title: Lieta T-40/07 P-REV un T-62/07 P-REV: Vispārējās tiesas 2012. gada 16. aprīļa rīkojums — de Brito Sequeira Carvalho /Komisija (Tiesvedība — Pieteikums par pārskatīšanu — Jauns fakts — Neesamība — Nepieņemamība)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 16. aprīļa rīkojums — de Brito Sequeira Carvalho/Komisija
   (Lieta T-40/07 P-REV un T-62/07 P-REV) (1)

   (Tiesvedība - Pieteikums par pārskatīšanu - Jauns fakts - Neesamība - Nepieņemamība)
   2012/C 174/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: José António de Brito Sequeira Carvalho (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — M. Boury, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība par Vispārējās tiesas 2009. gada 5. oktobra sprieduma apvienotajās lietās T-40/07 P un T-62/07 P De Brito Sequeira Carvalho/Komisija un Komisija/De Brito Sequeira Carvalho (Krājumā vēl nav publicēts) pārskatīšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pārskatīšanu noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 82, 14.04.2007.


title: Plēnums

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/4

      Plēnums
      (2010/C 288/05)
      2010. gada 20. septembrī Vispārējā tiesa saskaņā ar Reglamenta 32. panta 1. punkta otro daļu nolēma, ka, ja pēc ģenerāladvokāta iecelšanas saskaņā ar Reglamenta 17. pantu Vispārējās tiesas plēnumā ir pāra skaits tiesnešu, iepriekš noteiktā rotācijas kārtība, ko piemēro trīs gadu ilgā laika posmā, uz kuru ir ievēlēti to palātu priekšsēdētāji, kurās ir pieci tiesneši, un atbilstoši kurai Vispārējās tiesas priekšsēdētājs izraugās tiesnesi, kas nepiedalīsies lietas iztiesāšanā, ir kārtība, kas pretēja rangu kārtībai, kāda tiesnešiem noteikta atbilstoši viņu amata stāžam saskaņā ar Reglamenta 6. pantu, izņemot gadījumu, kad tiesnesis, kas tādējādi tiek izraudzīts, ir tiesnesis referents. Šajā pēdējā gadījumā tiek izraudzīts tiesnesis, kurš rangā ir tieši pirms viņa.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 15. jūlijā apvienotajās lietās T-180/02 un T-113/03, Georgios Gouvras pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Darba vieta — Pārcelšana dienesta interesēs — Darba vietas un ar to saistīto finansiālo tiesību maiņa ar atpakaļejošu spēku — Nepamatotu maksājumu atmaksāšana — Iekārtošanās pabalsts un dienas nauda — Atalgojuma daļas pārnešana ārpus darba vietas)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/18

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 15. jūlijā
   apvienotajās lietās T-180/02 un T-113/03, Georgios Gouvras pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Darba vieta - Pārcelšana dienesta interesēs - Darba vietas un ar to saistīto finansiālo tiesību maiņa ar atpakaļejošu spēku - Nepamatotu maksājumu atmaksāšana - Iekārtošanās pabalsts un dienas nauda - Atalgojuma daļas pārnešana ārpus darba vietas)
   (2004/C 239/37)
   Tiesvedības valoda: franču
   Apvienotajās lietās T-180/02 un T-113/03, Georgios Gouvras, Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Bereldange (Luksemburgā), ko pārstāv J. N. Louis, E. Marchal un A. Coolen, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji: J. Curral un L. Lozano Palacios, kas norādīja adresi Luksemburgā), par prasību lietā T-180/02
   atcelt Komisijas lēmumu, kas ar atpakaļejošu spēku no 2000. gada 1. novembra un laikā, kad prasītājs tika pārcelts dienesta interesēs, nosaka prasītāja darba vietu Atēnās, atceļ prasītāja tiesības saņemt ekspatriācijas pabalstu un tiesības saņemt ikgadējo ceļa izdevumu atmaksu, un piemēro viņa atalgojumam Grieķijai piemērojamo korekcijas koeficentu, kā arī atcelt lēmumu par nepamatotu maksājumu atmaksāšanu, un,
   lietā T-113/03 atcelt Komisijas lēmumu, kas atsaka prasītājam iekārtošanās pabalstu un dienas naudu par laika periodu, kad viņš dienesta interesēs bija pārcelts uz Atēnām, un iekārtošanās pabalstu par pārcelšanos atpakaļ uz Luksemburgu, kā arī atcelt lēmumu, kas pārcelšanas laikā par 35 % samazina prasītāja uz darba vietu Luksemburgā pārnesamo atalgojumu, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs Azizi, tiesneši M. Jaeger un F. Dehousse; sekretārs: I. Natsinas, administrators, 2004. gada 15. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Komisijas 2002. gada 30. aprīļa lēmums daļā, kas atsaka prasītājam iekārtošanās pabalsta saņemšanu sakarā ar darba vietas maiņu uz Atēnām, tiek atcelts.

               2)

               pārējās prasības par atcelšanu lietās T-180/02 un T-113/03 tiek noraidītas.

               3)

               Komisija sedz savus izdevumus un trešo daļu no prasītāja izdevumiem abās lietās.

               4)

               prasītājs sedz divas trešdaļas no saviem izdevumiem šajās pašās lietās.

      (1)  OV C 191, 10.8.2002.


title: Lieta C-509/12: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums ( Tribunal Central Administrativo Norte (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos/Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 52. un 56. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Atpūtas kuģa vadītāja apliecības izsniegšana — Nosacījums par dzīvesvietu izsniedzējā valstī — Ierobežojums nerezidentiem — Drošības jūrā nodrošināšana — Sabiedriskā kārtība)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/13

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 6. februāra spriedums (Tribunal Central Administrativo Norte (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos/Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda

   (Lieta C-509/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 52. un 56. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Atpūtas kuģa vadītāja apliecības izsniegšana - Nosacījums par dzīvesvietu izsniedzējā valstī - Ierobežojums nerezidentiem - Drošības jūrā nodrošināšana - Sabiedriskā kārtība)
   2014/C 93/20
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Central Administrativo Norte

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos

      Atbildētājas: Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Central Administrativo Norte — Portugāle — LESD 18., 20., 45., 52. un 62. panta interpretācija — Diskriminācija pilsonības dēļ — Personu brīva pārvietošanās un pakalpojumu sniegšanas brīvība — Ierobežojumi — Tiesību norma, kurā kā nosacījums atpūtas kuģu vadītāja apliecības saņemšanai ir paredzēts nosacījums par dzīvesvietu valstī

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 52. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, kas Eiropas Savienības pilsoņiem, kuri vēlas saņemt šīs dalībvalsts atpūtas kuģa vadītāja apliecību, paredz nosacījumu par dzīvesvietu valsts teritorijā.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Tiesas spriedums (2015. gada 2. oktobris) lietā E-7/15 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti (EBTA valsts saistību neizpilde – Direktīva 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai – Noteiktu piesārņojošu vielu robežvērtības gaisā – Gaisa kvalitātes plāns)

text:
               15.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 467/22

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 2. oktobris)
   lietā E-7/15
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti
   (EBTA valsts saistību neizpilde – Direktīva 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai – Noteiktu piesārņojošu vielu robežvērtības gaisā – Gaisa kvalitātes plāns)
   (2016/C 467/09)
   Lietā E-7/15 EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti – attiecībā uz PRASĪBU pasludināt, ka Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma 14.c punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/50/EK par par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai), pārsniedzot sēra dioksīda (SO2), makrodaļiņu (PM10) un slāpekļa dioksīda (NO2) robežvērtības apkārtējā gaisā laikposmā no 2008. līdz 2012. gadam dažādos apmēros konkrētās zonās Norvēģijā un neievērojot gaisa kvalitātes uzlabošanas plānā izklāstīto pienākumu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs un tiesnesis-referents Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2015. gada 2. oktobrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo Tiesa:

               1.

               paziņo, ka:

                           i)

                           pārsniedzot sēra dioksīda (SO2) un makrodaļiņu (PM10) robežvērtības apkārtējā gaisā laikposmā no 2009. līdz 2012. gadam dažādos apmēros attiecībā uz zonām NO3, NO4 un NO6, kas minētas Direktīvas 1999/30/EK 3. un 5. pantā, (tagad Direktīvas 2008/50/EK 13. pants);

                           ii)

                           pārsniedzot slāpekļa dioksīda (NO2) robežvērtības apkārtējā gaisā laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam dažādos apmēros attiecībā uz zonām NO1, NO3 un NO5, kas minētas Direktīvas 1999/30/EK 4. pantā, (tagad Direktīvas 2008/50/EK 13. pants); kā arī

                           iii)

                           neievērojot gaisa kvalitātes uzlabošanas plāna pienākumu, kas noteikts Direktīvas 96/62/EK 8. panta 3. punktā (tagad Direktīvas 2008/50/EK 23. pants), dažādos apmēros attiecībā uz zonām NO1, NO2, NO3, NO4 un NO5,
                           Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savas saistības, kuras izriet no tiesību akta, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma 14.c punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai).

               2.

               piespriež Norvēģijai segt šīs tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-299/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/18/EK — Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta vienota procedūra, lai piešķirtu tiesības slēgt līgumu, ar kuru nosaka vajadzības, un tam sekojošo marché d’exécution — Atbilstība minētajai direktīvai)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/9

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 10. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-299/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/18/EK - Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta vienota procedūra, lai piešķirtu tiesības slēgt līgumu, ar kuru nosaka vajadzības, un tam sekojošo marché d’exécution - Atbilstība minētajai direktīvai)
   2010/C 24/13
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Kukovecs [D. Kukovec], Ž. Rozē [G. Rozet] un M. Konstantinidis [M. Konstantinidis])

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues], H. K. Grasija [J.-C. Gracia] un J. S. Pilcers [J.-S. Pilczer])

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), 2., 28. un 31. panta pārkāpums — Sarunu procedūras izmantošana, nepublicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu gadījumos, kas nav paredzēti Direktīvā 2004/18 — Atšķirības starp publiskā iepirkuma projekta izstrādi (marchés de “définition”), uz ko attiecas direktīvas normas, un izpildes darbu publisko iepirkumu (marchés “d'exécution”), uz ko tās neattiecas — Pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot un saglabājot spēkā Publisko iepirkumu kodeksa, kas pieņemts ar 2006. gada 1. augusta Dekrētu Nr. 2006-975, 73. un 74.-IV pantu, tā kā šajos noteikumos (pakalpojumu, piegāžu vai būvdarbu) marchés de définition slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra atļauj piešķirt marché d’exécution kādam no sākotnējā publiskā iepirkuma projekta izstrādātājiem bez jauna konkursa vai, labākajā gadījumā, izsludinot ierobežotu konkursu tikai starp šiem izstrādātājiem, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 2. un 28. pantā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta C-271/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/13

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-271/07)
   (2007/C 211/24)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, Padomes 1996. gada 24. septembra Direktīvas 96/61/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (1) 2. panta 2., 3., 4., 5., 6., 7., 9., 10. un 11. punktu, 3. pantu, 5. pantu, 6. panta 1. punktu, 8. pantu, 9. panta 3., 4., 5. un 6. punktu, 10. pantu, 12. panta 2. punktu, 13. panta 1. un 2. punktu, 14. pantu, 17. panta 2. punktu, I pielikumu un IV pielikumu transponējot nepilnīgi vai nepareizi, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasībā Komisija pārmet atbildētājai, ka vairākus būtiskus Direktīvas 96/61 noteikumus tā ir transponējusi nepilnīgā vai nepareizā veidā, tas ir, nav transponējusi. Prasība, kas attiecas uz Valonijas apgabala un Briseles apgabala veiktajiem (vai neveiktajiem) pasākumiem, it īpaši attiecas uz minēto pasākumu materiālās piemērošanas jomas un direktīvas materiālās piemērošanas jomas atbilstības trūkumu un pārāk plašu rīcības brīvību, kas reģionālām iestādēm esot piešķirta attiecībā uz izmantošanas atļaujām un apstākļiem, kuros ir jāveic izmantošanas nosacījumu atkārtota pārbaude un/vai aktualizēšana.

      (1)  OV L 257, 26. lpp.


title: Lieta F-29/12: Civildienesta tiesas 2016. gada 18. aprīļa rīkojums – Hill u.c./Komisija

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/53

         Civildienesta tiesas 2016. gada 18. aprīļa rīkojums – Hill u.c./Komisija
   (Lieta F-29/12) (1)

   (2016/C 191/78)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 133, 5.5.2012., 31. lpp.


title: Lieta C-281/14 P: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums – Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA/Eiropas Komisija, Inovācijas un tīklu izpildaģentūra (INEA) Apelācijas sūdzība — Eiropas transporta tīkls — Finanšu atbalsts — Slēgšana — Lēmums, kurā par neattaisnotām atzītas noteiktas izmaksas un veikts galīgais aprēķins — LESD 263. panta ceturtā daļa — Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdams tiesību akts — Tiesības celt prasību — Persona, kas nav atbalsta saņēmējs

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/6

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums – Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA/Eiropas Komisija, Inovācijas un tīklu izpildaģentūra (INEA)
   (Lieta C-281/14 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Eiropas transporta tīkls - Finanšu atbalsts - Slēgšana - Lēmums, kurā par neattaisnotām atzītas noteiktas izmaksas un veikts galīgais aprēķins - LESD 263. panta ceturtā daļa - Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdams tiesību akts - Tiesības celt prasību - Persona, kas nav atbalsta saņēmējs)
   (2016/C 098/07)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA (pārstāvji – G. Greco, M. Muscardini un G. Carullo, avvocati)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Hottiaux un E. Montaguti kopā ar D. Gullo, avvocato), Inovācijas un tīklu izpildaģentūra (INEA) (pārstāvji – I. Ramallo, D. Silhol un Z. Szilvássy, kopā ar A. Lanzi un M. Bozzo, avvocati)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio (SACBO) SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 292, 1.9.2014.


title: Apvienotās lietas C-106/09 P un C-107/09 P: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 15. novembra spriedums — Eiropas Komisija/ Government of Gibraltar , Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (C-106/09), Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija, Government of Gibraltar , Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (C-107/09) (Apelācija — Valsts atbalsts — Materiālā selektivitāte — Nodokļu režīms — Gibraltārs — Ārzonas sabiedrības)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/2

      Tiesas (virspalāta) 2011. gada 15. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Government of Gibraltar, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (C-106/09), Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija, Government of Gibraltar, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (C-107/09)
      (Apvienotās lietas C-106/09 P un C-107/09 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - Materiālā selektivitāte - Nodokļu režīms - Gibraltārs - Ārzonas sabiedrības)
      (2012/C 25/02)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

      C-106/09 P

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal, V. Di Bucci un N. Khan)

         Citi lietas dalībnieki: Government of Gibraltar (pārstāvji — J. Temple Lang, solicitor, M. Llamas, barrister, un A. Petersen, advokat), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — I. Rao, D. Anderson, QC, M. Gray, barrister), Spānijas Karaliste (pārstāvji — N. Díaz Abad un J. M. Rodríguez Cárcamo)

         Persona, kas iestājusies lietā Government of Gibraltar un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes prasījumu atbalstam: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan un B. Doherty, barrister)
      (C-107/09)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — N. Díaz Abad un J. M. Rodríguez Cárcamo)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal, V. Di Bucci un N. Khan), Government of Gibraltar (pārstāvji — J. Temple Lang, solicitor, M. Llamas, barrister, A. Petersen, advokat), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — I. Rao, D. Anderson, QC, un M. Gray, barrister)

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzības par Pirmās instances tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 18. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-211/04 un T-215/04 Government of Gibraltar/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmumu 205/261/EK par atbalsta shēmu, kuru Apvienotā Karaliste plāno īstenot attiecībā uz Gibraltāra uzņēmuma peļņas nodokļa reformu (Valsts atbalsts Nr. C 66/2002 ex (N 534/2002) — Apvienotā Karaliste)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-211/04 un T-215/04 Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste/Komisija;

                  2)

                  noraidīt Government of Gibraltar prasību un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes prasību;

                  3)

                  Government of Gibraltar un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas Eiropas Komisijai un Spānijas Karalistei radušies šajā apelācijas tiesvedībā, kā arī Eiropas Komisijai — tiesvedībā pirmajā instancē;

                  4)

                  Spānijas Karaliste un Īrija kā personas, kas iestājušās lietā, attiecīgi tiesvedībā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā un tiesvedībā Eiropas Savienības Tiesā sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta T-141/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. marta rīkojums – Amisi Kumba/Padome Pagaidu noregulējums — Ierobežojoši pasākumi — Kongo Demokrātiskā Republika — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/24

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. marta rīkojums – Amisi Kumba/Padome
   (Lieta T-141/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Ierobežojoši pasākumi - Kongo Demokrātiskā Republika - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 178/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gabriel Amisi Kumba (Kasa-Vubu, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji – O. Okito un A. Ouannès, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un kurā lūgts apturēt piemērot Padomes 2016. gada 12. decembra Regulu (ES) 2016/2230, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2016, L 336 I, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-215/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. maijā iesniedza Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Polijas Republika) — Iwona Szyrocka/SIGER Technologie GmbH

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. maijā iesniedza Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Polijas Republika) — Iwona Szyrocka/SIGER Technologie GmbH

   (Lieta C-215/11)
   2011/C 219/08
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy we Wrocławiu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Iwona Szyrocka

      Atbildētāja: SIGER Technologie GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 1896/2006, ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru, (1) 7. pants interpretējams tādējādi, ka tas

                           a)

                           izsmeļoši regulē visas prasības, kam jāatbilst pieteikumam par Eiropas maksājuma rīkojumu,
                           vai tādējādi, ka tajā

                           b)

                           noteiktas tikai minimālās šāda pieteikuma prasības un ka attiecībā uz šajā normā neregulētajiem jautājumiem ir piemērojamas dalībvalsts tiesību normas?

               2)

               Vai, ja atbilde uz 1 jautājuma b) punktu ir apstiprinoša, tad, ja pieteikums neatbilst dalībvalsts tiesībās noteiktajām formas prasībām (piem., nav pievienots pretējai pusei paredzēts pieteikuma noraksts vai nav norādīta prasības summa), prasītājam ir jāprasa papildināt pieteikumu ar atbilstoši dalībvalsts tiesību normām trūkstošajām ziņām, piemērojot Regulas Nr. 1896/2006 26. pantu vai arī Regulas Nr. 1896/2006 9. pantu?

               3)

               Vai Regulas Nr. 1896/2006 4. pants ir interpretējams tādējādi, ka šajā normā minētā finanšu prasījuma pazīmes (t.i., konkrēta summa, kā arī tas, ka brīdī, kad ir iesniegts pieteikums Eiropas maksājuma rīkojumam, ir iestājies maksāšanas termiņš) attiecas vienīgi uz galveno prasījumu, vai tomēr tādējādi, ka tās attiecas arī uz nokavējuma procentu prasījumu?

               4)

               Vai Regulas Nr. 1896/2006 7. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka, ja izcelsmes dalībvalsts tiesībās nav paredzēta procentu automātiska pievienošana, tad Eiropas maksājuma rīkojuma procedūras ietvaros papildus galvenajam prasījumam var tikt prasīti:

                           a)

                           visi procenti, ieskaitot tā dēvētos atklātos [otwarty] procentus (ko aprēķina no precīzi noteiktas maksāšanas termiņa iestāšanās dienas līdz samaksas dienai, kam nav noteikts konkrēts datums, piem., “no 2011. gada 20. marta līdz samaksas dienai”);

                           b)

                           procenti, kas aprēķināti tikai par laikposmu no precīzi noteiktas maksāšanas termiņa iestāšanās dienas līdz pieteikuma iesniegšanai vai līdz maksājuma rīkojuma izdošanai;

                           c)

                           procenti, kas aprēķināti tikai par laikposmu no precīzi noteiktas maksāšanas termiņa iestāšanās dienas līdz pieteikuma iesniegšanai?

               5)

               Ja atbilde uz 4. jautājuma a) punktu ir apstiprinoša, tad kā saskaņā ar Regulu Nr. 1896/2006 ir formulējams tiesas nolēmums par procentiem maksājuma rīkojumā ?

               6)

               Ja atbilde uz 4. jautājuma b) punktu ir apstiprinoša, tad kam ir pienākums norādīt procentu summas apmēru — prasītājam vai tiesai pēc savas iniciatīvas?

               7)

               Ja atbilde uz 4. jautājuma c) punktu ir apstiprinoša, vai prasītājam ir pienākums pieteikumā norādīt aprēķināto procentu apmēru?

               8)

               Vai tiesai, ja prasītājs neaprēķina par laikposmu līdz pieteikuma iesniegšanai pieprasītos procentus, ir pienākums tos aprēķināt pēc savas iniciatīvas vai arī tā vietā prasīt, lai prasītājs saskaņā ar Regulas Nr. 1896/2006 9. pantu pieteikumu papildina ar trūkstošajām ziņām?

      (1)  OV L 399, 1. lpp.


title: Lieta T-629/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. novembrī – Hako/ITSB (“SCRUBMASTER”)

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/47

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. novembrī – Hako/ITSB (“SCRUBMASTER”)
   (Lieta T-629/15)
   (2016/C 016/56)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hako GmbH (Bad Oldesloe, Vācija) (pārstāve – A. Marx, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “SCRUBMASTER” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 492 617

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 1. septembra lēmums lietā R 2197/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta, to skatot kopā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, to skatot kopā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Lieta T-173/17: Prasība, kas celta 2017. gada 16. martā – TestBioTech/Komisija

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. martā – TestBioTech/Komisija
   (Lieta T-173/17)
   (2017/C 161/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TestBioTech eV (Minhene, Vācija) (pārstāvji – K. Smith, QC, un J. Stevenson, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 9. janvāra lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītājas lūgums veikt iekšējo pārskatīšanu Komisijas 2016. gada 22. jūlija īstenošanas lēmumiem (ES) 2016/1215 (1), (ES) 2016/1216 (2) un (ES) 2016/1217 (3), ar ko atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1829/2003 (4) (turpmāk tekstā –“ĢM Regula”) atļauj laist tirgū ģenētiski modificētas sojas pupas attiecīgi FG72, MON 87708 x MON 89788 un MON 87705 x MON 89788;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja galvenokārt izvirza vienu vienīgu pamatu, apgalvojot, ka Komisija nav ievērojusi tai ĢM Regulā, konkrēti tās 14. un 16. pantā paredzēto pienākumu, jo neesot veikusi pienācīgus pilnus drošības vērtējumus, pirms atļaujas laist tirgū piešķiršanas, vai nodrošinājusi efektīvu pēcatļaujas uzraudzību.
   Komisija esot kļūdai atsaukusies uz atbilstošajām Savienības tiesību normām par pesticīdu pārbaudi, jo tajā konkrēti netiekot reglamentēti ģenētiski modificēti organismi.

      (1)  Komisijas 2016. gada 22. jūlija Īstenošanas Lēmums (ES) 2016/1215, ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/2003 atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētas sojas pupas FG72 (MST-FGØ72-2), sastāv vai ir ražoti no tām (OV 2016, L 199, 16. lpp.).

      (2)  Komisijas 2016. gada 22. jūlija Īstenošanas Lēmums (ES) 2016/1216, ar ko atbilstoši Eiropas parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/2003 atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētas sojas pupas MON 87708 × MON 89788 (MON-877Ø8-9 × MON-89788-1), sastāv vai ir ražoti no tām (OV 2016, L 199, 22. lpp.).

      (3)  Komisijas 2016. gada 22. jūlija Īstenošanas Lēmums (ES) 2016/1217, ar ko atbilstoši Eiropas parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/2003 atļauj laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētas sojas pupas MON 87705 × MON 89788 (MON-877Ø5-6 × MON-89788-1), sastāv vai ir ražoti no tām (OV 2016, L 199, 28. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regula (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību (OV 2003, L 268, 1. lpp.).


title: Lieta T-406/09: Prasība, kas celta 2009. gada 5. oktobrī — Donau Chemie /Komisija

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/32

         Prasība, kas celta 2009. gada 5. oktobrī — Donau Chemie/Komisija
   (Lieta T-406/09)
   2009/C 312/53
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Donau Chemie AG, Vīne (Austrija) (pārstāvji — S. Polster, W. Brugger un M. Brodey, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2009. gada 22. jūlija lēmuma C(2009) 5791, galīgā redakcija, lietā COMP/39.396 — Kalcija karbīds un reaģenti uz magnija bāzes tērauda un gāzes industrijai, 2. punktu daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, ievērojami un atbilstoši samazināt naudas sodu, ko apstrīdētajā lēmumā Komisija ir uzlikusi prasītājai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, lietā COMP/39.396 — Kalcija karbīds un reaģenti uz magnija bāzes tērauda un gāzes industrijai. Apstrīdētajā lēmumā prasītājai un citiem uzņēmumiem tika uzlikts naudas sods par EKL 81. panta, kā arī Līguma par EEZ 53. panta pārkāpumu. Pēc Komisijas uzskata prasītāja esot piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā kalcija karbīda un magnija nozarē EEZ, izņemot Spāniju, Portugāli, Īriju un Apvienoto Karalisti, kurš esot izpaudies kā tirgus sadale, vienošanās par kvotām, klientu sadali, cenu noteikšanu un konfidenciālas komercinformācijas par cenām, klientiem un pārdošanas apjomiem apmaiņa.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts EK Līgums un tiesību normas, kas piemērojamas to īstenojot, un konkrēti norāda uz:

               —

               prettiesisku naudas soda pamatsummas, kā arī atbilstoši Pamatnostādņu naudas sodu aprēķināšanai (1) 25. pantam noteiktās naudas soda papildu summas noteikšanu;

               —

               prettiesisku atbildību mīkstinošu apstākļu neņemšanu vērā, nosakot naudas sodu;

               —

               prettiesisku Noteikumu par atbrīvojumu no soda naudas (2) piemērošanu, jo naudas soda samazinājums, kas prasītājai ir piemērots, pamatojoties uz tās pieteikumu par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda], esot bijis pārāk mazs;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principa pārkāpumu, nosakot naudas sodu;

               —

               prettiesiska naudas soda samazinājuma neveikšanu ekonomiskas maksātspējas dēļ atbilstoši Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 35. pantam un/vai īpašu apstākļu dēļ atbilstoši šo pašu pamatnostādņu 37. pantam;

               —

               EKL 253. panta pārkāpumu apstrīdētā lēmuma pamatojuma trūkuma dēļ.

      (1)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.)

      (2)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp.)


title: Lieta T-51/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. janvārī — Čehijas Republika/Komisija

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. janvārī — Čehijas Republika/Komisija
   (Lieta T-51/14)
   2014/C 93/47
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek, J. Vláčil un J. Vikáková)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 13. novembra Īstenošanas lēmumu C(2013) 7615, ar ko noraida pieteikumu nosaukuma ierakstīšanai Garantēto tradicionālo īpatnību reģistrā, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 (1) (Pomazánkové máslo (GTĪ)), un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu vienīgu prasības pamatu par to, ka esot pārkāpti Regulas Nr. 1151/2012 50. un 52. pants saistībā ar tās 18. pantu. Prasītāja apgalvo, ka Komisija nav izskatījusi, vai ir izpildīti nosacījumi nosaukuma “Pomazánkové máslo” kā garantētas tradicionālas īpatnības ierakstīšanai, un ir noraidījusi attiecīgo pieteikumu nevis tāpēc, ka tas neatbilstu šiem nosacījumiem, bet gan kāda cita iemesla dēļ.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regula (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.).


title: Lieta F-36/06: Prasība, kas celta  2006. gada 5. aprīlī  —  Martin Magone  pret Komisiju

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/52

         Prasība, kas celta 2006. gada 5. aprīlī — Martin Magone pret Komisiju
   (Lieta F-36/06)
   (2006/C 131/95)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alejandro Martin Magone, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ECHO ģenerāldirektora 2005. gada 7. jūnija lēmumu, ko viņš pieņēmis kā konkursa vērtētājs un attiecībā uz kuru ir izvirzīts iebildums tiktāl, ciktāl ar to tiek apstiprināts un pieņemts prasītāja galīgais karjeras attīstības ziņojums (KAZ) par periodu no 2004. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 15. septembrim;

               —

               atcelt minēto strīdīgo KAZ;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 22. decembra lēmumu, kas saņemts 2006. gada 5. janvārī, ar kuru tiek noraidīta 2005. gada 6. septembra sūdzība, kas saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu tika iesniegta par apstrīdētā lēmuma atcelšanu;

               —

               atzīt, ka prasītājs ir morālās vajāšanas upuris darbvietā;

