title: Apvienotās lietas C-119/19 P un C-126/19 P: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 8. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Francisco Carreras Sequeros u.c., Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Civildienests – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi – 2014. gada 1. janvāra reforma – X pielikuma 6. pants – Ierēdņi un līgumdarbinieki, kas pilda pienākumus trešajā valstī – Jaunie noteikumi par ikgadēja apmaksāta atvaļinājuma dienu piešķiršanu – Iebilde par prettiesiskumu – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 31. panta 2. punkts – Direktīva 2003/88/EK – Pamattiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/8

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 8. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Francisco Carreras Sequeros u.c., Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
      (Apvienotās lietas C-119/19 P un C-126/19 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi - 2014. gada 1. janvāra reforma - X pielikuma 6. pants - Ierēdņi un līgumdarbinieki, kas pilda pienākumus trešajā valstī - Jaunie noteikumi par ikgadēja apmaksāta atvaļinājuma dienu piešķiršanu - Iebilde par prettiesiskumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 31. panta 2. punkts - Direktīva 2003/88/EK - Pamattiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu)
      (2020/C 378/09)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         (Lieta C-119/19 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. S. Bohr, G. Gattinara un L. Vernier)

         Pārējie lietas dalībnieki: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi, Marc Thieme Groen (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, avocats), Eiropas Parlaments (pārstāvji: O. Caisou-Rousseau, J. Steele un E. Taneva), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         (Lieta C-126/19 P)

         Otra apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Pārējie lietas dalībnieki: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi, Marc Thieme Groen (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, avocats), Eiropas Komisija (pārstāvji: T. S. Bohr, G. Gattinara un L. Vernier), Eiropas Parlaments (pārstāvji: O. Caisou-Rousseau, J. Steele un E. Taneva)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 4. decembra spriedumu Carreras Sequeros u.c./Komisija (T-518/16, EU:T:2018:873).

                  2)

                  Noraidīt prasību, ko cēluši Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, kā arī Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi un Marc Thieme Groen lietā T-518/16.

                  3)

                  Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, kā arī Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi un Marc Thieme Groen sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus saistībā ar šīm apelācijas sūdzībām un tiesvedību Eiropas Savienības Vispārējā tiesā, kā arī Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus pēdējā minētajā tiesvedībā.

                  4)

                  Komisija pati sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar šīm apelācijas sūdzībām.

                  5)

                  Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 131, 8.4.2019.


title: Lieta C-186/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze/Supreme Headquarters Allied Powers Europe (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – 1. panta 1. punkts – Piemērošanas joma – Civillietas un komerclietas – Jurisdikcija – Izņēmuma jurisdikcija – 24. panta 5. punkts – Strīdi par lēmumu izpildi – Starptautiskas organizācijas rīcība, kas balstīta uz imunitāti pret izpildi saistībā ar apķīlāšanas atcelšanu, kā arī aizliegumu to atsākt no jauna)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/9

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze/Supreme Headquarters Allied Powers Europe

      (Lieta C-186/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - 1. panta 1. punkts - Piemērošanas joma - Civillietas un komerclietas - Jurisdikcija - Izņēmuma jurisdikcija - 24. panta 5. punkts - Strīdi par lēmumu izpildi - Starptautiskas organizācijas rīcība, kas balstīta uz imunitāti pret izpildi saistībā ar apķīlāšanas atcelšanu, kā arī aizliegumu to atsākt no jauna)
      (2020/C 378/10)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze

         Atbildētāja: Supreme Headquarters Allied Powers Europe

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesā celta prasība par pagaidu noregulējumu, saistībā ar kuru starptautiskā organizācija atsaucas uz savu imunitāti pret izpildi, lai panāktu gan to, ka tiek atcelta apķīlāšana, kas ir izpildīta citā dalībvalstī, kas nav tā, kurā ir celta prasība, gan to, ka tiek aizliegts no jauna veikt šādu apķīlāšanu, pamatojoties uz tiem pašiem faktiem, un kas celta paralēli tiesvedībai pēc būtības par prasījumu, kas radies no tā, ka, kā apgalvots, nav samaksāts par degvielu, kas tikusi piegādāta šīs organizācijas veiktas miera uzturēšanas darbības vajadzībām, ietilpst jēdzienā “civillietas un komerclietas”, ja šī prasība nav celta saskaņā ar publiskās varas prerogatīvām Savienības tiesību izpratnē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  2)

                  Regulas Nr. 1215/2012 24. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesā celta prasība par pagaidu noregulējumu, saistībā ar kuru starptautiska organizācija atsaucas uz savu imunitāti pret izpildi, lai panāktu gan to, ka tiek atcelta apķīlāšana, kas ir izpildīta citā dalībvalstī, kas nav tā, kurā ir celta prasība, gan to, ka tiek aizliegts no jauna veikt šādu apķīlāšanu, pamatojoties uz tiem pašiem faktiem, neietilpst dalībvalsts, kurā ir izpildīta apķīlāšana, tiesu izņēmuma jurisdikcijā.

         (1)  OV C 155, 6.5.2019.


title: Lieta C-214/19 P: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums – achtung! GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Atšķirtspēja – Neesamība)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/10

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums – achtung! GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-214/19 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atšķirtspēja - Neesamība)
      (2020/C 378/11)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: achtung! GmbH (pārstāvji: G. J. Seelig un D. Bischof, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  achtung! GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 238, 15.7.2019.


title: Lieta C-254/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 9. septembra spriedums (High Court (Īrija) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Friends of the Irish Environment Ltd/An Bord Pleanála (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 92/43/EEK – Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība – 6. panta 3. punkts – Piemērošanas joma – Jēdzieni “projekts” un “piekrišana” – Plāna vai projekta ietekmes uz aizsargājamu teritoriju pienācīgs novērtējums – Lēmums pagarināt sašķidrinātas dabasgāzes regazifikācijas termināļa būvniecības atļaujas termiņu – Sākotnējais lēmums, kura pamatā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru Direktīva 92/43 nav tikusi pareizi transponēta)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 9. septembra spriedums (High Court (Īrija) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Friends of the Irish Environment Ltd/An Bord Pleanála

      (Lieta C-254/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - 6. panta 3. punkts - Piemērošanas joma - Jēdzieni “projekts” un “piekrišana” - Plāna vai projekta ietekmes uz aizsargājamu teritoriju pienācīgs novērtējums - Lēmums pagarināt sašķidrinātas dabasgāzes regazifikācijas termināļa būvniecības atļaujas termiņu - Sākotnējais lēmums, kura pamatā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru Direktīva 92/43 nav tikusi pareizi transponēta)
      (2020/C 378/12)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court (Īrija)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Friends of the Irish Environment Ltd

         Atbildētāja: An Bord Pleanála,

         piedaloties Shannon Lng Ltd,

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Lēmums, ar kuru tiek pagarināts sākotnēji noteiktais desmit gadu termiņš sašķidrinātas dabasgāzes regazifikācijas termināļa būvniecības projekta īstenošanai, ir jāuzskata par “piekrišanu projektam” Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. punkta izpratnē situācijā, kad sākotnējā atļauja, kura ir beigusies, ir zaudējusi savu juridisko spēku, beidzoties tajā noteiktajam būvdarbu termiņam, un šie darbi nav sākti.

                  2)

                  Kompetentajai iestādei ir jāizvērtē, vai attiecībā uz lēmumu – ar kuru tiek pagarināts sākotnēji noteiktais termiņš sašķidrinātas dabasgāzes regazifikācijas termināļa būvniecības projekta īstenošanai un šī projekta sākotnējā atļauja ir zaudējusi spēku – ir jāveic Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkta pirmajā teikumā paredzētais ietekmes pienācīgs novērtējums un, ja tas tā ir, vai novērtējumam ir jāattiecas uz visu projektu vai uz kādu tā daļu, it īpaši, ņemot vērā gan novērtējumu, kas, iespējams, ir veikts iepriekš, gan atbilstošo vides faktu un zinātnisko datu izmaiņas, gan arī projekta iespējamo grozīšanu vai citu plānu vai projektu esamību.

