title: Lieta T-73/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – PIK-KO/EUIPO – Haribo Ricqles Zan (“P.I.C. Co.”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “P.I.C. Co.” – Agrāka valsts grafiska preču zīme “PIK” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts) – Daļējas spēkā neesamības atzīšana)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – PIK-KO/EUIPO – Haribo Ricqles Zan (“P.I.C. Co.”)
      (Lieta T-73/21) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “P.I.C. Co.” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “PIK” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts) - Daļējas spēkā neesamības atzīšana)
      (2022/C 11/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: PIK-KO AD (Kazichene, Bulgārija) (pārstāve: A. Ivanova, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: M. Capostagno)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Haribo Ricqles Zan (Marseļa, Francija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 27. novembra lēmumu lietā R 1847/2019-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Haribo Ricqles Zan un PIK-KO.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  PIK-KO AD atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 138, 19.4.2021.


title: Lieta T-556/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. novembrī – Lyubetskaya/Padome

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/27

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. novembrī – Lyubetskaya/Padome
      (Lieta T-556/21)
      (2022/C 11/37)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sviatlana Lyubetskaya (Minska, Baltkrievija) (pārstāvis: D. Litvinski, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/997 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2021/1002 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Baltkrievijā;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts personiskās atbildības princips. Prasītāja norāda, ka apstrīdēto aktu mērķis un saturs, to interpretācijā ņemot vērā to formulējumu, kontekstu un nolūku, ir pretrunā samērīguma principam, jo kriminālvajāšanas iestāde neesot ievērojusi pienākumu paskaidrot, kādēļ konkrētā persona ir vainojama faktos.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda vērtējumā, un tas tiek pamatots ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu. Prasītājas ieskatā apstrīdētajiem aktiem neesot nekāda faktiska pamatojuma un tajos esot norādīti vienīgi secinājumi, kuri esot pamatoti tikai ar atbildētājas parlamentārās deputātes statusu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips. Šajā ziņā prasītāja norāda, ka apstrīdēto aktu mērķis un saturs, to interpretācijā ņemot vērā to formulējumu, kontekstu un nolūku, ir pretrunā samērīguma principam, it īpaši attiecībā uz tās parlamentārās deputātes statusu.


title: Lieta T-557/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Omelyanyuk/Padome

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/28

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Omelyanyuk/Padome
      (Lieta T-557/21)
      (2022/C 11/38)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Aleksandr Omelyanyuk (Minska, Baltkrievija) (pārstāvis: D. Litvinski, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/997 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2021/1002 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Baltkrievijā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas pēc būtības ir identiski vai līdzīgi lietā T-556/21 Lyubetskaya/Padome izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta T-579/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Gusachenka/Padome

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Gusachenka/Padome
      (Lieta T-579/21)
      (2022/C 11/39)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Siarhei Gusachenka (Minska, Baltkrievija) (pārstāvis: D. Litvinski, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/997 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (1), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2021/1002 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Baltkrievijā (2), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus, kas pēc būtības ir identiski vai līdzīgi lietā T-556/21 Lyubetskaya/Padome izvirzītajiem pamatiem.

         (1)  OV 2021, L 219I, 3. lpp.

         (2)  OV 2021, L 219I, 70. lpp.


title: Lieta T-580/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Haidukevich/Padome

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Haidukevich/Padome
      (Lieta T-580/21)
      (2022/C 11/40)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Aleh Haidukevich (Semkino, Baltkrievija) (pārstāvis: D. Litvinski, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/997 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (1), ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2021/1002 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Baltkrievijā (2), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šīs prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-556/21, Lyubetskaya/Padome.

         (1)  OV 2021, L 219I, 3. lpp.

         (2)  OV 2021, L 2191, 70. lpp.


title: Lieta C-588/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 23. septembrī Public.Resource.Org, Inc. un Right to Know CLG iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-185/19 Public.Resource.Org, Inc. un Right to Know CLG/Eiropas Komisija

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/14

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 23. septembrīPublic.Resource.Org, Inc. un Right to Know CLG iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 14. jūlija spriedumu lietā T-185/19 Public.Resource.Org, Inc. un Right to Know CLG/Eiropas Komisija
      (Lieta C-588/21 P)
      (2022/C 11/21)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Public.Resource.Org, Inc. un Right to Know CLG (pārstāvji: F. Logue, solicitor, J. Hackl un C. Nüßing, advokāti)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN), Asociación Española de Normalización (UNE), Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), Association française de normalisation (AFNOR), Austrian Standards International (ASI), British Standards Institution (BSI), Bureau de normalisation/Bureau voor Normalisatie (NBN), Dansk Standard (DS), Deutsches Institut für Normung eV (DIN), Koninklijk Nederlands Normalisatie Instituut (NEN), Schweizerische Normen-Vereinigung SNV, Standard Norge, Suomen Standardisoimisliitto ry (SFS), Svenska institutet för standarder (SIS), Institut za standardizaciju Srbije (ISS)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu un nodrošināt piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem (EN 71-4:2013, EN 71-5:2015, EN 71-12:2013 un EN 12472:2005+A1:2009);

                  —

                  pakārtoti – nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Kļūda vērtējumā attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā minētā izņēmuma piemērošanu.

                              a.

                              Pirmajā daļā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nepareizi novērtēdama autortiesību aizsardzību:

                                          —

                                          neatzīstot, ka pieprasītie saskaņotie standarti nevar tikt aizsargāti ar autortiesībām, jo tie ir daļa no ES tiesību aktiem, un tiesiskums pieprasa neierobežotu piekļuvi tiesību aktiem;

                                          —

                                          neatzīstot, ka – pat, ja pieprasītie saskaņotie standarti var tikt aizsargāti ar autortiesībām – neierobežota piekļuve tiesību aktiem ir prioritāra attiecībā uz autortiesību aizsardzību;

                                          —

                                          kļūdaini uzskatot, ka Komisija nebija pilnvarota pārbaudīt, vai pieprasītie saskaņotie standarti tika aizsargāti ar autortiesībām, un

                                          —

                                          kļūdaini uzskatot, ka pieprasītie saskaņotie standarti bija intelektuāla jaunrade un tādējādi ar autortiesībām aizsargājams “darbs”.

                              b.

                              Otrajā daļā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, novērtēdama iedarbību uz komerciālajām interesēm:

                                          —

                                          kļūdaini prezumējot, ka pieprasītie saskaņotie standarti varētu apdraudēt Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktā aizsargātās intereses, un

                                          —

                                          nenovērtējot īpašo iedarbību uz komerciālajām interesēm.

                  2.

                  Tiesību kļūda sevišķu sabiedrības interešu neatzīšanas dēļ.
                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, neatzīdama sevišķas sabiedrības intereses:

                              —

                              kļūdaini konstatējot, ka prasītājas nepierādīja īpašos iemeslus prasības pamatošanai;

                              —

                              ņemot vērā nebūtisku faktoru, proti, Eiropas standartizācijas sistēmas darbību;

                              —

                              konstatējot, ka nolēmums lietā C-613/14, James Elliott (2), nerada pienākumu proaktīvi izplatīt saskaņotos standartus, un

                              —

                              konstatējot, ka saskaņotie standarti rada juridiskās sekas tikai ieinteresētajām personām.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

         (2)  Spriedums, 2016. gada 27 oktobris, C-613/14, James Elliott Construction, (EU:C:2016:821).


title: Lieta C-598/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. septembrī iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) – SP, CI/Všeobecná úverová banka a.s.

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. septembrī iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) – SP, CI/Všeobecná úverová banka a.s.

      (Lieta C-598/21)
      (2022/C 11/22)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Iesniedzējtiesa

         Krajský súd v Prešove

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: SP, CI

         Atbildētāja: Všeobecná úverová banka a.s.

         Prejudiciālie jautājumi

                  A)

                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantam, aplūkojot to kopsakarā ar tās 7. un 38. pantu, Padomes Direktīvai 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) (turpmāk tekstā – “Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos”), Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (2) (turpmāk tekstā – “Direktīva 2005/29/EK par negodīgu komercpraksi”), kā arī Eiropas Savienības tiesību efektivitātes principam ir pretrunā tāds tiesisks regulējums, kāds ir ietverts Občiansky zakonník (Civilkodekss) 53. panta 9. punktā un 565. pantā, saskaņā ar kuriem pirmstermiņa kredīta atmaksas gadījumā netiek ņemts vērā šīs darbības samērīgums, it īpaši patērētāju saistību pārkāpuma smagums salīdzinājumā ar kredīta summu un tā atmaksas termiņu?

