākums piemērot Savienības tiesību principus, un līdz ar to, vai par saderīgu un pieļaujamu ir atzīstama tāda interpretācija un piemērošana, saskaņā ar kuru valsts iestādēm ir atļauts papildināt administratīva akta pamatojumu tiesvedības laikā?


title: Lieta T-550/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūnija rīkojums — bachmaier /ITSB ( “oto-soft” )

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/83

         Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūnija rīkojums — bachmaier/ITSB (“oto-soft”)
   (Lieta T-550/12) (1)

   2013/C 225/190
   Tiesvedības valoda — vācu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 55, 23.2.2013.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 8. jūlijā lietā T-338/03 Eridania Sadam e.a. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Cukura tirgus kopīgā organizācija — Cenu sistēma — Reģionalizācija — Deficīta zonas — Itālijas klasifikācija — 2003./2004. tirdzniecības gads — Regula Nr. 1158/2003 — Prasība par atcelšanu — Fiziskas un juridiskas personas — Nepieņemamība)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/27

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 8. jūlijā
   lietā T-338/03 Eridania Sadam e.a. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Cukura tirgus kopīgā organizācija - Cenu sistēma - Reģionalizācija - Deficīta zonas - Itālijas klasifikācija - 2003./2004. tirdzniecības gads - Regula Nr. 1158/2003 - Prasība par atcelšanu - Fiziskas un juridiskas personas - Nepieņemamība)
   (2004/C 262/52)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Lietā T-338/03 Eridania Sadam SpA, Bologne (Itālija), Italia Zuccheri SpA, Bologne (Itālija), Zuccherificio del Molise SpA, Termoli (Itālija), CO. PRO. B - Cooperativa Produttori Bieticoli a rl, Minerbio (Itālija), SFIR - Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA, Cesana (Itālija), ko pārstāv G. Pittalis, I. Vigliotti, G. M. Roberti, P. Ziotti un A. Franchi, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv L. Visaggio, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā, kuru atbalsta Eiropas Savienības Padome, ko pārstāv F. Ruggeri Laderchi, pārstāvis, par prasību atcelt Komisijas 2003. gada 30. jūnija Regulas (EK) Nr. 1158/2003 1. pantu, izņemot c) apakšpunktu, ar kuru tika noteiktas baltā cukura atvasinātās intervences cenas 2003./2004. tirdzniecības gadā (OV L 162, 24. lpp.), Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši M. Vilaras un I. Wiszniewska-Bialecka, sekretārs H. Jung, 2004. gada 8. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt prasību kā nepieņemamu;

               2)

               nav nepieciešamības lemt par Azienda Agricola Palazzina s.s. e.a., Associazione Nazionale Bieticoltori, Consorzio Nazionale Bieticoltori un Associazione Bieticoltori Italiani lūgumu iestāties lietā;

               3)

               piespriest prasītājiem segt savus izdevumus, kā arī Komisijas izdevumus;

               4)

               piespriest Padomei segt savus izdevumus.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta F-108/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. oktobrī — ZZ /Padome

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/41

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. oktobrī — ZZ/Padome
   (Lieta F-108/13)
   2014/C 24/77
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — J.-N. Louis un D. Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt, piemērojot Padomes 2012. gada 20. decembra lēmumu, ar kuru pēdējā minētā ir atteikusies pieņemt Komisijas priekšlikumu regulai, ar ko no 2012. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām, sagatavotos paziņojumus par prasītāja algu attiecībā uz 2013. gada janvāri, februāri un martu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt kopš 2013. gada 15. janvāra sagatavotos paziņojumus par prasītāja algu;

               —

               piespriest Padomei atmaksāt prasītājam kopš 2012. gada 1. jūlija pienākošos darba algas parādus, tiem pieskaitot nokavējuma procentus, kuri ir aprēķināti no datuma, kad iestājās maksājamo parādu samaksas pienākums, atbilstoši likmei, ko ECB ir noteikusi galvenajām refinansēšanas operācijām un kas ir palielināta par diviem procentpunktiem;

               —

               piespriest Padomei samaksāt prasītājam simboliski vienu euro kā atlīdzību par morālo kaitējumu, kas ir radies Padomes un iecēlējinstitūcijas atkārtoti pieļauto dienesta pārkāpumu dēļ;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-31/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. janvārī — Région Poitou — Charentes /Komisija

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/16

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. janvārī — Région Poitou — Charentes/Komisija
   (Lieta T-31/12)
   2012/C 109/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Région Poitou–Charentes (Poitiers, Francija) (pārstāvis — J. Capiaux, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 18. novembra lēmumu atteikt slēgt Kopienu iniciatīvas programmu INTERREG III B “Espace Atlantique” (atsauce CCI Nr. 2001 RG 16 0 PC 006), kuru pieņēmusi Komisija.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums ir prettiesisks tiktāl, ciktāl personai, kas ir akta parakstītāja, nevarēja tikt deleģētas paraksta tiesības.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas būtiskas formālās prasības, jo Komisija nav ievērojusi obligātos termiņus, kas paredzēti Regulas Nr. 1260/1999 (1) 37. panta 1. punktā, lai pamatoti norādītu iemeslus, kādēļ tā uzskata par nepietiekamu prasītāja gala ziņojumu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, jo

                           —

                           Komisija ir pārmetusi prasītājam to, ka tas nav ievērojis noteikumus par galīgā ziņojuma aprobāciju, lai gan Uzraudzības komitejas reglamentā esot paredzēta minētā ziņojuma netieša aprobācijas sistēma pēc desmit dienu termiņa beigšanās, un

                           —

                           Komisija ir norādījusi, ka prasītāja ziņojums ir sagatavots angļu valodā, lai gan nevienā noteikumā nav paredzēts, ka ziņojums varētu tikt sagatavots citā valodā nekā pārvaldes valodā (šajā gadījumā franču valodā), lai šis ziņojums būtu spēkā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nav pamatots.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana, jo Komisija ir ņēmusi vērā pamatojumu, kas pēc savas būtības neatbilst Eiropas interesēm, lai atteiktos slēgt attiecīgo iniciatīvas programmu.

      (1)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.).