                  3)

                  Šādu ietekmes novērtējumu ir pienākums veikt, ja, balstoties uz labākajiem zinātniskajiem atzinumiem šajā jomā, nevar izslēgt, ka šis projekts ietekmē attiecīgās teritorijas aizsardzības mērķus. Ar minētā projekta novērtējumu, kurš ir sagatavots pirms šī projekta sākotnējās atļaujas piešķiršanas, šādu risku var izslēgt vienīgi tad, ja novērtējumā ir ietverti pilnīgi, precīzi un galīgi secinājumi, kas var kliedēt jebkādas zinātniski pamatotas šaubas par būvdarbu ietekmi, ar nosacījumu, ka atbilstošie vides fakti un zinātniskie dati nav mainījušies, projekts nav ticis grozīts un nepastāv citi plāni vai projekti.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-265/19: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 8. septembra spriedums (High Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Recorded Artists Actors Performers Ltd/Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais īpašums – Autortiesību blakustiesības – Direktīva 2006/115/EK – 8. panta 2. punkts – Fonogrammu izmantošana Savienībā – Izpildītāju tiesības uz taisnīgu atlīdzību, kas tiek dalīta ar fonogrammu producentiem – Piemērojamība trešo valstu valstspiederīgajiem – Līgums par izpildījumu un fonogrammām – 4. un 15. pants – Trešo valstu paziņotās atrunas – Tiesību uz taisnīgu atlīdzību ierobežojumi, kas savstarpēji var izrietēt no šīm atrunām attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem Savienībā – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 2. punkts un 52. panta 1. punkts – Pamattiesības uz intelektuālā īpašuma aizsardzību – Prasība, lai jebkurš ierobežojums būtu noteikts tiesību aktos, ar to tiktu ievērota pamattiesību būtību un tas būtu samērīgs – Savienības un dalībvalstu kompetenču sadalījums šo ierobežojumu noteikšanā – Kompetenču sadalījums attiecībās ar trešajām valstīm – LESD 3. panta 2. punkts – Savienības ekskluzīvā kompetence)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/11

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 8. septembra spriedums (High Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Recorded Artists Actors Performers Ltd/Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

      (Lieta C-265/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais īpašums - Autortiesību blakustiesības - Direktīva 2006/115/EK - 8. panta 2. punkts - Fonogrammu izmantošana Savienībā - Izpildītāju tiesības uz taisnīgu atlīdzību, kas tiek dalīta ar fonogrammu producentiem - Piemērojamība trešo valstu valstspiederīgajiem - Līgums par izpildījumu un fonogrammām - 4. un 15. pants - Trešo valstu paziņotās atrunas - Tiesību uz taisnīgu atlīdzību ierobežojumi, kas savstarpēji var izrietēt no šīm atrunām attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem Savienībā - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 2. punkts un 52. panta 1. punkts - Pamattiesības uz intelektuālā īpašuma aizsardzību - Prasība, lai jebkurš ierobežojums būtu noteikts tiesību aktos, ar to tiktu ievērota pamattiesību būtību un tas būtu samērīgs - Savienības un dalībvalstu kompetenču sadalījums šo ierobežojumu noteikšanā - Kompetenču sadalījums attiecībās ar trešajām valstīm - LESD 3. panta 2. punkts - Savienības ekskluzīvā kompetence)
      (2020/C 378/13)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court (Īrija)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Recorded Artists Actors Performers Ltd

         Atbildētāji: Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/115/EK (2006. gada 12. decembris) par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām intelektuālā īpašuma jomā 8. panta 2. punkts, ņemot vērā Pasaules intelektuālā īpašuma organizācijas Līguma par izpildījumu un fonogrammām 4. panta 1. punktu un 15. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka dalībvalsts, transponējot savos tiesību aktos vārdus “attiecīgie izpildītāji”, kas ietverti šī 8. panta 2. punktā un kas aptver izpildītājus, kuriem ir tiesības uz šajā tiesību normā norādīto vienreizēju taisnīgu atlīdzību, izslēdz valstu, kas ir trešās valstis attiecībā pret Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ), valstspiederīgos, vienīgi izņemot tos, kuru domicils vai dzīvesvieta ir EEZ, un tos, kuru ieguldījums fonogrammas tapšanā ir noticis EEZ.

                  2)

                  Pasaules intelektuālā īpašuma organizācijas (WIPO) Līguma par izpildījumu un fonogrammām 15. panta 3. punkts un Direktīvas 2006/115 8. panta 2. punkts saskaņā ar pašreizējām Savienības tiesībām ir jāinterpretē tādējādi, ka atrunas, kuras trešās valstis ir paziņojušas saskaņā ar šo 15. panta 3. punktu un kuru sekas ir tādas, ka to teritorijās tiek ierobežotas WIPO Līguma par izpildījumu un fonogrammām 15. panta 1. punktā paredzētās tiesības uz vienreizēju taisnīgu atlīdzību, tomēr Savienībā neizraisa to, ka tiek ierobežotas 8. panta 2. punktā paredzētās tiesības attiecībā uz šo trešo valstu valstspiederīgajiem, taču šādus ierobežojumus var pieņemt Savienības likumdevējs, ar nosacījumu, ka tie ir saderīgi ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 52. panta 1. punkta prasībām. Līdz ar to minētais 8. panta 2. punkts nepieļauj, ka dalībvalsts ierobežo tiesības uz vienreizēju taisnīgu atlīdzību attiecībā un fonogrammu izpildītājiem un producentiem, kas ir šo trešo valstu valstspiederīgie.

                  3)

                  Direktīvas 2006/115 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka tajā paredzētās tiesības uz vienreizēju taisnīgu atlīdzību ir ierobežotas tādējādi, ka tikai attiecīgās fonogrammas producents saņem atlīdzību, to nedalot ar izpildītāju, kurš ir sniedzis ieguldījumu fonogrammas tapšanā.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Apvienotās lietas C-503/19 un C-592/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo n° 17 de Barcelona, Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 5 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UQ (C-503/19), SI (C-592/19)/Subdelegación del Gobierno en Barcelona (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji – Direktīva 2003/109/EK – 6. panta 1. punkts – Vērā ņemamie apstākļi – Valsts tiesiskais regulējums – Šo apstākļu neņemšana vērā – Atteikums piešķirt pastāvīgā iedzīvotāja statusu ieinteresētās personas kriminālsodāmības dēļ)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/13

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona, Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UQ (C-503/19), SI (C-592/19)/Subdelegación del Gobierno en Barcelona

      (Apvienotās lietas C-503/19 un C-592/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - Direktīva 2003/109/EK - 6. panta 1. punkts - Vērā ņemamie apstākļi - Valsts tiesiskais regulējums - Šo apstākļu neņemšana vērā - Atteikums piešķirt pastāvīgā iedzīvotāja statusu ieinteresētās personas kriminālsodāmības dēļ)
      (2020/C 378/15)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona, Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: UQ (C-503/19), SI (C-592/19)

         Atbildētāja: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums, kā to ir interpretējusi daļa šīs dalībvalsts tiesu, kurā ir paredzēts, ka trešās valsts pilsonim pastāvīgā iedzīvotāja statusa piešķiršana šajā dalībvalstī var tikt atteikta tikai tā iemesla dēļ vien, ka viņam ir kriminālsodāmība, neizskatot konkrēti viņa situāciju saistībā tostarp ar šī pilsoņa izdarītā nodarījuma raksturu, apdraudējumu, ko viņš, iespējams, rada sabiedriskajai kārtībai vai sabiedrības drošībai, viņa uzturēšanās ilgumu minētās dalībvalsts teritorijā un saiknes esamību ar šo dalībvalsti.

         (1)  OV C 363, 28.10.2019.


title: Lieta C-530/19: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NM, NIKI Luftfahrt GmbH pilnvarotais likvidators/ON (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Gaisa transports – Regula (EK) Nr. 261/2004 – 5. un 9. pants – Gaisa pārvadātāja pienākums piedāvāt pasažieriem, kuru lidojums ir atcelts, izmitināšanu viesnīcā – Pasažierim nodarīts kaitējums uzturēšanās laikā viesnīcā, kas nodrošina izmitināšanu – Iespējamība pieprasīt gaisa pārvadātājam uzņemties atbildību viesnīcas nolaidības dēļ)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/13

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NM, NIKI Luftfahrt GmbH pilnvarotais likvidators/ON
      (Lieta C-530/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa transports - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 5. un 9. pants - Gaisa pārvadātāja pienākums piedāvāt pasažieriem, kuru lidojums ir atcelts, izmitināšanu viesnīcā - Pasažierim nodarīts kaitējums uzturēšanās laikā viesnīcā, kas nodrošina izmitināšanu - Iespējamība pieprasīt gaisa pārvadātājam uzņemties atbildību viesnīcas nolaidības dēļ)
      (2020/C 378/16)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: NM, NIKI Luftfahrt GmbH pilnvarotais likvidators

         Atbildētājs: ON

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar šo tiesību normu gaisa pārvadātājam noteiktais pienākums bez maksas piedāvāt tajā minētajiem pasažieriem izmitināšanu viesnīcā nenozīmē to, ka šim pārvadātājam būtu jārūpējas par pašiem izmitināšanas nosacījumiem.