                  B)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša (nav pretrunā), iesniedzējtiesa uzdod šādus jautājumus:

                              - B.1

                              Vai Hartas 47. pantam, aplūkojot to kopsakarā ar tās 7. un 38. pantu, Direktīvai 93/13/EK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, Direktīvai 2005/29/EK par negodīgu komercpraksi, kā arī Savienības tiesību efektivitātes principam ir pretruna judikatūra, saskaņā ar kuru būtībā netiek apturēta ķīlas tiesību izmantošana, kas īstenojama, veicot nekustamā īpašuma – patērētāju vai citu personu mājokļa – privāto pārdošanu izsolē, un vienlaikus netiek ņemts vērā patērētāja saistību pārkāpuma smagums salīdzinājumā ar kredīta summu un kredīta termiņu arī tad, ja pastāv cits aizdevēja prasījuma apmierināšanas veids, proti, izpildes tiesā procedūra, kurā priekšroka nav dodama apķīlāta mājokļa pārdošanai?

                              - B.2

                              Vai Direktīvas 2005/29/EK par negodīgu komercpraksi 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka patērētāju aizsardzība pret negodīgu komercpraksi patērētāju kredītu jomā aptver visus aizdevēja prasījumu apmaksas veidus, tostarp jauna kredīta ņemšanu ar mērķi segt no iepriekšējā kredītlīguma izrietošās saistības?

                              - B.3

                              Vai Direktīva 2005/29/EK par negodīgu komercpraksi ir jāinterpretē tādējādi, ka par negodīgu komercpraksi ir uzskatāma arī tāda aizdevēja rīcība, kurš vairākkārt piešķir kredītus patērētājam, kas nespēj atmaksāt kredītus, tādējādi, ka tā rezultātā rodas kredītu ķēde, ko aizdevējs faktiski neizmaksā patērētājam, bet gan patur tos, lai segtu iepriekšējos kredītus un kopējās kredīta izmaksas?

                              - B.4

                              Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (3) (turpmāk tekstā – “Direktīva 2008/48/EEK par patēriņa kredītiem”), 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts, aplūkojot to kopsakarā ar šīs direktīvas 10. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neizslēdz šīs direktīvas piemērošanu pat attiecībā uz kredītu, kam piemīt visas patēriņa kredīta iezīmes, ja kredīta mērķis netika nolīgts un ja aizdevējs ir izmantojis visu kredīta summu, izņemot nelielu daļu, iepriekšējo patēriņa kredītu segšanai, savukārt nodrošinājumam tika noteikta nekustamā īpašuma ķīla?

                              - B.5

                              Vai Eiropas Savienības Tiesas 2016. gada 21. aprīļa spriedums Radlinger un Radlingerová (C-377/14, EU:C:2016:283) ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams arī patēriņa kredītlīgumam, ja saskaņā ar šādu līgumu daļa no kredīta ir tikusi izmantota aizdevēja izmaksu segšanai?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.

         (2)  OV 2005, L 149, 22.lpp.

         (3)  OV 2008, L 133, 66. lpp.


title: Lieta C-604/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. septembrī iesniedza Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum (Portugāle) – Vapo Atlantic SA/Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE) u.c.

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. septembrī iesniedza Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum (Portugāle) – Vapo Atlantic SA/Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE) u.c.
      (Lieta C-604/21)
      (2022/C 11/23)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vapo Atlantic SA

         Atbildētāja: Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE)

         Trešās personas: Fundo Ambiental, Fundo de Eficiência Energética (FEE)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 98/34/EK (1) 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas 8. panta 1. punkta piemērošanas mērķiem jēdzienā “citas prasības” ietilpst tāds noteikums – kā aplūkotajos valsts tiesību aktos esošais – par biodegvielas procentuālo daļu, kāda uzņēmējam saskaņā ar Direktīvas 98/70/EK (2) 7.a pantu – kas ieviests ar Direktīvu 2009/30/EK (3) – un atbilstīgi Direktīvas 2009/28/EK (4) 3. panta 4. punktā noteiktajam mērķim ir obligāti jāiekļauj degvielā, ko tas nodod patēriņam?

                  2)

                  Vai Direktīvas 98/34/EK 8. panta 1. punkts, konkrēti daļā, kurā ir noteikts “izņemot gadījumus, ja tas pārņem visu starptautiskā vai Eiropas standarta tekstu” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaptver valsts tiesību normu, kurā ir noteiktas saskaņā ar Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 2. punktu – kas ieviests ar Direktīvu 2009/30/EK – un atbilstīgi Direktīvas 2009/28/EK 3. panta 4. punktā noteiktajam mērķim iekļaujamās biodegvielas procentuālās daļas?

                  3)

                  Vai Direktīvas 2009/30/EK 4. panta 1. punkta otrās daļas, kā arī Direktīvas (ES) 2015/1513 (5) 4. panta 1. punkta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir uzskatāmi par saistošos Kopienas tiesību aktos paredzētām drošības klauzulām Direktīvas 98/34/EK 10. panta 1. punkta trešā ievilkuma izpratnē?

                  4)

                  Vai – ja vien uz šo jautājumu jau nav atbildēts atbildēs uz iepriekšējiem jautājumiem – Direktīvas 98/34/EK 8. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā pret uzņēmēju nav piemērojama tāda valsts tiesību norma, kurā – kā tas ir šajā lietā aplūkotās tiesību normas gadījumā – transponējot ar Direktīvu 2009/30/EK ieviestā Direktīvas 98/70/EK 7.a panta 2. punktu, tiek noteikta iekļaujamās biodegvielas procentuālā daļa?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/34/EK (1998. gada 22. jūnijs), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (OV 1998, L 204, 37. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/70/EK (1998. gada 13. oktobris), kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/12/EEK (OV 1998, L 350, 58. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/30/EK (2009. gada 23. aprīlis), ar ko groza Direktīvu 98/70/EK attiecībā uz benzīna, dīzeļdegvielas un gāzeļļas specifikācijām un ievieš mehānismu autotransporta līdzekļos lietojamās degvielas radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas kontrolei un samazināšanai, groza Padomes Direktīvu 1999/32/EK attiecībā uz tās degvielas specifikācijām, kuru lieto iekšējo ūdensceļu kuģos, un atceļ Direktīvu 93/12/EEK (OV 2009, L 140, 88. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV 2009, L 140, 16. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/1513 (2015. gada 9. septembris), ar kuru groza Direktīvu 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti, un Direktīvu 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu (OV 2015, L 239, 1. lpp.).


title: Lieta C-615/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. oktobrī iesniedza Szegedi Törvényszék (Ungārija) – Napfény-Toll Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. oktobrī iesniedza Szegedi Törvényszék (Ungārija) – Napfény-Toll Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Lieta C-615/21)
      (2022/C 11/24)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Szegedi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Napfény-Toll Kft.

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai tiesiskās drošības princips, kā arī efektivitātes princips, kas ir Kopienu tiesību sastāvdaļa, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (2003. gada Likums Nr. XCII, ar ko izveido nodokļu procedūru) 164. panta 5. punkts, ar kuru tiesai netiek atzīta nekāda rīcības brīvība, kā arī uz šo tiesisko regulējumu balstīta prakse, saskaņā ar kuru – pievienotās vērtības nodokļa jomā – termiņš, kurā izbeidzas nodokļu iestādes tiesības noteikt nodokli, tiek apturēts uz laiku, kamēr notiek pārbaudes tiesā, neraugoties uz atkārtoti uzsākto administratīvo nodokļu procedūru skaitu, nenosakot [šādu] apturēšanu kopējā ilguma “griestus” gadījumos, kad viena pēc otras notiek vairākas pārbaudes tiesā, tostarp gadījumā, kad tiesa, kas lemj par nodokļu iestādes lēmumu, kas pieņemts atkārtotas procedūras ietvaros, kura izriet no iepriekšēja tiesas nolēmuma, konstatē, ka nodokļu iestāde nav ievērojusi šajā tiesas nolēmumā ietvertās vadlīnijas, proti, citiem vārdiem sakot, ja jaunā tiesvedība notiek minētās iestādes vainas dēļ?


title: Lieta C-657/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. oktobrī – Eiropas Parlaments/Eiropas Komisija

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/18

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. oktobrī – Eiropas Parlaments/Eiropas Komisija
      (Lieta C-657/21)
      (2022/C 11/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: R. Crowe, U. Rösslein un C. Burgos)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka, nenodrošinādama Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) 2020/2092 (1) (2020. gada 16. decembris) par vispārēju nosacītības režīmu Savienības budžeta aizsardzībai pilnīgu un nekavējošu piemērošanu no dienas, kad to sāka piemērot, proti, no 2021. gada 1. janvāra, Eiropas Komisija ir pārkāpusi Līgumus;

                  —

                  pakārtoti, atcelt Komisijas prettiesisko atteikšanos nodrošināt Regulas 2020/2092 pilnīgu un nekavējošu piemērošanu no dienas, kad tā stājās spēkā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi LES 17. panta 1. punkta otrajā teikumā noteikto pienākumu nodrošināt Līgumu piemērošanu, kā arī iestāžu saskaņā ar Līgumiem pieņemto pasākumu piemērošanu.
      Komisija Regulu 2020/2092 neesot piemērojusi pilnīgi, jo tā prettiesiski neesot šīs regulas 6. panta pamatnormu piemērošanu attiecinājusi uz sevi – uz laiku, kamēr tā vēl nav pabeigusi pamatnostādnes par šīs regulas piemērošanu, kas tiks izdarīts tikai pēc tam, kad Tiesa būs pasludinājusi spriedumus tiesvedībā par divu dalībvalstu celtām prasībām atcelt šo regulu. Šāda regulas nepilnīga piemērošana laikposmā līdz Tiesas spriedumiem tiesvedībā par atcelšanas prasībām esot uzskatāma par LES 17. panta 1. punktā noteiktā Komisijas pienākuma, proti, pienākuma nodrošināt Līgumu piemērošanu, kā arī iestāžu saskaņā ar Līgumiem pieņemto pasākumu piemērošanu, neizpildi.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi LES 17. panta 3. punkta trešajā daļā noteikto pienākumu būt pilnīgi neatkarīgai, veicot savus pienākumus.
      Tas, ka Komisija, pamatojoties uz Eiropadomes norādījumu, nav nodrošinājusi regulas pilnīgu un nekavējošu piemērošanu bez pašas noteiktiem ierobežojumiem jau no dienas, kad sākas tās piemērošana, ir uzskatāms par LES 17. panta 3. punkta trešajā daļā noteiktā pienākuma būt pilnīgi neatkarīgai neizpildi.
      Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LES 13. panta 2. punkts un nav ievēroti institucionālā līdzsvara un lojālas sadarbības principi.
      Tā kā Komisija, pamatojoties uz Eiropadomes norādījumu, nav nodrošinājusi regulas pilnīgu un nekavējošu piemērošanu bez pašas noteiktiem ierobežojumiem jau no dienas, kad sākas tās piemērošana, esot uzskatāms, ka tā ir pārkāpusi LES 13. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru katra iestāde darbojas saskaņā ar Līgumos noteiktajām pilnvarām, un nav ievērojusi institucionālā līdzsvara un lojālas sadarbības principus.

         (1)  OV 2020, L 433 I, 1. lpp.


title: Lieta C-665/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 5. novembrī MKB Multifunds BV iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 6. septembra rīkojumu lietā T-277/20 MKB Multifunds/Komisija

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/19

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 5. novembrīMKB Multifunds BV iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 6. septembra rīkojumu lietā T-277/20 MKB Multifunds/Komisija
      (Lieta C-665/21 P)
      (2022/C 11/26)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: MKB Multifunds BV (pārstāvji: J.M.M. van de Hel, advokāts, R. Rampersad, advokāte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste

         Prasījumi

         MKB Multifunds BV prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt MKB Multifunds iesniegto apelācijas sūdzību par pamatotu un pieņemamu,

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu,

                  —

                  tā vietā taisīt Tiesas spriedumu un atzīt Komisijas lēmumu par spēkā neesošu, un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt MKB Multifunds tiesāšanas izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Vispārējā tiesa MKB Multifunds prasījumus esot nepamatoti atzinusi par nepieņemamiem. Vispārējās tiesas vērtējumā esot pieļautas tiesību kļūdas. MKB Multifunds izvirza šādus pamatus:
      Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa pārsūdzētā rīkojuma 36.–38. punktā esot pieļāvusi tiesību kļūdu, jo tā nav piemērojusi 3. protokola par Tiesas statūtiem 36. pantu un LES 51. pantu. Vispārējā tiesa esot uzskatījusi, ka MKB Multifunds apgalvojumiem nav pierādījuma spēka, jo tie esot “tikai apgalvojumi”. Vispārējā tiesa neesot pamatojusi, kādēļ MKB Multifunds apgalvojumi nav ticami. Tādējādi rīkojums neesot pietiekami pamatots.
      Otrais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa rīkojuma 30. punktā esot nepareizi interpretējusi Regulas 2015/1589 (1) 1. panta h) punktā lietoto jēdzienu “ieinteresētā persona”. Vispārējās tiesas interpretācija nozīmējot, ka MKB Multifunds ir jāpierāda, ka tā patiešām ir darbojusies fondā fondu nozarē un tādējādi bijusi DVI tieša konkurente, un tai bijis jācieš no konkrētām sekām. Tas neatbilstot pastāvīgajai judikatūrai, atbilstoši kurai uzņēmums ir ieinteresētā persona, ja tas: i) ir (potenciāls) konkurents, kas nedarbojas tajā pašā tirgū, un ii) tā intereses var ietekmēt prettiesiska atbalsta piešķiršana. Pieļaudama tiesību kļūdu, Vispārējā tiesa esot piemērojusi pārāk stingru mērauklu un ignorējusi, ka MKB Multifunds ir vismaz potenciāla DVI konkurente un ka MKB Multifunds esot pietiekami pierādījusi, ka tās intereses ir skārusi prettiesiskā atbalsta piešķiršana.
      Trešais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa rīkojuma 53.–55. punktā LESD 263. panta ceturtajā daļā lietoto “tieša skāruma” jēdzienu esot interpretējusi pārāk šauri. Tādējādi Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka MKB Multifunds ir izvirzījusi konkrētus argumentus tam, ka Komisijas lēmums skar MKB Multifunds noteiktu tai raksturīgu īpašu pazīmju vai tādu apstākļu dēļ, kas to atšķir no citām personām.

         (1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta C-673/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. novembrī KN iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 1. septembra spriedumu lietā T-377/20 KN/EESK

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/20

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. novembrī KN iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 1. septembra spriedumu lietā T-377/20 KN/EESK
      (Lieta C-673/21 P)
      (2022/C 11/27)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: KN (pārstāvji: M. Casado García-Hirschfeld un M. Aboudi, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

         Prasījumi

                  —

                  Atcelt Vispārējās tiesas 2021. gada 1. septembra spriedumu lietā KN/EESK (T-377/20);

                  —

                  apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

                  —

                  piespriest EESK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šajā apelācijas sūdzībā tās iesniedzējs apstrīd it īpaši pārsūdzētā sprieduma 102.–106., 167.–169., 171.–177. un 197. punktu.
      Apelācijas sūdzības pamatošanai tās iesniedzējs izvirza vienu pamatu, ar ko tiek apgalvots, ka ar pārsūdzēto spriedumu ir sagrozīti fakti un ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kā rezultātā pamatojums esot juridiski neprecīzs.


title: Lieta T-602/15 RENV: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Jenkinson/Padome u.c. (Šķīrējklauzula – Eiropas Savienības starptautisko misiju starptautiskais civilais personāls – Pieņemšana darbā uz līguma pamata – Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi – Prasība pārkvalificēt visas līgumattiecības par līgumu uz nenoteiktu laiku – Prasība sakarā ar līgumisko atbildību – Prasība sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Jenkinson/Padome u.c.
      (Lieta T-602/15 RENV) (1)

      (Šķīrējklauzula - Eiropas Savienības starptautisko misiju starptautiskais civilais personāls - Pieņemšana darbā uz līguma pamata - Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi - Prasība pārkvalificēt visas līgumattiecības par līgumu uz nenoteiktu laiku - Prasība sakarā ar līgumisko atbildību - Prasība sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību)
      (2022/C 11/28)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Liam Jenkinson (Kilarnija, Īrija) (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Vitro un M. Bishop), Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin, D. Bianchi un G. Gattinara), Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji: S. Marquardt, R. Spáč un E. Orgován), Eulex Kosovo (Priština, Kosova) (pārstāvis: E. Raoult, advokāts)

         Priekšmets

      Galvenokārt, pirmām kārtām, prasība, kura ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, pārkvalificēt visus ar prasītāju noslēgtos darba līgumus par darba līgumu uz nenoteiktu laiku un, otrkārt, atlīdzināt līgumisko kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts šī iemesla dēļ, un, otrām kārtām, prasības, kuras ir pamatotas ar LESD 268. un 340. pantu un ar kurām tiek lūgts konstatēt Padomes, Komisijas un EĀDD, kā arī Eulex Kosovo misijas ārpuslīgumisko atbildību.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD), Eulex Kosovo misija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību Tiesā lietā C-43/17 P, kā arī saistībā ar sākotnējo tiesvedību Vispārējā tiesā lietā T-602/15, tostarp saistībā ar iebildēm par nepieņemamību, kuras tās ar atsevišķiem procesuālajiem aktiem izvirzījušas iepriekš minētajā lietā.

                  3)

                  Liam Jenkinson atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar lietas nodošanas atpakaļ Vispārējai tiesai procedūru lietā T-602/15 RENV, tostarp sedz tiesāšanās izdevumus saistībā ar prasības pieteikuma iesniegšanu un atlīdzina atbildētāju tiesāšanās izdevumus šajā procedūrā.

         (1)  C 90, 7.3.2016.


title: Lieta T-495/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Rumānija/Komisija (Institucionālās tiesības – Eiropas pilsoņu iniciatīva – Kohēzijas politika – Nacionālo minoritāšu reģioni – Reģistrācijas lēmums – Atcelšanas prasība – Pārsūdzams tiesību akts – Pieņemamība – Regulas (ES) Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Rumānija/Komisija
      (Lieta T-495/19) (1)

      (Institucionālās tiesības - Eiropas pilsoņu iniciatīva - Kohēzijas politika - Nacionālo minoritāšu reģioni - Reģistrācijas lēmums - Atcelšanas prasība - Pārsūdzams tiesību akts - Pieņemamība - Regulas (ES) Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2022/C 11/29)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rumānija (pārstāves: E. Gane, R. Haţieganu, L. Liţu un L.-E. Baţagoi)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: H. Stancu, I. Martínez del Peral un H. Krämer)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Ungārija (pārstāvji: M. Fehér, M. Tátrai un K. Szíjjártó)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/721 (2019. gada 30. aprīlis) par ierosināto pilsoņu iniciatīvu “Kohēzijas politika reģionu vienlīdzībai un reģionālo kultūru ilgtspējai” (OV 2019, L 122, 55. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Rumānija sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Ungārija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.


title: Lieta T-661/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Sasol Germany u.c./Komisija (REACH – Vielas, kas rada ļoti lielas bažas – Vielu, kas ar laiku ir iekļaujamas Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XIV pielikumā, saraksta izstrāde – Lēmums, ar kuru viela 4-terc-butilfenols ir identificēts kā viela, kas atbilst iekļaušanai sarakstā paredzētajiem kritērijiem – Regulas (EK) Nr. 1907/2006 57. pants – Uz pierādījumu pierādījuma spēku balstītā pieeja – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Samērīgums)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Sasol Germany u.c./Komisija
      (Lieta T-661/19) (1)

      (REACH - Vielas, kas rada ļoti lielas bažas - Vielu, kas ar laiku ir iekļaujamas Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XIV pielikumā, saraksta izstrāde - Lēmums, ar kuru viela 4-terc-butilfenols ir identificēts kā viela, kas atbilst iekļaušanai sarakstā paredzētajiem kritērijiem - Regulas (EK) Nr. 1907/2006 57. pants - Uz pierādījumu pierādījuma spēku balstītā pieeja - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Samērīgums)
      (2022/C 11/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Sasol Germany GmbH (Hamburga, Vācija), SI Group – Béthune (Béthune, Francija), BASF SE (Ludvigshāfena pie Reinas, Vācija) (pārstāvji: C. Mereu un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lindenthal un K. Mifsud-Bonnici)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: D. Klebs, J. Möller, S. Heimerl un S. Costanzo), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: M. Heikkilä, W. Broere, S. Mahoney un A. Hautamäki)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/1194 (2019. gada 5. jūlijs) par 4-terc-butilfenola (PTBP) identificēšanu par vielu, kas rada ļoti lielas bažas atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1907/2006 57. panta f) punktam (OV 2019, L 187, 41. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Sasol Germany GmbH, SI Group – Béthune un BASF SE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 406, 2.12.2019.


title: Lieta C-819/19: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – EKL 81., 84. un 85. pants – EEZ līguma 53. pants – Aizliegtas vienošanās – Uzņēmumu rīcība gaisa transporta nozarē starp Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) un trešām valstīm, kas tika īstenota EKL 84. un 85. panta spēkā esamības laikā – Prasība atlīdzināt kaitējumu – Valstu tiesu kompetence piemērot EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/2

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV u.c.
      (Lieta C-819/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EKL 81., 84. un 85. pants - EEZ līguma 53. pants - Aizliegtas vienošanās - Uzņēmumu rīcība gaisa transporta nozarē starp Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) un trešām valstīm, kas tika īstenota EKL 84. un 85. panta spēkā esamības laikā - Prasība atlīdzināt kaitējumu - Valstu tiesu kompetence piemērot EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu)
      (2022/C 11/02)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV

         Atbildētājas: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche LufthansaAG, Lufthansa CargoAG, British Airwaysplc, Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Swiss International Air Lines AG, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS AB, SAS Cargo Group A/S

         Rezolutīvā daļa

      EKL 81., 84. un 85. pants, kā arī 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai civiltiesiskā strīdā saistībā ar prasību atlīdzināt zaudējumus, kas tajā ir celta pēc Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā, stāšanās spēkā, ir kompetence piemērot EKL 81. pantu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. pantu pirms 2004. gada 1. maija īstenotai uzņēmumu rīcībai gaisa transporta nozarē starp dalībvalsti un trešo valsti, kas nav Šveice, pirms 2002. gada 1. jūnija īstenotai uzņēmumu rīcībai gaisa transporta nozarē starp dalībvalsti un Šveici un pirms 2005. gada 19. maija īstenotai uzņēmumu rīcībai gaisa transporta nozarē starp Eiropas Ekonomikas zonas valsti, kura nav dalībvalsts, un trešo valsti, pat ja saistībā ar šo rīcību nav pieņemts nekāds lēmums atbilstoši EKL 84. vai 85. pantam, un ja minētā rīcība var ietekmēt attiecīgi tirdzniecību starp dalībvalstīm un tirdzniecību starp Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzējām pusēm.

         (1)  OV C 95, 23.3.2020.


title: Lieta C-852/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Ivan Gavanozov (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Direktīva 2014/41/ES – Eiropas izmeklēšanas rīkojums krimināllietās – 14. pants – Tiesiskās aizsardzības līdzekļi – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 47. pants – Tiesiskās aizsardzības līdzekļu neesamība izdevējvalstī – Rīkojums par kratīšanu, izņemšanu un liecinieka nopratināšanu ar videokonferences palīdzību)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/3

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Ivan Gavanozov

      (Lieta C-852/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Direktīva 2014/41/ES - Eiropas izmeklēšanas rīkojums krimināllietās - 14. pants - Tiesiskās aizsardzības līdzekļi - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesiskās aizsardzības līdzekļu neesamība izdevējvalstī - Rīkojums par kratīšanu, izņemšanu un liecinieka nopratināšanu ar videokonferences palīdzību)
      (2022/C 11/03)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

         Ivan Gavanozov

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/41/ES (2014. gada 3. aprīlis) par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās 14. pants, aplūkots kopsakarā ar šīs direktīvas 24. panta 7. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds Eiropas izmeklēšanas rīkojumu izdevušās dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēts neviens tiesiskās aizsardzības līdzeklis pret Eiropas izmeklēšanas rīkojuma izdošanu kratīšanai un izņemšanai, kā arī liecinieka nopratināšanai ar videokonferences palīdzību.

                  2)

                  Direktīvas 2014/41 6. pants, aplūkots kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu un LES 4. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tas, ka kādas dalībvalsts kompetentā iestāde izdod Eiropas izmeklēšanas rīkojumu kratīšanai un izņemšanai, kā arī liecinieka nopratināšanai ar videokonferences palīdzību, ja šīs dalībvalsts tiesiskajā regulējumā nav paredzēts neviens tiesiskās aizsardzības līdzeklis pret šāda Eiropas izmeklēšanas rīkojuma izdošanu.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta C-933/19 P: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums – Autostrada Wielkopolska S.A./Eiropas Komisija un Polijas Republika (Apelācija – Valsts atbalsts – Maksas automaģistrāles koncesija – Likums, kurā paredzēts dažu transportlīdzekļu atbrīvojums no ceļa nodevas – Koncesionāram piešķirta dalībvalsts kompensācija par negūtiem ieņēmumiem – Ceļa ēnnodeva – Kompensācija, ko Eiropas Komisijas atzinusi par pārmērīgu un uzskatāmu par atbalstu – Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt – Atbalsta saņēmēja procesuālās tiesības – Komisijas pienākums būt īpaši vērīgai – Jēdziens “valsts atbalsts” – Priekšrocība – Koncesionāra sagaidāmā finansiālā stāvokļa uzlabošanās – Privātā tirgus ekonomikas dalībnieka kritērijs – Pierādījumu sagrozīšana – Pamatojuma nenorādīšana – Strīdīgā lēmuma sagrozīta izpratne – Pamatojuma aizstāšana – Pierādīšanas pienākuma pāreja – Savienības tiesību pārākuma principa neievērošana – Vispārējās tiesas veikta pārbaude tiesā – Pienākumi un ierobežojumi)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/3

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums – Autostrada Wielkopolska S.A./Eiropas Komisija un Polijas Republika
      (Lieta C-933/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - Maksas automaģistrāles koncesija - Likums, kurā paredzēts dažu transportlīdzekļu atbrīvojums no ceļa nodevas - Koncesionāram piešķirta dalībvalsts kompensācija par negūtiem ieņēmumiem - Ceļa ēnnodeva - Kompensācija, ko Eiropas Komisijas atzinusi par pārmērīgu un uzskatāmu par atbalstu - Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Atbalsta saņēmēja procesuālās tiesības - Komisijas pienākums būt īpaši vērīgai - Jēdziens “valsts atbalsts” - Priekšrocība - Koncesionāra sagaidāmā finansiālā stāvokļa uzlabošanās - Privātā tirgus ekonomikas dalībnieka kritērijs - Pierādījumu sagrozīšana - Pamatojuma nenorādīšana - Strīdīgā lēmuma sagrozīta izpratne - Pamatojuma aizstāšana - Pierādīšanas pienākuma pāreja - Savienības tiesību pārākuma principa neievērošana - Vispārējās tiesas veikta pārbaude tiesā - Pienākumi un ierobežojumi)
      (2022/C 11/04)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Autostrada Wielkopolska S.A. (pārstāvji: O. Geiss, Rechtsanwalt un T. Siakka, dikigoros)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati, K. Herrmann un S. Noë) un Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna un M. Rzotkiewicz)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Autostrada Wielkopolska S.A. sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Polijas Republika savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.


title: Lieta C-938/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Direktīva 2003/87/EK – Siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma – 2. panta 1. punkts – Piemērošanas joma – 3. panta e) punkts – “Iekārtas” jēdziens – Ietekme uz emisijām un piesārņojumu – Palīgiekārtas, kas kā tādas nerada siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas – 10.a pants – Pagaidu noteikumi bezmaksas emisiju kvotu sadalei – Datu vākšanas veidne – Koriģētās kvotas atbilstīguma koeficients – Aprēķina metode – Lēmums 2011/278/ES – 6. panta 1. punkta trešā daļa – Aukstuma eksports uz vienību, kas ietilpst būtiskam oglekļa dioksīda pārvirzes riskam pakļautā nozarē)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/4

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland

      (Lieta C-938/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - 2. panta 1. punkts - Piemērošanas joma - 3. panta e) punkts - “Iekārtas” jēdziens - Ietekme uz emisijām un piesārņojumu - Palīgiekārtas, kas kā tādas nerada siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas - 10.a pants - Pagaidu noteikumi bezmaksas emisiju kvotu sadalei - Datu vākšanas veidne - Koriģētās kvotas atbilstīguma koeficients - Aprēķina metode - Lēmums 2011/278/ES - 6. panta 1. punkta trešā daļa - Aukstuma eksports uz vienību, kas ietilpst būtiskam oglekļa dioksīda pārvirzes riskam pakļautā nozarē)
      (2022/C 11/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Berlin

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG

         Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/29/EK (2009. gada 23. aprīlis), 2. panta 1. punkts un 3. panta e) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ir atļauts iekārtas, uz ko attiecas siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienības mērogā, robežās iekļaut palīgiekārtas, kuras neizdala siltumnīcefektu izraisošas gāzes, ja tās atbilst kritērijiem, kas paredzēti minētās direktīvas, ar grozījumiem, 3. panta e) punktā, un – jo īpaši – ja tās var ietekmēt šīs pašas direktīvas, ar grozījumiem, II pielikumā uzskaitīto siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas un piesārņojumu.

                  2)

                  Koriģētā atbilstības kvota, kas minēta Komisijas izstrādātajā datu vākšanas veidnē, saskaņā ar Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK, 7. panta 5. punktu ir uzskatāma – pat tad, ja izmērāmo siltumu, kas importēts no iekārtas, uz kuru neattiecas siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienības mērogā, var attiecināt uz noteiktu siltuma plūsmu, – par vienotu kvotu, kas, jo īpaši, lai aprēķinātu piešķirto bezmaksas emisijas kvotu skaitu apakšiekārtai ar siltuma līmeņatzīmi, ir jāaprēķina un jāpiemēro saskaņā ar vispārēju pieeju šīs apakšiekārtas siltuma plūsmām.

                  3)

                  Lēmuma 2011/278 6. panta 1. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka siltuma līmeņatzīmes apakšiekārtas process netiek izmantots nozarē vai apakšnozarē, kas tiek uzskatīta par tādu, kurā ir būtisks oglekļa emisiju pārvirzes risks, ja šis process attiecas uz siltumenerģiju, kura patērēta aukstuma ražošanai, ko eksportē un patērē vienībā, uz kuru neattiecas siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienības mērogā un kura ir daļa no nozares vai apakšnozares, ko uzskata par pakļautu ievērojamam oglekļa dioksīda emisiju pārvirzes riskam, jo šī vienība nav siltuma patērētājs.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta C-948/19: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “Manpower Lit”/E.S., M.L., M.P., V.V., R.V. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Pagaidu darbs – Direktīva 2008/104/EK – 1. pants – Piemērošanas joma – Jēdzieni “valsts uzņēmums” un “saimnieciskās darbības veikšana” – Eiropas Savienības aģentūras – Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts (EIGE) kā “lietotājuzņēmums” šīs direktīvas 1. panta 2. punkta izpratnē – 5. panta 1. punkts – Vienlīdzīgas attieksmes princips – Darba un nodarbinātības pamatnosacījumi – Jēdziens “tas pats darbs” – Regula (EK) Nr. 1922/2006 – LESD 335. pants – Savienības iestāžu administratīvās autonomijas princips – LESD 336. pants – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi un Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/5

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “Manpower Lit”/E.S., M.L., M.P., V.V., R.V.
      (Lieta C-948/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Pagaidu darbs - Direktīva 2008/104/EK - 1. pants - Piemērošanas joma - Jēdzieni “valsts uzņēmums” un “saimnieciskās darbības veikšana” - Eiropas Savienības aģentūras - Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts (EIGE) kā “lietotājuzņēmums” šīs direktīvas 1. panta 2. punkta izpratnē - 5. panta 1. punkts - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Darba un nodarbinātības pamatnosacījumi - Jēdziens “tas pats darbs” - Regula (EK) Nr. 1922/2006 - LESD 335. pants - Savienības iestāžu administratīvās autonomijas princips - LESD 336. pants - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi un Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība)
      (2022/C 11/06)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: UAB “Manpower Lit”

         Atbildētāji: E.S., M.L., M.P., V.V., R.V.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/104/EK (2008. gada 19. novembris) par pagaidu darba aģentūrām 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas piemērošanas jomā ietilpst tas, ka pagaidu darba aģentūra norīko darbā personas, kuras ar šo aģentūru ir noslēgušas darba līgumu, Eiropas Dzimumu līdztiesības institūtā (EIGE), lai tur šīs personas sniegtu darba pakalpojumus.

                  2)

                  Direktīvas 2008/104 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darbs, ko veic pagaidu darbinieks, kurš nodots Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta (EIGE) rīcībā, var tikt uzskatīts par “to pašu darbu” šīs tiesību normas izpratnē, pat pieņemot, ka tajā darbā, kura izpildei EIGE tieši pieņem darbā darbiniekus, ir ietverti uzdevumi, kurus var izpildīt tikai un vienīgi tās personas, kas ir pakļautas Eiropas Savienības Civildienesta noteikumiem.

         (1)  OV C 77, 9.3.2020.


title: Lieta C-91/20: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 9. novembra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LW/Vācijas Federatīvā Republika (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā politika patvēruma un alternatīvās aizsardzības jomā – Standarti trešo valstu valstspiederīgo vai bezvalstnieku kvalificēšanai par starptautiskās aizsardzības saņēmējiem – Direktīva 2011/95/ES – 3. un 23. pants – Labvēlīgāki standarti, ko dalībvalstis var ieviest vai saglabāt, lai patvēruma tiesības vai alternatīvās aizsardzības tiesības varētu izmantot arī starptautiskās aizsardzības saņēmēja ģimenes locekļi – Vecākam piešķirtā bēgļa statusa atvasināta piešķiršana tā nepilngadīgajam bērnam – Ģimenes vienotības saglabāšana – Bērna intereses)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/6

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 9. novembra spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LW/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-91/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā politika patvēruma un alternatīvās aizsardzības jomā - Standarti trešo valstu valstspiederīgo vai bezvalstnieku kvalificēšanai par starptautiskās aizsardzības saņēmējiem - Direktīva 2011/95/ES - 3. un 23. pants - Labvēlīgāki standarti, ko dalībvalstis var ieviest vai saglabāt, lai patvēruma tiesības vai alternatīvās aizsardzības tiesības varētu izmantot arī starptautiskās aizsardzības saņēmēja ģimenes locekļi - Vecākam piešķirtā bēgļa statusa atvasināta piešķiršana tā nepilngadīgajam bērnam - Ģimenes vienotības saglabāšana - Bērna intereses)
      (2022/C 11/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: LW

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu 3. pants un 23. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tas, ka dalībvalsts saskaņā ar labvēlīgākiem valsts standartiem nolūkā saglabāt ģimenes vienotību atvasinātā kārtā piešķir bēgļa statusu trešās valsts pilsoņa, kuram pašam šāds statuss ir piešķirts, nepilngadīgam bērnam, piemērojot ar šo direktīvu izveidoto sistēmu, tostarp tad, ja šis bērns ir dzimis minētās dalībvalsts teritorijā un ar otra vecāka starpniecību tam ir tādas citas trešās valsts pilsonība, kurā tas nesastaptos ar risku tikt vajātam, ja vien uz šo bērnu neattiecas kāds no minētās direktīvas 12. panta 2. punktā paredzētajiem izslēgšanas iemesliem un ja tam viņa pilsonības vai cita viņa personīgo tiesisko statusu raksturojoša elementa dēļ minētajā dalībvalstī nepienākas labāka attieksme par to, kas izriet no bēgļa statusa. Šajā ziņā nav nozīmes tam, vai ir iespējams un var saprātīgi gaidīt, ka minētais bērns un tā vecāki varētu apmesties uz dzīvi šajā citā trešā valstī.

         (1)  OV C 209, 22.6.2020.


title: Lieta C-106/20 P: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums – Grieķijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija – Kopējā lauksaimniecības politika – ELGF un ELFLA – No Eiropas Savienības finansējuma izslēgti izdevumi – Grieķijas Republikas izdevumi – Atbilstības noskaidrošanas procedūra – Pamats, kurš pirmo reizi izvirzīts pirmās instances mutvārdu procesā – Regula (EK) Nr. 796/2004 – 2. panta 2. punkts – Regula (ES) Nr. 1307/2013 – 4. panta 1. punkta h) apakšpunkts – “Pastāvīgo ganību” jēdziens – Pierādījumu sagrozīšana – Deleģētā regula (ES) Nr. 907/2014 – 12. panta 4. punkts – Precīza korekcija – Nosacījumi – Pierādīšanas pienākums)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/7

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums – Grieķijas Republika/Eiropas Komisija
      (Lieta C-106/20 P) (1)

      (Apelācija - Kopējā lauksaimniecības politika - ELGF un ELFLA - No Eiropas Savienības finansējuma izslēgti izdevumi - Grieķijas Republikas izdevumi - Atbilstības noskaidrošanas procedūra - Pamats, kurš pirmo reizi izvirzīts pirmās instances mutvārdu procesā - Regula (EK) Nr. 796/2004 - 2. panta 2. punkts - Regula (ES) Nr. 1307/2013 - 4. panta 1. punkta h) apakšpunkts - “Pastāvīgo ganību” jēdziens - Pierādījumu sagrozīšana - Deleģētā regula (ES) Nr. 907/2014 - 12. panta 4. punkts - Precīza korekcija - Nosacījumi - Pierādīšanas pienākums)
      (2022/C 11/08)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji: E. Tsaousi, E. Leftheriotou un A. Vasilopoulou)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Konstantinidis un A. Sauka)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 11.05.2020


title: Lieta C-214/20: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (The Labour Court, Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MG/Dublin City Council (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Darba laika organizēšana – Direktīva 2003/88/EK – 2. pants – Jēdziens “darba laiks” – Ārštata ugunsdzēsējs – Dežūras izsaukuma gatavības režīmā – Dežūras laikā pašnodarbinātas personas veikta profesionālā darbība – No dežūras režīma izrietoši ierobežojumi)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/8

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (The Labour Court, Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MG/Dublin City Council

      (Lieta C-214/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Darba laika organizēšana - Direktīva 2003/88/EK - 2. pants - Jēdziens “darba laiks” - Ārštata ugunsdzēsējs - Dežūras izsaukuma gatavības režīmā - Dežūras laikā pašnodarbinātas personas veikta profesionālā darbība - No dežūras režīma izrietoši ierobežojumi)
      (2022/C 11/10)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         The Labour Court, Ireland

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: MG

         Atbildētāja: Dublin City Council

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 2. panta 1) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ārštata ugunsdzēsēja nodrošinātais dežūras laikposms izsaukuma gatavības režīmā, kurā šis darba ņēmējs ar darba devēja atļauju veic profesionālu darbību kā pašnodarbinātais, bet kura laikā viņam neatliekamās palīdzības izsaukuma gadījumā ir jāierodas [ugunsdzēsības] depo, kurā tas ir norīkots, vēlākais desmit minūtēs, nav “darba laiks” šīs tiesību normas izpratnē, ja no visu lietas apstākļu vispārējā novērtējuma, it īpaši no tā, cik lielā mērā un kādā veidā var tikt brīvi veikta cita profesionālā darbība, kā arī no tā, ka nav pienākuma piedalīties visos izsaukumos, uz kuriem tiek reaģēts no šiem depo, izriet, ka šajā laikposmā minētajam darba ņēmējam noteiktie ierobežojumi nav tādi, kas objektīvi un ļoti būtiski ietekmē pēdējā minētā spēju brīvi rīkoties ar savu laiku šajā laikposmā, kurā viņa kā ugunsdzēsēja profesionālie pakalpojumi netiek pieprasīti.

         (1)  OV C 262, 10.8.2020.


title: Lieta C-281/20: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferimet SL/Administración General del Estado (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 168. pants – Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu – 199. pants – Apgrieztās iekasēšanas procedūra – Nodokļu neitralitātes princips – Tiesību uz nodokļu atskaitīšanu materiālie nosacījumi – Piegādātāja nodokļa maksātāja statuss – Pierādīšanas pienākums – Krāpšana – Ļaunprātīga rīcība – Rēķins, kurā minēts fiktīvs piegādātājs)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/9

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferimet SL/Administración General del Estado

      (Lieta C-281/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 168. pants - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - 199. pants - Apgrieztās iekasēšanas procedūra - Nodokļu neitralitātes princips - Tiesību uz nodokļu atskaitīšanu materiālie nosacījumi - Piegādātāja nodokļa maksātāja statuss - Pierādīšanas pienākums - Krāpšana - Ļaunprātīga rīcība - Rēķins, kurā minēts fiktīvs piegādātājs)
      (2022/C 11/11)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ferimet SL

         Atbildētāja: Administración General del Estado

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, skatīta kopā ar nodokļu neitralitātes principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļa maksātājam ir jāatsaka izmantot tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atskaitīšanu saistībā ar tam piegādāto preču iegādi, ja šis nodokļa maksātājs rēķinā, kuru tas pats ir izsniedzis par šo darījumu, piemērojot apgrieztās iekasēšanas procedūru, ir apzināti norādījis fiktīvu piegādātāju, ja, ņemot vērā faktiskos apstākļus un šī nodokļa maksātāja sniegto informāciju, nav vajadzīgās informācijas, lai pārbaudītu, vai faktiskais piegādātājs ir nodokļa maksātājs, vai arī ja ir juridiski pietiekami pierādīts, ka minētais nodokļu maksātājs ir izdarījis krāpšanu PVN jomā vai zināja vai tam bija jāzina, ka darījums, kurš ir norādīts, lai pamatotu tiesības uz nodokļa atskaitīšanu, ir iesaistīts šādā krāpšanā.

         (1)  OV C 320, 28.9.2020.


title: Lieta C-315/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Regione Veneto/Plan Eco Srl (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Regula (EK) Nr. 1013/2006 – Atkritumu sūtījumi – 3. panta 5. punkts un 11. panta 1. punkta i) apakšpunkts – Direktīva 2008/98/EK – Atkritumu apsaimniekošana – 16. pants – Pašpietiekamības un tuvuma principi – Lēmums 2000/532/EK – Eiropas Atkritumu katalogs (EAK) – Jaukti sadzīves atkritumi, kas mehāniski tiek apstrādāti, nemainot to īpašības)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/9

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Regione Veneto/Plan Eco Srl

      (Lieta C-315/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Regula (EK) Nr. 1013/2006 - Atkritumu sūtījumi - 3. panta 5. punkts un 11. panta 1. punkta i) apakšpunkts - Direktīva 2008/98/EK - Atkritumu apsaimniekošana - 16. pants - Pašpietiekamības un tuvuma principi - Lēmums 2000/532/EK - Eiropas Atkritumu katalogs (EAK) - Jaukti sadzīves atkritumi, kas mehāniski tiek apstrādāti, nemainot to īpašības)
      (2022/C 11/12)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Regione Veneto

         Atbildētāja: Plan Eco Srl

         piedaloties: Futura Srl

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1013/2006 (2006. gada 14. jūnijs) par atkritumu sūtījumiem 3. panta 5. punkts un 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ņemot vērā pašpietiekamības un tuvuma principus, kompetentā nosūtīšanas iestāde, pamatojoties it īpaši uz šīs regulas 11. panta 1. punkta i) apakšpunktā paredzēto iemeslu, var iebilst pret tādu jauktu sadzīves atkritumu nosūtīšanu, kuri pēc mehāniskas apstrādes enerģijas reģenerācijas nolūkā, kas tomēr nav būtiski mainījusi to sākotnējās īpašības, ir klasificēti tā atkritumu saraksta pozīcijā 19 12 12, kurš ir paredzēts pielikumā Komisijas Lēmumam 2000/532/EK (2000. gada 3. maijs), ar ko aizstāj Lēmumu 94/3/EK, ar kuru izveidots atkritumu saraksts saskaņā ar 1. panta a) punktu Padomes Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, un Padomes Lēmumu 94/904/EK, ar kuru izveidots bīstamo atkritumu saraksts saskaņā ar 1. panta 4. punktu Padomes Direktīvā 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem, kas grozīts ar Komisijas Lēmumu 2014/955/ES (2014. gada 18. decembris).

         (1)  OV C 304, 14.9.2020.


title: Lieta C-340/20: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bank Sepah/Overseas Financial Limited un Oaktree Finance Limited (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) – Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku – Regula (EK) Nr. 423/2007 – Personu, vienību vai organizāciju, kuras Padome ir atzinusi par tādām, kas piedalās kodolieroču izplatīšanā, līdzekļu iesaldēšana – Jēdzieni “līdzekļu iesaldēšana” un “saimniecisko resursu iesaldēšana” – Iespējamība piemērot aizsardzības pasākumu iesaldētiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem – Pirms aktīvu iesaldēšanas radies un ar Irānas kodolprogrammu vai ballistisko raķešu programmu nesaistīts prasījums)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bank Sepah/Overseas Financial Limited un Oaktree Finance Limited

      (Lieta C-340/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) - Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku - Regula (EK) Nr. 423/2007 - Personu, vienību vai organizāciju, kuras Padome ir atzinusi par tādām, kas piedalās kodolieroču izplatīšanā, līdzekļu iesaldēšana - Jēdzieni “līdzekļu iesaldēšana” un “saimniecisko resursu iesaldēšana” - Iespējamība piemērot aizsardzības pasākumu iesaldētiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem - Pirms aktīvu iesaldēšanas radies un ar Irānas kodolprogrammu vai ballistisko raķešu programmu nesaistīts prasījums)
      (2022/C 11/13)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Bank Sepah

         Pretsūdzības iesniedzējas: Overseas Financial Limited un Oaktree Finance Limited

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 (2007. gada 19. aprīlis) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu 7. panta 1. punkts kopsakarā ar Regulas Nr. 423/2007 1. panta h) un j) punktu, Padomes Regulas (ES) Nr. 961/2010 (2010. gada 25. oktobris), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007, 16. panta 1. punkts kopsakarā ar Regulas Nr. 961/2010 1. panta h) un i) punktu, kā arī Padomes Regulas (ES) Nr. 267/2012 (2012. gada 23. marts) par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu 23. panta 1. punkts kopsakarā ar Regulas Nr. 267/2012 1. panta j) un k) punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka attiecībā uz Kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros iesaldētiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem bez valsts kompetentās iestādes iepriekšējas atļaujas tiek sākti aizsardzības pasākumi, ar kuriem tiek ieviestas attiecīgā kreditora tiesības saņemt maksājumus prioritārā kārtā salīdzinājumā ar citiem kreditoriem, pat ja šādiem pasākumiem nav tādas iedarbības, ka šīs lietas tiktu izdalītas no parādnieka mantas.

                  2)

                  Apstāklis, ka tāda prasījuma pamats, kas piedzenams no fiziskas vai juridiskas personas, kuras līdzekļi vai saimnieciskie resursi ir iesaldēti, nav saistīts ar Irānas kodolprogrammu vai ballistisko raķešu programmu un attiecas uz laiku pirms Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes 2006. gada 23. decembra Rezolūcijas 1737 (2006) pieņemšanas, nav nozīmīgs, atbildot uz pirmo prejudiciālo jautājumu.

         (1)  OV C 339, 12.10.2020.


title: Lieta C-388/20: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV/Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (ES) Nr. 1169/2011 – Pārtikas produktu informācijas sniegšana patērētājiem – 9. panta 1. punkta l) apakšpunkts – Paziņojums par uzturvērtību – 31. panta 3. punkta otrā daļa – Enerģētiskās vērtības un uzturvielu daudzuma aprēķināšana – Iespēja sniegt šo informāciju par pārtikas produktu pēc tā apstrādes – Nosacījumi – 33. panta 2. punkta otrā daļa – Informācijas norādīšana porcijai vai patēriņa vienībai)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/11

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV/Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

      (Lieta C-388/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 1169/2011 - Pārtikas produktu informācijas sniegšana patērētājiem - 9. panta 1. punkta l) apakšpunkts - Paziņojums par uzturvērtību - 31. panta 3. punkta otrā daļa - Enerģētiskās vērtības un uzturvielu daudzuma aprēķināšana - Iespēja sniegt šo informāciju par pārtikas produktu pēc tā apstrādes - Nosacījumi - 33. panta 2. punkta otrā daļa - Informācijas norādīšana porcijai vai patēriņa vienībai)
      (2022/C 11/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV

         Atbildētāja: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

         Rezolutīvā daļa

      31. panta 3. punkta otrā daļa Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1169/2011 (2011. gada 25. oktobris) par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem un par grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulās (EK) Nr. 1924/2006 un (EK) Nr. 1925/2006, un par Komisijas Direktīvas 87/250/EEK, Padomes Direktīvas 90/496/EEK, Komisijas Direktīvas 1999/10/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK, Komisijas Direktīvu 2002/67/EK un 2008/5/EK un Komisijas Regulas (EK) Nr. 608/2004 atcelšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma ir piemērojama tikai tiem pārtikas produktiem, kuriem ir nepieciešama apstrāde un kuriem ir pievienoti viena veida apstrādes norādījumi.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta C-398/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Krajský soud v Brně (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ELVOSPOL/Odvolací finanční ředitelství (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 90. punkts – PVN bāzes samazināšana – Cenas pilnīga vai daļēja nemaksāšana parādnieka bankrota dēļ – Valsts tiesiskajā regulējumā paredzētie nosacījumi PVN vēlākai koriģēšanai – Nosacījums, saskaņā ar kuru parāds, kas daļēji vai pilnībā nav samaksāts, nedrīkst būt radies sešu mēnešu laikā pirms sabiedrības parādnieces pasludināšanas par bankrotējušu – Neatbilstība)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/12

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 11. novembra spriedums (Krajský soud v Brně (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ELVOSPOL/Odvolací finanční ředitelství

      (Lieta C-398/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 90. punkts - PVN bāzes samazināšana - Cenas pilnīga vai daļēja nemaksāšana parādnieka bankrota dēļ - Valsts tiesiskajā regulējumā paredzētie nosacījumi PVN vēlākai koriģēšanai - Nosacījums, saskaņā ar kuru parāds, kas daļēji vai pilnībā nav samaksāts, nedrīkst būt radies sešu mēnešu laikā pirms sabiedrības parādnieces pasludināšanas par bankrotējušu - Neatbilstība)
      (2022/C 11/15)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Krajský soud v Brně

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ELVOSPOL

         Atbildētāja: Odvolací finanční ředitelství

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 90. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru pievienotās vērtības nodokļa summas korekcijai ir izvirzīts nosacījums, ka prasījums, kas daļēji vai pilnībā nav samaksāts, nav radies sešu mēnešu laikā pirms sabiedrības parādnieces pasludināšanas par bankrotējušu, lai gan šis nosacījums neļauj izslēgt, ka šis prasījums galu galā varētu būt galīgi neatgūstams.

         (1)  OV C 359, 26.10.2020.


title: Lieta C-424/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 12. jūlijā Sun Stars & Sons Pte Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 12. maija spriedumu lietā T-638/19 Sun Stars & Sons/EUIPO – Valvis Holding (“AC AQUA AC”)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/12

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 12. jūlijāSun Stars & Sons Pte Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 12. maija spriedumu lietā T-638/19 Sun Stars & Sons/EUIPO – Valvis Holding (“AC AQUA AC”)
      (Lieta C-424/21 P)
      (2022/C 11/16)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sun Stars & Sons Pte Ltd (pārstāvji: M. Maček, odvetnica)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Valvis Holding SA

      Ar 2021. gada 11. novembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Sun Stars & Sons Pte Ltd pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-425/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 12. jūlijā Sun Stars & Sons Pte Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 12. maija spriedumu lietā T-637/19 Sun Stars & Sons/EUIPO – Carpathian Springs (“AQUA CARPATICA”)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/13

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 12. jūlijāSun Stars & Sons Pte Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 12. maija spriedumu lietā T-637/19 Sun Stars & Sons/EUIPO – Carpathian Springs (“AQUA CARPATICA”)
      (Lieta C-425/21 P)
      (2022/C 11/17)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Sun Stars & Sons Pte Ltd (pārstāvji: M. Maček, odvetnica)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Carpathian Springs SA

      Ar 2021. gada 11. novembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Sun Stars & Sons Pte Ltd pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-459/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 26. jūlijā iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 26. jūlijā iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-459/21)
      (2022/C 11/18)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A.

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālais jautājums

      Vai līdzvērtības principam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums PVN jomā, kāds noteikts Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (Pievienotās vērtības nodokļa kodekss) (CIVA) 21. panta 1. punktā, kas tiek uzturēts saskaņā ar standstill klauzulu un liedz tiesības pilnībā vai 50 % apmērā atskaitīt PVN, kas samaksāts attiecībā uz izdevumiem par automobiļiem, ceļa un izmitināšanas izdevumiem un pārstāvības izdevumiem, kuri uzņēmumu ienākuma nodokļa ietvaros ir pilnībā atskaitāmi kā izdevumi (neskarot to pārbaudi a posteriori un atbilstoši noteiktiem nosacījumiem), vai arī – autonomās nodokļa uzlikšanas ietvaros – tos var faktiski atskaitīt kā izdevumus proporcijā, kas pārsniedz 50 %?


title: Lieta C-465/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 29. jūlijā König Ludwig International GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 31. maija spriedumu lietā T-332/20 König Ludwig International/EUIPO

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/13

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 29. jūlijāKönig Ludwig International GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 31. maija spriedumu lietā T-332/20 König Ludwig International/EUIPO

      (Lieta C-465/21 P)
      (2022/C 11/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: König Ludwig International GmbH & Co. KG (pārstāvji: O. Spuhler, Rechtsanwalt, J. Stock, Rechtsanwältin)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2021. gada 12. novembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda König Ludwig International GmbH & Co. KG pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-564/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. septembrī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – BU/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. septembrī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – BU/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-564/21)
      (2022/C 11/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: BU

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai no tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu saskaņā ar Pamattiesību hartas 47. pantu izriet, ka iestādes lietas materiāli – arī elektroniskā formātā –, kas valsts iestādei ir jāizsniedz saistībā ar piekļuvi lietas materiāliem vai pārbaudi tiesā, tiek izsniegti tādā veidā, ka tie ir pilnīgi un ar secīgu numerāciju, un tāpēc no tiem var secināt izdarītos grozījumus?

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (1) 23. panta 1. punkts un 46. panta 1.–3. punkts nepieļauj valsts administratīvo praksi, saskaņā ar kuru iestāde regulāri izsniedz patvēruma meklētāja likumīgajam pārstāvim un tiesai tikai izvilkumu no elektroniskas dokumentu pārvaldības sistēmas, kurā ir ietverts nepilnīgs un nestrukturēts elektronisko PDF datņu apkopojums bez hronoloģijas, tām esot bez struktūras un hronoloģiskas notikumu norises, nemaz nerunājot par elektronisko lietas materiālu pilnīga satura atspoguļojumu?

                  3)

                  Vai no Direktīvas 2013/32/ES 11. panta 1. punkta un 45. panta 1. punkta a) apakšpunkta izriet, ka lēmumu ar roku ir jāparaksta patvēruma iestādes atbildīgajam darbiniekam, ir jāpievieno lietas materiāliem vai ir jāpaziņo pieteikuma iesniedzējam kā ar roku parakstīts dokuments?

                  4)

                  Vai dokuments tiek nodrošināts rakstveidā Direktīvas 2013/32/ES 11. panta 1. punkta un 45. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ja lēmuma pieņēmējs paraksta lēmumu, taču pēc tam tas tiek ieskenēts un oriģināls iznīcināts, un līdz ar to lēmums tikai daļēji ir rakstveida?

         (1)  OV 2013, L 180, 60. lpp.


title: Lieta T-581/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Skryba/Padome

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Skryba/Padome
      (Lieta T-581/21)
      (2022/C 11/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Siarheï Skryba (Marialivo, Baltkrievija) (pārstāvis: D. Litvinski, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas Regulu (ES) 2021/997(2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (1), ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2021/1002 2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Baltkrievijā (2), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas pēc būtības ir identiski vai līdzīgi lietā T-556/21 Lyubetskaya/Padome izvirzītajiem pamatiem.

         (1)  OV 2021, L 219I, 3. lpp.

         (2)  OV 2021, L 219I, 70. lpp.


title: Lieta T-582/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Rubnikovich/Padome

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Rubnikovich/Padome
      (Lieta T-582/21)
      (2022/C 11/42)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Siarhei Rubnikovich (Tarasovo, Baltkrievija) (pārstāvis: D. Litvinski, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/997 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (1), ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2021/1002 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Baltkrievijā (2), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-556/21 Lyubetskaya/Padome.

         (1)  OV 2021, L 219I, 3. lpp.

         (2)  OV 2021, L 219I, 70. lpp.


title: Lieta T-583/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Bakhanovich/Padome

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – Bakhanovich/Padome
      (Lieta T-583/21)
      (2022/C 11/43)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Aliaksandr Bakhanovich (Bresta, Baltkrievija) (pārstāvis: D. Litvinski, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/997 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (1), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2021/1002 (2021. gada 21. jūnijs), ar ko īsteno Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Baltkrievijā (2), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus, kas pēc būtības ir identiski vai līdzīgi lietā T-556/21 Lyubetskaya/Padome izvirzītajiem pamatiem.

         (1)  OV 2021, L 219I, 3. lpp.

         (2)  OV 2021, L 219I, 70. lpp.


title: Lieta T-671/21: Prasība, kas celta 2021. gada 18. oktobrī – NFL Properties Europe/EUIPO – Groupe Duval (“DUUUVAL”)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 18. oktobrī – NFL Properties Europe/EUIPO – Groupe Duval (“DUUUVAL”)
      (Lieta T-671/21)
      (2022/C 11/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: NFL Properties Europe GmbH (Ešborna, Vācija) (pārstāvji: M. Kloth, R. Briske, D. Habel and M. Tillwich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Groupe Duval (Buloņa-Bijankūra, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas vārdiskas preču zīmes “DUUUVAL” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 066 416

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 4. augusta lēmums lietā R 243/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto Apelācijas piektās padomes 2021. gada 4 augusta lēmumu;

                  —

                  piespriest pretējai pusei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-685/21: Prasība, kas celta 2021. gada 18. oktobrī – IR/Komisija

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/32

      Prasība, kas celta 2021. gada 18. oktobrī – IR/Komisija
      (Lieta T-685/21)
      (2022/C 11/45)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: IR (pārstāvji: S. Pappas un A. Pappas, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 11. decembra lēmumu, ar kuru Briseles Norēķinu birojs ir atteicis atjaunot smagas slimības režīmu prasītāja dēlam;

                  —

                  atcelt 2021. gada 8. jūlija lēmumu, ar kuru iecēlējinstitūcija noraidīja prasītāja sūdzību, kas iesniegta saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz to, ka strīdīgie lēmumi nelikumīgi esot balstīti uz [iestādes] ārsta konsultanta otro atzinumu.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz strīdīgo lēmumu pamatojuma neesamību.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz to, ka strīdīgajos lēmumos pēc prasītāja domām esot pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā un tajos esot sagrozīti fakti.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz tiesību uz labu administrāciju un tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz to, ka strīdīgie lēmumi esot nelikumīgi balstīti uz ārstu konsilija atzinumu.

                  6.

                  Sestais pamats attiecas uz pirmstiesas procedūras pārkāpumu.


title: Lieta T-703/21: Prasība, kas celta 2021. gada 2. novembrī – Zielonogórski Klub Żużlowy Sportowa/EUIPO – Falubaz Polska (“FALUBAZ”)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/33

      Prasība, kas celta 2021. gada 2. novembrī – Zielonogórski Klub Żużlowy Sportowa/EUIPO – Falubaz Polska (“FALUBAZ”)
      (Lieta T-703/21)
      (2022/C 11/46)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Zielonogórski Klub Żużlowy Sportowa S.A. (Zielona Góra, Polija) (pārstāvis: T. Grucelski, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Falubaz Polska S.A. spółka komandytowo–akcyjna (Zielona Góra)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FALUBAZ” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 14 535 835

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 24. augusta lēmums lietā R 1681/2020-1

         Prasītāja prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;
      piespriest pusei, kurai nolēmums būs nelabvēlīgs, atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā, kā arī nepieciešamos izdevumus, kas prasītājai ir radušies saistībā ar procesu EUIPO Apelācijas padomē;
      iestāšanās lietā gadījumā piespriest personām, kas iestājušās lietā, segt pašām savus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Pierādījumu brīvas novērtēšanas principa pārkāpums, veicot pierādījumu kopuma patvaļīgu novērtējumu;

                  —

                  Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad regulas 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).