title: Lieta T-397/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. jūnija rīkojums — Dow AgroSciences / EFSA (Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība sakarā ar atbildību — Direktīva 91/414/EEK — Augu aizsardzības līdzekļi — Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes atzinums — Akts, kas nav pārsūdzams — Sagatavojošs akts — Nepieņemamība)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/54

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. jūnija rīkojums — Dow AgroSciences/EFSA

   (Lieta T-397/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība sakarā ar atbildību - Direktīva 91/414/EEK - Augu aizsardzības līdzekļi - Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes atzinums - Akts, kas nav pārsūdzams - Sagatavojošs akts - Nepieņemamība)
   (2008/C 209/96)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dow AgroSciences Ltd, Hitchin, Hertfordšīra (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) (pārstāvji — sākotnēji A. Cuvillier un D. Detken, tad A. Cuvillier un S. Gabbi)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Parpala un B. Doherty)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lūgums atcelt EFSA2006. gada 28. jūlija atzinumu par aktīvās vielas Haloxyfop-R novērtējumu atbilstoši Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvai 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.) un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Dow AgroSciences Ltd, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta T-14/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. janvārī  – Lufthansa AirPlus Servicekarten /ITSB – Mareea Comtur  ( “airpass.ro” )

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/25

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. janvārī – Lufthansa AirPlus Servicekarten/ITSB – Mareea Comtur (“airpass.ro”)
   (Lieta T-14/15)
   (2015/C 081/33)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu Isenburg, Vācija) (pārstāvji – R. Kunze, Solicitor, un G. Würtenberger, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: SC Mareea Comtur SRL (Deva, Rumānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “airpass.ro” – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 6 49  358

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju piektās padomes 2014. gada 17. oktobra lēmums lietā R 1918/2013–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā tas attiecas uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 64. un 76. panta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas C-319/10 un C-320/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums ( Rechtbank Haarlem (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — X/Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), X BV/Inspecteur van de Belastingdienst P (C-320/10) (Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Tarifu klasifikācija — Saldēta, atkaulota un sālīta vistas gaļa — Regulu (EK) Nr. 535/94, 1832/2002, 1871/2003, 2344/2003 un 1810/2004 spēkā esamība un interpretācija — Kombinētās nomenklatūras 2. nodaļas 7. papildu piezīme — PTO Strīdu izšķiršanas padomes lēmums — Tiesiskās sekas)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/10

      Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums (Rechtbank Haarlem (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — X/Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), X BV/Inspecteur van de Belastingdienst P (C-320/10)
      (Apvienotās lietas C-319/10 un C-320/10) (1)

      (Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu klasifikācija - Saldēta, atkaulota un sālīta vistas gaļa - Regulu (EK) Nr. 535/94, 1832/2002, 1871/2003, 2344/2003 un 1810/2004 spēkā esamība un interpretācija - Kombinētās nomenklatūras 2. nodaļas 7. papildu piezīme - PTO Strīdu izšķiršanas padomes lēmums - Tiesiskās sekas)
      (2012/C 25/16)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Haarlem

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāji: X (C-319/10), X BV (C-320/10)

         Atbildētāji: Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), Inspecteur van de Belastingdienst P (C-320/10)

         Priekšmets

      Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank Haarlem — Komisijas 1994. gada 9. marta Regulas (EK) Nr. 535/94 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 68, 15. lpp.), Komisijas 2002. gada 1. augusta Regulas (EK) Nr. 1832/2002 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 290, 1. lpp.), Komisijas 2003. gada 23. oktobra Regulas (EK) Nr. 1871/2003 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 275, 5. lpp.) un Komisijas 2003. gada 30. decembra Regulas (EK) Nr. 2344/2003 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā (OV L 346, 38. lpp.) interpretācija un spēkā esamība — Saldēti atkauloti un sālīti vistas gaļas izcirtņi — Klasifikācija atbilstoši tarifiem

         Rezolutīvā daļa:

      tādos apstākļos, kādi pastāv pamata lietā, kad deklarācijas muitas procedūrai “Preču laišana muitas tiesību ziņā brīvā apgrozībā” tika iesniegtas pirms 2005. gada 27. septembra, uz Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) Strīdu izšķiršanas padomes 2005. gada 27. septembra lēmumu, ar kuru tika apstiprināts PTO apelācijas institūcijas ziņojums (WT/DS269/AB/R, WT/DS286/AB/R) un divi PTO speciālās grupas ziņojumi (WT/DS269/R un WT/DS286/R), kuros grozījumi ir izdarīti ar PTO apelācijas institūcijas ziņojumu, nevar atsaukties, nedz interpretējot Kombinētās nomenklatūras, kas ir iekļauta Komisijas 2004. gada 7. septembra Regulā (EK) Nr. 1810/2004 par grozījumiem Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā, 2. nodaļas 7. papildu piezīmi, nedz arī novērtējot šīs papildu piezīmes spēkā esamību.

         (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta T-32/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. maija rīkojums — Slovākija/Komisija

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/49

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. maija rīkojums — Slovākija/Komisija
   (Lieta T-32/07) (1)

   (2008/C 171/95)

      Tiesvedības valoda — slovāku

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta F-103/10: Civildienesta tiesas 2011. gada 25. jūlija rīkojums — Jaeger/Eurofound

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/39

         Civildienesta tiesas 2011. gada 25. jūlija rīkojums — Jaeger/Eurofound

   (Lieta F-103/10) (1)

   2012/C 138/98
   Tiesvedības valoda — franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011, 64 lpp.


title: Tiesas spriedums ( 2014. gada 7. jūlijs ) lietā E-5/13 – Schenker North AB , Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi (Prasība atcelt EBTA Uzraudzības iestādes lēmumu – Piekļuve dokumentiem – Pieņemamība – Procedūras organizatoriskie pasākumi – EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada noteikumi par piekļuvi dokumentiem)

text:
               26.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/4

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2014. gada 7. jūlijs)
   lietā E-5/13

      Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Prasība atcelt EBTA Uzraudzības iestādes lēmumu – Piekļuve dokumentiem – Pieņemamība – Procedūras organizatoriskie pasākumi – EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada noteikumi par piekļuvi dokumentiem)
   (2015/C 68/04)
   Lietā E-5/13 Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS pret EBTA Uzraudzības iestādi attiecībā uz PRASĪBU atcelt EBTA Uzraudzības iestādes (EUI) 2013. gada 25. janvāra un 2013. gada 18. februāra lēmumus EUI lietā Nr. 73075 par piekļuves liegšanu dokumentiem, kas attiecas uz lietu, kurā tika pieņemts EUI Lēmums Nr. 321/10/COL (Norway Post – lojalitātes/atlaižu sistēma), saskaņā ar jaunajiem noteikumiem par piekļuvi dokumentiem, kurus EUI 2012. gada 5. septembrī pieņēma ar EUI Lēmumu Nr. 300/12/COL (“RAD 2012”) (nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī), Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher (tiesnesis referents) un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2014. gada 7. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo Tiesa:

               1)

               atceļ EUI 2013. gada 25. janvāra lēmumu lietā Nr. 73075 (DB Schenker), ciktāl tas saskaņā ar RAD 2012 4. panta 4. un 6. punktu liedz pilnu vai daļēju piekļuvi dokumentiem, kas attiecas uz lietu, kurā tika pieņemts EUI Lēmums Nr. 321/10/COL (Norway Post – lojalitātes/atlaižu sistēma), kā arī liedz piekļuvi pilnai EUI Lēmuma Nr. 321/10/COL versijai;

               2)

               pārējā daļā prasību noraida;

               3)

               piespriež katrai pusei un iestājpersonai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-109/08: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28., 43. un 49. pants — Direktīva 98/34/EK — Tehniskie standarti un noteikumi — Valsts tiesiskais regulējums, kas piemērojams elektriskajām, elektromehāniskajām un elektroniskajām datorspēlēm — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde — Neizpilde — EKL 228. pants — Finansiālas sankcijas)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/16

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (lieta C-109/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28., 43. un 49. pants - Direktīva 98/34/EK - Tehniskie standarti un noteikumi - Valsts tiesiskais regulējums, kas piemērojams elektriskajām, elektromehāniskajām un elektroniskajām datorspēlēm - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - EKL 228. pants - Finansiālas sankcijas)
   2009/C 180/26
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakja [M. Patakia] un M. Konstantinidis [M. Konstantinidis])

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — N. Dafniu [N. Dafniou] un V. Karra [V. Karra], kā arī P. Milonopuls [P. Mylonopoulos])

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesas 2006. gada 26. oktobra sprieduma lietā C-65/05 neizpilde — EKL 28., 43 un 49. panta pārkāpums un Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, (OV L 204, 37. lpp.) 8. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, kas piemērojams elektroniskām datorspēlēm — Lūgums noteikt kavējuma naudu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atzīt, ka, negrozot likuma Nr. 3037/2002 2. panta 1. punktu un 3. pantu, ar kuru ir noteikts aizliegums visās sabiedriskās vai privātās telpās, izņemot kazino, uzstādīt un izmantot jebkādas elektriskās, elektromehāniskās un elektroniskās spēles, tostarp jebkādas datorspēles, par tā neievērošanu šī paša likuma 4. un 5. pantā paredzot krimināltiesiskas vai administratīvas sankcijas atbilstoši EKL 28., 43. un 49. pantam, kā arī 8. pantam Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvā 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK, Grieķijas Republika nav veikusi visus pasākumus, lai izpildītu Tiesas 2006. gada 26. oktobra spriedumu lietā C-65/05 Komisija/Grieķija, un šī iemesla dēļ nav izpildījusi saskaņā ar EKL 228. pantu noteiktos pienākumus;

               2)

               Grieķijas Republika maksā Eiropas Kopienu Komisijai kavējuma naudu EUR 31 536 apmērā par katru nokavēto dienu, īstenojot vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildei, līdzekļus ieskaitot kontā “Eiropas Kopienu pašu resursi”;

               3)

               Grieķijas Republika maksā Eiropas Kopienu Komisijai naudas sodu trīs miljonu euro apmērā, to ieskaitot kontā “Eiropas Kopienu pašu resursi”;

               4)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta F-1/10: Prasība, kas celta 2010. gada 4. janvārī — Marcuccio /Komisija

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/52

         Prasība, kas celta 2010. gada 4. janvārī — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-1/10)
   2010/C 63/93
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus, ar kuriem ir noraidīti prasītāja lūgumi 100 % apmērā atmaksāt atsevišķus medicīniskos izdevumus.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt jebkurus lēmumus, ar kuriem tika noraidīti divi 2008. gada 25. decembra lūgumi par izdevumu atmaksu;

               —

               atcelt jebkuru lēmumu, ar kuru tika noraidīts 2008. gada 27. decembra lūgums;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt jebkuru lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2009. gada 11. jūlija sūdzība par diviem lēmumiem, ar kuriem ir noraidīti divi 2008. gada 25. decembra lūgumi par izdevumu atmaksu, kā arī par lēmumu, ar kuru ir noraidīts 2008. gada 27. decembra lūgums;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt 2009. gada 21. septembra ziņojumu, kuru prasītājs 2009. gada 26. oktobrī saņēma citā, nevis itāļu valodā, un 2009. gada 24. decembrī tulkotu itāļu valodā;

               —

               piespriest atbildētajai bez turpmākas apsvēršanas samaksāt prasītajam EUR 2 519,08 saskaņā ar medicīnisko izdevumu, kuri viņam ir radušies un kurus viņš ir lūdzis atmaksāt atbilstoši Kopējai veselības apdrošināšanas sistēmai, atmaksāšanu 100 % apmērā, vai arī tādu mazāku summu, kādu Civildienesta tiesa šajā sakarā uzskatīs par pareizu un taisnīgu, kam pieskaitīti procenti no iepriekš minētās summas, sākot no piektā mēneša, kas seko pēc dienas, kad 2008. gada 27. decembra lūgums, kā arī divi 2008. gada 25. decembra lūgumi par izdevumu atmaksu bija darīti zināmi to adresātam, pirmās dienas, 10 % apmērā gadā un ar ikgadēju kapitalizāciju, vai arī tādā apmērā, ar tādu kapitalizāciju un no dienas, kādu Civildienesta tiesa uzskatīs par pareizu un taisnīgu;

               —

               piespriest Komisijai bez turpmākas apsvēršanas samaksāt prasītājam naudas summu, ko veido starpība starp tiem medicīniskajiem izdevumiem, kuri viņam ir radušies laika posmā no 2000. gada 1. decembra līdz 2008. gada 30. novembrim, ieskaitot, un par kuriem Kopējās veselības apdrošināšanas sistēmas ietvaros laika posmā no 2000. gada 1. decembra līdz 2008. gada 30. novembrim prasītājs ir iesniedzis daudzus lūgumus tos atmaksāt, un tiem izdevumiem, kuri viņam līdz šim ir atmaksāti, vai arī tādu summu, kādu Civildienesta tiesa šajā sakarā uzskatīs par pareizu un taisnīgu, kā arī procentus no iepriekš minētās starpības, vai arī no tādas summas, kādu Civildienesta tiesa uzskatīs par pareizu un taisnīgu, sākot no piektā mēneša, kas seko pēc dienas, kad 2008. gada 27. decembra lūgums bija darīts zināms tā adresātam, pirmās dienas, 10 % apmērā gadā un ar ikgadēju kapitalizāciju, vai arī tādā apmērā, ar tādu kapitalizāciju un no dienas, kādu Civildienesta tiesa uzskatīs par pareizu un taisnīgu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-592/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 19. decembrī iesniedza High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – European Federation for Cosmetic Ingredients/Secretary of State for Business, Innovation and Skills

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 19. decembrī iesniedza High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – European Federation for Cosmetic Ingredients/Secretary of State for Business, Innovation and Skills
   (Lieta C-592/14)
   (2015/C 081/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: European Federation for Cosmetic Ingredients

      Atbildētāji: Secretary of State for Business, Innovation and Skills un Attorney General

      Personas, kas iestājušās lietā:
      British Union for the Abolition of Vivisection un European Coalition to End Animal Experiments

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1223/2009 par kosmētikas līdzekļiem (1) 18. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tas aizliedz laist Kopienas tirgū kosmētikas līdzekļus, kuru sastāvā ir sastāvdaļas vai sastāvdaļu kombinācijas, kas ir pārbaudītas izmēģinājumos ar dzīvniekiem, ja šie izmēģinājumi ir veikti ārpus Eiropas Savienības, lai panāktu atbilstību trešās valsts normatīvajām vai administratīvajām prasībām, lai šajās valstīs pārdotu kosmētikas līdzekļus, kuru sastāvā ir šīs sastāvdaļas?

               2)

               Vai atbilde uz 1. jautājumu ir atkarīga no tā:

                           a)

                           vai drošuma novērtējums, kas saskaņā ar šīs regulas 10. pantu ir veikts, lai pirms kosmētikas līdzekļa laišanas Kopienas tirgū pierādītu, ka tas ir drošs cilvēku veselībai, ir saistīts ar tādu datu izmantošanu, kuri izriet no izmēģinājumiem ar dzīvniekiem, kas ir veikti ārpus Eiropas Savienības;

                           b)

                           vai trešās valsts normatīvās vai administratīvās prasības ir saistītas ar kosmētikas līdzekļu drošumu;

                           c)

                           vai laikā, kad ārpus ES tika veiktas sastāvdaļas [..] pārbaudes izmēģinājumos ar dzīvniekiem, bija saprātīgi paredzams, ka kāds varētu censties kādā posmā laist Kopienas tirgū kosmētikas līdzekli, kura sastāvā ir minētā sastāvdaļa; un/vai

                           d)

                           jebkura cita faktora un, ja tas tā ir, no kāda?

      (1)  OV L 342, 59. lpp.


title: Lieta T-29/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. janvārī — Liga para a Protecção da Natureza /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. janvārī — Liga para a Protecção da Natureza/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-29/08)
   (2008/C 79/58)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Liga para a Protecção da Natureza (LPN), Lisabona (Portugāle) (pārstāve — P. Vinagre e Silva)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas ģenerālsekretariāta lēmumu, kurā kā atbildē uz apstiprinājuma lūgumu noraidīts LPN lūgums iepazīties ar dokumentiem par Baixo Sabor dambja celtniecību;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Vispirms informācija, ko LPN lūdza Komisijai, ir jāuzskata par tādu informāciju, ko tai var sniegt un ir jāsniedz, ņemot vērā nozīmīgās vides aizsardzības intereses, kuras tā vēlas aizstāvēt un aizsargāt Baixo Sabor dambja celtniecības projekta sakarā (Regula Nr. 1367/2006 (1) un Regula Nr. 1049/2001 (2)).
   Izņēmumi no principa, ka pastāv sevišķas sabiedrības intereses saņemt informāciju (Regulas Nr. 1367/2006 6. panta 1. punkts), Komisiju neatbrīvo no pienākuma to katrā lietā pamatot konkrēti. Noraidījuma iemesli Komisijai vienmēr ir jāinterpretē šauri.
   Ar to, ka Komisija atsaucas uz teorētisku pārāku izņēmuma modeli, kas saistīts ar izmeklēšanu un auditu, nepietiek, lai bez plašāka un konkrētāka pamatojuma saistībā ar katru dokumentu pieņemtu lēmumu liegt pieeju visiem LPN lūgtajiem dokumentiem.
   Komisija liedza iepazīties arī ar daļu no dokumentiem, šo aizliegumu pamatojot ar vispārīgiem iemesliem, kuri ir pamatoti ar principu, ka neviens dokuments, kas attiecas uz izmeklēšanas procedūru, nav pieejams, nepapūloties dokumentu daļas iedalīt “slepenās” un “atklātās”. Tomēr arī šajā sakarā Komisijai dokumentos, ar kuriem lūgts iepazīties, ietvertā informācija ir jāizvērtē konkrēti.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-24/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — X BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — X BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-24/12)
   2012/C 98/23
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: X BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai EKL 56. panta (tagad — LESD 63. panta) mērķiem saistītā AZT (aizjūras zeme vai teritorija) var tikt uzskatīta par trešo valsti un tādējādi vai attiecībā uz kapitāla apriti dalībvalsts un saistītās AZT starpā ir iespējams atsaukties uz EKL 56. pantu?

               2.

                           a)

                           Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai, atbildot uz jautājumu, vai EKL 56. panta 1. punkta (tagad — LESD 64. panta 1. punkta) mērķiem palielināšana ir tādā gadījumā, kad nodoklis ienākumu gūšanas vietā no dalības dividendēm, ko Nīderlandē reģistrēta meitassabiedrība izmaksā Nīderlandes Antiļu salās reģistrētai holdinga sabiedrībai, 2002. gada 1. janvārī ir palielināts salīdzinājumā ar 1993. gada likmi 7,5 vai, attiecīgi, 5 % apmērā uz 8,3 %, nozīme ir tikai Nīderlandes nodokļa ienākumu gūšanas vietā palielinājumam vai ir jāņem vērā arī, ka Nīderlandes-Antiļu salu iestādes — saistībā ar Nīderlandes nodokļa ienākumu gūšanas vietā palielinājumu — kopš 2002. gada 1. janvāra atbrīvo no nodokļa dalības dividendes, ko izmaksā Nīderlandē reģistrēta meitassabiedrība, bet šīs dividendes iepriekš tika ieskaitītas peļņā, kam piemēroja 2,3–3 % vai, attiecīgi, 5 % likmi?

                           b)

                           Vai tiktāl, ciktāl, ieviešot iepriekš 2. jautājuma a) punktā minēto atbrīvojumu no nodokļa dalībai, ir nozīme arī veiktajai nodokļa samazināšanai Nīderlandes Antiļu salās, turklāt ir jāņem vērā Nīderlandes-Antiļu salu īstenošanas noteikumi — šajā gadījumā Nīderlandes-Antiļu salu lēmumu prakse —, kas, iespējams, radīja to, ka pirms 2002. gada 1. janvāra — un arī jau 1993. gadā — faktiski maksājamais nodoklis no dividendēm, ko izmaksājusi Nīderlandē reģistrēta meitassabiedrība, bija būtiski mazāks par 8,3 %?


title: Lieta C-515/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. septembrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) — Ingeniørforeningen i Danmark , kas rīkojas Poul Landin vārdā/ TEKNIQ , kas rīkojas ENCO A/S — VVS vārdā

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. septembrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) — Ingeniørforeningen i Danmark, kas rīkojas Poul Landin vārdā/TEKNIQ, kas rīkojas ENCO A/S — VVS vārdā
   (Lieta C-515/13)
   2013/C 359/06
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ingeniørforeningen i Danmark, kas rīkojas Poul Landin vārdā

      Atbildētājs: TEKNIQ, kas rīkojas ENCO A/S — VVS vārdā

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (1) 2. un 6. pantā paredzētais tiešas diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums ir interpretējams tādējādi, ka ar to dalībvalstij nav ļauts saglabāt tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru darba devējs, atlaižot darbinieku, kurš attiecīgajā uzņēmumā nepārtraukti nostrādājis 12, 15 vai 18 gadus, šim darbiniekam izmaksā atlaišanas pabalstu attiecīgi vienas, divu vai trīs mēnešalgu apmērā, tomēr šo pabalstu nemaksā, ja, sākot no atlaišanas dienas, darbiniekam ir iespēja saņemt valsts pensiju?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta T-133/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. aprīlī — Schräder /KAŠB — Jørn Hansson ( Lemon Symphony )

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/31

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. aprīlī — Schräder/KAŠB — Jørn Hansson (“Lemon Symphony”)
   (Lieta T-133/08)
   (2008/C 142/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ralf Schräder, Lüdinghausen (Vācija) (pārstāvji — T. Leidereiter un W.-A. Schmidt, Rechtsanwälte)
   Atbildētājs: Kopienas augu šķirņu birojs

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Jørn Hansson, Søndersø (Dānija)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju padomes 2007. gada 4. decembra rīkojumu (Lieta A 007/2007) un atzīt par spēkā neesošu augu šķirnes “Lemon Symphony” apraksta pielāgojumu;

               —

               pakāroti, atcelt atbildētāja Apelāciju padomes 2007. gada 4. decembra rīkojumu (Lieta A 007/2007);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā aizsargātā Kopienas augu šķirne: “Lemon Symphony”;

      Aizsargātās Kopienas augu šķirnes īpašnieks: Jørn Hansson;

      Apelāciju padomē apstrīdētais Kopienas augu šķirņu biroja lēmums: augu šķirnes apraksta pielāgošana saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2100/94 (1) 87. panta 4. punktu;

      Apelāciju sūdzības iesniedzējs Apelāciju padomē: prasītājs;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas (EK) Nr.1239/95 (2) 59. panta 2. punkta pārkāpums, jo prasītājs nav attiecīgi ticis uzaicināts piedalīties procesa mutiskajā daļā;

               —

               Regulas (EK) Nr. 2100/94 75. panta pārkāpums, jo prasītājam nedz rakstveidā, nedz mutvārdos nav bijusi iespēja paust savu viedokli par spējas iesniegt apelācijas sūdzību neesamību;

               —

               Regulas (EK) Nr. 2100/94 71. panta 1. punkta, lasot to kopsakarā ar 68. pantu, pārkāpums, jo prasītāju Apelāciju padomē apstrīdētais lēmums skar tieši un individuāli;

               —

               Regulas (EK) Nr. 2100/94 73. panta un EKL 230. panta pārkāpums, jo ir pārkāptas prasītāja tiesības uz iestāžu rīcības pārbaudi tiesā;

               —

               Regulas (EK) Nr. 2100/94 48. panta pārkāpums sakarā ar iespējamo Apelāciju padomes locekļa neobjektivitāti.

      (1)  Padomes 1994. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (OV L 227, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 31. maija Regula (EK) Nr. 1239/95 par noteikumiem, kas jāievēro, piemērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 2100/94 attiecībā uz lietu izskatīšanas procesiem Kopienas Augu šķirņu birojā (OV L 121, 37. lpp.).


title: Lieta C-247/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. aprīlī iesniedza Landgericht Hannover (Vācija) – Heike Schottelius/Falk Seifert

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. aprīlī iesniedza Landgericht Hannover (Vācija) – Heike Schottelius/Falk Seifert

   (Lieta C-247/16)
   (2016/C 279/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Heike Schottelius

      Atbildētājs: Falk Seifert

      Prejudiciālais jautājums

   Līdz ar to rodas jautājums, vai no Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (1) 3. panta 5. punkta otrā ievilkuma ir izsecināms Eiropas patērētāju tiesību princips, saskaņā ar kuru visos starp patērētājiem un personām, kuras nav patērētāji, noslēgtajos darījumos attiecībā uz patēriņa precēm ir pietiekami, ka, lai varētu tikt īstenotas sekundārās garantijas tiesības, persona, kura nav patērētājs un kurai ir garantijas pienākums, samērīgā termiņā nav novērsusi trūkumu, lai arī šajā ziņā termiņš trūkuma novēršanai nav skaidri jānosaka, un saskaņā ar kuru atbilstošās valsts tiesību normas, piemēram, arī ar patēriņa precēm saistīta uzņēmuma līguma gadījumā, ir attiecīgi jāinterpretē un vajadzības gadījumā jāpiemēro sašaurināti?

      (1)  OV L 171, 12. lpp.


title: Lieta C-569/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 3. jūnija spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Internetportal und Marketing GmbH/Richard Schlicht (Internets — Pirmā līmeņa domēns.eu — Regula (EK) Nr. 874/2004 — Domēna nosaukumi — Pakāpeniska reģistrācija — Īpašas rakstu zīmes — Spekulatīva un ļaunprātīga reģistrācija — “Ļaunprātības” jēdziens)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/7

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 3. jūnija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Internetportal und Marketing GmbH/Richard Schlicht

   (Lieta C-569/08) (1)

   (Internets - Pirmā līmeņa domēns.eu - Regula (EK) Nr. 874/2004 - Domēna nosaukumi - Pakāpeniska reģistrācija - Īpašas rakstu zīmes - Spekulatīva un ļaunprātīga reģistrācija - “Ļaunprātības” jēdziens)
   2010/C 209/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Internetportal und Marketing GmbH

      Atbildētājs: Richard Schlicht

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof (Austrija) — 21. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta, 2. un 3. punkta interpretācija Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Regulā (EK) Nr. 874/2004, ar ko nosaka sabiedriskās kārtības noteikumus par pirmā līmeņa domēna.eu ieviešanu un darbību, kā arī principiem, kas reglamentē reģistrāciju (OV L 162, 40. lpp.) — Spekulatīva un negodīga reģistrācija — Jēdzieni “tiesības vai leģitīmas intereses” un “ļaunprātība” — Valsts preču zīmes, kas iegūta tikai, lai atļautu reģistrāciju pakāpeniskas reģistrācijas pirmajā fāzē, īpašnieka domēna reģistrācija — Domēni, kas būtiski atšķiras no preču zīmes, uz kuru pamata tie tikuši reģistrēti, jo ir izņemta īpašā zīme “&” — Preču zīme “&R&E&I&F&E&N&”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Regulas (EK) Nr. 874/2004, ar ko nosaka sabiedriskās kārtības noteikumus par pirmā līmeņa domēna.eu ieviešanu un darbību, kā arī principiem, kas reglamentē reģistrāciju, 21. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ļaunprātību var pierādīt arī ar apstākļiem, kuri nav uzskaitīti šīs tiesību normas a)–e) apakšpunktā;

               2)

               lai novērtētu, vai pastāv ļaunprātīga rīcība Regulas Nr. 874/2004 21. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, lasot to kopā ar šī paša panta 3. punktu, valsts tiesai ir jāņem vērā visi būtiskie faktori, kam ir nozīme attiecīgajā lietā, īpaši apstākļi, kādos tika panākta preču zīmes reģistrācija, un apstākļi, kādos tika reģistrēts.eu pirmā līmeņa domēna nosaukums.
               Attiecībā uz apstākļiem, kādos tika panākta preču zīmes reģistrācija, valsts tiesai it īpaši ir jāņem vērā:

                           —

                           nolūks neizmantot preču zīmi tirgū, kurā tika lūgta tās aizsardzība;

                           —

                           preču zīmes noformējums;

                           —

                           fakts, ka ir ticis reģistrēts liels skaits citu preču zīmju, kuras atbilst sugas vārdiem, un

                           —

                           fakts, ka preču zīme tika reģistrēta īsu laiku pirms.eu pirmā līmeņa domēna nosaukumu pakāpeniskās reģistrācijas sākuma.

                     Attiecībā uz apstākļiem, kādos tika reģistrēts.eu pirmā līmeņa domēna nosaukums, valsts tiesai it īpaši ir jāņem vērā:

                           —

                           īpašo rakstu zīmju vai pieturzīmju ļaunprātīga izmantošana Regulas Nr. 974/2004 11. panta izpratnē, lai piemērotu šajā pantā norādītos transkripcijas noteikumus;

                           —

                           reģistrācija šajā regulā paredzētās pakāpeniskās reģistrācijas pirmajā posmā, pamatojoties uz preču zīmi, kura tika iegūta pamata lietā minētajos apstākļos, un

                           —

                           fakts, ka tika iesniegts liels skaits reģistrācijas pieteikumu domēna nosaukumiem, kuri atbilst sugas vārdiem.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta T-297/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. jūlijā — Mepos Electronics /ITSB ( MEPOS )

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/20

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. jūlijā — Mepos Electronics/ITSB (“MEPOS”)
   (Lieta T-297/08)
   (2008/C 247/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mepos Electronics Ltd, Kaohsiung (Taivāna) (pārstāvis — M. Wirtz, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 28. maija lēmumu lietā R 437/2008-2;

               —

               apmierināt pieteikumu par restitutio in integrum; un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “MEPOS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 5 770 383

      Pārbaudītāja lēmums: noraidīt prasītājas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 36., 77.a un 79. panta pārkāpums, kā arī Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta pārkāpums un Eiropas Savienības Līguma 6. panta 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu, secinot, ka pārbaudītājs bija tiesiski virzījis lietu reģistrācijas pieteikuma procesā; Padomes Regulas Nr. 40/94 78. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu, neapmierinot pieteikumu par restitutio in integrum par apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņa neievērošanu.


title: Lieta T-206/16: Prasība, kas celta 2016. gada 2. maijā – Bodegas Verdúguez/EUIPO (“TRES TOROS 3”)

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/35

         Prasība, kas celta 2016. gada 2. maijā – Bodegas Verdúguez/EUIPO (“TRES TOROS 3”)
   (Lieta T-206/16)
   (2016/C 251/41)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bodegas Verdúguez, SL (Villanueva de Alcardete, Spānija) (pārstāvis - J. García Domínguez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TRES TOROS 3” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 796 926

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 24. februāra lēmums lietā R 407/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt tās prasību, kas vērsta pret apstrīdēto lēmumu, par iesniegtu, atcelt šo lēmumu un tā vietā pieņemt citu lēmumu, ar kuru atzīt, ka:

                           1)

                           attiecībā uz reģistrācijai pieteikto Kopienas preču zīmi nav piemērojams [Regulas Nr. 207/2009] 7. panta 1. punkta j) apakšpunktā paredzētais reģistrācijas aizliegums;

                           2)

                           pakārtoti un vienīgi gadījumā, ja Vispārējā tiesa uzskatīs, ka attiecībā uz reģistrācijai pieteikto preču zīmi ir piemērojams 7. panta 1. punkta j) apakšpunktā paredzētais reģistrācijas aizliegums, atzīt, ka tas ir piemērojams vienīgi attiecībā uz precēm “vīni”, uzturot spēkā reģistrācijas aizliegumu vienīgi attiecībā uz šīm precēm un atjaunojot preču zīmes atbilstību vai spēju tikt reģistrētai attiecībā uz visām pārējām reģistrācijai pieteiktajām precēm, kas ietilpst 33. klasē;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un – attiecīgā gadījumā – atmaksāt prasītājai nodevu par apelācijas sūdzību.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta j) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-824/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. decembrī  – Eveready Battery Company /ITSB – Hussain  u.c. ( “POWER EDGE” )

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. decembrī – Eveready Battery Company/ITSB – Hussain u.c. (“POWER EDGE”)
   (Lieta T-824/14)
   (2015/C 065/61)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eveready Battery Company, Inc. (St. Louis, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – N. Hebeis, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki: Imran Hussain u.c. (Leeds, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Power Edge” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 108 705

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju otrās padomes 2014. gada 6. oktobra lēmums lietā R 38/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-265/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Vācija/Komisija (ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Darbības programma 1. mērķa reģionā Tīringenes federālajā zemē (Vācija) (1994. – 1999. gads))

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/17

      Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedums — Vācija/Komisija
      (Lieta T-265/08) (1)

      (ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Darbības programma 1. mērķa reģionā Tīringenes federālajā zemē (Vācija) (1994. – 1999. gads))
      (2012/C 331/28)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma, T. Henze, C. Blaschke un K. Petersen, piedaloties U. Karpenstein, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė un B. Conte)

         Personas, kas iestājušās lietā prasītājas atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji J. M. Rodríguez Cárcamo, vēlāk N. Díaz Abad un J. M. Rodríguez Cárcamo, un visbeidzot A. Rubio González, abogados del Estado), Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un N. Rouam) un Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels, Y. de Vries, B. Koopman, M. Bulterman un J. Langer)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu C(2008) 1690, galīgā redakcija, par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finansējuma samazinājumu darbības programmai 1. mērķa reģionā Tīringenē Vācijas Federatīvajā Republikā (1994.–1999.) atbilstoši Komisijas 1994. gada 5. augusta Lēmumam C(94) 1939/5

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Spānijas Karaliste, Francijas Republika un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas

         (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-344/09: Prasība, kas celta 2009. gada 31. augustā — Hearst Communications/ITSB — Vida Estética ( COSMOBELLEZA )

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/34

         Prasība, kas celta 2009. gada 31. augustā — Hearst Communications/ITSB — Vida Estética (“COSMOBELLEZA”)
   (Lieta T-344/09)
   2009/C 256/61
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Hearst Communications, Inc., Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — A. Nordemann, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Vida Estética, S.L., Barselona (Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 4. jūnija lēmumu lietā R 770/2007-2, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “COSMOBELLEZA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 41. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: preču zīmes “COSMOPOLITAN” reģistrācija Francijā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē; preču zīmes “COSMO TEST” starptautiskā reģistrācija attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 38. un 41. klasē; preču zīmes “COSMO” reģistrācija Portugālē attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē; preču zīmes “COSMOPOLITAN TELEVISION” starptautiskā reģistrācija attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 41. klasē; preču zīmes “COSMOPOLITAN” starptautiskā reģistrācija attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 39. klasē; preču zīmes “COSMOPOLITAN” reģistrācija Apvienotajā Karalistē attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 39. klasē; grafiskas preču zīmes “THE COSMOPOLITAN SHOW” reģistrācija Apvienotajā Karalistē attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 41. klasē; preču zīmes “COSMO” reģistrācija Apvienotajā Karalistē attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 41. klasē; preču zīmes “COSMOPOLITAN TELEVISION” reģistrācija Apvienotajā Karalistē attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 41. klasē; preču zīmes “COSMOPOLITAN TELEVISION” reģistrācija Īrijā attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 41. klasē; plaši pazīstamo preču zīmju “COSMO” un “COSMOPOLITAN” reģistrācija visās dalībvalstīs attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 28. un 41. klasē; nereģistrētās preču zīmes “COSMO” un “COSMOPOLITAN”, kas tiek izmantotas visās dalībvalstīs attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 28. un 41. klasē, kā arī komercnosaukumi “COSMO” un “COSMOPOLITAN”, kurus izmanto visās dalībvalstīs attiecībā uz tajās pašās klasēs ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem.

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini nolēma, ka attiecīgās preču zīmes nav līdzīgas, ka attiecīgās preces un pakalpojumi nav līdzīgi un ka nav attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespējas


title: Lieta T-731/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. decembrī – Klyuyev/Padome

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/34

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. decembrī – Klyuyev/Padome
   (Lieta T-731/15)
   (2016/C 068/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sergiy Klyuyev (Doņecka, Ukraina) (pārstāvji – R. Gherson, Solicitor, B. Kennelly, Barrister, un T. Garner, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 5. oktobra Lēmumu 2015/1781/KĀDP, ar ko groza Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes 2015. gada 5. oktobra Īstenošanas regulu (ES) 2015/1777, ar kuru īsteno Padome 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl tie ir piemērojami prasītājam; un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav identificējusi atbilstošu juridisko pamatu. LES 29. pants nebija atbilstošs juridiskais pamats apstrīdētajam lēmumam, jo pret prasītāju izvirzītajā apsūdzībā viņš nav identificēts kā persona, kura ir apdraudējusi tiesiskumu vai cilvēktiesības Ukrainā (LES 21. panta 2. punkta un 23. panta izpratnē). Tā kā lēmums nav spēkā, tad Padome nevarēja atsaukties uz LESD 215. panta 2. punktu, lai pieņemtu apstrīdēto regulu. Laikā, kad tika noteikti ierobežojošie pasākumi, pret prasītāju nebija izvirzītas apsūdzības tiesvedībā saistībā ar to, ka viņa darbības bija tādas, kas varēja apdraudēt tiesiskumu, vai ka ar tām ir tikušas pārkāptas jebkāda veida cilvēktiesības Ukrainā. Faktiski ar ierobežojošiem pasākumiem tiek sniegts apstiprinājums Ukrainas iestāžu izdarītajam tiesiskuma pārkāpumam to attieksmē pret prasītāju.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinādama, ka prasītājs atbilda sarakstā iekļaušanas kritērijam. Padomē iesniegtie Ģenerālprokuratūras apgalvojumi bija pārmēru vispārīgi un tie nebija pamatoti ar nekādiem (vēl mazāk “konkrētiem”) pierādījumiem par jebkādu pret prasītāju uzsāktu tiesvedību. Prasītājs ir norādījis uz kļūdām apgalvojumos jau pirms ierobežojošo pasākumu noteikšanas un Padome nav saņēmusi atbildes un nepieciešamos pierādījumus no Ukrainas iestādēm. Padome ir kļūdījusies, ņemdama par pilnu šos apgalvojumus vēl jo vairāk tādēļ, ka tiesvedības process Ukrainā nav tāds, kas atbilst Eiropas standartiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. Atkārtoti izskatot lietu, Padomei ir stingrāki pienākumi veikt izsmeļošu izmeklēšanu par pieprasījuma iesniedzējām iestādēm un sniegt šo informāciju sarakstā ietvertajai personai. Šajā lietā šis pienākums tika pārkāpts.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav sniegusi prasītājam pietiekamu pamatojumu viņa ietveršanai sarakstā. Sniegtais pamatojums nebija pietiekami detalizēts un precīzs.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir izdarījusi smagu prasītāja pamattiesību uz īpašumu un reputāciju pārkāpumu. Ierobežojošie pasākumi ir tikuši noteikti bez piemērotām garantijām, kas ļautu prasītājam efektīvi aizstāvēties Padomē. Ierobežojošie pasākumi nav aprobežoti ne ar kādu konkrēti noteiktu mantu, attiecībā uz kuru tiktu apgalvots, ka tā atbilst valsts līdzekļiem, par kuriem ir notikusi prettiesiska piesavināšanās, un tie nav pat ierobežoti ar apgalvoti prettiesiski piesavināto līdzekļu apmēru.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka, ciktāl Padomei ir taisnība, ka sarakstā ietveršanas kritēriji var tikt paplašināti attiecībā uz jebkuru izmeklēšanu, kura nav atrauta no tiesvedības, šie kritēriji ir nesamērīgi un prettiesiski.


title: Lieta T-556/10: Prasība, kas celta 2010. gada 6. decembrī — Novatex /Padome

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/55

         Prasība, kas celta 2010. gada 6. decembrī — Novatex/Padome
   (Lieta T-556/10)
   ()
   2011/C 30/97
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novatex Ltd, (Karachi, Pakistāna) (pārstāvis — B. Servais, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 27. septembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 587/2010, ar ko dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta importam piemēro galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu (1);

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza divus pamatus.
   Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2007 (2) 3. pantu, kļūdaini secinot, ka Galīgā nodokļa režīms (GNR) ir sistēma, kurā neiekļauj valsts ieņēmumus, un ka līdz ar to tas ir finansiāls ieguldījums, un ka GNR gandrīz vienmēr sniedz priekšrocības prasītājai. Prasītāja apgalvo, ka:

               —

               Galīgā nodokļa režīmu nevar uzskatīt par finansiālu ieguldījumu Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas izpratnē, to interpretējot saskaņā ar atbilstošo PTO Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem tiesību normu un tās interpretāciju PTO judikatūrā;

               —

               ar apstrīdēto regulu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2007 3. panta 2. punkts, to interpretējot saskaņā ar attiecīgo PTO Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem tiesību normu, secinot, ka ar Galīgā nodokļa režīmu prasītājai tiek piešķirtas priekšrocības.

         Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi:

               —

               Padomes Regulas Nr. 597/2009 3. panta 2. punktu un 6. panta b) punktu, tos interpretējot saskaņā ar attiecīgo PTO Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem tiesību normu, piemērojot tādu vidējo komerciālo likmi, kas bija spēkā izmeklēšanas laikā, tādā apjomā, kā tā bija norādīta Pakistānas nacionālās bankas tīmekļa vietnē, nevis vidējo komerciālo likmi, kas bija piemērojama laikā, kad prasītāja saņēma aizdevumu;

               —

               Padomes Regulas Nr. 597/2009 7. panta 2. punktu, to interpretējot saskaņā ar attiecīgo PTO Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem tiesību normu, piemērojot nepareizu saucēju, proti, visu eksporta apgrozījumu, savukārt pareizais saucējs ir apgrozījums.

      (1)  OV L 254, 10. lpp.

      (2)  Padomes 2009. gada 11. jūnija Regula (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, OV L 188, 93. lpp.


title: Lieta T-13/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra spriedums — Storck /ITSB (Šokolādes peles forma) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Šokolādes peles forma — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/11

         Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra spriedums — Storck/ITSB (Šokolādes peles forma)
   (Lieta T-13/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Šokolādes peles forma - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Tiesības uz aizstāvību)
   2011/C 46/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: August Storck KG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — P. Goldenbaum, T. Melchert un I. Rohr, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji G. Schneider, pēc tam G. Schneider un R. Manea)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 12. novembra lēmumu lietā R 185/2006-4 attiecībā uz pieteikumu kā Kopienas preču zīmi reģistrēt trīsdimensiju apzīmējumu, ko veido šokolādes peles forma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               August Storck KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta C-396/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. jūlijā iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (pašlaik maksātnespējas procesā)/Slovēnijas Republika

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/42

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. jūlijā iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (pašlaik maksātnespējas procesā)/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-396/16)
   (2016/C 335/57)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (pašlaik maksātnespējas procesā)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pamattiesvedībā minētā saistību samazināšana saskaņā ar sanācijas procesu, kas ir apstiprināts ar lēmumu, kurš ir stājies likumīgā spēkā, ir jāuzskata par to sastāvdaļu maiņu, kas ir izmantotas, lai noteiktu PVN priekšnodokļa atskaitāmo summu, PVN direktīvas (1) 185. panta 1. punkta izpratnē, vai kā atšķirīga situācija, kurā atskaitīšana ir lielāka vai mazāka par to, uz kādu nodokļa maksātājam ir tiesības, PVN direktīvas 184. panta izpratnē?

               2)

               Vai pamattiesvedībā minētā saistību samazināšana saskaņā ar sanācijas procesu, kas ir apstiprināts ar lēmumu, kurš ir stājies likumīgā spēkā, ir jāuzskata par (daļēju) maksājuma neveikšanu PVN direktīvas 185. panta 2. punkta pirmās daļas izpratnē?

               3)

               Vai dalībvalstij, lai pieprasītu koriģēt atskaitījumu pilnīgas vai daļējas maksājuma neveikšanas gadījumā, kā tas atļauts minētās direktīvas 185. panta 2. punkta otrajā daļā, ņemot vērā Savienības likumdevēja noteiktās un PVN direktīvas 186. pantā paredzētās prasības par tiesisko situāciju skaidrību un noteiktību, savā valsts tiesiskajā regulējumā ir specifiski jāregulē maksājuma neveikšanas gadījumi, vai jāietver tajos apstiprināts sanācijas process, kas ir stājies likumīgā spēkā (ja tā ietilpst maksājuma neveikšanas jēdzienā)?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-239/09: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedums ( Landgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH & Co. KG/BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (Valsts atbalsts — Vācijas Federatīvās Republikas sniegtais atbalsts zemju iegādei — Programma zemju privatizēšanai un lauksaimniecības pārstrukturēšanai Vācijas jaunajās federālajās zemēs)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedums (Landgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH & Co. KG/BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

   (Lieta C-239/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas Federatīvās Republikas sniegtais atbalsts zemju iegādei - Programma zemju privatizēšanai un lauksaimniecības pārstrukturēšanai Vācijas jaunajās federālajās zemēs)
   2011/C 55/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Berlin — EKL 87. panta interpretācija — Valsts atbalsts — Zemes privatizācija jaunajās Vācijas federālajās zemēs — Zemes iegūšana par cenu, kas ir noteikta saskaņā ar valsts tiesību normu, kura paredz, ka zemes tirgus vērtība tiek noteikta, pamatojoties uz reģionāliem kritērijiem, un kas ir mazāka par faktisko tirgus vērtību — Šāda valsts noteikuma saderība ar EKL 87. pantu

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 87. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā lauksaimniecībā izmantojamo un meža zemju, kuras saistībā ar privatizācijas plānu pārdod valsts iestādes, vērtības noteikšanai ir paredzētas tādas aprēķināšanas metodes kā 1995. gada 20. decembra Zemju iegādes noteikumu (Flächenerwerbsverordnung) 5. panta 1. punktā noteiktās, ja vien ar minētajām metodēm tiek paredzēta cenu aktualizēšana strauja to pieauguma gadījumos tādējādi, lai cena, ko faktiski maksā pircējs, būtu pēc iespējas atbilstošāka šo zemju tirgus vērtībai.

      (1)  OV C 220, 12.9.2009.


title: Lieta T-591/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 5. oktobra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgums — Konkursa procedūra — Informātikas pakalpojumu sniegšana — Pretendenta ierindošana otrajā vietā kaskādes procedūrā — Prasība atcelt tiesību aktu — Iemesli izslēgšanai no konkursa procedūras — Interešu konflikts — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Vienlīdzīga attieksme — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/28

         Vispārējās tiesas 2012. gada 5. oktobra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-591/08) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgums - Konkursa procedūra - Informātikas pakalpojumu sniegšana - Pretendenta ierindošana otrajā vietā kaskādes procedūrā - Prasība atcelt tiesību aktu - Iemesli izslēgšanai no konkursa procedūras - Interešu konflikts - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2012/C 366/53
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un P. Katsimani, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji B. Simon un E. Manhaeve, piedaloties P. Wytinck, avocat, vēlāk E. Manhaeve, kuriem palīdz P. Wytinck un B. Hoorelbeke, avocats)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2008. gada 17. oktobra lēmumus, ar kuriem prasītāju attiecībā uz tās piedāvājumiem, kas iesniegti publiskā iepirkuma procedūrā “Statistikas informācijas tehnoloģijas” par konsultāciju un attīstības pakalpojumiem saistībā ar statistikas datu un metadatu apmaiņu (SDMX) (OV 2008/S 120-159017), kaskādē attiecībā uz 2. un 3. daļu ierindo otrajā vietā, kā arī visus ar to saistītos vēlākos lēmumus, tajā skaitā lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības citiem pretendentiem, kuri kaskādē attiecībā uz šīm daļām ir ierindoti pirmajā vietā, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta T-162/05: Prasība pret Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju, ko Dirk Grijseels un Ana Lopez iesniedza 2005. gada 18. aprīlī

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/27

         Prasība pret Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju, ko Dirk Grijseels un Ana Lopez iesniedza 2005. gada 18. aprīlī
   (Lieta T-162/05)
   (2005/C 171/45)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 18. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju, ko cēla Dirks Grīsels [Dirk Grijseels] ar dzīvesvietu Ternatā [Ternat] (Beļģija) un Anna Lopesa [Ana Lopez] ar dzīvesvietu Briselē, kurus pārstāv Sebastians Orlandi [Sébastien Orlandi], Ksavjē Martēns [Xavier Martin], Alberts Kūlens [Albert Coolen], Žans-Noels Luī [Jean-Noël Louis] un Etjēns Maršals [Etienne Marchal], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumus par prasītāju iecelšanu Eiropas Kopienu ierēdņu amatos daļā, ar ko tiem noteikta amata pakāpe, piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietās T-130/05 un T-160/05 un līdzīgi kā lietā T-58/05.


title: Lieta C-61/07: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Mehānisms siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju monitoringam — Kioto protokola īstenošana)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/11

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-61/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Mehānisms siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju monitoringam - Kioto protokola īstenošana)
   (2007/C 211/19)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Ziņojuma, kurā ir iekļauta informācija, kas ir paredzēta 3. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Lēmumā Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā, nesniegšana noteiktajā termiņā — Informācija, kas attiecas uz valsts prognozēm par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijām un uz pasākumiem, kuri veikti šo emisiju ierobežošanai un/vai samazināšanai
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nedarot zināmu informāciju, kas paredzēta 3. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Lēmumā Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumu, ko tai uzliek šī norma;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta T-114/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 7. novembra spriedums — Giordano /Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Zveja — Zivsaimniecības resursu saglabāšana — Zilā tunča krājumu atjaunošana — Ārkārtas pasākumi, ar kuriem aizliegta zveja seineriem ar riņķvadiem — Prettiesiska rīcība — Cēloņsakarība)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 7. novembra spriedums — Giordano/Komisija
   (Lieta T-114/11) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Zveja - Zivsaimniecības resursu saglabāšana - Zilā tunča krājumu atjaunošana - Ārkārtas pasākumi, ar kuriem aizliegta zveja seineriem ar riņķvadiem - Prettiesiska rīcība - Cēloņsakarība)
   2012/C 399/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jean-François Giordano (Sète, Francija) (pārstāvji — D. Rigeade un J. Jeanjean, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un D. Nardi)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību, ar kuru tiek lūgts atlīdzināt apgalvoto prasītājam nodarīto kaitējumu saistībā ar Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulas (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.), pieņemšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Jean–François Giordano atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 139, 07.05.2011.


title: Lieta T-150/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 10. decembra rīkojums — Gobierno de Aragón u.c./Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Lēmums par atbalstu nekonkurētspējīgu ogļraktuvju slēgšanas atvieglošanai — Daļēja atcelšana — Nedalāmība — Nepieņemamība)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/30

         Vispārējās tiesas 2013. gada 10. decembra rīkojums — Gobierno de Aragón u.c./Padome
   (Lieta T-150/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Lēmums par atbalstu nekonkurētspējīgu ogļraktuvju slēgšanas atvieglošanai - Daļēja atcelšana - Nedalāmība - Nepieņemamība)
   2014/C 45/48
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gobierno de Aragón (Spānija), Principado de Asturias (Spānija) un Junta de Castilla y León (Spānija) (pārstāvji — C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, E. Echeverría Álvarez un M. López Garrido, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A. Lo Monaco un F. Florindo Gijón)

      Persona, kas piedalās lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier, L. Flynn un C. Urraca Caviedes)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2010. gada 10. decembra Lēmumu 2010/787/ES par valsts atbalstu konkurētnespējīgu akmeņogļu raktuvju aizvēršanas atvieglošanai (JO L 336, 24. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Gobierno de Aragón (Spānija), Principado de Asturias (Spānija) un Junta de Castilla y León (Spānija) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 130, 30.4.2011.


title: Lieta C-525/09: Prasība, kas celta 2009. gada 17. decembrī — Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/21

         Prasība, kas celta 2009. gada 17. decembrī — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-525/09)
   2010/C 51/32
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Marghelis un G. Braga da Cruz)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvas 2006/21/EK par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un par grozījumiem Direktīvā 2004/35/EK (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Portugāles Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 25. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2008. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 102, 15. lpp.


title: Lieta C-219/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/19

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-219/06)
   (2006/C 165/35)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve — N. Yerell, pārstāve)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot pasākumus, kas ietver Tiesas 2004. gada 30. septembra sprieduma lietā C-481/03 (1) saistībā ar Direktīvu 2001/12/EK (2) un 2001/13/EK (3) īstenošanas pasākumu nepaziņošanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 228. panta 1. punktu;

               —

               likt Luksemburgas Lielhercogistei samaksāt Komisijai kavējuma naudu EUR 4 800 dienā apmērā par sprieduma lietā C-481/03 saistībā ar Direktīvu 201/12/EK izpildes nokavējumu, kā arī kavējuma naudu EUR 4 800 dienā apmērā par sprieduma lietā C-481/03 saistībā ar Direktīvu 201/13/EK izpildes nokavējumu, skaitot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienas līdz tā izpildes dienai;

               —

               likt Luksemburgas Lielhercogistei samaksāt Komisijai vienreizēju maksājumu, kas vienāds ar dienu skaitu, kas reizināts ar EUR 1 000dienā, kas reizināts ar pārkāpuma turpināšanas dienu skaitu no sprieduma lietā C-481/03 saistībā ar Direktīvu 2001/12/EK pasludināšanas, kā arī identisku summu saistībā ar Direktīvu 2001/13/EK un

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Neviena tiesību norma, ko Luksemburgas Lielhercogiste pieņēmusi pēc sprieduma lietā C-481/03 pasludināšanas, nav tikusi paziņota Komisijas dienestiem.

      (1)  Nav publicēts.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/12/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību (OV L 75, 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/13/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu (OV L 75, 26. lpp.).


title: Lieta T-395/06: Prasība, kas celta 2006. gada 14. decembrī — Itālija pret Komisiju

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 14. decembrī — Itālija pret Komisiju
   (Lieta T-395/06)
   (2007/C 42/56)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas — Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts, Programmas un projekti Grieķijā, Itālijā, Maltā, Nīderlandē, Ungārijā un Kiprā — 2006. gada 4. oktobra Ziņojumu Nr. 9433 par Komisijas maksājumiem, kas neatbilst pieprasītajām summām — EPPD Pjemonta (Nr. CCI 2000 IT 162 DO 007);

               —

               atcelt Eiropas Komisijas — Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts, Programmas un projekti Grieķijā, Itālijā, Maltā, Nīderlandē, Ungārijā un Kiprā — 2006. gada 14. novembra Ziņojumu Nr. 10841 par starpizdevumu apstiprināšanu un paziņošanu, un maksājumu pieprasījumu — DOCUP Venēcija Mērķis Nr. 2 2000-2006 (Nr. CCI 2000 IT 162 DO 005);

               —

               atcelt Eiropas Komisijas — Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts, Programmas un projekti Grieķijā, Itālijā, Maltā, Nīderlandē, Ungārijā un Kiprā — 2006. gada 14. novembra Ziņojumu Nr. 10853 par Komisijas maksājumiem, kas neatbilst pieprasītajām summām — POR Pulja (Nr. CCI 1999 IT 161 PO 009);

               —

               atcelt Eiropas Komisijas — Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts, Programmas un projekti Grieķijā, Itālijā, Maltā, Nīderlandē, Ungārijā un Kiprā — 2006. gada 15. novembra Ziņojumu Nr. 10929 par Komisijas maksājumiem, kas neatbilst pieprasītajām summām — EPPD Toskāna Mērķis Nr. 2 (Nr. CCI 2000 IT 162 DO 001);

               —

               atcelt Eiropas Komisijas — Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts, Programmas un projekti Grieķijā, Itālijā, Maltā, Nīderlandē, Ungārijā un Kiprā — 2006. gada 15. novembra Ziņojumu Nr. 10930 par Komisijas maksājumiem, kas neatbilst pieprasītajām summām — POR Kampanja 2000-2006 (Nr. CCI 1999 IT 161 PO 007);

               —

               atcelt Eiropas Komisijas — Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts, Programmas un projekti Grieķijā, Itālijā, Maltā, Nīderlandē, Ungārijā un Kiprā — 2006. gada 17. novembra Ziņojumu Nr. 11019 par Komisijas maksājumiem, kas neatbilst pieprasītajām summām — POR Sardīnija 2000-2006 (Nr. CCI 1999 IT 161 PO 010);

               —

               atcelt visus ar šiem paziņojumiem saistītos un tiem pamatā esošos tiesību aktus un atbilstoši tam piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-345/04 Itālijas Republika/Komisija (1).

      (1)  OV L 262, 23.10.2004., 55. lpp.


               14.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 40/15

      Folgo tingrett (Folgo apgabaltiesa) 2007. gada 24. oktobra lūgums EBTA Tiesai, sniegt konsultatīvo atzinumu lietā L'Oréal Norge AS pret Per Aarskog AS un citiem
   (Lieta E-9/07)
   (2008/C 40/06)

      Folgo tingrett (Folgo apgabaltiesa) ar 2007. gada 24. oktobra vēstuli iesniedza EBTA Tiesai lūgumu, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2007. gada 31. oktobrī, par konsultatīvo atzinumu lietā L'Oréal Norge AS pret Per Aarskog AS un citiem, par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai Padomes Direktīvas 89/104/EEK 7. panta 1. punkts jāsaprot tā, ka preču zīmes īpašniekam ir tiesības aizkavēt preču importu no trešām valstīm, kas atrodas ārpus EEZ, ja tāds imports tiek veikts bez preču zīmes īpašnieka ziņas?

               2)

               Vai Direktīvas 89/104/EEK 7. panta 1. punkts jāsaprot, ka starptautisko preču zīmes piešķirto tiesību izsmelšana ir atļauta?


title: Lieta C-453/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 29. septembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Vorarlberger Gebietskrankenkasse , Alfred Knauer / Landeshauptmann von Vorarlberg

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 29. septembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer/Landeshauptmann von Vorarlberg

   (Lieta C-453/14)
   (2014/C 462/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

   Revision sūdzības iesniedzēji: Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer

      Atbildētāja iestāde: Landeshauptmann von Vorarlberg

      Piedaloties: Rudolf Mathis

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1) 5. pants, ņemot vērā LESD 45. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka vecuma pensijas saskaņā ar arodpensiju uzkrājumu sistēmu (kura ir izveidota pēc valsts iniciatīvas un kuru nodrošina valsts, kuras mērķis ir pienācīgi nodrošināt ierastā dzīves līmeņa saglabāšanu, kura darbojas saskaņā ar kapitalizācijas principu, kura pamatā ir obligāta, tomēr tajā var būt paredzētas arī “neobligātas papildu” iemaksas, kas pārsniedz obligāto minimālo apmēru, un attiecīgi lielāki pabalsti, un kuras īstenošanas pienākumu pilda pensiju kapitāla uzkrāšanas institūcija, ko izveido vai kā pakalpojumus izmanto darba devējs, – kāda šajā gadījumā ir “otrā līmeņa” pensiju sistēma Lihtenšteinā) un vecuma pensijas saskaņā ar pensiju sistēmu, kas ir noteikta ar likumu (kura arī ir izveidota pēc valsts iniciatīvas un kuru nodrošina valsts, kuras mērķis ir pienācīgi nodrošināt ierastā dzīves līmeņa saglabāšanu, taču tā darbojas saskaņā ar paaudžu solidaritātes principu, ir obligāta un tās īstenošanas pienākumu pilda ar likumu izveidotas pensiju apdrošināšanas institūcijas, – kāda šajā gadījumā ir Austrijas pensiju sistēma), ir “līdzvērtīgas” minētās tiesību normas izpratnē?

      (1)  OV L 166, 1. lpp.


title: Lieta C-612/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. novembrī iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Sonderstrafgericht) (Bulgārija) – krimināllieta pret Kolev u. c.

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. novembrī iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Sonderstrafgericht) (Bulgārija) – krimināllieta pret Kolev u. c.
   (Lieta C-612/15)
   (2016/C 048/22)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad (Specializētā prokuratūra)

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Kolev u. c.

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai valsts likums ir saderīgs ar dalībvalsts pienākumu paredzēt efektīvu kriminālvajāšanu par muitas amatpersonu noziedzīgiem nodarījumiem, ja kriminālprocess, kas uzsākts pret muitas amatpersonām par līdzdalību noziedzīgā grupā nolūkā izdarīt kukuļošanas noziedzīgos nodarījumus dienesta pienākumu izpildes laikā (kukuļņemšanu par muitas apskates neveikšanu), kā arī par konkrētiem kukuļņemšanas gadījumiem un saņemtu kukuļu slēpšanu, saskaņā ar šo likumu tiek izbeigts, ja pastāv šādi nosacījumi un tiesa nav pārbaudījusi celtās apsūdzības pēc būtības: a) pēc apsūdzības celšanas ir pagājuši divi gadi; b) apsūdzētais ir iesniedzis pieteikumu par pirmstiesas kriminālprocesa izbeigšanu; c) tiesa ir noteikusi prokuroram triju mēnešu termiņu pirmstiesas kriminālprocesa pabeigšanai; d) šajā termiņā prokurors ir izdarījis “būtiskus procesuālos pārkāpumus” (proti, nepienācīga informēšana par papildinātu apsūdzību, tiesību piekļūt lietas materiāliem nenodrošināšana un pretrunīgs apsūdzības raksts); e) tiesa prokuroram ir noteikusi jaunu viena mēneša termiņu šo “būtisko procesuālo pārkāpumu” novēršanai; [f)] šajā termiņā prokurors nav novērsis šos “būtiskos procesuālos pārkāpumus” – turklāt par pārkāpumu izdarīšanu pirmajā triju mēnešu termiņā un to nenovēršanu otrajā viena mēneša termiņā ir atbildīgs gan prokurors (nav novērstas pretrunas apsūdzības rakstā; nav veiktas reālas darbības šo termiņu lielākajā daļā), gan aizstāvība (nav izpildīts pienākums iesaistīties informēšanā par apsūdzību, piekļuve lietas materiāliem nav nodrošināta apsūdzēto hospitalizācijas dēļ un atsaukšanās uz citiem advokātu darba pienākumiem); [g)] apsūdzētajam ir radušās subjektīvas tiesības prasīt izbeigt kriminālprocesu, jo paredzētajos termiņos nav novērsti “būtiski procesuālie pārkāpumi”?

               2.

               Ja uz šo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde, kura iepriekš minētā tiesiskā regulējuma daļa valsts tiesai nav jāpiemēro, lai garantētu Savienības tiesību efektīvu piemērošanu: 2.1) kriminālprocesa izbeigšana pēc viena mēneša termiņa beigām vai 2.2) iepriekš minēto trūkumu atzīšana par “būtiskiem procesuāliem pārkāpumiem”, vai arī 2.3) [g) punktā] minēto subjektīvo tiesību aizsardzība – ja pastāv iespēja efektīvi novērst šo pārkāpumu tiesas procesa laikā?

                           2.1.

                           Vai lēmumam nepiemērot valsts tiesību normu, kurā paredzēta kriminālprocesa izbeigšana, ir jābūt atkarīgam no tā, vai:

                                       A)

                                       prokuroram “būtiska procesuāla pārkāpuma” novēršanai tiek piešķirts papildu termiņš, kas ir tikpat garš kā termiņš, kurā viņš objektīvi nespēja to izdarīt aizstāvības radīto šķēršļu dēļ?

                                       B)

                                       tiesa A) jautājumā minētajā gadījumā konstatē, ka šie šķēršļi ir radušies “tiesību ļaunprātīgas izmantošanas” rezultātā?

                                       C)

                                       ja uz A) jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde – tiesa konstatē, ka valsts tiesībās ir sniegtas pietiekamas garantijas pirmstiesas kriminālprocesa izbeigšanai saprātīgā termiņā?

                           2.2.

                           Vai lēmums nepiemērot valsts tiesībās paredzēto iepriekš minēto trūkumu atzīšanu par “būtisku procesuālo pārkāpumu” ir saderīgs ar Savienības tiesībām, proti:

                                       A)

                                       vai ir pietiekami nodrošinātas Direktīvas 2012/13/ES (1) 6. panta 3. punktā paredzētās tiesības sniegt aizstāvībai detalizētu informāciju par apsūdzību:

                                                   -1)

                                                   ja šī informācija tiek sniegta pēc apsūdzības raksta faktiskās iesniegšanas tiesā, bet pirms tā pārbaudes tiesā, un ja agrāk, kad apsūdzības raksts vēl nebija iesniegts tiesā, aizstāvībai tika sniegta pilnīga informācija par apsūdzības būtiskajiem elementiem (tas attiecas uz apsūdzēto Hristov)?

                                                   -2)

                                                   ja uz 2.2.A)-1) jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde – ja šī informācija tiek sniegta uzreiz pēc apsūdzības raksta faktiskās iesniegšanas tiesā, bet pirms tiesa ir pārbaudījusi apsūdzības rakstu, un aizstāvībai ir sniegta daļēja informācija par apsūdzības būtiskajiem elementiem agrāk, kad apsūdzības raksts vēl nebija iesniegts tiesā, turklāt tikai daļējās informēšanas iemesls ir aizstāvības radītie šķēršļi (attiecas uz apsūdzētajiem Kolev un Kostadinov)?

                                                   -3)

                                                   ja šajā informācijā ir pretrunas attiecībā uz kukuļa pieprasījuma konkrēto izteikšanu (vispirms tiek norādīts, ka kukuli nepārprotami ir prasījis cits apsūdzētais, bet apsūdzētais Hristov ar sejas izteiksmi ir izrādījis savu neapmierinātību, kad muitas apskatei pakļautā persona piedāvāja pārāk maz naudas, savukārt pēc tam tiek minēts, ka apsūdzētais Hristov mutiski un konkrēti ir prasījis kukuli)?

                                       B)

                                       Vai pamatlietā ir pietiekami nodrošinātas Direktīvas 2012/13 7. panta 3. punktā paredzētās tiesības nodrošināt aizstāvībai piekļuvi lietas materiāliem “ne vēlāk kā tad, kad tiesā tiek iesniegti apsūdzības argumenti [apsūdzības raksts]”, ja aizstāvība varēja piekļūt lietas materiālu lielākajai daļai agrāk un tai bija dota iespēja iepazīties ar šiem materiāliem, tomēr šķēršļu dēļ (slimība, darba pienākumi) un atsaucoties uz valsts tiesībām, saskaņā ar kurām aicinājums iepazīties ar lietas materiāliem ir jāizsniedz vismaz trīs dienas agrāk, tā tomēr šo iespēju neizmantoja? Vai pēc tam, kad šķēršļi ir zuduši un aicinājuma izsniegšanai ir ievērots vismaz trīs dienu termiņš, ir jādod otra iespēja? Vai ir jāpārbauda, vai minētie šķēršļi ir radušies objektīvu iemeslu dēļ vai arī tie ir saistīti ar tiesību ļaunprātīgu izmantošanu?

                                       C)

                                       Vai Direktīvas 2012/13 6. panta 3. punktā un 7. panta 3. punktā paredzētajai likumiskajai prasībai “ne vēlāk kā tad, kad tiesā tiek iesniegti apsūdzības argumenti [apsūdzības raksts]” ir vienāda nozīme abās šajās normās? Kāda nozīme ir šai prasībai – pirms apsūdzības raksta faktiskās iesniegšanas tiesā vai ne vēlāk kā brīdī, kad tiesā tiek iesniegts apsūdzības raksts, vai arī pēc tā iesniegšanas tiesā, bet pirms tiesas pasākumiem šā apsūdzības raksta pārbaudei?

                                       D)

                                       Vai likumiskajai prasībai sniegt aizstāvībai informāciju par apsūdzību un nodrošināt piekļuvi lietas materiāliem, lai varētu garantēt “tiesību uz aizstāvību efektīvu īstenošanu” un “procesa taisnīgu norisi” atbilstoši Direktīvas 2012/13 6. panta 1. punktam un 7. panta 2. un 3. punktam, ir vienāda nozīme abās šajās normās? Vai šī prasība būtu izpildīta:

                                                   -1)

                                                   ja detalizēta informācija par apsūdzību aizstāvībai tiktu sniegta pēc apsūdzības raksta iesniegšanas tiesā, bet vēl pirms tā pārbaudes pēc būtības pasākumiem, un tiktu piešķirts pietiekams termiņš aizstāvības sagatavošanai? Agrāk informācija par apsūdzību tika sniegta nepilnīgi un daļēji.

                                                   -2)

                                                   ja aizstāvība piekļūtu visiem lietas materiāliem pēc apsūdzības raksta iesniegšanas tiesā, bet vēl pirms tā pārbaudes pēc būtības pasākumiem, un tai tiktu piešķirts pietiekams termiņš aizstāvības sagatavošanai? Agrāk aizstāvība varēja piekļūt lielākajai daļai lietas materiālu.

                                                   -3)

                                                   ja tiesa veiktu pasākumus, kas aizstāvībai garantētu, ka visiem tās paskaidrojumiem, kas tiktu iesniegti pēc iepazīšanās ar detalizētu apsūdzības rakstu un visiem lietas materiāliem, būtu tādi pati iedarbība kā tad, ja tie tiktu iesniegti prokuroram pirms apsūdzības raksta iesniegšanas tiesā?

                                       E)

                                       Vai tiktu garantēta “procesa taisnīga norise” saskaņā ar Direktīvas 2012/13 6. panta 1. un 4. punktu, kā arī “tiesību uz aizstāvību efektīva īstenošana” saskaņā ar minētās direktīvas 6. panta 1. punktu, ja tiesa nolemtu sākt tiesas procesu par galīgu apsūdzības rakstu, kurā ir pretrunas attiecībā uz kukuļa pieprasījuma izteikšanu, tomēr pēc tam prokuroram tiktu dota iespēja novērst šīs pretrunas, kā arī lietas dalībniekiem tiktu ļauts pilnā apjomā izmantot tiesības, kādas tiem būtu bijušas, ja iesniegšanas brīdī apsūdzības rakstā nebūtu šādu pretrunu?

                                       F)

                                       Vai ir pietiekami nodrošinātas Direktīvas 2013/48/ES (2) 3. panta 1. punktā nostiprinātās tiesības uz advokāta palīdzību, ja pirmstiesas kriminālprocesa laikā advokātam tika dota iespēja ierasties, lai saņemtu informāciju par pagaidu apsūdzību un pilnībā piekļūtu visiem lietas materiāliem, bet viņš neieradās darba pienākumu dēļ un atsaucoties uz valsts tiesībām, kurās aicinājuma izsniegšanai ir paredzēts vismaz trīs dienu termiņš? Vai pēc tam, kad šie pienākumi vairs nepastāv, ir jāpiešķir jauns vismaz triju dienu termiņš? Vai ir jāpārbauda, vai [ne]ierašanās iemesls ir pamatots vai arī ir notikusi tiesību ļaunprātīga izmantošana?

                                       G)

                                       Vai Direktīvas 2013/48 3. panta 1. punktā nostiprināto tiesību uz advokāta palīdzību pirmstiesas kriminālprocesā pārkāpums ietekmētu “tiesību uz aizstāvību praktisku un efektīvu īstenošanu”, ja tiesa pēc apsūdzības raksta iesniegšanas tiesā nodrošinātu advokātam pilnīgu piekļuvi galīgajam un detalizētajam apsūdzības rakstam un visiem lietas materiāliem un pēc tam veiktu pasākumus, kas advokātam garantētu, ka visiem viņa paskaidrojumiem, kas tiktu iesniegti pēc iepazīšanās ar detalizēto apsūdzības rakstu un visiem lietas materiāliem, būtu tādi pati iedarbība kā tad, ja tie tiktu iesniegti prokuroram pirms apsūdzības raksta iesniegšanas tiesā?

                           2.3.

                           Vai par labu apsūdzētajam radušās subjektīvās tiesības prasīt izbeigt kriminālprocesu (ar iepriekš minētajiem nosacījumiem) ir saderīgas ar Savienības tiesībām, lai gan pastāv iespēja, ka prokurora nenovērstais “būtiskais procesuālais pārkāpums” pilnībā tiks novērsts ar tiesas pasākumiem tiesas procesā un tādējādi apsūdzētā tiesiskā situācija galu galā būtu identiska tai, kāda tā būtu bijusi šā pārkāpuma savlaicīgas novēršanas gadījumā?

               3.

               Vai drīkst piemērot labvēlīgāku valsts tiesisko regulējumu attiecībā uz tiesībām uz lietas izskatīšanu saprātīgā termiņā, tiesībām saņemt informāciju, kā arī tiesībām uz advokāta palīdzību, ja tas saistībā ar citiem apstākļiem (1) jautājumā raksturotā procedūra) nozīmētu kriminālprocesa izbeigšanu?

               4.

               Vai Direktīvas 2013/48 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā valsts tiesai tiek atļauts pārtraukt tāda advokāta līdzdalību tiesas procesā, kas ir pārstāvējis divus apsūdzētos, viens no kuriem ir liecinājis par faktiem, kas iespaido otra apsūdzētā intereses, kurš savukārt nav sniedzis liecību?

         Ja uz šo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai tiesa garantētu tiesības uz advokāta palīdzību atbilstoši minētās direktīvas 3. panta 1. punktam, ja tā – pēc tam, kad ir atļāvusi piedalīties tiesas procesā advokātam, kurš vienlaikus ir pārstāvējis divus apsūdzētos ar pretējām interesēm, – katram apsūdzētajam ieceltu jaunus, dažādus aizstāvjus?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Direktīva 2012/13/ES par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā (OV L 142, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Direktīva 2013/48/ES par tiesībām uz advokāta palīdzību kriminālprocesā un Eiropas apcietināšanas ordera procesā, par tiesībām uz to, ka pēc brīvības atņemšanas informē trešo personu, un par tiesībām, kamēr atņemta brīvība, sazināties ar trešām personām un konsulārajām iestādēm (OV L 294, 1. lpp.).


title: Lieta F-146/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. decembrī — Marcuccio /Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/67

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. decembrī — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-146/07)
   (2008/C 64/110)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Prasība tika celta pret atbildētājas lēmumu noraidīt prasītāja lūgumu veikt vai pabeigt izmeklēšanu, kas saistīta ar to, ka 2001. gada 29. oktobrī prasītājs Eiropas Kopienas delegācijas Angolā telpās, kurās viņš bija nodarbināts kā atbildētājas ierēdnis, darba laikā nejauši nonāca saskarsmē ar nezināmas izcelsmes baltas nokrāsas pulveri, un ziņot par jebkādu informāciju, kas attiecas uz iepriekš minētā pulvera paraugu un šī parauga uzglabāšanas un pieejamības procedūrām;
   Savu argumentu pret atbildētājas atteikumu pamatojumam prasītājs norāda trīs prasības pamatus: 1) lēmumam pilnībā nav pamatojuma, tāpat tas nav loģisks, tas ir neatbilstošs, nepamatots, nesaprotams un tas ir tikai kā atruna, kā arī pamatots uz neatbilstīgu sākotnējo izmeklēšanu; 2) ir pieļauts būtisks, acīmredzams tiesību pārkāpums; 3) pārkāpts pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses un labas pārvaldības princips.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl tas ir nepieciešams, 2007. gada 23. februāra Memorandu, prot. ADMINB.2/MB/nb D(07)4623;

               —

               atcelt lēmumu, neatkarīgi no formas, kādā tas ir pieņemts, ar kuru atbildētāja noraida 2006. gada 10. oktobra lūgumu, kuru prasītājs bija iesniedzis iecēlējinstitūcijai;

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl tas ir nepieciešams, lēmumu, neatkarīgi no formas, kādā tas ir pieņemts, ar kuru tika noraidīta 2007. gada 27. aprīļa sūdzība, kuru prasītājs bija iesniedzis iecēlējinstitūcijai;

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl tas ir nepieciešams, 2007. gada 4. septembra Memorandu, prot. ADMINB.2/MB/ls D(07) 19393;

               —

               apstiprināt, ka atbildētāja nav ne veikusi, ne nepabeigusi jebkādu atbilstīgu izmeklēšanu, tostarp nav veikusi nekādus šādas izmeklēšanas sagatavošanas vai turpmākus pasākumus, lai noteiktu visus agrāk vai vēlāk notikušos apstākļus, kuri jebkādā veidā varētu būt saistīti ar to, ka 2001. gada 29. oktobrī prasītājs Eiropas Komisijas delegācijas Angolā telpās, kur viņš kā atbildētājas ierēdnis šajā laikā bija nodarbināts, darba laikā nejauši nonāca saskarsmē ar nezināmas izcelsmes baltas nokrāsas pulveri;

               —

               noteikt un atzīt, ka jebkādas izmeklēšanas neveikšana ir prettiesiska;

               —

               piespriest atbildētājai veikt vai pabeigt izmeklēšanu, veikt vairākas darbības pēc šīs izmeklēšanas, sniegt prasītājam informāciju saistībā ar 2001. gada 29. notikumu un nodrošināt prasītājam pieeju pulvera paraugam;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam summu EUR 3 000 000 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, kā atlīdzību par to daļu no zaudējumiem, kuri neatgriezeniskā veidā ir radīti, neveicot izmeklēšanu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam kā atlīdzību par tiem zaudējumiem, kuri radīsies tādēļ, ka nav veikta izmeklēšana, summu EUR 300 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, par katru dienu, sākot no rītdienas līdz dienai, kad būs veikta šī izmeklēšana un tāpat būs veikti visi tās sagatavošanas vai pēc tās veikšanas veicamie pasākumi, prasītājs būs informēts, kā arī būs atbilstīgi novietoti paziņojumi par izmeklēšanas rezultātiem delegācijas un Ārējo attiecību un Attīstības ģenerāldirektorāta telpās;

               —

               atzīt, ka atbildētājas rīcība pirms 2001. gada 29. oktobra, 2001. gada 29. oktobrī un pēc šī datuma, izņemot izmeklēšanas neveikšana, ir savā veidā saistīta ar attiecīgo notikumu;

               —

               noteikt un atzīt, ka attiecīgā rīcība bija prettiesiska;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam kā atlīdzību par tiem zaudējumiem, kuri viņam ir radušies attiecīgās rīcības rezultātā, summu EUR 5 000 000 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu;

               —

               piespriest EK [Eiropas Komisija] atlīdzināt prasītājam visus tiesāšanās izdevumus, izmaksas, kas saistītas ar tiesāšanos, tostarp tās, kuras ir saistītas ar eksperta ziņojuma sagatavošanu, kuru bija jāsagatavo, lai varētu pārbaudīt, vai pastāv visi priekšnosacījumi, lai atbildētājai liktu samaksāt visas no iepriekš minētājām naudas summām, un vispārēji, lai pārbaudītu jebkuru faktu, kuram ir jebkāda nozīme, lai varētu taisīt spriedumu šajā lietā.