                  2)

                  Regula Nr. 261/2004 ir jāinterpretē tādējādi, ka gaisa pārvadātājam, kurš saskaņā ar šīs regulas 9. panta 1. punkta b) apakšpunktu ir piedāvājis izmitināšanu viesnīcā pasažierim, kura lidojums ir atcelts, nevar būt pienākums, pamatojoties tikai uz šo regulu, atlīdzināt šim pasažierim kaitējumu, kas nodarīts minētās viesnīcas personāla pieļauta pārkāpuma dēļ.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-539/19: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Landgericht München I (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Viesabonēšana publiskajos mobilo sakaru tīklos Eiropas Savienībā – Regula (ES) Nr. 531/2012 – 6.a pants – 6.e panta 3. punkts – Viesabonēšanas pakalpojumu sniedzēja pienākums automātiski piemērot regulēto viesabonēšanas tarifu – Piemērošana tiem patērētājiem, kas izvēlējušies īpašu viesabonēšanas tarifu pirms Regulas (ES) Nr. 531/2012 stāšanās spēkā)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/14

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 3. septembra spriedums (Landgericht München I (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Telefónica Germany GmbH & Co. OHG

      (Lieta C-539/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Viesabonēšana publiskajos mobilo sakaru tīklos Eiropas Savienībā - Regula (ES) Nr. 531/2012 - 6.a pants - 6.e panta 3. punkts - Viesabonēšanas pakalpojumu sniedzēja pienākums automātiski piemērot regulēto viesabonēšanas tarifu - Piemērošana tiem patērētājiem, kas izvēlējušies īpašu viesabonēšanas tarifu pirms Regulas (ES) Nr. 531/2012 stāšanās spēkā)
      (2020/C 378/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht München I

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Atbildētāja: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 531/2012 (2012. gada 13. jūnijs) par viesabonēšanu publiskajos mobilo sakaru tīklos Savienībā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2015/2120 (2015. gada 25. novembris), 6.a pants un 6.e panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no 2017. gada 15. jūnija viesabonēšanas pakalpojumu sniedzējiem bija automātiski jāpiemēro visiem klientiem regulētais viesabonēšanas tarifs, kurš minēts it īpaši šīs regulas 6.a pantā, neraugoties uz to, vai šie klienti iepriekš ir izvēlējušies regulēto vai citu viesabonēšanas tarifu, ja vien pirms robeždatuma 2017. gada 15. jūnijā tie nav skaidri norādījuši savu vēlmi izmantot šo citu tarifu atbilstoši šim nolūkam minētās regulas 6.e panta 3. punkta pirmajā daļā paredzētajai procedūrai.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-651/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 9. septembra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JP/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patvēruma politika – Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai – Direktīva 2013/32/ES – 46. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 47. pants – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Prasība par lēmumu, ar kuru secīgs starptautiskās aizsardzības pieteikums ir noraidīts kā nepieņemams – Prasības celšanai noteiktais termiņš – Paziņošanas kārtība)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/15

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 9. septembra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JP/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      (Lieta C-651/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patvēruma politika - Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai - Direktīva 2013/32/ES - 46. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Prasība par lēmumu, ar kuru secīgs starptautiskās aizsardzības pieteikums ir noraidīts kā nepieņemams - Prasības celšanai noteiktais termiņš - Paziņošanas kārtība)
      (2020/C 378/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: JP

         Atbildētājs: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 46. pantam, lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru prasības par lēmumu par secīga starptautiskās aizsardzības pieteikuma nepieņemamību celšanas termiņš ir desmit dienas, ietverot svētku dienas un brīvdienas, un tas sākas no šāda lēmuma paziņošanas dienas, tostarp tad, ja attiecīgais pieteikuma iesniedzējs šajā dalībvalstī nav norādījis adresi dokumentu izsniegšanai, šis lēmums ir paziņots valsts iestādes, kuras kompetencē ir šādu pieteikumu izskatīšana, mītnes vietā, ja, pirmkārt, šie pieteikuma iesniedzēji ir informēti, ka, ja viņi nav izvēlējušies adresi dokumentu izsniegšanai, lai tur tiktu paziņoti attiecībā uz viņu pieteikumu pieņemtie lēmumi, tiek uzskatīts, ka viņi kā adresi dokumentu izsniegšanai šajā ziņā ir izvēlējušies valsts iestādes, kuras kompetencē ir izskatīt šos pieteikumus, mītnes vietu, otrkārt, minēto pieteikuma iesniedzēju piekļuves šai mītnes vietai nosacījumi nepadara pārmērīgi grūtu uz viņiem attiecināto lēmumu saņemšanu, treškārt, šajā termiņā ir nodrošināta efektīva piekļuve procesuālajām garantijām, kas Savienības tiesībās ir atzītas starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzējiem, un, ceturtkārt, ir ievērots līdzvērtības princips. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai aplūkotais valsts tiesiskais regulējums atbilst šīm prasībām.

         (1)  OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta C-273/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. jūnijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland/SW

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. jūnijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland/SW
      (Lieta C-273/20)
      (2020/C 378/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Revīzijas sūdzības iesniedzēja: Bundesrepublik Deutschland

         Atbildētāja revīzijas tiesvedībā: SW

         Pieaicinātā persona: Stadt Darmstadt

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                              a)

                              Vai saskaņā ar Padomes Direktīvas 2003/86/EK 10. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 2. panta f) punktu, ieceļojot pie nepilngadīga bēgļa bez pavadības, nepilngadības turpināšanās var būt “nosacījums” Direktīvas 2003/86/EK (1) 16. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē? Vai ar iepriekš minētajiem noteikumiem saderīgas ir dalībvalsts tiesību normas, kuras vecākiem, kas pievienojušies nepilngadīgam bēglim bez pavadības Direktīvas 2003/86/EK 2. panta f) punkta izpratnē, nodrošina (atvasinātas) uzturēšanās tiesības dalībvalstī tik ilgi, kamēr bēglis faktiski vēl ir nepilngadīgs?

                              b)

                              Ja atbilde uz pirmā jautājuma a) daļā ietvertajiem jautājumiem ir apstiprinoša: vai Direktīvas 2003/86/EK 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar 10. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 2. panta f) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij, saskaņā ar kuras tiesību aktiem (atvasinātas) vecāku uzturēšanās tiesības pastāv tikai laikā līdz bērna pilnības sasniegšanai, ir atļauts noraidīt vecāku, kas vēl atrodas trešajā valstī, pieteikumu par ieceļošanu un uzturēšanos ģimenes atkalapvienošanās nolūkā, ja bēglis ir kļuvis pilngadīgs pirms administratīvajā procesā vai tiesvedībā ir pieņemts galīgais nolēmums attiecībā uz pieteikumu, kurš ir iesniegts trīs mēnešu laikā pēc bēgļa statusa atzīšanas?

                  2)

                  Ja saskaņā ar atbildi uz pirmo jautājumu pieteikumu par ģimenes atkalapvienošanos nav pieļaujams noraidīt:
                  Kādas prasības attiecībā uz faktisko ģimenes dzīvi Direktīvas 2003/86/EK 16. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē vecāku ieceļošanas gadījumā ir jāizvirza bēglim, kurš ir kļuvis pilngadīgs pirms ir pieņemts lēmums attiecībā uz pieteikumu par ieceļošanu un uzturēšanos ģimenes atkalapvienošanās nolūkā? It īpaši:

                              a)

                              Vai šajā gadījumā pietiek ar pirmās pakāpes radniecību taisnā augšupējā līnijā (Direktīvas 2003/86/EK 16. panta 1. punkta b) apakšpunkts), vai arī ir nepieciešama faktiska ģimenes dzīve?

                              b)

                              Gadījumā, ja ir nepieciešama faktiska ģimenes dzīve:
                              Cik intensīvai tai ir jābūt? Vai, piemēram, pietiek ar atsevišķiem vai regulāriem apmeklējumiem, vai nepieciešams dzīvot vienā kopīgā mājsaimniecībā, vai turklāt ir jāpastāv arī savstarpēja atbalsta saiknei, kad ģimenes locekļi ir atkarīgi viens no otra palīdzības?

                              c)

                              Vai tādu vecāku ieceļošanai, kas vēl atrodas trešajā valstī un kas ir iesnieguši pieteikumu par ģimenes atkalapvienošanos ar pa šo laiku pilngadību sasniegušu bērnu, kurš ir atzīts par bēgli, ir nepieciešams prognozes vērtējums par to, vai pēc ieceļošanas dalībvalstī tiks uzsākta (atjaunota) ģimenes dzīve atbilstoši otrā jautājuma b) daļā minētajām prasībām?

         (1)  Padomes Direktīva 2003/86/EK (2003. gada 22. septembris) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos
      (OV 2003, L 251, 12. lpp.).


title: Lieta C-279/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 26. jūnijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland/XC

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 26. jūnijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Bundesrepublik Deutschland/XC
      (Lieta C-279/20)
      (2020/C 378/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Revīzijas sūdzības iesniedzēja: Bundesrepublik Deutschland

         Atbildētāja revīzijas tiesvedībā: XC

         Pieaicinātā persona: Landkreis Cloppenburg

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2003/86/EK (1) 4. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par bēgli atzīta apgādnieka bērns, šīs tiesību normas izpratnē ir nepilngadīgs arī tad, ja apgādnieka patvēruma pieteikuma iesniegšanas brīdī bērns bija nepilngadīgs, bet sasniedza pilngadību jau pirms apgādnieks tika atzīts par bēgli un pirms tika iesniegts pieteikums par ģimenes atkalapvienošanos?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
                  Kādas prasības tādā gadījumā kā šis ir jāizvirza attiecībā uz faktisko ģimenes dzīvi Direktīvas 2003/86/EK 16. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē?

                              a)

                              Vai tam par pietiekamu var tikt atzīta juridiskās izcelšanās saikne vai arī ir nepieciešama faktiska ģimenes dzīve?

                              b)

                              Gadījumā, ja nepieciešama ir arī faktiska ģimenes dzīve: Cik intensīvai tai ir jābūt? Vai, piemēram, pietiek ar atsevišķiem vai regulāriem apmeklējumiem, vai nepieciešams dzīvot vienā kopīgā mājsaimniecībā, vai turklāt ir jāpastāv arī savstarpēja atbalsta saiknei, kad ģimenes locekļi ir atkarīgi viens no otra palīdzības?

                              c)

                              Vai tāda pa šo laiku pilngadību sasnieguša bērna ieceļošanai, kurš vēl atrodas trešajā valstī un ir iesniedzis pieteikumu par ģimenes atkalapvienošanos ar bēgļa statusu ieguvušu vecāku, ir nepieciešams prognozes vērtējums par to, vai pēc ieceļošanas dalībvalstī tiks uzsākta (atjaunota) ģimenes dzīve atbilstoši otrā jautājuma b) daļā minētajām prasībām?

         (1)  Padomes Direktīva 2003/86/EK (2003. gada 22. septembris) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos
      (OV 2003, L 251, 12. lpp.).


title: Lieta C-394/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 18. augustā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – XY/Finanzamt V

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 18. augustā iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – XY/Finanzamt V

      (Lieta C-394/20)
      (2020/C 378/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: XY

         Atbildētāja: Finanzamt V

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LESD 63. panta 1. punkts un 65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu par mantojuma nodokļa ieturēšanu, kurā attiecībā uz nodokļa aprēķināšanu ir paredzēts, ka iekšzemē esošu zemesgabalu iegūšanas (iegādes) gadījumā nodokļa bāzei piemērojamā ar nodokli neapliekamā daļa, ja mantojuma atstājējam viņa nāves laikā un mantiniekam šajā laikā domicils vai pastāvīgā dzīvesvieta bija dažādās dalībvalstīs, ir mazāka par neapliekamo daļu, kas tiktu piemērota, ja vismaz vienam no viņiem šajā laikā domicils vai pastāvīgā dzīvesvieta būtu bijusi pirmajā minētajā dalībvalstī?

                  2)

                  Vai LESD 63. panta 1. punkts un 65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu par mantojuma nodokļa ieturēšanu, kurā attiecībā uz nodokļa aprēķināšanu ir paredzēts, ka iekšzemē esošu zemesgabalu iegūšanas (iegādes) gadījumā, ja mantojuma atstājējam viņa nāves laikā un mantiniekam šajā laikā domicils vai pastāvīgā dzīvesvieta bija dažādās dalībvalstīs, parādsaistības, ko veido neatņemamās daļas, nav atskaitāmas, lai gan šīs parādsaistības būtu bijušas pilnā apmērā atskaitāmas no iegūšanas (iegādes) mortis causa vērtības, ja vismaz mantojuma atstājējam vai mantiniekam mantojuma atstājēja nāves laikā domicils vai pastāvīgā dzīvesvieta būtu bijusi pirmajā minētajā dalībvalstī?


title: Lieta C-405/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 28. augustā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – EB u.c./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 28. augustā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – EB u.c./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)
      (Lieta C-405/20)
      (2020/C 378/23)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzību iesniedzēji: EB, JS un DP

         Atbildētāja: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai spriedumā Barber (1), Protokolā Nr. 33 par LESD 157. pantu, kā arī Direktīvas 2006/54/EK (2) 12. pantā paredzētā principa par vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm piemērošanas ierobežošana laika ziņā ir jāinterpretē tādējādi, ka nav tiesiska pamatojuma tam, ka (Austrijas) pensijas saņēmējs, kas apgalvo par viņa diskriminēšanu ar to, ka tika piemērots tiesiskais regulējums par pamatlietās aplūkojamo ierēdņu pensiju indeksāciju 2018. gadā, atsaucas uz vienlīdzīgas attieksmes principu vai ka šāds tiesisks pamatojums ir daļējs – tikai attiecībā uz prasījuma daļu saistībā ar nodarbinātības periodiem pēc 1994. gada 1. janvāra?

                  2)

                  Vai šis princips – vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm (saskaņā ar LESD 157. pantu kopsakarā ar Direktīvas 2006/54/EK 5. pantu) – ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda netieša nevienlīdzīga attieksme kā tā, kas attiecīgajā gadījumā izriet no pamatlietās piemērojamā tiesiskā regulējuma par pensiju indeksāciju 2018. gadā, ir attaisnojama, ņemot vērā arī jau agrāk veiktus līdzīgus pasākumus un to kumulatīvās iedarbības radītos ievērojamos zaudējumus salīdzinājumā ar inflācijas dēļ notikušo pensiju patiesās vērtības indeksāciju (attiecīgā gadījumā 25 % apmērā), it īpaši:

                              —

                              lai novērstu “plaisu” starp lielākām un mazākām pensijām (ko izraisītu regulāra indeksācija ar vienotu likmi), lai gan tā būtu tīri nomināla un vērtību attiecība paliktu nemainīga;

                              —

                              lai radītu vispārēju “sociālu elementu” mazāko pensiju saņēmēju pirktspējas palielināšanas ziņā, lai gan: a) šis mērķis būtu sasniedzams, arī neierobežojot lielāku pensiju indeksāciju, un b) likumdevējs šādu pasākumu neparedz līdzīgā veidā – arī pirktspējas palielināšanai, veicot aktīvā dienestā esošo ierēdņu mazāku ienākumu indeksāciju inflācijas dēļ (par sliktu aktīvā dienestā esošo ierēdņu lielāku ienākumu indeksācijai) un neparedzēja tiesisko regulējumu par līdzīgu iejaukšanos citu nodarbinātības sociālā nodrošinājuma sistēmu (bez valsts dalības) pensiju vērtības indeksācijā, lai (par sliktu lielāku pensiju indeksācijai) palielinātu mazāko pensiju pirktspēju;

                              —

                              lai uzturētu un finansētu “sistēmu”, lai gan ierēdņu pensijas izmaksā nevis apdrošināšanas iestāde no apdrošināšanas veidā organizētas un no iemaksām finansētas sistēmas, bet gan federācija kā pensionēto ierēdņu darba devējs – kā atlīdzību par veikto darbu, kas nozīmē, ka izšķiroša nozīme būtu nevis kādas sistēmas uzturēšanai vai finansēšanai, bet galu galā tikai budžeta apsvērumiem;

                              —

                              tādēļ ka tas ir patstāvīgs attaisnojošs iemesls vai (vēl pirms tam) jau sākotnēji izslēdz pieņēmumu par vīriešu netiešu diskrimināciju dzimuma dēļ Direktīvas 2006/54/EK izpratnē, ja tas, ka statistiski būtiski lielākā skarto vīriešu daļa ietilpst lielāku pensiju saņēmēju grupā, ir kvalificējams kā sekas tam, ka sievietēm parasti – it īpaši agrāk – netika nodrošinātas vienlīdzīgas iespējas nodarbinātības un profesijas jomās; vai

                              —

                              tādēļ ka šis tiesiskais regulējums ir pieļaujams kā pozitīva rīcība LESD 157. panta 4. punkta izpratnē?

         (1)  Spriedums, 1990. gada 17. maijs, C-262/88, EU:C:1990:209.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (OV 2006, L 204, 23. lpp.).


title: Lieta C-412/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 3. septembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Eiropas apcietināšanas orderis attiecībā uz P; otra lietas dalībniece: Openbaar Ministerie

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 3. septembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Eiropas apcietināšanas orderis attiecībā uz P; otra lietas dalībniece: Openbaar Ministerie

      (Lieta C-412/20)
      (2020/C 378/24)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puses

         Eiropas apcietināšanas orderis attiecībā uz: P

         Otra lietas dalībniece: Openbaar Ministerie

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Pamatlēmumam 2002/584/TI (1), Līguma par Eiropas Savienību 19. panta 1. punktam un/vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrajai daļai faktiski ir pretrunā tas, ka izpildes tiesu iestāde izpilda Eiropas apcietināšanas orderi, kuru ir izsniegusi kāda tiesa, lai gan šī tiesa neatbilst noteiktajiem efektīvas tiesību aizsardzības tiesā nosacījumiem un tiem neatbilda jau Eiropas apcietināšanas ordera izdošanas brīdī, ciktāl izdevējas dalībvalsts tiesību akti negarantē šīs tiesas neatkarību un to vairs negarantēja jau Eiropas apcietināšanas ordera izdošanas brīdī?

         (1)  Padomes pamatlēmums (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta C-413/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 2. septembrī iesniedza Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) – État belge/LO, OG, SH, MB, JD, OP, Bluetail Flight School SA (BFS)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 2. septembrī iesniedza Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) – État belge/LO, OG, SH, MB, JD, OP, Bluetail Flight School SA (BFS)

      (Lieta C-413/20)
      (2020/C 378/25)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: État belge

         Atbildētāji: LO, OG, SH, MB, JD, OP un Bluetail Flight School SA (BFS)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Komisijas Regulas (ES) Nr. 1178/2011 (2011. gada 3. novembris), ar ko nosaka tehniskās prasības un administratīvās procedūras attiecībā uz civilās aviācijas gaisa kuģa apkalpi atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 216/2008 (1), I pielikuma A apakšiedaļas 3. papildinājuma 9. punkts, aprēķinot 9. punkta e) apakšpunktā paredzētās 115 instrumentālā treniņa laika stundas, ļauj ņemt vērā treniņa stundas, kas veiktas ar lidojumu simulatoru FNPT II (zemes instrumentālā treniņa laiks) papildus 9. punkta e) apakšpunkta 2) punktā paredzētajām 15 MCC stundām un papildus 9. punkta e) apakšpunkta 3. punkta ii) apakšpunktā paredzētajām maksimālajām 40 instrumentālajām mācību stundām lidojumā, kas veiktas ar FNPT II, proti, vairāk nekā 55 zemes instrumentālā treniņa stundas?

                  2)

                  Vai atbilde uz pirmo jautājumu atšķiras atkarībā no tā, vai stundas, kas veiktas papildus iepriekš minētajām 15 un 40 stundām, ietver MCC stundas vai cita veida treniņu ar simulatoru?

                  3)

                  Ja atbilde uz abiem iepriekš minētajiem jautājumiem ir noliedzoša, vai šīs pašas regulas I pielikuma A apakšiedaļas 3. papildinājuma 10. punkts pieļauj, ka CPL(A) licence tiek piešķirta pēc tam, kad piloti pretendenti ir pabeiguši savas apmācības ar pietiekamu skaitu stundu, kas veiktas gaisa kuģī, atkārtoti neveicot praktisko prasmju pārbaudi (“skill test”) attiecībā uz instrumentālajiem lidojumiem?

                  4)

                  Ja atbilde uz trim iepriekš minētajiem jautājumiem ir noliedzoša, vai vispārējais tiesiskās drošības princips nosaka pienākumu ierobežot laikā Tiesas sniegto attiecīgās tiesību normas interpretāciju, piemēram, lai to piemērotu vienīgi tiem pilotiem pretendentiem, kas lūdz piešķirt CPL(A) licenci, vai pat tiem, kuri savu apmācību šādas licences saņemšanai ir uzsākuši pēc Tiesas sprieduma pasludināšanas?

         (1)  OV 2011, L 311, 1. lpp.


title: Lieta C-439/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 18. septembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-110/17 Jiangsu Seraphim Solar System/Komisija

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/21

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 18. septembrī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-110/17 Jiangsu Seraphim Solar System/Komisija
      (Lieta C-439/20 P)
      (2020/C 378/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Maxian Rusche un G. Luengo)

         Pārējie lietas dalībnieki: Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd, Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 8. jūlija spriedumu T-110/17 Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd/Komisija;

                  —

                  noraidīt kā nepieņemamu pirmajā instancē iesniegto prasības pieteikumu;

                  —

                  pakārtoti, noraidīt kā nepamatotu pirmajā instancē iesniegto prasības pieteikumu; un katrā ziņā

                  —

                  piespriest prasītājai [pirmajā instancē] atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas un pirmās instances tiesvedībās.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda četrus apelācijas sūdzības pamatus.
      Pirmkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu saistībā ar pirmajā instancē iesniegtā prasības pieteikuma pieņemamību un iedarbīgumu.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdas attiecībā uz maksājumu iekasēšanas kvalificēšanu kā veiktu ar “atpakaļejošu spēku”.
      Treškārt, Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (1) 8. panta 1., 9. un 10. punktu un 10. panta 5. punktu un Regulas (EK) Nr. 597/2009 (2) 13. panta 1., 9. un 10. punktu un 16. panta 5. punktu, secinot, ka maksājumu iekasēšana par importiem, ar kuriem nav izpildītas saistības, nav iespējama.
      Ceturtkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu Regulas (EK) Nr. 1225/2009 14. panta 1. punkta un Regulas (EK) Nr. 597/2009 24. panta 1. punkta interpretācijā, secinot, ka Padomei nav bijis juridiskā pamata noteikt, ka vienmēr, kad Komisija atzīst saistību rēķinu par nederīgu, ir jāiekasē maksājums.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51. lpp.).

         (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 597/2009 (2009. gada 11. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 188, 93. lpp.).


title: Lieta C-441/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 21. septembrī Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-110/17 Jiangsu Seraphim Solar System/Komisija

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/22

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 21. septembrī Eiropas Savienības Padome iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-110/17 Jiangsu Seraphim Solar System/Komisija
      (Lieta C-441/20 P)
      (2020/C 378/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: H. Marcos Fraile, pārstāvis, N. Tuominen, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd, Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  noraidīt pirmajā instancē iesniegto prasības pieteikumu atcelt apstrīdēto regulu;

                  —

                  piespriest prasītājai [pirmajā instancē] atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedībā.

            Pakārtoti –

                  —

                  nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā;

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nospriežot, ka prasības pieteikums ir pieņemams.
      Prasītājai ir jāpierāda locus standi saskaņā ar LESD 263. pantu, it īpaši tiešo skārumu un interesi celt prasību par apstrīdētās regulas (1) 2. pantu. Šos antidempinga maksājumus, kurus ir jāmaksā kā juridiskās sekas tam, ka rēķini ir atzīti par spēkā neesošiem, valsts muitas iestādēm nav parādā prasītāja, bet gan cits uzņēmums, Seraphim Solar System GmbH. Tādējādi Padome uzskata, ka prasītāja nav pierādījusi tiešo skārumu un interesi celt prasību un Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, nospriežot, ka tā ir to pierādījusi.
      Turklāt prasītājai ir iestājies noilgums celt iebildi par prettiesiskumu saskaņā ar LESD 277. pantu, piemērojot Eiropas Savienības Tiesas (turpmāk tekstā – “Tiesa”) judikatūru lietā TWD Textilwerke Deggendorf and Nachi Europe.
      Visbeidzot, prasību par Regulu Nr. 1238/2013 (2) un Regulu Nr. 1239/2013 (3) pieņemamība ir arī pilnīgi skaidri balstīta uz SolarWorld judikatūru, kurā tika nospriests, ka Regulas Nr. 1238/2013 3. pants un Regulas Nr. 1239/2013 2. pants nevar tikt atrauts no šo regulu pārējās daļas.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, konstatējot, ka pamatregulu 8. un 13. pants “izsmeļ” iespēju iekasēt maksājumus par importu, saistībā ar kuru ir neizpildītas saistības, un jebkura cita pieeja ir kvalificējama kā maksājumu iekasēšana ar “atpakaļejošu spēku”.
      Vispārējā tiesas uzskats ir balstīts uz pamatregulu kļūdainu izpratni. Pamatregulu 10. panta 5. punkts un 16. panta 5. punkts kopumā attiecas uz sekām, kādas ir konstatējumam, ka ir neizpildītas saistības. Tas ir līdzvērtīgi “atpakaļejošam spēkam pamatregulu izpratnē”, t.i., galīgo antidempinga maksājumu/kompensācijas maksājumu uzlikšana ne vēlāk kā 90 dienas no pagaidu pasākumu piemērošanas importam, kas ir pakļauts reģistrācijai saskaņā ar pamatregulu 14. panta 5. punktu un 24. panta 5. punktu.
      Aplūkojamais gadījums, t.i. saistību neizpildīšana un tās sekas ir acīmredzami cita rakstura. Ar pamatregulu 10. panta 5. punktu un 16. panta 5. punktu uzliktais vienīgais ierobežojums ir tāds, ka šāda ar atpakaļejošu spēku veikta iekasēšana nav piemērojama importam, kas veikts 90 dienu atpakaļejošā spēka laikposmā pirms saistību neizpildes vai atteikšanās no saistībām.
      Turklāt nevar būt nekāda atpakaļejoša spēka, ja maksājumi ir uzliktu no sākuma un ir paredzēts tikai viens izņēmums no to iekasēšanas. Patiešām, ar saistību uzņemšanos ražotājs eksportētājs izvairās no attiecīgo maksājumu piemērošanas, ja ir izpildīti nosacījumi, lai būtu šāds rezultāts. Tomēr vienmēr radīsies muitas parāds, ja deklarētājs ir izvēlējies laist brīvā apgrozībā preces, t.i., bez antidempinga maksājuma iekasēšanas, un ir konstatēts, ka nav izpildīts viens vai vairāki šo saistību nosacījumi.
      Treškārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, konstatējot, ka ar pamatregulu 14. panta 1. punktu un 24. panta 1. punktu Padomei nav atļauts izveidot saistību uzraudzības sistēmu, kas ietver rēķinu atzīšanu par nederīgiem.
      Ar pamatregulu 14. panta 1. punktu un 24. panta 1. punktu Padomei tiek sniegtas ļoti plašas pilnvaras, pieņemot regulas, ar kurām tiek uzlikti maksājumi, kā to ir izskaidrojusi Tiesa spriedumā Deichmann. Tādēļ Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, konstatējot, ka Padomei nav pilnvaru izveidot saistību uzraudzības sistēmu, kas ietver rēķinu atzīšanu par nederīgiem.
      Vispārējā tiesas nostāja ir pretrunā likumdevēja nodomam. ES tiesībām nav pamatojuma tik plašai tirgus dalībnieka aizsardzībai, kurš nepilda pienākumus, kurus ir labprātīgi uzņēmies, un, gluži kā šajā lietā, pat neapstrīd, ka šāda neizpilde ir notikusi. Šī nostāja ir arī stingrāka par to, ka ir pieprasīta saskaņā ar Pasaules tirdzniecības organizācijas (turpmāk tekstā – “PTO”) tiesībām, tādējādi radot ES nelabvēlīgāku situāciju salīdzinājumā ar tirdzniecības partneriem no citām PTO dalībvalstīm.
      Turklāt pārsūdzētais spriedums padara saistības nesamērīgi riskantas Komisijai. Saistību uzņemšanās ietver risku no ES puses, kā arī grūtības uzraudzīt saistības. Faktiski puses, kas uzņemas saistības, primārais pienākums ir sadarboties ar Komisiju un tādējādi nodrošināt saistību pienācīgas izpildes sekmīgu uzraudzību. Bez šādas garantijas Komisijai būtu jāuzņemas viss risks, bet ikvienam, kas neizpilda saistības, būtu atļauts saglabāt priekšrocības, kas iegūtas no šādas neizpildes. Šāda interpretācija arī būtu pretrunā ES rūpniecības efektīvai aizsardzībai no kaitējoša dempinga/subsīdijas, kas tiek (pakārtoti) kompensēta ar saistību palīdzību.

         (1)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2016/2146 (2016. gada 7. decembris), ar ko atsauc divu ražotāju eksportētāju saistību pieņemšanu, kura izdarīta saskaņā ar Īstenošanas lēmumu 2013/707/ES, ar ko apstiprina tādu saistību pieņemšanu, kuras piedāvātas saistībā ar antidempinga un antisubsidēšanas procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu galīgo pasākumu piemērošanas periodā (OV 2016, L 333, 4. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 1238/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīta kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu (OV 2013, L 325, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 1239/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas (OV 2013, L 325, 66. lpp.).


title: Lieta T-437/16: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Itālija/Komisija (Valodu lietojums – Paziņojums par atklāto konkursu administratoru revīzijas jomā pieņemšanai darbā – Valodu zināšanas – Otrās konkursa valodas izvēles ierobežošana ar angļu, franču un vācu valodu – Saziņas valoda – Regula Nr. 1 – Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts – Diskriminācija valodas dēļ – Attaisnojums – Dienesta intereses – Samērīgums)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/25

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Itālija/Komisija
      (Lieta T-437/16) (1)

      (Valodu lietojums - Paziņojums par atklāto konkursu administratoru revīzijas jomā pieņemšanai darbā - Valodu zināšanas - Otrās konkursa valodas izvēles ierobežošana ar angļu, franču un vācu valodu - Saziņas valoda - Regula Nr. 1 - Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts - Diskriminācija valodas dēļ - Attaisnojums - Dienesta intereses - Samērīgums)
      (2020/C 378/28)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Gattinara un D. Milanowska)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: L. Aguilera Ruiz)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru lūdz atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/322/16, lai izveidotu rezerves sarakstus administratoriem revīzijas jomā (AD 5/AD 7) (OV 2016, C 171 A, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/322/16, lai izveidotu rezerves sarakstus administratoriem revīzijas jomā (AD 5/AD 7).

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Itālijas Republikas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta T-745/17: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Kerkosand/Komisija (Valsts atbalsts – Atbalsts ieguldījumu projektam Slovākijas rietumos – Reģionālā ieguldījuma atbalsts – Sūdzības noraidīšana – Lēmums neizteikt iebildumus – Atbrīvojuma nosacījumi – Regulas (ES) Nr. 651/2014 14. pants – Komisijas kontroles pilnvaru apjoms – Reģionālā atbalsta pamatnostādnes 2014. – 2020. gadam – MVU jēdziens – Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 3. panta 2. un 3. punkts – Dati, ko izmanto darbinieku skaita un finanšu rādītāju noteikšanai, un atskaites periods – Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 4. pants – Šaubas par atbalsta saderību ar iekšējo tirgu – Regulas (ES) 2015/1589 4. panta 4. punkts – Nopietnas grūtības)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/26

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Kerkosand/Komisija
      (Lieta T-745/17) (1)

      (Valsts atbalsts - Atbalsts ieguldījumu projektam Slovākijas rietumos - Reģionālā ieguldījuma atbalsts - Sūdzības noraidīšana - Lēmums neizteikt iebildumus - Atbrīvojuma nosacījumi - Regulas (ES) Nr. 651/2014 14. pants - Komisijas kontroles pilnvaru apjoms - Reģionālā atbalsta pamatnostādnes 2014. – 2020. gadam - MVU jēdziens - Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 3. panta 2. un 3. punkts - Dati, ko izmanto darbinieku skaita un finanšu rādītāju noteikšanai, un atskaites periods - Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 4. pants - Šaubas par atbalsta saderību ar iekšējo tirgu - Regulas (ES) 2015/1589 4. panta 4. punkts - Nopietnas grūtības)
      (2020/C 378/30)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kerkosand spol. s r. o. (Šajdikove Humence, Slovākija) (pārstāvji: A. Rosenfeld un C. Holtmann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Blanck un A. Bouchagiar)

         Priekšmets

      Par prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2017) 5050 final (2017. gada 20. jūlijs) par ieguldījumu atbalstu Slovākijas kvarca smilšu ražotājiem NAJPI a. s. (SA.38121 (2016/FC) – Slovākija) (OV 2017, C 336, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas Lēmumu C(2017) 5050 final (2017. gada 20. jūlijs) par ieguldījumu atbalstu Slovākijas kvarca smilšu ražotājiem NAJPI a. s. [SA.38121 (2016/FC) – Slovākija].

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 42, 5.2.2018.


title: Lieta T-143/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Société générale/ECB (“Ekonomikas un monetārā politika – Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība – Iemaksa noguldījumu garantiju sistēmā vai vienotajā noregulējuma fondā neatsaucamu maksājumu saistību veidā – ECB uzticētie uzdevumi – ECB īpašās uzraudzības pilnvaras – Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 16. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts – Pasākums, kurā paredzēta vēl nenokārtoto neatsaucamo maksājumu saistību kumulatīvās summas atskaitīšana no pirmā līmeņa pamata kapitāla – Individuālas pārbaudes neesamība”)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/27

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Société générale/ECB
      (Lieta T-143/18) (1)

      (“Ekonomikas un monetārā politika - Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība - Iemaksa noguldījumu garantiju sistēmā vai vienotajā noregulējuma fondā neatsaucamu maksājumu saistību veidā - ECB uzticētie uzdevumi - ECB īpašās uzraudzības pilnvaras - Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta f) apakšpunkts un 16. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkta d) apakšpunkts - Pasākums, kurā paredzēta vēl nenokārtoto neatsaucamo maksājumu saistību kumulatīvās summas atskaitīšana no pirmā līmeņa pamata kapitāla - Individuālas pārbaudes neesamība”)
      (2020/C 378/31)
      Tiesvedības valoda –franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Société générale (Parīze, Francija) (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji: E. Koupepidou, R. Bax un F. Bonnard)

         Priekšmets

      Prasība ir balstīta uz LESD 263. pantu un ar to tiek lūgts daļēji atcelt, pirmkārt, ECB 2017. gada 19. decembra lēmumu ECB/SSM/2017–O2RNE8IBXP4R0TD8PU41/174 un, otrkārt, ECB 2019. gada 14. februāra lēmumu ECB-SSM-2019-FRSOG-10.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2017. gada 19. decembra lēmuma ECB/SSM/2017-O2RNE8IBXP4R0TD8PU41/174 5. punktu un tā A pielikuma 3. pantu, un ECB 2019. gada 14. februāra lēmuma ECB-SSM-2019-FRSOG-10 5. punktu, kā arī tā pielikuma 3. pantu, ciktāl tie attiecas uz Société générale.

                  2)

                  ECB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta T-50/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (“Dayaday”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Dayaday” reģistrācijas pieteikums – Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “DAYADAY” un “dayaday” – Relatīvi atteikuma pamati – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Sajaukšanas iespēja – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts) – Reputācija – Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/29

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Casual Dreams/EUIPO – López Fernández (“Dayaday”)
      (Lieta T-50/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Dayaday” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “DAYADAY” un “dayaday” - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts) - Reputācija - Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas)
      (2020/C 378/34)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Casual Dreams, SLU (Manresa, Spānija) (pārstāve: A. B. Padial Martínez, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: H. O’Neill)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 16. novembra lēmumu lietā R 2097/2018-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Casual Dreams un M. López Fernández.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2018. gada 16. novembra lēmumu lietā R 2097/2018-5, ciktāl tas attiecas uz šādām precēm:

                              —

                              “polarizētās brilles”, “sniega aizsargbrilles”, “velosipēdistu brilles”, “sporta brilles”, “peldbrilles”, kuras ietilpst 9. klasē;

                              —

                              “mazās salvetes higiēnai”, “tekstilpreces un izstrādājumi no tekstilmateriālu aizstājējiem”, “austie audumi”“tekstils, kas nav ietverts citās klasēs”, kuras ietilpst 24. klasē.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 103, 18.3.2019.


title: Lieta T-144/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Kludi/EUIPO – Adlon Brand (“ADLON”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ADLON” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ADLON” – Agrākas preču zīmes reputācijas pierādījums – Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikums (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 7. pants) – Likuma piemērošana laikā – Dokumentu novēlota iesniegšana – Apelācijas padomes rīcības brīvība – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkts – Relatīvs atteikuma pamats – Kaitējums reputācijai – Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts – Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Kludi/EUIPO – Adlon Brand (“ADLON”)
      (Lieta T-144/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ADLON” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ADLON” - Agrākas preču zīmes reputācijas pierādījums - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikums (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 7. pants) - Likuma piemērošana laikā - Dokumentu novēlota iesniegšana - Apelācijas padomes rīcības brīvība - Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkts - Relatīvs atteikuma pamats - Kaitējums reputācijai - Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts - Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas)
      (2020/C 378/35)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kludi GmbH & Co. KG (Menden, Vācija) (pārstāvis: A. Zafar, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Fischer un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Adlon Brand GmbH & Co. KG (Düren, Vācija) (pārstāvji: P. Baronikians, E. Saarmann un N. Dimmler, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 26. novembra lēmumu lietā R 1500/2018-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Adlon Brand un Kludi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Kludi GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-187/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Glaxo Group/EUIPO (Purpurkrāsas tonis) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes, ko veido purpurkrāsas tonis, reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība – Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Glaxo Group/EUIPO (Purpurkrāsas tonis)
      (Lieta T-187/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības preču zīmes, ko veido purpurkrāsas tonis, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts)
      (2020/C 378/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājā: Glaxo Group Ltd (Brentforda, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, un R. Jacob, solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Hanne un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 1870/2017-1 attiecībā uz pieteikumu par apzīmējuma, ko veido purpurkrāsas tonis, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Glaxo Group Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta T-589/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Gothe un Kunz/EUIPO – Aldi Einkauf (“FAIR ZONE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FAIR ZONE” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “FAIR” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/31

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Gothe un Kunz/EUIPO – Aldi Einkauf (“FAIR ZONE”)
      (Lieta T-589/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FAIR ZONE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “FAIR” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 378/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Oliver Gothe (Ķelne, Vācija) un Martin Kunz (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: K. Kruse, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Fischer)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Esene, Vācija) (pārstāvji: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un M. Minkner, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 3. jūlija lēmumu lietā R 2253/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Aldi Einkauf, no vienas puses, un Gothe un Kunz, no otras puses.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Oliver Gothe un Martin Kunz atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 337, 7.10.2019.


title: Lieta T-625/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Daw/EUIPO (“SOS Innenfarbe”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SOS Innenfarbe” reģistrācijas pieteikums – Absolūti atteikuma pamati – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Aprakstošs raksturs – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/31

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Daw/EUIPO (“SOS Innenfarbe”)
      (Lieta T-625/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SOS Innenfarbe” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Aprakstošs raksturs - Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
      (2020/C 378/38)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daw SE (Ober-Ramstadt, Vācija) (pārstāvis: A. Haberl, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 18. jūlija lēmumu lietā R 277/2019-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “SOS Innenfarbe” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Daw SE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta T-669/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Novomatic/EUIPO – Brouwerij Haacht (“PRIMUS”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PRIMUS” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “PRIMUS” – Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “PRIMUS” – Relatīvs atteikuma pamats – Kaitējums reputācijai – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/32

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Novomatic/EUIPO – Brouwerij Haacht (“PRIMUS”)
      (Lieta T-669/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PRIMUS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “PRIMUS” - Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “PRIMUS” - Relatīvs atteikuma pamats - Kaitējums reputācijai - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts)
      (2020/C 378/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austrija) (pārstāvis: W. Mosing, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: L. Rampini)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Brouwerij Haacht NV (Boortmeerbeek, Beļģija) (pārstāvji: G. Glas un E. Taelman, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 19. jūlija lēmumu lietā R 2528/2018-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Brouwerij Haacht un Novomatic.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Novomatic AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-879/19: Prasība, kas celta 2020. gada 9. septembrī – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (“Dr. Jacob’s essentials”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Dr. Jacob’s essentials” reģistrācijas pieteikums – Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “COMPAL ESSENCIAL” – Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “FRUTA essencial”, “COMPAL essencial” un “Compal FRUTA essencial” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/33

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. septembrī – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (“Dr. Jacob’s essentials”)
      (Lieta T-879/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Dr. Jacob’s essentials” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “COMPAL ESSENCIAL” - Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “FRUTA essencial”, “COMPAL essencial” un “Compal FRUTA essencial” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 378/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugāle) (pārstāve: A. de Sampaio, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Söder un V. Ruzek)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ludwig Manfred Jacob (Heidesheim, Vācija) (pārstāvis: W. Berlit, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 1025/2019-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sumol + Compal Marcas un L. M. Jacob.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Sumol + Compal Marcas, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 61, 24.2.2020.


title: Lieta T-81/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Klose/EUIPO (Taisnstūra ar trīs krāsainiem segmentiem attēls) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kurā attēlots taisnstūris ar trīs krāsainiem segmentiem, reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/33

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra spriedums – Klose/EUIPO (Taisnstūra ar trīs krāsainiem segmentiem attēls)
      (Lieta T-81/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kurā attēlots taisnstūris ar trīs krāsainiem segmentiem, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 378/41)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Anne-Marie Klose (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: I. Seher, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Söder)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 12. decembra lēmumu lietā R 1955/2019-2 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma, kurā attēlots taisnstūris ar trīs krāsainiem segmentiem, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Anne-Marie Klose atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 114, 6.4.2020.


title: Lieta T-131/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 2. septembra spriedums – IR/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Ierēdņa tiesības un pienākumi – Norīkojums dienesta interesēs – Civildienesta noteikumu 37. panta pirmās daļas a) punkts – Civildienesta noteikumu 38. pants – Atteikums pagarināt norīkojumu – Rūpības pienākums – Tiesības uz aizstāvību)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/34

      Vispārējās tiesas 2020. gada 2. septembra spriedums – IR/Komisija
      (Lieta T-131/20) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Ierēdņa tiesības un pienākumi - Norīkojums dienesta interesēs - Civildienesta noteikumu 37. panta pirmās daļas a) punkts - Civildienesta noteikumu 38. pants - Atteikums pagarināt norīkojumu - Rūpības pienākums - Tiesības uz aizstāvību)
      (2020/C 378/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: IR (pārstāvji: S. Pappas un A. Pappas, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Bohr un I. Melo Sampaio)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Komisijas 2019. gada 2. jūlija lēmumu, ar kuru tika noraidīts Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra (CEDEFOP) pieteikums attiecībā uz prasītāja norīkojuma attiecīgajā dienestā pagarināšanu vēl par vienu gadu, un, otrkārt, 2020. gada 23. janvāra lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja sūdzība par 2019. gada 2. jūlija lēmumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas 2019. gada 2. jūlija lēmumu, ar kuru tika noraidīts Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra (CEDEFOP) pieteikums attiecībā uz prasītāja norīkojuma attiecīgajā dienestā pagarināšanu vēl par vienu gadu.

                  2)

                  Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 11.5.2020.


title: Lieta T-529/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 10. septembra rīkojums – ADESO/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Dotāciju līgumi projektiem “Your Environment is Your Life” un “Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II” – Neatlīdzināmi izdevumi – Paziņojumi par parādu – Apstiprinājuma vēstule – Apstrīdama tiesību akta statuss – Strīda līgumiskais raksturs – Nepārsūdzams akts – Akts, kurš ir saistīts tikai ar līgumiskām attiecībām un no tām nav nodalāms – Nepieņemamība)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/34

      Vispārējās tiesas 2020. gada 10. septembra rīkojums – ADESO/Komisija
      (Lieta T-529/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Dotāciju līgumi projektiem “Your Environment is Your Life” un “Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II” - Neatlīdzināmi izdevumi - Paziņojumi par parādu - Apstiprinājuma vēstule - Apstrīdama tiesību akta statuss - Strīda līgumiskais raksturs - Nepārsūdzams akts - Akts, kurš ir saistīts tikai ar līgumiskām attiecībām un no tām nav nodalāms - Nepieņemamība)
      (2020/C 378/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: African Development Solutions (ADESO) (Nairobi, Kenija) (pārstāvis: R. Martens, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà, M. Ilkova un A. Katsimerou)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumu, kurš ietverts Komisijas 2019. gada 10. maija vēstulē par noteiktu summu atgūšanu, kas samaksātas saskaņā ar dotāciju līgumiem projektiem “Your Environment is Your Life” (FED/2013/313-770) un “Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II” (FED/2013/316-291).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  African Development Solutions (ADESO) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta T-645/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra rīkojums – IMG/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Sadarbība attīstības jomā – Eiropas Savienības budžeta izpilde, īstenojot netiešu pārvaldību – Tiesas sprieduma izpilde – Komisijas vēstule, kurā tiek prasīts iesniegt konkrētus dokumentus – Nepārsūdzams akts – Sagatavojošs tiesību akts – Nepieņemamība – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Cieša saikne ar prasījumiem par atcelšanu – Lis pendens – Nepieņemamība – Formas prasību neievērošana – Reglamenta 76. panta d) punkts – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/35

      Vispārējās tiesas 2020. gada 9. septembra rīkojums – IMG/Komisija
      (Lieta T-645/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Sadarbība attīstības jomā - Eiropas Savienības budžeta izpilde, īstenojot netiešu pārvaldību - Tiesas sprieduma izpilde - Komisijas vēstule, kurā tiek prasīts iesniegt konkrētus dokumentus - Nepārsūdzams akts - Sagatavojošs tiesību akts - Nepieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Cieša saikne ar prasījumiem par atcelšanu - Lis pendens - Nepieņemamība - Formas prasību neievērošana - Reglamenta 76. panta d) punkts - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2020/C 378/44)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: International Management Group (IMG) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: L. Levi un J.-Y. de Cara, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Baquero Cruz un J. Norris)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 18. jūlija vēstuli, ar kuru tā, izpildot 2019. gada 31. janvāra spriedumu International Management Group/Komisija (C-183/17 P un C-184/17 P, EU:C:2019:78), aicina prasītāju iesniegt konkrētus dokumentus, un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājai iespējami nodarīts ar šo vēstuli un Komisijas lēmumiem, kuri ir tikuši atcelti ar minēto spriedumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  International Management Group (IMG) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-512/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. augustā – TrekStor/EUIPO – Zagg (Aizsargvāciņi datoraparatūrai)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/36

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. augustā – TrekStor/EUIPO – Zagg (Aizsargvāciņi datoraparatūrai)
      (Lieta T-512/20)
      (2020/C 378/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TrekStor GmbH (Lorsch, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un N. Willich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zagg Inc. (Soltleiksitija, Jūta, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Eiropas Savienības dizainparaugs Nr. 1 253 876-0001

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 8. jūnija lēmums lietā R 294/2019-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  uzlikt pienākumu EUIPO atzīt strīdus dizainparaugu par spēkā neesošu saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002. 25. panta 1. punkta f) apakšpunktu.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-522/20: Prasība, kas celta 2020. gada 11. augustā – Carpatair/Komisija

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/37

      Prasība, kas celta 2020. gada 11. augustā – Carpatair/Komisija
      (Lieta T-522/20)
      (2020/C 378/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Carpatair SA (Timiş, Rumānija) (pārstāvji – J. Rivas Andrés un A. Manzaneque Valverde, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas lēmumu valsts atbalsta lietā SA.31662 – C-/2011 (ex NN/2011) – ko īstenojusi Rumānija par labu Timišoras starptautiskajai lidostai – Wizz Air;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kuri radušies prasītājai.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvota acīmredzama tiesību kļūda apstrīdētajā lēmumā attiecībā uz 2010. gada Aeronavigācijas informācijas publikācijas (AIP) selektivitāti.

                              —

                              Kā atzinušas Rumānijas tiesas, ar 2010. gada AIP ietvertajām atlaidēm tika piešķirts valsts atbalsts Wizz Air Timišoras lidostā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda faktu vērtējumā un tiesību kļūda attiecībā uz secinājumu, ka vienošanās starp lidostas pārvaldītāju un Wizz Air rezultātā pēdējai minētajai netika piešķirtas nepamatotas priekšrocības.

                              —

                              Pirmkārt, lidostas pārvaldītāja rīcība nav salīdzināma ar privāta tirgus ekonomikas dalībnieka rīcību. Otrkārt, Komisija vienošanās nepareizi izvērtēja kā izolētus faktus un neņēma vērā Tirgus ekonomikas dalībnieka testam (TED tests) būtiskus elementus. Vienošanos noslēgšanas laikā jau paredzamas notikumu attīstības rezultātā šīs vienošanās lidostas pārvaldītājam vidējā un ilgtermiņā nebija rentablas.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvota tiesību kļūda, Komisijai nepildot savu rūpības pienākumu attiecībā uz prasītājas apgalvojumu par diskriminējošām cenām Timišoras lidostā.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta tiesību kļūda, neņemot vērā valsts atbalstu, kas Wizz Air tika piešķirts kā drošības maksas atlaide.


title: Lieta T-540/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. augustā – Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Komisija

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/38

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. augustā – Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Komisija
      (Lieta T-540/20)
      (2020/C 378/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (Ain Sukhna, Ēģipte) (pārstāvji: B. Servais un V. Crochet, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 263. panta ceturto daļu, un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/870 (2020. gada 24. jūnijs), ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu kompensācijas maksājumu, kas noteikts Ēģiptes izcelsmes nepārtrauktās stikla elementāršķiedras izstrādājumu importam, un piemēro galīgo kompensācijas maksājumu Ēģiptes izcelsmes nepārtrauktās stikla elementāršķiedras izstrādājumu reģistrētajam importam, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai un ikvienai personai, kurai tiktu atļauts iestāties lietā atbildētājas prasījumu atbalstam, atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums kompensēt Ķīnas valsts iestāžu veikto finansiālo ieguldījumu prasītājā ir pretrunā pamatregulas 2. panta a) un b) punktam, 3. panta 1. punkta a) apakšpunktam, 4. panta 2. un 3. punktam un 28. pantam un ka tajā nav ievērotas Ēģiptes valdības tiesības uz aizstāvību.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas lēmumu attiecībā uz zemes piešķiršanu prasītājai nav ievērotas prasītājas tiesības uz aizstāvību un ka ir pārkāpts pamatregulas 30. pants, kā arī tās 3. panta 2. punkts, 5. pants un 6. panta d) punkts.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums kompensēt ievedmuitas nodokļa atlaižu shēmas piemērošanu prasītājas vajadzībām stikla elementāršķiedras izstrādājumiem ir pretrunā pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktam, 3. panta 2. punktam un 5. pantam.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums kompensēt zaudējumiem no ārvalstu valūtu kursu svārstībām piemērojamo nodokļu režīmu ir pretrunā pamatregulas 3. panta 2. punktam un 4. panta 2. punkta c) apakšpunktam.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas izmantotā cenu samazinājuma starpības aprēķināšanas metodika attiecībā uz prasītāju ir pretrunā pamatregulas 1. panta 1. punktam, 2. panta d) punktam un 8. panta 1., 2. un 5. punktam.


title: Lieta T-565/20: Prasība, kas celta 2020. gada 10. septembrī – TrekStor/EUIPO – Zagg (Aizsargvāciņi datoraparatūrai)

text:
               9.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 10. septembrī – TrekStor/EUIPO – Zagg (Aizsargvāciņi datoraparatūrai)
      (Lieta T-565/20)
      (2020/C 378/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TrekStor GmbH (Bensheima, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un N. Willich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zagg Inc. (Soltleiksitija, Jūta, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Eiropas Savienības dizainparaugs Nr. 1 253 876-0003

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 17. jūnija lēmums lietā R 297/2020-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  uzlikt pienākumu EUIPO pasludināt strīdus dizainparaugu par spēkā neesošu saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta f) apakšpunktu.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums.