title: Lieta T-322/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūlijā — Clasado /Komisija

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/25

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūlijā — Clasado/Komisija
   (Lieta T-322/10)
   ()
   2010/C 260/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Clasado Ltd. (Milton Keynes, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — G.C. Facenna, Barrister, M.E. Guinness un M.C. Hann, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt tās Komisijas 2010. gada 5. maija Regulu (ES) Nr. 382/2010 (1) un Nr. 384/2010 (2) daļas, kuras ir saistītas ar prasītāja iesniegtajām veselīguma norādēm attiecībā uz BimunoBT (BGOS) Prebiotic;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājs atbilstoši LESD 263. pantam lūdz atcelt tās Komisijas 2010. gada 5. maija Regulu (ES) Nr. 382/2010 un Nr. 384/2010 daļas, kurās ir nolemts, ka prasītāja iesniegtās veselīguma norādes attiecībā uz BimunoBT (BGOS) Prebiotic, kas ir prebiotisks uztura bagātinātājs, kurš stiprina cilvēku imūnsistēmu, palīdz uzturēt veselīgu kuņģa un zarnu trakta darbību, kā arī samazina ceļotāju diarejas risku, neatbilst Regulā (EK) Nr. 1924/2006 (3) noteiktajiem kritērijiem un tādējādi tām nevar piešķirt atļauju.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs ir izvirzījis šādus prasības pamatus:

               Pirmkārt, Komisija, pieņemot minētās regulas, ir pārkāpusi svarīgu procesuālu prasību, proti, kārtību, kādā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1924/2006 16. panta 6. punktu un 17. pantu pieteikuma iesniedzējs un sabiedrība sniedz atsauksmes.

               Otrkārt, pārkāpjot šo prasību, Komisija kļūdaini nav ievērojusi arī Regulas (EK) Nr. 178/2002 (4) 38. panta 1. punktu, kura nolūks ir nodrošināt to, ka Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde darbojas augstā pārredzamības līmenī.

               Tāpat arī secinot, ka Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2009. gada 4. decembra papildus atsauksmes par prasītāja pieteikumiem nav uzskatāmas par viedokli vai viedokļa daļu, kurš ir minēts Regulas (EK) Nr. 1924/2006 16. pantā, šīs regulas tika pieņemtas, pieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā.

               Turklāt Komisijas regulas, kuras lūdz atcelt, esot pieņemtas, pārkāpjot Clasado tiesības tikt uzklausītam saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (5) 41. pantu un tā tiesisko paļāvību.

               Visbeidzot, Komisija ir pārkāpusi arī tiesības uz labu pārvaldību, kas ir viens no dalībvalstu konstitucionālo tradīciju vispārīgajiem principiem, un it īpaši tās lēmumu pieņēmējas pienākumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1924/2006 17. pantu veikt rūpīgu un objektīvu visu tai iesniegto materiālu pārbaudi.

      (1)  Komisijas 2010. gada 5. maija Regula (ES) Nr. 382/2010 par atļaujas piešķiršanas atteikumu dažām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību (OV 2010 L 113, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2010. gada 5. maija Regula (ES) Nr. 384/2010 par atļauju piešķiršanu un atļaujas piešķiršanas atteikumu konkrētām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras attiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību (OV 2010 L 113, 6. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (OV 2006 L 404, 9. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV 2002 L 31, 1. lpp.).

      (5)  Eiropas Savienības Pamattiesību harta (OV 2010 C 83, 389. lpp.).


title: Lieta T-769/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. novembrī – Picard/Komisija

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/44

         Prasība, kas celta 2016. gada 7. novembrī – Picard/Komisija
   (Lieta T-769/16)
   (2017/C 014/52)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Maxime Picard (Hettange-Grande, Francija) (pārstāvis – M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru ir iepriekš noteikti prasītāja pensijas tiesību atsevišķi elementi, vai atturēties pieņemt šādu lēmumu saskaņā ar Civildienesta noteikumiem, kas izriet no paziņojuma, kuru 2016. gada 4. janvārī prasītājam nosūtīja PMO 4. daļas 001. nodaļas “Pensijas” administrators, atbildē uz prasītāja tās pašas dienas lūgumu norādot, ka viņa pensijas tiesības ir mainījušās pēc viņa atjaunošanas amatā II funkciju grupā sākot ar 2014. gada 1. jūniju, un viņa iespējamās pensionēšanās vecums tagad ir 66 gadi un likme pensijas tiesību iegūšanai sākot ar 2014. gada 1. jūniju ir mainījusies uz 1,8 %;

               —

               atcelt, ciktāl nepieciešams, Komisijas Cilvēkresursu ģenerāldirekcijas E direkcijas direktora 2016. gada 26. jūlija lēmumu tiktāl, ciktāl ar to prasītāja 2016. gada 1. aprīļa sūdzība par lēmumu vai lēmuma neesamību, kas izriet no 2016. gada 4. janvāra paziņojuma, ir noraidīta kā nepieņemama prasītājam nelabvēlīga akta neesamības dēļ, un, pakārtoti, kā nepamatota;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza tikai vienu pamatu, kas ir balstīts uz kļūdu tiesību piemērošanā un uz Civildienesta noteikumu 77. panta otrās un piektās daļas, kā arī to XIII pielikuma 21. panta otrās daļas un 22. panta 1. punkta otrās daļas, kas ir piemērojami saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (PDNK) 109. pantu, pārkāpumu, kas tika pieļauts ar 2016. gada 4. janvāra paziņojumu, ciktāl amatā stāšanās datums, kāds tika ņemts vērā, lai piemērotu šos Civildienesta noteikumus, bija 2014. gada 1. jūnijs, proti, datums, kad stājās spēkā līgums, ar kuru prasītājs tika iecelts II funkciju grupā (“II FG”), piemērojot PDNK 87. panta 4. punktu, kaut arī šim datumam bija jābūt 2008. gada 1. jūlijam, proti, datumam, kad viņš sākotnēji uzsāka dienestu Komisijā kā I funkciju grupas līgumdarbinieks.
   Šis pamats ir sadalīts divās daļās:

               —

               pirmā daļa ir balstīta uz faktu, ka Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) 4. daļas 1. nodaļa un Komisijas Cilvēkresursu ģenerāldirekcijas (“CĢD”) E direkcijas direktors esot kļūdaini uzskatījuši, pamatojoties uz 2014. gada 19. maija līgumu, ar kuru prasītājs tika iecelts II FG, kas esot bijis jauns līgums un kura rezultātā esot notikusi jauna pieņemšana darbā, ka Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 22. panta 1. punkta otrā daļa un 21. panta otrā daļa prasītājam nebija piemērojamas, kas nozīmē, ka viņam turpretim bija piemērojama Civildienesta noteikumu 77. panta piektā un otrā daļa, kaut arī dienesta uzsākšanas datums, kāds ir paredzēts XIII pielikuma 21. un 22. pantā, ir pirmās pieņemšanas darbā datums;

               —

               otrā daļā ir balstīta uz kļūdu, kuru arī esot pieļāvuši PMO daļas 1. nodaļa un CĢD E direkcijas direktors, uzskatot – pamatojoties uz to, ka 2014. gada 19. maija līgums, ar kuru prasītājs tika iecelts II FG, pārtrauca viņa karjeras turpināšanos –, ka Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 22. panta 1. punkta otrā daļa un 21. panta otrā daļa prasītājam nebija piemērojamas, kas nozīmē, ka viņam turpretim bija piemērojamas Civildienesta noteikumu 77. panta piektā un otrā daļa, kaut arī šis līgums bija daļa no viņa karjeras turpinājuma, jo tajā bija paredzēta un tas ietekmēja viņa pārklasificēšanu, vien formāli mainot viņa pienākumus.


title: Lieta C-266/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. jūnijā iesniedza Audiencia Nacional (Spānija) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.) / Tyco Integrated Security S.L. y Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios S.A.

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. jūnijā iesniedza Audiencia Nacional (Spānija) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)/Tyco Integrated Security S.L. y Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios S.A.

   (Lieta C-266/14)
   2014/C 282/25
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Audiencia Nacional – Sala de lo Social

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)

      Atbildētājas: Tyco Integrated Security S.L. y Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios S.A.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2003/88/EK (1) 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka laiks, kuru darba ņēmējs, kurš nav piesaistīts noteiktai darba vietai, bet kuram katru dienu ir jāpārvietojas no savas dzīvesvietas līdz darba devēja klientu atrašanās vietai, kas katru dienu mainās, un jāatgriežas no atšķirīgu klientu atrašanās vietām (atbilstoši maršrutam vai sarakstam, kuru uzņēmums sagatavo iepriekšējā dienā), kas atrodas šaurākā vai plašākā ģeogrāfiskajā teritorijā, pavada, pārvietojoties darba laika sākumā un beigās, pamatlietas apstākļos, kas tika izskaidroti šī lēmuma pamatojumā, ir uzskatāms par “darba laiku” atbilstoši šī jēdziena definīcijai, kas sniegta minētajā direktīvas pantā, vai, gluži pretēji, tas ir uzskatāms par “atpūtas laiku”?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).


title: Lieta C-286/06: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 23. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 89/48/EEK — Darba ņēmēji — Diplomu atzīšana — Inženieris)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/3

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 23. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-286/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 89/48/EEK - Darba ņēmēji - Diplomu atzīšana - Inženieris)
   (2008/C 313/03)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Stēvlbeks [H. Støvlbæk] un R. Vidāls Puī [R. Vidal Puig])

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Munjoss Peress [M. Muñoz Pérez])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, (OV L 19, 16. lpp) 3. panta pārkāpums — Itālijā iegūtas inženiera kvalifikācijas neatzīšana Spānijā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Spānijas Karaliste,

                           —

                           atteikdamās atzīt Itālijā iegūto inženiera profesionālo kvalifikāciju, kas iegūta pēc studijām, kas pabeigtas Spānijā, un

                           —

                           liekot inženieriem, kuri ieguvuši kvalifikāciju citā dalībvalstī, veikt minētās kvalifikācijas akadēmisku atzīšanu, lai varētu piedalīties valsts civildienesta iekšējās amatā paaugstināšanas pārbaudēs,

                     nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvā 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvu 2001/19/EK, un it īpaši tās 3. pantā.

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta T-302/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — CNIPT /Komisija

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/10

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — CNIPT/Komisija
   (lieta T-302/09)
   2009/C 244/16
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Comité national interprofessionnel de la pomme de terre (CNIPT), Parīze (Francija) (pārstāvji — V. Ledoux un B. Néouze, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apstrīdēto lēmumu atcelt pilnā apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 10. decembra lēmumu C(2008) 7846, galīgā redakcija (1), ar kuru Komisija uzskatīja, ka pasākumu, ko var īstenot Francijas starpnozaru lauksaimniecības organizācijas, pamatregulējums, kuru veido par labu sākotnējiem ražotājiem un uzņēmumiem, kas darbojas lauksaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības jomā, piešķirams atbalsts tehniskajai palīdzībai, kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai, pētniecībai un attīstībai un reklāmai, šo pamatregulējumu finansējot ar brīvprātīgām iemaksām, kuras ar starpministriju nolēmumu ir atzītas par šo starpnozaru organizāciju dalībniekiem obligātām, ir valsts atbalsts, kas ir saderīgs ar kopēju tirgu.
   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietas T-293/09 CNIEL/Komisija ietvaros.
   Turklāt prasītāja norāda, ka tādēļ, ka vairākus atšķirīgus brīvprātīgo par obligātām atzīto iemaksu regulējumus Komisija esot izskatījusi vispārīgi un vienoti, esot pārkāpts nediskriminācijas princips.

      (1)  OV 2009, C 116, 14. lpp.


title: Palātu priekšsēdētaju ievēlēšana

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/40

         Palātu priekšsēdētaju ievēlēšana
   (2007/C 269/69)
   2007. gada 20. septembrī Pirmās instances tiesa saskaņā ar Reglamenta 15. pantu V. Tīli [V. Tiili], J. Azizi [J. Azizi], A. Meiju [A. Meij], M. Vilaru [M. Vilaras], N. Dž. Forvudu [N. J. Forwood, M. E. Martinšu Ribeiru [M. E. Martins Ribeiro], O. Cūcu [O. Czúcz] un I. Pelikānovu [I. Pelikánová] ievēlēja par palātu, kurās ir pieci tiesneši, un palātu, kurās ir trīs tiesneši, priekšsēdētājiem uz laiku no 2007. gada 20. septembra līdz 2010. gada 31. augustam.


title: Lieta T-422/13: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. aprīļa spriedums – CPME u.c./Padome Dempings — Dažu Indijas, Taizemes un Taivānas izcelsmes polietilēntereftalāta (PET) veidu imports — Pasākumu termiņa beigu pārskatīšana — Komisijas priekšlikums atjaunot šos pasākumus — Padomes lēmums izbeigt pārskatīšanas procedūru, nenosakot šos pasākumus — Prasība atcelt tiesību aktu — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 2. punkts — Būtiska kaitējuma atkārtošanās varbūtība — Regulas Nr. 1225/2009 21. panta 1. punkts — Savienības intereses — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/19

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. aprīļa spriedums – CPME u.c./Padome
   (Lieta T-422/13) (1)

   (Dempings - Dažu Indijas, Taizemes un Taivānas izcelsmes polietilēntereftalāta (PET) veidu imports - Pasākumu termiņa beigu pārskatīšana - Komisijas priekšlikums atjaunot šos pasākumus - Padomes lēmums izbeigt pārskatīšanas procedūru, nenosakot šos pasākumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 2. punkts - Būtiska kaitējuma atkārtošanās varbūtība - Regulas Nr. 1225/2009 21. panta 1. punkts - Savienības intereses - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2017/C 161/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME) (Brisele, Beļģija) un 10 citas prasītājas, kuru nosaukumi iekļauti sprieduma pielikumā (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert un J. P. Hix, pārstāvji, kam palīdz B. O’Connor, solicitor, un S. Gubel, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, A. Demeneix un M. França)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: European Federation of Bottled Waters (EFBW) (Brisele, Beļģija), Caiba, SA (Paterna, Spānija), Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB) (Anderlecht, Beļģija), Danone (Parīze, Francija), Nestlé Waters Management & Technology (Issy-les-Moulineaux, Francija), Pepsico International Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un Refresco Gerber BV (Roterdama, Nīderlandes Karaliste), (pārstāvji – E. McGovern, barrister)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība saskaņā ar LESD 263. pantu daļēji atcelt Padomes 2013. gada 21. maija Īstenošanas lēmumu 2013/226/ES, ar ko noraida priekšlikumu Padomes īstenošanas regulai, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 2. punktu nosaka galīgo antidempinga maksājumu dažu Indijas, Taivānas un Taizemes izcelsmes polietilēntereftalāta veidu importam un izbeidz termiņa beigu pārskatīšanas procedūru attiecībā uz dažu Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes polietilēntereftalāta veidu importu, ciktāl šis priekšlikums noteiktu galīgo antidempinga maksājumu dažu Indijas, Taivānas un Taizemes izcelsmes polietilēntereftalāta veidu importam (OV 2013, L 136, 12. lpp.), daļā, kurā Padome ir noraidījusi priekšlikumu noteikt galīgo antidempinga maksājumu attiecībā uz dažu Indijas, Taivānas un Taizemes izcelsmes polietilēntereftalāta veidu importu un izbeigusi pārskatīšanas procedūru attiecībā uz šo importu, un, otrkārt, prasība saskaņā ar LESD 268. pantu novērst kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2013. gada 21. maija Īstenošanas lēmumu 2013/226/ES, ar ko noraida priekšlikumu Padomes īstenošanas regulai, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 2. punktu nosaka galīgo antidempinga maksājumu dažu Indijas, Taivānas un Taizemes izcelsmes polietilēntereftalāta veidu importam un izbeidz termiņa beigu pārskatīšanas procedūru attiecībā uz dažu Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes polietilēntereftalāta veidu importu, ciktāl šis priekšlikums noteiktu galīgo antidempinga maksājumu dažu Indijas, Taivānas un Taizemes izcelsmes polietilēntereftalāta veidu importam, atcelt daļā, kurā ir noraidīts priekšlikums noteikt galīgo antidempinga maksājumu Indijas, Taivānas un Taizemes izcelsmes importam un izbeigta pārskatīšanas procedūra saistībā ar šo trīs valstu izcelsmes polietilēntereftalāta (PET) importu;

               2)

               prasījumus par zaudējumu atlīdzību noraidīt;

               3)

               Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química, SA, Equipolymers Srl, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, M & G Polimeri Italia SpA, Novapet, SA, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group un UAB Orion Global pet sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, izņemot turpmāk 5) punktā norādītos tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               5)

               European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba, SA, Coca Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd un Refresco Gerber BV sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar to iestāšanos lietā;

               6)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta C-227/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale ordinario di Torino (Itālija) 2009. gada 22. jūnija rīkojumu — Antonino Accardo u.c./ Comune di Torino

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale ordinario di Torino (Itālija) 2009. gada 22. jūnija rīkojumu — Antonino Accardo u.c./Comune di Torino

   (Lieta C-227/09)
   2009/C 205/44
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Torino

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Antonino Accardo, Viola Acella, Antonio Acuto, Domenico Ambrisi, Paolo Battaglino, Riccardo Bevilacqua, Fabrizio Bolla, Daniela Bottazzi, Roberto Brossa, Luigi Calabro’, Roberto Cammardella, Michelangelo Capaldi, Giorgio Castellaro, Davide Cauda, Tatiana Chiampo, Alessia Ciaravino, Alessandro Cicero, Paolo Curtabbi, Paolo Dabbene, Mauro D'Angelo, Giancarlo Destefanis, Mario Di Brita, Bianca Di Capua, Michele Di Chio, Marina Ferrero, Gino Forlani, Giovanni Galvagno, Sonia Genisio, Laura Dora Genovese, Sonia Gili, Maria Gualtieri, Gaetano La Spina, Maurizio Loggia, Giovanni Lucchetta, Sandra Magoga, Manuela Manfredi, Fabrizio Maschio, Sonia Mignone, Daniela Minissale, Domenico Mondello, Veronnica Mossa, Plinio Paduano, Barbaro Pallavidino, Monica Palumbo, Michele Paschetto, Frederica, Peinetti, Nadia Pizzimenti, Gianluca Ponzo, Enrico Pozzato, Gaetano Puccio, Danilo Ranzani, Pergianni Risso, Luisa Rossi, Paola Sabia, Renzo Sangiano, Davide Scagno, Paola Settia, Raffaella Sottoriva, Rossana Trancuccio, Fulvia Varotto, Giampiero Zucca, Fabrizio Lacognata, Guido Mandia, Luigi Rigon, Daniele Sgavetti

      Atbildētāja: Comune di Torino

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1993. gada 23. novembra Direktīvas 93/104/EK (1) par dažiem darba laika organizācijas aspektiem 5., 17. un 18. pants ir interpretējami tādā nozīmē, ka tie ir tieši piemērojami valsts tiesību sistēmā neatkarīgi no formālās transponēšanas vai neatkarīgi no valsts normām, ar kurām ierobežota šo pantu piemērojamība atsevišķām profesiju kategorijām, prāvā, kurā ir notikusi tādu darba koplīgumu pieņemšana, kuri atbilst minētajai direktīvai?

               2)

               Vai dalībvalsts tiesai katrā ziņā ir pienākums neatkarīgi no šādas tiešās ietekmes izmantot tādu direktīvu, kas vēl nav transponēta vai kuras piemērojamību pēc transponēšanas, šķiet, nepieļauj valsts normas, kā valsts tiesību interpretācijas līdzekli un tātad kā norādi, ar kuru kliedēt iespējamās interpretācijas šaubas?

               3)

               Vai dalībvalsts tiesai ir aizliegts izdot atzinumu par rīcības nelikumību, attiecīgi atzīstot kaitējuma atlīdzību par prettiesisku rīcību, ja šāda rīcība ir atļauta ar darba koplīgumiem un minētā atļauja atbilst Kopienu tiesībām, arī netransponētas direktīvas veidā?

               4)

               Vai Direktīvas 17. panta 3. punkts ir interpretējams tādā nozīmē, ka tas ļauj patstāvīgi — un līdz ar to gluži nesaistīti ar 2. punktu un ar tajā norādīto darbību un profesiju uzskaitījumu — noslēgt darba koplīgumus un tajos ieviest noteikumus, kuros paredzētas atkāpes saistībā ar nedēļas atpūtas laiku?

      (1)  OV L 307, 18. lpp.


title: Lieta T-255/00: Vispārējās tiesas 2011. gada 6. oktobra rīkojums — Ciga u.c./Komisija

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/44

         Vispārējās tiesas 2011. gada 6. oktobra rīkojums — Ciga u.c./Komisija
   (Lieta T-255/00) (1)

   2011/C 347/79
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 355, 09.12.2000.


title: Lieta F-3/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 30. novembra spriedums — Ridolfi /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Ierēdņi, kas ir iecelti darbā trešā valstī — Pabalsts izglītībai, kam pieskaitīti procenti — Iecelšana citā amatā iestādes pamata valstī — Pārskatīšana — Parasts darbā iecelšanas laika posms — Civildienesta noteikumu X pielikuma 3. un 15. pants)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/77

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 30. novembra spriedums — Ridolfi/Komisija
   (Lieta F-3/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Ierēdņi, kas ir iecelti darbā trešā valstī - Pabalsts izglītībai, kam pieskaitīti procenti - Iecelšana citā amatā iestādes pamata valstī - Pārskatīšana - Parasts darbā iecelšanas laika posms - Civildienesta noteikumu X pielikuma 3. un 15. pants)
   2010/C 24/143
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Roberto Ridolfi, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — N. Lhoëst, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un B. Eggers)

      Priekšmets

   Iecēlējinstitūcijas lēmuma, ar ko prasītājam ir atteikts pārskatīt un atstāt spēkā pabalstu izglītībai, kam pieskaitīti procenti, par viņa diviem vecākajiem bērniem, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               R. Ridolfi sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009., 53. lpp.


title: Lieta F-40/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 26. maija spriedums — Lebedef /Eiropas Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Ikgadējais atvaļinājums — Prombūtne, kas bez iepriekšējas atļaujas notikusi pēc tam, kad izsmelts ikgadējais atvaļinājums — Tiesību uz atalgojumu zaudēšana — Civildienesta noteikumu 60. pants)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/52

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 26. maija spriedums — Lebedef/Eiropas Komisija
   (Lieta F-40/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Ikgadējais atvaļinājums - Prombūtne, kas bez iepriekšējas atļaujas notikusi pēc tam, kad izsmelts ikgadējais atvaļinājums - Tiesību uz atalgojumu zaudēšana - Civildienesta noteikumu 60. pants)
   2011/C 252/111
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu ar kuru tika konstatēts, ka prasītājs ir neatļauti pārsniedzis par 5,5 dienām savas tiesības uz ikgadējo atvaļinājumu 2009. gadā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Giorgio Lebedef prasību noraidīt;

               2)

               Giorgio Lebedef atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 31.07.2010., 55. lpp.


title: Lieta C-438/12: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums ( Oberlandesgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Irmengard Weber / Mechthilde Weber Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 22. panta 1. punkts — Izņēmuma jurisdikcija — Strīdi par lietu tiesībām saistībā ar nekustamo īpašumu — Pirmpirkuma tiesību raksturs — 27. panta 1. punkts — Lis pendens — Prasību starp tām pašām pusēm un par vienu un to pašu pamatu un priekšmetu jēdziens — Saikne starp 22. panta 1. punktu un 27. panta 1. punktu — 28. panta 1. punkts — Saistība — Tiesvedības apturēšanas vērtējuma kritēriji

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/6

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums (Oberlandesgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Irmengard Weber/Mechthilde Weber

   (Lieta C-438/12) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 22. panta 1. punkts - Izņēmuma jurisdikcija - Strīdi par lietu tiesībām saistībā ar nekustamo īpašumu - Pirmpirkuma tiesību raksturs - 27. panta 1. punkts - Lis pendens - Prasību starp tām pašām pusēm un par vienu un to pašu pamatu un priekšmetu jēdziens - Saikne starp 22. panta 1. punktu un 27. panta 1. punktu - 28. panta 1. punkts - Saistība - Tiesvedības apturēšanas vērtējuma kritēriji)
   2014/C 159/07
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberlandesgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Irmengard Weber

      Atbildētāja: Mechthilde Weber

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Oberlandesgericht München – Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 22. panta 1. punkta, 27. panta un 28. panta, kā arī 35. panta 1. punkta interpretācija – Lis pendens – Prasības par vienu un to pašu pamatu un priekšmetu un starp tām pašām pusēm, kas celtas dažādu dalībvalstu tiesās – Jēdzienu “viens un tas pats pamats un priekšmets” un “tās pašas puses” interpretācija – Situācija, kurā pirmo prasību ir cēlusi kāda trešā persona pret abām pusēm un otro prasību ir cēlusi viena no šīm pusēm pret otru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 22. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētajā tiesību normā paredzētajā “lietu, kuru priekšmets ir lietu tiesības saistībā ar nekustamo īpašumu”, kategorijā ietilpst prasība, kas – kā tas ir aplūkojamajā lietā – celta kādas citas dalībvalsts tiesā un ar ko tiek lūgts konstatēt pirmpirkuma tiesību, kuras apgrūtina šo nekustamo īpašumu un kuras rada sekas attiecībā uz visiem, izlietošanas spēkā neesamību;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 27. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesai, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, pirms tā aptur tiesvedību saskaņā ar minēto tiesību normu, ir jāpārbauda, vai tādēļ, ka nav ievērota šīs regulas 22. panta 1. punktā paredzētā izņēmuma jurisdikcija, iespējamais tiesas, kurā pirmajā celta prasība, nolēmums par lietas būtību netiks neatzīts pārējās dalībvalstīs atbilstoši minētās regulas 35. panta 1. punktam.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta T-343/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. maijā  – Cipriani /ITSB – Hotel Cipriani  ( “CIPRIANI” )

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. maijā – Cipriani/ITSB – Hotel Cipriani (“CIPRIANI”)
   (Lieta T-343/14)
   2014/C 261/53
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Arrigo Cipriani (Venēcija, Itālija) (pārstāvji – A. Vanzetti, S. Bergia un G. Sironi, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Hotel Cipriani (Venēcija, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 14. marta lēmumu lietā R 224/2012–4 un atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunktam un 53. panta 2. punkta a) apakšpunktam kopsakarā ar Itālijas Rūpnieciskā īpašuma kodeksa 8.3. punktu atzīt preču zīmes “CIPRIANI” Nr. 115824, kas pieder Hotel Cipriani, spēkā neesamību attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, saistībā ar kuriem preču zīme ir reģistrēta, vai

               —

               pakārtoti – attiecībā uz visām precēm vai pakalpojumiem, izņemot pakalpojumus “viesnīcas un viesnīcu rezervēšana” vai

               —

               pakārtoti – attiecībā uz pakalpojumiem “restorāni, kafejnīcas, sabiedriskās ēdināšanas vietas, bāri, pārtikas līdzekļu piegāde, dzērienu piegāde tūlītējai lietošanai” vai

               —

               nodot lietu atpakaļ ITSB, lai tas var atzīt spēkā neesamību,

               —

               piespriest pilnā apmērā atlīdzināt Arrigo Cipriani k-ga tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “CIPRIANI” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35. un 42. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 115 824

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Hotel Cipriani

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītājs

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: preču zīme ir reģistrēta ļaunticīgi un pārkāpj tiesības uz slavenu personvārdu “CIPRIANI”

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 53. panta 2. punkta a) apakšpunkta kopsakarā ar Itālijas Rūpnieciskā īpašuma kodeksa 8.3. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-428/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 24. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 24. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-428/10) (1)

   2011/C 252/59
   Tiesvedības valoda — franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta T-364/09 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — Lebedef /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Ikgadējais atvaļinājums — Norīkošana nepilna darba laika darbā arodbiedrības pārstāvības nolūkā — Neatļauta prombūtne — Atskaitīšana no ikgadējā atvaļinājuma — Civildienesta noteikumu 60. pants)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/14

         Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — Lebedef/Komisija
   (Lieta T-364/09 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Ikgadējais atvaļinājums - Norīkošana nepilna darba laika darbā arodbiedrības pārstāvības nolūkā - Neatļauta prombūtne - Atskaitīšana no ikgadējā atvaļinājuma - Civildienesta noteikumu 60. pants)
   2011/C 38/25
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvis — G. Berscheid, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 7. jūlija spriedumu lietā F-39/08 Lebedef/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tiek lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               G. Lebedef sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies Eiropas Komisijai.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta C-402/08: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Slovēnijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/35/EK — Atbildība vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/13

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 12. marta spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-402/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/35/EK - Atbildība vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 113/27
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un V. Kovačič)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika (pārstāvis — A. Vran)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Normatīvo un administratīvo aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (OV L 143, 56. lpp.) prasības, nepieņemšana paredzētajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzētajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu prasības, Slovēnijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Slovēnijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 285, 8.11.2008.


title: Lieta C-166/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. aprīlī iesniedza Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija (Latvija) – kriminālprocess pret Aleksandru Ranku un Juriju Vasiļeviču

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. aprīlī iesniedza Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija (Latvija) – kriminālprocess pret Aleksandru Ranku un Juriju Vasiļeviču
   (Lieta C-166/15)
   (2015/C 205/29)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Apsūdzētie: Aleksandrs Ranks, Jurijs Vasiļevičs

      Pārējie lietas dalībnieki: Finanšu un ekonomisko noziegumu izmeklēšanas prokoratūra, Microsoft Corporation

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai persona, kura ir iegādājusies “lietotu” programmatūru uz ne oriģināla diska ar licenci, kura darbojas un to nelieto neviens cits lietotājs, atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvas 2009/24 (1) 5.panta pirmajai daļai un 4.panta otrajai daļai, var atsaukties uz tiesību izplatīt to datorprogrammas eksemplāru (kopiju) izsmelšanu, ko pirmais ieguvējs ir iegādājies no tiesību īpašnieka ar oriģinālu disku, bet disks gājis bojā un, ja pirmais ieguvējs savu programmas eksemplāru (kopiju) ir izdzēsis vai to vairs nelieto?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir apstiprinoša, tad, vai persona, kura var atsaukties uz tiesību izplatīt datorprogrammas eksemplāru (kopiju) izsmelšanu, ir tiesīga šo programmnodrošinājumu ar neoriģinālu disku pārdot tālāk trešajai personai Direktīvas 2009/24 4.panta otrās daļas un 5.panta otrās daļas izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīlī Direktīva 2009/24/EK par datorprogrammu tiesisko aizsardzību (OV L 111, 5.5.2009., 16. lpp.).


title: Lieta C-185/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. aprīlī iesniedza Administrativen sad Varna (Bulgārija) – Nachalnik na Mitnitsa Varna/Saksa OOD

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. aprīlī iesniedza Administrativen sad Varna (Bulgārija) – Nachalnik na Mitnitsa Varna/Saksa OOD

   (Lieta C-185/17)
   (2017/C 213/27)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Varna

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzējs: Nachalnik na Mitnitsa Varna

      Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Saksa OOD

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai noteikums, kas ir ietverts skaidrojumā standarta EN 590 – tagad EN 590:2014 – 3. tabulā un kurā ir noteikts, ka “Eiropas Savienības muitas tarifa vajadzībām lietoto gāzeļļas definīciju ir iespējams nepiemērot klasēm, kas paredzētas izmantošanai arktiskā klimatā vai klimatā ar bargām ziemām” [neoficiāls tulkojums], nozīmē, ka ir iespējams, ka šim degvielas veidam nav piemērojami muitas tarifa vispārīgie noteikumi 27. nodaļas 2. papildu piezīmes d) un e) apakšpunktā, lai noteiktu precei piemērojamo muitas tarifu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša un ja prece, par kuru rodas muitas parāds, ir atbilstīga “izmantošanai arktiskā klimatā vai klimatā ar bargām ziemām paredzētas dīzeļdegvielas” definīcijai atbilstoši standartam EN 590: vai tā ir klasificējama ar Kombinētās nomenklatūras muitas tarifa kodu 2710 19 43 kā “gāzeļļa”, vai arī ir jāpiemēro kopējā muitas tarifa vispārīgie noteikumi 27. nodaļas 2. papildu piezīmes d) un e) apakšpunktā?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, pēc kādiem kritērijiem ir jānovērtē, kad ir piemērojama Eiropas Savienības muitas tarifa vajadzībām lietotā gāzeļļas definīcija un kad ir jāizmanto testēšanas prasības un metodes saskaņā ar standartu EN 590, lai noteiktu precei piemērojamo muitas tarifu?

               4)

               Vai kopējā muita tarifa 27. nodaļas 2. papildu piezīmes d) un e) apakšpunktā minētās testēšanas metodes un rādītāji ir pietiekami, lai pilnībā un precīzi raksturotu preci kā “gāzeļļu”, vai arī ir jāņem vērā visi ķīmiskie rādītāji, kas tai ir raksturīgi?


title: Lieta T-363/12: Prasība, kas celta 2012. gada 8. augustā — Harper Hygienics /ITSB — Clinique Laboratories ( “CLEANIC natural beauty” )

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/27

         Prasība, kas celta 2012. gada 8. augustā — Harper Hygienics/ITSB — Clinique Laboratories (“CLEANIC natural beauty”)
   (Lieta T-363/12)
   2012/C 355/59
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Harper Hygienics S.A. (Varšava, Polija) (pārstāvis — R. Rumpel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Clinique Laboratories LLC (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2012. gada 25. maija lēmumu lietā R 1134/2011-2, ar kuru tika noraidīts Kopienas preču zīmes “CLEANIC natural beauty” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 16. klasē, reģistrācijas pieteikums;

               —

               apstrīdēto lēmumu grozīt tādējādi, ka preču zīme ir jāreģistrē attiecībā uz visām reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “CLEANIC natural beauty” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 16. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīme Nr. 54 429 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 14., 25. un 42. klasē, Kopienas preču zīme Nr. 2 294 429 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 35. un 42. klasē, un valsts (Polijas) preču zīme Nr. 51 732 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo ir konstatēts, ka preču zīmes esot savstarpēji līdzīgas un pastāvot iespēja maldināt sabiedrību, un šīs regulas 8. panta 5. punkta pārkāpums

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-12/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 9. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Colloseum Holding AG/Levi Strauss & Co.

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 9. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Colloseum Holding AG/Levi Strauss & Co.

   (Lieta C-12/12)
   2012/C 89/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Colloseum Holding AG

      Atbildētāja: Levi Strauss & Co.

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 15. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka

               1.

               preču zīme, kas ir kombinētas preču zīmes sastāvdaļa un ir ieguvusi atšķirtspēju tikai kombinētās preču zīmes izmantošanas rezultātā, var būt izmantota tiesības saglabājošā veidā, ja ir tikusi izmantota vienīgi kombinētā preču zīme;

               2.

               preču zīme ir izmantota tiesības saglabājošā veidā, ja tā ir tikusi izmantota tikai kopā ar citu preču zīmi, ja sabiedrība spēj abās šajās preču zīmēs saskatīt pastāvīgus apzīmējumus un ja turklāt abas preču zīmes kopā ir reģistrētas kā preču zīme?

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).


title: Lieta F-23/07 RENV-RX: Civildienesta tiesas 2011. gada 31. marta rīkojums — M /Eiropas Zāļu aģentūra ( EMA )

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/29

         Civildienesta tiesas 2011. gada 31. marta rīkojums — M/Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)
   (Lieta F-23/07 RENV-RX) (1)

   2011/C 160/45
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra sakarā ar izlīgumu.

      (1)  OV C 117, 26.05.2007., 35. lpp.


title: Lieta C-75/14: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 18. marta rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Ávila (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA/Francisco Javier Rodríguez Barbero, María Ángeles Barbero Gutiérrez

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 18. marta rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Ávila (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA/Francisco Javier Rodríguez Barbero, María Ángeles Barbero Gutiérrez

   (Lieta C-75/14) (1)

   (2015/C 213/32)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta C-285/06: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 13. marta spriedums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Heinrich Stefan Schneider / Land Rheinland-Pfalz (Lauksaimniecība — Regula (EK) Nr. 1493/1999 un Regula (EK) Nr. 753/2002 — Vīna tirgus kopīgā organizācija — Noteiktu vīna nozares produktu apraksts, apzīmējums, noformējums un aizsardzība — Tradicionālo apzīmējumu aizsardzība — Tulkojums citā valodā — Izmantošana vīniem no citas ražotājas dalībvalsts)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 13. marta spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Heinrich Stefan Schneider/Land Rheinland-Pfalz

   (Lieta C-285/06) (1)

   (Lauksaimniecība - Regula (EK) Nr. 1493/1999 un Regula (EK) Nr. 753/2002 - Vīna tirgus kopīgā organizācija - Noteiktu vīna nozares produktu apraksts, apzīmējums, noformējums un aizsardzība - Tradicionālo apzīmējumu aizsardzība - Tulkojums citā valodā - Izmantošana vīniem no citas ražotājas dalībvalsts)
   (2008/C 116/09)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesverwaltungsgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Heinrich Stefan Schneider

      Atbildētājs: Land Rheinland-Pfalz

      Piedaloties: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesverwaltungsgericht — Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju (OV L 179, 1. lpp.), ko groza Komisijas 2005. gada 15. septembra Regula (EK) Nr. 1512/2005, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 241, 15. lpp.), 47. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkta un tās pielikuma B daļas 1. punkta b) apakšpunkta piektā ievilkuma un B daļas 3. punkta, kā arī Komisijas 2002. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 118, 1. lpp.) 23. un 24. panta interpretācija — Aizliegums imitēt vai atsaukties uz aizsargājamiem papildu tradicionāliem apzīmējumiem — Iespēja lietot šādu apzīmējumu valodā, kas nav aizsargājamā tradicionālā apzīmējuma valoda –Apzīmējumu franču valodā “Réserve” un “Grande Réserve” vai vācu valodā “Reserve” vai “Privat-Reserve” lietošana Vācijas vīniem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju 47. panta 2. punkta c) apakšpunkts, ko skata kopā ar šīs regulas VII pielikuma B daļas 3. punktu un Komisijas 2002. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību, ko groza Komisijas 2005. gada 15. septembra Regula (EK) Nr. 1512/2005, 6. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka informācijas par vīna ražošanas, izgatavošanas, nogatavināšanas metodi vai kvalitāti lietošana var tikt atļauta saskaņā ar šīm tiesību normām tikai tad, ja nepastāv risks, ka šī informācija varētu maldināt personas, kam tā adresēta, sajaucot to ar minētā VII pielikuma B daļas 1. punkta b) apakšpunkta piektajā ievilkumā un Regulas Nr. 753/2002 23. pantā minētajām neobligātajām norādēm. Iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai attiecīgie apzīmējumi pamata prāvā var radīt šādu risku;

               2)

               Regulas Nr. 753/2002, ko groza Regula Nr. 1512/2005, 24. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka imitācija vai atsaukšanās uz tradicionālu apzīmējumu šīs tiesību normas izpratnē var pastāvēt tad, ja attiecīgais apzīmējums ir pārtulkots citā valodā, kas nav valoda, kurā šis apzīmējums norādīts šīs regulas III pielikumā, ja šis tulkojums var radīt neskaidrības vai maldināt personas, kam tas adresēts. Iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai tā tas ir prāvā, ko tā izskata;

               3)

               Regulas Nr. 753/2002, ko groza Regula Nr. 1512/2005, 24. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tradicionālais apzīmējums, kas iekļauts šīs regulas III pielikumā, tiek aizsargāts gan attiecībā uz tās pašas kategorijas vai kategoriju vīniem no ražotājas dalībvalsts, no kuras ir arī šis tradicionālais apzīmējums, gan arī attiecībā uz tās pašas kategorijas vai kategoriju vīniem no citām ražotājām dalībvalstīm.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006.


title: Lieta C-158/09: Prasība, kas celta 2009. gada 7. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 7. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (lieta C-158/09)
   2009/C 180/45
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — I. Martinez del Peral Cagigal un M. van Beek)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai attiecībā uz valsts iestāžu darbiniekiem, kas nav civilpersonāls, izpildītu Direktīvas 2003/88/EK (1) prasības, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Direktīvas 2003/88/EK 1. panta 3. punktā un Direktīvas 93/104/EK (2) 18. panta a) punktā, kas saglabāts ar Direktīvas 2003/88/EK 27. panta 1. punktu, kas skatāms kopā ar šīs pašas direktīvas I pielikuma B daļu;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2003/88/EK mērķis ir noteikt minimālās drošības un veselības prasības darba laika organizēšanā. Kā konsolidējošā direktīva tā ir aizstājusi Direktīvu 93/104/EK, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz transponēšanas termiņiem.
   Direktīvas 2003/88/EK transponēšanas pasākumi, kurus Spānijas iestādes darīja zināmus Komisijai, neietver normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai attiecībā uz valsts iestāžu darbiniekiem, kas nav civilpersonāls, izpildītu direktīvas prasības.
   Direktīvas 2003/88/EK 1. panta 3. punktā noteikts, ka šo direktīvu piemēro visām darbības nozarēm, gan valsts, gan privātajām, Direktīvas 89/391/EEK (3) 2. panta izpratnē; pēdējā minētajā normā ietverti zināmi izņēmumi sakarā ar dažām konkrētām valsts dienestu, piemēram, armijas vai policijas, vai civilās aizsardzības dienestu darbībām raksturīgām īpatnībām. Atbilstoši Tiesas judikatūrai kritērijs, ko Kopienu likumdevējs izmantojis, nosakot Direktīvas 89/391/EEK piemērošanas jomu, nav pamatots ar darba ņēmēju piederību dažādām šīs direktīvas 2. pantā minētajām darbības nozarēm, skatot tās kopā, bet tikai ar dažu tādu īpašu uzdevumu specifisko raksturu, kurus darba ņēmēji veic šajās nozarēs.
   Līdz ar to prasītāja uzskata, ka nav šaubu, ka Direktīva 2003/88/EK attiecas uz valsts iestāžu darbiniekiem, kas nav civilpersonāls, un tātad uz Guardia Civil, tādēļ transponēšanas pasākumu neveikšana šajā nozarē ir šīs direktīvas pārkāpums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra direktīva par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).

      (2)  Padomes 1993. gada 23. novembra direktīva par dažiem darba laika organizācijas aspektiem (OV L 307, 18. lpp.).

      (3)  Padomes 1989. gada 12. jūnija direktīva par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā (OV L 183, 1. lpp.).


title: Lieta T-66/06: Prasība, kas celta  2006. gada 23. februārī  —  JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen  pret Komisiju

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. februārī — JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen pret Komisiju
   (Lieta T-66/06)
   (2006/C 96/44)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen mbH & Co. KGaA (Vormsa, Vācija) (pārstāvis — H.-J. Hellmann, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt prasītājai 2005. gada 14. decembrī paziņoto Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta C (2005) 4634 final, COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;
               pakārtoti, samazināt prasītājai solidāri uzlikto soda naudu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C (2005) 4634 final par EKL 81. panta piemērošanas procedūru lietā COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi. Ar apstrīdēto lēmumu soda nauda tika solidāri uzlikta RKW AG Rheinische Kunststoffwerke (RKW) un prasītājai par EKL 81. panta pārkāpumu. Atbilstoši Komisijas teiktajam tās piedalījās nolīgumu un saskaņotu darbību sistēmā rūpniecisko maisu nozarē Beļģijā, Vācijā, Spānijā, Francijā, Luksemburgā un Nīderlandē.
   Prasības pieteikuma pamatojumam prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts administratīvo iestāžu pienākums ievērot likumību. Atbildētāja bez tiesiska pamata un pilnvarojoša akta atzina prasītāju un RKW par solidāri atbildīgām.
   Prasītāja turklāt apgalvo, ka tā tika uzskatīta par atbildīgu par RKW pārkāpumiem. Tiesas noteiktie nosacījumi šādas atbildības noteikšanai nav izpildīti. Turklāt prasītāja norāda, ka, atzīstot to par atbildīgu par RKW pārkāpumiem, ir pārkāpts administratīvo iestāžu pienākums ievērot likumību, jo atbildētājas soda naudu noteikšanas prakse neatbilst pilnvarojuma aktam, proti, Regulas Nr. 17/1962 (1) 15. panta 2. punktam. Šajā sakarā prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpti vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi.
   Tālāk prasītāja apgalvo, ka nepareizi piemērots Regulas Nr. 17/1962 15. panta 2. punkts un Vadlīnijas par soda naudas noteikšanu. Jo īpaši pierādījumu iesniegšana un vērtēšana attiecībā uz RKW bija kļūdaina. Turklāt, ņemot vērā iepriekšējo administratīvo praksi, RKW tika sodīta nesamērīgi. Attiecībā uz pamatsummas apmēru par pārkāpuma smagumu prasītāja apgalvo, ka vairākos aspektos pret RKW ir izrādīta nevienlīdzīga attieksme salīdzinājumā ar citiem apstrīdētā lēmuma adresātiem. Bez tam prasītāja apgalvo, ka Komisija pieļāva tiesisku maldību attiecībā uz pārkāpuma ilguma novērtēšanu, un tā nav ņēmusi vērā vainu mīkstinošus apstākļus attiecībā uz RKW. Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka Regulas Nr. 17/1962 15. panta 2. punkts ir pārkāpts arī tādēļ, ka, ievērojot paziņojuma par atbrīvojumu no soda naudas un soda naudas samazināšanu piemērošanu, attiecībā uz RKW soda nauda tika noteikta nepareizi.

      (1)  Padomes 1962. gada 6. februāra Regula Nr. 17, Pirmā Regula par Līguma 85. un 86. panta īstenošanu (OV 1962, 13, 204. lpp.).


title: Lieta C-119/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Josef Probst/mr.nexnet GmbH

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Josef Probst/mr.nexnet GmbH

   (Lieta C-119/12)
   2012/C 174/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzējs: Josef Probst

      Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: mr.nexnet GmbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvas 2002/58/EK (1) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē 6. panta 2. un 5. punkts atļauj, ka informāciju par datu plūsmu pakalpojumu sniedzējs pārraida par komunikāciju pakalpojumiem radušos parādu prasījumu cesionāram, ja nesamaksāto parādu iekasēšanas nolūkā prasījumu cedēšana ir veikta, pamatojoties ne tikai uz attiecīgajā laikā spēkā esošajā tiesiskajā regulējumā paredzētajām vispārējām saistībām attiecībā uz telekomunikāciju noslēpumu un datu aizsardzību, bet arī uz šādiem līguma noteikumiem:

               pakalpojumu sniedzējs un cesionārs apņemas tikai savas sadarbības ietvaros un vienīgi šā līguma mērķim un tajā attiecīgi noteiktajā veidā apstrādāt un izmantot aizsargātos datus;

               tiklīdz šā mērķa izpildes nolūkā zināt aizsargātos datus vairs nav nepieciešams, visi saistībā ar šo esošie aizsargātie dati ir neatgūstami jādzēš vai jānodod atpakaļ;

               katrai līgumslēdzējai pusei ir tiesības pārbaudīt, ka otra puse šīs vienošanās izpratnē ievēro datu aizsardzību un datu drošību;

               nodotos konfidenciālos dokumentus un informāciju drīkst darīt pieejamu tikai tādiem darbiniekiem, kuriem tā ir nepieciešama šā līguma izpildei;

               līgumslēdzējas puses uzliek par pienākumu šiem darbiniekiem saskaņā ar šo vienošanos ievērot konfidencialitāti;

               pēc pieprasījuma, taču vēlākais beidzot līgumslēdzēju pušu sadarbību, visa saistībā ar šo esošā konfidenciālā informācija ir neatgūstami jādzēš vai attiecīgi jānodod atpakaļ otrai līgumslēdzējai pusei?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīva par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV L 201, 37. lpp.).


title: Lieta C-458/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2009. gada 4. septembra spriedumu lietā T-211/05 Itālijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 20. novembrī iesniegusi Itālijas Republika

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/34

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2009. gada 4. septembra spriedumu lietā T-211/05 Itālijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 20. novembrī iesniegusi Itālijas Republika
   (Lieta C-458/09 P)
   2010/C 24/63
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Itālijas Republika (pārstāvis — G. Palmieri)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību;

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. septembrī pasludināto spriedumu lietā T-211/05 Itālijas Republika/Komisija, par kuru ir paziņots ar 2009. gada 4. septembra ierakstītu vēstuli Nr. 405966, kas saņemta 2009. gada 8. septembrī, un attiecīgi 2005. gada 16. marta Lēmumu 2006/261/EK (izziņots ar numuru C(2005) 591) par valsts atbalstu C8/2004 (ex NN 164/2003), ko Itālija īstenojusi biržas sarakstā jauniekļauto uzņēmējsabiedrību labā.

      Pamati un galvenie argumenti

   . Regulas Nr. 659/1999 (1) (“valsts atbalsta procedūra”) 10. un 13. panta, EKL 88. panta 2. punkta un sacīkstes principa pārkāpums. Acīmredzama kļūda dokumentu vērtējumā.
   Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka 2003. gada oktobra un decembra paziņojumi, kurus Komisija nosūtīja Itālijai, veidoja efektīvu sākotnējo diskusiju par pasākumiem, kas tika ieviesti ar dekrētu likumu Nr. 326/2003. Pirmās instances tiesa neuzskatīja, ka šie paziņojumi bija tikai vispārīgi pieprasījumi un negatīvs apstiprinājums tam, ka “nevar izslēgt”, ka šie pasākumi varētu būt valsts atbalsts, kurš nav saderīgs ar kopējo tirgu.
   . Sacīkstes principa pārkāpums.
   Lēmumā par formālas pārbaudes uzsākšanu Komisija atzina šo pasākumu selektivitāti tāpēc, ka paredzētie nodokļu atvieglojumi neattiecās uz sabiedrībām, kas nav nodibinātas Itālijā. Turpretim galīgajā lēmumā Komisija atzina, ka šie pasākumi bija selektīvi, jo no šiem nodokļu atvieglojumiem lielākas priekšrocības guva Itālijā dibinātās sabiedrības, kuras tika apliktas ar nodokli, pamatojoties uz ienākumiem, kas gūti visā pasaulē, salīdzinot ar Kopienu sabiedrībām, kuras Itālijā tika apliktas ar nodokli, pamatojoties tikai uz tiem ienākumiem, kas gūti šajā dalībvalstī. Komisija nekad netika informējusi Itālijas valdību par šo pamatnostādņu maiņu un nav devusi tai iespēju iesniegt savus apsvērumus šajā sakarā. Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, uzskatot šādu Komisijas rīcību par tiesisku.
   . EKL 87. panta 1. punkta pārkāpums.
   Katrā ziņā par selektīvu nevar uzskatīt atvieglojumu, kāds tiek aplūkots šajā lietā un kas tiek piemērots visām Itālijas un Kopienu sabiedrībām, kuras atbilst kritērijiem, lai būtu ietvertas biržas sarakstā Eiropas Savienības regulētajā tirgū. Lielākās priekšrocības Itālijas sabiedrības gūst no nodokļu sistēmas, kas paredz aplikšanu ar nodokli, pamatojoties uz rezidences kritēriju; bet vienkārša atšķirība priekšrocības apmērā starp subjektiem, uz kuriem vienlīdz attiecas atvieglojuma pasākumi, nevar noteikt to selektīvo raksturu. Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, uzskatot, ka selektivitāti var noteikt arī šāda atšķirība.
   . EKL 87. panta 1. punkta pārkāpums. Pamatojuma nesniegšana.
   Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, pasākumu uzskatot par selektīvu tādēļ, ka to neīstenoja attiecībā uz visām sabiedrībām. Faktiski to īstenoja attiecībā uz visām sabiedrībām, kuras atbilda tiem kritērijiem, lai būtu ietvertas biržas sarakstā regulētā tirgū. Turklāt izvēle būt ietvertai biržas sarakstā ir saistīta ar lielām strukturālām izmaksām, kurām nav pakļautas tās sabiedrības, kas nav ietvertas biržas sarakstā. Attiecīgo subjektu atlase notiek, ņemot vērā šos objektīvos pamatus, un atvieglojumi ir saskaņā un saistīti ar atšķirīgo situāciju, kas saistīta ar izmaksām strukturālā līmenī, kādā atrodas šo divu kategoriju sabiedrības. Tas nozīmē, ka šis pasākums ir vispārpiemērojams un nav selektīvs. Tomēr Pirmās instances tiesa nav sniegusi atbilstošu pamatojumu attiecībā uz tiem pierādījumiem, ko Itālija ir iesniegusi šajā sakarā.
   . EKL 87. panta 1. punkta pārkāpums.
   Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, uzskatot, ka pasākumi tomēr ir selektīvi, ņemot vērā to īslaicīgumu, kas izslēdz tās sabiedrības, kuras izlemj būt ietvertas biržas sarakstā vēlāk. Atvieglojumu īslaicīgums tiek izskaidrots ar budžeta sabalansēšanu un ar šo pasākumu eksperimentālo raksturu, bet tas neietekmē to struktūru, kas ir vienīgais kritērijs, saskaņā ar kuru ir jāizvērtē, vai šie pasākumi ir vai nav selektīvi.
   . EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums. Pamatojuma nesniegšana.
   Pasākumi, pat ja arī tie tiek uzskatīti par valsts atbalstu, ir saderīgi ar kopējo tirgu atbilstoši EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktam, jo tie ir atbalsts ieguldījumiem, lai īstenotu konkrētu darbību. Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, uzskatot tos par atbalstu darbībai, neņemot vērā pastāvīgo ietekmi, kāda ietveršanai biržas sarakstā ir attiecībā uz sabiedrību struktūru un darbību, un neuzskatot, ka to sabiedrību, kuras ir ietvertas biržas sarakstā, skaita palielināšana regulētos tirgos ir darbība, kuru ir vērts veicināt arī Kopienu līmenī. Tādējādi Pirmās instances tiesai vajadzēja pārmest Komisijai, ka tā ir izmantojusi savu rīcības brīvību šajā jomā, nepamatojoties uz patiesiem faktiem.

      (1)  OV L 83, 1. lpp.


title: Lieta T-173/08: Prasība, kas celta 2008. gada 13. maijā — Messe Düsseldorf /ITSB — Canon Communications ( MEDTEC )

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/43

         Prasība, kas celta 2008. gada 13. maijā — Messe Düsseldorf/ITSB — Canon Communications (“MEDTEC”)
   (Lieta T-173/08)
   (2008/C 171/83)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Messe Düsseldorf GmbH, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvis — I. Friedhoff, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Canon Communications LLC, Losandželosa (Amerikas Savienotās Valstis)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 6. marta lēmumu lietā R 0989/2005-1; un

               —

               piespriest ITSB/otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “MEDTEC” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35. un 41. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 885 853

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “Metec” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35., 37., 38., 41. un 42. klasē; starptautiska vārdiska preču zīme “Metec” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35., 37., 38., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumu attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un pilnībā noraidīt iebildumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdainā kārtā pieņēmusi apelācijas sūdzību un nolēmusi, ka starp preču zīmēm nepastāvēja līdzība; Padomes Regulas Nr. 40/94 62. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome pieņēma lēmumu par apstākļiem, kas nebija apelācijas priekšmets.


title: Lieta F-93/10: Prasība, kas celta 2010. gada 4. oktobrī — Blessemaille /Parlaments

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/61

         Prasība, kas celta 2010. gada 4. oktobrī — Blessemaille/Parlaments
   (Lieta F-93/10)
   ()
   2010/C 328/100
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Blessemaille (Remich, Luksemburga) (pārstāvji — E. Boigelot un S. Woog, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atbildētāja lēmumu neiekļaut prasītāju ierēdņu sarakstā, kas paaugstināti amatā AST 8 pakāpē 2009. gada amatā paaugstināšanas ietvaros, un prasība atlīdzināt ciesto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Parlamenta 2009. gada 2. decembrī publicēto lēmumu neiekļaut prasītāju ierēdņu sarakstā, kas paaugstināti amatā no AST 7 pakāpes uz AST 8 pakāpi 2009. gada amatā paaugstināšanas ietvaros;

               —

               pēc šī lēmuma atcelšanas veikt jaunu prasītāja un citu kandidātu salīdzinošu nopelnu izvērtējumu attiecībā uz 2008. un 2009. gada amatā paaugstināšanu un paaugstināt prasītāju AST 8 pakāpē ar atpakaļejošu datumu no 2008. gada 1. janvāra, kā arī, sākot ar 2008. gada 1. janvāri, samaksāt nokavējuma procentus un neizmaksāto darba algas parādu pēc Eiropas Centrālās Bankas noteiktās likmes galvenajiem refinansēšanas darījumiem, pieskaitot divus punktus, vienlaikus atstājot spēkā citu paaugstināto ierēdņu paaugstinājumus;

               —

               piespriest Parlamentam izmaksāt prasītājam EUR 3 500 kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu par nepaaugstināšanu amatā, sākot ar 2008. gada 1. janvāri, neizslēdzot iespēju palielināt šo summu tiesvedības gaitā;

               —

               pakārtoti, ja Civildienesta tiesa atzītu, ka paaugstināšana amatā var notikt, tikai sākot ar 2009. gada 1. janvāri, piespriest Parlamentam izmaksāt papildu atlīdzību par nodarīto materiālo kaitējumu apmērā, kas atbilstu atalgojuma atšķirībai starp to, kas faktiski tika saņemts 2008. gadā, un to, kas būtu jāsaņem 2008. gadā pēc paaugstināšanas ar 2008. gada 1. janvāri un kas tiktu aprēķināts par periodu, kurā ieskaita vai nu laikposmu starp 2008. gada 1. janvāri un 2008. gada 31. decembri, vai laikposmu starp 2008. gada 1. janvāri un 2008. gada 31. augustu, atkarībā no datuma no kura tiek atzīta paaugstināšana amatā (proti, ar 2009. gada 1. janvāri vai 2008. gada 1. janvāri);

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Apvienotās lietas C-14/06 un C-295/06: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 1. aprīļa spriedums — Eiropas Parlaments (C-14/06), Dānijas Karaliste (C-295/06)/Eiropas Kopienu Komisija (Direktīva 2002/95/EK — Elektriskas un elektroniskas iekārtas — Dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošana — Dekabromdifenilēteris ( deka-BDE ) — Komisijas Lēmums 2005/717/EK — Deka-BDE atbrīvojums no izmantošanas aizlieguma — Prasība atcelt tiesību aktu — Komisijas izpildes pilnvaras — Pilnvarojuma normas pārkāpums)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/2

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 1. aprīļa spriedums — Eiropas Parlaments (C-14/06), Dānijas Karaliste (C-295/06)/Eiropas Kopienu Komisija
   (Apvienotās lietas C-14/06 un C-295/06) (1)

   (Direktīva 2002/95/EK - Elektriskas un elektroniskas iekārtas - Dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošana - Dekabromdifenilēteris (“deka-BDE’) - Komisijas Lēmums 2005/717/EK - Deka-BDE atbrīvojums no izmantošanas aizlieguma - Prasība atcelt tiesību aktu - Komisijas izpildes pilnvaras - Pilnvarojuma normas pārkāpums)
   (2008/C 116/04)
   Tiesvedības valoda — angļu un dāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji — K. Bredlijs [K. Bradley], A. Nērgors [A. Neergaard] un I. Kļaviņa) (C-14/06), Dānijas Karaliste (pārstāvji — J. Molde [J. Molde], B. Veisa Foga [B. Weis Fogh] un J. Berings Līsbergs [J. Bering Liisberg]) (C-295/06)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot prasītāju: Dānijas Karaliste (lieta C-14/06) (pārstāvji — J. Molde [J. Molde], B. Veisa Foga [B. Weis Fogh] un J. Berings Līsbergs [J. Bering Liisberg]), Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandišs [L. Fernandes] un M. Ž. Luiša [M. J. Lois]), Somijas Republika (pārstāve — A. Gimareša-Purokoski [A. Guimaraes-Purokoski]), Zviedrijas Karaliste (pārstāvis — A. Kruse [A. Kruse]), Norvēģijas Karaliste (pārstāvji — I. Jūpvīka [I. Djupvik] un K. Vāge [K. Waage], K. B. Mūens [K. B. Moen], un E. Holmedāls [E. Holmedal], advokat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Lūiss [X. Lewis], M. Konstantinidis [M. Konstantinidis] un H. Stēvlbeks [H. Støvlbæk])

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — V. Džeksone [V. Jackson] un Dž. Mauriči [J. Maurici], barrister)
   Priekšmets
   Komisijas 2005. gada 13. oktobra lēmuma [paziņots ar numuru C(2005) 3754], ar ko groza pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvai 2002/95/EK par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās, lai pielāgotu to tehnikas attīstībai (OV L 271, 48. lpp.), atcelšana — Dekabromdifenilētera (“deka-BDE”) atbrīvojums no Direktīvas 2002/95/EK 4. panta 1. punktā paredzētā tirdzniecības aizlieguma, neievērojot minētās direktīvas 5. panta 1. punktā paredzētos nosacījumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2005. gada 13. oktobra Lēmuma 2005/717/EK, ar ko groza pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2002/95/EK par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās, lai pielāgotu to tehnikas attīstībai, pielikuma 2. punktu;

               2)

               Lēmuma 2005/717 pielikuma 2. punkta sekas paliek spēkā līdz 2008. gada 30. jūnijam, ieskaitot;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina Eiropas Parlamenta un Dānijas Karalistes tiesāšanās izdevumus lietā C-295/06;

               4)

               Dānijas Karaliste lietā C-14/06, Portugāles Republika, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, kā arī Norvēģijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.


title: Lieta C-51/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/11

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-51/07)
   (2007/C 69/24)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Condou-Durande, pārstāvis)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/110/EK par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu (1), un jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/110/EK transponēšanai bija 2006. gada 5. decembrī.

      (1)  OV L 321, 6.12.2003., 26. lpp.


title: Lieta C-186/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 29. janvāra spriedumu lietā T-528/09 Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd /Eiropas Savienības Padome 2014. gada 14. aprīlī iesniedza ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s.  u.c.

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 29. janvāra spriedumu lietā T-528/09 Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome 2014. gada 14. aprīlī iesniedza ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. u.c.
   (Lieta C-186/14 P)
   2014/C 212/18
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Arce ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, iepriekš Benteler Stahl//Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, TMK-Artrom SA, Silcotub SA, Dalmine SpA, Tubos Reunidos, SA, Vallourec Oil and Gas France, iepriekš Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, iepriekš V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, iepriekš V & M Deutschland GmbH, voestalpine Tubulars GmbH, Železiarne Podbrezová a.s. (pārstāvji – Dr G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

      Pārējās lietas dalībnieces: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 29. janvāra spriedumu lietā T-528/09;

               —

               noraidīt pirmajā instancē izvirzīto trešā pamata pirmo daļu;

               —

               pārējā daļā nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelāciju un par tiesvedību Vispārējā tiesā lietā T-528/09.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi trīs kļūdas tiesību piemērošanā.
   Pirmkārt, Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi Antidempinga pamatregulas (1) 3. panta 7. punktu, lemjot, ka iestādes nebija tiesīgas ņemt vērā to, ka situācija, kurā ir neparasti augsts pieprasījums, visdrīzāk beigsies un ka “normāla” pieprasījuma situācijā atklāsies patiesās importa par dempinga cenām sekas, un ka iestādes pieprasījuma samazinājumu ir uzskatījušas par importa par dempinga cenām sekām.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi Antidempinga pamatregulas 3. panta 9. punktu un pārkāpusi Antidempinga pamatregulas 6. panta 1. punktu, atceļot apstrīdēto Regulu (2), pamatojoties uz to, ka Komisijas prognozes Pagaidu regulā par importa par dempinga cenām iespējamo apjomu un cenu attīstību, kā apgalvots, pilnībā nesaskanēja ar datiem par laikposmu pēc izmeklēšanas perioda beigām.
   Treškārt, Vispārējā tiesa ir kļūdaini secinājusi, ka iestāžu secinājumos ir pieļautas acīmredzamas kļūdas novērtējumā, un Vispārējā tiesa nav ievērojusi tiesas kontrolei noteiktās robežas.

      (1)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.), kas ir aizstāta ar Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (kodificēta versija) (OV L 343, 51. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 24. septembra Regula (EK) Nr. 926/2009, ar ko piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts tādu konkrētu dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam, kā izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā (OV L 262, 19. lpp.).


title: Lieta F-77/07: Prasība, kas celta 2007. gada 31. jūlijā — Labate /Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/22

         Prasība, kas celta 2007. gada 31. jūlijā — Labate/Komisija
   (Lieta F-77/07)
   (2007/C 223/38)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kay Labate, Tarquinia (Itālija) (pārstāvis — I. S. Forrester, Queen's Counsel)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2006. gada 6. oktobra un 2004. gada 18. oktobra lēmumus;

               —

               uzdot Komisijai samaksāt prasītājai summas, kas paredzētas Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 73. pantā (“Civildienesta noteikumi”) un Vispārējo noteikumu par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku vispārīgo noteikumu (“Apdrošināšanas noteikumi”) 9. pantā;

               —

               piešķirt citus vai papildus pabalstus atbilstoši tiesībām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja Kay Labate, agrākā Eiropas Komisijas ierēdņa Mario Labate atraitne, savā un sava laulātā vārdā apstrīd Komisijas lēmumu, ar kuru ir atteikts atzīt viņas vīra plaušu vēzi par arodslimību.

      Labate bija Komisijas ierēdnis 29 gadus, kuru laikā viņš, kā apgalvo prasītāja, bija pakļauts izelpoto tabakas dūmu liela apmēra iedarbībai. Viņš tika atzīts par pilnība darba nespējīgu pēc plaušu vēža atklāšanas, kura rezultātā iestājās viņa nāve. Viņš iesniedza prasību atzīt slimību par arodslimību. Atzīstot to, ka Labate bija pakļauts izelpoto tabakas dūmu iedarbībai, un neatrodot citu iemeslu viņa plaušu vēzim, Medicīnas komiteja tās lēmumā tomēr konstatēja, ka tā nevar ar noteiktību noteikt saikni ar viņa profesionālo darbību. Tādēļ Komisija noraidīja prasību, vadoties pēc Medicīnas komitejas atzinuma, ka nav pietiekami konstatēta saistība starp slimību un Labate profesionālo darbību.
   Prasītāja piebilst, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesībās, uzskatot, ka uz vēzi, ar ko slimoja Labate, neattiecas Civildienesta noteikumu 73. pants. Viņa iebilst arī, ka Medicīnas komitejas piemērotais “noteiktības” standarts ir nepamatoti stingrs un pretējs judikatūrai.
   Prasītāja piebilst arī, ka Medicīnas komiteja nav aplūkojusi iespēju, ka izelpotie tabakas dūmi, kam bija pakļauts Labate, varēja veicināt viņa vēzi atbilstoši Apdrošināšanas noteikumu 3. pantam. Tālāk Komisija nav izdarījusi secinājumu, ka lai gan tabakas dūmi nav minēti šajā pantā, atsevišķas īpašas vēzi izraisošas tabakas dūmu sastāvdaļas ir tajā nosauktas un tādējādi uz tām attiecas Civildienesta noteikumu 73. pants. Prasītāja apgalvo, ka Medicīnas komiteja ir kļūdaini mēģinājusi pārbaudīt pierādījumus, kas neietilpst tās kompetencē, nevis vienīgi konstatējusi medicīniskus faktus.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisijas lēmums ietver neatbilstošu pamatojumu un ka laikposms, kurā Komisija pieņēma lēmumu, bija pārāk ilgs un ir pretējs labas administrācijas principam. Ja lēmums būtu bijis pieņemts pirms Labate nāves, un viņa slimība būtu atzīta par saistītu ar darbu, viņš kā kompensāciju būtu saņēmis 8 gadu darba algu.


title: Lieta T-436/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 21. septembra rīkojums – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi un Negro/Komisija Pagaidu noregulējums — Lauksaimniecība — Aizsardzība no augiem kaitīgiem organismiem — Pasākumi, kas veicami, lai novērstu baktērijas Xylella fastidiosa ievešanu un izplatīšanos Eiropas Savienībā — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/43

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 21. septembra rīkojums – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi un Negro/Komisija
   (Lieta T-436/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Lauksaimniecība - Aizsardzība no augiem kaitīgiem organismiem - Pasākumi, kas veicami, lai novērstu baktērijas Xylella fastidiosa ievešanu un izplatīšanos Eiropas Savienībā - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   (2015/C 381/52)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi (Otrante, Itālija) un Negro Daniele (Otrante) (pārstāvji – V. Pellegrino un A. Micolani, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi un I. Galindo Martín)

      Priekšmets

   Pieteikums par Komisijas 2015. gada 18. maija Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/789 par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Wells u.c.) ievešanu un izplatīšanos Savienībā (OV L 125, 36. lpp.), piemērošanas apturēšanu, ciktāl šis lēmums ietver vīnogulājus, kas tiek audzēti Itālijas Lecce provincē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta F-62/14: Civildienesta tiesas 2015. gada 29. jūnija rīkojums – Chezzi/Komisija

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/44

         Civildienesta tiesas 2015. gada 29. jūnija rīkojums – Chezzi/Komisija
   (Lieta F-62/14) (1)

   (2015/C 262/60)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014., 31. lpp.


title: Lieta C-277/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Court of Session (Scotland), Edinburgh (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 21. jūlija rīkojumu — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/RBS Deutschland Holdings GmbH

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Court of Session (Scotland), Edinburgh (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 21. jūlija rīkojumu — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/RBS Deutschland Holdings GmbH
   (lieta C-277/09)
   2009/C 267/53
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

   Court of Session (Scotland), Edinburgh

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Atbildētāja:
      RBS Deutschland Holdings GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

   Ņemot vērā šīs lietas apstākļus, proti, to, ka:

               a)

               Apvienotajā Karalistē dibinātas bankas meitas uzņēmums Vācijā Apvienotajā Karalistē iepirka automašīnas, lai tās nodotu līzingā nesaistītai sabiedrībai Apvienotajā Karalistē, un par šīm iegādēm samaksāja pievienotās vērtības nodokli;

               b)

               saskaņā ar attiecīgo Apvienotās Karalistes tiesisko regulējumu piegādes automašīnu nomas veidā tika uzskatītas par pakalpojumu sniegšanu, kas veikta Vācijā un par kuru līdz ar to nav maksājams pievienotās vērtības nodoklis Apvienotajā Karalistē; atbilstoši Vācijas tiesībām šīs piegādes tika uzskatītas par Apvienotajā Karalistē notikušām preču piegādēm, par kurām tādējādi nav maksājams pievienotās vērtības nodoklis Vācijā; rezultātā par šīm piegādēm nevienā no šīm dalībvalstīm netika samaksāts nodoklis;

               c)

               Apvienotajā Karalistē dibinātā banka izvēlējās savu meitas uzņēmumu Vācijā kā iznomātāju un noteica līzinga saistību ilgumu ar mērķi saņemt tādu nodokļu priekšrocību, ka par nomas maksājumiem nav jāmaksā PVN,

               1)

               vai Sestās direktīvas (1) 17. panta 3. punkta a) apakšpunkts (šobrīd — galvenās PVN direktīvas 169. panta a) punkts) ir jāinterpretē tādējādi, ka Apvienotās Karalistes nodokļu iestādēm ir tiesības meitas uzņēmumam Vācijā neatskaitīt PVN, kuru tas par automašīnu iegādi ir samaksājis Apvienotajā Karalistē?

               2)

               vai, lai atbildētu uz pirmo jautājumu, valsts tiesai ir jāizvērtē arī ļaunprātīgas rīcības aizlieguma principa iespējamā piemērojamība?

               3)

               vai — apstiprinošas atbildes uz otro jautājumu gadījumā — priekšnodokļa, kas samaksāts par automašīnu iegādi, atskaitīšana ir pretrunā attiecīgo Sestās direktīvas noteikumu mērķim un tādējādi izpilda pirmo nosacījumu, lai rīcību uzskatītu par ļaunprātīgu, kā tas norādīts Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma lietā C-255/02 Halifax u.c. 74. punktā, kā vienu no principiem ņemot vērā nodokļu neitralitātes principu?

               4)

               vai — apstiprinošas atbildes uz otro jautājumu gadījumā — tiesai ir jāuzskata, ka darījumu galvenais mērķis ir iegūt nodokļu priekšrocības tādējādi, ka ir izpildīts otrais nosacījums, lai rīcību uzskatītu par ļaunprātīgu, kā tas norādīts iepriekš minētā Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma 75. punktā, gadījumā, kad komercdarījumā starp sabiedrībām, kuras veic savu saimniecisko darbību rokas stiepiena attālumā, izvēle par labu meitas uzņēmumam Vācijā, lai tas nodotu līzingā automašīnas patērētājam Apvienotajā Karalistē, un līzinga noteikumu izvēle ir izdarīta ar mērķi iegūt tādu nodokļu priekšrocību, ka par nomas maksājumiem nav jāmaksā atlikušais nodoklis?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-207/09: Prasība, kas celta 2009. gada 25. maijā — El Jirari Bouzekri/ITSB — Nike International ( NC NICKOL )

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/21

         Prasība, kas celta 2009. gada 25. maijā — El Jirari Bouzekri/ITSB — Nike International (“NC NICKOL”)
   (Lieta T-207/09)
   2009/C 167/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mustapha El Jirari Bouzekri, Malaga (Spānija) (pārstāvis — E. Ragot, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nike International Ltd, Beaverton (Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 25. februāra lēmumu lietā R 554/2008-2 tiktāl, ciktāl tajā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punktu (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts);

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt prasītājam juridiskus un citus tiesāšanās izdevumus, kas radušies Pirmās instances tiesas procesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “NC NICKOL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme “NIKE” attiecībā uz dažādām precēm, tostarp precēm, kas ietilpst 9. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr.40/94 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini secinājusi, ka minētās normas piemērošanas nosacījumi ir izpildīti


title: Lieta C-117/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/17

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-117/08)
   (2008/C 116/30)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Kontou-Durande un L. Pignataro)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 30. septembra Direktīvu 2005/62/EK (1) par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/98/EK piemērošanu attiecībā uz Kopienas standartiem un specifikācijām, kas attiecas uz asins sagatavotāju kvalitātes sistēmu, un katrā ziņā par šādiem tiesību aktiem nepaziņojot Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2005/62/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 31. augustā.

      (1)  OV L 256, 01.10.2005., 41. lpp.


title: Lieta C-33/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 6. februāra rīkojums ( Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marcin Jagiełło / Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Nodokļi — PVN — Sestā direktīva — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Atteikums — Rēķins, ko izdevusi sabiedrība, kura izmanto citas sabiedrības nosaukumu ar tās piekrišanu

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/16

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 6. februāra rīkojums (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marcin Jagiełło/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

   (Lieta C-33/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Nodokļi - PVN - Sestā direktīva - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Atteikums - Rēķins, ko izdevusi sabiedrība, kura izmanto citas sabiedrības nosaukumu ar tās piekrišanu)
   2014/C 175/18
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Marcin Jagiełło

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi – Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 4. panta 1. un 2. punkta, kas skatīts kopā ar 5. panta 1. punktu, kā arī 17. panta 2. punkta a) apakšpunkta interpretācija – Tiesības uz iepriekš samaksāta PVN atskaitīšanu – Atteikums atzīt tiesības uz PVN atskaitīšanu personai, kas ir piegādes adresāts, gadījumā, kad pārdevējs izmanto citas personas nosaukumu – Pārdevēja patiesās darbības slēpšana – Rēķins, ko ir izdevusi persona, kura nav pārdevējs – Vajadzības pierādīt, ka pircējs zināja, ka attiecīgais darījums ir saistīts ar noziedzīgu nodarījumu vai citu nelikumību, ko ir izdarījis pārdevējs vai uzņēmums, kurš ar viņu sadarbojas, neesamība

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas ir grozīta ar Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvu 2001/115/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā liedz atteikt nodokļu maksātājam tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli, kas tam jāmaksā vai ko tas ir samaksājis par tam piegādātajām precēm, tādēļ, ka, ņemot vērā krāpšanas vai nelikumības, ko ir izdarījis rēķina par šo piegādi izdevējs, ir jāuzskata, ka pēdējo minēto faktiski nav izdevis minētais izdevējs, izņemot, ja ir pierādīts, ievērojot objektīvus elementus un neprasot nodokļu maksātājam veikt pārbaudes, ko tam nav pienākums veikt, ka šis nodokļa maksātājs zināja vai tam bija jāzina, ka minētā piegāde bija iesaistīta pievienotās vērtības nodokļa krāpšanā, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta T-533/17: Prasība, kas celta 2017. gada 11. augustā – Next design+produktion/EUIPO – Nanu-Nana Joachim Hoepp (“nuuna”)

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/18

         Prasība, kas celta 2017. gada 11. augustā – Next design+produktion/EUIPO – Nanu-Nana Joachim Hoepp (“nuuna”)
   (Lieta T-533/17)
   (2017/C 330/23)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Next design+produktion GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis – M. Hirsch, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brēmene, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (attēls “nuuna”) – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 772 606

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 24. maija lēmums lietā R 1448/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 24. maija lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 1. panta 1. punkta un autonomijas principa pārkāpums;

               —

               tiesiskās noteiktības principa, likumīgas tirdzniecības prasību un labas pārvaldības principa pārkāpums.