title: Lieta C-220/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. maijā – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/7

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. maijā – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-220/15)
   (2015/C 228/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Kukovec, A. C. Becker)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

                  Die erste Verordnung zum Sprengstoffgesetz [Likuma par sprāgstvielām pirmajos izpildes noteikumos] (turpmāk tekstā – “1. SprengV”) papildus direktīvas prasībām paredzot, ka, kaut arī iepriekš ir novērtēta pirotehnisko izstrādājumu atbilstība, pirms to laišanas tirgū ir jāveic 1. SprengV 6. panta 4. punktā paredzētā procedūra un ka Bundesanstalt für Materialforschung und –prüfung [Federālā materiālu izpētes un pārbaudes iestāde] ir pilnvarota atbilstoši 1. SprengV 6. panta 4. punkta piektajam teikumam pārbaudīt visu pirotehnisko izstrādājumu lietošanas pamācības un – vajadzības gadījumā tās grozīt, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Direktīvas 2007/23/EK (1) 6. panta 1. punktā,

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība attiecas uz jautājumu par to, ciktāl dalībvalstis pirotehnisko izstrādājumu laišanai tirgū var paredzēt papildus valsts prasības pirotehnisko izstrādājumu ražotājiem un importētājiem Direktīvas 2007/23/EK izpratnē attiecībā arī uz tādiem izstrādājumiem, kas atbilstoši CE marķējumam atbilst direktīvas būtiskajām prasībām. Turklāt Komisijas apstrīdētajā regulējumā nav noteiktas saturiskas prasības šiem izstrādājumiem, bet tajā tikai ir paredzēta papildu procedūra, kas jāveic pirms piekļuves tirgum atbildētājas suverēnajā teritorijā.
   Neņemot vērā atbilstības pierādījumus, atbildētāja prasa, lai visi pirotehniskie izstrādājumi Direktīvas 2007/23/EK izpratnē tiek uzrādīti likumā noteiktā federālajā iestādē, kas uzrādīšanas pierādīšanas nolūkos piešķir identifikācijas numuru. Šī procedūra ne tikai ilgst ievērojamu laiku, bet tajā var būt paredzēta tostarp arī apstrādes nodevas samaksas, kā arī paraugu pārbaudei iesniegšana. Komisija uzskata, ka šāda procedurāla prasība ir pretrunā Direktīvas 2007/23/EK 6. pantā garantētajai to pirotehnisko izstrādājumu brīvai apritei, kuri atbilst direktīvas prasībām.
   Šajā situācijā nekas neesot mainījies arī pēc Direktīvas 2013/29/ES (2) pieņemšanas, ar kuru no 2015. gada 1. jūlija tika atcelta Direktīva 2007/23/EK. Pirmkārt, lai novērtētu, vai ir pārkāpts līgums, atsauces laikposms ir argumentētajā atzinumā norādītais termiņš (šajā gadījumā – 2014. gada 27. marts). Otrkārt, Direktīvas 2013/29/ES 4. panta 1. punktā ir ietverta Direktīvas 2007/23/EK 6. panta 1. punktam identiska norma par to visu pirotehnisko izstrādājumu brīvas aprites nodrošināšanu, kas atbilst Savienības tiesībās ietvertajām prasībām.
   Līdz ar to Komisijas skatījumā šajā lietā apgalvoto atbildētājas izdarīto tiesību pārkāpumu būtībā veido nepieļaujams, Savienības tiesības harmonizējošās prasības pārsniedzošs procesuāls nosacījums pirotehnisko izstrādājumu laišanai tirgū. Prima facie apstrīdētais regulējums kā procesuāla prasība rada iespaidu, ka tas tikai rada nelielu aizkavēšanos atsevišķos gadījumos šo izstrādājumu tirdzniecībā. Tomēr nedrīkst novērtēt par zemu šī regulējuma faktiskās sekas. Šajā ziņā vispirms ir jāņem vērā, ka atbildētājam ir viens no lielākajiem, ja ne – pats lielākais, pirotehnisko izstrādājumu noieta tirgus iekšējā tirgū. Turklāt ir jāņem vērā, ka noteikti pirotehniskie izstrādājumi atbildētājas suverēnajā teritorijā drīkst tikt nodoti patērētājiem tikai vienu reizi gadā un uz neilgu laika posmu, ar ko šīs piekļuves tirgum laika aspekts iegūst vēl lielāku nozīmi. Visbeidzot, šajā ziņā ir jādomā arī, ka šajā lietā apstrīdēto regulējumu atbilstoši valsts tiesībām īsteno tā pati iestāde, kas kā pilnvarotā iestāde Direktīvas 2007/23/EK izpratnē ir pilnvarota veikt atbilstības vērtējumu. Tādējādi atbildētājas valsts tiesībās noteiktā prasība veikt papildu procedūru rada šai iestādei konkurences priekšrocību salīdzinājumā ar citu dalībvalstu pilnvarotajām iestādēm. Ņemot vērā šīs apstrīdētā regulējuma praktiskās sekas, šajā tiesvedībā nekādā ziņā nav runa tikai par tirgus principiālu juridisko vērtējumu dalībnieka ierobežojumam tirgot preces, ko jau cita iestāde, kas nav Vācijas pilnvarotā iestāde, ir novērtējusi kā atbilstošu Savienības tiesību prasībām.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. maija Direktīva 2007/23/EK par pirotehnisko izstrādājumu laišanu tirgū, OV L 154, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 12. jūnija Direktīva 2013/29/ES par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz pirotehnisko izstrādājumu pieejamību tirgū (pārstrādāta redakcija), OV L 178, 27. lpp


title: Tiesas spriedums ( 2014. gada 27. janvāris ) lietā E-1/13 — Míla ehf. pret EBTA Uzraudzības iestādi

text:
               24.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/6

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2014. gada 27. janvāris)
   lietā E-1/13
   Míla ehf. pret EBTA Uzraudzības iestādi

      (Prasība par atcelšanu – Valsts atbalsts – Nomas līgums – Oficiālās izmeklēšanas procedūras neuzsākšana – Pieņemamība – Tiesiskā interese – Ieinteresētās personas statuss – Bažas vai nopietnas grūtības – Tirgus ieguldītāja princips – Konkursa procedūra)

   (2014/C 121/06)
   Lietā E-1/13 Míla ehf. pret EBTA Uzraudzības iestādi – PIETEIKUMS par to, lai atceltu EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 21. novembra Lēmumu Nr. 410/12/COL par iespējamu valsts atbalstu, subsidējot iepriekš Ziemeļatlantijas Līguma organizācijas (“NATO”) izmantoto optisko šķiedru nomu, Tiesa, kuras sastāvā bija priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesnesis–referents Per Christiansen un tiesnesis Páll Hreinsson, 2014. gada 27. janvārī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo Tiesa:

               1)

               anulē EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 21. novembra Lēmumu Nr. 410/12/COL par iespējamu valsts atbalstu, subsidējot iepriekš Ziemeļatlantijas Līguma organizācijas (“NATO”) izmantoto optisko šķiedru nomu;

               2)

               piespriež EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-114/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 23. oktobra spriedums — Bode Chemie /ITSB — Laros ( “sterilina” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “sterilina” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “STERILLIUM” un “BODE Sterillium” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/9

         Vispārējās tiesas 2013. gada 23. oktobra spriedums — Bode Chemie/ITSB — Laros (“sterilina”)
   (Lieta T-114/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “sterilina” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “STERILLIUM” un “BODE Sterillium” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 359/15
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bode Chemie GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — N. Aicher, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Laros Srl (Cremone, Itālija) (pārstāvis — F. Caricato, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 2423/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bode Chemie GmbH un Laros Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Bode Chemie GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas Laros Srl radušies saistībā ar procesu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta F-82/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. oktobrī — Nolin /Komisija

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/37

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. oktobrī — Nolin/Komisija
   (Lieta F-82/09)
   2009/C 297/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel Nolin, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi,  A. Coolen, J-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 19. decembra lēmumu par prasītāja amatā paaugstināšanas punktu un prioritātes punktu atcelšanu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Personāla un administrācijas ģenerāldirektorāta (ĢD ADMIN) ģenerāldirektora 2008. gada 19. decembra lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam zaudējumu atlīdzināšanai summu EUR 3 000 apmērā, lai kompensētu morālo kaitējumu, kas tam radies sakarā ar Komisijas aizskarošo un aizvainojošo rīcību un tiesiskas paļāvības principa pārkāpumu, kura rezultātā tika pārkāptas tā tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-360/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2008. gada 4. augusta rīkojumu — 1.  Stichting Greenpeace Nederland un 2.  Stichting ter Voorkoming Misbruik Genetische Manipulatie VoMiGen / Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer , cits lietas dalībnieks: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2008. gada 4. augusta rīkojumu — 1. Stichting Greenpeace Nederland un 2. Stichting ter Voorkoming Misbruik Genetische Manipulatie “VoMiGen”/Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, cits lietas dalībnieks: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division

   (Lieta C-360/08)
   (2008/C 285/33)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Raad van State
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas:

               1.

                  Stichting Greenpeace Nederland

               2.

                  Stichting ter Voorkoming Misbruik Genetische Manipulatie “VoMiGen”

      Atbildētājs: Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer

   Cits lietas dalībnieks: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ģenētiski modificētu organismu izplatīšanas vieta, ko saskaņā ar Direktīvas 2001/18/EK (1) 25. panta 4. punktu nevar uzskatīt par konfidenciālu informāciju, arī ievērojot Direktīvas mērķi un loģiku, jāinterpretē tādējādi, ka ar to jāsaprot zemesgabals kadastrā, vai arī var būt pietiekami norādīt lielāku ģeogrāfisko apgabalu?

               2)

                           a)

                           Ja ir pietiekami norādīt lielāku ģeogrāfisko apgabalu, kādus apstākļus var ņemt vērā, nosakot norādāmo teritoriju?

                           b)

                           Vai, nosakot norādāmās teritorijas lielumu, ir nozīme Direktīvai 2003/4/EK (2)?

                           c)

                           Vai ir pietiekami norādīt teritoriju, kas ir divdesmit reizes lielāka par atsevišķiem izmēģinājumu lauciņiem, lai būtu ievērots samērīguma princips?

               3)

               Vai ir pietiekami vispārīgi norādīt simtreiz lielāku teritoriju saskaņā ar 2008. gada 17. jūlijā grozītajiem administratīvajiem noteikumiem, lai būtu ievērots samērīguma princips?

               4)

               Ja ir pietiekami norādīt tikai kadastrā ierakstīto informāciju par teritoriju, vai, neņemot vērā Direktīvas 2001/18/EK 25. panta 4. punktu, kāds no Direktīvas 2003/4/EK 4. panta 2. punktā minētajiem apstākļiem var būt pamatojums tam, lai informāciju par precīzu izplatīšanas vietu uzskatītu par konfidenciālu informāciju?

               5)

                           a)

                           Vai Direktīvas 2003/4/EK 4. panta 2. punkts ietver izsmeļošu pamatojumu uzskaitījumu?

                           b)

                           Ja jā, vai uz uzņēmumu, tostarp to darbinieku un ražojumu, aizsardzību un kaitniecības biotehnoloģiskās attīstības klimatam Nīderlandē nepieļaušanu attiecas kāds no Direktīvas 2003/4/EK 4. panta 2. punktā minētajiem pamatojumiem?

               6)

               Ja uz 5. jautājuma a) un b) apakšjautājumiem atbilde ir apstiprinoša, vai šajā gadījumā izmēģinājumu lauciņu teritorijas norādīšana divdesmit vai simt reižu palielinājumā ir samērīga, ievērojot Direktīvas 2003/4 4. panta 2. punkta tekstu aiz h) apakšpunkta un attiecībā uz privāto interešu (aizsargāt uzņēmumus, tostarp to darbiniekus un ražojumus) un sabiedrības interešu (nepieļaut kaitniecību biotehnoloģiskās attīstības klimatam Nīderlandē) aizsardzību?

               7)

                           a)

                           Ja uz 5. jautājuma a) apakšjautājumu atbilde ir noliedzoša, vai uzņēmumu, tostarp to darbinieku un ražojumu, aizsardzība un kaitniecības biotehnoloģiskās attīstības klimatam Nīderlandē nepieļaušana ir pieļaujams pamatojums?

                           b)

                           Ja uz 7. jautājuma a) apakšjautājumu atbilde ir apstiprinoša, vai izmēģinājumu lauciņu teritorijas norādīšana divdesmit vai simt reižu palielinājumā ir samērīga attiecībā uz privāto interešu (aizsargāt uzņēmumus, tostarp to darbiniekus un ražojumus) un sabiedrības interešu (nepieļaut kaitniecību biotehnoloģiskās attīstības klimatam Nīderlandē) aizsardzību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu (OV L 106, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.).


title: Lieta C-67/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 12. februāra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Margarete Block / Finanzamt Kaufbeuren (Kapitāla brīva aprite — EKL 56. un 58. pants — Mantojuma nodoklis — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru mantojuma nodokli, ko mantojuma saņēmējs samaksājis citā dalībvalstī par mantojumu, kas ir prasījumi saistībā ar kapitālu, netiek atļauts ieskaitīt attiecībā uz mantojuma nodokli, kas maksājams dalībvalstī, kurā mantas īpašnieks dzīvoja līdz savas nāves brīdim — Nodokļu dubulta uzlikšana — Ierobežojums — Neesamība)

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/6

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 12. februāra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Margarete Block/Finanzamt Kaufbeuren

   (Lieta C-67/08) (1)

   (Kapitāla brīva aprite - EKL 56. un 58. pants - Mantojuma nodoklis - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru mantojuma nodokli, ko mantojuma saņēmējs samaksājis citā dalībvalstī par mantojumu, kas ir prasījumi saistībā ar kapitālu, netiek atļauts ieskaitīt attiecībā uz mantojuma nodokli, kas maksājams dalībvalstī, kurā mantas īpašnieks dzīvoja līdz savas nāves brīdim - Nodokļu dubulta uzlikšana - Ierobežojums - Neesamība)
   (2009/C 82/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Margarete Block

      Atbildētājs: Finanzamt Kaufbeuren

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof (Vācija) — EKL 56. panta 1. punkta, 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 3. panta interpretācija — Valsts tiesību akti attiecībā uz mantojuma nodokli — Dubulta nodokļu uzlikšana, kas rodas sakarā ar neiespējamību ieskaitīt valsts nodoklī tādu nodokli, kas uzlikts citā dalībvalstī gūtajiem ienākumiem, gadījumā, kad šajā citā dalībvalstī esošo mantojuma masu veido noguldījumi bankās
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 56. un 58. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, saskaņā ar kuru, aprēķinot mantojuma nodokli, kas mantiniekam — šīs dalībvalsts rezidentam jāmaksā par prasījumiem saistībā ar kapitālu, kas izvietots finanšu iestādē citā dalībvalstī, gadījumā, ja mantojuma atstājējs līdz savas nāves brīdim dzīvoja pirmajā no minētajām dalībvalstīm, šajā citā dalībvalstī samaksātais mantojuma nodoklis netiek ieskaitīts attiecībā uz pirmajā dalībvalstī maksājamo mantojuma nodokli.

      (1)  OV C 107, 26.4.2008.


title: Tiesas spriedums (2015. gada 16. decembris) lietā E-18/15 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2010/65/ES par ziņošanas formalitātēm kuģiem)

text:
               5.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/4

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 16. decembris)
   lietā E-18/15
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2010/65/ES par ziņošanas formalitātēm kuģiem)
   (2017/C 2/05)
   Izskatījusi PIETEIKUMU atzīt, ka Islande ar to, ka nav veikusi pasākumus, kas nepieciešami, lai minēto tiesību aktu īstenotu paredzētajā termiņā, nav izpildījusi saistības, kuras noteiktas Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līguma XIII pielikuma V nodaļas 56.l punktā minētā akta (Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Direktīvas 2010/65/ES par ziņošanas formalitātēm kuģiem, kuri ienāk dalībvalstu ostās un/vai iziet no tām, un ar ko atceļ Direktīvu 2002/6/EK) 14. pantā, kas pielāgots līguma 1. protokolam, un līguma 7. pantā, Tiesa tiesnešu Carl Baudenbacher (priekšsēdētājs), Per Christiansen (referents) un Páll Hreinsson sastāvā 2015. gada 16. decembrī pieņēma spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Tiesa nospriež:

               1.

               atzīt, ka Islande ar to, ka nav veikusi pasākumus, kas nepieciešami, lai minēto tiesību aktu īstenotu paredzētajā termiņā, nav izpildījusi saistības, kuras noteiktas Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līguma XIII pielikuma V nodaļas 56.l punktā minētā akta (Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Direktīvas 2010/65/ES par ziņošanas formalitātēm kuģiem, kuri ienāk dalībvalstu ostās un/vai iziet no tām, un ar ko atceļ Direktīvu 2002/6/EK) 14. pantā, kas pielāgots līguma 1. protokolam, un līguma 7. pantā.

               2.

               uzdot Islandei tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu.


title: Lieta C-312/11: Prasība, kas celta 2011. gada 20. jūnijā — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 20. jūnijā — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-312/11)
   2011/C 226/36
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Enegren un C. Cattabriga)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenosakot visiem darba devējiem pienākumu nodrošināt saprātīgu darba vietas izveidošanu invalīdiem, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumu pareizi un pilnā apmērā transponēt Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 5. pantu;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Nenosakot visiem darba devējiem pienākumu nodrošināt saprātīgu darba vietas izveidošanu invalīdiem, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumu pareizi un pilnā apmērā transponēt Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 5. pantu.

               2)

               Attiecīgā tiesību norma uzliek dalībvalstīm vispārpiemērojamu pienākumu nodrošināt saprātīgu darba vietas izveidošanu, lai invalīds varētu dabūt darbu, strādāt, tikt paaugstināts amatā un iegūt profesionālo izglītību. Šiem pasākumiem — ievērojot samērīguma principu un ņemot vērā konkrētos apstākļos — ir jāattiecas uz visiem invalīdiem, visiem darba tiesisko attiecību dažādajiem aspektiem un visiem darba devējiem.

               3)

               Itālijas tiesību aktos nepastāv neviens pasākums, ar kuru būtu transponēts šis vispārīgais pienākums. Lai gan pastāv Likuma Nr. 68/1999 noteikumi, kuros atsevišķos aspektos ir sniegtas garantijas un priekšrocības, kas ir pat plašākas par tām, kas izriet no direktīvas 5. panta, šīs garantijas un priekšrocības tomēr neattiecas uz visiem invalīdiem, tās nav piemērojamas attiecībā uz visiem darba devējiem, tās neattiecas uz visiem darba tiesisko attiecību dažādajiem aspektiem vai arī tām ir vienīgi programmatisks raksturs.

      (1)  OV L 303, 16. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 14. jūlijā lietā T-312/03 Wassen Internationl Ltd pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Agrāka valsts grafiska preču zīme, kas satur vārdisku elementu “Selenium Spezial A-C-E” — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SELENIUM-ACE” reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/15

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 14. jūlijā
   lietā T-312/03 Wassen Internationl Ltd pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Agrāka valsts grafiska preču zīme, kas satur vārdisku elementu “Selenium Spezial A-C-E” - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SELENIUM-ACE” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2005/C 229/29)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā T-312/03 Wassen Internationl Ltd, Lezerheda [Letherhead] (Apvienotā Karaliste), ko pārstāv M. Edinboro [M. Edenborough], barrister, un S. Maijers [S. Mayer], solicitor, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji — S. Laitinena [S. Laitinen] un M. Kapostanjo [M. Capostagno]), otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks — Stroschein Gesundkost GmbH, Hamburga (Vācija), par prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 18. jūnija lēmumu (lieta R 121/2002-4) attiecībā uz iebildumu procesu starp Wassen Internationl Ltd un Stroschein Gesundkost GmbH Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši V. Tīli [V. Tiili] un O. Cūcs [O. Czúcz], sekretāre B. Pastora [B. Pastor], sekretāra palīdze, 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 264, 01.11.2003.


title: Lieta T-150/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 15. marta rīkojums – EFB/Komisija

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/61

         Vispārējās tiesas 2017. gada 15. marta rīkojums – EFB/Komisija
   (Lieta T-150/15) (1)

   (2017/C 144/88)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Lieta C-230/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — WIND Telecomunicazioni SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni u.c.

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — WIND Telecomunicazioni SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni u.c.
   (Lieta C-230/12)
   2012/C 217/19
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: WIND Telecomunicazioni SpA

      Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni u.c.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).


title: Lieta C-111/17 PPU: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 8. jūnija spriedums (Monomeles Protodikeio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OL/PQ Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību — Starptautiskā bērnu nolaupīšana — 1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencija — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — 11. pants — Pieteikums par atgriešanos — Zīdaiņa “pastāvīgās dzīvesvietas” jēdziens — Bērns, kurš saskaņā ar vecāku gribu ir dzimis dalībvalstī, kas nav viņu pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts — Bērna pastāvīga uzturēšanās savas dzīves pirmajos mēnešos viņa dzimšanas dalībvalstī — Mātes lēmums neatgriezties dalībvalstī, kurā bija laulāto pastāvīgā dzīvesvieta

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/11

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 8. jūnija spriedums (Monomeles Protodikeio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OL/PQ

   (Lieta C-111/17 PPU) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību - Starptautiskā bērnu nolaupīšana - 1980. gada 25. oktobra Hāgas konvencija - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - 11. pants - Pieteikums par atgriešanos - Zīdaiņa “pastāvīgās dzīvesvietas” jēdziens - Bērns, kurš saskaņā ar vecāku gribu ir dzimis dalībvalstī, kas nav viņu pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts - Bērna pastāvīga uzturēšanās savas dzīves pirmajos mēnešos viņa dzimšanas dalībvalstī - Mātes lēmums neatgriezties dalībvalstī, kurā bija laulāto pastāvīgā dzīvesvieta)
   (2017/C 249/16)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Monomeles Protodikeio Athinon

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: OL

      Atbildētāja: PQ

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 11. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā, kurā bērns saskaņā ar savu vecāku kopīgo gribu ir piedzimis un nepārtraukti kopā ar savu māti vairākus mēnešus uzturējies dalībvalstī, kas nav tā, kurā šiem vecākiem bija pastāvīgā dzīvesvieta pirms viņa dzimšanas, vecāku sākotnējais nodoms par mātes atgriešanos kopā ar bērnu šajā dalībvalstī neļauj uzskatīt, ka šim bērnam tur bija viņa “pastāvīgā dzīvesvieta” šīs regulas nozīmē.
   Līdz ar to šādā situācijā mātes atteikšanās kopā ar bērnu atgriezties šajā pašā valstī nevar tikt uzskatīta par bērna “nelikumīgu aizvešanu vai aizturēšanu” 11. panta 1. punkta nozīmē.

      (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta T-162/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 18. novembra rīkojums — Trabelsi /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā — Līdzekļu iesaldēšanas pagarināšana — Sākotnējo līdzekļu iesaldēšanas pasākumu atcelšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 18. novembra rīkojums — Trabelsi/Padome
   (Lieta T-162/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā - Līdzekļu iesaldēšanas pagarināšana - Sākotnējo līdzekļu iesaldēšanas pasākumu atcelšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 15/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed Trabelsi (Parīze, Francija) (pārstāvis — A. Tekari, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — G. Étienne un M. Bishop)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2012. gada 27. janvāra Lēmumu 2012/50/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV L 27, 11. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.


title: Lieta C-606/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. novembrī iesniedza Kammarrätten i Sundsvall (Zviedrija) — OKG AB/Skatteverket

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. novembrī iesniedza Kammarrätten i Sundsvall (Zviedrija) — OKG AB/Skatteverket

   (Lieta C-606/13)
   2014/C 39/14
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Kammarrätten i Sundsvall

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: OKG AB

      Atbildētājs: Skatteverket

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Padomes Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (1), 4. panta 2. punktā ir noteikts, ka “nodokļu līmenis” ir kopējā maksa, ko uzliek attiecībā uz visiem netiešajiem nodokļiem (izņemot PVN), kurus tieši vai netieši aprēķina atbilstoši energoproduktu un elektroenerģijas daudzumam, laižot apgrozībā. Saskaņā ar šīs direktīvas 21. panta 5. punktu elektroenerģiju apliek ar nodokli, un to maksā izplatītājs vai otrreizējais izplatītājs piegādes brīdī. Vai ar šiem pantiem ir aizliegta kodolreaktora siltumenerģijas aplikšana ar nodokli?

               2)

               Vai siltumenerģijas nodoklis ir akcīzes nodoklis, ko tieši vai netieši uzliek šādu preču (akcīzes preču) patēriņam, kā tas ir norādīts Padomes Direktīvas 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (2) 1. panta 1. punktā?

      (1)  2003. gada 27. oktobra Padomes Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283., 51. lpp.).

      (2)  Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (OV L 9, 12. lpp.).


title: Lieta T-454/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. oktobra rīkojums — Sumomito Chemical Agro Europe un Philagro France /Komisija (Augu aizsardzības līdzekļi — Aktīvā viela procimidons — Direktīva 91/414/EEK — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība sakarā ar bezdarbību — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Nepieņemamība — Acīmredzami nepamatota prasība)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/40

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. oktobra rīkojums — Sumomito Chemical Agro Europe un Philagro France/Komisija
   (Lieta T-454/05) (1)

   (Augu aizsardzības līdzekļi - Aktīvā viela procimidons - Direktīva 91/414/EEK - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība sakarā ar bezdarbību - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Nepieņemamība - Acīmredzami nepamatota prasība)
   (2007/C 315/75)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Sumomito Chemical Agro Europe SAS, Liona (Francija), un Philagro France SAS, Liona (Francija) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Doherty)
   Priekšmets
   Pirmkārt un galvenokārt, prasība atcelt iespējamo 2005. gada 20. oktobra vēstulē par atļauju laist tirgū aktīvo vielu procimidonu saskaņā ar Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.) ietverto lēmumu, otrkārt un pakārtoti, saistībā ar prasību atcelt tiesību aktu prasība sakarā ar bezdarbību, ar kuru tiek prasīts atzīt, ka Komisija ir nelikumīgi atturējusies veikt pasākumus, kurus Sumomito Chemical Agro Europe SAS un Philagro France SAS un to meitas sabiedrības tika prasījušas 2005. gada 5. septembra vēstulē un, treškārt, prasība par zaudējumu atlīdzību, lai panāktu atlīdzību par prasītājām nodarīto iespējamo kaitējumu, kas galvenokārt tika nodarīts 2005. gada 20. oktobra vēstulē ietvertā Komisijas iespējamā lēmuma rezultātā un, pakārtoti, sakara ar to, ka Komisija netika veikusi 2005. gada 5. septembra vēstulē prasītos pasākumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nav jālemj par prasību atcelt tiesību aktu un prasību sakarā ar bezdarbību;

               2)

               prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt kā nepieņemamu tiktāl, ciktāl ar to tiek prasīta atlīdzība par Sumomito Chemical Agro Europe SAS un Philagro France SAS iespējami nodarīto kaitējumu 2005. gada 20. oktobra vēstulē ietvertā Komisijas iespējamā lēmuma pieņemšanas rezultātā;

               3)

               prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu tiktāl, ciktāl ar to tiek prasīta atlīdzība par Sumomito Chemical Agro Europe SAS un Philagro France SAS iespējami nodarīto kaitējumu sakarā ar to, ka Komisija nebija veikusi pasākumus, kurus Sumomito Chemical Agro Europe SAS un Philagro France SAS un to meitas sabiedrības bija prasījušas 2005. gada 5. septembra vēstulē;

               4)

                  Sumomito Chemical Agro Europe SAS un Philagro France SAS sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 60, 12.3.2006.


title: Lieta T-569/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. marta rīkojums – Fondazione Casamica/Komisija un EASME

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/54

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. marta rīkojums – Fondazione Casamica/Komisija un EASME

   (Lieta T-569/15) (1)

   (2016/C 156/75)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lieta T-320/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Triantafyllia Dionyssopoulou iesniedza 2004. gada 30. jūlijā

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/30

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Triantafyllia Dionyssopoulou iesniedza 2004. gada 30. jūlijā
   (Lieta T-320/04)
   (2004/C 273/60)
   tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 30. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Triantafyllia Dionyssopoulou, ar dzīvesvietu Norwich Norfolk (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv Claude Quackels, avocat.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2003. gada 12. decembrī paziņoto lēmumu, ar kuru pensijas aprēķināšanai tiek piemērots Grieķijai noteiktais korekcijas koeficents;

               —

               sākot no 2003. gada 1. novembra prasītājas pensijai piemērot Apvienotajai Karalistei noteikto korekcijas koeficentu;

               —

               piespriest Padomei izmaksāt prasītājai kompensāciju par materiālo un morālo kaitējumu, summas apmērā, kas ex aequo un de bono noteikta 20 000 eiro, un kas kopā ar pieaugumu tiesvedības laikā, sastāda 50 000 eiro;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja šajā lietā, bijusī Kopienas ierēdne, kura saņem invaliditātes pensiju, iebilst pret administratīvās iestādes lēmumu minētajai pensijai piemērot Grieķijai, nevis Apvienotajai Karalistei noteikto korekcijas koeficentu.
   Prasītāja norāda, ka sakarā ar prasītājas dzīvesvietas noteikšanu šajā dalībvalstī, tai ir tiesības uz šī koeficenta piemērošanu un, ka atteikums, kas ir esošās tiesvedības priekšmets, ir nelikumīgs, ciktāl tas pārkāpj vienlīdzīgas attieksmes, tiesiskās paļāvības un labas pārvaldības principus.
   Bez tam apstrīdētais lēmums ir balstīts uz acīmredzamu kļūdu novērtējumā.


title: Lieta T-308/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Neue Halberg-Guss/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/40

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Neue Halberg-Guss/Komisija
   (Lieta T-308/14) (1)

   (2015/C 155/56)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-315/99: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Autobedrijf Geve pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/29

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. oktobra rīkojums — Autobedrijf Geve pret Komisiju
   (Lieta T-315/99) (1)

   (2006/C 310/63)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Otrās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 04.03.2000.


title: Lieta C-333/12: Prasība, kas celta 2012. gada 11. jūlijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 11. jūlijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-333/12)
   2012/C 287/46
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch, C. Vrignon un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/65/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (1), vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Polijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 3. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               noteikt Polijas Republikai atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam sodanaudu par pienākuma paziņot par pasākumiem, kas veikti Direktīvas 2007/65/EK transponēšanai, neizpildīšanu EUR 112 190,4 dienā no dienas, kas pasludināts spriedums šajā lietā;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2011. gada 19. decembrī.

      (1)  OV L 332, 27. lpp.


title: lieta T-357/02: Pirmās instances tiesas 2007. gada 3. maija spriedums — Freistaat Sachsen /Komisija (Valsts atbalsts — Saksijas federālās zemes piešķirtais atbalsts — Atbalsta shēmas maziem un vidējiem uzņēmumiem — Paātrinātas novērtēšanas procedūra — Kopienu pamatnostādņu un regulas par atbalsta maziem un vidējiem uzņēmumiem atbrīvojumu piemērošana laikā — Atbalsta shēma, kas paziņota pirms regulas par atbrīvojumu spēkā stāšanās — Tiesiskā paļāvība — Tiesiskā drošība — Pilnīgs paziņojums)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/19

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 3. maija spriedums — Freistaat Sachsen/Komisija
   (lieta T-357/02) (1)

   (Valsts atbalsts - Saksijas federālās zemes piešķirtais atbalsts - Atbalsta shēmas maziem un vidējiem uzņēmumiem - Paātrinātas novērtēšanas procedūra - Kopienu pamatnostādņu un regulas par atbalsta maziem un vidējiem uzņēmumiem atbrīvojumu piemērošana laikā - Atbalsta shēma, kas paziņota pirms regulas par atbrīvojumu spēkā stāšanās - Tiesiskā paļāvība - Tiesiskā drošība - Pilnīgs paziņojums)
   (2007/C 140/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Freistaat Sachsen (Vācija) (pārstāvis — T. Lübbig, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz un J. Flett)
   Priekšmets
   Prasība atcelt 2. panta otro daļu un 3. un 4. pantu Komisijas 2002. gada 24. septembra Lēmumā 2003/226/EK par Vācijas plānoto atbalstu shēmu — “Programma par labu maziem un vidējiem uzņēmumiem — Saksijas uzņēmumu darbības uzlabošana” — 1. apakšprogramma (Konsultācijas), 4. apakšprogramma (Piedalīšanās gadatirgos un izstādēs), 5. apakšprogramma (Sadarbība) un 7. apakšprogramma (Dizaina veicināšana) (OV 2003, L 91, 13. lpp.)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt 2. panta otro daļu un 3. un 4. pantu Komisijas 2002. gada 24. septembra Lēmumā 2003/226/EK par Vācijas plānoto atbalsta shēmu — “Programma par labu maziem un vidējiem uzņēmumiem — Saksijas uzņēmumu darbības uzlabošana” — 1. apakšprogramma (Konsultācijas), 4. apakšprogramma (Piedalīšanās gadatirgos un izstādēs), 5. apakšprogramma (Sadarbība) un 7. apakšprogramma (Dizaina veicināšana);

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 31, 08.02.2003.


title: Lieta C-34/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 10. septembra spriedums ( Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Monika Kušionová / SMART Capital, a.s. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi — Patēriņa kredīta līgums — 1. panta 2. punkts — Noteikums, kas ietver obligātu tiesību normu — Direktīvas piemērošanas joma — 3. panta 1. punkts, 4. pants, 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts — Prasījuma nodrošinājums ar nekustamā īpašuma ķīlu — Iespēja realizēt šādu nodrošinājumu, pārdodot izsolē — Pārbaude tiesā

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/7

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 10. septembra spriedums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Monika Kušionová/SMART Capital, a.s.

   (Lieta C-34/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi - Patēriņa kredīta līgums - 1. panta 2. punkts - Noteikums, kas ietver obligātu tiesību normu - Direktīvas piemērošanas joma - 3. panta 1. punkts, 4. pants, 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts - Prasījuma nodrošinājums ar nekustamā īpašuma ķīlu - Iespēja realizēt šādu nodrošinājumu, pārdodot izsolē - Pārbaude tiesā)
   2014/C 409/09
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Prešove

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Monika Kušionová

      Atbildētāja: SMART Capital, a.s.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13 par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kas atļauj no iespējami negodīgiem līguma noteikumiem izrietoša parāda atgūšanu, ārpustiesas kārtībā realizējot nekustamā īpašuma ķīlu, ko patērētājs sniedzis kā nodrošinājumu, ciktāl šis tiesiskais regulējums nepadara praktiski neiespējamu vai pārmērīgi neapgrūtina tiesību, kuras patērētājam piešķir šī direktīva, aizsardzību, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               Direktīvas 93/13 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka līguma noteikums, kas iekļauts starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju noslēgtā līgumā, ir izslēgts no šīs direktīvas piemērošanas jomas vienīgi tad, ja minētais līguma noteikums ietver obligātas tiesību normas saturu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta C-370/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Data I/O GmbH/Hauptzollamt Hannover, agrāk — Bundesfinanzdirektion Südost (Kopējais muitas tarifs — Tarifu klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — 84. nodaļas 5. piezīmes B punkts — Adapteris, kuram ir atmiņas mikroshēma un kurš ir paredzēts savienojuma starp automātisku programmēšanas iekārtu un programmējamiem elektroniskiem moduļiem izveidošanai — Pozīcija 8471, pozīcija 8473 un pozīcija 8536)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/6

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Data I/O GmbH/Hauptzollamt Hannover, agrāk — Bundesfinanzdirektion Südost

   (Lieta C-370/08) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - 84. nodaļas 5. piezīmes B punkts - Adapteris, kuram ir atmiņas mikroshēma un kurš ir paredzēts savienojuma starp automātisku programmēšanas iekārtu un programmējamiem elektroniskiem moduļiem izveidošanai - Pozīcija 8471, pozīcija 8473 un pozīcija 8536)
   2010/C 179/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Data I/O GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hannover, agrāk — Bundesfinanzdirektion Südost

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — 84. nodaļas 5.B piezīmes interpretācija Kopējo muitas tarifu kombinētajā nomenklatūrā, kas ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 2004. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 1810/2004 (OV L 327, 1. lpp.) — Elektriskais adapteris, kurš nodrošina datu pārraidi no programmēšanas iekārtas uz programmējamām elektroniskām mikroshēmām un kurš ietver atmiņas mikroshēmu [Memory-Chip], kurā programmēšanas process tiek saglabāts — Klasificēšana Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 8471?

      Rezolutīvā daļa:

   tāds adapteris, par kādu ir runa pamata prāvā un kurš nodrošina elektriskā savienojuma funkciju starp programmēšanas iekārtu un programmējamajiem moduļiem, kā arī programmēšanas procesa ierakstīšanu, kas var tikt veikta vēlāk, atbilst Kombinētās Nomenklatūras, kas ir iekļauta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā, kura ir grozīta ar Komisijas 2004. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 1810/2004, 84. nodaļas 5. piezīmes B punkta c) apakšpunktā minētajam nosacījumam un ir jāklasificē šīs nomenklatūras pozīcijā 8471 kā automātiskās datu apstrādes iekārtas “vienība”, ja tā galvenā funkcija ir veikt informācijas apstrādi. Gadījumā, ja šādas funkcijas nav, šis adapteris ir jāklasificē minētās nomenklatūras pozīcijā 8473 kā mašīnas “daļa” vai “piederums”, ja, attiecīgi, tas nepieciešams šīs programmēšanas iekārtas funkcionēšanai vai arī tas ir papildierīce, kas ļauj adaptēt šo iekārtu noteikta darba veikšanai vai kas var nodrošināt īpašu funkciju saistībā ar iekārtas galveno funkciju; tas ir jānoskaidro iesniedzējtiesai. Ja šis adapteris nevar tikt klasificēts nevienā no divām iepriekš minētajām pozīcijām, tad tas ir jāuzskata par “elektroaparatūru elektrisko tīklu saslēgšanai”, kas ietilpst minētās nomenklatūras pozīcijā 8536.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta T-533/13: Prasība, kas celta 2013. gada 3. oktobrī — Lietuva/Komisija

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/17

         Prasība, kas celta 2013. gada 3. oktobrī — Lietuva/Komisija
   (Lieta T-533/13)
   2013/C 359/34
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lietuvas Republika (pārstāvji — D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė un A. Karbauskas)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               prasība atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūlija Īstenošanas lēmumu C(2013) 4487, galīgā redakcija, ar ko Lietuvas Republikai atļauj piešķirt valsts pagaidu atbalstu 2013. gadā (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par LESD 39. panta, to lasot kopsakarā ar LESD 40. panta pirmās daļas 2. punktu, un nediskriminācijas principa pārkāpumu.
               Komisija, pieņemot apstrīdētā lēmuma 4. panta 1. punktu, ir pieļāvusi LESD 39. panta, to lasot kopsakarā ar LESD 40. panta pirmās daļas 2. punktu, pārkāpumu, jo tā nav ievērojusi ne LESD ietvertos kopējās lauksaimniecības politikas mērķus (tostarp LESD 39. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteikto), ne arī kopējās lauksaimniecības politikas kritērijus, tā turklāt ir pārkāpusi nediskriminācijas principu.

               2.

               Otrais pamats ir par Regulas Nr. 73/2009 noteikumu pārkāpumu.
               Komisija, bez tiesiska pamata pieņemot apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktu, ir pārkāpusi Regulu Nr. 73/2009 (1), jo tā ir prettiesiski piemērojusi šīs regulas 10.a panta 4. punktu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā.
               Komisija, pieņemot apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktu, ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā, jo 2012. gadā tā ir kļūdaini novērtējusi tiešos maksājumus jaunajām un vecajām dalībvalstīm un tā ir balstījusi piešķirtā valsts pagaidu atbalsta aprēķinu uz šādu kļūdainu vērtējumu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi labas pārvaldības principa pārkāpumu.
               Komisija, pieņemot apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktu, ir pieļāvusi labas pārvaldības principa pārkāpumu, jo tā nav ievērojusi savu pienākumu pamatoties uz jauno informāciju, kuru iesniedza Lietuvas Republika saistībā ar tiešo maksājumu līmeņiem dalībvalstīs un tā nav novērtējusi tiešo maksājumu faktisko nozīmīgumu Lietuvas saimniecībām.

      (1)  Padomes 2009. gada 19. janvāra Regula (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (OV L 30, 16. lpp., redakcijā ar grozījumiem).


title: Lieta C-382/10: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums ( Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda un Stefan Toth/Landeshauptmann von Wien (Industriālā politika — Pārtikas produktu higiēna — Regula (EK) Nr. 852/2004 — Maizes un konditorejas izstrādājumu pārdošana pašapkalpošanās stendos)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/5

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums (Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda un Stefan Toth/Landeshauptmann von Wien

   (Lieta C-382/10) (1)

   (Industriālā politika - Pārtikas produktu higiēna - Regula (EK) Nr. 852/2004 - Maizes un konditorejas izstrādājumu pārdošana pašapkalpošanās stendos)
   2011/C 347/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda un Stefan Toth

      Atbildētājs: Landeshauptmann von Wien

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu (OV L 139, 1. lpp.) II pielikuma IX nodaļas 3. punkta interpretācija — Pārtikas produktu aizsardzība no piesārņošanas — Maizes un konditorejas izstrādājumu pārdošana pašapkalpošanās stendos — Dalībvalsts iestādes lēmums, ar kuru tiek noteikts uzstādīt tehnisku ierīci, kas klientiem neļautu nolikt atpakaļ ar rokām aizskartās preces

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu II pielikuma IX nodaļas 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā esošie maizes un konditorejas izstrādājumu pārdošanai paredzēto pašapkalpošanās stendu gadījumā apstāklis, ka potenciālais pircējs teorētiski būtu varējis pirkšanai piedāvātajam produktam pieskarties ar kailu roku vai uzšķaudīt, pats par sevi neļauj konstatēt, ka šie pārtikas produkti nav bijuši pasargāti no jebkāda piesārņojuma, kas varētu padarīt pārtiku nederīgu cilvēku uzturam, kaitīgu veselībai vai piesārņotu tādā veidā, ka nebūtu saprātīgi domāt, ka to varētu patērēt tādā stāvoklī.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-276/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. jūnijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Hecht-Pharma GmbH/Hohenzollern Apotheke, īpašnieks Winfried Ertelt

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. jūnijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Hecht-Pharma GmbH/Hohenzollern Apotheke, īpašnieks Winfried Ertelt

   (Lieta C-276/15)
   (2015/C 294/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hecht-Pharma GmbH

      Atbildētāji: Hohenzollern Apotheke, Inhaber Winfried Ertelt

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2001/83/EK (1) 3. panta 1) un 2) punkts nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā AMG [Likuma par zāļu tirdzniecību] 21. panta 2. punkta 1. apakšpunkts, saskaņā ar kuru atļauja nav nepieciešama zālēm, kuras ir paredzētas lietošanai cilvēkiem un kuru izgatavošanas būtiskākie posmi tāpēc, ka tās acīmredzami bieži izraksta ārsts vai zobārsts, aptiekas parastas darbības ietvaros notiek aptiekā tādā daudzumā, kas nepārsniedz simts pārdošanai gatavus iepakojumus dienā, un kuras ir paredzētas tirdzniecībai aptiekas darbības esošās licences ietvaros?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

               2)

               Vai šis secinājums attiecas arī uz gadījumu, kad tādu valsts tiesību normu kā AMG 21. panta 2. punkta 1. apakšpunkts interpretē tādējādi, ka atļauja nav nepieciešama zālēm, kuras ir paredzētas lietošanai cilvēkiem un kuru izgatavošanas būtiskākie posmi tāpēc, ka tās acīmredzami bieži izraksta ārsts vai zobārsts, aptiekas parastas darbības ietvaros notiek aptiekā, tādā daudzumā, kas nepārsniedz simts pārdošanai gatavus iepakojumus dienā, un kuras ir paredzētas tirdzniecībai aptiekas darbības esošās licences ietvaros, ja zāles atbilstoši receptei, kas jau pirms izgatavošanas obligāti nav nepieciešama, tiek piegādātas konkrētam pacientam vai arī tās tiek izgatavotas aptiekā saskaņā ar farmakopejas receptēm un ir paredzētas tiešai piegādei pacientiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, OV L 311, 67. lpp.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 8. jūlijā lietā C-389/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Dalībvalsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 1999/74/EK neieviešana)

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 8. jūlijā
   lietā C-389/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Dalībvalsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 1999/74/EK neieviešana)
   (2004/C 217/17)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-389/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis A. Bordes) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve E. Dominkovits) par prasību atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai ieviestu 1999. gada 19. jūlija Padomes Direktīvu 1999/74/EK, ar ko paredz minimālos standartus dējējvistu aizsardzībai (OV L 203, 53. lpp), vai jebkurā gadījumā neinformējot Komisiju par šiem pasākumiem, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva, Tiesa (Ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. N. Cunha Rodrigues, tiesnese F. Mackem (referente) un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2004. gada 8. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai ieviestu 1999. gada 19. jūlija Padomes Direktīvu 1999/74/EK, ar ko paredz minimālos standartus dējējvistu aizsardzībai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva.

               2.

               Beļģijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV L 203, 3.8.1999, 53. lpp.


title: Lieta C-58/12 P: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 26. novembra spriedums — Groupe Gascogne SA/Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Plastikāta rūpniecisko maisu tirgus — Mātesuzņēmuma vainojamība meitasuzņēmuma izdarītajā pārkāpumā — Grupas kopējā apgrozījuma ņemšana vērā, lai aprēķinātu naudas soda augšējo robežu — Pārmērīgi ilga tiesvedība Vispārējā tiesā — Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/3

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 26. novembra spriedums — Groupe Gascogne SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-58/12 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Plastikāta rūpniecisko maisu tirgus - Mātesuzņēmuma vainojamība meitasuzņēmuma izdarītajā pārkāpumā - Grupas kopējā apgrozījuma ņemšana vērā, lai aprēķinātu naudas soda augšējo robežu - Pārmērīgi ilga tiesvedība Vispārējā tiesā - Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips)
   2014/C 39/04
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Groupe Gascogne SA (pārstāvji — P. Hubert un E. Durand, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un N. von Lingen)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. novembra spriedumu lietā T-72/06 Groupe Gascogne/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību daļēji atcelt un pārskatīt Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi) saistībā ar aizliegtu vienošanos plastikāta rūpniecisko maisu tirgū un prasību pārskatīt minēto lēmumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Groupe Gascogne SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelācijas tiesvedību.

      (1)  OV C 89, 24.3.2012.


title: Lieta F-35/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 27. novembra spriedums — Klug / EMEA (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana — Nelabvēlīgs novērtējuma ziņojums — Morālā vajāšana)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/51

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 27. novembra spriedums — Klug/EMEA

   (Lieta F-35/07) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana - Nelabvēlīgs novērtējuma ziņojums - Morālā vajāšana)
   (2009/C 55/92)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bettina Klug, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji W. Grupp, advokāts, vēlāk S. Zickgraf, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu Aģentūra (EMEA) (pārstāvji — V. Salvatore, S. Vanlievendael, pārstāvji, kam palīdz H.-G. Kamann un N. Rößler, advokāti)
   Priekšmets
   Eiropas Zāļu Aģentūras lēmuma, ar ko ir noraidīta prasītājas sūdzība saistībā ar darba līguma pagarināšanu, atcelšana — Lūgums sagatavot jaunu novērtējuma ziņojumu — Prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007, 45. lpp.


title: Lieta C-247/09: Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alketa Xhymshiti/Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach (Līgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Nr. 574/72, kā arī Regula (EK) Nr. 859/2003 — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Ģimenes pabalsti — Trešās valsts pilsonis, kurš strādā Šveicē un kopā ar saviem bērniem dzīvo dalībvalstī, kuras pilsonība ir viņa bērniem)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/11

         Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alketa Xhymshiti/Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach
   (Lieta C-247/09) (1)

   (Līgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Nr. 574/72, kā arī Regula (EK) Nr. 859/2003 - Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Ģimenes pabalsti - Trešās valsts pilsonis, kurš strādā Šveicē un kopā ar saviem bērniem dzīvo dalībvalstī, kuras pilsonība ir viņa bērniem)
   2011/C 13/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Alketa Xhymshiti

      Atbildētāja: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Baden-Württemberg — Pirmkārt, Padomes 2003. gada 14. maija Regulas (EK) Nr. 859/2003, ar ko Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Regulas (EEK) Nr. 574/72 noteikumus attiecina arī uz tiem trešo valstu pilsoņiem, uz kuriem minētie noteikumi neattiecas tikai viņu valstspiederības dēļ (OV L 124, 1. lpp.) interpretācija un, otrkārt, Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.) 2., 13. un 76. panta interpretācija, kā arī Padomes 1972. gada 21. marta Regulas (EEK) Nr. 574/7, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 74, 1. lpp.), 10. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Trešās valsts valstspiederīgais, kurš strādā Šveices Konfederācijā un ar savu laulāto un bērniem dzīvo dalībvalstī, kuras pilsonība ir bērniem — Dzīvesvietas dalībvalsts atteikums piešķirt ģimenes pabalstus — Šāda atteikuma piešķirt ģimenes pabalstus saderīgums ar iepriekš minētajām Kopienu tiesību normām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               gadījumā, kad trešās valsts pilsonis likumīgi dzīvo kādā Eiropas Savienības dalībvalstī un strādā Šveicē, attiecībā uz šo pilsoni tā dzīvesvietas dalībvalstī nav piemērojama Padomes 2003. gada 14. maija Regula (EK) Nr. 859/2003, ar ko Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Regulas (EEK) Nr. 574/72 noteikumus attiecina arī uz tiem trešo valstu pilsoņiem, uz kuriem minētie noteikumi neattiecas tikai viņu valstspiederības dēļ, jo šī regula nav norādīta to Līguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, kas 1999. gada 21. jūnijā parakstīts Luksemburgā, II pielikuma A nodaļā minēto Kopienu tiesību aktu vidū, kuru piemērošanu šo līgumu noslēgušās valstis ir apņēmušās veikt. Līdz ar to nav konstatējams dzīvesvietas dalībvalsts pienākums attiecībā uz šo iepriekš minēto darbinieku un viņa laulāto piemērot Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1992/2006, un Padomes 1972. gada 21. marta Regulu (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka Regulas Nr. 1408/71 īstenošanas kārtību, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97;

               2)

               Regulas Nr. 1408/71 2., 13. un 76. pantam, kā arī Regulas Nr. 574/72 10. panta 1. punkta a) apakšpunktam nav nekādas nozīmes attiecībā uz trešās valsts pilsoni, kura atrodas tādā situācijā kā prasītāja pamata lietā, jo tās situāciju reglamentē dzīvesvietas dalībvalsts tiesību akti. Tas apstāklis vien, ka šīs pilsones bērniem ir Eiropas Savienības pilsonība, nav pamats atteikuma piešķirt ģimenes pabalstu dzīvesvietas dalībvalstī atzīšanai par prettiesisku, ja, kā tas izriet no iesniedzējtiesas izdarītajiem secinājumiem, nav izpildīti tiesību aktos paredzētie šī pabalsta piešķiršanas nosacījumi.

      (1)  OV C 233, 26.09.2009.


title: Lieta T-894/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. decembrī – Air France/Komisija

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/26

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. decembrī – Air France/Komisija
   (Lieta T-894/16)
   (2017/C 046/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société Air France (Roissy-en-France, Francija) (pārstāvis – R. Sermier, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 20. februāra Lēmumu (ES) 2016/1698 par pasākumiem SA.22932 (11/C) (ex NN 37/07), ko Francija īstenojusi par labu lidostai Marseille Provence un aviosabiedrībām, kas izmanto šo lidostu (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 870);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas kļūdas apstrīdētajā lēmumā, ciktāl runa ir par Bouches-du-Rhône departamenta atbalstu terminālim “Marseille-Provence 2” (MP2). It īpaši:

                           —

                           pasākums neatbilstot skaidri definētiem vispārējo interešu mērķiem. Apstrīdētajā lēmumā ietvertais Komisijas vērtējums neesot pietiekami pamatots, tajā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un kļūda vērtējumā, ciktāl runa ir par:

                                       —

                                       mērķi būt gataviem paredzamajam gaisa satiksmes pieaugumam;

                                       —

                                       mērķi veicināt ekonomikas attīstību reģionā;

                           —

                           atbalsts neesot nepieciešams.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļautas kļūdas, ciktāl runa ir par pirkuma līgumu reklāmas laukumu iegādei, kas noslēgts ar sabiedrību Airport Marketing Services.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļautas kļūdas, ciktāl runa ir par pasažieru maksas tarifiem terminālī MP2.


title: Lieta C-535/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 17. jūlija rīkojums ( Monomeles Protodikeio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha / Maria Patmanidi AE Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Preču zīmes — Preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret preču, ko aptver šī preču zīme, pirmo laišanu apgrozībā Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ) bez viņa piekrišanas

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/25

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 17. jūlija rīkojums (Monomeles Protodikeio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha/Maria Patmanidi AE

   (Lieta C-535/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Preču zīmes - Preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret preču, ko aptver šī preču zīme, pirmo laišanu apgrozībā Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ) bez viņa piekrišanas)
   2014/C 409/37
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Monomeles Protodikeio Athinon

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha

      Atbildētāja: Maria Patmanidi AE

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 1992. gada 2. maija Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, 5. un 7. pants, kā arī Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 9. un 13. pants jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks var iebilst pret oriģinālas izcelsmes preču, ko aptver šī preču zīme, pirmo laišanu apgrozībā Eiropas Ekonomikas zonā vai Eiropas Savienībā bez viņa piekrišanas.

      (1)  OV C 377, 21.12.2013.


title: Lieta C-563/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 1. decembrī iesniedza Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) — Kashayar Khavand /Vācijas Federatīvā Republika

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 1. decembrī iesniedza Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) — Kashayar Khavand/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-563/10)
   2011/C 38/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Kashayar Khavand

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai homoseksualitāte ir uzskatāma par seksuālo orientāciju Direktīvas 2004/83/EK (1) 10. panta 1. punkta d) apakšpunkta otrā teikuma izpratnē? Vai to pamatoti var uzskatīt par vajāšanas iemeslu?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši:

                           a)

                           kādas ir homoseksuālo darbību aizsardzības juridiskās robežas?

                           b)

                           vai homoseksuālai personai var aizrādīt, lai viņa dzimtenē savu seksuālo orientāciju piekopj slepeni, nedarot to publiski zināmu?

                           c)

                           vai, interpretējot un piemērojot Direktīvas 2004/83/EK 10. panta 1. punkta d) apakšpunktu, ir jāņem vērā speciālas aizlieguma normas nolūkā aizsargāt sabiedrisko kārtību un morāli vai arī homoseksuālām darbībām ir piemērojama tāda pati aizsardzība kā attiecībā uz heteroseksuālu personu?

      (1)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, OV L 304, 12. lpp.


title: Lieta T-464/15: Prasība, kas celta 2015. gada 11. augustā – Othman/Padome

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/33

         Prasība, kas celta 2015. gada 11. augustā – Othman/Padome
   (Lieta T-464/15)
   (2015/C 337/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Razan Othman (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt 2015. gada 28. maija Lēmumu (KĀDP) 2015/837 un tam sekojošos izpildes aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-432/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV C 290, 13. lpp.


title: Lieta C-503/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. septembrī iesniedza Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer de Terrassa (Spānija) – Ramón Margarit Panicello/Pilar Hernández Martínez

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. septembrī iesniedza Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer de Terrassa (Spānija) – Ramón Margarit Panicello/Pilar Hernández Martínez
   (Lieta C-503/15)
   (2015/C 414/23)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer de Terrassa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ramón Margarit Panicello

      Atbildētāja: Pilar Hernández Martínez

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Likuma Nr. 1/2000 34., 35. pants, 207. panta 2. punkts, 207. panta 3. punkts un 207. panta 4. punkts, kas reglamentē izpildes procedūru advokāta pakalpojumu samaksai, ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 47. pantam, ciktāl tajos tiek liegta pārbaudes tiesā iespēja? Ja atbilde ir apstiprinoša, tad:
               Vai Likuma Nr. 1/2000 34. un 35. pantā paredzētās procedūras ietvaros Secretario Judicial ir “tiesa” Līguma par Eiropas Savienības darbību 267. panta izpratnē?

               2)

               Vai Likuma Nr. 1/2000 34. un 35. pants ir pretrunā Direktīvas 93/13/EEK (2) 6. panta 1. punktam un 7. panta 2. punktam un Direktīvas 2005/29/E (3) 6. panta 1. punkta d) apakšpunktam, 11. un 12. pantam, ciktāl tie liedz pēc savas ierosmes pārbaudīt iespējamu negodīgu līguma noteikumu vai negodīgas komercprakses esamību līgumos, kas ir noslēgti starp advokātiem un fiziskām personām, kuras darbojas nolūkos, kas nav saistīti ar to profesionālo darbību?

               3)

               Vai Likuma Nr. 1/2000 34. un 35. pants ir pretrunā Direktīvas 93/13/EEK 6. panta 1. punktam, 7. panta 2. punktam un tās pielikuma 1. punkta q) apakšpunktam, ciktāl tie jautājuma atrisināšanai liedz iesniegt pierādījumus administratīvajā izpildes procedūrā advokāta pakalpojumu samaksai?

      (1)  OV 2000, C 364, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.).


title: Lieta T-4/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Al Saadi /Komisija (Prasītāja nāve — Lietas neturpināšana no tiesību pārņēmēju puses — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Al Saadi/Komisija
   (Lieta T-4/10) (1)

   (Prasītāja nāve - Lietas neturpināšana no tiesību pārņēmēju puses - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 282/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Faraj Faraj Hassan Al Saadi (Leicester, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — J. Jones, barrister, un M. Arani, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis, T. Scharf un E. Paasivirta)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: R. Szostak un E. Finnegan), Itālijas Republika (pārstāvji: sākotnēji G. Pa1mieri, vēlāk — G. Albenzio, avvocati dello Stato) un Francijas Republika (pārstāvji: G. de Bergues, E. Belliard un L. Butel)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 13. oktobra Regulu (EK) Nr. 954/2009, ar kuru 114. reizi groza Padomes 2002. gada 27. maija Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, tiktāl, ciktāl prasītājs ir iekļauts to personu, grupu un organizāciju sarakstos, kurām ir piemērojami šie noteikumi (OV L 269, 20. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Lieta T-168/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/63

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-168/06) (1)

   (2008/C 301/114)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta F-26/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. martā — Potoms un Scillia /Parlaments

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. martā — Potoms un Scillia/Parlaments
   (Lieta F-26/07)
   (2007/C 117/58)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gerrit Potoms, Malines (Beļģija) un Mario Scillia, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. un 12. pants ir prettiesiski;

               —

               atcelt individuālos lēmumus, ar kuriem prasītāji ir iecelti administratora amatā, jo tajos viņu klasifikācija ir noteikta saskaņā ar Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 2. punktu;

               —

               atzīt, ka piemērošanas pasākumi par nopelnu punktu piešķiršanu un paaugstināšanu nav likumīgi, jo tie paredz atcelt nopelnu un paaugstināšanas punktus, pārejot no vienas funkciju grupas uz citu;

               —

               atcelt individuālos lēmumus atcelt nopelnu un paaugstināšanas punktus, ko prasītāji ieguvuši iepriekšējā kategorijā;

               —

               atcelt individuālos lēmumus, nosakot prasītāju atlīdzibu, piemērot reizināšanas koeficientu, kas zemāks par 1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji norāda ļoti līdzīgus pamatus tiem, kādi izvirzīti lietā F-31/06 (1).

      (1)  OV C 131, 3.6.2006., 50. lpp.


title: Lieta T-476/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. augustā – European Food/ITSB – Société des Produits Nestlé (“FITNESS”)

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/37

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. augustā – European Food/ITSB – Société des Produits Nestlé (“FITNESS”)
   (Lieta T-476/15)
   (2015/C 337/42)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Food SA (Drăgăneşti, Rumānija) (pārstāvis – I. Speciac, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Société des Produits Nestlé SA (Vevey, Šveice)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “FITNESS” – Kopienas preču zīme Nr. 2 470 326

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 19. jūnija lēmums lietā R 2542/2013–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot lietu atpakaļ ITSB lēmuma pieņemšanai saskaņā ar Tiesas nospriesto;

               —

               pakārtoti, grozīt apstrīdēto lēmumu un atcelt Kopienas preču zīmi “Fitness” Nr. 2 470 326;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta vi) apakšpunkta un 50. noteikuma 1. punkta un Regulas Nr. 207/2009 76. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas C-362/07 un C-363/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums ( Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kip Europe SA , Kip (UK) Ltd , Caretrex Logistiek BV , Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07)/ Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects (Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Tarifu klasifikācija — Multifunkcionāli aparāti — Aparāti, kas sastāv no lāzerprintera un skenera, kam ir kopētāja funkcija — Pozīcija 8471 — Pozīcija 9009)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/6

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums (Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07)/Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects

   (Apvienotās lietas C-362/07 un C-363/07) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu klasifikācija - Multifunkcionāli aparāti - Aparāti, kas sastāv no lāzerprintera un skenera, kam ir kopētāja funkcija - Pozīcija 8471 - Pozīcija 9009)
   (2009/C 32/10)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07)

      Atbildētāja: Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris — Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.) redakcijā, kas piemērojama pamata prāvā, interpretācija un 2006. gada 8. marta Regulas Nr. 400/2006 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā [KN] (OV L 70, 9. lpp.) spēka esamība — Daudzfunkciju iekārta, kas vienā korpusā apvieno lāzerprintera, skenera un datoru moduli — Vai ir jāklasificē tarifu pozīcijā 8471 60 40 (Informācijas apstrādes automātiskas iekārts), pamatojoties uz KN interpretācijas 3.b vispārīgo noteikumu (drukāšanas funkcija, kas iekārtai piešķir “galvenās īpašības”) vai pozīcijā 9009 12 00 (Kopēšanas iekārtas), piemērojot KN 84. nodaļas 5 E piezīmi (iekārtas, kas autonomi pilna īpašu funkciju — kopēšanu, kas nav informācijas apstrāde)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kombinētās nomenklatūras, kas ietilpst Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas ir grozīta ar Komisijas 2005. gada 27. oktobra Regulu (EK) Nr. 1719/2005, I pielikumā, 84. nodaļas 5. piezīmes E daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka “īpašas no datu apstrādes atšķirīgas funkcijas” veic tikai tādi aparāti, kuri ietver automātisko datu apstrādes iekārtu vai darbojas savienojumā ar šādu iekārtu, bet kuru funkcijas nav saistītas ar datu apstrādi;

               2)

               ja pamata prāvā aplūkoto aparātu kopētāja funkcijai salīdzinājumā ar printera un skenera funkcijām ir pakārtota nozīme, tie ir jāuzskata par automātiskas datu apstrādes iekārtas blokiem Kombinētās nomenklatūras, kas ietilpst Regulas Nr. 2658/87, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 1719/2005, I pielikumā, 84. nodaļas 5. piezīmes B daļas izpratnē, blokiem, kuri, piemērojot šīs nodaļas 5. piezīmes C daļu, aplūkoti atsevišķi, ietilpst šīs nomenklatūras pozīcijā 8471. Šādā gadījumā atbilstošā apakšpozīcija ir jānosaka, piemērojot minētās nomenklatūras XVI sadaļas 3. piezīmi. Turpretim, ja šī kopēšanas funkcija ir tikpat nozīmīga kā pārējās divas funkcijas, šie aparāti ir jāklasificē, piemērojot šīs pašas nomenklatūras interpretācijas vispārīgo noteikumu 3. punkta b) apakšpunktu, pozīcijā, kas atbilst iekārtai, kura nosaka preces pamatīpašības. Ja šādu konstatējumu nav iespējams izdarīt, tie ir jāklasificē pozīcijā 9009, piemērojot minēto vispārīgo noteikumu 3. punkta c) apakšpunktu;

               3)

               izvērtējot uzdotos piektos jautājumus, nav konstatēts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Komisijas 2006. gada 8. marta Regulas (EK) Nr. 400/2006 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā pielikuma 4. punkta spēkā esamību.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta T-29/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. janvārī — Taetel /Komisija

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/20

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. janvārī — Taetel/Komisija
   (Lieta T-29/14)
   2014/C 61/37
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Taetel, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji — E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero un G. Canalejo Lasarte, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, pamatojoties uz LESD 263. pantu, ciktāl tajā ir atzīta valsts atbalsta esamība un uzdots to atgūt no ieguldītājiem,

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 1., 2. pantu un 4. panta 1. punktu, ciktāl ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji, kuriem tas jāatmaksā,

               —

               pakārtoti, nepiemērot 4. panta 1. punktā in fine esošo rīkojumu atgūt atbalstu no ieguldītājiem tāpēc, ka tas ir pretrunā tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principiem, jo atgūšanu nevar uzdot, kamēr nav publicēts lēmums par [izmeklēšanas procedūras] uzsākšanu,

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 2. pantu un atzīt par prettiesisku metodoloģiju, ar kuru noteikta apgalvotā priekšrocība, kas ieguldītājiem ir jāatmaksā,

               —

               atzīt par spēkā neesošu vai alternatīvi — daļēji atcelt lēmuma 4. panta 1. punktu jautājumā par aizliegumu “nodot atgūšanas nastu citām personām”, ciktāl ar to tiek noteikts, ka tiek aizliegti vai neesot spēkā līgumu noteikumi par regresa tiesībām pret trešajām personām attiecībā uz summām, kas ieguldītājiem ir jāatmaksā Spānijas valstij, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā tiek apstrīdēts tas pats lēmums, par kuru ir lieta T-700/13 Bankia/Komisija, lieta T-719/13 Lico Leasing un Pequeños y Medianos Astilleros de Reconversión/Komisija, kā arī lieta T-3/14 Anudal Industrial/Komisija.
   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā minētajās lietās jau izklāstītie.
   It īpaši tiek apgalvots LESD 107. panta pārkāpums, jo apstrīdētā lēmumā ir uzskatīts, ka lietā aplūkotais, noteiktiem finanšu nomas līgumiem piemērojamais nodokļu režīms jaunu kuģu iegādei kopumā ir valsts atbalsts.
   Prasītājas skatījumā lēmums par nodokļiem ir pretrunā LESD 107. pantam arī tāpēc, ka tajā ir uzskatīts, ka pasākumi, kuri veido šo nodokļu sistēmu, ir “jauns” valsts atbalsts.
   Pakārtoti prasītāja atsaucas uz tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, kā arī uz LESD 107., 108. un 206. panta pārkāpumu, jo kļūdaini ir tikuši identificēti atbalsta saņēmēji un kļūdaini ir noteiktas atgūstamās summas. Turklāt esot pārkāpts LESD 108. panta 3. punkts, Regulas Nr. 659/1999 19. pants, Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 6. punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pants, jo apstrīdētā lēmuma 4. panta 1. punktā tiek aizliegti vai par spēkā neesošiem atzīti līgumu noteikumi, saskaņā ar kuriem ieguldītājiem ir regresa tiesības pret trešajām personām par summām, kas ieguldītājiem ir jāatmaksā Spānijas iestādēm.


title: Lieta C-453/09: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Samazinātas likmes piemērošana — Dzīvi dzīvnieki, kas parasti ir paredzēti cilvēku un dzīvnieku patēriņam domātās pārtikas sagatavošanai — Noteiktu dzīvu dzīvnieku, it īpaši zirgu piegāde, imports un iegāde)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/9

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-453/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Samazinātas likmes piemērošana - Dzīvi dzīvnieki, kas parasti ir paredzēti cilvēku un dzīvnieku patēriņam domātās pārtikas sagatavošanai - Noteiktu dzīvu dzīvnieku, it īpaši zirgu piegāde, imports un iegāde)
   2011/C 204/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un B.-R. Killmann)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — J. Möller un C. Blaschke)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un B. Beaupère-Manokha), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C.M. Wissels un M. Noort)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 96. un 98. panta, saistībā ar tās III pielikumu, pārkāpums — Samazināta likme — Noteiktu dzīvu dzīvnieku (īpaši — zirgu), kuri nav paredzēti cilvēkiem domātas pārtikas vai dzīvnieku barības sagatavošanai vai ražošanai, piegāde, imports un iegāde

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piemērojot samazinātu pievienotās vērtības nodokļa likmi visām zirgu piegādēm, importam un iegādei Kopienā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 96. un 98. pantā, aplūkojot tos kopsakarā ar tās III pielikumu, paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta T-116/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. februārī – Spiegel-Verlag Rudolf Augstein un Sauga/ECB

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/44

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. februārī – Spiegel-Verlag Rudolf Augstein un Sauga/ECB
   (Lieta T-116/17)
   (2017/C 121/64)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija) un Michael Sauga (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – A. Koreng un T. Feldmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Centrālās bankas valdes lēmumu, kas paziņots 2016. gada 15. decembra vēstulē un ar kuru tika noraidīts prasītāju pieteikums piešķirt piekļuvi diviem Eiropas Centrālās bankas dokumentiem: “The impact on government deficit and debt from off-market swaps. The Greek case” (SEC/GovC/X/10/88a) un “The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels” (SEC/GovC/X/10/88b);

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot kļūdaini ticis piemērots Lēmuma ECB/2004/3 (1) 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais ievilkums.
               Prasītāji apgalvo, ka ECB nav pietiekami konkrēti pierādījusi, ka attiecīgo dokumentu publiskošanas dēļ varētu tikt aizskartas sabiedrības intereses par Savienības vai kādas dalībvalsts finanšu, monetārās vai ekonomikas politikas aizsardzību.
               ECB norādītais sabiedrības interešu apdraudējums faktiski vairs neesot aktuāls vairāk nekā sešus gadus pēc dokumentu izstrādes un pēc pamatīgajām izmaiņām to pamatā esošajos apstākļos.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nepareizi esot tikusi piemērota Lēmuma ECB/2004/3 4. panta 3. punkta pirmā daļa.

                           —

                           Prasītāji apgalvo, ka attiecīgie dokumenti esot tikuši izmantoti nevis, lai sagatavotu konkrētus lēmumus, bet gan tikai vispārīga priekšstata izveidošanai un informācijas sniegšanai ECB iekšienē.

                           —

                           Līdz ar to nevarot arī pieņemt, ka iespēja publiskot dokumentus varētu iebiedēt pašus ECB darbiniekus.

                           —

                           Turklāt šobrīd esošajos apstākļos, ņemot vērā attiecīgos dokumentus, neesot jābaidās ne no kādas nelabvēlīgas trešo personu ietekmes uz pārrunu procesu ECB.

                           —

                           Tāpat arī ECB neesot pienācīgi ņēmusi vērā un izsvērusi sabiedrības intereses par piekļuvi informācijai.

                           —

                           Visbeidzot ECB kompetencē neesot izvērtēt, kā var tikt bagātinātas sabiedrības debates, bet gan tas esot preses ziņā, kas izrietot no Eiropas Cilvēktiesību tiesas tai atzītās “Sargsuņa funkcijas”.

      (1)  Eiropas Centrālās bankas 2004. gada 4. marta Lēmums 2004/258/EK par publisku piekļuvi Eiropas Centrālās bankas dokumentiem (ECB/2004/3) (OV 2004, L 80, 42. lpp.).


title: Lieta C-181/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sofiyski gradski sad (Bulgārija) 2009. gada 19. maija rīkojumu — Canon Kabushiki Kaisha/IPN Bulgaria OOD

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Sofiyski gradski sad (Bulgārija) 2009. gada 19. maija rīkojumu — Canon Kabushiki Kaisha/IPN Bulgaria OOD

   (Lieta C-181/09)
   2009/C 297/20
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Sofiyski gradski sad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Canon Kabushiki Kaisha

      Atbildētājs: IPN Bulgaria OOD

   Tiesa (piektā palāta) ar 2009. gada 17. septembra lēmumu ir atzinusi lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par acīmredzami nepieņemamu.