               —

               piespriest zaudējumu atlīdzību par morālo un materiālo kaitējumu un karjeras ierobežošanu, kas tiek novērtēta ex aequo et bono EUR 29 000 apmērā, ko procesa laikā var palielināt vai samazināt;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamatojot savu prasību, prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu 12.a panta, 25. panta 2. daļas, 26. un 43. panta, kā arī uz vispārējo noteikumu par 43. panta piemērošanu Komisijas 2004. gada 3. martā pieņemtajā redakcijā, Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmuma par atalgojuma līmeņa saglabāšanu, ar to saistītās administratīvās rokasgrāmatas un vadlīniju pārkāpumu, kā arī uz pilnvaru nepareizu izmantošanu un tādu vispārējo tiesību principu neievērošanu kā tiesības uz aizstāvību, labas pārvaldības princips, pienākums sniegt padomu, vienlīdzīgas attieksmes princips un tādiem principiem, kas iecēlējinstitūcijai uzliek pienākumu lēmumu pieņemt, balstoties tikai uz tiesiski pieņemamiem pamatiem, t.i., tādiem pamatiem, kas ir atbilstīgi un kuri nav zaudējuši spēku acīmredzamu kļūdu faktu vai tiesību vērtējumā dēļ.
   Prasītājs turklāt apgalvo, ka, pieņemot strīdīgo novērtējumu par 2004. gadu minētajos apstākļos, iecēlējinstitūcija acīmredzami nav pareizi piemērojusi un interpretējusi Civildienesta noteikumus un iepriekš minētos principus. Tās lēmums ir balstīts uz neatbilstošiem faktu un tiesību pamatiem. Tādēļ prasītājs atrodas diskriminējošā administratīvā situācijā, kas neatbilst viņa tiesiskajai paļāvībai un interesēm un ir saistīta ar morālo vajāšanu darbvietā.


title: Lietas C-498/04 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/33

         Lietas C-498/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/74)

      (tiesvedības valoda — grieķu)

   2005. gada 13. jūnijā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-498/04 Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 12. oktobrī lietā C-87/00 (Giudice di pace di Genova lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Roberto Nicoli pret Eridania SpA (Cukurs — Cenu režīms — Reģionalizācija — Deficīta apgabali — Itālijas klasifikācija — 1998./1999. tirdzniecības gads — Regula (EEK) Nr. 1785/81 un Regula (EK) Nr. 1361/98 — Regulas Nr. 1361/98 spēkā esamība)

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 12. oktobrī
   lietā C-87/00 (Giudice di pace di Genova lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Roberto Nicoli pret Eridania SpA (1)

   (Cukurs - Cenu režīms - Reģionalizācija - Deficīta apgabali - Itālijas klasifikācija - 1998./1999. tirdzniecības gads - Regula (EEK) Nr. 1785/81 un Regula (EK) Nr. 1361/98 - Regulas Nr. 1361/98 spēkā esamība)
   (2005/C 31/06)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Lietā C-87/00 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Giudice di pace di Genova (Itālija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2000. gada 28. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2000. gada 7. martā tiesvedībā Roberto Nicoli pret Eridania SpA, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann un R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric (referente), ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore, 2004. gada 12. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Izskatot uzdotos jautājumus, nav atklāts neviens elements, kas varētu ietekmēt Padomes 1998. gada 26. jūnija Regulas (EK) Nr. 1361/98, ar ko nosaka baltā cukura atvasinātās intervences cenas, jēlcukura intervences cenu, minimālās A cukurbiešu un B cukurbiešu cenas, kā arī summu, par kādu kompensē glabāšanas izmaksas, 1998./1999. tirdzniecības gadam, spēkā esamību.

      (1)  OV C 149, 27.5.2000.


title: Lieta T-363/15: Prasība, kas celta 2015. gada 6. jūlijā – Työhönvalmennus Valma/ITSB (kārbas forma)

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/16

         Prasība, kas celta 2015. gada 6. jūlijā – Työhönvalmennus Valma/ITSB (kārbas forma)
   (Lieta T-363/15)
   (2015/C 337/18)
   Tiesvedības valoda – somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Työhönvalmennus Valma Oy (Lahti, Somija) (pārstāvji: S. Salonen un K. Parviainen, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas trīsdimensiju preču zīme (kārbas forma) – reģistrācijas pieteikums Nr. 12137337

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 4. maija lēmums lietā R 1690/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir apstiprināts pārbaudītāja lēmums, saskaņā ar kuru reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nav atšķirtspējas saistībā ar attiecīgajām precēm;

               —

               atļaut reģistrēt preču zīmi vai, pakārtoti – nosūtīt reģistrācijas pieteikumu atpakaļ ITSB jauna lēmuma pieņemšanai un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta, lasot to kopā ar tās 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta C-168/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. aprīlī iesniedza Kúria (Ungārija) – SH/TG

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. aprīlī iesniedza Kúria (Ungārija) – SH/TG

   (Lieta C-168/17)
   (2017/C 221/07)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SH

      Atbildētāja: TG

      Persona, kas ir iestājusies lietā prasītājas atbalstam: UF

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 204/2011 (1) vai attiecīgā gadījumā Regulas 2016/44 (2) piemērošanas jomā ietilpst pienākumi segt garantijas izmaksas, kas paredzētas dažos līgumu virknes ietvaros noslēgtajos pretgarantijas līgumos attiecībā uz bankas garantijas izsniegšanu Lībijas Mājokļu un infrastruktūras padomes (turpmāk tekstā – “HIB)” labā:

                           1.1.

                           ja saskaņā ar pretgarantijas līgumu Eiropas Savienībā reģistrētajai bankai [oriģ. 2. lpp.] ir pienākums segt izmaksas Lībijas bankai, kas ir iekļauta Regulas Nr. 204/2011 III pielikuma aizlieguma sarakstā;

                           1.2.

                           ja saskaņā ar pretgarantijas līgumu Eiropas Savienībā reģistrētajai bankai ir pienākums segt izmaksas Lībijas bankai, kas nav iekļauta Regulas Nr. 204/2011 III pielikuma aizlieguma sarakstā, bet bankas garantija ir izsniegta HIB labā, kas ir iekļauta minētajā sarakstā;

                           1.3.

                           ja pēc grozījumu veikšanas Regulā Nr. 204/2011 ar Regulu Nr. 45/2014 ir aizliegts tieši vai netieši veikt maksājumus jebkādai Lībijas iestādei;

                           1.4.

                           ja garantijas izmaksu segšanas pienākums izriet no līgumu virknes ietvaros noslēgtā pretgarantijas līguma attiecībās starp divām Eiropas Savienībā reģistrētajām bankām saistībā ar bankas garantijas izsniegšanu HIB labā;

                           1.5.

                           ja garantijas izmaksu aprēķins tika veikts, beidzoties garantijas laikposmam, tiesvedībā tiesā pēc Regulas 2016/44 stāšanās spēkā?

               2)

               Ja 1.1. un 1.2. punktā minētās garantijas izmaksu atmaksāšanas pienākums ir regulas piemērošanas jomā, vai garantijas izmaksas, kas ir samaksātas Lībijas bankai, kas kādu laiku bija iekļauta III pielikuma aizliegumu sarakstā, saistībā ar garantijas atmaksāt avansa maksājumu un garantijas par darbu pienācīgu izpildi izsniegšanu HIB labā, ir uzskatāmas par līdzekļiem, kas tieši vai netieši izmantoti par labu Regulas Nr. 204/2011 III pielikumā uzskaitītajām juridiskajām personām, vienībām vai struktūrām?

               3)

               Vai Regulas Nr. 204/2011 12. panta 1. punkta b) apakšpunkts pēc tam, kad šajā regulā tika izdarīti grozījumi ar Regulu Nr. 45/2014 (1.3. punkts), ir jāinterpretē tādējādi, ka izmaksas un izdevumi, ko prasa samaksāt Lībijas banka un ko saskaņā ar pretgarantijas līgumu ir samaksājusi Eiropas Savienībā reģistrēta banka, tieši vai netieši ir uzskatāmi par garantijas nodrošinātām prasībām?

               4)

               Vai par personu vai vienību Regulas Nr. 204/2011, redakcijā, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 45/2014, 12. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē – kas darbojas ar šī 12. panta 1. punkta a) vai b) apakšpunktā minētās personas, vienības vai struktūras starpniecību vai tās uzdevumā, – ir jāuzskata Eiropas Savienībā reģistrēta banka, kurai saskaņā ar līgumu virknes ietvaros noslēgto pretgarantijas līgumu attiecībā uz bankas garantijas izsniegšanu HIB labā ir pienākums samaksāt Lībijas bankai garantijas izmaksas (1.4. punkts)? Vai garantijas izmaksas, kuras minētā banka prasa samaksāt citai Eiropas Savienībā reģistrētajai bankai, tieši vai netieši ir uzskatāmas par garantijas nodrošinātām prasībām?

               5)

               Vai Regulas Nr. 204/2011 9. pantā paredzētā nepiemērošanas klauzula ir attiecināma uz jebkuru maksājumu?

               6)

               Tā kā garantijas izmaksu aprēķins tika veikts pēc tam, kad stājās spēkā Padomes Regula 2016/44, ar ko tika grozīta Regula Nr. 204/2011, bet kurā būtībā ir identiskas tiesību normas (1.5. punkts), vai strīda starp pusēm atrisināšanai ir piemērojama Regula 2016/44 un vai šīs regulas 17. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Lībijas bankas prasības segt izmaksas un izdevumus, kuras saskaņā ar pretgarantijas līgumu ir samaksājusi Eiropas Savienībā reģistrēta banka, tieši vai netieši ir uzskatāmas par garantijas nodrošinātām prasībām? Vai Eiropas Savienībā reģistrēta banka, kurai saskaņā ar līgumu virknes ietvaros noslēgto pretgarantijas līgumu attiecībā ar bankas garantijas izsniegšanu HIB labā ir pienākums samaksāt garantijas izmaksas Lībijas bankai, ir uzskatāma par personu vai vienību šīs regulas 17. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē – [oriģ. 3. lpp.] kas darbojas ar šī 17. panta 1. punkta a) vai b) apakšpunktā minētās personas, vienības vai struktūras starpniecību vai tās uzdevumā? Vai garantijas izmaksas, kuras minētā banka prasa segt citai Eiropas Savienībā reģistrētai bankai, tieši vai netieši ir uzskatāmas par garantijas nodrošinātām prasībām?

      (1)  Padomes 2011. gada 2. marta Regula (ES) Nr. 204/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV L 58, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2016. gada 18. janvāra Regula (ES) Nr. 2016/44 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 204/2011 (OV L 12, 1. lpp.).


title: Lietas T-195/11, T-458/11, T-448/12 un T-41/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. marta spriedums – Cahier u.c./Padome un Komisija Ārpuslīgumiskā atbildība — Aizliegums tāda vīna ražotājiem, kas saražots no diviem mērķiem paredzētām vīnogu šķirnēm, pašiem veikt vīna, kas saražots no diviem mērķiem paredzētām vīnogu šķirnēm, ar izcelsmes norādi daudzuma, kas pārsniedz parasti saražoto daudzumu, destilēšanu par spirtu — Valsts iestāžu veikta šā tiesiskā regulējuma piemērošana

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. marta spriedums – Cahier u.c./Padome un Komisija
   (Lietas T-195/11, T-458/11, T-448/12 un T-41/13) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Aizliegums tāda vīna ražotājiem, kas saražots no diviem mērķiem paredzētām vīnogu šķirnēm, pašiem veikt vīna, kas saražots no diviem mērķiem paredzētām vīnogu šķirnēm, ar izcelsmes norādi daudzuma, kas pārsniedz parasti saražoto daudzumu, destilēšanu par spirtu - Valsts iestāžu veikta šā tiesiskā regulējuma piemērošana)
   (2015/C 146/45)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jean-Marie Cahier (Montchaude, Francija) un citi prasītāji, kuru vārdi ir norādīti sprieduma pielikumā (pārstāvis – C.-É. Gudin, avocat)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – lietās T-195/11 un T-458/11 – sākotnēji É. Sitbon un P. Mahnič Bruni, vēlāk É. Sitbon un S. Barbagallo, lietā T-448/12 – sākotnēji E. Karlsson un É. Sitbon, vēlāk E. Karlsson un A. Westerhof Löfflerová un visbeidzot E. Karlsson un S. Barbagallo un lietā T-41/13 – S. Barbagallo un E. Karlsson) un Eiropas Komisija (pārstāvji – lietā T-195/11 – sākotnēji D. Bianchi, B. Schima un M. Vollkommer, vēlāk D. Bianchi un B. Schima, lietā T-458/11 – B. Schima, lietā T-448/12 – I. Galindo Martin un B. Schima un lietā T-41/13 – sākotnēji A. Marcoulli un B. Schima, vēlāk D. Bianchi, B. Schima un A. Marcoulli)

      Priekšmets

   Prasības atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājiem esot nodarīti, Francijā pret viņiem veicot izmeklēšanu un tos notiesājot tādēļ, ka dažādos vīna gados tie nebija izpildījuši obligātās destilēšanas mehānisma prasības, kas ieviestas ar Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju (OV L 179, 1. lpp.) 28. pantu un kas ieviestas ar Komisijas 2000. gada 25. jūlija Regulu (EK) Nr. 1623/2000, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Regulas (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju ieviešanai, attiecībā uz tirgus mehānismiem (OV L 194, 45. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apvienot lietas T-195/11, T-458/11, T-448/12 un T-41/13 šā sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

               Jean-Marie Cahier un citi prasītāji, kuru vārdi ir norādīti sprieduma pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies pamatlietā, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Jean-Marie Cahier un citi prasītāji lietā T-195/11 atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas atteicas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību lietā T-195/11 R;

               5)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 173, 11.6.2011.


title: Lieta C-40/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado de Primera Instancia n° 4 de Bilbao (Spānija) 2008. gada 5. februāra rīkojumu — Asturcom Telecomunicaciones S.L. / Cristina Rodríguez Nogueira

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Juzgado de Primera Instancia no 4 de Bilbao (Spānija) 2008. gada 5. februāra rīkojumu — Asturcom Telecomunicaciones S.L./Cristina Rodríguez Nogueira

   (Lieta C-40/08)
   (2008/C 92/31)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Juzgado de Primera Instancia no 4 de Bilbao
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Asturcom Telecomunicaciones S.L.

      Atbildētāja: Cristina Rodríguez Nogueira

   Prejudiciālais jautājums
   Vai patērētāju tiesību aizsardzība, ko nodrošina Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1), paredz, ka tiesa, kura izskata pieteikumu par izpildu raksta izdošanu tāda šķīrējtiesas nolēmuma piespiedu izpildei, kas galīgi pieņemts, nepiedaloties patērētājam, pēc savas ierosmes izvērtē vienošanās par šķīrējtiesu spēkā neesamību un tā rezultātā atceļ nolēmumu, pamatojoties uz to, ka minētā vienošanās ietver negodīgu šķīrējtiesas klauzulu, kas kaitē patērētājam?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-296/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. jūnijā iesniedza Amtsgericht Stuttgart (Vācija) — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. jūnijā iesniedza Amtsgericht Stuttgart (Vācija) — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez

   (Lieta C-296/10)
   ()
   2010/C 221/48
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Stuttgart

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bianca Purrucker

      Atbildētājs: Guillermo Vallés Pérez

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (“Brisele IIa”) (1) 19. panta 2. punkts ir jāpiemēro, ja dalībvalsts tiesa, kurā viena no pusēm pirmajā ir iesniegusi prasību par vecāku atbildības noteikšanu, prasot tikai pagaidu tiesisko aizsardzību, bet otra puse vēlāk ir iesniegusi prasību par to pašu prasības priekšmetu citas dalībvalsts tiesa, prasot izlemt lietu pēc būtības?

               2)

               Vai šī tiesību norma ir jāpiemēro arī tad, ja vienā dalībvalstī atsevišķā pagaidu noregulējuma tiesvedībā pieņemtais nolēmums nav atzīstams citā dalībvalstī Regulas (EK) Nr. 2201/2003 21. panta izpratnē?

               3)

               Vai prasības par atsevišķu pagaidu tiesību aizsardzību iesniegšana dalībvalsts tiesā ir pielīdzināma prasības iesniegšanai lietu izskatot pēc būtības Regulas (EK) Nr. 2201/2003 19. panta 2. punkta izpratnē, ja saskaņā ar šīs valsts procesuālajām tiesībām pēc tam noteiktā laikposmā šajā tiesā ir jāiesniedz prasība izskatīt lietu pēc būtības, lai novērstu procesuāli tiesiskas problēmas?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu; OV L 388, 1. lpp.


title: Lieta C-567/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. septembra rīkojumu lietā T-312/12 Barliba /Komisija 2012. gada 29. novembrī iesniedza Adrian Barliba

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/53

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. septembra rīkojumu lietā T-312/12 Barliba/Komisija 2012. gada 29. novembrī iesniedza Adrian Barliba

   (Lieta C-567/12 P)
   2013/C 225/95
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Adrian Barliba (pārstāvis — R. Neagu, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2013. gada 27. jūnija rīkojumu Tiesa (septītā palāta) nolēma, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.


title: Lieta C-489/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 4. novembrī iesniedza High Court of Justice, Family Division ( England and Wales ) (Apvienotā Karaliste) – A/B

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 4. novembrī iesniedza High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Apvienotā Karaliste) – A/B

   (Lieta C-489/14)
   (2015/C 026/13)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: A

      Atbildētājs: B

      Prejudiciālie jautājumi

               1

               1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt [jēdzienu] “noteikta” [piekritība] [Regulas (EK) Nr. 2201/2003] (1) 19. panta 1. un 3. punkta mērķiem, gadījumā ja:

                           a.

                           prasītājs tiesvedībā tiesā, kurā prasība iesniegta kā pirmajā (turpmāk tekstā – “pirmā tiesvedība”), faktiski neveica nekādas procesuālas darbības, izņemot pirmo noteikto apspriedi tiesā, un it īpaši neiesniedza prasības pieteikumu (Assignation) prasības (Requête) celšanai noteiktajā laikposmā, kā rezultātā pirmā tiesvedība tika izbeigta pirms sprieduma taisīšanas noilguma dēļ un saskaņā ar vietējām (Francijas) pirmajā tiesvedībā piemērojamajām tiesībām, proti, 30 mēnešus pēc pirmās noteiktās procedūras izskatāmo jautājumu apzināšanai un procesuālās kārtības noteikšanai (directions appointment);

                           b.

                           pirmā tiesvedība kā norādīts iepriekš tika izbeigta pavisam drīz (3 dienu laikā) pēc tiesvedības tiesā, kurā prasība iesniegta kā otrajā (turpmāk tekstā – “otrā tiesvedība”) un kas notika Anglijā, uzsākšanas, kā rezultātā Francijā netika pasludināts spriedums, kā arī pirmajā un otrajā tiesvedībā nav nesavienojamu spriedumu riska; kā arī

                           c.

                           atbilstoši Apvienotās Karalistes laika zonai pēc pirmās tiesvedības beigām atbildētājs pirmajā tiesvedībā vienmēr varētu celt prasību par laulības šķiršanu Francijā pirms prasītāja ir cēlusi prasību par laulības šķiršanu Anglijā?

               2.

               It īpaši, vai [jēdziens] “noteikta [piekritība]” nozīmē, ka prasītājam pirmajā tiesvedībā ir jāveic darbības, lai virzītu pirmo tiesvedību ar pietiekamu rūpību un lai steidzinātu strīda atrisināšanu (Tiesā vai savstarpēji vienojoties), vai arī prasītājam pirmajā tiesvedībā, kas reiz nodrošināja piekritību saskaņā ar [Regulas Nr. 2201/2003] 3. pantu un 19. panta 1. punktu, ir tiesības neveikt nekādas būtiskas darbības attiecībā uz risinājumu pirmajā tiesvedībā, kāda tā norādīta iepriekš, tādējādi nodrošinot otrās tiesvedības izbeigšanu un radot strupceļu strīda risinājumam kopumā?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu, OV L 388, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (2015. gada 27. oktobris) lietā E-10/15 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2009/126/EK par benzīna tvaiku uztveršanas otro pakāpi degvielas uzpildes stacijās, uzpildot degvielu mehāniskajos transportlīdzekļos)

text:
               15.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 467/23

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 27. oktobris)
   Lietā E-10/15
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2009/126/EK par benzīna tvaiku uztveršanas otro pakāpi degvielas uzpildes stacijās, uzpildot degvielu mehāniskajos transportlīdzekļos)
   (2016/C 467/10)
   Lietā E-10/15 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi attiecībā uz PRASĪBU paziņot, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma III nodaļas 21.au punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Direktīva 2011/126/EK par benzīna tvaiku uztveršanas otro pakāpi degvielas uzpildes stacijās, uzpildot degvielu mehāniskajos transportlīdzekļos), kas pielāgots Līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Páll Hreinsson, 2015. gada 27. oktobrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   ar šo Tiesa:

               1.

               atzīst, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma III nodaļas 21.au punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Direktīva 2011/126/EK par benzīna tvaiku uztveršanas otro pakāpi degvielas uzpildes stacijās, uzpildot degvielu mehāniskajos transportlīdzekļos), kas pielāgots Līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu;

               2.

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-118/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. martā iesniedza Administrativen Sad Varna (Bulgārija) — EON ASSET MANAGEMENT OOD/Direktor na Direkcia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. martā iesniedza Administrativen Sad Varna (Bulgārija) — EON ASSET MANAGEMENT OOD/Direktor na Direkcia“Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”
   (Lieta C-118/11)
   2011/C 145/21
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen Sad Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: EON ASSET MANAGEMENT OOD

      Atbildētājs: Direktor na Direkcia “Obzhalvane i upravlenie naizpalnenieto”, gr. Varna, pri Centralno upravlenie na Nacionalna agencia po prihodite [Valsts Ieņēmumu aģentūras Centrālās pārvaldes Varnas pilsētas “Sūdzību un izpildes pārvaldības” direkcijas direktors]

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kā ir jāinterpretē Direktīvas 2006/112 (1) 168. pantā izvirzītais nosacījums “izmanto”, un — saistībā ar novērtējumu par tiesību atskaitīt priekšnodokli sākotnējo esamību — kurā brīdī šim nosacījumam jābūt izpildītam: jau tajā taksācijas periodā, kurā ir iegādātas preces vai saņemti pakalpojumi, vai arī pietiek ar to, ka šis nosacījums tiek izpildīts vēlākā taksācijas periodā?

               2)

               Vai, ņemot vērā Direktīvas 2006/112 168. un 176. pantu, ir pieļaujams tāds tiesiskais regulējums kā šis — ZDDS 70. panta 1. punkta 2. apakšpunkts —, kurā ir atļauts preces un pakalpojumus, kas “ir paredzēti darījumiem bez atlīdzības vai citām darbībām, izņemot nodokļa maksātāja saimniecisko darbību”, no paša sākuma neietvert priekšnodokļa atskaitīšanas sistēmā?

               3)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, — vai Direktīvas 2006/112 176. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kura vēlējusies izmantot tai piešķirto iespēju neietvert tiesības atskaitīt priekšnodokli par atsevišķām precēm un pakalpojumiem, un kura izdevumu kategorijas ir definējusi šādi — preces un pakalpojumi, kas ir paredzēti darījumiem bez atlīdzības vai citām darbībām, izņemot nodokļa maksātāja saimniecisko darbību, izņemot ZDDS 70. panta 3. punktā paredzētos gadījumus —, ir izpildījusi nosacījumu, ka ir jānorāda pietiekami definētu preču un pakalpojumu kategorija, proti, jādefinē tie pēc rakstura?

               4)

               Atkarībā no atbildes uz 3. jautājumu, — kā ir jāvērtē nodokļa maksātāja iegādāto preču vai pakalpojumu mērķis (izmantošana vai izmantošana nākotnē), ņemot vērā Direktīvas 2006/112 168. un 173. pantu: kā nosacījums sākotnējai tiesību atskaitīt priekšnodokli esamībai vai kā pamats tam, lai koriģētu tiesību atskaitīt priekšnodokli apjomu?

               5)

               Ja mērķis (izmantošana) ir jāvērtē kā pamats tam, lai koriģētu tiesību atskaitīt priekšnodokli apjomu, — kā ir jāinterpretē Direktīvas 2006/112 173. panta norma: vai tajā korekciju veikšana ir paredzēta arī gadījumos, kad preces un pakalpojumi vispirms tiek izmantoti darbībai, kuru neapliek ar nodokli, vai arī kad tie pēc iegādes netiek izmantoti vispār, bet ir uzņēmuma rīcībā un [taksācijas] periodā pēc to iegādes tiek iekļauti nodokļa maksātāja ar nodokli apliekamajā darbībā?

               6)

               Ja Direktīvas 2006/112 173. pants būtu interpretējams tādējādi, ka paredzētā koriģēšana attiecas arī uz gadījumiem, kad preces vai pakalpojumi pēc to iegādes vispirms tiek izmantoti darbībai, kuru neapliek ar nodokli, vai arī netiek izmantoti vispār, tomēr pēc tam tiek iekļauti nodokļa maksātāja ar nodokli apliekamajā darbībā, — vai tad, — ņemot vērā ierobežojumu saskaņā ar ZDDS 70. panta 1. punkta 2. apakšpunktu un apstākli, ka atbilstoši ZDDS 79. panta 1. un 2. punktam korekcijas tiek izdarītas vienīgi gadījumos, kad preces, kuru sākotnējā izmantošana atbilst nosacījumiem priekšnodokļa atskaitīšanai, vēlāk tiek izmantotas tādā veidā, kas šiem nosacījumiem neatbilst, — ir jāpamatojas uz to, ka dalībvalsts ir izpildījusi pienākumu reglamentēt visiem nodokļa maksātājiem tiesības atskaitīt priekšnodokli cik vien iespējams droši un taisnīgi?

               7)

               Atkarībā no atbildēm uz iepriekšējiem jautājumiem, — vai ir jāpamatojas uz to, ka atbilstoši Bulgārijas ZDDS reģistrēts nodokļa maksātājs saskaņā ar ZDDS paredzēto tiesisko regulējumu par tiesību atskaitīt priekšnodokli ierobežošanu un tiesību atskaitīt priekšnodokli apjoma koriģēšanu apstākļos, kādi ir pamata lietā, un ņemot vērā Direktīvas 2006/112 168. pantu, ir tiesīgs saistībā ar precēm un pakalpojumiem, ko tam piegādājis vai sniedzis cits nodokļa maksātājs, atskaitīt priekšnodokli tajā [taksācijas] periodā, kurā šīs preces un pakalpojumi tam piegādāti vai sniegti un kurā nodoklis ir kļuvis iekasējams?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: lieta C-84/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 18. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/18

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 18. februārī
   (lieta C-84/05)
   (2005/C 93/32)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 18. ferbruārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv tās Juridiskā dienesta darbinieki M. Konstantinidis un A. Aresu, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               atzīt, ka, nepieņemot tiesību aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1996. gada 24. septembra Direktīvu 96/61/EK (1) par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 21. panta 1. punkts;

               2.

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai bija 1999. gada 30. oktobris.

      (1)  OV L 257, 10.10.96., 26. lpp.


title: Lieta T-274/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 8. novembra spriedums — Zhejiang Harmonic Hardware Products /Padome (Dempings — Ķīnas Tautas Republikas un Ukrainas Republikas izcelsmes gludināmo dēļu imports — Tāda uzņēmuma statuss, kurš darbojas tirgus ekonomikā — Tiesības uz aizstāvību — Cenu saistību piedāvājums — Konfidencialitātes ievērošana attiecībā uz sūdzības iesniedzēju identitāti)

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 8. novembra spriedums — Zhejiang Harmonic Hardware Products/Padome
   (Lieta T-274/07) (1)

   (Dempings - Ķīnas Tautas Republikas un Ukrainas Republikas izcelsmes gludināmo dēļu imports - Tāda uzņēmuma statuss, kurš darbojas tirgus ekonomikā - Tiesības uz aizstāvību - Cenu saistību piedāvājums - Konfidencialitātes ievērošana attiecībā uz sūdzības iesniedzēju identitāti)
   2011/C 370/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zhejiang Harmonic Hardware Products Co. Ltd (Quzhou, Zhejiang, Ķīna) (pārstāvji — R. MacLean, solicitor, un Y. Melin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.P. Hix un B. Driessen, kam palīdz B. O’Connor, solicitor, un E. McGovern, barrister)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un K. Talabér-Ritz); Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Apvienotā Karaliste); Pirola SpA (Mapello, Itālija) un Colombo New Scal SpA (Rovagnate, Itālija) (pārstāvji — G. Berrisch un G. Wolf, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2007. gada 23. aprīļa Regulu (EK) Nr. 452/2007 par galīgā antidempinga maksājuma uzlikšanu Ķīnas Tautas Republikas un Ukrainas izcelsmes gludināmo dēļu importam un tam noteiktā pagaidu maksājuma galīgo iekasēšanu (OV L 109, 12. lpp.) tiktāl, ciktāl ar to tiek uzlikts antidempinga maksājums par prasītājas izgatavoto gludināmo dēļu importu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2007. gada 23. aprīļa Regulas (EK) Nr. 452/2007 par galīgā antidempinga maksājuma uzlikšanu Ķīnas Tautas Republikas un Ukrainas izcelsmes gludināmo dēļu importam un tam noteiktā pagaidu maksājuma galīgo iekasēšanu 1. un 2. pantu, ciktāl ar tiem tiek uzlikts galīgais antidempinga maksājums un galīgi iekasēts noteiktais pagaidu maksājums par Zhejiang Harmonic Hardware Products Co. Ltd izgatavoto gludināmo dēļu importu;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Zhejiang Harmonic Hardware Products tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA un Colombo New Scal SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 223, 22.09.2007.


title: Lieta C-455/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. oktobrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Karin Oertel/Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. oktobrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Karin Oertel/Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt

   (Lieta C-455/12)
   2012/C 399/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Karin Oertel

      Atbildētāja: Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta trešā daļa, skatīta kopā ar H pielikuma 5. kategoriju, ievērojot neitralitātes principu, liedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kas pasažieru pārvadāšanai ar taksometriem vietējā satiksmē paredz samazinātu apgrozījuma nodokļa likmi, turpretim pasažieru pārvadājumiem ar tā dēvētajiem nomas automobīļiem vietējā satiksmē ir piemērojama nodokļa standartlikme?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), ar pēdējiem grozījumiem


title: Lieta T-157/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 20. jūnija rīkojums — Deutsche Telekom pret ITSB- PCS Systemtechnik ( T-PCS )

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/31

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 20. jūnija rīkojums — Deutsche Telekom pret ITSB-PCS Systemtechnik (T-PCS)
   (Lieta T-157/05) (1)

   (2006/C 190/57)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 09.07.2005.


title: Lieta F-61/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 20. janvāra spriedums – Proia/Komisija Civildienests — Līgumdarbinieks — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētie nosacījumi — Pastāvīgā dzīvesvieta pirms stāšanās amatā — Studiju periods, kam seko stažēšanās un nodarbinātība uz secīgu darba līgumu pamata dienesta vietas valstī — Pieņēmums, ka attiecīgais darbinieks ir gribējis pārnest savu pastāvīgo interešu centru, sākot no studiju uzsākšanas dienesta vietas valstī — Prombūtne

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/36

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 20. janvāra spriedums – Proia/Komisija
   (Lieta F-61/15) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieks - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētie nosacījumi - Pastāvīgā dzīvesvieta pirms stāšanās amatā - Studiju periods, kam seko stažēšanās un nodarbinātība uz secīgu darba līgumu pamata dienesta vietas valstī - Pieņēmums, ka attiecīgais darbinieks ir gribējis pārnest savu pastāvīgo interešu centru, sākot no studiju uzsākšanas dienesta vietas valstī - Prombūtne)
   (2016/C 078/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alessandro Proia (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. S. Bohr un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību biroja 2014. gada 25. septembra lēmumu, ar kuru prasītājam ir atteikts piešķirt ekspatriācijas pabalstu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 25. septembra lēmumu, ar kuru A. Proia ir atteikts piešķirt ekspatriācijas pabalstu, pamatojoties uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina A. Proia tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015., 27. lpp.


title: Lieta F-69/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. septembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Prettiesiskums — Vēstules par lietas tiesāšanās izdevumiem nosūtīšana advokātam, kas ir pārstāvējis prasītāju šajā lietā — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība — Reglamenta 94. pants)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/30

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. septembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-69/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Prettiesiskums - Vēstules par lietas tiesāšanās izdevumiem nosūtīšana advokātam, kas ir pārstāvējis prasītāju šajā lietā - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība - Reglamenta 94. pants)
   2012/C 138/65
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums saņemt zaudējumu atlīdzību saistībā ar to, ka atbildētāja ir nosūtījusi vēstuli prasītāja advokātam, kas viņu vēl nepārstāvēja šajā lietā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               L. Marcuccio atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               L. Marcuccio samaksā Civildienesta tiesai EUR 2 000.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010., 75. lpp.


title: Lieta T-316/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Pescazzurra /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. augustā — Pescazzurra/Komisija
   (Lieta T-316/08)
   (2008/C 272/64)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pescazzurra Srl, (Messina, Itālija) (pārstāvji — A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Komisija izvirzītie.


title: Lietas C-485/04 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/12

         Lietas C-485/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/29)

      (tiesvedības valoda — itāļu)

   2005. gada 12. septembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-485/04 Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: Lieta C-435/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. jūlijā iesniedza Tartu Halduskohus (Igaunija) – Argo Kalda Mardi talu/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. jūlijā iesniedza Tartu Halduskohus (Igaunija) – Argo Kalda Mardi talu/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

   (Lieta C-435/17)
   (2017/C 338/09)
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Tartu Halduskohus

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Argo Kalda Mardi talu

      Atbildētāja: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāda prasība saglabāt senkapu akmens krāvumus, kuru dalībvalsts izvirza personai, kas iesniedz pieteikumu vienotajiem platībmaksājumiem, kā arī maksājumiem par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi, un kuras neievērošanas gadījumā tiek piemērots Komisijas Deleģētās regulas Nr. 640/2014 (1) 39. pantā noteiktais administratīvais sods – maksājumu samazinājums par 3 % –, atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1306/2013 (2) 93. panta 1. punktam un 94. pantam, kā arī tās II pielikumā noteiktajiem minimālajiem standartiem?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai personai, kura iesniedz pieteikumu vienotajiem platībmaksājumiem, kā arī maksājumiem par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktu, 91. panta 1. un 2. punktu, 93. panta 1. punktu un 94. pantu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1307/2013 (3) 4. panta 1. punkta b), c) un e) apakšpunktu prasības par labiem lauksaimniecības un vides apstākļiem, lai novērstu administratīvā soda piemērošanu, ir jāievēro visā saimniecībā vai arī tikai tajā lauksaimniecības platībā, par kuru ir konkrēti pieprasīts maksājums?

      (1)  Komisijas 2014. gada 11. marta Deleģētā regula (ES) Nr. 640/2014, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, maksājumu atteikšanas vai atsaukšanas nosacījumiem un administratīvajiem sodiem, kas piemērojami tiešo maksājumu, lauku attīstības atbalsta un savstarpējās atbilstības kontekstā (OV 2014, L 181, 48. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1307/2013, ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (OV 2013, L 347, 608. lpp.).


title: Lieta C-230/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. aprīlī iesniedza Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Coty Germany GmbH/Parfümerie Akzente GmbH

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. aprīlī iesniedza Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Coty Germany GmbH/Parfümerie Akzente GmbH

   (Lieta C-230/16)
   (2016/C 260/26)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Coty Germany GmbH

      Atbildētāja: Parfümerie Akzente GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai selektīvas izplatīšanas sistēmas, kas ir vērstas uz luksusa un prestiža preču izplatīšanu un primāri ir paredzētas “luksusa tēla” nodrošināšanai, ir ar LESD 101. panta 1. punktu saderīgs konkurences elements?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               vai ar LESD 101. panta 1. punktu saderīgs konkurences elements var būt noteikums, kad visiem mazumtirdzniecības līmenī strādājošiem selektīvas izplatīšanas sistēmas dalībniekiem tiek aizliegts, veicot pārdošanu internetā, iesaistīt ārēji identificējamus trešos uzņēmumus neatkarīgi no tā, vai konkrētajā gadījumā netiek izpildītas ražotāja leģitīmās kvalitātes prasības?

               3)

               Vai Regulas (ES) Nr. 330/2010 (1) 4. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka mazumtirdzniecības līmenī strādājošiem selektīvas izplatīšanas sistēmas dalībniekiem noteikts aizliegums, veicot pārdošanu internetā, iesaistīt ārēji identificējamus trešos uzņēmumus ir mazumtirgotāja klientu loka ierobežojums mērķa dēļ?

               4)

               Vai Regulas (ES) Nr. 330/2010 4. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka mazumtirdzniecības līmenī strādājošiem selektīvas izplatīšanas sistēmas dalībniekiem noteikts aizliegums, veicot tirdzniecību internetā, iesaistīt ārēji identificējamus trešos uzņēmumus ir pasīvās pārdošanas galalietotājiem ierobežojums mērķa dēļ?

      (1)  Komisijas 2010. gada 20. aprīļa Regula (ES) Nr. 330/2010 par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu nolīgumu un saskaņotu darbību kategorijām (OV L 102, 1. lpp.).


title: Lieta C-83/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. februārī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – “Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. februārī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – “Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

   (Lieta C-83/16)
   (2016/C 136/25)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia-grad

      Pamatlietas puses

      Prasītājsa: “Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 161. panta 5. punkts un 210. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izvedējs no Kopienas muitas teritorijas ir šajā teritorijā reģistrēta persona, kura ir līguma par preču pārdošanu personai, kas ir reģistrēta trešā valstī, līgumslēdzēja puse, ja šis līgums ir pamats preču nodošanai izvešanas procedūrā atbilstoši šai regulai?

               2.

               Vai Regulas (EEK) Nr. 2913/92 161. panta 1. punkts un 210. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos kā pamatlietas apstākļos izvešana ir notikusi un izvedmuitas parāds par kuģi (jahtu), kura karoga valsts ir dalībvalsts, rodas tikai tādēļ, ka ir noslēgts pārdošanas līgums ar trešā valstī reģistrētu personu un šis kuģis ir izslēgts no attiecīgās dalībvalsts kuģu reģistriem?

               3.

               Vai [Komisijas] 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454[/93] (2), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 795. panta 1. punkta trešās daļas b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos kā pamatlietas apstākļos, izvedot kuģi (jahtu), kura karoga valsts ir dalībvalsts, līgums par kuģa pārdošanu trešā valstī reģistrētai personai un šā kuģa izslēgšana no attiecīgās dalībvalsts kuģu reģistriem ir pietiekams pierādījums minētā noteikuma izpratnē?

               4.

               Vai no Regulas (EEK) Nr. 2454/93 795. panta 1. punkta trešās daļas b) apakšpunkta un ceturtās daļas, [to lasot kopā ar] 796.e panta 1. punkta b) apakšpunktu, izriet, ka attiecīgi kompetentā muitas dienesta sniegtais vērtējums [par] pietiekamu pierādījumu [esamību] atbilstoši minētās regulas 796.da panta 4. punktam pamatlietas apstākļos ir saistošs un tas nav jāpārbauda muitas dienestam, kura kompetencē ir muitas deklarācijas vēlāka pieņemšana pirmā minētā noteikuma izpratnē?

      (1)  OV L 301, 1. lpp.

      (2)  OV L 253, 1. lpp.


title: Lieta C-599/11 P: Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 28. jūnija rīkojums — TofuTown.com GmbH, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Reglamenta 119. pants — Kopienas preču zīme — Vārdiska apzīmējuma “TOFUKING” reģistrācijas pieteikums — Preču zīmes “Curry King” īpašnieka iebildumi — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Līdzības pakāpe)

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/6

         Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 28. jūnija rīkojums — TofuTown.com GmbH, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-599/11 P) (1)

   (Apelācija - Reglamenta 119. pants - Kopienas preču zīme - Vārdiska apzīmējuma “TOFUKING” reģistrācijas pieteikums - Preču zīmes “Curry King” īpašnieka iebildumi - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Līdzības pakāpe)
   2012/C 303/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: TofuTown.com GmbH (pārstāvis — B. Krause, advokāte)

      Citi lietas dalībnieki: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (pārstāvis — S. Russlies, advokāts), Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 20. septembra spriedumu lietā T-99/10 Meica/ITSB — TofuTown.com (“TOFUKING”), ar kuru tā ir atcēlusi ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. janvāra lēmumu lietā R 63/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG un TofuTown.com GmbH — Sajaukšanas iespēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               TofuTown.com GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 133, 05.05.2012.


title: Lieta C-193/05: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 29. aprīlī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/10

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 29. aprīlī
   (Lieta C-193/05)
   (2005/C 155/19)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 29. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Maidanī [D. Maidani] un H. Stēvlbeks [H. Støvlbœk], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, neatceļot prasības par valodu zināšanām, aizliegumu ļaut izmantot dzīvesvietas adresi un pienākumu katru gadu no jauna uzrādīt mītnes valsts sertifikātu, lai [advokāti] varētu praktizēt ar savas mītnes valsts profesionālo nosaukumu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīva 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesiju pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija (1), jo īpaši tās 2., 3. un 5. pants;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Iepriekšējas valodu pārbaudes nosacījums, lai Eiropā praktizējošs advokāts varētu reģistrēties advokātu sarakstā, ir pretrunā vispārējam Direktīvas mērķim — atvieglot pastāvīgu advokāta profesijas praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta profesionālā kvalifikācija, un jo īpaši pārkāpj šīs direktīvas 3. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru uzņēmējai dalībvalstij ir jāreģistrē advokātu tikai [tad], “kad viņš ir uzrādījis sertifikātu, kurš apliecina viņa reģistrāciju savas mītnes valsts kompetentajā iestādē”.
   Aizliegums ļaut izmantot dzīvesvietas adresi ir pretrunā [Direktīvas] 5. panta 1. punktam, saskaņā ar kā noteikumiem Eiropā praktizējošs advokāts “veic tās pašas profesionālās darbības kā advokāts, kurš praktizē ar attiecīgo profesionālo nosaukumu, kas tiek lietots uzņēmējā dalībvalstī”.
   Luksemburgas valdība, atbildot uz argumentēto atzinumu, apstiprināja, ka ir ņēmusi vērā Komisijas argumentu, saskaņā ar ko prasība katru gadu no jauna uzrādīt sertifikātu, kas apliecina reģistrāciju mītnes kompetentajā iestādē, ietver administratīvas izmaksas, kuras nav attaisnojamas no Direktīvas noteikumu viedokļa.
   Tomēr Komisija atzina, ka šajā stadijā šī prasība argumentētajā atzinumā norādīto iemeslu dēļ pretēji Direktīvas noteikumiem paliek ietverta 2002. gada 13. novembra likumā par Direktīvas 98/5 transponēšanu Luksemburgas tiesībās.

      (1)  OV L 77, 14. 03. 1998., 36. lpp.


title: Lieta T-763/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. novembra spriedums – Soprema/ITSB – Sopro Bauchemie (“SOPRAPUR”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “SOPRAPUR” — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Sopro” — Relatīvs atteikuma pamats — Preču un apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/37

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. novembra spriedums – Soprema/ITSB – Sopro Bauchemie (“SOPRAPUR”)
   (Lieta T-763/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “SOPRAPUR” - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Sopro” - Relatīvs atteikuma pamats - Preču un apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 016/45)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Holding Soprema (Strasbūra, Francija) (pārstāvis – M.-R. Hirsch, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – E. Scheffer un A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sopro Bauchemie GmbH (Vīzbādene, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 14. augusta lēmumu lietā R 1370–2013/2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sopro Bauchemie GmbH un Holding Soprema

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Holding Soprema atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: Lieta T-406/05: Prasība, kas celta  2005. gada 9. novembrī  —  Alessandro Cavallaro /Komisija

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/30

         Prasība, kas celta 2005. gada 9. novembrī — Alessandro Cavallaro/Komisija
   (Lieta T-406/05)
   (2006/C 10/58)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alessandro Cavallaro (Roma, Itālija) (pārstāvis — Carlo Forte, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 10. augusta Lēmumu ADMIN.B.2-ABF/adm-D(05)18560;

               —

               pakārtoti — atjaunot termiņus, kādos var iesniegt prasību atcelt 2002. gada 27. februāra Lēmumu ADMIN-B-3 Nr. 10577 un 2002. gada 14. novembra Lēmumu ADMIN-B-3 Nr. 53089;

               —

               pakārtoti un aizstājot iepriekšējo prasījumu — atzīt par pieņemamu iebildi par prettiesiskumu, kas vērsta uz to, lai par nepiemērojamiem atzītu 2002. gada 27. februāra Lēmumu ADMIN-B-3 Nr. 10577 un 2002. gada 14. novembra Lēmumu ADMIN-B-3 Nr. 53089, atzīstot prasītājam tiesības saņemt ar ekspatriācijas pabalstu saistītās summas, sākot no 2001. gada 1. decembra, par visu laika posmu, ko viņš nostrādājis Eiropas Kopienu Komisijā Briselē, ieskaitot nokavējuma naudu un procentus;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd iecēlējinstitūcijas 2005. gada 10. augusta lēmumu, kurā tā atteikusies viņam piešķirt Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā paredzēto pabalstu, un lūdz, lai viņam atzītu tiesības saņemt ar šo pabalstu saistītās summas, sākot no 2005. gada 1. marta, par visu laika posmu, ko viņš nostrādājis Komisijas pārstāvniecībā Romā.
   Šajā sakarā viņš ir norādījis, ka jau 2002. gadā pēc stāšanās darbā Komisijā, šī pati institūcija viņam atteikusies piešķirt ekspatriācijas pabalstu 16 % apmērā, jo visā piecu gadu laika posmā, par kuru ir veicams pabalsta aprēķins, kā tas ir paredzēts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā, prasītājs profesionālo darbību veica Briselē.
   Pēc tam prasītājs tika pārcelts darbā uz Komisijas pārstāvniecību Romā un atkārtoti pieprasīja atbildētājai viņam piešķirt tiesības saņemt šo pašu pabalstu. Šī prasība ir vērsta pret lēmumu noraidīt šo jauno pieteikumu.

               —

               Savu apgalvojumu pamatojumam prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareizu piemērošanu

               —

               un pretrunīgu pamatojumu, kā arī faktisku kļūdu, kas pieļauta saistībā ar dokumentiem, kuri iesniegti par laika posmu no 1990. līdz 1995. gadam; šajā jautājumā prasītājs atkārtoti ir norādījis, ka no 1990. līdz 1995. gadam viņš dzīvoja ārpus Itālijas un ka no 1992. līdz 1995. gadam viņš nebija students Itālijā; jebkurā gadījumā Apstrīdētajā lēmumā iekļautie Komisijas apgalvojumi ir pretrunā 2002. gada lēmumos iekļautajiem apgalvojumiem;

               —

               un pretrunīgu pamatojumu, ciktāl iecēlējinstitūcija pieņem, ka no 1990. gada jūlija līdz 1995. gada jūlijam prasītājs dzīvoja Itālijā; šajā sakarā ir pierādīts, ka nepietiek ar vienkāršu prasītāja paziņojumu, kuru viņš sniedzis laikā, kad strādāja kā palīgdarbinieks, un saskaņā ar kuru par viņa darbavietu bija jānosaka Ariccia (Itālijā), lai pierādītu, ka viņam bija nodoms palikt šajā vietā uz pastāvīgu dzīvi un saglabāt ar šo vietu parasto sociālo saikni.


title: Lieta C-246/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 3. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/9

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 3. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-246/10) (1)

   2011/C 120/19
   Tiesvedības valoda — franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.