title: Lieta C-99/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 7. janvārī BI iesniedza par Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 26. novembra rīkojumu lietā T-626/18 AJ BI/Eiropas Komisija

text:
               1.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 7. janvārī BI iesniedza par Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 26. novembra rīkojumu lietā T-626/18 AJ BI/Eiropas Komisija
      (Lieta C-99/19 P)
      (2019/C 220/20)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BI

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
      Eiropas Savienības Tiesa (septītā palāta) ar 2019. gada 21. maija rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda lietas dalībniecei, kurai spriedums bija nelabvēlīgs, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-123/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 18. februārī Vans, Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedumu lietā T-817/16 Vans, Inc./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               1.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 18. februārī Vans, Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedumu lietā T-817/16 Vans, Inc./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-123/19 P)
      (2019/C 220/21)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vans, Inc. (pārstāvji: M. Hirsch un M. Metzner, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Deichmann SE

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  1.

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedumu lietā T-817/16 un Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 21. septembra lēmumu lietā R 2030/2015-4 un pilnībā noraidīt iebildumus;

                  2.

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka persona, kas iestājusies lietā, bija pietiekami pamatojusi agrākās preču zīmes; it īpaši Vispārējā tiesa esot pārāk plaši interpretējusi jēdzienu “līdzvērtīgs dokuments” Regulas (EK) Nr. 2868/95 (1) 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkta (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 (2) 7. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts) izpratnē.

                  —

                  Pretēji tam, ko apgalvojusi Vispārējā tiesa, izraksts no datubāzes TMview neesot atzīstams par “līdzvērtīgu dokumentu” Īstenošanas regulas 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkta izpratnē; šis apstāklis izrietot, pirmkārt, no šīs tiesību normas skaidrā formulējuma, kurā attiecībā uz līdzvērtīgiem dokumentiem ir atsauce uz dokumenta veidu, nevis tā izcelsmi, un, otrkārt, no šīs normas jēgas.

                  —

                  Izraksts no datubāzes TMview, ņemot vērā tās iezīmes, nevarot tikt uzskatīts par pierādījumu, kas pamato iebildumus.

                  —

                  Līdz ar to iebildumi esot noraidāmi vienkārši tāpēc, ka agrākās tiesības nav tikušas pamatotas.

                  —

                  Turklāt Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka pastāv sajaukšanas iespēja starp konfliktējošajiem apzīmējumiem; it īpaši Vispārējā tiesa, lai gan tā ir konstatējusi pastāvošas atšķirības starp šiem apzīmējumiem, tomēr tās vairs neesot ņēmusi vērā, izvērtējot apzīmējumu vizuālo līdzību, bet vispārīgi un bez papildu pamatojuma esot nospriedusi, kas pastāv vidējās pakāpes vizuāla līdzība starp šiem apzīmējumiem.

         (1)  Komisijas Regula (EK) Nr. 2868/95 (1995. gada 13. decembris), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995, L 303, 1. lpp.; turpmāk tekstā — “Īstenošanas regula”).

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2018/625 (2018. gada 5. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 par Eiropas Savienības preču zīmi un atceļ Deleģēto Regulu (ES) 2017/1430 (OV 2018, L 104, 1. lpp.).


title: Lieta C-125/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 18. februārī Vans, Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedumu lietā T-848/16 Deichmann SE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               1.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 18. februārī Vans, Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedumu lietā T-848/16 Deichmann SE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-125/19 P)
      (2019/C 220/22)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vans, Inc. (pārstāvji: M. Hirsch, M. Metzner, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Deichmann SE

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedumu lietā T-848/16 un noraidīt prasību;

                  —

                  piespriest Deichmann SE atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka Deichmann bija pietiekami pamatojusi agrākās preču zīmes; tostarp Vispārējā tiesa esot pārāk plaši interpretējusi jēdzienu “līdzvērtīgs dokuments” Regulas (EK) Nr. 2868/95 (1) 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkta (tagad Deleģētās regulas (ES) 2018/625 (2) 7. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts) izpratnē.
      Pretēji tam, ko apgalvojusi Vispārējā tiesa, izraksts no datubāzes TMview neesot atzīstams par “līdzvērtīgu dokumentu” Īstenošanas regulas 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkta izpratnē; šis apstāklis izrietot, pirmkārt, no šīs tiesību normas skaidrā formulējuma, kurā attiecībā uz līdzvērtīgiem dokumentiem ir atsauce uz dokumenta veidu, nevis tā izcelsmi, un, otrkārt, no šīs normas jēgas.
      Izraksts no datubāzes TMview, ņemot vērā tās iezīmes, nevarot tikt uzskatīts par pierādījumu, kas pamato iebildumus.
      Līdz ar to iebildumi esot noraidāmi vienkārši tāpēc, ka agrākās tiesības nav tikušas pamatotas, kā to pareizi esot norādījusi Apelācijas padome.

         (1)  Komisijas Regula (EK) Nr. 2868/95 (1995. gada 13. decembris), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995, L 303, 1. lpp.; turpmāk tekstā — “Īstenošanas regula”).

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2018/625 (2018. gada 5. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 par Eiropas Savienības preču zīmi un atceļ Deleģēto Regulu (ES) 2017/1430 (OV 2018, L 104, 1. lpp.).


title: Lieta C-292/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 10. aprīlī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               1.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 10. aprīlī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Lieta C-292/19)
      (2019/C 220/24)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: PORR Építési Kft.

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai PVN direktīvas (1) 90. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir jāatļauj samazināt ar PVN apliekamo vērtību gadījumā, ja var tikt pierādīts, ka par veikto darījumu nodokļa maksātājs beigu beigās vai nu nav saņēmis atlīdzību vispār vai arī nav saņēmis daļu no tās?

                  2)

                  Vai Eiropas Savienības Tiesas judikatūra, ņemot vērā it īpaši spriedumus, kas pasludināti lietās Almos Agrárkülkereskedelmi (C-337/13), 23. punkts, Di Maura (C-246/16), 20.–29. punkts, un pēc analoģijas, T-2 (C-396/16), 31.–45. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar dalībvalstij PVN direktīvas 90. panta 1. punktā noteikto pienākumu a posteriori samazināt ar nodokli apliekamo vērtību tāda situācija, kurā pircējs nav samaksājis visu atlīdzību vai tās daļu, ir jānošķir no situācijas, kurā pārdevēja prasījuma summa vairs nav atgūstama, un līdz ar to pirmajā gadījumā dalībvalsts var izmantot 90. panta 2. punktā paredzēto atkāpi, savukārt otrajā gadījumā tās piemērošana ir izslēgta un dalībvalstij katrā ziņā ir jāatļauj a posteriori samazināt ar nodokli apliekamo vērtību?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-394/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. maijā iesniedza tribunal du travail francophone de Bruxelles (Beļģija) — PN, QO, RP, SQ, TR/Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. maijā iesniedza tribunal du travail francophone de Bruxelles (Beļģija) — PN, QO, RP, SQ, TR/Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)
      (Lieta C-394/19)
      (2019/C 246/14)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: PN, QO, RP, SQ, TR

         Atbildētājs: Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Kopienas tiesību normu pilnīgas efektivitātes un to aizsardzības princips, kā noteikts spriedumos Francovich un Brasserie du Pêcheur un Direktīvā 2004/38/EK (1), ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij gadījumā, kad ārvalstniekam sakarā ar nepareizu transponēšanu valsts tiesību aktos ir atņemtas uzturēšanās tiesības bez iepriekšējas samērīguma pārbaudes, ir pienākums tās sociālās palīdzības sistēmas ietvaros uzņemties pieteikuma iesniedzēja nemedicīnisko pamatvajadzību izmaksu segšanu, līdz tiek pieņemts lēmums par viņa uzturēšanos saskaņā ar Savienības tiesībām?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).


title: Lieta C-395/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. maijā iesniedza Tribunal d’instance de Nice (Francija) — VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. maijā iesniedza Tribunal d’instance de Nice (Francija) — VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd
      (Lieta C-395/19)
      (2019/C 246/15)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal d’instance de Nice

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: VT, WU

         Atbildētāja: easyJet Airline Co. Ltd

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Par [Regulas (EK) Nr. 261/2004] 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta piemērojamību [lidojuma] kavēšanās gadījumā

                              a)

                              Vai — ņemot vērā, ka Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris) (1) 7. pantā paredzētās tiesības uz kompensāciju iekāpšanas atteikuma vai lidojuma atcelšanas gadījumā, iedibinot attiecīgo judikatūru (Tiesas ceturtās palātas 2009. gada 19. novembra spriedums apvienotajās lietās C-402/07 un C-432/07 Sturgeon), ir tikušas attiecinātas arī uz lidojumu kavēšanos, — Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris) 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta, kas piemērojams tikai iekāpšanas atteikuma gadījumā, tekstā minētais nosacījums par pasažiera ierašanos uz reģistrāciju ir piemērojams saistībā ar kompensāciju, ko pieprasa pasažieris, kas ir cietis lidojuma kavēšanās dēļ, nevis iekāpšanas atteikuma dēļ?

                              b)

                              Ja atbilde uz 1. jautājuma a) daļu ir apstiprinoša, vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 3. panta 2. punkta a) apakšpunktā noteiktais ilgums — ne vēlāk kā 45 minūtes pirms norādītā izlidošanas laika — konkrētajā gadījumā ir jāinterpretē kā ne vēlāk kā 45 minūtes pirms kavētā lidojuma jaunā izlidošanas laika, kas norādīts uz lidostas ziņojumu dēļiem vai paziņots pasažieriem?

                  2)

                  Par “ierašanās uz reģistrāciju” fakta pierādīšanas pienākumu

                              Ja atbilde uz 1. jautājuma a) daļu ir apstiprinoša, proti, gadījumā, ja Regulas (EK) Nr. 261/2004 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir piemērojams kompensācijai, ko pieprasa pasažieris, kurš ir cietis lidojuma kavēšanās dēļ:

                                          Vai 3. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētie nosacījumi ir Regulas piemērošanas priekšnosacījumi, kuru iestāšanās ir jāpierāda patērētājam, vai arī tie ir pamats aviosabiedrības atbrīvošanai [no pienākuma izmaksāt kompensāciju], ļaujot tai uzrādīt pasažieru reģistru, lai pierādītu, ka patērētājs nav ieradies uz reģistrāciju “kā paredzēts un laikā, ko iepriekš rakstveidā (tostarp elektroniski) norādījis gaisa pārvadātājs, ceļojuma rīkotājs vai pilnvarots ceļojuma aģents, vai, ja laiks nav norādīts, ne vēlāk kā 45 minūtes pirms norādītā izlidošanas laika”, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris) 3. panta 2. punkta a) apakšpunktā, ņemot vērā tehnoloģiju attīstību, kas ļauj tagad izdot digitālās iekāpšanas kartes elektroniski, kā arī to, ka uz papīra iekāpšanas kartēm vairs netiek likts laika zīmogs, ka līdz ar to nav pienākuma fiziski ierasties pie reģistrācijas letes un ka vienīgi aviosabiedrību rīcībā ir visa informācija par pasažieru reģistrāciju līdz pat reģistrācijas slēgšanai?

                              Ja atbilde uz 1. jautājuma a) daļu ir apstiprinoša, proti, gadījumā, ja Regulas (EK) Nr. 261/2004 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir piemērojams kompensācijai, ko pieprasa pasažieris, kurš ir cietis lidojuma kavēšanās dēļ:

                                          Vai pienākums pierādīt pasažiera, kam ir prasītāja statuss tiesā, faktisku ierašanos uz reģistrāciju “kā paredzēts un laikā, ko iepriekš rakstveidā (tostarp elektroniski) norādījis gaisa pārvadātājs, ceļojuma rīkotājs vai pilnvarots ceļojuma aģents, vai, ja laiks nav norādīts, ne vēlāk kā 45 minūtes pirms norādītā izlidošanas laika”, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris) 3. panta 2. punkta a) apakšpunktā, gulstas tikai uz pasažieri, ņemot vērā tehnoloģiju attīstību, kas ļauj tagad izdot digitālās iekāpšanas kartes elektroniski, kā arī to, ka uz papīra iekāpšanas kartēm vairs netiek likts laika zīmogs, ka līdz ar to nav pienākuma fiziski ierasties pie reģistrācijas letes un ka vienīgi aviosabiedrību rīcībā ir visa informācija par pasažieru reģistrāciju līdz pat reģistrācijas slēgšanai?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-413/19: Prasība, kas celta 2019. gada 24. maijā — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/16

      Prasība, kas celta 2019. gada 24. maijā — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
      (Lieta C-413/19)
      (2019/C 246/16)
      Tiesvedības valoda — slovēņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Kocjan un K. Talabér-Ritz)

         Atbildētāja: Slovēnijas Republika

         Prasītājas prasījumi

      Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  konstatēt, ka, pienākumu pierādīt energoefektivitāti attiecinot tikai uz ēkām, kas ir valsts iestāžu īpašumā vai lietojumā, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumu, kas tai ir noteikts ar Direktīvas par ēku energoefektivitāti (1) 13. panta 2. punktu;

                  —

                  piespriest Slovēnijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Atbilstoši Direktīvas (ES) 2010/31/ES 13. panta 2. punktam dalībvalstīm ir jānosaka pienākums, saskaņā ar kuru ēkās, attiecībā uz kurām ir ticis izdots energoefektivitātes sertifikāts saskaņā ar 12. panta 1. punktu un kuru kopējo izmantojamo platību, kas pārsniedz 500 m2, bieži apmeklē sabiedrība, energoefektivitātes sertifikāts ir jānovieto sabiedrībai skaidri redzamā vietā. Tā kā Slovēnijas Republika šādu pienākumu ir noteikusi tikai attiecībā uz ēkām, kas ir valsts iestāžu īpašumā vai ko izmanto šādas iestādes, Komisija nolēma iesniegt prasību Tiesā.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/31/ES (2010. gada 19. maijs) par ēku energoefektivitāti (OV 2010 L 153, 13. lpp.).


title: Lieta T-366/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 27. septembra rīkojums – Gaki/Eiropols Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus — Formas prasību neievērošana — Prasības izdot rīkojumu — Acīmredzama nepieņemamība — Acīmredzama kompetences neesamība — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/35

         Vispārējās tiesas 2017. gada 27. septembra rīkojums – Gaki/Eiropols
   (Lieta T-366/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Formas prasību neievērošana - Prasības izdot rīkojumu - Acīmredzama nepieņemamība - Acīmredzama kompetences neesamība - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2017/C 402/46)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anastasia-Soultana Gaki (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji A. Heinen, vēlāk G. Keisers, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropols) (pārstāvji – D. Neumann un S. Ryder, pārstāvji, kuriem palīdz R. van der Hout un P. Lux, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas, pirmkārt, pamatota ar LESD 263. pantu, ar mērķi būtībā uzdot Eiropolam veikt noteiktas darbības un atcelt Eiropola Apvienotās uzraudzības iestādes 2016. gada 4. maija lēmumu par prasītājas sūdzību un, otrkārt, kas pamatota ar LESD 268. pantu, ar mērķi panākt prasītājai apgalvoti radīto zaudējumu atlīdzināšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Anastasia-Soultana Gaki atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 402, 31.10.2016.


title: Lieta T-651/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. septembrī – Sata/EUIPO – Zhejiang Auarita Pneumatic Tools (Krāsošanas pulverizators)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/46

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. septembrī – Sata/EUIPO – Zhejiang Auarita Pneumatic Tools (Krāsošanas pulverizators)
   (Lieta T-651/17)
   (2017/C 402/61)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Vācija) (pārstāvis – K. Manhaeve, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zhejiang Auarita Pneumatic Tools Co. Ltd (Zhejiang, Ķīna)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs “krāsošanas pulverizatoram” – Kopienas dizainparaugs Nr. 1259626-0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 12. jūlija lēmums lietā R 914/2016-3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un – attiecīgā gadījumā – Zhejiang Auarita Pneumatic Tools Co. Ltd solidāri atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta, 60. panta 1. punkta, 62. un 64. panta pārkāpums.


title: Lieta T-184/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. oktobra spriedums – NRJ Group/EUIPO – Sky International (“SKY ENERGY”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SKY ENERGY” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NRJ” — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/24

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. oktobra spriedums – NRJ Group/EUIPO – Sky International (“SKY ENERGY”)
   (Lieta T-184/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SKY ENERGY” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NRJ” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2017/C 402/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NRJ Group (Boileau, Francija) (pārstāvis – M. Antoine-Lalance, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – H. O’Neill)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sky International AG (Cūga [Zug], Šveice) (pārstāvis – J. Barry, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 5. februāra lēmumu lietā R 3137/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp NRJ Group un Sky International

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               NRJ Group atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 232, 27.6.2016.


title: Lieta T-841/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra rīkojums – Alex/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Pilsētu attīstības projekta finansējums — Sūdzība — Iepriekšējās izmeklēšanas procedūra — Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība — Prasība, kurā apstrīdēta Komisijas lēmuma pamatotība — Individuāla skāruma neesamība — Nepieņemamība

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/36

         Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra rīkojums – Alex/Komisija
   (Lieta T-841/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Pilsētu attīstības projekta finansējums - Sūdzība - Iepriekšējās izmeklēšanas procedūra - Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Prasība, kurā apstrīdēta Komisijas lēmuma pamatotība - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
   (2017/C 402/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alex SCI (Bayonne, Francija) (pārstāvis – J. Fouchet, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Herrmann un C. Georgieva-Kecsmar)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, ar mērķi atcelt Komisijas lēmumu par sūdzības noraidīšanu saistībā ar apgalvoti nelikumīgu valsts atbalstu, ko Francijas Republika piešķīrusi Côte-Basque-Adour aglomerācijas kopienai projektam Technocité (SA.44409)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               par Francijas Republikas pieteikumu par iestāšanos lietā vairs nav jālemj;

               3)

               Alex SCI sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Francijas Republika savus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā radušos tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta C-541/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. septembrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/Amar Omar

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. septembrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/Amar Omar

   (Lieta C-541/17)
   (2017/C 402/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Atbildētājs: Amar Omar

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Savienības tiesībām dalībvalstij (šajā gadījumā – Vācijai) tiek liegts, īstenojot Direktīvas 2013/32/ES (1) 33. panta 2. punkta a) apakšpunktā vai attiecīgi – Direktīvas 2005/85/EK (2) 25. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētajā iepriekšējā regulējumā noteiktās pilnvaras, noraidīt kā nepieņemamu starptautiskās aizsardzības pieteikumu bēgļa statusa atzīšanas citā dalībvalstī (šajā gadījumā – Bulgārija) dēļ, ja starptautiskās aizsardzības apstākļi, proti, atzītu bēgļu dzīves apstākļi citā dalībvalstī, kurā pieteicējam jau ir piešķirta starptautiskā aizsardzība (šajā gadījumā – Bulgārija),

                           a)

                           neatbilst Direktīvas 2011/95/ES (3) 20. un nākamo pantu prasībām un/vai

                           b)

                           pārkāpj Pamattiesību hartas 4. pantu vai ECPAK 3. pantu?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: vai tas ir piemērojams arī tad, ja

                           a)

                           atzītiem bēgļiem dalībvalstī, kurā tie ir tikuši atzīti par bēgļiem (šajā gadījumā – Bulgārija), netiek piešķirti eksistences nodrošināšanas pabalsti, vai to apmērs, salīdzinot ar citām dalībvalstīm, ir būtiski ierobežots, tomēr attieksme pret tiem šajā ziņā ir tāda pati kā pret šīs dalībvalsts valstspiederīgajiem?

                           b)

                           atzīti bēgļi dzīves apstākļu ziņā gan formāli tiesiski ir pielīdzināti pašas dalībvalsts valstspiederīgajiem, tomēr viņu piekļuve ar to saistītiem pabalstiem faktiski ir apgrūtināta, un trūkst atbilstoša mēroga un attiecīgā personu loka īpašām vajadzībām piemērotas integrācijas programmas, lai nodrošinātu faktisku pielīdzināšanu dalībvalsts valstspiederīgajiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai, OV 2013, L 180, 60. lpp.

      (2)  Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīva 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu, OV 2005, L 326, 13. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/95/ES par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu, 2011, L 337, 9. lpp.


title: Lieta C-567/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 5. oktobra spriedums (Vilniaus apygardos teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “LitSpecMet”/UAB Vilniaus lokomotyvų remonto depas Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumi — Direktīva 2004/18/EK — 1. panta 9. punkts — “Līgumslēdzējas iestādes” jēdziens — Sabiedrība, kuras kapitāls pieder līgumslēdzējai iestādei — Grupas iekšējie darījumi

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 5. oktobra spriedums (Vilniaus apygardos teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “LitSpecMet”/UAB Vilniaus lokomotyvų remonto depas

   (Lieta C-567/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumi - Direktīva 2004/18/EK - 1. panta 9. punkts - “Līgumslēdzējas iestādes” jēdziens - Sabiedrība, kuras kapitāls pieder līgumslēdzējai iestādei - Grupas iekšējie darījumi)
   (2017/C 402/02)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Vilniaus apygardos teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: UAB “LitSpecMet”

      Atbildētāja: UAB Vilniaus lokomotyvų remonto depas

      Piedaloties: “Plienmetas” UAB

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, kas grozīta ar Komisijas 2011. gada 30. novembra Regulu (ES) Nr. 1251/2011, 1. panta 9. punkta otrā daļa ir interpretējama tādējādi, ka sabiedrība, kas, pirmkārt, pilnībā pieder līgumslēdzējai iestādei, kuras uzņēmējdarbības mērķis ir apmierināt vispārējas vajadzības, un kas, otrkārt, veic gan darījumus šīs līgumslēdzējas iestādes labā, gan darījumus konkurences tirgū, ir jākvalificē kā “publisko tiesību subjekts” šīs tiesību normas izpratnē, ciktāl šīs sabiedrības darbība ir vajadzīga, lai minētā līgumslēdzēja iestāde varētu veikt savu darbību, un ciktāl, lai apmierinātu vispārējas vajadzības, minētā sabiedrība rīkojas atkarībā no apsvērumiem, kas nav saimnieciska rakstura apsvērumi, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Šajā ziņā nav nozīmes tam, ka iekšējo darījumu vērtība nākotnē varētu būt mazāka par 90 % vai nebūtiska daļa no sabiedrības kopējā apgrozījuma.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta C-544/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 19. jūlija rīkojumu lietā T-812/14 BPC Lux 2 Sàrl u.c./Eiropas Komisija 2017. gada 18. septembrī iesniedza BPC Lux 2 Sàrl u.c.

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 19. jūlija rīkojumu lietā T-812/14 BPC Lux 2 Sàrl u.c./Eiropas Komisija 2017. gada 18. septembrī iesniedza BPC Lux 2 Sàrl u.c.
   (Lieta C-544/17 P)
   (2017/C 402/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: BPC Lux 2 Sàrl u.c. (pārstāvji – K. Bacon, QC, B. Woogar, Barristers, J. Webber un M. Steenson, Solicitors)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija un Portugāles Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai tās izskatīšanai pēc būtības un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas 2017. gada 19. jūlija rīkojumu lietā T-812/14 BPC Lux 2 Sàrl/Eiropas Komisija (EU:T:2017:560) (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais rīkojums”), ar kuru Vispārējā tiesa kā nepieņemamu noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību atcelt Komisijas Lēmumu C(2014) 5682 par valsts atbalstu SA.39250 Banco Espírito Santo noregulējums (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
   Pārsūdzētajā rīkojumā Vispārējā tiesa pēc savas ierosmes atzina, ka apelācijas sūdzības iesniedzējiem nav intereses celt prasību par tiesību akta atcelšanu un ka tādējādi to prasības pieteikums ir nepieņemams. Apelācijas sūdzības iesniedzēji savu apelācijas sūdzību Tiesā pamato tikai ar vienu pamatu, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un/vai acīmredzami ir sagrozījusi tajā iesniegtos pierādījumus.
   Konkrēti, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka apstrīdētā lēmuma atcelšana nekādā veidā nevarēja ietekmēt valsts tiesās notiekošās tiesvedības, jo tās bija saistītas ar valsts tiesību jautājumiem, bet šī tiesvedība ir saistīta ar ES tiesību jautājumiem. Faktiski, kā tas ir izklāstīts turpmāk, apelācijas sūdzības iesniedzēji bija iesnieguši sava portugāļu advokāta sniegtos pierādījumus – ko neapstrīdēja ne Komisija, ne Portugāles Republika –, ka apstrīdētā lēmuma atcelšana būtiski palielinātu labvēlīga iznākuma iespējamību to ierosinātajās pārsūdzības tiesvedībās valsts tiesās, kas ļautu tiem panākt, ka tiek atcelta Banco Espírito Santo (BES) rezolūcija, vai arī pieprasīt zaudējumu atlīdzību. Izdarot pretēju secinājumu un tādējādi neatzīstot Portugāles tiesām iespēju izskatīt jautājumu pašām, Vispārējā tiesa Portugāles tiesu vērtējumu nepieļaujami aizstāja ar savu valsts tiesību interpretācijas vērtējumu un/vai acīmredzami sagrozīja tajā iesniegtos pierādījumus.


title: Lieta T-211/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 29. septembra rīkojums – Amplexor Luxembourg/Komisija Pagaidu noregulējums — Publiski pakalpojumu līgumi — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/36

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 29. septembra rīkojums – Amplexor Luxembourg/Komisija
   (Lieta T-211/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Publiski pakalpojumu līgumi - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 402/48)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Amplexor Luxembourg Sàrl (Bertrange, Luksemburga) (pārstāvis – J.-F. Steichen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Estrada de Solà un O. Verheecke)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts noteikt pagaidu pasākumus, pirmkārt, par Eiropas Savienības Publikāciju biroja (OP) 2017. gada 13. februāra lēmuma piemērošanas apturēšanu publiskajā iepirkumā Nr. 10651, ciktāl OP pirmajā vietā ir ierindojis Jouve un Skrivanek konsorcija piedāvājumu, un, otrkārt, par OP un šī konsorcija noslēgtā pamatlīguma apturēšanu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-281/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedums – Solelec u.c./Parlaments Publiski būvdarbu līgumi — Iepirkuma procedūra — Elektrības darbi (augstsprieguma strāva) Parlamenta Konrad Adenauer ēkas Luksemburgā paplašināšanas un renovācijas projekta ietvaros — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Atlases kritēriji — Tehniskās un profesionālās iespējas — Piešķiršanas kritēriji — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums — Iepirkuma līguma vērtība

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedums – Solelec u.c./Parlaments
   (Lieta T-281/16) (1)

   (Publiski būvdarbu līgumi - Iepirkuma procedūra - Elektrības darbi (augstsprieguma strāva) Parlamenta Konrad Adenauer ēkas Luksemburgā paplašināšanas un renovācijas projekta ietvaros - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Atlases kritēriji - Tehniskās un profesionālās iespējas - Piešķiršanas kritēriji - Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums - Iepirkuma līguma vērtība)
   (2017/C 402/32)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Solelec SA (Esch-sur-Alzette, Luksemburga), Mannelli & Associés SA (Bertrange, Luksemburga), Paul Wagner et fils SA (Luksemburga, Luksemburga) un Socom SA (Foetz, Luksemburga) (pārstāvis – S. Marx, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Mraz un L. Chrétien)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Parlamenta 2016. gada 27. maija lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāju piedāvājums par līguma daļu Nr. 75 publiskajā iepirkumā INLO-D-UPIL-T-15-AO6 “Elektroenerģija – augstsprieguma strāva” saistībā ar Konrad Adenauer ēkas Luksemburgā (Luksemburga) paplašināšanas un atjaunošanas projektu un, otrkārt, atcelt lēmumu par šīs daļas piešķiršanu citam pretendentam.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Solelec SA, Mannelli & Associés SA, Paul Wagner et fils SA un Socom SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 260, 18.7.2016.


title: Lieta T-656/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. septembrī – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (“Dr. Jacob’s essentials”)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/48

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. septembrī – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (“Dr. Jacob’s essentials”)
   (Lieta T-656/17)
   (2017/C 402/63)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugāle) (pārstāvis – A. De Sampaio, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Ludwig Manfred Jacob (Heidesheim, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Dr. Jacob’s essentials”, oranžā, dzeltenā krāsā un zaļās krāsas toņos – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 742 903

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 11. jūlija lēmums lietā R 2067/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otram procesa dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas C-24/16 un C-25/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 27. septembra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nintendo Co. Ltd/BigBen Interactive GmbH, BigBen Interactive SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Intelektuālais īpašums — Regula (EK) Nr. 6/2002 — 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 79. panta 1. punkts, kā arī 82., 83., 88. un 89. pants — Prasība attiecībā uz pārkāpumu — Ar Kopienas dizainparaugu piešķirto tiesību ierobežojumi — Jēdziens “citēšana” — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 6. panta 1. punkts — Jurisdikcija attiecībā uz līdzatbildētāju, kura domicils atrodas ārpus tiesas atrašanās vietas dalībvalsts — Kopienas dizainparaugu tiesu jurisdikcijas teritoriālais tvērums — Regula (EK) Nr. 864/2007 — 8. panta 2. punkts — Prasījumiem izdot rīkojumus attiecībā uz sankcijām un citiem pasākumiem piemērojamais likums

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/3

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 27. septembra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nintendo Co. Ltd/BigBen Interactive GmbH, BigBen Interactive SA

   (Apvienotās lietas C-24/16 un C-25/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais īpašums - Regula (EK) Nr. 6/2002 - 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 79. panta 1. punkts, kā arī 82., 83., 88. un 89. pants - Prasība attiecībā uz pārkāpumu - Ar Kopienas dizainparaugu piešķirto tiesību ierobežojumi - Jēdziens “citēšana” - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 6. panta 1. punkts - Jurisdikcija attiecībā uz līdzatbildētāju, kura domicils atrodas ārpus tiesas atrašanās vietas dalībvalsts - Kopienas dizainparaugu tiesu jurisdikcijas teritoriālais tvērums - Regula (EK) Nr. 864/2007 - 8. panta 2. punkts - Prasījumiem izdot rīkojumus attiecībā uz sankcijām un citiem pasākumiem piemērojamais likums)
   (2017/C 402/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Nintendo Co. Ltd

      Atbildētāja: BigBen Interactive GmbH, BigBen Interactive SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2001. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem, lasot to kopsakarā ar Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 6. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi pastāv pamatlietā, kad Kopienas dizainparaugu tiesas, kas izskata prasību par pārkāpumu, starptautiskā jurisdikcija saistībā ar pirmo atbildētāju ir balstīta uz Regulas Nr. 6/2002 82. panta 1. punktu, bet saistībā ar otro atbildētāju, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī, – uz šī 6. panta 1. punktu, lasot to kopsakarā ar Regulas Nr. 6/2002 79. panta 1. punktu, jo šis otrais atbildētājs ražo un piegādā pirmajam atbildētājam preces, ko pēdējais minētais pārdod, šī tiesa pēc prasītāja lūguma var izdot rīkojumus attiecībā uz otro atbildētāju par Regulas Nr. 6/2002 89. panta 1. punktā un 88. panta 2. punktā paredzētajiem pasākumiem, kuri attiecas arī uz šī otrā atbildētāja rīcību, kas nav saistīta ar minēto piegāžu ķēdi un kuras apjoms skar visu Savienības teritoriju;

               2)

               Regulas Nr. 6/2002 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešā persona, kas, nesaņemot ar Kopienas dizainparaugu piešķirto tiesību īpašnieka piekrišanu, tostarp ar savas tīmekļa vietnes starpniecību, izmanto šādiem dizainparaugiem atbilstošus preču attēlus, likumīgi tirgojot preces, kuras ir paredzēts izmantot kā tiesību, kas ir piešķirtas ar Kopienas dizainparaugiem, īpašniekam piederošu konkrētu preču piederumus, lai paskaidrotu vai ilustrētu šādi tirgojamo preču un minēto tiesību īpašnieka konkrēto preču kopīgu izmantošanu, veic reproducēšanas darbību “citēšanas” nolūkā minētā 20. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē un šāda darbība atbilstoši šai tiesību normai ir atļauta tiktāl, ciktāl ir ievēroti tajā paredzētie kumulatīvie nosacījumi, un tas ir jāpārbauda valsts tiesai;

               3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 864/2007 par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (“Roma II”), 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “valsts, kurā izdarīts pārkāpums” šīs tiesību normas izpratnē norāda uz tās vietas valsti, kurā ir iestājies notikums, kas rada kaitējumu. Apstākļos, kad vienam atbildētājam tiek piedēvētas dažādas pārkāpuma darbības, kuras ir veiktas dažādās dalībvalstīs, – lai identificētu notikumu, kas rada kaitējumu, ir nevis jāatsaucas uz katru iespējamā pārkāpuma darbību, bet ir visaptveroši jānovērtē minētā atbildētāja rīcība, lai noteiktu vietu, kurā ir veikta sākotnējā pārkāpuma darbība, kas ir rīcības, pret kuru tiek izvirzīti iebildumu, pamatā, vai kurā pastāv šādas darbības veikšanas risks.

      (1)  OV C 145, 25.4.2016.


title: Lieta T-244/17 R II: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 19. septembra rīkojums – António Conde & Companhía/Komisija Pagaidu pasākumi — Zvejas kuģis — Ziemeļrietumu Atlantijas zvejniecības organizācija — Pieņemamība — Jauni fakti — Apstākļu maiņa — Pieteikums par pagaidu noregulējumu — Intereses neesamība

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/37

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 19. septembra rīkojums – António Conde & Companhía/Komisija
   (Lieta T-244/17 R II)
   (Pagaidu pasākumi - Zvejas kuģis - Ziemeļrietumu Atlantijas zvejniecības organizācija - Pieņemamība - Jauni fakti - Apstākļu maiņa - Pieteikums par pagaidu noregulējumu - Intereses neesamība)
   (2017/C 402/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: António Conde & Companhía, SA (Gafanha de Nazaré, Portugāle) (pārstāvis – J. R. García-Gallardo Gil-Fournier, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouquet, A. Lewis un F. Moro)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir celta, pamatojoties uz LESD 278. un 279. pantu, ar kuru tiek lūgts noteikt pagaidu pasākumus, kuru mērķis, pirmkārt, ir uzlikt Eiropas Komisijai pienākumu atturēties no spiediena izdarīšanas uz Portugāles Republiku attiecībā uz zvejas kuģa Calvão izslēgšanu no to kuģu saraksta, kas kuģo zem Portugāles karoga, kuriem atļauts zvejot NAFO pārvaldības apgabalā un, otrkārt, paziņot dokumentus, kas saistīti ar informācijas apmaiņu starp Eiropas Komisiju un Portugāles pārstāvjiem saistībā ar prasītājas zvejas kuģu izslēgšanu no NAFO pārvaldības apgabala.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-316/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 12. oktobra spriedums – Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (“SDC-554S”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SDC-554S” reģistrācijas pieteikums — Agrāka nereģistrēta valsts vārdiska preču zīme “SDC-554S” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts) — Pierādījumi par valsts tiesību saturu — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta d) apakšpunkts (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts) — Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē — Apelācijas padomes rīcības brīvība — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkts)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 12. oktobra spriedums – Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (“SDC-554S”)
   (Lieta T-316/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SDC-554S” reģistrācijas pieteikums - Agrāka nereģistrēta valsts vārdiska preču zīme “SDC-554S” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Pierādījumi par valsts tiesību saturu - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta d) apakšpunkts (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts) - Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē - Apelācijas padomes rīcības brīvība - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkts))
   (2017/C 402/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Moravia Consulting spol. s r. o. (Brno, Čehijas Republika) (pārstāvis – M. Kyjovský, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Citizen Systems Europe GmbH (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji – C. von Donat, J. Lipinsky, J. Hagenberg, T. Hollerbach un C. Nitschke, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 1. aprīļa lēmumu lietā R 1575/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Moravia Consulting un Citizen Systems Europe

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Moravia Consulting spol. s r. o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 8.8.2016.


title: Lieta T-579/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2017. gada 26. septembra rīkojums – Wall Street Systems UK/ECB Pagaidu noregulējums — Publiski pakalpojumu līgumi — Iepirkuma procedūra — Likvīdu līdzekļu pārvaldes sistēmas piegāde — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/37

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2017. gada 26. septembra rīkojums – Wall Street Systems UK/ECB
   (Lieta T-579/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Likvīdu līdzekļu pārvaldes sistēmas piegāde - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 402/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wall Street Systems UK Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – A. Csaki, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji – C. Kroppenstedt un I. Köpfer, pārstāvji, un U. Soltész un A. Neun, advokāti)

      Priekšmets

   Pieteikums atbilstoši LESD 278. un 279. pantam par lēmuma noraidīt prasītājas saistībā ar iepirkuma procedūru 2016/S 093-165651 celto prasību piemērošanas apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atcelt 2017. gada 29. augusta rīkojumu lietā T-579/17 R;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-554/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. septembrī iesniedza Svea hovrätt (Zviedrija) – Rebecka Jonsson/Société du Journal L’Est Républicain

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. septembrī iesniedza Svea hovrätt (Zviedrija) – Rebecka Jonsson/Société du Journal L’Est Républicain

   (Lieta C-554/17)
   (2017/C 402/18)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Svea hovrätt

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Rebecka Jonsson

      Atbildētāja: Société du Journal L’Est Républicain

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 861/2007 (1), ar ko izveido Eiropas procedūru maza apmēra prasībām, 16. pantu netiek pieļauts piemērot valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru tiesāšanās izdevumi lietas dalībnieku starpā tiek noteikti vienādi vai pielāgoti atkarībā no tā, vai tiem spriedums ir labvēlīgs vai nelabvēlīgs, ja lietā ir vairāki prasītāji vai ja prasība tiek apmierināta daļēji?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kā būtu jāinterpretē Regulas 16. pantā ietvertais jēdziens “zaudējusī puse”?

      (1)  OV 2007, L 199, 1. lpp.


title: Lieta C-73/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 27. septembra spriedums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Peter Puškár/Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Kriminálny úrad finančnej správy Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 7., 8. un 47. pants — Direktīva 95/46/EK — 1., 7. un 13. pants — Personas datu apstrāde — LES 4. panta 3. punkts — Saraksta ar personas datiem izveidošana — Mērķis — Nodokļa iekasēšana — Krāpšanas apkarošana nodokļu jomā — Pārbaude tiesā — Pamatbrīvību un pamattiesību aizsardzība — Iespējas celt prasību tiesā pakļaušana nosacījumam par iepriekšēju administratīvu sūdzību — Šī saraksta kā pierādījuma pieļaujamība — Personas datu apstrādes likumības nosacījumi — Sabiedrības interesēs realizējama datu apstrādātāja uzdevuma izpilde

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/4

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 27. septembra spriedums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Peter Puškár/Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Kriminálny úrad finančnej správy

   (Lieta C-73/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 7., 8. un 47. pants - Direktīva 95/46/EK - 1., 7. un 13. pants - Personas datu apstrāde - LES 4. panta 3. punkts - Saraksta ar personas datiem izveidošana - Mērķis - Nodokļa iekasēšana - Krāpšanas apkarošana nodokļu jomā - Pārbaude tiesā - Pamatbrīvību un pamattiesību aizsardzība - Iespējas celt prasību tiesā pakļaušana nosacījumam par iepriekšēju administratīvu sūdzību - Šī saraksta kā pierādījuma pieļaujamība - Personas datu apstrādes likumības nosacījumi - Sabiedrības interesēs realizējama datu apstrādātāja uzdevuma izpilde)
   (2017/C 402/04)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Peter Puškár

      Atbildētāja: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Kriminálny úrad finančnej správy

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru tādas personas prasības tiesā, kura apgalvo, ka ir pārkāptas tās ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti garantētās tiesības uz personas datu aizsardzību, īstenošana ir pakļauta nosacījumam par pieejamo administratīvās tiesiskās aizsardzības līdzekļu iepriekšēju izsmelšanu, ar nosacījumu, ka šo aizsardzības līdzekļu izmantošanas konkrētā kārtība nesamērīgi neietekmē šajā tiesību normā paredzētās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. It īpaši svarīgi ir, lai pieejamo administratīvās tiesiskās aizsardzības līdzekļu iepriekšēja izsmelšana neradītu būtisku aizkavēšanos attiecībā uz prasības tiesā celšanu, lai tā aptur attiecīgo tiesību noilgumu un lai tā nerada pārmērīgas izmaksas;

               2)

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj to, ka valsts tiesa noraida kā ar Direktīvu 95/46 piešķirtās personas datu aizsardzības pārkāpuma pierādījumu tādu sarakstu kā strīdīgais saraksts, kuru iesniegusi attiecīgā persona un kurš ietver tās personas datus, gadījumā, ja šī persona šo sarakstu ir ieguvusi bez likumā prasītās šo datu apstrādātāja piekrišanas, izņemot, ja šāda noraidīšana ir paredzēta valsts tiesību aktos un ar to tiek vienlaicīgi ievērota tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā būtība un samērīguma princips;

               3)

               Direktīvas 95/46 7. panta e) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz personas datu apstrādi, kuru dalībvalsts iestādes veic nodokļu administrēšanas nolūkos un lai cīnītos pret krāpšanu nodokļu jomā, un kas tiek veikta, izveidojot tādu personu sarakstu kā pamatlietā, bez attiecīgo personu piekrišanas, ar nosacījumu, pirmkārt, ka šīm iestādēm ar valsts tiesību aktiem ir uzticēti sabiedrības interesēs realizējami uzdevumi šīs tiesību normas izpratnē, ka šī saraksta izveidošana un attiecīgo personu vārdu iekļaušana tajā ir patiešām piemērota un nepieciešama izvirzīto mērķu sasniegšanai un ka pastāv pietiekamas norādes, lai prezumētu, ka attiecīgās personas šajā sarakstā ir iekļautas pamatoti, un, otrkārt, ka ir izpildīti visi Direktīvā 95/46 paredzētie personas datu apstrādes likumīguma nosacījumi.

      (1)  OV C 165, 10.5.2016.


title: Lieta T-317/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 12. oktobra spriedums – Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (“SDC-888TII RU”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SDC-888TII RU” reģistrācijas pieteikums — Agrāka nereģistrēta valsts vārdiska preču zīme “SDC-888TII RU” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts) — Pierādījumi, kas pierāda valsts tiesību saturu — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta d) apakšpunkts (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts) — Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē — Apelācijas padomes rīcības brīvība — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkts)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 12. oktobra spriedums – Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (“SDC-888TII RU”)
   (Lieta T-317/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SDC-888TII RU” reģistrācijas pieteikums - Agrāka nereģistrēta valsts vārdiska preču zīme “SDC-888TII RU” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Pierādījumi, kas pierāda valsts tiesību saturu - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta d) apakšpunkts (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts) - Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē - Apelācijas padomes rīcības brīvība - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkts))
   (2017/C 402/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Moravia Consulting spol. s r. o. (Brno, Čehijas Republika) (pārstāvis – M. Kyjovský, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Citizen Systems Europe GmbH (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji – C. von Donat, J. Lipinsky, J. Hagenberg, T. Hollerbach un C. Nitschke, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 1. aprīļa lēmumu lietā R 1566/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Moravia Consulting un Citizen Systems Europe

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Moravia Consulting spol. s r. o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 8.8.2016.


title: Lieta T-156/17: Prasība, kas celta 2017. gada 11. septembrī – L/Parlaments

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 11. septembrī – L/Parlaments
   (Lieta T-156/17)
   (2017/C 402/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: L (pārstāvis – I. Coutant Peyre, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu par prasītāja atlaišanu, kas pieņemts 2016. gada 24. jūnijā un saņemts 2016. gada 25. jūlijā;

               —

               piespriest Parlamentam samaksāt kompensāciju par nemateriālo kaitējumu EUR 100 000 apmērā, un

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti trauksmes cēlēju aizsardzības principi, kas ir noteikti Civildienesta noteikumu 22.a un 22.b pantā, Iekšējo noteikumu 6. panta 1. punktā, kā arī attiecīgās Savienības intereses.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pamatojuma nenorādīšana.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots rūpības pienākuma pārkāpums.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvota Parlamenta atbildes nesniegšana uz prasītāja palīdzības lūgumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 24. pantu, tiesību uz aizstāvību pārkāpums un tiesību uz samierināšanu pārkāpums.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots tiesību piekļūt pret prasītāju noformētajiem dokumentiem pārkāpums.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvota ļaunprātīga atlaišana.


title: Lieta C-555/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. septembrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – 2M-Locatel A/S/Skatteministeriet

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. septembrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – 2M-Locatel A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-555/17)
   (2017/C 402/19)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: 2M-Locatel A/S

      Atbildētājs: Skatteministeriet

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kombinētā nomenklatūra kopējā muitas tarifā, kā izklāstīts Komisijas 2006. gada 17. oktobra Regulas (EK) Nr. 1549/2006 (1), ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 (2) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, I pielikumā

               i)

               apakšnodaļa “---Videoskaņotāji” pozīcijā 8528,

               ii)

               apakšpozīcijā 8528 71 13 un

               iii)

               apakšpozīcijā 8528 71 90

         jāinterpretē tādējādi, ka prece, kas atbilst preces aprakstam apakšpozīcijā 8528 71 13 un var uztvert, dekodēt un apstrādāt tiešraides televīzijas signālus, ko pārraida, izmantojot interneta tehnoloģijas, taču nevar uztvert, dekodēt un apstrādāt tiešraides televīzijas signālus, ko pārraida, izmantojot antenu, kabeļtelevīziju vai satelītu, ir jāklasificē apakšpozīcijā 8528 71 13, apakšpozīcijā 8528 71 90 vai kādā trešajā apakšpozīcijā?

      (1)  OV 2006, L 301, 1. lpp.

      (2)  OV 1987, L 256, 1. Lpp.


title: Lieta T-658/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. septembrī – Stichting Against Child Trafficking/OLAF

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/48

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. septembrī – Stichting Against Child Trafficking/OLAF

   (Lieta T-658/17)
   (2017/C 402/64)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stichting Against Child Trafficking (Neimegena, Nīderlande) (pārstāvis – E. Agstner, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai

      Prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) 2017. gada 3. augusta lēmumu, ar kuru tika nolemts neuzsākt administratīvu izmeklēšanu lietā OC/2017/0451;

               —

               uzdot OLAF uzsākt administratīvu izmeklēšanu un atkarībā no tās iznākuma nodot lietu valsts iestādēm kriminālprocesa ierosināšanai un/vai Eiropas Savienības iestādēm administratīvās lietas ierosināšanai;

               —

               piespriest OLAF atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka OLAF ir pārkāpis ES tiesības un pieļāvis acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

                           —

                           Apstrīdētais lēmums neatbilstot Eiropas Savienības pamatvērtībām, acquis communautaire, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijai par bērna tiesībām, un tas esot balstīts uz acīmredzami nepareizu lietas materiālu interpretāciju.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta bezdarbība un nav uzsākta izmeklēšana.

                           —

                              OLAF neesot ņēmis vērā sakarību starp līdzšinējām un pašreizējām sekām, kas rodas, izlietojot ES finansējumu organizācijām un interesēm pretēji ES tiesībām un vērtībām.

               3.

               Trešais pamats ir balstīts uz tiesībām tikt uzklausītam.

                           —

                           Atsakoties uzaicināt lieciniekus un tikties ar prasītāju, OLAF esot klaji izrādījis, ka nav interesēts noskaidrot patiesību.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauti procesuāli pārkāpumi.

                           —

                           Neesot ticis sagatavots protokols saistībā ar 2014. gada 10. septembra tikšanos, kurā pieteicēja un divi Eiropas Komisijas ierēdņi sniedza paskaidrojumus un papildu faktus.


title: Lieta C-557/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. septembrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Y. Z. u. c., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. septembrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Y. Z. u. c., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-557/17)
   (2017/C 402/20)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Y. Z., Z. Z., Y. Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai [..] Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK (1) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos [..] 16. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā ģimenes atkalapvienošanās nolūkā piešķirtas uzturēšanās atļaujas atsaukšana, ja tā ir tikusi iegūta, sniedzot maldinošu informāciju, taču ģimenes loceklis nezināja, ka šī informācija bija maldinoša?

               2)

               Vai [..] Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK (2) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji [..] 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā pastāvīgā iedzīvotāja statusa atsaukšana, ja tas ir ticis iegūts, sniedzot maldinošu informāciju, taču pastāvīgais iedzīvotājs nezināja, ka šī informācija bija maldinoša?

      (1)  OV 2003, L 251, 12. lpp.

      (2)  OV 2004, L 16, 44. lpp.


title: Lieta T-520/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. augustā – Gestvalor 2040 u.c./VNV

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. augustā – Gestvalor 2040 u.c./VNV
   (Lieta T-520/17)
   (2017/C 402/52)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gestvalor 2040, S.L. (Madride, Spānija) un 596 citi prasītāji (pārstāvis – P. Rúa Sobrino, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas lūdz Vispārējai tiesai uzskatīt par iesniegtu prasību atcelt 2017. gada 7. jūnija Vienotās noregulējuma valdes izpildsesijā pieņemto lēmumu (SRB/EES/2017/08) attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu Banco Popular Español, S.A., juridiskās personas reģistrācijas numurs: 80H66LPTVDLM0P28XF25, adresēts FROB [Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria, Fonds pienācīgai banku pārstrukturēšanai] un, pēc noteikto procedūru veikšanas:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt Regulas (ES) Nr. 806/2014 18. un 29. panta prettiesiskumu un nepiemērojamību;

               —

               piespriest Vienotajai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-318/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 12. oktobra spriedums – Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (“SDC-444S”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SDC-444S” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska nereģistrēta preču zīme “SDC-444S” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 4. punkts) — Pierādījumi, kas pierāda valsts tiesību saturu — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta d) apakšpunkts (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts) — Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē — Apelācijas padomes rīcības brīvība — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 95. panta 2. punkts)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 12. oktobra spriedums – Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (“SDC-444S”)
   (Lieta T-318/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SDC-444S” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska nereģistrēta preču zīme “SDC-444S” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Pierādījumi, kas pierāda valsts tiesību saturu - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta d) apakšpunkts (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts) - Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē - Apelācijas padomes rīcības brīvība - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 95. panta 2. punkts))
   (2017/C 402/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Moravia Consulting spol. s r. o. (Brno, Čehijas Republika) (pārstāvis – M. Kyjovský, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Citizen Systems Europe GmbH (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji – C. von Donat, J. Lipinsky, J. Hagenberg, T. Hollerbach un C. Nitschke, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 1. aprīļa lēmumu lietā R 1573/2015-2 attiecība uz iebildumu procesu starp Moravia Consulting un Citizen Systems Europe

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Moravia Consulting spol. s r. o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 8.8.2016.


title: Lieta T-665/17: Prasība, kas celta 2017. gada 27. septembrī – China Construction Bank/EUIPO – Groupement des cartes bancaires (“CCB”)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/49

         Prasība, kas celta 2017. gada 27. septembrī – China Construction Bank/EUIPO – Groupement des cartes bancaires (“CCB”)
   (Lieta T-665/17)
   (2017/C 402/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: China Construction Bank Corp. (Pekina, Ķīna) (pārstāvji – A. Carboni, J. Gibbs, Solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Groupement des cartes bancaires (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “CCB” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 359 609

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 14. jūnija lēmums lietā R 2265/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 13 359 609 EUIPO, lai tas veiktu reģistrāciju; un

               —

               piespriest EUIPO un personām, kas iestājušās lietā šajā pārsūdzības procesā, segt savus tiesāšanā izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un izdevumus apelācijas procesā Apelācijas pirmajā padomē lietā R 2265/2016-1 un saistībā ar iebildumu procesā B 2 524 422 Iebildumu nodaļā.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums, jo Apelācijas padomes lēmums ir pamatots ar pamatojumiem un pierādījumiem, par kuriem prasītājai nebija iespējas izteikties;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 pārkāpums 76. panta 1. punkts pārkāpums, jo tika ņemti vērā fakti, pierādījumi un argumenti, kurus nebija iesniegusi neviena puse, un pierādījumi, kas nebija iekļauti lietas materiālos;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, kas izriet no iepriekš minētajiem pārkāpumiem, un arī no tā, ka tika nepareizi piemērotas judikatūras norādes par to, kā novērtēt sajaukšanas iespēju.


title: Lieta T-382/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedums – Asna/EUIPO – Wings Software (“ASNA WINGS”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ASNA WINGS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “WINGS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts) — Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedums – Asna/EUIPO – Wings Software (“ASNA WINGS”)
   (Lieta T-382/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ASNA WINGS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “WINGS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkts) - Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)
   (2017/C 402/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asna, Inc. (San Antonio, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – J. B. Devaureix un J. Erdozain López, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Rajh)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Wings Software BVBA (Heist-Op-den-Berg, Beļģija) (pārstāvji – C. Dekoninck un J. Bussé, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 26. aprīļa lēmumu lietā R 436/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Wings Software un Asna

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Asna, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta T-553/17: Prasība, kas celta 2017. gada 16. augustā – Cambra Abaurrea/Parlaments un citi

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. augustā – Cambra Abaurrea/Parlaments un citi
   (Lieta T-553/17)
   (2017/C 402/53)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Agustín Cambra Abaurrea (Marcilla, Spānija) (pārstāvis – A. Mayayo Martínez, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāja prasījumi:

               —

               uzskatīt prasību atcelt tiesību aktu, kas Eiropas Savienības Vispārējā tiesā ir celta par Vienotās noregulējuma valdes lēmuma īstenošanu, ar kuru tika nodarīts būtisks kaitējums bijušo un likumīgo akcionāru un Banco Popular parāda turētāju mantiskajam stāvoklim, par iesniegtu paredzētajā termiņā un atbilstošā formā un ar pieņemto spriedumu atcelt minēto lēmumu;

               —

               ja augstākminētais nebūtu iespējams, pasludināt Vienotās noregulējuma valdes un FROB [Fondo de reestructuración ordenada bancaria, Fonda pienācīgai banku pārstrukturēšanai] attiecīgā lēmuma īstenošanas tūlītēju apturēšanu, ņemot vērā to, ka tā spēkā esamības un spēkā stāšanās rezultātā tiek nodarīti neatlīdzināmi vai grūti atlīdzināmi zaudējumi Banco Popular akcionāru, kas zaudēja attiecīgo statusu, mantiskām stāvoklim.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-386/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. oktobra spriedums – Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo/EUIPO – Zanini Porte (“silente PORTE & PORTE”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “silente PORTE & PORTE” — Faktiska izmantošana — Izmantošanas vieta — Izmantošanas raksturs — Izmantošana, ko veic trešā persona — Paziņojums par atcelšanu — Tiesības uz aizstāvību — Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. un 76. pants — Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. oktobra spriedums – Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo/EUIPO – Zanini Porte (“silente PORTE & PORTE”)
   (Lieta T-386/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “silente PORTE & PORTE” - Faktiska izmantošana - Izmantošanas vieta - Izmantošanas raksturs - Izmantošana, ko veic trešā persona - Paziņojums par atcelšanu - Tiesības uz aizstāvību - Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. un 76. pants - Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2017/C 402/37)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo Snc (Caerano di San Marco, Itālija) (pārstāvis – B. Osti, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – S. Di Natale un L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Zanini Porte SpA (Bosco Chiesanuova, Itālija) (pārstāvis – A. Rizzoli, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 28. aprīļa lēmumu lietā R 240/2015–1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Zanini Porte un Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo Snc atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta C-164/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 4. oktobra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Mercedes-Benz Financial Services UK Ltd Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 14. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Preču piegāde — Mehāniskie transportlīdzekļi — Nomas un finansēšanas līgums ar izpirkšanas iespēju

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 4. oktobra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Mercedes-Benz Financial Services UK Ltd

   (Lieta C-164/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 14. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Preču piegāde - Mehāniskie transportlīdzekļi - Nomas un finansēšanas līgums ar izpirkšanas iespēju)
   (2017/C 402/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Atbildētāja: Mercedes-Benz Financial Services UK Ltd

      Rezolutīvā daļa:

   Jēdziens “līgums par nomu, kurā paredzēts, ka parastos apstākļos īpašumtiesību pāreja notiek ne vēlāk, kā veicot pēdējo iemaksu”, kurš izmantots PVN direktīvas 14. panta 2. punkta b) apakšpunktā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz nomas standartlīgumu ar izpirkšanas iespēju, ja no līguma finanšu nosacījumiem izriet, ka iespējas izmantošana ir vienīgā saimnieciski racionālā izvēle, ko var izdarīt līzinga ņēmējs attiecīgajā brīdī, ja līgums tiek pildīts līdz tā darbības beigām, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta C-567/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 26. septembrī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB “Bene Factum”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 26. septembrī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB “Bene Factum”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

   (Lieta C-567/17)
   (2017/C 402/21)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: UAB“Bene Factum”

      Atbildētāja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK (1) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 27. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka šī norma ir piemērojama attiecībā uz jebkādiem produktiem, kas nav domāti cilvēku patēriņam, saskaņā ar to pamata (tiešo) izmantošanas mērķi, neatkarīgi no tā, ka dažas personas tādus kosmētikas un higiēnas produktus, kādi aplūkoti pamatlietā, apreibināšanās nolūkos lieto kā alkoholiskos dzērienus?

               2)

               Vai atbildi uz pirmo jautājumu ietekmē apstāklis, ka persona, kura importējusi attiecīgos produktus no vienas dalībvalsts, zināja, ka produktus – kuros ir denaturēts etilspirts, ko pēc tās pasūtījuma saražoja un Lietuvā galapatērētājiem piegādāja (pārdeva) citas personas – atsevišķas personas lieto kā alkoholiskos dzērienus, tādēļ minētā persona, ņemot vērā šo apstākli, minētos produktus ražoja un marķēja nolūkā pārdot cik iespējams daudz šo produktu?

      (1)  OV 1992, L 316, 21. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 9. nod., 1. sēj., 206. lpp.


title: Lieta C-571/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. septembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Samet Ardic

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. septembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Samet Ardic

   (Lieta C-571/17)
   (2017/C 402/22)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Openbaar Ministerie

      Atbildētājs: Samet Ardic

      Prejudiciālais jautājums

   Ciktāl pieprasītā persona tiesvedībā, kurā tā ir piedalījusies, ir galīgi atzīta par vainīgu un tikusi nosacīti notiesāta, piemērojot nosacījumus: vai vēlāka tiesvedība, kurā tiesa, pieprasītajai personai nepiedaloties, atceļ šo nosacīto notiesāšanu, jo pieprasītā persona nav pildījusi nosacījumus un nav pakļāvusies probācijas amatpersonas uzraudzībai un norādēm, ir uzskatāma par [“tiesvedību, kuras noslēgumā pieņemts nolēmums”] Pamatlēmuma 2002/584/TI (1) 4.a panta izpratnē?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta T-672/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. septembrī – Mamas and Papas/EUIPO – Wall-Budden (aizsargapmales bērnu gultiņām)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/50

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. septembrī – Mamas and Papas/EUIPO – Wall-Budden (aizsargapmales bērnu gultiņām)
   (Lieta T-672/17)
   (2017/C 402/66)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mamas and Papas Ltd (Hadersfīlda [Huddersfield], Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – J. Reid, Barrister, un B. Whitehead, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Jane Wall-Budden (Byfleet, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas aizsargapmales bērnu gultiņām dizainparaugs – Kopienas dizainparaugs Nr. 1230460-0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 25. jūlija lēmums lietā R 208/2016-3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt reģistrētā Kopienas dizainparauga Nr. 1230460-0001 spēkā neesamību;

               —

               piespriest attiecīgā dizainparauga īpašniekam atlīdzināt prasītājas ar spēkā neesamības atzīšanas procesu, kā arī ar apelācijas procesu saistītos izdevumus un izmaksas.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 7. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 3. un 4. panta pārkāpums;

               —

               Apelācijas padome neesot uzskatījusi par mazāk svarīgām tādas īpašības, kas nav saskatāmas izmantošanā;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-591/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. oktobrī – Austrijas Republika/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/18

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. oktobrī – Austrijas Republika/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-591/17)
   (2017/C 402/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Austrijas Republika (pārstāvis – G. Hesse)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt, ka Vācijas Federatīvā Republika, ieviešot nodevu par vieglajiem transportlīdzekļiem ar 2015. gada 8. jūnija Infrastruktūras nodevu likumu (Infrastrukturabgabengesetz, BGBl. I, 904. lpp.), 2017. gada 18. maija likuma (BGBl. I, 1218. lpp.) 1. panta redakcijā, saistībā ar nodokļa atvieglojumu transportlīdzekļu turētājiem Vācijā, kas 2002. gada 26. septembrī izsludinātajā Transportlīdzekļa nodokļa likumā (Kraftfahrzeugsteuergesetz, BGBl. I, 3818. lpp.) ieviests ar 2015. gada 8. jūnija Otro Satiksmes nodokļa grozījumu likumu (Zweite Verkehrsteueränderungsgesetz, BGBl. I, 901. lpp.) un pēdējo reizi grozīts ar 2017. gada 6. jūnija Likumu par grozījumiem Otrajā Satiksmes nodokļa grozījumu likumā (Gesetz zur Änderung des Zweiten Verkehrsteueränderungsgesetzes, BGBl. I, 1493. lpp.), ir pārkāpusi LESD 18., 34., 56. un 92. pantu;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   1.   Netieša diskriminācija pilsonības dēļ, kompensējot infrastruktūras nodevu ar nodokļa atvieglojumiem, kas tiek piešķirti Vācijā reģistrētu transportlīdzekļu turētājiem

   Infrastruktūras nodevu likumā (Infrastrukturabgabegesetz) visiem Vācijas automaģistrāļu tīkla lietotājiem ir noteikts pienākums maksāt infrastruktūras nodevu, kas tiek diferencēta atbilstoši transportlīdzekļa emisijas klasei. Taču Vācijā dzīvojošie ceļu lietotāji, pamatojoties uz Transportlīdzekļa nodokļa likumā (Kraftfahrzeugsteuergesetz) paredzētu nodokļa atvieglojumu, saņem kompensāciju vismaz tādā pašā apmērā. Temporālā un saturiskā saikne starp infrastruktūras nodevas apmēru un transportlīdzekļa nodokļa atvieglojumu (vismaz) tādā pašā apmērā nozīmē to, ka infrastruktūras nodevas slogs faktiski gulstas tikai uz tiem ceļu lietotājiem, kas ir ārvalstnieki.
   Austrijas Republika uzskata, ka šie abi pasākumi, pamatojoties uz to temporālo un saturisko nedalāmību, no Savienības tiesību viedokļa ir jāvērtē kopā. Šis regulējums izraisa netiešu diskrimināciju pilsonības dēļ, kurai saskaņā ar LESD 18. pantu ir jābūt attaisnotai. Austrijas Republika uzskata, ka ārvalstu autovadītāju diskriminācija nav attaisnota. Līdz ar to šis regulējums ir pretrunā LESD 18. pantam.
   2.   Netieša diskrimināciju pilsonības dēļ, pamatojoties uz infrastruktūras nodevas noformējumu

   Nevienlīdzīga attieksme pret iekšzemes un ārvalstu ceļu lietotājiem veidojas arī tāpēc, ka maksāšanas pienākuma un sankciju uzraudzība saistībā ar nesamaksātu vai nepareizi samaksātu infrastruktūras nodevu pārsvarā tiek veikta attiecībā uz ārvalstu autovadītājiem, jo Vācijas autovadītāji automātiski saņem infrastruktūras nodevas maksājuma paziņojumu.
   3.   LESD 34. un 56. panta pārkāpums

   Austrijas Republika uzskata, ka papildus tam ir pieļauts preču brīvas aprites un pakalpojumu sniegšanas brīvības pārkāpums, ciktāl šis tiesiskais regulējums iespaido preču pārrobežu piegādi ar maziem transportlīdzekļiem, kuru pilna masa nepārsniedz 3,5 t un par kuriem ir jāmaksā infrastruktūras nodeva, kā arī nerezidentu vai nerezidentiem sniegtos pakalpojumus. Papildus iepriekš minētajai diskriminācijai šis tiesiskais regulējums ir kvalificējams kā minēto pamatbrīvību nepieļaujams ierobežojums, kas nevar tikt attaisnots.
   4.   LESD 92. panta pārkāpums

   Visbeidzot, šis regulējums ir pretrunā LESD 92. pantam, ciktāl tas attiecas uz komerciāliem autobusu pārvadājumiem vai preču pārvadājumiem ar transportlīdzekļiem, kas nepārsniedz 3,5 t. LESD 92. pantā nav paredzēta attaisnojuma iespēja, tāpēc vien diskriminācijas esamība saskaņā ar LESD 92. pantu nozīmē attiecīgā regulējuma nesaderību ar Savienības tiesībām.


title: Lieta T-585/17: Prasība, kas celta 2017. gada 29. augustā – Alonso Goñi un citi/VNV

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/40

         Prasība, kas celta 2017. gada 29. augustā – Alonso Goñi un citi/VNV
   (Lieta T-585/17)
   (2017/C 402/54)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Pablo Alonso Goñi (Legutio, Spānija), Xabier Alonso Vicinay (Legutio), Leire Alonso Vicinay (Legutio) (pārstāvis – R. García Bragado Acín, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               uzskatīt par celtu prasību par 2017. gada 7. jūnija Lēmuma SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējumu Banco Popular Español, kā arī tās pamatā esošā vērtējuma atcelšanu; un pēc nepieciešamo pārbaužu veikšanas atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un piemērot procedūru, kas paredzēta Tiesas Reglamenta 120. un turpmākajos pantos;

               —

               ņemot vērā praktisko neiespējamību novērst minētā lēmuma izpildi, spriedumā atzīt VNV pienākumu atlīdzināt prasītājiem nodarītos zaudējumus, kuru apmērs atbilst viņu ieguldījumu summai vai arī cita naudas summai, kas noteikta sprieduma izpildē;

               —

               piespriest Vienotai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-572/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. oktobra spriedums – Brouillard/Komisija Civildienests — Pieņemšana darbā — Paziņojums par konkursu — Atklāts konkurss EPSO/AD/306/15 — Franču valodas juristi lingvisti Eiropas Savienības Tiesā — Kandidatūras iesniegšana tiešsaistē — Priekšatlase, pamatojoties uz kvalifikāciju — Pieprasītie diplomi — Izglītības līmenis, kas atbilst pabeigtai juridiskai izglītībai, kas iegūta augstākās izglītības iestādē Beļģijā, Francijā vai Luksemburgā — Master 2 (maģistra grāda diploms) tiesību zinātnē, ekonomikā un vadības zinībās, privāttiesību novirzienā, specialitātē jurists lingvists — Izsniegšana pēc “iegūtās pieredzes apliecināšanas” — Nepielaišana piedalīties konkursa pārbaudījumos — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasības pieteikuma saturs — Nepieņemamība — Profesionālās spējas — Prasība par pabeigtu juridisko izglītību — Diplomu atzīšana

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. oktobra spriedums – Brouillard/Komisija
   (Lieta T-572/16) (1)

   (Civildienests - Pieņemšana darbā - Paziņojums par konkursu - Atklāts konkurss EPSO/AD/306/15 - Franču valodas juristi lingvisti Eiropas Savienības Tiesā - Kandidatūras iesniegšana tiešsaistē - Priekšatlase, pamatojoties uz kvalifikāciju - Pieprasītie diplomi - Izglītības līmenis, kas atbilst pabeigtai juridiskai izglītībai, kas iegūta augstākās izglītības iestādē Beļģijā, Francijā vai Luksemburgā - Master 2 (maģistra grāda diploms) tiesību zinātnē, ekonomikā un vadības zinībās, privāttiesību novirzienā, specialitātē jurists lingvists - Izsniegšana pēc “iegūtās pieredzes apliecināšanas” - Nepielaišana piedalīties konkursa pārbaudījumos - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasības pieteikuma saturs - Nepieņemamība - Profesionālās spējas - Prasība par pabeigtu juridisko izglītību - Diplomu atzīšana)
   (2017/C 402/39)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alain Laurent Brouillard (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji P. Vande Casteele, vēlāk H. Brouillard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Gattinara un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Pieteikums atbilstoši LESD 270. pantam atcelt, pirmkārt, Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) lēmumu, kurš prasītājam paziņots ar 2015. gada 24. septembra e-pastu, – nepielaist viņu nākamajam posmam “atklātajā konkursā EPSO/AD/306/15, pamatojoties uz kvalifikāciju un pārbaudījumiem”, kurš sarīkots, lai izveidotu rezerves sarakstu tostarp “franču valodas (FR) juristiem lingvistiem (AD 7)” Eiropas Savienības Tiesā, un, otrkārt, lēmumus par atlasi un apstiprināšanu, kas pieņemti šā konkursa ietvaros.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) lēmumu, kurš Alain Laurent Brouillard paziņots ar 2015. gada 24. septembra e-pastu, – nepielaist viņu nākamajam posmam “atklātajā konkursā EPSO/AD/306/15, pamatojoties uz kvalifikāciju un pārbaudījumiem”, kurš sarīkots, lai izveidotu rezerves sarakstu tostarp “franču valodas (FR) juristiem lingvistiem (AD 7)” Eiropas Savienības Tiesā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               A. L. Brouillard un Eiropas Komisija sedz katrs savus tiesāšanās izdevumus paši, tostarp tos, kas radušies saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību lietā, kurā ticis izdots 2016. gada 20. janvāra rīkojums Brouillard/Komisija (F-148/15 R).

      (1)  OV C 59, 15.2.2016 (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar Nr. F-148/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.9.2016).