title: Lieta C-43/06: Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 27. janvārī

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/12

         Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 27. janvārī
   (Lieta C-43/06)
   (2006/C 86/20)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 27. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Portugāles Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Hans Støvlbæk un Pedro Andrade, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, pieprasīdama, lai citās dalībvalstīs iegūtās arhitekta profesionālās kvalifikācijas īpašnieki, kas nav nevienas citas dalībvalsts kolēģijas locekļi, kārtotu iestāšanās eksāmenu Portugāles Arhitektu kolēģijā, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīva 85/384/EEK (1);

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ir cēlusi prasību pret Portugāles Republiku par valsts pienākumu neizpildi, jo tā nav pilnībā izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīva 85/384.
   Lai arī minētā Direktīva tika īstenota ar 1990. gada 8. janvāra dekrētu-likumu Nr. 14/90, 1998. gada 3. jūlija dekrēta-likuma Nr. 176/98 publicēšana bija solis atpakaļ.
   Saskaņā ar dekrētu-likumu Nr. 176/98 Portugāles Arhitektu kolēģija arhitektiem, kas savu kvalifikāciju apliecinošo dokumentu ir ieguvuši citas dalībvalstīs, bet nav attiecīgās [arhitektu] kolēģijas locekļi, pieprasa kārtot iestāšanās eksāmenu.
   Citu dalībvalstu arhitektiem, kas nav attiecīgo [arhitektu] kolēģiju locekļi, tādējādi uzņemējā dalībvalstī ir jākārto eksāmeni, jo, ja viņi nav Portugāles Arhitektu kolēģijas locekļi, viņi nevar praktizēt Portugālē.
   Komisija uzskata, ka šāda situācija ir nelikumīga, jo tā ir pretrunā ar Direktīvu 85/384. Šī Direktīva, pretēji Portugāles valstij, nenošķir akadēmisku un profesionālu kvalifikāciju apliecinošus dokumentus. Kvalifikāciju apliecinošu dokumentu atzīšana sektorālās kārtības jomā ir automātiska. Ja izglītība atbilst Direktīvas 85/384 3. un 4. panta prasībām, dalībvalstij ir jāatzīst kvalifikāciju apliecinošais dokuments un jāļauj no citam dalībvalstīm nākošiem arhitektiem veikt darbību ar arhitekta nosaukumu.

      (1)  Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīva 85/384/EEK par arhitektu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus (OV L 223, 15. lpp.)


title: Lieta C-440/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. oktobrī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)/Finanzamt Hamburg-Bergedorf

text:
               15.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. oktobrī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)/Finanzamt Hamburg-Bergedorf

   (Lieta C-440/12)
   2012/C 389/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāja: Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)

      Atbildētāja: Finanzamt Hamburg-Bergedorf

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 401. pants (lasot to kopā ar šīs direktīvas 135. panta 1. punkta i) apakšpunktu) ir jāinterpretē tādējādi, ka pievienotās vērtības nodoklis un valsts īpašā nodeva par azartspēlēm drīkst tikt iekasēti tikai alternatīvi, nevis kumulatīvi?

               2)

               Tikai, ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:
               Ja saskaņā ar valsts tiesību aktiem tiek iekasēts gan pievienotās vērtības nodoklis, gan arī īpašā nodeva par azartspēlēm, vai tā rezultātā nerodas situācija, ka pievienotās vērtības nodoklis netiek iekasēts vai īpašā nodeva netiek iekasēta, vai arī lēmums par to, kurš no abiem nodokļiem nedrīkst tikt iekasēts, ir atkarīgs no valsts tiesībām?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/112 1. panta 2. punkta pirmais teikums un 73. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāda valsts tiesību norma vai prakse, saskaņā ar kuru, ekspluatējot spēļu automātus, ar kuriem var iegūt laimestu, attiecīgā automāta kases saturs (“elektroniski uzskaitītie naudas līdzekļi kasē”) tiek ņemts par pamatu summai, kurai uzliek nodokli, pēc tam, kad ir beidzies konkrēts laikposms?

               4)

               Tikai, ja atbilde uz 3. jautājumu ir apstiprinoša:
               Kā citādā gadījumā ir jānosaka summa, kurai uzliek nodokli?

               5)

               Vai Direktīvas 2006/112 1. panta 2. punkta pirmais teikums un 73. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums pievienotās vērtības nodokļa iekasēšanai ir tas, ka uzņēmējs var novirzīt pievienotās vērtības nodokli uz pakalpojuma saņēmēju? Ko šādā gadījumā nozīmē novirzāmība? Vai novirzāmībai it īpaši ir raksturīga attiecīgi augstākas cenas par preci vai pakalpojumu juridiskā pieļaujamība?

               6)

               Tikai, ja nosacījums ir 5. jautājumā minētā augstākas cena juridiskā pieļaujamība:
               Vai Direktīvas 2006/112 1. panta 2. punkta pirmais teikums un 73. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka noteikumi, kas ierobežo atlīdzību par precēm vai pakalpojumiem, kuri ir apliekami ar pievienotās vērtības nodokli, saskaņā ar Savienības tiesībām ir jāpiemēro tā, lai noteiktā atlīdzība nozīmētu, ka pievienotās vērtības nodoklis ir nevis ietverts tajā, bet gan pieskaitīts tai, pat ja atbilstoši formulējumam atlīdzību regulējošās valsts tiesību normās tas nav skaidri paredzēts?

               7)

               Tikai, ja atbilde uz 5. jautājumu ir apstiprinoša, uz 6. jautājumu — noliedzoša un uz 3. jautājumu — noliedzoša:
               Vai šajā gadījumā pievienotās vērtības nodoklis nav jāiekasē no visa ienākuma no spēļu automātiem vai tikai no tā daļas, kuras novirzīšana nav iespējama, un kā šī daļa ir nosakāma — piemēram, ņemot vērā ienākumu no spēles, kurā likme nevarētu tikt paaugstināta, vai arī ņemot vērā ienākumu no spēles, kurā kases saturs stundā nevarētu tikt palielināts?

               8)

               Vai Direktīvas 2006/112 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts noteikumi par nesaskaņotu nodevu, saskaņā ar kuriem maksājamais pievienotās vērtības nodoklis tiek pieskaitīts precīzi minētajai nodevai?

               9)

               Tikai, ja atbilde uz 8. jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai pievienotās vērtības nodokļa pieskaitīšana valsts nodevai, kas nav saskaņota un kuru uzliek uzņēmējiem, rada situāciju, ka pievienotās vērtības nodoklis nevar tikt iekasēts no to konkurentiem, kuriem ir jāmaksā nevis šī, bet gan cita īpaša nodeva un attiecībā uz kuriem šāda pieskaitīšana nav paredzēta?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-410/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 12. maija spriedums — Jurado Hermanos/ITSB (JURADO) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiska preču zīme JURADO — Preču zīmes īpašnieka pagarināšanas pieprasījuma neesamība — Preču zīmes izslēgšana no reģistra pēc reģistrācijas izbeigšanās — Lūgums par restitutio in integrum, ko iesniedzis ekskluzīvais licenciāts)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/37

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 12. maija spriedums — Jurado Hermanos/ITSB (JURADO)
   (lieta T-410/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiska preču zīme “JURADO” - Preču zīmes īpašnieka pagarināšanas pieprasījuma neesamība - Preču zīmes izslēgšana no reģistra pēc reģistrācijas izbeigšanās - Lūgums par restitutio in integrum, ko iesniedzis ekskluzīvais licenciāts)
   2009/C 153/71
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jurado Hermanos, SL, Alikante [Alicante] (Spānija) (pārstāvis — K. Martins Alvaress [C. Martín Álvarez], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — P. Lopesa Fernandesa de Korresa [P. López Fernández de Corres] un O. Montalto [O. Montalto])

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 3. septembra lēmumu (lieta R 866/2007-2) attiecībā uz prasītāja iesniegtu lūgumu par restitutio in integrum

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Jurado Hermanos, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tiesāšanās izdevumus par pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 8, 12.01.2008.


title: Lieta C-303/09: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 14. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Atbalsts uzņēmumiem, kas investē pašvaldībās, ko skārušas dabas katastrofas 2002. gadā — Atgūšana)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/3

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 14. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-303/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Atbalsts uzņēmumiem, kas investē pašvaldībās, ko skārušas dabas katastrofas 2002. gadā - Atgūšana)
   2011/C 269/04
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn, V. Di Bucci un E. Righini)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, D. Del Gaizo un P. Gentili, advokāti)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu pasākumu neveikšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmuma 2005/315/EK par atbalsta shēmu, ko Itālija ieviesusi attiecībā uz uzņēmumiem, kuri investē pašvaldībās, ko nopietni skārušas dabas katastrofas 2002. gadā (izziņots ar dokumenta numuru C(2004) 3893) (OV L 100, 46. lpp.), 2., 5. un 6. panta prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzētajos termiņos neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai no atbalsta saņēmējiem atgūtu visus atbalstus, kas piešķirti saskaņā ar valsts atbalsta shēmu, kas ar Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu 2005/315/EK par atbalsta shēmu, ko Itālija ieviesusi attiecībā uz uzņēmumiem, kuri investē pašvaldībās, ko nopietni skārušas dabas katastrofas 2002. gadā, atzīta par prettiesisku un nesaderīgu ar kopējo tirgu, Itālijas Republika nav izpildījusi šī lēmuma 5. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta C-16/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 14. septembra spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo n° 4 de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – María Elena Pérez López/Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 3. – 5. klauzula — Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi sabiedrības veselības jomā — Pasākumi, kuru mērķis ir novērst secīgu uz noteiktu laiku nodibinātu darba tiesisko attiecību ļaunprātīgu izmantošanu — Sankcijas — Darba tiesisko attiecību pārkvalificēšana — Tiesības uz atlīdzinājumu

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/12

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 14. septembra spriedums (Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – María Elena Pérez López/Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

   (Lieta C-16/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 3. – 5. klauzula - Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi sabiedrības veselības jomā - Pasākumi, kuru mērķis ir novērst secīgu uz noteiktu laiku nodibinātu darba tiesisko attiecību ļaunprātīgu izmantošanu - Sankcijas - Darba tiesisko attiecību pārkvalificēšana - Tiesības uz atlīdzinājumu)
   (2016/C 419/14)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: María Elena Pérez López

      Atbildētājs: Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā, ka tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais attiecīgās dalībvalsts iestādes piemēro tā, ka:

                           —

                           secīgu uz noteiktu laiku veiktu iecelšanu amatā atjaunošana sabiedrības veselības nozarē tiek uzskatīta par attaisnotu ar “objektīviem iemesliem” minētās klauzulas izpratnē, pamatojoties uz to, ka šīs iecelšanas amatā ir veiktas saskaņā ar tiesību normām, kas ļauj tās atjaunot, lai nodrošinātu kāda konkrēta īslaicīga, gadījuma vai ārkārtas rakstura darba veikšanu, lai gan patiesībā šīs vajadzības ir pastāvīgas un ilgstošas;

                           —

                           kompetentajai administrācijai nav nekāda pienākuma izveidot pastāvīgas amata vietas, lai izbeigtu specializētā dienesta gadījuma darba izpildei nodarbināto līdzstrādnieku nodarbināšanu, un tai ir ļauts izveidotās pastāvīgās amata vietas aizpildīt, pieņemot darbā “pagaidu” darbiniekus, tādējādi ļaujot turpināties darba ņēmēju nedrošības situācijai, lai gan attiecīgajā valstī šajā nozarē ir strukturāls štata darbinieku amata vietu trūkums;

               2)

               Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Direktīvas 1999/70 pielikumā, 5. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tai principā nav pretrunā tādi valsts tiesību akti, kuros ir noteikts, ka darba attiecībām jābeidzas uz noteiktu laiku veiktajā iecelšanā paredzētajā termiņā un ka ir jāsamaksā visi prasījumi, neliedzot veikt iecelšanu amatā no jauna, ja vien šie tiesību akti neapdraud šā Pamatnolīguma mērķi vai lietderīgo iedarbību, par to gan jāpārliecinās iesniedzējtiesai;

               3)

               atbildēt uz Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid (Madrides Administratīvā tiesa Nr. 4, Spānija) uzdoto ceturto jautājumu acīmredzami nav Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.

      (1)  OV C 96, 23.3.2015.


title: Lieta T-519/09: Prasība, kas celta 2009. gada 23. decembrī — Toshiba /Komisija

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/41

         Prasība, kas celta 2009. gada 23. decembrī — Toshiba/Komisija
   (Lieta T-519/09)
   2010/C 51/77
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Toshiba Corp. (pārstāvji — J. MacLennan, Solicitor, A. Schulz, J. Jourdan un P. Berghe, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas lēmumu par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (Lisabonas līguma 101. pants) un EEZ līguma 53. pantu lietā COMP/C.39129 — Spēka transformatori, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt prasītājai uzlikto naudas sodu;

               —

               pakārtoti, ja apstrīdētais lēmums tiek pilnībā vai daļēji atstāts spēkā, — samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus;

               —

               izdot jebkādu citu rīkojumu, kas vajadzīgs šīs tiesas sprieduma izpildei.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasības pieteikumā prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 7. oktobra lēmumu (Lieta Nr. COMP/C.39129 — Spēka transformatori), ciktāl Komisija atzina, ka prasītāja ir pārkāpusi EKL 81. pantu un EEZL 53. pantu, piedalīdamās tirgus sadalē, apstiprinot Gentlemen’s Agreement starp Eiropas un Japānas spēka transformatoru ražotājiem par katra atbilstošo tirgu ievērošanu un atturēšanos no tirdzniecības šajos tirgos. Pakārtoti, prasītāja lūdz samazināt tai uzliktā naudas soda apmēru.
   Prasības pamatojumā prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija nav atbilstoši pastāvošajām juridiskajām prasībām pierādījusi, ka pastāv Gentlemen’s Agreement vai arī jebkāda vienošanās vai saskaņota darbība starp Eiropas un Japānas spēka transformatoru ražotājiem un ka prasītāja tajā ir piedalījusies.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi jurisdikciju pār apgalvoto Gentlemen’s Agreement, pat ja quod non tas tiktu pierādīts. Tā norāda, ka ļoti lielo šķēršļu tirgus piekļuvei dēļ šāda vienošanās nevarēja radīt tūlītēju un būtisku ietekmi uz ES konkurenci vai uz tirdzniecības veidu dalībvalstu starpā.
   Trešajā pamatā, kas izvirzīts pakārtoti, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu lēmumā par pārkāpuma un prasītājas dalības tajā ilgumu. Tā norāda, ka Komisija nav pierādījusi, ka dažu sanāksmju mērķis vai sekas bija konkurences traucēšana un ka, piedaloties tajās, prasītāja pārkāpa Eiropas konkurences tiesības.
   Pakārtoti tam, ceturtajā pamatā prasītāja apgalvo, ka, nosakot naudas soda pamata apmēru, Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un faktu vērtējumā. Vispirms tā apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, izvēlēdamās atsauces gadu prasītājas pārdoto preču vērtības aprēķinam, tādējādi atkāpjoties no metodēm, kas paredzētas Pamatnostādnēs naudas soda aprēķināšanai. Turklāt, pēc prasītājas domām, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, neņemdama vērā ļoti lielos šķēršļus piekļuvei Eiropas tirgum, pieņemot, ka Toshiba EEZ tirgū būtu varējusi sasniegt tādu pašu daļu kā pasaules tirgū. Tāpat prasītāja apgalvo, ka Komisija kļūdaini interpretēja Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 18. punktu, lai pamatotu prasītājas EEZ pārdoto preču aplēsto vērtību, pamatojoties uz tās pārdoto preču daudzumu pasaulē, nevis ņemot vērā tikai tos tirgus, kurus esot ietekmējis apgalvotais pārkāpums. Tāpēc prasītāja uzskata, ka tai uzliktais naudas sods ir nesamērīgs.


title: Lieta C-307/07: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 10. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 89/48/EEK — Tādu augstākās izglītības diplomu atzīšana, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību — Tādu diplomu neatzīšana, kas dod pieeju farmaceita profesijai ar specializāciju medicīniskajā bioloģijā — Netransponēšana)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/15

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 10. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-307/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 89/48/EEK - Tādu augstākās izglītības diplomu atzīšana, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību - Tādu diplomu neatzīšana, kas dod pieeju farmaceita profesijai ar specializāciju medicīniskajā bioloģijā - Netransponēšana)
   (2008/C 223/24)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un P. Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvis — L. Fernandes)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19, 16. lpp.), netransponēšana attiecībā uz farmaceita profesiju ar specializāciju klīniskajās analīzēs
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot vajadzīgos pasākumus, lai transponētu Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvu 2001/19/EK attiecībā uz farmaceita profesiju ar specializāciju medicīniskajā bioloģijā, prasības, Portugāles Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007.


title: Lieta T-373/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. septembrī — EOS /ITSB ( PrimeCast )

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 27. septembrī — EOS/ITSB (“PrimeCast”)
   (Lieta T-373/07)
   (2007/C 283/67)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EOS GmbH Electro Optical Systems, Krailinga [Krailling] (Vācija) (pārstāvis — M. Mentjes, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 20. jūlija lēmumu lietā R 333/2005-4, kas prasītājai paziņots pa faksu 2007. gada 27. jūlijā;

               —

               atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. un 5. punktam piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme: “PrimeCast” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 19., 40. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2854677);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-134/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2008. gada 2. aprīļa rīkojumu — J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j. / Hauptzollamt Bremen

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2008. gada 2. aprīļa rīkojumu — J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j./Hauptzollamt Bremen

   (Lieta C-134/08)
   (2008/C 171/21)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.

      Atbildētājs: Hauptzollamt Bremen

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Padomes 2003. gada 8. decembra Regulas (EK) Nr. 2193/2003, ar ko nosaka papildu muitas nodokli dažiem produktiem, kuru izcelsme ir Amerikas Savienotajās Valstīs (1), 4. panta 2. punkts pretēji tā saturam ir interpretējams tādējādi, ka papildu muitas nodokli nepiemēro tiem produktiem, par kuriem var pierādīt, ka pirmās papildu muitas nodokļu piemērošanas dienā tie jau ir ceļā uz Kopienu un to galamērķi nevar mainīt?

      (1)  OV L 328, 3. lpp.


title: Lieta C-469/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — PHARMAKEMPORIKI EMPORIAS KAI DIANOMIS PHARMAKEFTIKON PROIONDON pret GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — PHARMAKEMPORIKI EMPORIAS KAI DIANOMIS PHARMAKEFTIKON PROIONDON pret GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   (Lieta C-469/06)
   (2007/C 20/04)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Efeteio Athinon
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: PHARMAKEMPORIKI EMPORIAS KAI DIANOMIS PHARMAKEFTIKON PROIONDON

      Atbildētāja: GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums pilnā apmērā apmierināt farmaceitisko produktu vairumtirgotāju pasūtījumus, ar mērķi ierobežot attiecīgo uzņēmumu eksporta darbības un tādējādi samazināt zaudējumus, kas tam rodas saistībā ar paralēlo importu, per se ir ļaunprātīga stāvokļa izmantošana EKL 82. panta izpratnē? Vai šī jautājuma risinājumu iespaido apstāklis, ka paralēlā tirdzniecība ir ļoti ienesīga vairumtirgotājiem, tā kā valsts iejaukšanās rezultātā Eiropas Kopienu līmenī pastāv cenu atšķirības, proti, tādēļ, ka farmaceitisko produktu tirgus neatrodas pilnībā atvērtas konkurences apstākļos, bet gan ir raksturojams kā tirgus, kurā lielā mērā pastāv valsts iejaukšanās. Visbeidzot, vai attiecīgās valsts iestādes konkurences jomā var piemērot Kopienu konkurences tiesības tādā pat veidā attiecībā uz tādiem tirgiem, kas darbojas konkurences apstākļos un tirgiem, kuros konkurence ir izkropļota valsts iejaukšanās dēļ?

               2)

               Kā ir jāizvērtē iespējamais ļaunprātīgās izmantošanas gadījums, ja Tiesa nolemj, ka paralēlās tirdzniecības ierobežojums iepriekš minēto iemeslu dēļ ne vienmēr ir ļaunprātīga darbība, ko veic uzņēmums, kas atrodas dominējošā stāvoklī?

         It īpaši:

               2.1

               Vai ir atbilstīgi piemērot kritēriju saistībā ar procentuālo apjomu, par kādu tiek pārsniegts parastais patēriņš valstī, un/vai zaudējumiem, kas rodas dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam, ņemot vērā tā kopējo apgrozījumu un kopējos ienākumus? Gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša, kādā veidā ir jānosaka šī procentuālā apjoma apmērs un nodarīto zaudējumu kopsumma, kas sastāv no procentuālā apgrozījuma un no kopējiem ienākumiem, kuri rodas veicot rīcību, kas ir uzskatāma par ļaunprātīgu rīcību?

               2.2

               Vai ir jāpiemēro pieeja, kas balstās uz iesaistīto interešu izvērtēšanu [līdzsvaru] un, apstiprinošas atbildes gadījumā, kādas intereses ir jāņem vērā saistībā ar šo līdzsvaru?
               Precīzāk:

                           a)

                           vai šajā sakarā ir nozīmīgs apstāklis, ka slimnieks, gala patērētājs, no paralēlās tirdzniecības saņem ierobežotu ekonomisko priekšrocību; un

                           b)

                           vai un kādā apmērā ir jāņem vērā sociālā nodrošinājuma iestāžu interese iegūt lētākus farmaceitiskos produktus?

               2.3

               Kādi papildu kritēriji un nosacījumi ir uzskatāmi par atbilstīgiem šajā gadījumā?


title: Lieta T-106/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. aprīlī — Alcon /ITSB — * Acri . Tec ( BioVisc )

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/19

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. aprīlī — Alcon/ITSB — *Acri.Tec (“BioVisc”)
   (Lieta T-106/07)
   (2007/C 129/34)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alcon, Inc., Hünenberg (Šveice) (pārstāvis — M. Graf, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: *Acri.Tec AG Gesellschaft für ophthalmologische Produkte, Henningsdorf (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 8. februāra lēmumu lietā R 660/2006-2 Alcon, Inc./ITSB (“BioVisc”), ciktāl ar to noraidīti Alcon, Inc. iebildumi par Kopienas preču zīmes “BioVisc ”reģistrācijas pieteikumu 3 651 809;

               —

               noteikt, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs sedz savus un atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: *Acri.Tec AG Gesellschaft für ophthalmologische Produkte

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Bio Visc”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 5. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 651 809

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “PROVISC ”un “DUOVISC”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un iebildumus noraidīt pilnībā

      Izvirzītie pamati: attiecīgās preču zīmes ir iespējams sajaukt, un preces, uz kurām attiecas pieteikums, ir identiskas tām, uz kurām attiecas preču zīme, saskaņā ar kuru celti iebildumi.


title: Lieta C-293/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās (devītā palāta) tiesas 2015. gada 25. marta spriedumu lietā T-556/08 Slovenská pošta/Komisija 2015. gada 15. jūnijā iesniedza Slovenská pošta a.s.

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās (devītā palāta) tiesas 2015. gada 25. marta spriedumu lietā T-556/08 Slovenská pošta/Komisija 2015. gada 15. jūnijā iesniedza Slovenská pošta a.s.

   (Lieta C-293/15 P)
   (2015/C 302/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Slovenská pošta a.s. (pārstāvji – O. W. Brouwer un A. A. J. Pliego Selie, advocaten)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Slovākijas Republika, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., ID Marketing Slovensko s.r.o. (iepriekš – TNT Post Slovensko s.r.o.)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1)

               daļēji vai pilnībā atcelt pārsūdzēto spriedumu un taisīt galīgo spriedumu apelācijā, daļēji vai pilnībā, atceļot apstrīdēto lēmumu, vai, pakārtoti, nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, un

               2)

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā, tostarp to lietas dalībnieku, kas iestājušies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 7. oktobra lēmumu par Slovākijas pasta pakalpojumu tiesisko regulējumu attiecībā uz hibrīdpasta pakalpojumiem C(2008) 5912, kas adresēts Slovākijas Republikai.

      Slovenská pošta a.s. lūdz Tiesai:

               (i)

               Pilnībā vai daļēji atcelt iepriekš minēto Vispārējās tiesas spriedumu uz šādiem pamatiem:

                           1)

                              Pirmais pamats: kļūdas tiesību piemērošanā, kļūdaina pierādījuma standarta piemērošana un pierādīšanas pienākuma nepareiza noteikšana, nospriežot, ka Slovākijas Republika ir pārkāpusi EKL 86. panta 1. punktu, aplūkotu kopā ar 82. pantu;

                                       a)

                                       Kļūdas tiesību piemērošanā, konstatējot, ka ekskluzīvu tiesību piešķiršana pati par sevi jau var būt EKL 86. panta 1. punkta, to aplūkojot kopā ar EKL 82. pantu, pārkāpums;

                                       b)

                                       Kļūdas tiesību piemērošanā, kļūdaina pierādījuma standarta piemērošana un pierādīšanas pienākuma nepareiza noteikšana, konstatējot, ka Slovākijas Republika ir pārkāpusi EKL 86. panta 1. punktu, to aplūkojot kopā ar 82. pantu, jo tā produkciju sniedza tikai gala lietotājiem.

                           2)

                              Otrais pamats: kļūdas tiesību piemērošanā, nepietiekams pārskatīšanas standarts un pierādījumu sagrozīšana, pārskatot un pieņemot attiecīgas tirgus definīcijas, kuras sniegusi Eiropas Savienības Komisija;

                                       a)

                                       Kļūdas tiesību piemērošanā un nepietiekams pārskatīšanas standarts, piekrītot, ka attiecīgais integrēta hibrīdpasta pakalpojumu tirgus var balstīties tikai uz (apgalvoto) pieprasījuma esamību un pakalpojuma sniegšanu;

                                       b)

                                       Pierādījumu sagrozīšana un nepietiekama pārskatīšanas standarta piemērošana, konstatējot, ka tirgū pastāvošo pieprasījumu varētu secināt no Komisijas iesniegtajiem pierādījumiem.

               (ii)

               Taisīt galīgo spriedumu apelācijā, pilnībā vai daļēji atceļot apstrīdēto lēmumu, vai, pakārtoti, nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               (iii)

               Piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā un Tiesā, tostarp personu, kas iestājušās lietā, tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-39/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsākusi Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts atbalsts — LESD 107. panta 1. punkts — Valsts iestāžu īstenota lauksaimniecības zemju pārdošana — Valsts tiesību norma, atbilstoši kurai kompetentās iestādes drīkst iebilst pret lauksaimniecības zemes pārdošanu, ja cena “ievērojami atšķiras” no tirgus vērtības — Priekšrocība atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai — Privātā ieguldītāja kritērijs — “Tirgus vērtības” noteikšana

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsākusi Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG)
   (Lieta C-39/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - Valsts iestāžu īstenota lauksaimniecības zemju pārdošana - Valsts tiesību norma, atbilstoši kurai kompetentās iestādes drīkst iebilst pret lauksaimniecības zemes pārdošanu, ja cena “ievērojami atšķiras” no tirgus vērtības - Priekšrocība atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai - Privātā ieguldītāja kritērijs - “Tirgus vērtības” noteikšana)
   (2015/C 302/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      BVVG Bodenverwertungs und verwaltungs GmbH

   piedaloties: Thomas Erbs, Ursula Erbs, Landkreis Jerichower Land

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 107. panta 1. punkts ir interpretējams tā, ka par “valsts atbalstu” nav kvalificējama tāda valsts tiesību norma, kāda ir pamatlietā, ar kuru, lai nodrošinātu lauku saimniecību interešu aizsardzību, valsts struktūrai ir aizliegts publiskā izsolē pārdot lauksaimniecības zemesgabalu vairāksolītājam, ja kompetentā pārvaldes iestāde uzskata, ka solītā summa ievērojami atšķiras no minētā zemesgabala vērtības, ja vien ar minētās normas piemērošanu tiek panākta cena, kura pēc iespējas līdzinās attiecīgā lauksaimniecības zemesgabala tirgus vērtībai, un tas ir jānoskaidro iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta T-77/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/62

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-77/06) (1)

   (2008/C 301/112)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 96, 22.4.2006.


title: Lieta C-35/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. janvārī iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) — ASS.I.CA. e Krafts Foods Italia SpA/Associazioni fra produttori per la tutela del “Salame Felino ” e a.

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. janvārī iesniedza Corte Suprema di Cassazione (Itālija) — ASS.I.CA. e Krafts Foods Italia SpA/Associazioni fra produttori per la tutela del“Salame Felino”e a.

   (Lieta C-35/13)
   2013/C 86/21
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte Suprema di Cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: ASS.I.CA. — Associazione Industriali delle Carni, Krafts Foods Italia SpA

      Atbildētājas: Associazioni fra produttori per la tutela del «Salame Felino» e a.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Regulas (EEK) Nr. 2081/92 (1) 2. pants jāinterpretē tādējādi, ka netiek pieļauts, ka ražotāju asociācija varētu baudīt tiesības ekskluzīvi Kopienas teritorijā izmantot ģeogrāfiskās cilmes vietas nosaukumu, ko izmanto kādas dalībvalsts teritorijā, lai apzīmētu konkrēta veida desu, ja iepriekš no minētās dalībvalsts nav saņemts juridiski saistošs pasākums, kurā būtu noteiktas ražošanas zonas ģeogrāfiskās robežas, ražošanas regulējums un iespējamās prasības, kurām ražotājiem jāatbilst, lai viņi varētu baudīt tiesības izmantot pašu nosaukumu;

               2)

               kāds, ņemot vērā Padomes Regulas (EEK) Nr. 2081/92 noteikumus, ir režīms, kas Kopienas tirgū un arī dalībvalsts tirgū jāpiemēro ģeogrāfiskās cilmes nosaukumam, kas nav reģistrēts atbilstoši šai regulai.

      (1)  Padomes 1992. gada 14. jūlija Regula (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV L 208, 1. lpp.).


title: Oslo tingrett 2016. gada 21. jūnija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Netfonds Holding ASA m.fl. pret Staten v/Finansdepartementet (Lieta E-8/16)

text:
               23.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/7

         Oslo tingrett2016. gada 21. jūnija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Netfonds Holding ASA m.fl. pret Staten v/Finansdepartementet

   (Lieta E-8/16)
   (2017/C 90/08)
   Oslo tingrett (Oslo apgabaltiesa) 2016. gada 21. jūnija vēstulē, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2016. gada 27. jūnijā, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Netfonds Holding ASA m.fl. pret Staten v/Finansdepartementet par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Likuma par komercbankām 4. iedaļas un tiesību akta par apdrošināšanas darbībām 2-1. iedaļas noteikumi, ko saprot kā prasību, ka trīs ceturtdaļas akciju jaunajās bankās un apdrošināšanas sabiedrībās ir jāparaksta bez preferenciālām tiesībām (akcijas piedāvājot publiski), ir ierobežojums saskaņā ar EEZ līguma 31., 36. vai 40. pantu, ja pieteikums licences saņemšanai ir iesniegts ne tikai nišas darbības nolūkā?

                           a)

                           Ja pieņem, ka noteikumi ir ierobežojums EEZ līguma izpratnē: vai noteikumu mērķis ir likumīgas sabiedriskās intereses?

                           b)

                           Ja pieņem, ka ierobežojuma mērķis ir likumīgas sabiedriskās intereses: vai šāds ierobežojums ir atbilstošs EEZ tiesību aktu nozīmē?

                           c)

                           Ja pieņem, ka ierobežojuma mērķis ir likumīgas sabiedriskās intereses: vai šāds ierobežojums ir nepieciešams EEZ tiesību aktu nozīmē?

               2.

               Vai Likuma par komercbankām 4. iedaļas un tiesību akta par apdrošināšanas darbībām 2-1. iedaļas noteikumi, ko saprot kā prasību, ka trīs ceturtdaļas akciju jaunajās bankās un apdrošināšanas sabiedrībās ir jāparaksta personām, kas nav dibinātāji, ir ierobežojums saskaņā ar EEZ līguma 31., 36. vai 40. pantu, ja pieteikums licences saņemšanai ir iesniegts ne tikai nišas darbības nolūkā?

                           a)

                           Ja pieņem, ka šādi noteikumi ir ierobežojums EEZ līguma izpratnē: vai noteikumu mērķis ir likumīgas sabiedriskās intereses?

                           b)

                           Ja pieņem, ka ierobežojuma mērķis ir likumīgas sabiedriskās intereses: vai šāds ierobežojums ir atbilstošs EEZ tiesību aktu nozīmē?

                           c)

                           Ja pieņem, ka ierobežojuma mērķis ir likumīgas sabiedriskās intereses: vai šāds ierobežojums ir nepieciešams EEZ tiesību aktu nozīmē?

               3.

               Vai izveidotā administratīvā prakse, saskaņā ar kuru personām vai uzņēmumiem nav ļauts turēt savā īpašumā vairāk kā 20–25 % finanšu iestādes akciju, izņemot tos gadījumus, kad likums ļauj izveidot finanšu grupu vai finanšu iestāde īstenos tikai tā saucamās nišas darbības, ir ierobežojums saskaņā ar EEZ līguma 31., 36. vai 40. pantu, ja pieteikums licences saņemšanai ir iesniegts ne tikai nišas darbības nolūkā?

                           a)

                           Ja pieņem, ka šāda izveidotā administratīvā prakse ir ierobežojums EEZ līguma izpratnē: vai ierobežojums ir saskaņā ar likumīgām sabiedriskajām interesēm?

                           b)

                           Ja pieņem, ka ierobežojuma mērķis ir likumīgas sabiedriskās intereses: vai šāds ierobežojums ir atbilstošs EEZ tiesību aktu nozīmē?

                           c)

                           Ja pieņem, ka ierobežojuma mērķis ir likumīgas sabiedriskās intereses: vai šāds ierobežojums ir nepieciešams EEZ tiesību aktu nozīmē?


title: Lieta C-145/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 25. janvāra rīkojumu lietā T-217/16 Internacional de productos metálicos/Komisija 2017. gada 21. martā iesniedza Internacional de Productos Metálicos, S.A.

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 25. janvāra rīkojumu lietā T-217/16 Internacional de productos metálicos/Komisija 2017. gada 21. martā iesniedza Internacional de Productos Metálicos, S.A.

   (Lieta C-145/17 P)
   (2017/C 195/17)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Internacional de Productos Metálicos, S.A. (pārstāvji – C. Cañizares Pacheco, E. Tejedor de la Fuente un A. Monreal Lasheras, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 25. janvāra rīkojumu lietā T-217/16;

               —

               nodot lietu T-217/16 atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par Komisijas 2016. gada 26. februāra Īstenošanas regulas (ES) 2016/278 2. pantā noteikto laika ierobežojumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Pirmais apelācijas sūdzības pamats ir balstīts uz tiesībām celt prasību Eiropas Savienības Vispārējā tiesā (turpmāk – ESVT) par Regulas 2016/278 (1) atcelšanu, jo apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka ir ievēroti LESD 263. panta 4. punktā ietvertie nosacījumi. Kā jau ir norādījusi šī tiesa, minētie nosacījumi paredz, ka: i) apstrīdētais akts skar tieši un individuāli vai ii) apstrīdētais akts ir reglamentējošs akts, kurš skar tieši un nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem.
               Attiecībā uz to, ka apstrīdētais akts skar tieši un individuāli, apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa nekādi nav apšaubījusi tiešo skārumu. Turklāt attiecīgā Regula individuāli skar IPM (Internacional de Productos Metálicos, S.A.), jo tā ietekmē ikvienu importētāju, kas savos VAD (vienotais administratīvais dokuments) iekļāva nomenklatūras vai TARIC kodus, kuri attiecas uz precēm, kurām piemēroti antidempinga maksājumi laikposmā no 2009. gada (Regulas 91/2009 stāšanās spēkā) līdz 2016. gadam (Regulas 2016/278 stāšanās spēkā), abus datumus ieskaitot. Tādējādi šie importētāji veido “ierobežotu uzņēmēju loku”, jo antidempinga maksājumu atcelšanas seku ierobežošana viņus ietekmē konkrētā un specifiskā veidā.
               Turklāt attiecībā uz reglamentējoša akta, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem, tiešo skārumu, apelācijas sūdzības iesniedzējas argumenti ir vērsti uz to, lai pierādītu, ka Regula 2016/278 nav saistīta ar īstenošanas pasākumiem. Tādējādi antidempinga maksājumu iekasēšana, uz ko Vispārējā tiesa atsaucās kā uz Regulas īstenošana pasākumiem, nav šādi pasākumi, jo vienīgie iekasēšanas darījumi, kas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, izriet tikai no Regulas 91/2009 (2), un nekādā gadījumā netika veikta iekasēšana, kas izriet no apstrīdētās regulas normām (Regula 2016/278). Kā pierādījums tam ir fakts, ka maksājumi, kurus Spānijas nodokļu administrācija esot iekasējusi no IPM, esot tikuši noteikti pirms apstrīdētās Regulas stāšanās spēkā.
               Tādējādi apstrīdētais 2. pants ir autonoma tiesību norma, kurai nav nepieciešams vēl kāds akts, lai tā radītu tiesiskas sekas kopš tās spēkā stāšanās dienai, jo ar to vienīgi tiek atcelti antidempinga maksājumi, ņemot vērā to neatbilstību Antidempinga nolīgumam un GATT līgumam.
               Turklāt Regulā ir noteikts pienākums atturēties no darbības, jo ar to Spānijas valstij ir uzdots neslēgt nolīgumu ar mērķi iekasēt antidempinga maksājumus, līdz ar to tiek ierobežota iespēja izdot jebkādu aktu nodokļu jomā, kurš būtu apstrīdams atbilstoši valsts tiesībām, tādējādi prasības celšanu par [Regulas] atcelšanu esot vienīgais veids, ko var izmantot IPM, lai apstrīdētu Regulas 2016/278 2. pantu.
               Ņemot vērā visu iepriekšminēto, apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka nepastāv šaubas, ka IPM ir tiesīga saskaņā ar LESD 263. pantu celt prasību par Regulas 2016/278 2. panta atcelšanu, jo šī regula pēc rakstura un satura nesatur nekādus īstenošanas pasākumus.

               2.

               Saistībā ar otro apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja atsaucas uz tās iesniegto prasības pieteikumu ESVT, ar kuru lūdz atzīt, ka apstrīdētās Regulas 1. pantam ir atpakaļejošs spēks. Šajā ziņā, pretēji tam, ko ESVT nolēmusi attiecīgajā rīkojumā, kurš tiek pārsūdzēt, kurā norādīts, ka ESVT kompetencē neietilpst atzīt attiecīgās Regulas 1. panta atpakaļejošo spēku, apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka atpakaļejošais spēks ir nepieciešamās sekas attiecīgās Regulas 2. panta atcelšanai, jo šis pants nosaka ierobežojumu laikā, kas tika apstrīdēts prasībā, kura tika atzīta par nepieņemamu. Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzējas celtā prasība par attiecīgās Regulas 1. panta atpakaļejošā spēka atzīšanu ir pilnībā pieņemama, jo tā netieši tiktu atzīta par pieņemamu, tiklīdz tiktu atzīta attiecīgās Regulas 2. panta spēkā neesamība.

      (1)  Komisijas 2016.gada 26.februāra Īstenošanas regula (ES) 2016/278, ar ko atceļ galīgo antidempinga maksājumu, kas noteikts dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam un attiecināts arī uz dažu dzelzs vai tērauda savienotājelementu importu, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas un deklarējot vai nedeklarējot kā Malaizijas izcelsmes ražojumus
   (OV 2016, L 52 24. lpp.)

      (2)  Padomes 2009. gada 26. janvāra regula (EK) Nr. 91/2009, ar ko ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam (OV 2009, L 29, 1. lpp.)


title: Lieta T-244/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. aprīlī  – The Smiley Company /ITSB (Sejas attēlojums zvaigznes formā)

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/38

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. aprīlī – The Smiley Company/ITSB (Sejas attēlojums zvaigznes formā)
   (Lieta T-244/14)
   2014/C 282/50
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Smiley Company SPRL (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – A. Freitag, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 838/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme, kas attēlo seju zvaigznes formā, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 30. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 1 68  937

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijai pieteikto preču zīmi atzīt par neatbilstošu reģistrācijai saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-529/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Georg Felber/Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Georg Felber/Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur

   (Lieta C-529/13)
   2014/C 15/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Georg Felber

      Atbildētāja: Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai — pagaidām neatkarīgi no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā — “harta”) 52. panta 1. punkta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK1) (1), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (turpmāk tekstā — “direktīva”) 6. panta — par (tiešu) diskrimināciju vecuma dēļ hartas 21. panta 1. punkta vai attiecīgi direktīvas 2. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir uzskatāms tas, ka pirmspensijas dienesta laikam tiek pielīdzināts vienīgi tāds mācību laiks vidējās izglītības mācību iestādē, kas apritējis pēc ierēdņa 18 gadu vecuma sasniegšanas (turklāt minētais pirmspensijas dienesta laiks ir nozīmīgs ne tikai pensijas saņemšanai nepieciešamā darba stāža noskaidrošanai, bet arī pensijas apmēra aprēķināšanai, un saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību normām šādu pensiju (kopējo pensiju) uzskata par atalgojuma izmaksas turpināšanu valsts civildienesta tiesisko attiecību ietvaros, kas turpina pastāvēt arī pēc ierēdņa pensionēšanās)?

               2)

               Ja atbilde būtu apstiprinoša, vai, trūkstot pamatojumam hartas 52. panta 1. punkta vai attiecīgi direktīvas 6. panta izpratnē (skat. 3. jautājumu) –tiesvedībā par [mācību laika] pielīdzināšanu pirmspensijas dienesta laikam ierēdnis arī tad var atsaukties uz hartas 21. panta vai attiecīgi direktīvas 2. panta tiešu piemērojamību, ja viņš vēl nav pensionējies, it īpaši, ja saskaņā ar valsts tiesību normām — ja viņa pensionēšanas brīdī tiesiskais stāvoklis nebūtu mainījies — pensijas aprēķināšanas procedūras ietvaros vai no jauna lūdzot šāda laika ņemšanu vērā, viņam varētu iebilst, norādot uz šāda pieteikuma noraidīšanas likumīgo spēku?

               3)

               Ja atbilde būtu apstiprinoša, vai minētā diskriminācija jeb atšķirīga attieksme (hartas 52. panta 1. punkta vai attiecīgi direktīvas 6. panta 1. vai 2. punkta izpratnē) ir:

                           a)

                           attaisnojama, lai apstākļos, kad pirmais mācību gads vidusskolā sākas pirms attiecīgās personas dzimšanas datuma vai ja persona apmeklē vidusskolu ar pagarinātu mācību laiku (un tādēļ izglītības iegūšanai skola ir jāapmeklē arī pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas), šādai personai paredzētu tādus pašus nosacījumus kā personām, kas vidējās izglītības mācību iestādi pabeidz pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas (pat ja šāda mācību laika (pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas) ierēķināšana attiecas arī uz citiem gadījumiem);

                           b)

                           attaisnojama, lai no pensijas saņemšanai nepieciešamā darba stāža izslēgtu laiku, kurā parasti netiek veikta nekāda profesionālā darbība un atbilstoši tam arī netiek veiktas sociālās apdrošināšanas iemaksas; vai šāds attaisnojums ir spēkā neatkarīgi no tā, ka arī par vidējās izglītības mācību iestādes apmeklēšanas laiku pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas sākotnēji nav jāveic sociālās apdrošināšanas iemaksas un gadījumā, ja šāds mācību laiks vēlāk tiek ierēķināts, katrā ziņā ir jāveic īpašas sociālās apdrošināšanas iemaksas;

                           c)

                           attaisnojama, jo tas, ka tiek izslēgta [mācību laika] pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas pielīdzināšana pirmspensijas dienesta laikam, būtībā nozīmē to pašu, ka tiek noteikts [..] vecuma ierobežojums dalībai profesionālā sociālā nodrošinājuma sistēmā [..] direktīvas 6. panta 2. punkta izpratnē?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 6. lpp.).


title: Lieta F-101/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedums — Mileva /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Paziņojums par konkursu EPSO/AD/188/10 — Neiekļaušana rezerves sarakstā — Atlases komisijas sastāvs — Pastāvīgie un pagaidu locekļi)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/30

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedums — Mileva/Komisija
   (Lieta F-101/11) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Paziņojums par konkursu EPSO/AD/188/10 - Neiekļaušana rezerves sarakstā - Atlases komisijas sastāvs - Pastāvīgie un pagaidu locekļi)
   2013/C 46/59
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tzena Mileva (Parīze, Francija) (pārstāvji — sākotnēji E. Boigelot, advokāts, vēlāk G. Generet, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/188/10 — TULKI darbam ar BULGĀRU VALODU (BG) atlases komisijas lēmumu neiekļaut prasītāju minētā konkursa rezerves sarakstā un prasība atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  T. Mileva sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 07.01.2012., 25. lpp.


title: Lieta T-214/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Hippocrate Vounakis iesniedza 2005. gada 27. maijā

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/23

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Hippocrate Vounakis iesniedza 2005. gada 27. maijā
   (Lieta T-214/05)
   (2005/C 205/44)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 27. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Hipokrāts Vunakis [Hippocrate Vounakis], ar dzīvesvietu Wezembeek-Oppem (Beļģija), kuru pārstāv Sebastians Orlandi [Sébastien Orlandi], Ksavjē Martēns [Xavier Martin], Alberts Kūlens [Albert Coolen], Žans-Noels Luī [Jean-Noël Louis] un Etjēns Maršals [Etienne Marchal], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru apstiprina prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par 2003. gadu;

               2)

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar savu prasības pieteikumu prasītājs prasa atcelt viņa karjeras attīstības ziņojumu par 2003. gadu. Uzturot savu prasību, viņš apgalvo, ka ar apstrīdēto ziņojumu tiek pārkāpts Civildienesta noteikumu 43. pants, tā vispārīgie piemērošanas noteikumi, kā arī pienākums norādīt pamatojumu un, ka šis ziņojums ir radies dēļ acīmredzamas kļūdas novērtējumā. Šajā sakarā prasītājs atsaucas uz vairākām iespējamām pretrunām, no vienas puses, starp viņam piešķirtajām piezīmēm un attiecīgajiem komentāriem, no otras puses.


title: Lieta T-114/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija rīkojums — Globe /Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/17

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija rīkojums — Globe/Komisija
   (Lieta T-114/06) (1)

   (2007/C 223/31)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 131, 3.6.2006.


title: Lieta T-896/16: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 9. marta rīkojums – Puma/EUIPO – Senator (“TRINOMIC”)

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/63

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 9. marta rīkojums – Puma/EUIPO – Senator (“TRINOMIC”)
   (Lieta T-896/16) (1)

   (2017/C 144/99)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta T-767/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. novembrī – Boomkwekerij van Rijn - de Bruyn /KAŠB – Artevos un Dachverband Kulturpflanzen - und Nutztiervielfalt  ( “Oksana” )

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/53

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. novembrī – Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn/KAŠB – Artevos un Dachverband Kulturpflanzen- und Nutztiervielfalt (“Oksana”)
   (Lieta T-767/14)
   (2015/C 046/69)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn BV (Uden, Nīderlande) (pārstāvis – P. Jonker, advokāts)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB)

      Pārējās procesa Apelāciju padomē dalībnieces: Artevos GmbH (Karlsruhe, Vācija) un Dachverband Kulturpflanzen- und Nutztiervielfalt eV (Bielefeld, Vācija)

      Informācija par procesu KAŠB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus augu šķirne: Oksana – pieteikums Nr. 2005/1046

      Apstrīdētais lēmums: KAŠB Apelāciju padomes 2014. gada 2. jūlija lēmums lietā A007/2013

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               šīs atcelšanas rezultātā apmierināt prasītājas apelācijas sūdzību pret KAŠB lēmumiem lietās R 1232, OBJ 13-086, OBJ 13-087, OBJ 13-088 un OBJ 13-090, atzīt prasītājas šķirni par (pilnībā) jaunu Regulas Nr. 2100/94 10. panta izpratnē un piešķirt prasītājas šķirnei Kopienas augu šķirņu aizsardzību;

               —

               piespriest KAŠB un pārējām lietas dalībniecēm atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 2100/94 10. un 76. panta pārkāpums.


               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/1

         2009/C 180/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 167, 18.7.2009.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 153, 4.7.2009.

      OV C 141, 20.6.2009.

      OV C 129, 6.6.2009.

      OV C 113, 16.5.2009.

      OV C 102, 1.5.2009.

      OV C 90, 18.4.2009.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-502/09: Prasība, kas celta 2009. gada 11. decembrī — Inovis /ITSB — Sonaecom ( INOVIS )

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/35

         Prasība, kas celta 2009. gada 11. decembrī — Inovis/ITSB — Sonaecom (“INOVIS”)
   (Lieta T-502/09)
   2010/C 51/68
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inovis, Inc. (Alpharetta, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — R. Black un B. Ladas, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Serviços de Communicações, S.A. (Maia, Portugāle)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 14. septembra lēmumu lietā R 1691/2008-1;

               —

               uzdot atbildētāja Apelāciju padomei reģistrēt Kopienas preču zīmi;

               —

               piespriest atbildētājam segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “INOVIS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 38. un 42. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Portugāles preču zīmes reģistrācija vārdiskai preču zīmei “NOVIS” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 37., 38., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini 1) neesot ņēmusi vērā atšķirības starp ar attiecīgajām preču zīmēm aptvertajām konkrētajām precēm un pakalpojumiem, tostarp tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka agrākā preču zīme attiecās uz 9. un 42. klasi, jo Portugāles Preču zīmju birojs reģistrāciju attiecībā uz šīm klasēm bija atteicis un ka, katrā ziņā, šāda reģistrācija nebija pierādīta procesa laikā; 2) neesot ņēmusi vērā attiecīgo preču zīmju skaidrās konceptuālās atšķirības; un 3) esot nolēmusi, ka pastāvēja attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja


title: Lieta T-326/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa spriedums – Novomatic/EUIPO – Granini France (“HOT JOKER”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “HOT JOKER” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “Joker” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/24

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa spriedums – Novomatic/EUIPO – Granini France (“HOT JOKER”)
   (Lieta T-326/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “HOT JOKER” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “Joker” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts)
   (2016/C 191/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austrija) (pārstāvis – W. Mosing, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – P. Bullock)

      Otra procesa EUIPO Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Granini France (Mâcon, Francija) (pārstāvis – D. Lichtlen, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2014. gada 6. februāra lēmumu lietā R 589/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Granini France un Novomatic AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Novomatic AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta T-649/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. augustā – NTS Energie– und Transportsysteme/ITSB – Schütz (“X-Windwerk”)

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/55

      Prasība, kas celta 2014. gada 29. augustā – NTS Energie– und Transportsysteme/ITSB – Schütz (“X-Windwerk”)
      (Lieta T-649/14)
      (2014/C 395/68)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: NTS Energie– und Transportsysteme GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāve –S. Mach, advokāte)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Schütz GmbH & Co. KGaA (Selters, Vācija)

         Prasītājas prasījumi:

      atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 23. maija lēmumu lietā R 978/2013–1.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “X-Windwerk” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39., 40. un 42. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 719 466

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “Wind Werk” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9., 37. un 42. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-109/07: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 14. maija rīkojums ( Prud'homie de pêche (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jonathan Pilato / Jean-Claude Bourgault (Valsts tiesas jēdziens — Tiesas kompetences neesamība)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/15

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 14. maija rīkojums (Prud'homie de pêche (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jonathan Pilato/Jean-Claude Bourgault

   (Lieta C-109/07) (1)

   (Valsts tiesas jēdziens - Tiesas kompetences neesamība)
   (2008/C 209/20)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Prud'homie de pêche
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jonathan Pilato

      Atbildētājs: Jean-Claude Bourgault

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Prud'homie de pêche de Martigues — Padomes 1997. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 894/97, ar kuru paredz dažus tehniskus pasākumus zvejas resursu saglabāšanai (OV L 132, 1. lpp.), kas grozīta ar Padomes 1998. gada 8. jūnija Regulu (EK) Nr. 1239/98 (OV L 171, 1. lpp.), 11. a panta interpretācija — Driftertīkla jēdziena definīcija — Vai šī definīcija ietver “thonaille”? — Minētajā pantā paredzētā aizlieguma pasākuma ar vidi saistītais mērķis — Šīs tiesību normas spēkā esamība attiecībā it īpaši uz tiesisko pamatu, kāds tika izmantots tās pieņemšanai
   Rezolutīvā daļa:
   Eiropas Kopienu Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz jautājumiem, kurus ar 2006. gada 17. decembra lēmumu uzdevusi Prud'homie de pêche de Martigues.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Lieta F-43/06: Prasība, kas celta  2006. gada 21. aprīlī  —  Talvela  pret Komisiju

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/38

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. aprīlī — Talvela pret Komisiju
   (Lieta F-43/06)
   (2006/C 143/73)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Tuomo Talvela, Oslo (Norvēģija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu (KAZ) par laika periodu no 2004. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 31. decembrim, kā arī atcelt apelācijas sūdzības izskatītāja 2005. gada 31. augusta lēmumu, ar kuru tiek galīgi atzīts un apstiprināts minētais KAZ;

               —

               atcelt netiešo lēmumu noraidīt prasītāja 2005. gada 25. februāra lūgumu, kā arī jebkuru tam sekojošo aktu un/vai aktu, kas ar to ir saistīts;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2006. gada 11. janvāra lēmumu, kas tika saņemts 2006. gada 13. janvārī, noraidīt prasītāja sūdzību, kas tika iesniegta 2005. gada 23. septembrī un kas tika vērsta uz to, lai tiktu atcelti apstrīdētie lēmumi;

               —

               atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu, kā arī kompensēt karjeras iespēju zaudēšanu ex aequo et bono EUR 4 000 apmērā, kas var tikt grozīts procesa laikā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, pirmkārt, izvirza to, ka ir pārkāpta Civildienesta noteikumu 25. panta otrā daļa, 26. un 43. pants, kā arī 43. panta vispārējie īstenošanas noteikumi, kādus tos pieņēmusi atbildētāja 2004. gada 3. martā, un konkrētie noteikumi attiecībā uz personālu ārējā dienestā, kā arī novērtēšanas vadlīnijas.
   Viņš arī apgalvo, ka atbildētāja pārkāpa vispārējos īstenošanas noteikumus, ko tā pieņēmusi 2004. gada 28. aprīlī, par administratīvo izmeklēšanu veikšanu un disciplināro procesu.
   Viņš arī apgalvo, ka ir pārkāptas būtiskas procesuālās formas prasības, ka ir neievēroti vispārējie tiesību principi, tādi kā tiesību uz aizstāvēšanos ievērošana, labas pārvaldības princips un pienākums sniegt padomu, vienlīdzīgas attieksmes princips, kā arī tie principi, kas uzliek par pienākumu iecelējinstitūcijai pieņemt lēmumu tikai uz tiesiska pamatojuma, t.i., pamatojuma, kas ir atbilstošs un kurā nav acīmredzamu vērtējuma, faktu vai tiesību kļūdu.
   Visbeidzot prasītājs apgalvo, ka, pieņemot apstrīdēto vērtējumu par 2004. gadu iepriekš minētajos apstākļos, iecēlējinstitūcija acīmredzami neveica iepriekšminēto noteikumu un principu pareizu piemērošanu un interpretāciju. Tādējādi tās lēmums ir balstīts uz neprecīzu pamatojumu gan faktu, gan tiesību ziņā. Tā rezultātā prasītājs atrodas tāda administratīvā situācijā, kas ir gan diskriminējoša, gan pretēja viņa leģitīmajai paļāvībai un interesēm.


title: Lieta C-562/14 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 11. maija spriedums – Zviedrijas Karaliste/Darius Nicolai Spirlea, Mihaela Spirlea, Eiropas Komisija, Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Spānijas Karaliste, Somijas Republika Apelācija — Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — 4. panta 2. punkta trešais ievilkums — Izņēmumi no tiesībām piekļūt dokumentiem — Nepareiza interpretācija — Pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzība — Sevišķas sabiedrības intereses, kas pamato dokumentu publiskošanu — Vispārējās konfidencialitātes prezumpcija — Dokumenti, kas attiecas uz EU Pilot procedūru

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 11. maija spriedums – Zviedrijas Karaliste/Darius Nicolai Spirlea, Mihaela Spirlea, Eiropas Komisija, Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Spānijas Karaliste, Somijas Republika
   (Lieta C-562/14 P) (1)

   (Apelācija - Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - 4. panta 2. punkta trešais ievilkums - Izņēmumi no tiesībām piekļūt dokumentiem - Nepareiza interpretācija - Pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzība - Sevišķas sabiedrības intereses, kas pamato dokumentu publiskošanu - Vispārējās konfidencialitātes prezumpcija - Dokumenti, kas attiecas uz EU Pilot procedūru)
   (2017/C 239/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji – A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson un L. Swedenborg)

      Citi lietas dalībnieki: Darius Nicolai Spirlea, Mihaela Spirlea, Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Krämer un P. Costa de Oliveira), Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, D. Hadroušek un J. Vláčil), Dānijas Karaliste (pārstāvis – C. Thorning), Spānijas Karaliste (pārstāvis – M. J. García-Valdecasas Dorrego), Somijas Republika (pārstāvis – S. Hartikainen)

      Persona, kas iestājusies lietā Eiropas Komisijas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un A. Lippstreu)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Zviedrijas Karaliste sedz Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Spānijas Karaliste un Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta T-444/16: Prasība, kas celta 2016. gada 9. augustā – Vasco Group un Astra Sweets/Komisija

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/26

         Prasība, kas celta 2016. gada 9. augustā – Vasco Group un Astra Sweets/Komisija
   (Lieta T-444/16)
   (2016/C 350/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Vasco Group (Dilsen-Stokkem, Beļgija) un Astra Sweets (Turnhout, Beļģija) (pārstāvis – H. Gilliams, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste;

               —

               pakārtoti, atcelt Lēmuma 2.–4. pantu;

               —

               jebkurā gadījuma atcelt Lēmuma 2.–4. pantu, ciktāl šajos pantos: a) ir uzdots atgūt no struktūrvienībām, kas nav tās struktūrvienības, attiecībā uz kurām ir tikuši pieņemti “virspeļņas noteikumi”, ka definēts Lēmumā, un b) ir uzdots atgūt summu, kas atbilst saņēmēja nodokļu uzkrājumiem, neļaujot Beļģijai ņemt vērā šobrīdējo korekciju uz augšu, ko ir veikusi cita nodokļu administrācija;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, pilnvaru pārsniegšana un nav ticis norādīts pietiekams pamatojums, ciktāl Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumā par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste, tiek apgalvots, ka pastāv atbalsta shēma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots ir ticis pārkāpts LESD 107. pants un nav ticis ievērots pienākums norādīt pamatojumu, kā arī ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ciktāl apstrīdētajā lēmumā apgalvotā shēma tiek kvalificēta kā selektīvs pasākums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. pants un ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ciktāl apstrīdētajā lēmumā ir ticis uzskatīts, ka ar apgalvoto shēmu tiek piešķirta priekšrocība.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. pants, tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, ir tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, tikušas pārsniegtas pilnvaras, kā arī nav ticis norādīts pienācīgs pamatojums, ciktāl apstrīdētajā lēmumā Beļģijai tiek uzdots atgūt atbalstu.


title: Apvienotās lietas C-237/12 un C-238/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedums — Francijas Republika/Eiropas Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu — Institucionālās tiesības — Eiropas Parlamenta plenārsēžu kalendārs 2012. un 2013. gadam — Protokoli par Eiropas Savienības iestāžu, dažu struktūru, organizāciju un struktūrvienību atrašanās vietām)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/7

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedums — Francijas Republika/Eiropas Parlaments
   (Apvienotās lietas C-237/12 un C-238/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta plenārsēžu kalendārs 2012. un 2013. gadam - Protokoli par Eiropas Savienības iestāžu, dažu struktūru, organizāciju un struktūrvienību atrašanās vietām)
   2013/C 38/06
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues un A. Adam)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — C. Pennera, N. Lorenz un E. Waldherr)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas atbalstam: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas Parlamenta 2011. gada 9. marta lēmums par Parlamenta 2012. gada sesiju kalendāru — Kalendārs, saskaņā ar kuru divas no divpadsmit ikmēneša plenārsēdēm notiek vienā un tajā pašā oktobra nedēļā — 3. un 6. protokola par Eiropas Savienības iestāžu, dažu struktūru, organizāciju un struktūrvienību atrašanās vietu pārkāpums — Eiropas Parlamenta darba norises vieta

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta 2011. gada 9. marta lēmumus attiecībā uz Parlamenta plenārsēžu kalendāru 2012. un 2013. gadam tiktāl, ciktāl ar tiem attiecībā uz 2012. un 2013. gadu nav noteiktas 12 ikmēneša plenārsēdes Strasbūrā;

               2)

               Eiropas Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Luksemburgas Lielhercogiste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011.


title: Lieta T-341/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. marta spriedums — Compagnie générale de diététique /ITSB ( GARUM ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes GARUM reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Konkrētā sabiedrības daļa — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/24

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. marta spriedums — Compagnie générale de diététique/ITSB (“GARUM”)
   (Lieta T-341/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GARUM’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Konkrētā sabiedrības daļa - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 107/40)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie générale de diététique SAS, Caen (Francija) (pārstāvji — J.-J. Evrard un T. de Haan, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 7. septembra lēmumu (lieta R 1401/2005-1) attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “GARUM” kā Kopienu preču zīmes reģistrācijas pieteikumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 7. septembra lēmumu (lieta R 1401/2005-1);

               2)

                  ITSB sedz pats savus un atlīdzina Compagnie générale de diététique SAS tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-412/05 P: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 26. aprīlī — Alcon Inc./ Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Biofarma SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Relatīvs reģistrācijas atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — 43. panta 2. un 3. punkts — Faktiska izmantošana — Jauns pamats — Vārdiska preču zīme TRAVATAN — Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes TRIVASTAN īpašnieka iebildumi)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/13

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 26. aprīlī — Alcon Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Biofarma SA

   (Lieta C-412/05 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Relatīvs reģistrācijas atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - 43. panta 2. un 3. punkts - Faktiska izmantošana - Jauns pamats - Vārdiska preču zīme “TRAVATAN’ - Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes “TRIVASTAN ’īpašnieka iebildumi)
   (2007/C 96/20)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alcon Inc. (pārstāvji — G. Breen, solicitor, un J. Gleeson SC)
   Pārējie lietas dalībnieki: Iekšēja tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. Folliard-Monguiral), Biofarma SA (pārstāvji — V. Gil Vega, A. Ruiz Lopez, avocats)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 22. septembra spriedumu lietā T-130/03 Alcon/ITSB, ar kuru noraidīta Kopienas preču zīmes “TRAVATAN ”reģistrācijas pieteikuma attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām precēm iesniedzēja prasība atcelt Iekšēja tirgus saskaņošanas birojA (ITSB) Apelāciju trešās padomes 2003. gada 30. janvāra lēmumu R 968/2001-3, ar kuru noraidīta sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar kuru noraidīts minētās preču zīmes reģistrācijas pieteikums valsts vārdiskas preču zīmes “TRIVASTAN ”attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām precēm īpašnieka uzsāktā iebildumu procesa ietvaros
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Alcon Inc. sedz savus un atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus;

               3)

                  Biofarma SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta T-403/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Tecnoprocess /Komisija (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Nepamatota iedzīvošanās — Pieteikums par lietas ierosināšanu — Formas prasības — Nepieņemamība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Tecnoprocess/Komisija
   (Lieta T-403/09) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Nepamatota iedzīvošanās - Pieteikums par lietas ierosināšanu - Formas prasības - Nepieņemamība)
   2011/C 282/34
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Tecnoprocess Srl (Roma, Itālija) (pārstāvis — A. Majoli, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bordes un L. Prete)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, konstatēt Eiropas Komisijas un Eiropas Savienības delegāciju Marokā un Nigērijā nepamatotu iedzīvošanos un, otrkārt, uzdot Komisijai samaksāt EUR 114 069,94 un attiecīgus procentus par šo summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Tecnoprocess Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta C-85/13: Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 10. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 91/271/EEK — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — 3.–5. un 10. pants — I pielikuma A. un B. daļa

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/11

         Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 10. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-85/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 91/271/EEK - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - 3.–5. un 10. pants - I pielikuma A. un B. daļa)
   2014/C 175/13
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Manhaeve un L. Cimaglia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāvis, M. Russo, avvocato dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde – Tādu aktu nepieņemšana vai nepaziņošana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1137/2008 (OV L 311, 1. lpp.), 3., 4., 5. un 10. panta prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka

                           —

                           Melegnano, Mortara, Olona Nord, Olona Sud, Robecco sul Naviglio, San Giuliano Milanese Est, Trezzano sul Naviglio un Vigevano (Lombardija) aglomerācijas, kuru cilvēka ekvivalents ir lielāks par 10 000 un kuras novada notekūdeņus saņemošajos ūdeņos, kas tiek uzskatīti par “jutīgajām zonām” Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1137/2008, 5. panta 1. punkta izpratnē, tiek aprīkotas ar komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmām atbilstoši šīs direktīvas 3. pantam;

                           —

                           Pescasseroli (Abruco), Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado (Friuli-Venēcija Džūlija), Broni, Calco, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, Trezzano sul Naviglio, Valle San Martino, Vigevano (Lombardija), Pesaro, Urbino (Marke), Alta Val Susa (Pjemonta), Nuoro (Sardīnija), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Terrasini (Sicīlija), Courmayeur (Valle d’Aosta) un Thiene (Veneto) aglomerācijās, kuru cilvēka ekvivalents ir lielāks par 10 000, komunālos notekūdeņus, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas atkārtoti attīra vai attīra līdzvērtīgi atbilstoši Direktīvas 91/271, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1137/2008, 4. pantam,

                           —

                           Pescasseroli (Abruco), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, Udine (Friuli-Venēcija Džūlija), Frosinone (Lacio), Francavilla Fontana, Trinitapoli (Apūlija), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardīnija) un Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini un Trappeto (Sicīlija) aglomerācijās, kuru cilvēka ekvivalents ir lielāks par 10 000 un kuras novada notekūdeņus saņemošajos ūdeņos, kas tiek uzskatīti par “jutīgajām zonām” Direktīvas 91/271, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1137/2008, izpratnē, komunālie notekūdeņi, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas tiek pakļauti stingrākai attīrīšanai nekā atkārtotā attīrīšana vai līdzvērtīga attīrīšana atbilstoši šīs direktīvas 5. pantam, un

                           —

                           Pescasseroli (Abruco), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, Udine (Friuli-Venēcija Džūlija), Frosinone (Lacio), Broni, Calco, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, Trezzano sul Naviglio, Valle San Martino, Vigevano (Lombardija), Pesaro, Urbino (Marke), Alta Val Susa (Pjemonta), Francavilla Fontana, Trinitapoli (Apūlija), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardīnija), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini, Trappeto (Sicīlija), Courmayeur (Valle d'Aosta) un Thiene (Veneto) aglomerācijās komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtas, kas tiek celtas atbilstīgi Direktīvas 91/271, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1137/2008, 4.–7. panta prasībām, projektētu, celtu, darbinātu un uzturētu, nodrošinot apmierinošu darbību visos parastajos vietējos klimata apstākļos, un, lai, projektējot iekārtas, ņemtu vērā piesārņojuma daudzuma izmaiņas dažādos gadalaikos,
                           Itālijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 91/271, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1137/2008, 3. un/vai 4. un/vai 5. pantā, kā arī 10. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republikai atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta C-114/10: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 16. novembra rīkojums ( Rechtbank van eerste aanleg te Brussel , Beļgija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belpolis Benelux SA /Beļgijas valsts

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/31

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 16. novembra rīkojums (Rechtbank van eerste aanleg te Brussel, Beļgija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belpolis Benelux SA/Beļgijas valsts
   (Lieta C-114/10) (1)

   ()
   2011/C 30/53
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 134, 22.05.2010.


title: Lieta C-70/11: Prasība, kas celta 2011. gada 16. februārī — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/6

         Prasība, kas celta 2011. gada 16. februārī — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-70/11)
   2011/C 120/10
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Enegren un M. Owsiany-Hornung)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, paredzot, ka gadījumā, ja patērētājs izmanto tiesības atteikties no līguma, pārdevējs var pieprasīt ne tikai, lai patērētājs samaksātu par jau sniegto finanšu pakalpojuma daļu, bet arī atlīdzinātu pamatotus izdevumus par pakalpojumiem līdz brīdim, kad pārdevējs ir saņēmis patērētāja apstiprinājumu, ka tas ir atteicies no līguma, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvā 2002/65/EK par patēriņa finanšu pakalpojumu tālpārdošanu un grozījumiem Padomes Direktīvā 90/619/EEK un Direktīvās 97/7/EK un 98/27/EK (1) paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar direktīvas preambulas 13. apsvērumu dalībvalstis nedrīkst pieņemt noteikumus, kas nav paredzēti šajā direktīvā, jomās, kuras tā saskaņo, ja tajā īpaši nav norādīts citādi.
   No direktīvas 6. panta 1. punkta izriet, ka dalībvalstīm ir jānodrošina, lai patērētājam būtu 14 kalendārās dienas, lai atteiktos no līguma bez līgumsoda un bez iemesla paziņošanas.
   Saskaņā ar direktīvas 7. panta 1. punktu, ja patērētājs izmanto savas atteikuma tiesības, tam var tikai prasīt samaksāt par pakalpojumu, ko piegādātājs viņam faktiski sniedzis saskaņā ar tālpārdošanas līgumu.
   No Likuma par tālpārdošanu un sliekšņa darījumiem (2005:59) (distans- och hemförsäljningslagen) 3. nodaļas 11. panta otrā teikuma izriet, ka papildu faktiski sniegtā pakalpojuma izmaksām pārdevējs var pieprasīt arī pamatotu izdevumu atlīdzību.
   Tādējādi Zviedrijas Karalistes tiesību aktos, ar kuriem transponēta šī direktīva, ir paredzējusi noteikumus, kas pārsniedz direktīvas 7. panta 1. punktā attiecībā uz patērētāja tiesībām atteikties no līguma noteikto.
   Zviedrijas Karaliste katrā ziņā direktīvas 7. panta 1. punktu nav transponējusi tik skaidri un precīzi, kā to pieprasa Tiesa, lai būtu ievērots tiesiskās drošības princips.

      (1)  OV L 271, 16. lpp.


title: Lieta C-302/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 28. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/10

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 28. jūlijā
   (Lieta C-302/05)
   (2005/C 229/20)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 28. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, kuru pārstāv B. Šima [B. Schima] un D. Rečia [D. Recchia].

   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               atzīt, ka Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek ar 4. panta 1. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvā 2000/35/EK (1) par maksājumu kavēšanu novēršanu, nosakot, ka īpašumtiesību klauzulu var pretstatīt pircēju kreditoriem tikai tad, ja tā ir apstiprināta katrā secīgā preču piegādes faktūrrēķinā līdz šo preču apķīlāšanai;

               2.

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2000/35/EK 4. panta 1. punkts paredz, ka pārdevējam saglabājas īpašumtiesības uz precēm, līdz par tām ir pilnībā samaksāts, ja par īpašumtiesību saglabāšanas klauzulu ir bijusi skaidri izteikta vienošanās starp pircēju un pārdevēju pirms preču piegādes.
   Ar Likumdošanas dekrēta [Decreto Legislativo] Nr. 231/2002 11. panta 3. punktu (ar šo likumdošanas dekrētu tiek transponēta Direktīva 2000/35/EK Itālijas valsts tiesību normās) nosaka, ka īpašumtiesību klauzulu var pretstatīt pircēju kreditoriem tikai tad, ja to atsevišķi apstiprina katrā secīgā preču piegādes faktūrrēķinā līdz šo preču apķīlāšanai un kas ir pienācīgi iegrāmatots.
   Iespēja varēt pretstatīt īpašumtiesības pircēju kreditoriem ir būtiska īpašumtiesību klauzulas sastāvdaļa. Iepriekš minētā tiesiskā regulējuma likumdošanas dekrēta Nr. 231/2002 11. panta 3. punkts uzliek pārdevējam virkni papildus pienākumu salīdzinājumā ar tiem, kādi noteikti Direktīvas 2000/35/EK 4. panta 1. punktā. Tāpēc ar šo tiesisko regulējumu, pēc Komisijas domām, tiek pārkāpts Direktīvas 2000/35/EK 4. panta 1. punkts.

      (1)  OV L 200, 08.08.2000., 35. lpp.


title: Lieta C-163/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 14. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — LESD 343. pants — Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā — 3. pants — Atbrīvojumi no nodokļiem — Briseles reģions — Iemaksas par elektroenerģijas un gāzes piegādi

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/5

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 14. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-163/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 343. pants - Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā - 3. pants - Atbrīvojumi no nodokļiem - Briseles reģions - Iemaksas par elektroenerģijas un gāzes piegādi)
   (2016/C 098/05)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Clotuche-Duvieusart un I. Martínez del Peral)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – J.-C. Halleux, S. Vanrie un T. Materne, pārstāvji, kuriem palīdz G. Block, D. Remy un H. Delahaije, avocats)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepiešķirot Eiropas Savienības iestādēm atbrīvojumu no iemaksām, kas noteiktas Ordonnance relative à l’organisation du marché de l’électricité en Région de Bruxelles-Capitale 26. pantā, kā arī Ordonnance relative à l’organisation du marché du gaz en Région de Bruxelles-Capitale 20. pantā, redakcijās ar grozījumiem, un atsakoties atlīdzināt šīs iemaksas, ko Briseles reģions šādi iekasējis, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi 1965. gada 8. aprīļa Protokola par privilēģijām un imunitātēm Eiropas Savienībā, kas sākotnēji tika pievienots Līgumam par vienotas Eiropas Kopienu Padomes un vienotas Eiropas Kopienu Komisijas izveidi un vēlāk, pamatojoties uz Lisabonas līgumu, kā 7. protokols Līgumam par Eiropas Savienību, Līgumam par Eiropas Savienības darbību un Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumam, 3. panta otrajā daļā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 16.6.2014.


title: Lieta T-15/10 R II: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 8. septembra rīkojums — Noko Ngele /Komisija (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Jauns pieteikums — Nepieņemamība)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/41

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 8. septembra rīkojums — Noko Ngele/Komisija
      (Lieta T-15/10 R II)
      (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Jauns pieteikums - Nepieņemamība)
      (2010/C 288/79)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Mariyus Noko Ngele (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — F. Sabakunzi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — A. Bordes)

         Priekšmets

      Pieteikums būtībā ir vērsts uz to, lai atzītu par nelikumīgu Komisijas 2009. gada 27. maija protokolu (2009) 1874 galīgā redakcija tiktāl, ciktāl no tā šķiet, ka Komisija nolēmusi piešķirt juridisko palīdzību vienam no tās agrākajiem locekļiem un vairākiem tās darbiniekiem

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

                  2)

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt