title: Lieta C-145/18: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Regards Photographiques SARL/Ministre de l'Action et des Comptes publics (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 103. panta 2. punkta a) apakšpunkts – 311. panta 1. punkta 2) apakšpunkts – IX pielikuma A daļas 7. punkts – Samazinātā PVN likme – Mākslas darbi – Jēdziens – Mākslinieka fotografēti fotoattēli, ko kopējis viņš vai kas kopēti viņa pārraudzībā, parakstīti un numurēti, ne vairāk par 30 eksemplāriem – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts, ka samazinātā PVN likme ir piemērojama vienīgi fotogrāfijām, kam piemīt mā slinieciskums)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/22

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Regards Photographiques SARL/Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Lieta C-145/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 103. panta 2. punkta a) apakšpunkts - 311. panta 1. punkta 2) apakšpunkts - IX pielikuma A daļas 7. punkts - Samazinātā PVN likme - Mākslas darbi - Jēdziens - Mākslinieka fotografēti fotoattēli, ko kopējis viņš vai kas kopēti viņa pārraudzībā, parakstīti un numurēti, ne vairāk par 30 eksemplāriem - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts, ka samazinātā PVN likme ir piemērojama vienīgi fotogrāfijām, kam piemīt mā slinieciskums)
      (2019/C 383/22)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Regards Photographiques SARL

         Atbildētājs: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Lai par mākslas darbiem, kuriem saskaņā ar Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 103. panta 1. punktu un 2. punkta a) apakšpunktu, lasot tos kopsakarā ar šīs direktīvas 311. panta 1. punkta 2) apakšpunktu, kā arī tās IX pielikuma A daļas 7. punktu, ir piemērojama samazinātā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) likme, varētu uzskatīt fotogrāfijas, tām ir jāatbilst šajā 7. punktā minētajiem kritērijiem, proti, ka tās ir uzņēmis to autors, tās ir tiražējis viņš vai tās ir tiražētas viņa uzraudzībā un tās ir viņa parakstītas un numurētas ne vairāk kā trīsdesmit eksemplāros, bez nepieciešamības ņemt vērā kādu citu kritēriju, konkrēti, attiecīgās valsts nodokļu administrācijas vērtējumu par to mākslinieciskumu.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112 103. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts, lasot tos kopsakarā ar šīs direktīvas 311. panta 1. punkta 2) apakšpunktu, kā arī tās IX pielikuma A daļas 7. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kurā samazinātās PVN likmes piemērošana ir attiecināta vienīgi uz fotogrāfijām, kam piemīt mākslinieciskums, ciktāl šīs nupat minētās iezīmes konstatējums ir atkarīgs no attiecīgās valsts nodokļu administrācijas vērtējuma, kas netiek veikts, balstoties vienīgi uz objektīviem, skaidriem un konkrētiem kritērijiem, kuri ir noteikti šajā valsts tiesiskajā regulējumā un kuri ļauj precīzi konstatēt, attiecībā uz kurām fotogrāfijām ir piemērojama minētajā tiesiskajā regulējumā paredzētā samazinātā likme, lai izvairītos no nodokļu neitralitātes principa pārkāpuma.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-172/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 5.septembra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees, Mark Crabtree/Heritage Audio SL, Pedro Rodríguez Arribas (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības preču zīme – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 97. panta 5. punkts – Jurisdikcija – Prasība par preču zīmes pārkāpumu – Dalībvalsts, kuras teritorijā “pārkāpums noticis”, tiesu jurisdikcija – Tīmekļa vietnē un plašsaziņas līdzekļu platformās pausta reklāma un pārdošanas piedāvājumi)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/23

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 5.septembra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees, Mark Crabtree/Heritage Audio SL, Pedro Rodríguez Arribas
      (Lieta C-172/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 97. panta 5. punkts - Jurisdikcija - Prasība par preču zīmes pārkāpumu - Dalībvalsts, kuras teritorijā “pārkāpums noticis”, tiesu jurisdikcija - Tīmekļa vietnē un plašsaziņas līdzekļu platformās pausta reklāma un pārdošanas piedāvājumi)
      (2019/C 383/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees, Mark Crabtree

         Atbildētāji: Heritage Audio SL, Pedro Rodríguez Arribas

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par [Eiropas Savienības] preču zīmi 97. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Savienības preču zīmes īpašnieks, kurš uzskata, ka ar to, ka trešā persona bez tā piekrišanas ir izmantojusi šai preču zīmei identisku apzīmējumu reklāmā un pārdošanas piedāvājumos, kas elektroniski ir pausti attiecībā uz precēm, kuras ir identiskas vai līdzīgas tām, attiecībā uz kurām minētā preču zīme ir reģistrēta, tam ir nodarīts kaitējums, var celt prasību par preču zīmes pārkāpumu pret šo trešo personu tās dalībvalsts Eiropas Savienības preču zīmju tiesā, kuras teritorijā atrodas patērētāji vai komersanti, uz kuriem ir vērsta šī reklāma vai šie pārdošanas piedāvājumi, neraugoties uz to, ka minētā trešā persona citā dalībvalstī ir pieņēmusi lēmumus un ir īstenojusi pasākumus saistībā ar šo elektronisko paušanu.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Apvienotās lietas C-199/18, C-200/18 un C-343/18: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 12. septembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola (C-199/18), C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta (C-200/18)/Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna (C-199/18 un C-200/18) un SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa/Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna (C-343/18) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Regula (EK) Nr. 882/2004 – 27. pants – Oficiāla dzīvnieku barības un pārtikas produktu kontrole – Finansējums – Nodevas vai maksas, kas ir jāmaksā par oficiālo kontroli – Dalībvalstu iespēja no nodokļa atbrīvot dažas uzņēmēju kategorijas – Minimālās nodevu likmes)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/23

      Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 12. septembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola (C-199/18), C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta (C-200/18)/Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna (C-199/18 un C-200/18) un SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa/Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna (C-343/18)
      (Apvienotās lietas C-199/18, C-200/18 un C-343/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Regula (EK) Nr. 882/2004 - 27. pants - Oficiāla dzīvnieku barības un pārtikas produktu kontrole - Finansējums - Nodevas vai maksas, kas ir jāmaksā par oficiālo kontroli - Dalībvalstu iespēja no nodokļa atbrīvot dažas uzņēmēju kategorijas - Minimālās nodevu likmes)
      (2019/C 383/24)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola (C-199/18), C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta (C-200/18) un SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa (C-343/18)

         Atbildētāji: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna (C-199/18 un C-200/18) un Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna (C-343/18)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem, 27. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā ir paredzēts, ka dalībvalstīm ir pienākums noteikt, ka nodevas par oficiālo kontroli, kas tiek veikta attiecībā uz šīs regulas IV pielikuma A iedaļā un V pielikuma A iedaļā minētajām darbībām, ir iekasējamas arī no pārtikas apritē un dzīvnieku barības apritē iesaistītiem uzņēmējiem, kuri veic kaušanas un gaļas sadalīšanas darbības kā darbības, kas papildina viņu galveno dzīvnieku audzēšanas darbību.

                  2)

                  Regulas Nr. 882/2004 27. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā dalībvalstij nav ļauts piemērot tādas nodevas likmes, kas ir mazākas par minimālajām likmēm, kuras ir paredzētas Regulas Nr. 882/2004 IV pielikuma B iedaļā un V pielikuma B iedaļā.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.

         OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta C-290/18: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde – Vide – Direktīva 92/43/EEK – Savvaļas fauna un flora – Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība – 4. panta 4. punkts – I un II pielikums – Kopienas nozīmes teritorijas – Nenoteikšana – Īpaši aizsargājamas dabas teritorijas – Vajadzīgie pasākumi – Neveikšana)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/24

      Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Portugāles Republika
      (Lieta C-290/18) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 92/43/EEK - Savvaļas fauna un flora - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - 4. panta 4. punkts - I un II pielikums - Kopienas nozīmes teritorijas - Nenoteikšana - Īpaši aizsargājamas dabas teritorijas - Vajadzīgie pasākumi - Neveikšana)
      (2019/C 383/25)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Costa de Oliveira un C. Hermes)

         Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Reis Silva, H. Almeida, A. Pimenta un P. Barros da Costa)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Nenoteikusi īpaši aizsargājamas dabas teritorijas statusu 61 Kopienas nozīmes teritorijai – ko Eiropas Komisija ir atzinusi Komisijas Lēmumā 2004/813/EK (2004. gada 7. decembris), ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Atlantijas bioģeogrāfiskajam reģionam, un Komisijas Lēmumā 2006/613/EK (2006. gada 19. jūlijs), ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam – cik vien iespējams īsā laikā, bet ne vēlāk kā sešos gados pēc šo lēmumu pieņemšanas, un nenoteikusi vajadzīgos aizsardzības pasākumus, kas atbilstu šajās Kopienas nozīmes teritorijās sastopamo dabisko dzīvotņu veidu, kas minēti Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību I pielikumā, un savvaļas faunas un floras sugu, kas minētas šīs direktīvas II pielikumā, ekoloģiskajām prasībām, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti minētās direktīvas 4. panta 4. punktā un 6. panta 1. punktā.

                  2)

                  Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta C-331/18: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TE/Pohotovosť s.r.o. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2008/48/EK – Patērētāju tiesību aizsardzība – Patēriņa kredīts – 10. panta 2. punkta h) un i) apakšpunkts un 3. punkts – Līgumā iekļaujamā informācija – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pienākums attiecībā uz katru maksājumu precizēt kapitāla, procentu un maksu atmaksas sadalījumu)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/25

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TE/Pohotovosť s.r.o.
      (Lieta C-331/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2008/48/EK - Patērētāju tiesību aizsardzība - Patēriņa kredīts - 10. panta 2. punkta h) un i) apakšpunkts un 3. punkts - Līgumā iekļaujamā informācija - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pienākums attiecībā uz katru maksājumu precizēt kapitāla, procentu un maksu atmaksas sadalījumu)
      (2019/C 383/26)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Prešove

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: TE

         Atbildētāja: Pohotovosť s.r.o.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK, 10. panta 2. punkta h)–j) apakšpunkts, lasot tos kopsakarā ar tās 22. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, atbilstoši kuram kredītlīgumā ir jābūt precizētam katra atmaksas maksājuma atšifrējumam, atspoguļojot – attiecīgā gadījumā – kapitāla amortizāciju, procentus un citas maksas.

                  2)

                  Direktīvas 2008/48 10. panta 2. punkts un 22. panta 1. punkts, kā tie ir interpretēti 2016. gada 9. novembra spriedumā Home Credit Slovakia (C-42/15, EU:C:2016:842), ir piemērojami tādam kredītlīgumam kā pamatlietā aplūkotais, kas ir noslēgts pirms šī sprieduma pasludināšanas un pirms valsts tiesiskā regulējuma grozījumiem, kuri ir veikti, lai nodrošinātu atbilstību minētajā spriedumā sniegtajai interpretācijai.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta C-333/18: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lombardi Srl/Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pārbaudes procedūras piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma jomā – Direktīva 89/665/EEK – Pretendenta, kura piedāvājums nav ticis izraudzīts, celta prasība atcelt publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas lēmumu – Izraudzītā pretendenta pretprasība – Pamatprasības pieņemamība pamatotas pretprasības gadījumā)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/26

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lombardi Srl/Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl
      (Lieta C-333/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pārbaudes procedūras piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma jomā - Direktīva 89/665/EEK - Pretendenta, kura piedāvājums nav ticis izraudzīts, celta prasība atcelt publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas lēmumu - Izraudzītā pretendenta pretprasība - Pamatprasības pieņemamība pamatotas pretprasības gadījumā)
      (2019/C 383/27)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Lombardi Srl

         Atbildētājas: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl

         Piedaloties: Robertazzi Costruzioni Srl

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/66/EK (2007. gada 11. decembris), 1. panta 1. punkta trešā daļa un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā, ka pretendenta, kurš vēlas iegūt noteikta iepirkuma līguma slēgšanas tiesības un kuram ir ticis vai var tikt nodarīts kaitējums apgalvota Savienības publiskā iepirkuma tiesību vai šīs tiesības transponējošo normu pārkāpuma dēļ, celta galvenā prasība par cita pretendenta izslēgšanu tiek atzīta par nepieņemamu saskaņā ar valsts tiesību procesuālajām normām vai praksi, kas attiecas uz savstarpējas izslēgšanas prasību izskatīšanu, neatkarīgi no iepirkuma procedūras dalībnieku skaita un to dalībnieku skaita, kas ir cēluši šīs prasības.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta C-347/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 4. septembra spriedums (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Avv. Alessandro Salvoni/Anna Maria Fiermonte (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – 53. pants – Apliecība par spriedumu civillietās un komerclietās atbilstoši I pielikumam – Izcelsmes tiesas pilnvaras – Noteikumu par jurisdikciju lietās par patērētāju līgumiem pārkāpumu esamības pārbaude pēc savas ierosmes)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/26

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 4. septembra spriedums (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Avv. Alessandro Salvoni/Anna Maria Fiermonte
      (Lieta C-347/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - 53. pants - Apliecība par spriedumu civillietās un komerclietās atbilstoši I pielikumam - Izcelsmes tiesas pilnvaras - Noteikumu par jurisdikciju lietās par patērētāju līgumiem pārkāpumu esamības pārbaude pēc savas ierosmes)
      (2019/C 383/28)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Milano

         Pamatlietas puses

      Prasītājs: Avv. Alessandro Salvoni
      Atbildētāja: Anna Maria Fiermonte

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2015/281 (2014. gada 26. novembris), 53. pants, lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā, ka izcelsmes tiesa – kurai tiek lūgts izdot šajā 53. pantā paredzēto apliecību attiecībā uz likumīgā spēkā stājušos nolēmumu – drīkst pēc savas ierosmes pārbaudīt, vai nav noticis šīs regulas II nodaļas 4. iedaļas normu pārkāpums, lai informētu patērētāju par iespējami konstatēto pārkāpumu un ļautu šim patērētājam zinīgi izvērtēt iespēju izmantot minētās regulas 45. pantā paredzēto tiesiskās aizsardzības līdzekli.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta C-377/18: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret AH, PB, CX, KM, PH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Direktīva (ES) 2016/343 – 4. panta 1. punkts – Nevainīguma prezumpcija – Publiskas norādes par vainu – Prokurora un noziedzīga nodarījuma izdarītāja noslēgta vienošanās – Valsts judikatūra, kurā paredzēta apsūdzēto, kuri nav noslēguši šādu vienošanos, identifikācija – Pamattiesību harta – 48. pants)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/27

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret AH, PB, CX, KM, PH
      (Lieta C-377/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Direktīva (ES) 2016/343 - 4. panta 1. punkts - Nevainīguma prezumpcija - Publiskas norādes par vainu - Prokurora un noziedzīga nodarījuma izdarītāja noslēgta vienošanās - Valsts judikatūra, kurā paredzēta apsūdzēto, kuri nav noslēguši šādu vienošanos, identifikācija - Pamattiesību harta - 48. pants)
      (2019/C 383/29)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

      AH, PB, CX, KM, PH

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā, 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj, ka vienošanās, kurā apsūdzētais atzīst savu vainu apmaiņā pret soda samazinājumu un kura ir jāapstiprina valsts tiesai, ietver tiešu norādi, ka konkrētā noziedzīgā nodarījuma līdzizdarītāji ir ne tikai šī persona, bet arī pārējie apsūdzētie, kuri nav atzinuši savu vainu un kuriem apsūdzība izvirzīta atsevišķā kriminālprocesā, ar nosacījumu, ka, pirmkārt, šī norāde ir nepieciešama, lai varētu kvalificēt minēto vienošanos noslēgušās personas kriminālatbildību, un ka, otrkārt, šī pati vienošanās ietver skaidru norādi, ka šīm pārējām personām apsūdzība ir izvirzīta atsevišķā kriminālprocesā un ka viņu vaina nav likumiski pierādīta.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta C-383/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 11. septembra spriedums (Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lexitor Sp. z o.o/Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A., mBank S.A. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Patēriņa kredītlīgumi – Direktīva 2008/48/EK – 16. panta 1. punkts – Pirmstermiņa atmaksa – Patērētāja tiesības uz kredīta kopējo izmaksu samazinājumu, kas atbilst procentiem un izmaksām atlikušajā līguma termiņā)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/28

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 11. septembra spriedums (Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lexitor Sp. z o.o/Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A., mBank S.A.
      (Lieta C-383/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Patēriņa kredītlīgumi - Direktīva 2008/48/EK - 16. panta 1. punkts - Pirmstermiņa atmaksa - Patērētāja tiesības uz kredīta kopējo izmaksu samazinājumu, kas atbilst procentiem un izmaksām atlikušajā līguma termiņā)
      (2019/C 383/30)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Lexitor Sp. z o.o

         Atbildētājas: Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A., mBank S.A.

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka patērētāja tiesības uz kredīta kopējo izmaksu samazinājumu tā priekšlaicīgas atmaksas gadījumā ietver visus maksājumus, kas ir jāveic patērētājam.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta C-397/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 11. septembra spriedums (Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DW/Nobel Plastiques Ibérica SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 2000/78/EK – Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā – 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta ii) punkts un 5. pants – Pilnīgs aizliegums diskriminēt invaliditātes dēļ – Pret arodrisku īpaši jūtīgs darba ņēmējs valsts tiesību izpratnē – “Invaliditātes” esamība – Atlaišana objektīvu iemeslu dēļ, balstoties uz produktivitātes, spējas strādāt dažādās uzņēmuma darba vietās, kā arī sistemātiskas prombūtnes kritērijiem – Konkrēta nelabvēlīga situācija personām ar invaliditāti – Netieša diskriminācija – Saprātīgi pielāgojumi – Persona, kas nav kompetenta, nespēj un nevar izpildīt galvenos attiecīgā amata uzdevumus)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/29

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 11. septembra spriedums (Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DW/Nobel Plastiques Ibérica SA
      (Lieta C-397/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta ii) punkts un 5. pants - Pilnīgs aizliegums diskriminēt invaliditātes dēļ - Pret arodrisku īpaši jūtīgs darba ņēmējs valsts tiesību izpratnē - “Invaliditātes” esamība - Atlaišana objektīvu iemeslu dēļ, balstoties uz produktivitātes, spējas strādāt dažādās uzņēmuma darba vietās, kā arī sistemātiskas prombūtnes kritērijiem - Konkrēta nelabvēlīga situācija personām ar invaliditāti - Netieša diskriminācija - Saprātīgi pielāgojumi - Persona, kas nav kompetenta, nespēj un nevar izpildīt galvenos attiecīgā amata uzdevumus)
      (2019/C 383/31)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: DW

         Atbildētāja: Nobel Plastiques Ibérica SA

         Piedaloties: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa), Ministerio Fiscal

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīva 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz tāda darba ņēmēja veselības stāvokli, kurš ir atzīts par īpaši jutīgu pret arodrisku valsts tiesību izpratnē, neļaujot šim darba ņēmējam strādāt noteiktās darba vietās, jo tas radītu risku viņa paša veselībai vai citām personām, jēdziens “invaliditāte” šīs direktīvas izpratnē attiecas tikai tad, ja šis stāvoklis ir radies ilgstošu fizisku, garīgu vai psihisku traucējumu dēļ, kas mijiedarbībā ar dažādiem šķēršļiem var apgrūtināt attiecīgās personas pilnvērtīgu un efektīvu dalību profesionālajā dzīvē vienlīdzīgi ar citiem darba ņēmējiem. Tas, vai pamatlietā šie nosacījumi ir izpildīti, ir jāizvērtē valsts tiesai.

                  2)

                  Direktīvas 2000/78 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta ii) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmēja ar invaliditāti atlaišana “objektīvu iemeslu” dēļ, pamatojoties uz to, ka viņš atbilst kritērijiem, ko darba devējs ir ņēmis vērā, nosakot atlaižamās personas, proti, par noteiktu rādītāju zemāka produktivitāte, mazāka spēja strādāt dažādās uzņēmuma darba vietās, kā arī augsts sistemātiskas prombūtnes rādītājs, ir uzskatāma par netiešu diskrimināciju invaliditātes dēļ šīs tiesību normas izpratnē, ja vien darba devējs attiecībā uz šo darba ņēmēju nav iepriekš veicis saprātīgus pielāgojumus minētās direktīvas 5. panta izpratnē, lai garantētu vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošanu pret personām ar invaliditāti, un tas ir jāpārbauda valsts tiesai.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta C-417/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AW, BV, CU, DT/Lietuvos valstybė, ko pārstāv Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, Bendrasis pagalbos centras un Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2002/22/EK – Universālais pakalpojums un lietotāju tiesības attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem – 26. panta 5. punkts – Vienotais Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numurs – Zvanītāja atrašanās vietas informācijas nodrošināšana)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/30

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AW, BV, CU, DT/Lietuvos valstybė, ko pārstāv Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, Bendrasis pagalbos centras un Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija
      (Lieta C-417/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2002/22/EK - Universālais pakalpojums un lietotāju tiesības attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem - 26. panta 5. punkts - Vienotais Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numurs - Zvanītāja atrašanās vietas informācijas nodrošināšana)
      (2019/C 383/32)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: AW, BV, CU, DT

         Atbildētāja: Lietuvos valstybė, ko pārstāv Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, Bendrasis pagalbos centras un Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/22/EK (2002. gada 7. marts) par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/136/EK (2009. gada 25. novembris), 26. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā dalībvalstīm, ņemot vērā tehnisko iespējamību, ir noteikts pienākums gādāt par to, lai attiecīgie uzņēmumi zvanītāja atrašanās vietas informāciju bez maksas darītu pieejamu tai iestādei, kas nodrošina neatliekamās palīdzības izsaukumus uz vienoto Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numuru 112, līdzko izsaukums sasniedz minēto iestādi, tostarp līdzko izsaukums tiek veikts no mobilā telefona, kas nav aprīkots ar SIM karti.

                  2)

                  Direktīvas 2002/22, kas grozīta ar Direktīvu 2009/136, 26. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā dalībvalstīm ir piešķirta rīcības brīvība noteikt kritērijus saistībā ar zvanītāja uz vienoto Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numuru 112 atrašanās vietas informācijas precizitāti un uzticamību, tomēr ar precizējumu, ka ar kritērijiem, kurus tās nosaka, ir jānodrošina – ciktāl tas tehniski iespējams – zvanītāja atrašanās vietas noteikšana tik uzticami un precīzi, cik nepieciešams, lai neatliekamās palīdzības dienesti varētu viņam lietderīgi palīdzēt, un tas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.

                  3)

                  Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja saskaņā ar dalībvalsts valsts tiesībām netiešas cēloņsakarības esamība starp valsts iestāžu prettiesisko darbību un zaudējumiem, kas nodarīti privātpersonai, tiek uzskatīta par pietiekamu, lai iestātos valsts atbildība, šāda netieša cēloņsakarība starp Savienības tiesību pārkāpumu, kādā vainojama šī dalībvalsts, un zaudējumiem, kas nodarīti privātpersonai, arī ir jāatzīst par pietiekamu, lai iestātos minētās dalībvalsts atbildība par šo Savienības tiesību pārkāpumu.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta C-443/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika (“Valsts pienākumu neizpilde – Augu veselības aizsardzība – Direktīva 2000/29/EK – Augu un augu produktu aizsardzība pret kaitīgu organismu ievešanu un izplatīšanu Eiropas Savienībā – 16. panta 1. un 3. punkts – Īstenošanas lēmums (ES) 2015/789 – Pasākumi, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Well un Raju) ievešanu un izplatīšanos Savienībā – 7. panta 2. punkta c) apakšpunkts – Izplatības ierobežošanas pasākumi – Pienākums nekavējoties aizvākt inficētos augus inficētās zonas 20 kilometru joslā – 7. panta 7. punkts – Uzraudzības pienākums – Ikgadēji apsekojumi – 6. panta 2., 7. un 9. punkts – Izskaušanas pasākumi – Pastāvīga un vispārēja pienākumu neizpilde – LES 4. panta 3. punkts – Pienākums lojāli sadarboties)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/31

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-443/18) (1)

      (“Valsts pienākumu neizpilde - Augu veselības aizsardzība - Direktīva 2000/29/EK - Augu un augu produktu aizsardzība pret kaitīgu organismu ievešanu un izplatīšanu Eiropas Savienībā - 16. panta 1. un 3. punkts - Īstenošanas lēmums (ES) 2015/789 - Pasākumi, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Well un Raju) ievešanu un izplatīšanos Savienībā - 7. panta 2. punkta c) apakšpunkts - Izplatības ierobežošanas pasākumi - Pienākums nekavējoties aizvākt inficētos augus inficētās zonas 20 kilometru joslā - 7. panta 7. punkts - Uzraudzības pienākums - Ikgadēji apsekojumi - 6. panta 2., 7. un 9. punkts - Izskaušanas pasākumi - Pastāvīga un vispārēja pienākumu neizpilde - LES 4. panta 3. punkts - Pienākums lojāli sadarboties)
      (2019/C 383/33)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Eggers un D. Bianchi)

         Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, piedaloties S. Fiorentino un G. Caselli, avvocati dello Stato)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Itālijas Republika

                              —

                              izplatības ierobežošanas teritorijā nenodrošinādama tūlītēju vismaz visu to augu aizvākšanu, kuru inficēšanās ar Xylella fastidiosa ir konstatēta, ja tie atrodas inficētajā teritorijā 20 kilometru attālumā no šīs inficētās zonas robežas ar pārējo Savienības teritoriju, nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir noteikti Komisijas Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/789 (2015. gada 18. maijs) par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa ievešanu un izplatīšanos Savienībā (Well un Raju), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/764 (2016. gada 12. maijs), 7. panta 2. punkta c) apakšpunktā, un

                              —

                              izplatības ierobežošanas teritorijā nenodrošinādama uzraudzību par Xylella fastidiosa klātbūtni, piemērotā laikā katru gadu veicot apsekojumus, nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti šī Īstenošanas lēmuma 7. panta 7. punktā.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Eiropas Komisija un Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta C-468/18: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Judecătoria Constanța (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – R/P (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde uzturēšanas saistību lietās – Regula (EK) Nr. 4/2009 – 3. panta a) un d) punkts un 5. pants – Tiesa, kurā ir iesniegtas trīs saistītas prasības par nepilngadīga bērna vecāku laulības šķiršanu, vecāku atbildību un bērna uzturēšanas saistībām – Paziņojums par jurisdikciju laulības šķiršanas lietā un jurisdikcijas neesamību lietā par vecāku atbildību – Jurisdikcija izskatīt prasību par uzturēšanas saistībām – Atbildētāja parastās dzīvesvietas tiesa, kurā viņš ir ieradies)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/32

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Judecătoria Constanța (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – R/P
      (Lieta C-468/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde uzturēšanas saistību lietās - Regula (EK) Nr. 4/2009 - 3. panta a) un d) punkts un 5. pants - Tiesa, kurā ir iesniegtas trīs saistītas prasības par nepilngadīga bērna vecāku laulības šķiršanu, vecāku atbildību un bērna uzturēšanas saistībām - Paziņojums par jurisdikciju laulības šķiršanas lietā un jurisdikcijas neesamību lietā par vecāku atbildību - Jurisdikcija izskatīt prasību par uzturēšanas saistībām - Atbildētāja parastās dzīvesvietas tiesa, kurā viņš ir ieradies)
      (2019/C 383/34)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Judecătoria Constanța

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: R

         Atbildētājs: P

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EK) Nr. 4/2009 (2008. gada 18. decembris) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās 3. panta a) un d) punkts un 5. pants ir interpretējami tādējādi, ka tad, ja dalībvalsts tiesā ir iesniegta prasība, kurā ir trīs prasījumi, kas attiecīgi ir saistīti ar nepilngadīga bērna vecāku laulības šķiršanu, vecāku atbildību par šo bērnu un uzturēšanas saistībām attiecībā uz viņu, tiesai, kura izskata laulības šķiršanu un kura ir atzinusi, ka tai nav jurisdikcijas izskatīt prasību par vecāku atbildību, tomēr ir jurisdikcija izskatīt prasību par uzturēšanas saistībām attiecībā uz minēto bērnu, ja tā ir arī atbildētāja pastāvīgās dzīvesvietas tiesa vai tiesa, kurā atbildētājs ir ieradies, neapstrīdot tās jurisdikciju.

         (1)  OV C 381, 22.10.2018.


title: Lieta C-473/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 4. septembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GP/Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālais nodrošinājums – Migrējoši darba ņēmēji – Eiropas Savienības tiesību normas par valūtas konvertāciju – Regula (EK) Nr. 987/2009 – Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmums Nr. H3 – Starpības piemaksas aprēķināšana ģimenes pabalstiem, kas ir jāmaksā darba ņēmējam, kurš dzīvo dalībvalstī un strādā Šveicē – Atsauces datuma noteikšana valūtas kursam)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/32

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 4. septembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GP/Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West
      (Lieta C-473/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Migrējoši darba ņēmēji - Eiropas Savienības tiesību normas par valūtas konvertāciju - Regula (EK) Nr. 987/2009 - Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmums Nr. H3 - Starpības piemaksas aprēķināšana ģimenes pabalstiem, kas ir jāmaksā darba ņēmējam, kurš dzīvo dalībvalstī un strādā Šveicē - Atsauces datuma noteikšana valūtas kursam)
      (2019/C 383/35)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: GP

         Atbildētāja: Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Attiecībā uz apgādājamā bērna pabalsta valūtas konvertāciju, lai noteiktu starpības piemaksas iespējamo apmēru atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 988/2009 (2009. gada 16. septembris), 68. panta 2. punktam, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004, 90. panta, kā arī Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmuma Nr. H3 (2009. gada 15. oktobris) par datumu, kas jāņem vērā, lai noteiktu valūtas kursu, kas minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 987/2009 90. pantā, piemērošanu un interpretāciju neietekmē fakts, ka šo pabalstu Šveices frankos izmaksā Šveices iestāde.

                  2)

                  2009. gada 15. oktobra Lēmums Nr. H3 ir jāinterpretē tādējādi, ka tā 2. punkts ir piemērojams, veicot tādas valūtas konvertāciju, kurā ir izteikti apgādājamā bērna pabalsti, lai noteiktu iespējamo starpības piemaksas apmēru atbilstoši Regulas Nr. 883/2004, kas grozīta ar Regulu Nr. 988/2009, 68. panta 2. punktam.

                  3)

                  2009. gada 15. oktobra Lēmuma Nr. H3 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, jēdziens “dienā [..], kad iestāde veic attiecīgo darbību” šīs tiesību normas izpratnē, ir diena, kurā nodarbinātības valsts kompetentā iestāde veic attiecīgā ģimenes pabalsta maksājumu.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta C-540/18 P: Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 11. septembra spriedums – HX/Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku – Pasākumi, kuri ir vērsti pret ietekmīgām sievietēm un vīriešiem uzņēmējiem, kas savu darbību veic Sīrijā – Ietveršanas sarakstos pamatotības pierādīšana)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/33

      Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 11. septembra spriedums – HX/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-540/18 P) (1)

      (Apelācija - Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku - Pasākumi, kuri ir vērsti pret ietekmīgām sievietēm un vīriešiem uzņēmējiem, kas savu darbību veic Sīrijā - Ietveršanas sarakstos pamatotības pierādīšana)
      (2019/C 383/36)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: HX (pārstāvis: S. Koev, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: I. Gurov un A. Vitro)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  HX sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 408, 12.11.2018.


title: Lieta C-541/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 12. septembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AS/Deutsches Patent- und Markenamt (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Preču zīmes – Direktīva 2008/95/EK – 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Atšķirtspēja – Vērtējuma kritēriji – Tēmturi (hashtag) saturošs apzīmējums)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/34

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 12. septembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AS/Deutsches Patent- und Markenamt
      (Lieta C-541/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atšķirtspēja - Vērtējuma kritēriji - Tēmturi (hashtag) saturošs apzīmējums)
      (2019/C 383/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: AS

         Atbildētāja: Deutsches Patent- und Markenamt

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apzīmējuma, kuru lūgts reģistrēt kā preču zīmi, atšķirtspēja ir jāpārbauda, ņemot vērā visus atbilstošos faktus un apstākļus, tostarp visus iespējamos reģistrācijai pieteiktās preču zīmes izmantošanas veidus. Šie pēdējie minētie, ja nav citu norāžu, atbilst izmantošanas veidiem, kuri, ņemot vērā attiecīgajā ekonomikas nozarē pastāvošos ieradumus, var būt nozīmīgi praksē.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta C-559/18: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TDK-Lambda Germany GmbH/Hauptzollamt Lörrach (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EEK) Nr. 2658/87 – Muitas savienība un kopējais muitas tarifs – Tarifu klasifikācija – Kombinētā nomenklatūra – Apakšpozīcija 85044030 – Statiskie pārveidotāji – Klasifikācijas kritēriji – Galvenais izmantošanas nolūks)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/35

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TDK-Lambda Germany GmbH/Hauptzollamt Lörrach
      (Lieta C-559/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EEK) Nr. 2658/87 - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Apakšpozīcija 85044030 - Statiskie pārveidotāji - Klasifikācijas kritēriji - Galvenais izmantošanas nolūks)
      (2019/C 383/38)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: TDK-Lambda Germany GmbH

         Atbildētāja: Hauptzollamt Lörrach

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 85 044 030, kas ietverta I pielikumā Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijās, kuras secīgi izriet no Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 927/2012 (2012. gada 9. oktobris) un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1001/2013 (2013. gada 4. oktobris), ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi statiskie pārveidotāji kā pamatlietā var ietilpt minētajā apakšpozīcijā tikai tad, ja to galvenais izmantošanas nolūks ir tikt izmantotiem “sakaru iekārtās vai datu automātiskās apstrādes iekārtās un to blokos” šīs apakšpozīcijas izpratnē, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta C-239/19: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 5. septembra rīkojums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eli Lilly and Company/Genentech Inc. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts – Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm – Regula (EK) Nr. 469/2009 – 3. panta b) punkts – Saņemšanas nosacījumi – Tirdzniecības atļauja – Trešajai personai izsniegta atļauja – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/35

      Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 5. septembra rīkojums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eli Lilly and Company/Genentech Inc.
      (Lieta C-239/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm - Regula (EK) Nr. 469/2009 - 3. panta b) punkts - Saņemšanas nosacījumi - Tirdzniecības atļauja - Trešajai personai izsniegta atļauja - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2019/C 383/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Eli Lilly and Company

         Atbildētāja: Genentech Inc.

         Rezolutīvā daļa

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) (Augstā tiesa (Anglija un Velsa), Kanclera kompetences lietu departaments (Patentu palāta), Apvienotā Karaliste) iesniedza ar 2019. gada 4. marta lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta C-71/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 30. janvārī João Miguel Barata iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 20. novembra spriedumu lietā T-854/16 Barata/Parlaments

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/36

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 30. janvārī João Miguel Barata iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 20. novembra spriedumu lietā T-854/16 Barata/Parlaments
      (Lieta C-71/19 P)
      (2019/C 383/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: João Miguel Barata (pārstāvji: G. Pandey un D. Rovetta, advokāti, un J. Grayston, Solicitor)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments
      Ar 2019. gada 26. septembra rīkojumu Tiesa (devītā palāta) nolēma apelācijas sūdzību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu un nosprieda, ka João Miguel Barata pašam ir jāsedz savi tiesāšanas izdevumi.


title: Lieta C-185/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. februārī iesniedza Tribunalul Arbitral de pe lângă Asociația de arbitraj de pe lângă Baroul Cluj (Rumānija) – KE/LF

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. februārī iesniedza Tribunalul Arbitral de pe lângă Asociația de arbitraj de pe lângă Baroul Cluj (Rumānija) – KE/LF
      Lieta C-185/19
      (2019/C 383/41)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Arbitral de pe lângă Asociația de arbitraj de pe lângă Baroul Cluj

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: KE

         Atbildētājs: LF
      Ar 2019. gada 24. septembra rīkojumu Tiesa (septītā palāta) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu ir atzinusi par acīmredzami nepieņemamu un atzinusi, ka tās kompetencē acīmredzami nav spriest par šo lūgumu.


title: Lieta C-412/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 27. maijā Xianhao Pan iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 21. marta spriedumu lietā T-777/17 Pan/EUIPO – Entertainment One UK (“TOBBIA”)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/37

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 27. maijā Xianhao Pan iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 21. marta spriedumu lietā T-777/17 Pan/EUIPO – Entertainment One UK (“TOBBIA”)
      (Lieta C-412/19 P)
      (2019/C 383/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Xianhao Pan (pārstāvis: M. Oliva, avvocato)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Entertainment One UK Ltd

      Ar 2019. gada 12. jūlija rīkojumu Tiesas priekšsēdētāja vietnieks nolēma apelācijas sūdzību noraidīt kā nepieņemamu.


title: Lieta C-460/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 14. jūnijā Stada Arzneimittel AG iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 4. aprīļa spriedumu lietā T-804/17 Stada Arzneimittel AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/37

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 14. jūnijā Stada Arzneimittel AG iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 4. aprīļa spriedumu lietā T-804/17 Stada Arzneimittel AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-460/19 P)
      (2019/C 383/43)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Stada Arzneimittel AG (pārstāvji: A. K. Marx, R. Kaase, J.-C. Plate, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Eiropas Savienības Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) ar 2019. gada 1. oktobra rīkojumu atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-541/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. jūlijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – XW/Eurowings GmbH

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/38

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. jūlijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – XW/Eurowings GmbH
      (Lieta C-541/19)
      (2019/C 383/44)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: XW

         Atbildētāja: Eurowings GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai, lai noteiktu tiesības saņemt kompensāciju atbilstoši Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 7. pantam, kopējo lidojuma maršrutu ņem vērā arī tad, ja pasažieris savu galamērķi ar trīs un vairāk stundu kavēšanos sasniedz tikai savienojuma lidojuma kavēšanās/atcelšanas dēļ, savukārt pirmais lidojums ir veikts laikā, abus lidojumus ir veikuši dažādi gaisa pārvadātāji un lidojumi ir bijuši rezervēti kopā?

         (1)  OV 2004, L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-542/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. jūlijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – YX/Eurowings GmbH

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/38

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. jūlijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – YX/Eurowings GmbH
      (Lieta C-542/19)
      (2019/C 383/45)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: YX

         Atbildētāja: Eurowings GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai, lai noteiktu tiesības saņemt kompensāciju atbilstoši Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 7. pantam, kopējo lidojuma maršrutu ņem vērā arī tad, ja pasažieris savu galamērķi ar trīs un vairāk stundu kavēšanos sasniedz tikai savienojuma lidojuma kavēšanās/atcelšanas dēļ, savukārt pirmais lidojums ir veikts laikā, abus lidojumus ir veikuši dažādi gaisa pārvadātāji un lidojumi ir bijuši rezervēti kopā?

         (1)  OV 2004, L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-574/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. jūlijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – PL/Deutsche Lufthansa AG

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/39

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. jūlijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – PL/Deutsche Lufthansa AG
      (Lieta C-574/19)
      (2019/C 383/46)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: PL

         Atbildētāja: Deutsche Lufthansa AG

         Ar Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 23. septembra rīkojumu lieta ir izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-584/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. augustā iesniedza Landesgericht für Strafsachen Wien (Austrija) – kriminālprocess pret A***** un citiem nenoskaidrotiem noziedzīga nodarījuma izdarītājiem

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/40

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. augustā iesniedza Landesgericht für Strafsachen Wien (Austrija) – kriminālprocess pret A***** un citiem nenoskaidrotiem noziedzīga nodarījuma izdarītājiem
      (Lieta C-584/19)
      (2019/C 383/48)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Landesgericht für Strafsachen Wien

         Pamatlietas dalībnieki

         Prasītāja: Staatsanwaltschaft Wien

         Atbildētāji: A***** un citi nenoskaidroti noziedzīga nodarījuma izdarītāji

         Otra puse: Staatsanwaltschaft Hamburg

         Prejudiciālais jautājums

      Vai jēdzieni “tiesu iestāde” Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/41/ES (2014. gada 3. aprīlis) par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās (1) 1. panta 1. punkta izpratnē un “prokurors” minētās direktīvas 2. panta c) punkta i) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ietver arī dalībvalsts prokuratūras, kurām pastāv risks, ka tās tieši vai netieši varētu tikt pakļautas izpildvaras, piemēram, Hamburgas tieslietu senatora, konkrētiem rīkojumiem vai norādījumiem, tām pieņemot lēmumu par Eiropas izmeklēšanas rīkojuma izsniegšanu?

         (1)  OV 2014, L 130, 1. lpp.


title: Lieta C-597/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. augustā iesniedza Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Beļģija) – M.I.C.M. Mircom International Content Management & Consulting Limited/Telenet BVBA

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/41

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. augustā iesniedza Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Beļģija) – M.I.C.M. Mircom International Content Management & Consulting Limited/Telenet BVBA
      (Lieta C-597/19)
      (2019/C 383/49)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Ondernemingsrechtbank Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: M.I.C.M. Mircom International Content Management & Consulting Limited

         Atbildētāja: Telenet BVBA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                              a)

                              Vai datnes lejupielāde, izmantojot “peer–to–peer” [vienādranga] tīklu, un vienlaicīga tās (dažkārt attiecībā uz visu kopumu ļoti fragmentāru) daļu (“pieces”) augšupielādes nodrošināšana (“seeden”) ir jāuzskata par izziņošanu [sabiedrībai] Direktīvas 2001/29 (1) 3. panta 1. punkta izpratnē, lai gan šīs atsevišķās “pieces” kā tādas nav izmantojamas?
                              Ja atbilde ir apstiprinoša:

                              b)

                              Vai pastāv de minimis slieksnis, sākot no kura šo “pieces”“seeden” būtu izziņošana sabiedrībai?

                              c)

                              Vai nozīme ir apstāklim, ka “seeden” notiek automātiski (“Torrent–Clients” iestatījumu dēļ) un tādējādi lietotājs to var nepamanīt?

                  2.

                              a)

                              Vai persona, kas ir autortiesību (vai blakustiesību) īpašniece uz līguma pamata, taču pati šīs tiesības neizmanto, bet gan tikai izvirza prasījumus pret iespējamiem pārkāpējiem par zaudējumu atlīdzināšanu, kuras uzņēmējdarbības modelis tādējādi ir atkarīgs no viltošanas esamības, nevis no tās apkarošanas, var izmantot tādas pašas tiesības, kādas Direktīvas 2004/48 (2) II nodaļā ir piešķirtas autoriem vai licenciātiem, kuri īpašumtiesības izmanto parastā veidā?

                              b)

                              Kā šajā gadījumā licenciātam ar pārkāpumu var tikt nodarīts “kaitējums” (Direktīvas 2004/48 13. panta izpratnē)?

                  3.

                  Vai pirmajā un otrajā jautājumā izklāstītajiem konkrētajiem apstākļiem ir nozīme pareizā līdzsvara noteikšanā starp intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu, no vienas puses, un Hartā garantētajām tiesībām un brīvībām, piemēram, privātās dzīves neaizskaramību un personas datu aizsardzību, no otras puses, it īpaši saistībā ar samērīguma pārbaudi?

                  4.

                  Vai, ievērojot visus šos apstākļus, saskaņā ar Vispārīgo datu aizsardzības regulu (3), konkrēti, tās 6. panta 1. punkta f) apakšpunktu, ir attaisnojama “seeder”“pūļa” IP adrešu sistemātiska reģistrācija un vispārēja turpmāka apstrāde (ko veic pats licenciāts un tā vārdā trešā persona)?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/29/EK (2001. gada 22. maijs) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV 2001, L 167, 10. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV 2004, L 157, 45. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-620/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Land Nordrhein-Westfalen/D.-H. T. handelnd als Insolvenzverwalter über das Vermögen der J & S Service UG

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/43

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Land Nordrhein-Westfalen/D.-H. T. handelnd als Insolvenzverwalter über das Vermögen der J & S Service UG
      (Lieta C-620/19)
      (2019/C 383/51)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Land Nordrhein-Westfalen

         Atbildētājs revīzijas tiesvedībā: D.-H. T., kas rīkojas kā maksātnespējas administrators pār J & S Service UG (haftungsbeschränkt) mantu

         Cits lietas dalībnieks: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht [Vācijas Federatīvās Republikas interešu pārstāvis Federālajā administratīvajā tiesā],

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (ES) 2016/679 (1) 23. panta 1. punkta j) apakšpunkta mērķis ir arī finanšu iestāžu interešu aizsardzība?

                  2)

                  Ja tas tā ir, vai formulējums “civilprasību izpilde” attiecas arī uz finanšu iestāžu aizstāvību pret civiltiesiskām prasībām un vai tām jau ir jābūt celtām?

                  3)

                  Vai atbilstoši Regulas (ES) 2016/679 23. panta 1. punkta e) apakšpunktā ietvertajam tiesiskajam regulējumam, lai aizsargātu svarīgas dalībvalsts finanšu intereses nodokļu jautājumos, var tikt ierobežotas piekļuves tiesības saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 15. pantu, lai novērstu civiltiesisku ar maksātnespēju pamatotu atcelšanas prasījumu celšanu pret finanšu iestādi?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-625/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. augustā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/XD

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/44

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. augustā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/XD
      (Lieta C-625/19)
      (2019/C 383/52)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Openbaar Ministerie

         Atbildētājs: XD

         Prejudiciālais jautājums

      Vai prokurors, kurš izsniegšanas dalībvalstī piedalās tiesību piemērošanas darbībā un, izpildot savus pienākumus, kas cieši saistīti ar Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanu, darbojas neatkarīgi un ir izsniedzis EAO, ir uzskatāms par izsniegšanas tiesu iestādi Pamatlēmuma 2002/584/TI (1) 6. panta 1. punkta izpratnē, ja tiesnesis izsniegšanas dalībvalstī pirms attiecīgā prokurora faktiskā lēmuma par EAO izsniegšanu ir veicis EAO izsniegšanas nosacījumu un, it īpaši, tā samērīguma pārbaudi?

         (1)  Padomes pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta C-626/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. augustā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/YC

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/44

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. augustā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/YC
      (Lieta C-626/19)
      (2019/C 383/53)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Openbaar Ministerie

         Atbildētājs: YC

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai prokurors, kurš izsniegšanas dalībvalstī piedalās tiesību piemērošanas darbībā un, izpildot savus pienākumus, kas cieši saistīti ar Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanu, darbojas neatkarīgi un ir izsniedzis EAO, ir uzskatāms par izsniegšanas tiesu iestādi Pamatlēmuma 2002/584/TI (1) 6. panta 1. punkta izpratnē, ja tiesnesis izsniegšanas dalībvalstī pirms attiecīgā prokurora faktiska lēmuma izsniegt EAO ir veicis EAO izsniegšanas nosacījumu un, it īpaši, tā samērīguma pārbaudi?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: vai tad, ja pieprasītai personai pēc tās faktiskas nodošanas ir pieejama procedūra, kurā izsniegšanas dalībvalsts tiesā var tikt celta prasība atcelt EAO un šī tiesa pārbauda tostarp lēmuma izsniegt EAO samērīgumu, ir izpildīts nosacījums, ka Tiesas 2019. gada 27. maija sprieduma (EU:C:2019:456) 75. punkta izpratnē ir jāpastāv iespējai celt prasību par prokurora lēmumu izsniegt EAO, tostarp par šāda lēmuma samērīgumu, kura pilnībā atbilst efektīvai tiesību aizsardzībai tiesā raksturīgajām prasībām?

         (1)  Padomes pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta C-627/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. augustā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/ZB

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/45

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. augustā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/ZB
      (Lieta C-627/19)
      (2019/C 383/54)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Openbaar Ministerie

         Atbildētājs: ZB

         Prejudiciālais jautājums

      Vai tad, ja EAO [Eiropas apcietināšanas ordera] mērķis ir brīvības atņemšanas soda izpilde, kas piespriests ar tiesneša vai tiesas izpildāmu nolēmumu, savukārt EAO ir izsniedzis prokurors, kurš izsniegšanas dalībvalstī piedalās tiesību piemērošanas darbībā un ir nodrošināts, ka, īstenojot savas pilnvaras, kuras ir cieši saistītas ar Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanu, viņš darbojas neatkarīgi, ir piemērojams arī nosacījums, ka ir jābūt iespējai celt prasību par lēmumu izsniegt EAO, tostarp par lēmuma samērīgumu, kura pilnībā atbilst efektīvai tiesību aizsardzībai tiesā raksturīgajām prasībām?


title: Lieta C-630/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. augustā iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – PAGE Internacional, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/46

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. augustā iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – PAGE Internacional, Lda/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Lieta C-630/19)
      (2019/C 383/55)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: PAGE Internacional, Lda

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) 168. panta a) punkts un 176. pants, kā arī PVN neitralitātes princips un samērīguma princips ir interpretējami tādējādi, ka Portugāles likumdevējs drīkst saskaņā ar Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (Pievienotās vērtības nodokļa kodekss), kas apstiprināts ar 1984. gada 26. decembra Dekrētlikumu Nr. 394-B/84, 21. panta 1. punkta d) apakšpunktu un 2. punkta d) apakšpunktu par ēdināšanas izdevumiem samaksātā PVN atskaitīšanas tiesības samazināt līdz 50 %, lai gan nodokļa maksātājs pierāda, ka visi šie izdevumi ir pilnībā izmantoti viņa saimnieciskajai darbībai, kas ir apliekama ar nodokli?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-636/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. augustā iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) – Y/CAK

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/46

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. augustā iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) – Y/CAK
      (Lieta C-636/19)
      (2019/C 383/56)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Y

         Atbildētājs: CAK

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīva 2011/24/ES (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2) 24. pantā minētās personas, kuras dzīvesvietas valstī saņem Nīderlandes sniegtus pabalstus natūrā, taču nav apdrošinātas Nīderlandē saskaņā ar valsts apdrošināšanu slimības gadījumiem, var tieši atsaukties uz šo direktīvu, lai saņemtu izmaksu atlīdzinājumu saistībā ar sniegtajiem veselības aprūpes pakalpojumiem?
                  Ja atbilde ir noliedzoša:

                  2)

                  Vai no LESD 56. panta izriet, ka tādā situācijā kā šī, noraidot izmaksu atlīdzināšanu par veselības aprūpes pakalpojumiem, kas ir tikuši sniegti dalībvalstī, kas nav dzīvesvietas valsts vai valsts, kurai ir pienākums maksāt pensiju, tiek nepamatoti ierobežota pakalpojumu brīva aprite?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/24/ES (2011. gada 9. marts) par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē (OV 2011, L 88, 45. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.).


title: Lieta C-666/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 9. septembrī Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-741/16: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd/Komisija

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/47

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 9. septembrī Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-741/16: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd/Komisija
      (Lieta C-666/19 P)
      (2019/C 383/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (pārstāvji: K. Adamantopoulosun P. Billiet, advokāti)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Hyet Sweet

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-741/16;

                  —

                  apmierināt prasījumus, kurus apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegusi savā Vispārējā tiesā celtajā prasībā, un atcelt apstrīdēto regulu (1), ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju atbilstoši Tiesas Statūtu 61. pantam, un

                  —

                  piespriest atbildētājiem un personai, kas iestājusies tiesvedībā Vispārējā tiesā, atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus šajā apelācijā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā lietā T-741/16.

            Pakārtoti apelācijas sūdzības iesniedzēja cieņpilni lūdz Tiesai:

                  —

                  nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par prasības pieteikuma pirmā pamata otro daļu, par kuru tā nav spriedusi;

                  —

                  vēl pakārtotāk – nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par jebkuru citu no apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatiem, kas ir attaisnojami ar tiesvedības stadiju; un

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza piecus pamatus.
      Pirmais pamats: Vispārējās tiesas konstatējumos pārsūdzētā sprieduma 54., 64.–67., 69.–70, 78.–80., 87., 93. un 97.–98. punktā esot pieļautas acīmredzamas tiesību kļūdas un sagrozīti fakti, nosakot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja grāmatvedība nebija sakārtota atbilstoši starptautiskajiem grāmatvedības standartiem (turpmāk tekstā – “SGS”) un tādējādi neatbilda Pamatregulas (2) 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta 2. ievilkumam. Tā rezultātā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, atsakoties pārbaudīt apelācijas sūdzības iesniedzēja prasību uz Pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta 3. ievilkuma pamata.
      Otrais pamats: Vispārējās tiesas konstatējumos pārsūdzētā sprieduma 113., 115. – 118., 125.–126. un 128.–130. punktā esot pieļautas acīmredzamas tiesību kļūdas un sagrozīti fakti, nospriežot, ka Komisija nav pārkāpusi Pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu, 6. panta 8. punktu un 9. panta 4. punktu un savu rūpības pienākumu un labas pārvaldības principu, no analogās valsts ražotāja nepieprasot un detalizēti neizvērtējot eksporta darījumu sarakstu.
      Trešais pamats: Vispārējās tiesas konstatējumos pārsūdzētā sprieduma 141. –144., 152.–153. un 155.–162. punktā esot pieļautas acīmredzamas tiesību kļūdas un sagrozīti fakti, nospriežot, ka Komisija nav pārkāpusi Pamatregulas 2. panta 10. punktu un 9. panta 4. punktu, ADA 2.4 pantu un savu rūpības pienākumu un labas pārvaldības principu, atsakoties normālo vērtību un apelācijas sūdzības iesniedzēja eksporta cenu pielāgot dempinga starpības aprēķinam.
      Ceturtais pamats: Vispārējās tiesas konstatējumos pārsūdzētā sprieduma 148. un 150. punktā esot pieļautas acīmredzamas tiesību kļūdas un sagrozīti fakti, nospriežot, ka Komisija nav pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 2. punkta 3) apakšpunktu un 9. panta 4. punktu, labas pārvaldības principu un tās rūpības pienākumu, nepielāgojot Savienības ražotāju kaitējumu neradošo cenu līmeni dažādu pakalpojumu, iepakojuma un patentu un zinātības atlīdzības, kas jāmaksā Savienības rūpniecībai, atšķirībām.
      Piektais pamats: Vispārējās tiesas konstatējumos pārsūdzētā sprieduma 189. –191., 194., 200.– 201. un 203. – 206. punktā esot pieļautas acīmredzamas tiesību kļūdas un sagrozīti fakti, nospriežot, ka Komisija nav pārkāpusi Pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu un 10. punktu, 3. panta 2., 3., 5. punktu, 6. panta 8. punktu un 9. panta 4. punktu, labas pārvaldības principu un tās rūpības pienākumu, nenodrošinot, ka Savienības rūpniecības izejmateriālu izmaksas no saistītajiem piegādātājiem bija uzreiz pieejamas bez attiecīgā piegādātāja aptaujas lapas aizpildīšanas.

         (1)  Komisijas Īstenošanas Regula (ES) 2016/1247 (2016. gada 28. jūlijs), ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes aspartāma importam (OV 2016, L 204, 92. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016 L 176, 21. lpp.).


title: Lieta C-669/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 9. septembrī BP iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-838/16 BP/Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/48

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 9. septembrī BP iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-838/16 BP/Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra
      (Lieta C-669/19 P)
      (2019/C 383/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BP (pārstāvis: E. Lazar, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1), 3) un 4) punktu; un tādējādi:

                  —

                  piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējai atbilstošu atlīdzību par viņai nodarīto morālo un mantisko kaitējumu;

                  —

                  piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējai atbilstošu kompensāciju par sekām, ko radījuši FRA neslavu ceļošie izteikumi attiecībā uz viņu, un par kaitējumu viņas profesionālajai un personiskajai reputācijai;

                  —

                  piespriest FRA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1)

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta tiesību kļūda un acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz jaunā pamata pieņemamību un attiecībā uz pierādījumiem, kas iesniegti saskaņā ar Reglamenta 85. pantu; esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam; tiesa neesot bijusi taisnīga; esot pārkāpts ES Hartas 47. pantā noteiktais efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips; tiesības esot tikušas ierobežotas; un esot pārkāpts ES Hartas 52. pants.

                  2)

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta tiesību kļūda un acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas prasības par zaudējumu atlīdzību 112., 115.-117., 126. un 140.-142. punktu saistībā ar varbūtējo Regulas Nr. 1049/2001 (1) 2. panta 3. punkta pārkāpumu, ECPAK 8. panta pārkāpumu un sprieduma Bavarian Lager (2) 63.-65. punkta pārkāpumu; neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu saistībā ar apelācijas sūdzības iesniedzējas personas datu sākotnējo daļējo izpaušanu erga omnes un to vēlāko izpaušanu pilnībā; esot pārkāpts juridiskais līdzsvars, kādu Savienības likumdevējs izveidojis starp Regulu Nr. 1049/2001 un Regulu Nr. 45/2001 (3); un esot pārkāpts spriedums Bavarian Lager.

                  3)

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Reglamenta 134. un 135. pants un neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu; esot pārkāpta judikatūra par tiesāšanās izdevumiem; esot ierobežotas tiesības; un esot pārkāpts ES Hartas 52. pants.

                  4)

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Reglamenta 66. pants; neesot atļauts iesniegt pieteikumu par atsevišķu sensitīvu ziņu izņemšanu no sprieduma T-838/16; tādējādi spriedums esot pārmērīgi izrediģēts; tāpat piektās palātas sastāvs neesot bijis tiesisks, kas tai ir liedzis iespēju darboties paplašinātā sastāvā vai derīgi balsot.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

         (2)  Spriedums, 2010. gada 29. jūnijs, Komisija/Bavarian Lager (C-28/08 P, ECLI:EU:C:2010:378).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001, L 8, 1. lpp.).


title: Lieta C-697/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 20. septembrī Sony Corporation, Sony Electronics, Inc iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-762/15 Sony un Sony Electronics/Komisija

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/49

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 20. septembrī Sony Corporation, Sony Electronics, Inc iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-762/15 Sony un Sony Electronics/Komisija
      (Lieta C-697/19 P)
      (2019/C 383/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Sony Corporation, Sony Electronics, Inc (turpmāk tekstā – “Sony” vai “apelācijas sūdzības iesniedzējas”) (pārstāvji: N. Levy, advokāts, R. Snelders, advokāts, E.M. Kelly, Solicitor)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  apmierināt prasījumus pirmajā instancē;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies pirmajā instancē.

            Pakārtoti, ja tiesvedības stadija neļauj Tiesai pieņemt nolēmumu, apelācijas sūdzības iesniedzējas lūdz Tiesu:

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu pirmajā un apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza četrus pamatus.
      Pirmais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, aizstājot lēmuma (Komisijas lēmums lietā AT.39639 – optiskie diskdziņi C(2015) 7135 final) pamatojumu ar savu pamatojumu.

                  —

                  Lēmums tika balstīts uz secinājumu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir piedalījušās “vairākos atsevišķos pārkāpumos”, kurus varētu raksturot arī kā vienotu un turpinātu pārkāpumu. Vispārējā tiesa atzina, ka visi lēmumā apgalvotie individuālās saziņas gadījumi nebija pierādīti.

                  —

                  Nepierādītie saziņas gadījumi nevarot būt LESD 101. panta 1. punkta pārkāpums. Tomēr Vispārējā tiesa atstāja spēkā lēmumu, kurā bija konstatēts vienots un turpināts pārkāpums, pamatojoties uz nepierādītiem saziņas gadījumiem, kas veidoja vispārēju “pierādījumu kopumu”, uz ko Komisija varēja pamatoties. Aizstājot lēmuma pamatojumu ar savu pamatojumu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu.

            Otrais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, apstiprinot secinājumu par dalību vienotā un turpinātā pārkāpumā apgalvotajā laikposmā, balstoties uz daudz mazāku saziņas gadījumu skaitu, nekā lēmumā bija identificēti.

                  —

                  Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka Sony dalība apgalvotajā pārkāpumā no 2004. gada 23. augusta līdz 2006. gada 15. septembrim bija turpināta, neraugoties uz to, ka tā bija atzinusi, ka pastāvēja aptuveni astoņus mēnešus ilgs laikposms, kurā Komisija nebija pierādījusi pret konkurenci vērstas saziņas darbības, kurās būtu iesaistīta Sony.

                  —

                  Vispārējās tiesas pamatojums esot pretrunīgs, jo tā atzina, ka neviens saziņas gadījumus, kurā būtu iesaistīta Sony, nebija pierādīts vairāk nekā sešu mēnešu laikposmā, vienlaicīgi atzīstot, ka šī saziņa notika reizi “divos vai trijos mēnešos”.

            Trešais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka vienots un turpināts pārkāpums noteikti sastāv no virknes atsevišķiem pārkāpumiem.

                  —

                  Vispārējā tiesa neesot secinājusi, ka Komisija bija pārkāpusi Sony tiesības uz aizstāvību, neraugoties uz konstatējumu lēmumā – lai arī tas iepriekš netika minēts paziņojumā par iebildumiem – ka apgalvotā rīcība bija uzskatāma ne tikai par vienotu un turpinātu pārkāpumu, bet arī par vairākiem atsevišķiem pārkāpumiem.

                  —

                  Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka Komisija bija pienācīgi pamatojusi savu secinājumu, ka Sony bija izdarījusi vairākus atsevišķus pārkāpumus.

            Ceturtais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus un neesot norādījusi pamatojumu, atstājot spēkā Sony uzlikto naudas sodu, balstoties uz tiem pašiem ieņēmumiem, kuri tika ņemti vērā, lai noteiktu Lite-On atsevišķi uzlikto naudas sodu.

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Pamatnostādnēs naudas soda aprēķināšanai noteikto principu, ka pārdošanas apjoma vērtībā “parādās gan pārkāpuma ekonomiskais nozīmīgums”, gan “katra pārkāpumā iesaistītā uzņēmuma vainas īpatsvars”, kā arī pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus.

                  —

                  Vispārējā tiesa neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā neatbildēja uz argumentu, ka šī dubultā aprēķināšana esot vairojusi pārkāpuma ekonomisko nozīmīgumu.

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentu, ka Komisija nebija pamatojusi atkāpšanos no savas pastāvīgās prakses.


title: Lieta C-698/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 20. septembrī Sony Optiarc, Inc, Sony Optiarc America, Inc iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-763/15 Sony Optiarc, Sony Optiarc America/Komisija

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/51

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 20. septembrī Sony Optiarc, Inc, Sony Optiarc America, Inc iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-763/15 Sony Optiarc, Sony Optiarc America/Komisija
      (Lieta C-698/19 P)
      (2019/C 383/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Sony Optiarc, Inc, Sony Optiarc America, Inc (turpmāk tekstā – “Sony” vai “apelācijas sūdzības iesniedzējas”) (pārstāvji: N. Levy, advokāts, R. Snelders, advokāts, E. M. Kelly, Solicitor)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  apmierināt prasījumus pirmajā instancē;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies pirmajā instancē.

            Pakārtoti, ja tiesvedības stadija neļauj Tiesai pieņemt nolēmumu, apelācijas sūdzības iesniedzējas lūdz Tiesu:

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu pirmajā un apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza četrus pamatus.
      Pirmais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, aizstājot lēmuma (Komisijas lēmums lietā AT.39639 – optiskie diskdziņi) pamatojumu ar savu pamatojumu.

                  —

                  Lēmums tika balstīts uz secinājumu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir piedalījušās “vairākos atsevišķos pārkāpumos”, kurus varētu raksturot arī kā vienotu un turpinātu pārkāpumu. Vispārējā tiesa atzina, ka visi lēmumā apgalvotie individuālās saziņas gadījumi nebija pierādīti.

                  —

                  Nepierādītie saziņas gadījumi nevarot būt LESD 101. panta 1. punkta pārkāpums. Tomēr Vispārējā tiesa atstāja spēkā lēmumu, kurā bija konstatēts vienots un turpināts pārkāpums, pamatojoties uz nepierādītiem saziņas gadījumiem, kas veidoja vispārēju “pierādījumu kopumu un norādes, kas varēja tik ņemtas vērā, aplūkojot tās kopumā”, uz kurām Komisija varēja pamatoties. Aizstājot lēmuma pamatojumu ar savu pamatojumu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu.

            Otrais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, apstiprinot secinājumu par dalību vienotā un turpinātā pārkāpumā, balstoties uz daudz mazāku saziņas gadījumu skaitu, nekā lēmumā bija identificēti.

                  —

                  Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka Sony Optiarc dalība apgalvotajā pārkāpumā no 2007. gada 25. jūlija līdz 2008. gada 29. oktobrim bija turpināta, neraugoties uz to, ka tā bija atzinusi, ka pastāvēja aptuveni astoņus mēnešus ilgs laikposms, kurā Komisija nebija pierādījusi pret konkurenci vērstas saziņas darbības, kurās būtu iesaistīta Sony Optiarc.

                  —

                  Vispārējās tiesas pamatojums esot pretrunīgs, jo tā atzina, ka neviens saziņas gadījumus, kurā būtu iesaistīta Sony Optiarc, nebija pierādīts vairāk nekā piecu mēnešu laikposmā, vienlaicīgi atzīstot, ka “ilgākais pierādītais laikposms bez saziņas ir tikai 3 mēneši” un ka “lielākā daļa saziņas gadījumu notika tikai ar mēneša intervālu”.

            Trešais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka vienots un turpināts pārkāpums noteikti sastāv no virknes atsevišķiem pārkāpumiem.

                  —

                  Vispārējā tiesa neesot secinājusi, ka Komisija bija pārkāpusi Sony Optiarc tiesības uz aizstāvību, neraugoties uz konstatējumu lēmumā – lai arī tas iepriekš netika minēts paziņojumā par iebildumiem – ka apgalvotā rīcība bija uzskatāma ne tikai par vienotu un turpinātu pārkāpumu, bet arī par vairākiem atsevišķiem pārkāpumiem.

                  —

                  Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka Komisija bija pienācīgi pamatojusi savu secinājumu, ka Sony Optiarc bija izdarījusi vairākus atsevišķus pārkāpumus.

            Ceturtais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus un neesot norādījusi pamatojumu, atstājos spēkā Sony Optiarc uzlikto naudas sodu, balstoties uz tiem pašiem ieņēmumiem, kuri tika ņemti vērā, lai noteiktu Quanta atsevišķi uzlikto naudas sodu.

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Pamatnostādnēs naudas soda aprēķināšanai noteikto principu, ka pārdošanas apjoma vērtībā “parādās gan pārkāpuma ekonomiskais nozīmīgums”, gan “katra pārkāpumā iesaistītā uzņēmuma vainas īpatsvars”, kā arī pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus.

                  —

                  Vispārējā tiesa neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā neatbildēja uz argumentu, ka šī dubultā aprēķināšana esot vairojusi pārkāpuma ekonomisko nozīmīgumu.

                  —

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentu, ka Komisija nebija pamatojusi to, ka tā atkāpās no savas pastāvīgās prakses.


title: Lieta C-706/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 20. septembrī CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-522/15 CCPL u.c./Komisija

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/55

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 20. septembrī CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-522/15 CCPL u.c./Komisija
      (Lieta C-706/19 P)
      (2019/C 383/63)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o. (pārstāvji: S. Bariatti, E. Cucchiara, A. Cutrupi, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzību iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  šajā apelācijas sūdzībā noteiktajā apmērā daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu un līdz ar to atcelt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz naudas sodiem, kas apelācijas sūdzības iesniedzējiem uzlikti, pārkāpjot Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punktu, kā arī samērīguma un atbilstības principus;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza šādus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats – Tiesību kļūda, iztrūkstošs vai nepietiekams pamatojums attiecībā uz iebildumiem par t.s. mātesuzņēmuma atbildību

                  Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta tiesību kļūda un iztrūkst vai ir nepietiekams pamatojums, ciktāl tajā atzīta grupas holdinga sabiedrības atbildība, lai gan starpnieksabiedrība – ar kuras starpniecību īpašuma atradās pārkāpumā iesaistītās sabiedrības – ir atzīta par tādu, kas nav atbildīga.

                  2.

                  Otrais pamats – Acīmredzama kļūda vērtējumā un tiesību kļūda attiecībā uz apgalvoto Regulas Nr. 1/2003 23. panta pārkāpumu
                  Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi acīmredzamu tiesību kļūdu, noraidīdama iebildumu par nepareizu Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzētās 10 % robežas piemērošanu, jo Komisija šo robežu piemērojusi apgrozījumam, kurš nebija konsolidētais apgrozījums, kas aprēķināts, balstoties uz Savienības noteikumiem par grāmatvedības konsolidāciju. Turklāt Vispārējā tiesa esot pārkāpusi samērīguma un atbilstības principus, Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzētā konsolidētā apgrozījuma aprēķināšanas nolūkā nepieļaujami atšķirīgi attiekusies pret tām darbības jomām, kas nodotas pavisam, un tām jomām, kas nodotas nomā, it kā pastāvošu atšķirību saimnieciskā ienesīguma un dzīvotspējas ziņā dēļ.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-883/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. septembra spriedums – Polija/Komisija (Dabasgāzes iekšējais tirgus – Direktīva 2009/73/EK – Komisijas lēmums, ar ko groza nosacījumus atkāpē no Savienības noteikumiem par gāzes vada OPAL ekspluatāciju attiecībā uz trešo personu piekļuvi un tarifu tiesisko regulējumu – Direktīvas 2009/73 36. panta 1. punkts – Solidaritātes princips enerģētikas jomā)

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/57

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. septembra spriedums – Polija/Komisija
      (Lieta T-883/16) (1)

      (Dabasgāzes iekšējais tirgus - Direktīva 2009/73/EK - Komisijas lēmums, ar ko groza nosacījumus atkāpē no Savienības noteikumiem par gāzes vada OPAL ekspluatāciju attiecībā uz trešo personu piekļuvi un tarifu tiesisko regulējumu - Direktīvas 2009/73 36. panta 1. punkts - Solidaritātes princips enerģētikas jomā)
      (2019/C 383/64)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna, K. Rudzińska un M. Kawnik)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: O. Beynet un K. Herrmann)

         Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Latvijas Republika (pārstāvji: I. Kucina, G. Bambāne un V. Soņeca), Lietuvas Republika (pārstāvji: sākotnēji D. Kriaučiūnas, R. Dzikovič un R. Krasuckaitė, vēlāk R. Dzikovič)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: sākotnēji T. Henze un R. Kanitz, velāk R. Kanitz)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko lūdz atcelt Komisijas Lēmumu C(2016) 6950 final (2016. gada 28. oktobris), ar ko pārskata atbrīvojuma, kas saskaņā ar Direktīvu 2003/55/EK ir piemērots gāzes vadam OPAL attiecībā uz noteikumiem par trešo personu piekļuvi un tarifu tiesisko regulējumu, nosacījumus

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Komisijas Lēmumu C(2016) 6950 final (2016. gada 28. oktobris), ar ko pārskata atbrīvojuma, kas saskaņā ar Direktīvu 2003/55/EK ir piemērots gāzes vadam OPAL attiecībā uz noteikumiem par trešo personu piekļuvi un tarifu tiesisko regulējumu, nosacījumus, atcelt.

                  2)

                     Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Polijas Republikas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Vācijas Federatīvā Republika, Latvijas Republika un Lietuvas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 38, 6.2.2017.