title: Lieta C-138/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-140/12 Teva Pharma BV un Teva Pharmaceuticals Europe BV/Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) 2015. gada 23. martā iesniedza Teva Pharma BV un Teva Pharmaceuticals Europe BV

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-140/12 Teva Pharma BV un Teva Pharmaceuticals Europe BV/Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) 2015. gada 23. martā iesniedza Teva Pharma BV un Teva Pharmaceuticals Europe BV

   (Lieta C-138/15 P)
   (2015/C 190/03)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Teva Pharma BV un Teva Pharmaceuticals Europe BV (pārstāvji – G. Morgan, Solicitor, K. Bacon, Barrister un E. S. Mackenzie, Solicitor)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               atcelt EZA lēmumu, kas ietverts 2012. gada 24. janvāra vēstulē, ar ko tiek atteikts apstiprināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tirdzniecības atļaujas pieteikumu;

               —

               piespriest EZA atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda vienīgo apelācijas pamatu – apstākli, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot Regulas (EK) Nr. 141/2000 8. pantu (1). Tiek norādīts uz trim atšķirīgām kļūdām tiesību piemērošanā. Pirmkārt, tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi 8. panta 3. punktu, to aplūkojot kopā ar 8. panta 1. punktu, jo tā nav izvērtējusi to, ka otro līdzīgu zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai versija, kas bija atļautas atbilstoši atkāpei 8. panta 3. punktā, nevar būt tirgus izņēmuma piešķiršanas pamatā, kurš ir piešķirts pirmajai zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanai versijai atbilstoši 8. panta 1. punktam.
   Otrkārt, tā kļūdījās, secinot, ka tās sniegtajai 8. panta interpretācijai nav ietekmes uz tirgus izņēmuma pagarinājumu, kas ir piešķirts pirmajām zālēm.
   Treškārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi aprakstījusi un līdz ar to nav pienācīgi izskatījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju alternatīvo gadījumu, ievērojot sākotnējo tiesību akta atcelšanas pamatojumu, saskaņā ar kuru, pat ja otrām zālēm principā bija piešķirts savs tirgus izņēmuma laika posms, šis izņēmums nevarēja darboties tādā veidā, ka no tirgus tiek izslēgta pirmo zāļu nepatentētā versija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas lūdz Tiesai pasludināt galīgo spriedumu, atceļot apstrīdēto nolēmumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 141/2000 par zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai, OV L 18, 1. lpp.


title: Lieta T-592/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā  – Makhlouf /Padome

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/16

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Makhlouf/Padome
   (Lieta T-592/14)
   2014/C 361/22
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ehab Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvji – E. Ruchat un C. Cornet d’Elzius, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pēc tam – piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt visus prasītāja ciestos zaudējumus EUR 10  000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie pasākumi ir nelikumīgi, jo ar tiem i) tiek pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, kas ir paredzēts LESD 296. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, un ii) aizskar prasītāja īpašuma tiesības, kas ir paredzētas [Eiropas] Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā – “ECPAK”) Pirmā papildprotokola 1. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā, un tiesības uz viņa goda un reputācijas aizsardzību, kas ir paredzētas ECPAK 8. un 10. pantā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītājs ir cietis zaudējumus, kuriem pastāv tieša cēloņsakarība ar Eiropas Savienības Padomes veiktajiem pasākumiem.

               3.

               Ar trešo pamatu, pakārtoti, tiek apgalvots, ka pastāv Eiropas Savienības atbildības bez vainas režīms.


title: Lieta T-319/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. aprīļa spriedums – Drogenhilfe Köln Projekt/ITSB (“Rauschbrille”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Rauschbrille” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/14

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. aprīļa spriedums – Drogenhilfe Köln Projekt/ITSB (“Rauschbrille”)
   (Lieta T-319/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Rauschbrille” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2015/C 190/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Drogenhilfe Köln Projekt gGmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvis – V. Schoene, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 1356/2013–1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “Rauschbrille” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Drogenhilfe Köln Projekt gGmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: Lieta T-203/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 28. janvāra rīkojumu lietā F-92/12 Marcuccio /Komisija 2013. gada 8. aprīlī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/52

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 28. janvāra rīkojumu lietā F-92/12 Marcuccio/Komisija 2013. gada 8. aprīlī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-203/13 P)
   2013/C 156/95
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā un bez izņēmumiem atcelt apstrīdēto rīkojumu;

               —

               nosūtīt šo lietu Civildienesta tiesai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir par Civildienesta tiesas 2013. gada 28. janvāra rīkojumu lietā F-92/12 Marcuccio/Komisija, ar kuru kā acīmredzami nepieņemama tika noraidīta prasība, kuras priekšmets ir atcelt Eiropas Komisijas lēmumu veikt ieturējumus no [prasītāja] invaliditātes pabalsta par 2011. gada oktobra, novembra un decembra mēnešiem, kā arī ieturēto summu atmaksa.
   Apstrīdētajā rīkojumā Civildienesta tiesa norādīja, ka prasītāja pārstāvja paraksts uz dokumenta, kas 2012. gada 5. septembrī ir nosūtīts pa faksu, nebija vienāds ar to, kurš parādās uz prasības pieteikuma, kas tika saņemts pa pastu 2012. gada 13. septembrī.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz pilnīgu pamatojuma neesamību, kā arī uz izmeklēšanas neveikšanu, tās neapgāžamību, tautoloģiju, patvaļību, faktu sagrozīšanu un kļūdu tiesību piemērošanā, kā arī acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā.


title: Lieta C-36/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/100/EEK — Autortiesības — Nomas tiesības un patapinājuma tiesības — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/7

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-36/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/100/EEK - Autortiesības - Nomas tiesības un patapinājuma tiesības - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 326/15)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. R. Vidāls Pīgs [J. R. Vidal Puig] un V. Vilss [W. Wils], pārstāvji)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — I. del Kuvijo Kontrerass [I. del Cuvillo Contreras], pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvas 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā (OV L 346. 61. lpp.), 1. un 5. panta pārkāpums
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atbrīvojot gandrīz visu, bet ne visu kategoriju uzņēmumus, kas veic publisko patapinājumu, no pienākuma darbu autoriem maksāt atlīdzību par darbu, ko aizsargā autortiesības, publisku patapināšanu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīva 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 19.03.2005.


title: Tiesas Spriedums (piektā palāta)  2005. gada 6. oktobrī  lietā C-429/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/96/EK — Saskaņotas prasības un procedūras beramkravu kuģu drošai iekraušanai un izkraušanai — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 6. oktobrī
   lietā C-429/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/96/EK - Saskaņotas prasības un procedūras beramkravu kuģu drošai iekraušanai un izkraušanai - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 296/14)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-429/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 6. oktobrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Simonsons [K. Simonsson] un V. Vils [W. Wils]) pret Beļģijas Karalisti (pārstāvji — D. Havens [D. Haven] un M. Vimmers [M. Wimmer]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] un Dž. Arestis [G. Arestis], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 6. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. decembra Direktīvu 2001/96/EK, ar ko nosaka saskaņotas prasības un procedūras beramkravu kuģu drošai iekraušanai un izkraušanai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta T-423/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. septembrī — Skype/ITSB — British Sky Broadcasting and Sky IP International ( “skype” )

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/36

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. septembrī — Skype/ITSB — British Sky Broadcasting and Sky IP International (“skype”)
   (Lieta T-423/12)
   2012/C 355/75
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Skype (Dublina, Īrija) (pārstāvji — I. Fowler, Solicitor, J. Schmitt, advokāts, un J. Mellor, QC)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste) un Sky IP International Ltd (Isleworth)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 26. jūlija lēmumu lietā R 1561/2010-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “skype” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4546248

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmju vai apzīmējumu īpašnieces: pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces

      Pretstatītās preču zīmes vai apzīmējumi: Kopienas vārdiskas preču zīmes “SKY” reģistrācija Nr. 3203411 tostarp attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38., 41. un 42. klasē; Apvienotās Karalistes vārdiskas preču zīmes “SKY” reģistrācija Nr. 2302176 E tostarp attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35. un 38. klasē; Apvienotās Karalistes vārdiskas preču zīmes “SKY” reģistrācija Nr. 2302176 B tostarp attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 41. un 42. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “sky” reģistrācija Nr. 1178409 tostarp attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “sky” reģistrācija Nr. 1178540 tostarp attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “sky” reģistrācija Nr. 3166337 tostarp attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes “sky” reģistrācija Nr. 3203619 tostarp attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē; Apvienotās Karalistes preču zīme “SKY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 38., 41. un 42. klasē; agrāka nereģistrēta preču zīme, tirdzniecības nosaukums un firma “SKY”, kas izmantota tirdzniecībā Apvienotajā Karalistē attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 38., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-6/07: Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/74/EK — Darba ņēmēju aizsardzība — Darba devēja maksātnespēja)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/13

         Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-6/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/74/EK - Darba ņēmēju aizsardzība - Darba devēja maksātnespēja)
   (2008/C 22/25)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 80/987/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 270, 10. lpp.) nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/74/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 80/987/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar šo direktīvu;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta T-22/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 9. marta rīkojums – Comprojecto-Projectos e Construções un Gomes de Azevedo/ECB Prasība sakarā ar bezdarbību, prasība atcelt tiesību aktu un prasība par zaudējumu atlīdzību — Ekonomikas un monetārā politika — Kredītiestāžu uzraudzība — Nepieļaušana finanšu sistēmu izmantot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai — Korektīvi pasākumi — Uzaicinājuma rīkoties neesamība — Prasības pieteikuma precizitātes trūkums — Nepārsūdzams akts — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/44

         Vispārējās tiesas 2017. gada 9. marta rīkojums – Comprojecto-Projectos e Construções un Gomes de Azevedo/ECB
   (Lieta T-22/16) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību, prasība atcelt tiesību aktu un prasība par zaudējumu atlīdzību - Ekonomikas un monetārā politika - Kredītiestāžu uzraudzība - Nepieļaušana finanšu sistēmu izmantot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai - Korektīvi pasākumi - Uzaicinājuma rīkoties neesamība - Prasības pieteikuma precizitātes trūkums - Nepārsūdzams akts - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2017/C 144/60)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda (Lisabona, Portugāle), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lisabona), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lisabona) un Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lisabona) (pārstāvis – M. Ribeiro, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – A. Karpf, P. Ferreira Jorge un K. Kaiser)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 265. pantu un kurā ir lūgts konstatēt, ka ECB ir prettiesiski atturējusies rīkoties attiecībā uz Portugāles kredītiestādēm saistībā ar to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts atcelt tiesību aktu, ar kuru ECB nosūtīja atpakaļ prasītāju tai adresēto uzaicinājumu rīkoties, un, treškārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un kurā ir lūgts atlīdzināt zaudējumus, kuri, iespējams, nodarīti prasītājiem šīs bezdarbības rezultātā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Comprojecto – Projectos e Construções, Lda, Julião Maria Gomes de Azevedo, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo un Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta C-11/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. janvārī iesniedza Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg (Vācija) – Thomas Hübner/LVM Lebensversicherungs AG

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. janvārī iesniedza Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg (Vācija) – Thomas Hübner/LVM Lebensversicherungs AG

   (Lieta C-11/17)
   (2017/C 112/26)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Thomas Hübner

      Atbildētāja: LVM Lebensversicherungs AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1992. gada 10. novembra Direktīvas 92/96/EEK (1) II pielikuma A punkts [saistībā ar Direktīvas 90/619/EEK (2)] 15. panta 1. punkta trešo daļu ir jāinterpretē tādējādi, ka patērētājam ir tiesības lauzt līgumu visā dzīvības vai pensiju apdrošināšanas iemaksu veikšanas laikā, ja viņš vairākus gadus ir veicis līgumā paredzētās iemaksas, nezinot par šīm līguma laušanas tiesībām, jo dzīvības vai pensiju apdrošināšanas sabiedrība viņu par tām nebija informējusi?

               2)

               Vai ar iepriekš minēto direktīvu ir saderīgs valsts tiesiskais regulējums, kurā atbilstoši labas ticības principam patērētāja līguma laušanas tiesības tiek uzskatītas par zaudētām, ja apdrošinājuma ņēmējs, nezinādams par līguma laušanas tiesībām, kā parādnieks nepārtraukti veic tajā paredzētās iemaksas līdz brīdim, kad viņš uzzina par līguma laušanas tiesībām?

      (1)  Padomes 1992. gada 10. novembra Direktīva 92/96/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu (dzīvības apdrošināšanu), kā arī par grozījumiem Direktīvās 79/267/EEK un 90/619/EEK (Dzīvības apdrošināšanas trešā direktīva) (OV L 360, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1990. gada 8. novembra Otrā direktīva 90/619/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu (dzīvības apdrošināšanu) un par pasākumiem, kas veicina brīvu pakalpojumu faktisku sniegšanu, kā arī par grozījumiem Direktīvā 79/267/EEK (OV L 330, 50. lpp.).


title: Lieta C-481/15: Tiesas (astotā palāta) priekšsēdētāja 2016. gada 11. maija rīkojums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/24

         Tiesas (astotā palāta) priekšsēdētāja 2016. gada 11. maija rīkojums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-481/15) (1)

   (2016/C 279/33)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 18. novembrī lietā T-176/01 Ferriere Nord SpA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Kopienas pamatnostādnes valsts atbalstam vides aizsardzībā — Melnās metalurģijas uzņēmums — Produkti, uz kuriem attiecas EK līgums — Atļauta atbalsta shēma — Jauns atbalsts — Formālās procedūras uzsākšana — Termiņi — Tiesības uz aizstāvību — Tiesiskā paļāvība — Pamatojums — Kopienas pamatnostādņu piemērošana laikā — Investīciju vides aizsardzības mērķis)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/20

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 18. novembrī
   lietā T-176/01 Ferriere Nord SpA pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - Kopienas pamatnostādnes valsts atbalstam vides aizsardzībā - Melnās metalurģijas uzņēmums - Produkti, uz kuriem attiecas EK līgums - Atļauta atbalsta shēma - Jauns atbalsts - Formālās procedūras uzsākšana - Termiņi - Tiesības uz aizstāvību - Tiesiskā paļāvība - Pamatojums - Kopienas pamatnostādņu piemērošana laikā - Investīciju vides aizsardzības mērķis)
   (2005/C 19/43)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Lietā T-176/01 Ferriere Nord SpA, Osoppo (Itālija), ko pārstāv W. Viscardini Donà un G. Donà, avocats, kuru atbalsta Itālijas Republika (pārstāvji - sākotnēji U. Leanza, pēc tam I. Braguglia un M. Fiorilli, avvocati dello Stato, kas norādīja adresi Luksemburgā), pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji – K. Kreuschitz un V. Di Bucci, kas norādīja adresi Luksemburgā), pirmkārt, par prasību atcelt EOTK Komisijas 2001. gada 28. marta Lēmumu 2001/829/EK attiecībā uz Itālijas iecerētā valsts atbalsta sniegšanu Ferriere Nord SpA (OV L 310, 22. lpp.) un, otrkārt, par zaudējumu atlīdzību, kas, iespējams, nodarīti prasītājam minētā lēmuma pieņemšanas rezultātā, Pirmās instances tiesa (ceturtā paplašinātā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili un tiesneši A. W. H. Meij, M. Vilaras un N. J. Forwood, sekretārs J. Palacio González, galvenais administrators, 2004. gada 18. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs sedz savus, kā arī Komisijas izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika sedz savus izdevumus.

      (1)  OV C 289, 13.10.2001.


title: Lieta T-450/16: Prasība, kas celta 2016. gada 10. augustā – sheepworld/EUIPO (“Beste Freunde”)

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/25

      Prasība, kas celta 2016. gada 10. augustā – sheepworld/EUIPO (“Beste Freunde”)
      (Lieta T-450/16)
      (2016/C 364/27)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: sheepworld AG (Ursensollen, Vācija) (pārstāvis – S. von Rüden, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Beste Freunde” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 170 013

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 26. maija lēmums lietā R 93/2016–4

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-96/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūlija spriedums – Mozzetti/EUIPO – di Lelio (“Alfredo alla Scrofa”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Alfredo alla Scrofa” — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “L’ORIGINALE ALFREDO” — Lūgums sniegt pierādījumus par izmantošanu — Regulas (EK) Nr. 207/2009 57. panta 2. punkts — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/30

         Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūlija spriedums – Mozzetti/EUIPO – di Lelio (“Alfredo alla Scrofa”)
   (Lieta T-96/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Alfredo alla Scrofa” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “L’ORIGINALE ALFREDO” - Lūgums sniegt pierādījumus par izmantošanu - Regulas (EK) Nr. 207/2009 57. panta 2. punkts - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 305/41)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mario Mozzetti (Roma, Itālija) (pārstāvis – E. Montelione, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ines di Lelio (Roma) (pārstāvji – D. De Simone, G. Orsoni un R. Fecchio, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 2. decembra lēmumu lietā R 655/2014-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp I. di Lelio un M. Mozzetti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               M. Mozzetti atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta C-44/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 10. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 10. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-44/07) (1)

   (2008/C 142/36)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta T-744/14: Prasība, kas celta 2014. gada 3. novembrī  – Meta Group /Komisija

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 3. novembrī – Meta Group/Komisija
   (Lieta T-744/14)
   (2014/C 462/43)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meta Group Srl (Roma, Itālija) (pārstāvji – A. Bartolini un A. Formica, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Komisija nav izpildījusi savas finansiālās saistības, kuras izriet no zemāk minētajiem dotāciju līgumiem, par kopējo summu EUR 5 66  377,63 apmērā attiecībā uz veicamajiem, bet nesamaksātajiem maksājumiem, kā arī atzīt par prettiesisku ieskaitu, kas veikts saistībā ar prasītājas prasījumiem;

               —

               tādējādi piespriest Komisijai samaksāt prasītājai iepriekš minēto summu EUR 5 66  377,63 apmērā kopā ar kavējuma procentiem un naudas vērtības pārvērtēšanu;

               —

               papildus piespriest Komisijai samaksāt atlīdzību par zaudējumiem, kuri radušies prasītājai kopā par EUR 8 15  000 vai lielākā apmērā, ja Vispārējā tiesa uzskata to par atbilstošu šīs tiesvedības beigās, un arī par būtiskiem zaudējumiem, kuri radušies iepriekš minētā ieskaita prettiesiskuma rezultātā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs prasības priekšmets ir iespējamais atbildētājas pārkāpums attiecībā uz take-it-up (Nr. 245637), BCreative (Nr. 245599) un Ecolink+ (Nr. 256224) līgumiem, kas noslēgti “Piektās un Sestās Eiropas Savienības pamatprogrammas pētniecības un tehnoloģijas attīstībai” jomā.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza desmit pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot līgumpakalpojuma sniedzēju vienas stundas izmaksas, Komisija nav izpildījusi līgumu noteikumus (dotāciju līgumu II pielikuma II.19. panta 1. punkta d) apakšpunkta pārkāpums).

                           —

                           Komisija, nosakot līgumpakalpojuma sniedzēju vienas stundas izmaksas, ir pārkāpusi II pielikuma II.19. panta 1. punkta d) apakšpunktu, ciktāl tajā ir paredzēts, ka līgumpakalpojuma sniedzēju kā speciālistu, kuri sniedz savus pakalpojumus projekta, attiecībā uz kuru ir piešķirtas dotācijas, īstenošanai, izmaksu noteikšana saskaņā ar inter partes noslēgtu līgumu noteikumiem ir jāveic atbilstoši tās dalībvalsts standartiem, kurā saņēmējs veic savu darbību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot līgumpakalpojuma sniedzēju vienas stundas izmaksas, Komisija nav izpildījusi līgumu noteikumus (dotāciju līgumu II pielikuma II.19. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums).

                           —

                           Nosakot līgumpakalpojuma sniedzēju vienas stundas izmaksas, Komisija ir pārkāpusi arī dotāciju līgumu II.19. panta 1. punkta b) apakšpunktu, saskaņā ar kuru attiecīgās izmaksas ir jānosaka atbilstoši vispārējiem standartiem, kuri bijuši spēkā līguma parakstīšanas brīdī. It īpaši Komisijas atsauce uz kritērijiem, kuri ir noteikti “Marie Curie” programmām, ir pilnībā neatbilstoša un patvaļīga, jo šie kritēriji attiecas uz noteikumiem, kuri stājās spēkā tikai 2011. gadā un kurus turklāt piemēro tikai un vienīgi FP7 programmai, un kā tādi tie līdz ar to nebija spēkā šajā lietā esošo faktu norises laikā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi līgumu noteikumus, kas ir paredzēti Take it up projekta dotāciju līguma I.11. pantā (“Other Special conditions [Citi īpašie nosacījumi]”).

                           —

                           Īpaši attiecībā uz CIP programmas līgumiem, it īpaši ņemot vērā līgumu saistībā ar Take it up projektu, Komisija ir pārkāpusi I.11. pantu, jo Komisija konsekventi nav pieņēmusi nekādu formālu vai netiešu lēmumu, ar kuru noraidīta META ieteiktā metodoloģija šī līguma noteikuma īstenošanai.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, klasificējot nodarbinātības attiecības ar ekspertiem, kuri strādāja ar sabiedrību prasītāju, par “apakšuzņēmuma līgumu”, nav izpildījusi dotāciju līgumu II pielikuma II.19. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

                           —

                           Komisija turklāt ir pārkāpusi II.19. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ciktāl tā pieļāva kļūdu, attiecībā uz ekspertiem, kurus nodarbināja META, lai īstenotu dotētos projektus, nepiemērojot kritērijus un grāmatvedības standartus, kuri attiecas uz “intra muros consultants” saskaņā ar pašas Komisijas sniegto definīciju Piektās un Sestās pamatprogrammas finanšu vadlīnijās.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi dotāciju līgumu II pielikuma II.19. panta 1. punkta b) apakšpunktu attiecībā uz netiešo izmaksu saistībā ar “in house consultants” atzīšanu.

                           —

                           Komisija turklāt ir pārkāpusi II pielikuma II.19. panta 1. punkta b) apakšpunktu, it īpaši saistībā ar šajā pantā minēto vispārējo grāmatvedības standartu piemērošanu, jo tā nebija ievērojusi vispārējos standartus, kuri ir piemērojami netiešo izmaksu saistībā ar “in house consultants” kvalificēšanu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Eiropas Savienības tiesību noteikumus un principus un Tiesas judikatūru, it īpaši labas ticības, tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības principus.

                           —

                           Komisijas bezdarbības rezultātā prasītājai radās tiesiska paļāvība attiecībā uz prasītājas ieteiktās metodoloģijas pareizību, kas nozīmē, ka turpmākās maksājamo summu atgūšanas/atskaitīšanas darbības ir jāuzskata par veiktām, pārkāpjot labas ticības līguma izpildē principu.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Labas administratīvās prakses kodeksā ietvertos noteikumus, it īpaši noteikumus par samērīgumu, tiesībām uz informāciju, tiesībām uz lietas izskatīšanu, kas balstīta uz sacīkstes principu, un pienākumu norādīt pamatojumu.

                           —

                           Komisija nav sniegusi META pieprasīto informāciju vai atbilstošu skaidrojumu par pieņemtajiem lēmumiem, un tā katrā ziņā ir pieņēmusi nesamērīgu lēmumu, ņemot vērā, ka prasītāja savlaicīgi bija sasniegusi visus projekta mērķus.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu samaksāt META dotāciju līgumos paredzētās summas finansēto projektu īstenošanai.

                           —

                           Komisija līdz ar to ir pārkāpusi līgumsaistības par summu, kas maksājamas saskaņā ar dotāciju līgumiem, samaksu attiecībā uz META veikto grāmatvedības darbību, lai īstenotu projektos paredzētos mērķus. Šīs nesamaksātās summas ir novērtētas EUR 5 66  377,63 apmērā.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 966/2012 80. pantu attiecībā uz ieskaitu, kas veikts saistībā ar META prasījumiem.

                           —

                           Komisija ir pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 966/2012 80. pantu, kurā ir paredzēts, ka parādu un prasījumu, kas ir pret Eiropas iestādēm, ieskaits notiek tikai tad, ja šie parādi un prasījumi ir noteikta apjoma un ar pienākušu atmaksas termiņu. Savukārt Komisijas veiktajam prasījumu ieskaitam, kurš tiek apstrīdēts, trūkst “noteiktības” rakstura.

               10.

               Desmitais pamats attiecas uz prasītāja finansiālo zaudējumu atlīdzināšanu.

                           —

                           Komisijas līgumsaistību pārkāpuma rezultātā turklāt META tika nodarīts īpaši būtisks un netaisnīgs kaitējums faktisko zaudējumu veidā, kas, pamatojoties uz šim prasības pieteikumam pievienoto ziņojumu, sasniedz EUR 8 15  000, papildus kaitējumam, kas radies no Komisijas prettiesiski veiktā ieskaita.


title: Lieta C-630/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 24. decembrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — University of Queensland, CSL Ltd/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 24. decembrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — University of Queensland, CSL Ltd/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

   (Lieta C-630/10)
   2011/C 89/19
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: University of Queensland, CSL Ltd

      Atbildētājs: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Regulā Nr 469/2009 (1) (turpmāk tekstā — “PAS regula”) papildus pārējiem tās apsvērumos minētajiem mērķiem tiek atzīta vajadzība katrai Savienības dalībvalstij piešķirt PAS valsts vai Eiropas patentu īpašniekiem, pamatojoties uz tiem pašiem nosacījumiem, kā norādīts Regulas 7. un 8. apsvērumā. Ievērojot, ka patentu tiesību jomā nav veikta saskaņošana Kopienu līmenī, kā ir interpretējama Regulas 3. panta a) punktā ietvertā frāzes daļa “produktu aizsargā spēkā esošs pamatpatents”, un pamatojoties uz kādiem kritērijiem tas ir jānosaka?

               2)

               Vai tādā lietā, kā šajā gadījumā, kas attiecas uz zālēm, kuras sastāv no vairāk nekā vienas aktīvās vielas, ir vēl kādi citi papildu vai atšķirīgi kritēriji, pamatojoties uz kuriem var noteikt, vai “produktu aizsargā spēkā esošs pamatpatents” Regulas 3. panta a) punkta izpratnē, un ja tas tā ir, kādi ir šie papildu vai atšķirīgie kritēriji?

               3)

               Vai kāds no šiem papildu vai atšķirīgiem kritērijiem ir atkarīgs no tā, vai aktīvās vielas ir sajauktas kopā, vai arī tās drīzāk sastopamas atsevišķos veidojumos, bet vienlaicīgi?

               4)

               Vai 3. panta a) punkta izpratnē polivakcīnu, kas sastāv no vairākiem antigēniem, “aizsargā pamatpatents”, ja vienu no vakcīnas antigēniem “aizsargā spēkā esošs pamatpatents”?

               5)

               Vai tādā lietā, kā šajā gadījumā, kas attiecas uz zālēm, kuras sastāv no vairāk nekā vienas aktīvās vielas, novērtējot, vai “produktu aizsargā spēkā esošs pamatpatents” Regulas 3. panta a) punkta izpratnē, ir nozīme tam, ka pamatpatents pieder pie tās grupas patentiem, kas balstīti uz to pašu sākotnējo patenta pieteikumu, un veido mātes patentu un divus dalītus patentus, kuri kopā aizsargā visas medicīniskā produkta aktīvās vielas?

               6)

               Vai tādā lietā, kā šajā gadījumā, kurā tiek lūgta “produkta iegūšanas [..] paņēmien[a]” aizsardzība 1. panta c) punkta izpratnē, “produkt[am]” 3. panta a) punkta izpratnē jābūt iegūtam tieši izmantojot šo paņēmienu?

               7)

               Vai saskaņā ar PAS regulu un it īpaši tās 3. panta b) punktu papildu aizsardzības sertifikātu var piešķirt attiecībā uz vienu aktīvo vielu, ja:

                           a)

                           ar spēkā esošo pamatpatentu tiek aizsargāta viena aktīvā viela PAS regulas 3. panta a) punkta izpratnē, un

                           b)

                           zāles, kuru sastāvā ir viena aktīvā viela kopā ar vienu vai vairākām citām aktīvām vielām, ir spēkā esošas [tirdzniecības] atļaujas priekšmets, kas ir piešķirta saskaņā ar Direktīvu 2001/83/EK (2) vai 2001/82/EK (3) un kas ir pirmā tirdzniecības atļauja attiecībā uz šīs aktīvās vielas laišanu tirgū?

               8)

               Vai atbilde uz 7. jautājumu ir atkarīga no tā, vai atļauja attiecas uz vienīgo aktīvo vielu, kas pievienota vienai vai vairākām citām aktīvajām vielām, vai arī tās drīzāk sastopamas atsevišķos veidojumos, bet vienlaicīgi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 496/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (Kodificētā versija) (Dokuments attiecas uz EEZ), OV L 152, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm (OV L 311, 1. lpp.).


title: Lieta T-174/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 10. jūnija rīkojums – Dieckerhoff Guss /Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Valsts veicināta atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas ražošana — Komisijas lēmums uzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Fumus boni juris

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/15

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 10. jūnija rīkojums – Dieckerhoff Guss/Komisija
   (Lieta T-174/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Valsts veicināta atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas ražošana - Komisijas lēmums uzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamība - Fumus boni juris)
   2014/C 329/19
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dieckerhoff Guss GmbH (Gevelsberg, Vācija) (pārstāvji – H. Höfler, C. Kahle un V. Winkler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība apturēt lēmuma, ar kuru Komisija ir uzsākusi oficiālu izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā attiecībā uz Vācijas likumu par atjaunojamo energoresursu elektroenerģiju, juridisko iedarbību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atcelt 2014. gada 7. aprīļa lēmumu lietā Dieckerhoff Guss/Komisija (T-174/14 R);

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: lieta C-1/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. decembraUtlänningsnämnden lēmumu lietā Yunying Jia pret Migrationsverket

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. decembraUtlänningsnämnden lēmumu lietā Yunying Jia pret Migrationsverket

   (lieta C-1/05)
   (2005/C 57/36)
   tiesvedības valoda – zviedru
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 30. decembraUtlänningsnämnden (Zviedrija) lēmumu lietā Yunying Jia pret Migrationsverket un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 4. janvārī.

      Utlänningsnämnden lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

                           a.

                           Vai, ņemot vērā spriedumu lietā C-109/01, 10. pants Regulā (EEK) 1612/68 (1) ir interpretējams tādējādi, ka trešās valsts pilsonim, kas tajā paredzētajā veidā ir darba ņēmēja ģimenes loceklis, ir likumīgā kārtā jāuzturas Kopienā, lai viņam būtu tiesības dzīvot kopā ar šo darba ņēmēju? Tāpat, vai 1. pants Direktīvā 73/148/EEK (2) ir interpretējams tādējādi, ka Savienības pilsoņa ģimenes locekļa pastāvīgas dzīvesvietas tiesības ir atkarīgas no tā, ka trešās valsts pilsonis likumīgā kārtā uzturas Kopienā?

                           b.

                           Ja Direktīva 73/148 ir interpretējama tādējādi, ka likumīga uzturēšanās Kopienā ir priekšnoteikums, lai Savienības pilsoņa ģimenes loceklis, kas ir trešās valsts pilsonis, varētu iegūt pastāvīgas dzīvesvietas tiesības saskaņā ar Direktīvu, vai tas nozīmē, ka šai personai ir jābūt derīgai uzturēšanās atļaujai, kas tai atļauj vai kas tai varētu atļaut uzturēties vienā no dalībvalstīm? Ja nav pastāvīgas uzturēšanās atļaujas, vai pietiek ar uzturēšanās atļauju, kas piešķirta uz cita pamata īsākam vai garākam periodam, vai arī, kā ir lietā, kurā tiesvedību apturējusi Utlänningsnämnden, pietiek ar to, ka ģimenes loceklim, kas iesniedzis pieteikumu uzturēšanās atļaujas saņemšanai, ir derīga vīza?

                           c.

                           Ja Savienības pilsoņa ģimenes loceklis, kas ir trešās valsts pilsonis, nevar izmantot pastāvīgas dzīvesvietas tiesības saskaņā ar Direktīvu 73/148/EEK, jo viņš likumīgā kārtā neuzturas Kopienā, vai atteikums piešķirt ģimenes loceklim pastāvīgās uzturēšanās atļauju tādējādi ierobežo Savienības pilsoņa tiesības veikt uzņēmējdarbību atbilstoši EKL 43. pantam?

                           d.

                           Ja Savienības pilsoņa ģimenes loceklis, kas ir trešās valsts pilsonis, nevar izmantot pastāvīgas dzīvesvietas tiesības saskaņā ar Direktīvu 73/148/EEK, jo viņš likumīgā kārtā neuzturas Kopienā, vai Savienības pilsoņa tiesības veikt uzņēmējdarbību atbilstoši EKL 43. pantam ir ierobežotas, ja Savienības pilsoņa ģimenes locekļi ir izraidīti, jo pieteikums valsts uzturēšanās atļaujas izsniegšanai nevar tikt iesniegts pēc ierašanās Zviedrijā?

               2.

                           a.

                           Vai 1. panta d) apakšpunkts Direktīvā 73/148/EEK ir interpretējams tādējādi, ka “apgādība” nozīmē, ka Savienības pilsoņa ģimenes loceklis ir ekonomiski atkarīgs no Savienības pilsoņa, lai sasniegtu zemāko pieņemamo dzīves līmeni viņa izcelsmes valstī vai valstī, kurā viņš parasti uzturas?

                           b.

                           Vai 6. panta b) apakšpunkts Direktīvā 73/148/EEK ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalstis var pieprasīt, lai Savienības pilsoņa ģimenes loceklis, kurš apgalvo, ka ir Savienības pilsoņa apgādībā, vai viņa/viņas laulātais, papildus Savienības pilsoņa paziņojumam, uzrāda dokumentus, kas pierāda apgādības faktisku pastāvēšanu?

      (1)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 19.10.1968, 2. lpp.).

      (2)  Padomes 1973. gada 21. maija Direktīva par dalībvalstu pilsoņu pārvietošanās un dzīvesvietas Kopienā ierobežojumu atcelšanu saistībā ar uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanu (OV L 172, 28.06.1973, 14. lpp.).


title: Lieta T-314/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. novembrī — Whirlpool Europe pret Padomi

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/67

         Prasība, kas celta 2006. gada 17. novembrī — Whirlpool Europe pret Padomi
   (Lieta T-314/06)
   (2006/C 326/141)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Whirlpool Europe Srl, Comerio (Itālija) (pārstāvji — M. Bronckers un F. Louis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt galīgo regulu tiktāl, ciktāl tajā attiecīgā ražojuma definīcija neietver visus lielizmēra ledusskapjus-saldētavas ar vismaz divām ārējām blakusdurvīm;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas ir sadzīves tehnikas, tostarp ledusskapju ražotājs Eiropā, prasa daļēji atcelt Padomes 2006. gada 25. augusta Regulu (EK) Nr. 1289/2006, ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu un pilnīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro atsevišķu Korejas Republikas izcelsmes blakusdurvju ledusskapju importam (1).
   Prasības pamatojumam prasītājs apgalvo, ka, sniedzot neatbilstošu un nepietiekamu pamatojumu tam, kāpēc ledusskapji ar trijām blakusdurvīm ir izslēgti no ražojumu definīcijas, it īpaši ņemot vērā šīs lietas apstākļus, Kopienu iestādes ir pārkāpušas EKL 253. pantu.
   Tāpat prasītājs norāda, ka Kopienu iestādes ir pārkāpušas prasītāja tiesības tikt uzklausītam, ledusskapjus ar trijām blakusdurvīm pēdējā brīdī izslēdzot no attiecīgā ražojuma definīcijas.
   Turklāt prasītājs apgalvo, ka Kopienu iestādes ir pārkāpušas Pamatregulas (2) 15. panta 2. punktu, jo nav konsultējušās ar Konsultatīvo komiteju laikā, kad ledusskapji ar trijām balkusdurvīm tika izslēgti no attiecīgā ražojuma definīcijas.
   Visbeidzot, prasītājs norāda, ka, nosakot ražojumu definīciju pēc fiziskajām īpašībām, neņemdamas vērā patērētāju uztveri, Kopienu iestādes ir pārkāpušas Pamatregulu.

      (1)  OV L 236, 11. lpp.

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.).


title: Lieta T-337/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 6. februāra rīkojums — Colegio Oficial de Farmacéuticos de Valencia /Komisija

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/26

         Vispārējās tiesas 2012. gada 6. februāra rīkojums — Colegio Oficial de Farmacéuticos de Valencia/Komisija
   (Lieta T-337/09) (1)

   2012/C 80/44
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta T-217/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. jūnija rīkojums — Marker Völkl pret ITSB — Icon Health & Fitness Italia ( Motion )

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/46

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. jūnija rīkojums — Marker Völkl pret ITSB — Icon Health & Fitness Italia (Motion)
   (Lieta T-217/05) (1)

   (2006/C 212/79)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 205, 20.08.2005.


title: Lieta C-303/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-92/11 Jørgen Andersen /Eiropas Komisija 2013. gada 3. jūnijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-92/11 Jørgen Andersen/Eiropas Komisija 2013. gada 3. jūnijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-303/13 P)
   2013/C 252/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Armati un T. Maxian Rusche)

      Pārējie lietas dalībnieki: Jørgen Andersen, Dānijas Karaliste, Danske Statsbaner (DSB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-92/11 Jørgen Andersen/Eiropas Komisija, kas tika paziņots Komisijai 2013. gada 22. martā;
               un

               —

               noraidīt prasību atcelt Komisijas 2010. gada 24. februāra Lēmumu 2011/3/ES (1) par sabiedriskā transporta pakalpojumu līgumiem starp Dānijas transporta ministriju un Danske Statsbaner (lieta C-41/08 (ex NN 35/08)) un

               —

               piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

         pakārtoti,

               —

               atzīt, ka trešais pamats, kas tika izvirzīts pirmajā instancē, nav pamatots un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai tā izvērtē pirmo un otro pamatu, kas tika izvirzīts pirmajā instancē;

               —

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem abās instancēs pieņemšanu atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apelācijas sūdzības pamatošanai izvirza tikai vienu pamatu, kas ir balstīts uz LESD 108. panta 2. un 3. punkta, 288. panta un 297. panta 1. punkta pārkāpumu, jo tika atzīts, ka Komisija esot piemērojusi Regulu (EK) Nr. 1370/2007 (2) ar atpakaļejošu spēku.
   Komisija uzskata, ka attiecīgā atbalsta novērtēšana, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1370/2007, nozīmēja nevis minētās regulas piemērošanu ar atpakaļejošu spēku, bet atbilda tūlītējas piemērošanas principam, saskaņā ar kuru Savienības tiesību norma no tās spēkā stāšanās brīža ir piemērojama attiecībā uz situācijas, kas radusies saskaņā ar agrāku normu, sekām nākotnē.
   Attiecībā uz atpakaļejošu spēku Tiesas judikatūrā tiek nošķirta galīgi konstatēta juridiskā situācija (attiecībā uz kuru jaunā tiesību norma nav piemērojama) un pagaidu situācijas, kas radušās laikā, kad ir bijusi spēkā agrāka tiesību norma, bet kuras vēl joprojām turpinās (attiecībā uz kurām ir piemērojama jaunā tiesību norma).
   Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka valsts atbalsts, ko dalībvalsts piešķīrusi, neizpildot paziņošanas un nogaidīšanas pienākumu, ir uzskatāms drīzāk par galīgi konstatētu juridisko situāciju un nevis pagaidu situāciju. No noteikumiem un judikatūras par nelikumīgi piešķirta atbalsta atgūšanu izriet, ka šāda atbalsta saņēmējs nevar tikt uzskatīts par tādu, kas šo atbalstu ir saņēmis galīgi, kamēr Komisija to nav apstiprinājusi un apstiprināšanas lēmums nav kļuvis galīgs. Ņemot vērā atbalsta kontroles, ko veic Komisija saskaņā ar LESD 108. pantu, obligāto raksturu, uzņēmumi, kuriem atbalsts ir ticis piešķirts, principā nevar atsaukties uz tiesisko paļāvību, ka atbalsts ir likumīgs, ja vien tas nav ticis piešķirts saskaņā ar minētajā pantā paredzēto procedūru.
   Visbeidzot, Komisija arī norāda, ka pārsūdzētais spriedums ir acīmredzamā un tiešā pretrunā ar Tiesas agrākajiem nolēmumiem šajā jautājumā.

      (1)  OV L 7, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70.
   OV L 315, 1. lpp.


title: Lieta T-413/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. augustā — City Cycle Industries /Padome

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. augustā — City Cycle Industries/Padome
   (Lieta T-413/13)
   2013/C 274/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: City Cycle Industries (Colombo, Šrilanka) (pārstāvji — T. Müller-Ibold un F.-C. Laprévote, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 501/2013 (1) 1. panta 1. un 3. punktu, ciktāl ar to uz prasītāju ir attiecināts antidempinga maksājums un noraidīts tās lūgums piešķirt atbrīvojumu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās un ar to saistītos izdevumus saistībā ar šo lietu;

               —

               veikt pasākumus, kurus tiesa uzskata par atbilstošiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija un Padome nav pierādījušas apiešanas praksi saistībā ar importu no Šrilankas un tādējādi ir pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo:

                           —

                           secinājums, ka ir notikušas izmaiņas tirdzniecības struktūrā, ir acīmredzami kļūdains;

                           —

                           Padome ir maldīgi apgalvojusi, ka Šrilankas ražotāji, īpaši prasītāja, caur Ķīnu ES ir ieveduši velosipēdus.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir maldīgi atzinusi, ka prasītāja nesadarbojās un ka šī nesadarbošanās ir pamats lūguma piešķirt atbrīvojumu noraidīšanai, jo:

                           —

                           prasītāja sadarbojās atbilstoši savām iespējām;

                           —

                           konstatējums par nesadarbošanos ir nepamatots;

                           —

                           Padomes atzinums par nesadarbošanos ir pamatojuma nenorādīšana;

                           —

                           Padome nav ņēmusi vērā prasītājas sniegto papildinformāciju.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka izmeklēšanas procedūrā ir tikušas pārkāptas prasītājas procesuālās tiesības, jo:

                           —

                           Īstenošanas regulā ir pārkāpti rūpības un labas pārvaldības principi;

                           —

                           prasītājai paziņotie nepilnīgie lietas materiāli rada prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atteikums prasītājai piešķirt atbrīvojumu ir vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, jo:

                           —

                           Komisija prasītāju ir diskriminējusi, piešķirot atbrīvojumu līdzīgā situācijā esošiem eksportētajiem un noraidot prasītājas lūgumu piešķirt atbrīvojumu;

                           —

                           prasītājai kļūdaini ir tikusi piemērota tāda pati attieksme kā citiem ražotājiem, kuri nesadarbojās vispār.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Īstenošanas regulā ietvertie konstatējumi par kaitējumu un dempingu neatbilst Antidempinga pamatregulai, jo:

                           —

                           konstatējums par antidempinga maksājuma koriģējošās ietekmes mazināšanu ir kļūdains;

                           —

                           konstatējums par dempingu Īstenošanas regulā arī ir kļūdains.

      (1)  Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (OV L 153, 1. lpp.).


title: Lieta C-380/06: Prasība, kas celta 2006. gada 15. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 15. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-380/06)
   (2006/C 294/43)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, ar 2004. gada 29. decembra likumu Nr. 3/2004 par pasākumiem maksājumu kavējumu novēršanai komercdarījumos atļaujot 90 dienu termiņu maksājumiem par noteiktiem pārtikas produktiem un plaša patēriņa precēm un atliekot noteiktu tā noteikumu spēkā stāšanos līdz 2006. gada 1. jūlijam, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvas 2000/35/EK (1) par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos 3. panta 1., 2. un 4. punkts;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīva 2000/35/EK nekādā veidā neparedz daļēju vai pakāpenisku tās noteikumu piemērošanu. Tādējādi [piemērošanas] atlikšana līdz 2006. gada 1. jūlijam ir pretrunā ar tās 3. panta 1. un 2. punktu. Šī atlikšana arī pārkāpj 3. panta 4. punktu, saskaņā ar kuru dalībvalstis nodrošina to, ka kreditoru un konkurentu interesēs pastāv adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu turpmāku tādu noteikumu piemērošanu, kas ir acīmredzami netaisni.
   Tādējādi maksimālā sešdesmit dienu termiņa piemērošanas atlikšana nevar tikt uzskatīta par papildu prasību, kas ir kreditoru interesēs, un jebkurā gadījumā tā nav pieņemama, jo īpaši, ja ņem vērā to, ka valsts tiesību akti Direktīvas 2000/53/EK transponēšanai bija jāpieņem, vēlākais, 2002. gada augustā.

      (1)  OV L 200, 35. lpp.


title: Lieta C-246/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spānija) iesniegusi 2006. gada 2. jūnijā , lietā Josefa Velasco Navarro pret Fondo de Garantía Salarial ( Fogasa )

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spānija) iesniegusi 2006. gada 2. jūnijā, lietā Josefa Velasco Navarro pret Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Lieta C-246/06)
   (2006/C 212/19)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social Único de Algeciras

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Josefa Velasco Navarro

      Atbildētājs: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja valsts tiesa ir atzinusi, ka valsts tiesību akti, būdami nepilnīgi, 2005. gada 8. oktobrī nav saskaņoti ar Direktīvu 2002/74 (1) un EKT sniegto tās interpretāciju (ievērojot Kopienu tiesību vienlīdzīgas attieksmes principu) 2005. gada 13. decembra rīkojumā lietā C-177/05, vai var uzskatīt, ka šai direktīvai ir tieša iedarbība attiecībā uz FOGASA, valsts garantiju iestādi, no nākošās dienas (2005. gada 9. oktobra)?

               2)

               Ja uz iepriekšējo jautājumu sniegta pozitīva atbilde — vai uz minēto direktīvas tiešo iedarbību, kas ir visvairāk labvēlīga darba ņēmējam (un mazāk labvēlīga valstij, kas nav izpildījusi savus pienākumus), var atsaukties konstatētas maksātnespējas gadījumā pēc tāda izlīguma noslēgšanas tiesā, kas nav paredzēts minētajos nepilnīgajos valsts tiesību aktos laika posmā starp direktīvas stāšanās spēkā dienu 2002. gada 8. oktobrī un 2005. gada 8. oktobri — pēdējo dienu, kad Spānijas valstij bija jāpieņem vajadzīgie normatīvie un administratīvie akti, lai izpildītu minētās direktīvas prasības?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīva 2002/74/EK, ar kuru izdarīti grozījumi Padomes Direktīvā 80/987/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 270, 10. lpp.)


title: Lieta C-484/07: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums ( Rechtbank ’s-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fatma Pehlivan/Staatssecretaris van Justitie (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Ģimenes apvienošanās — Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. panta pirmās daļas pirmais ievilkums — Turcijas izcelsmes darba ņēmēja bērns, kas kopā ar viņu dzīvojis vairāk nekā trīs gadus, bet apprecējies pirms minētajā tiesību normā paredzētā trīs gadu termiņa beigām — Valsts tiesības, kurās šī iemesla dēļ ir apšaubīta ieinteresētās personas uzturēšanās atļauja)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums (Rechtbank ’s-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fatma Pehlivan/Staatssecretaris van Justitie

   (Lieta C-484/07) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Ģimenes apvienošanās - Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. panta pirmās daļas pirmais ievilkums - Turcijas izcelsmes darba ņēmēja bērns, kas kopā ar viņu dzīvojis vairāk nekā trīs gadus, bet apprecējies pirms minētajā tiesību normā paredzētā trīs gadu termiņa beigām - Valsts tiesības, kurās šī iemesla dēļ ir apšaubīta ieinteresētās personas uzturēšanās atļauja)
   2011/C 232/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank ’s-Gravenhage, zittinghoudende te Roermond

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fatma Pehlivan

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Justitie

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank ’s-Gravenhage, zittinghoudende te Roermond — 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidošanu, ko pieņēmusi Asociācijas padome, kura nodibināta ar Līgumu, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, 7. panta pirmās daļas pirmā ievilkuma interpretācija — Turcijas izcelsmes darba ņēmēja bērns, kas pie šī darba ņēmēja ir nodzīvojis vismaz trīs gadus, bet kas šajā laika posmā ir salaulājies Turcijā ar Turcijas pilsoni, nepaziņojot par to kompetentajām iestādēm

      Rezolutīvā daļa:

   Asociācijas padomes, kas nodibināta ar Nolīgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidošanu 7. panta pirmās daļas pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               —

               šī tiesību norma nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru ģimenes loceklis, kam attiecīgi ir atļauts pievienoties emigrējušam Turcijas izcelsmes darba ņēmējam, kurš jau ir likumīgi nodarbināts šīs valsts darba tirgū, zaudē tiesības, kas pamatotas ar ģimenes apvienošanos saskaņā ar to pašu tiesību normu, tikai tāpēc, ka pēc pilngadības sasniegšanas noslēdz laulību, kaut arī turpina dzīvot kopā ar šo darba ņēmēju pirmos trīs gadus, kamēr uzturas uzņemošajā dalībvalstī;

               —

               Turcijas pilsonim, piemēram, prasītājai pamata lietā, uz kuru attiecas minētā tiesību norma, ir pamats pieprasīt uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī, pamatojoties uz šo tiesību normu, lai gan viņš ir apprecējies pirms minētās pirmās daļas pirmajā ievilkumā paredzētā trīs gadu laika posma beigām, ja visā šajā laika posmā viņš faktiski ir dzīvojis kopā ar emigrējušo Turcijas izcelsmes darba ņēmēju, ar kura starpniecību viņam tika ļauts iebraukt un uzturēties šīs dalībvalsts teritorijā saistībā ar ģimenes apvienošanos.

      (1)  OV C 8, 12.01.2008.


title: Lieta C-112/07: Tiesas (piektā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/80/EK — Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Kompensācija noziegumos cietušajiem — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/16

         Tiesas (piektā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-112/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/80/EK - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Kompensācija noziegumos cietušajiem - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 22/31)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un E. De Persio, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Braguglia, pārstāvis, D. Del Gaizo, avocat)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/80/EK par kompensāciju noziegumos cietušajiem (OV L 261, 15. lpp.) prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/80/EK par kompensāciju noziegumos cietušajiem prasības, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.


title: Lieta F-75/13: Prasība, kas celta 2013. gada 1. augustā — ZZ /Komisija

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/34

         Prasība, kas celta 2013. gada 1. augustā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-75/13)
   2013/C 274/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal, J.-N. Louis un S. Orlandi, advokāti)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepiešķirt prasītājam ekspatriācijas pabalstu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt PMO2012. gada 4. oktobra lēmumu, ar kuru atteikts piešķirt prasītājam Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā paredzēto ekspatriācijas pabalstu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Kritēriji lietu nodošanai palātām

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/5

      Kritēriji lietu nodošanai palātām
      (2010/C 288/08)
      2010. gada 20. septembrī Vispārējā tiesa noteica šādus kritērijus lietu nodošanai palātām laika posmā no 2010. gada 20. septembra līdz 2011. gada 31. augustam saskaņā ar Reglamenta 12. pantu:

                  1.

                  Apelācijas sūdzības, kas iesniegtas par Civildienesta tiesas nolēmumiem, pēc prasības pieteikuma iesniegšanas tiek nodotas apelācijas palātai, saglabājot iespēju vēlāk piemērot Reglamenta 14. un 51. pantu.

                  2.

                  Lietas, kas nav minētas 1. punktā, pēc prasības pieteikuma iesniegšanas tiek nodotas palātām, kurās ir trīs tiesneši, saglabājot iespēju vēlāk piemērot Reglamenta 14. un 51. pantu.
                  Lietas, kas paredzētas šajā punktā, tiek sadalītas pa palātām atbilstoši trim dažādām rotācijas kārtībām, kas noteiktas atkarībā no lietu reģistrācijas kārtības kancelejā:

                              —

                              lietas, kas attiecas uz uzņēmumiem piemērojamo konkurences normu īstenošanu, normu par valstu piešķirto atbalstu īstenošanu un normu par tirdzniecības aizsardzības pasākumiem īstenošanu;

                              —

                              lietas, kas attiecas uz intelektuālā īpašuma tiesībām un kas paredzētas Reglamenta 130. panta 1. punktā;

                              —

                              visas pārējās lietas.

            Atbilstoši minētajai rotācijas kārtībai palāta, kurā ir četri tiesneši un kura lietas izskata trīs tiesnešu sastāvā, tiks ņemta vērā divreiz katrā trešajā rotācijas aplī.
      Vispārējās tiesas priekšsēdētājs no šīs rotācijas kārtības var atkāpties, lai ievērotu atsevišķu lietu savstarpējo saistību vai nodrošinātu darba slodzes līdzsvarotu sadali.


title: Lieta F-1/16: Prasība, kas celta 2016. gada 6. janvārī – ZZ/Parlaments

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/45

         Prasība, kas celta 2016. gada 6. janvārī – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-1/16)
   (2016/C 111/56)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu neietvert prasītāja uzvārdu to ierēdņu sarakstā, kas izvēlēti dalībai apmācību programmā 2014. gada sertifikācijas kampaņā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2015. gada 27. marta lēmumu neietvert prasītāja uzvārdu to ierēdņu sarakstā, kas izvēlēti dalībai apmācību programmā 2014. gada sertifikācijas kampaņā;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-133/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. marts iesniedza Bundesgerichtshofs (Vācija) — Folien Fischer AG un Fofitec AG/RITRAMA SpA

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. marts iesniedza Bundesgerichtshofs (Vācija) — Folien Fischer AG un Fofitec AG/RITRAMA SpA

   (Lieta C-133/11)
   2011/C 204/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshofs

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Folien Fischer AG un Fofitec AG

      Atbildētājs: RITRAMA SpA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2000. gada 22. decembris Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jurisdikcija neatļautu rīcību jomā attiecas arī uz prasību par negatīvu atzinumu, ar kuru iespējamais kaitējuma nodarītājs apgalvo, ka iespējamajam cietušajam konkrētajos apstākļos nav prasījuma tiesību attiecībā uz neatļautu rīcību (šeit: tiesību aktu pret konkurences ierobežošanu pārkāpums)?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-509/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 26. novembra spriedums (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)/Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2001/23/EK — 1. panta 1. punkts — Uzņēmumu īpašnieka maiņa — Darba ņēmēju tiesību aizsardzība — Īpašumtiesību pārņēmēja pienākums pārņemt darba ņēmējus — Valsts uzņēmums, kas sniedz sabiedrisko pakalpojumu — Cita uzņēmuma atbilstoši sabiedrisko pakalpojumu pārvaldības līgumam sniegts pakalpojums — Lēmums nepagarināt šo līgumu pēc tā termiņa beigām — Ekonomiskās vienības identitātes saglabāšana — Darbība, kas galvenokārt ir balstīta uz aprīkojumu — Personāla nepārņemšana

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/10

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 26. novembra spriedums (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)/Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial

   (Lieta C-509/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/23/EK - 1. panta 1. punkts - Uzņēmumu īpašnieka maiņa - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība - Īpašumtiesību pārņēmēja pienākums pārņemt darba ņēmējus - Valsts uzņēmums, kas sniedz sabiedrisko pakalpojumu - Cita uzņēmuma atbilstoši sabiedrisko pakalpojumu pārvaldības līgumam sniegts pakalpojums - Lēmums nepagarināt šo līgumu pēc tā termiņa beigām - Ekonomiskās vienības identitātes saglabāšana - Darbība, kas galvenokārt ir balstīta uz aprīkojumu - Personāla nepārņemšana)
   (2016/C 038/12)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)

      Atbildētāji: Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas piemērošanas jomā ietilpst situācija, kurā valsts uzņēmums, kas veic saimniecisko darbību intermodālā transporta objektu apkalpošanas jomā, ar sabiedrisko pakalpojumu pārvaldības līgumu uztic šīs darbības veikšanu citam uzņēmumam, nododot tā rīcībā savā īpašumā esošo vajadzīgo infrastruktūru un aprīkojumu, bet pēc tam nolemj izbeigt šo līgumu, nepārņemot pēdējā minētā uzņēmuma personālu tādēļ, ka turpmāk pats veiks minēto darbību, izmantojot savu personālu.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta T-60/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — UFEX  u.c./Komisija (Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Starptautiskā eksprespasta tirgus — Lēmums par sūdzības noraidīšanu — Lēmuma par sūdzības noraidīšanu atcelšana Kopienu tiesā — Sūdzības atkārtota izskatīšana un atkārtota noraidīšana — Publisks uzņēmums)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/30

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — UFEX u.c./Komisija
   (Lieta T-60/05) (1)

   (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Starptautiskā eksprespasta tirgus - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Lēmuma par sūdzības noraidīšanu atcelšana Kopienu tiesā - Sūdzības atkārtota izskatīšana un atkārtota noraidīšana - Publisks uzņēmums)
   (2007/C 247/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Union française de l'express (UFEX), Roissy-en-France (Francija); DHL Express (France) SAS, agrāk DHL International SA, Roissy-en-France; Federal express international (France) SNC, Gennevilliers (Francija); un CRIE SA, Asnières (Francija) (pārstāvji — É. Morgan de Rivery un J. Derenne, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākumā A. Bouquet un O. Beynet, pēc tam — A. Bouquet un V. Di Bucci)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Chronopost SA, Issy-les-Moulineaux (Francija) (pārstāvis — D. Berlin, advokāts); un La Poste, Parīze (Francija) (pārstāvis — H. Lehman, advokāts)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2004. gada 19. novembra Lēmumu SG-Greffe (2004) D/205294, ar ko ir noraidīta sūdzība, kuru prasītāji iesnieguši pret Francijas pastu un Francijas valdību saistībā ar Francijas starptautiskā eksprespasta tirgu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               CRIE SA svītrot no prasītāju saraksta;

               2)

                  prasību noraidīt;

               3)

               Union française de l'express (UFEX), DHL Express (France) SAS un Federal express international (France) SNC sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina trīs ceturtdaļas no Chronopost SA un La Poste tiesāšanās izdevumiem. Chronopost SA un La Poste sedz vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem. CRIE sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina vienu ceturtdaļu no Komisijas tiesāšanās izdevumiem. Komisija sedz trīs ceturtdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Lieta T-29/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 17. jūlija rīkojums – AbbVie /EZA

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/29

         Vispārējās tiesas 2014. gada 17. jūlija rīkojums – AbbVie/EZA
   (Lieta T-29/13) (1)

   2014/C 361/44
   Tiesvedības valoda – angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta F-8/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 19. jūnija spriedums — BY / EASA (EASA personāls — Pagaidu darbinieks — Atbrīvošana no amata sakarā ar nekompetenci — Rūpības pienākums — Ar profesionālajām grūtībām nesaistīts iemesls — Psiholoģiska vardarbība — Slimība — Zaudējumu atlīdzība)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/45

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 19. jūnija spriedums — BY/EASA

   (Lieta F-8/12) (1)

   (EASA personāls - Pagaidu darbinieks - Atbrīvošana no amata sakarā ar nekompetenci - Rūpības pienākums - Ar profesionālajām grūtībām nesaistīts iemesls - Psiholoģiska vardarbība - Slimība - Zaudējumu atlīdzība)
   2013/C 252/77
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BY (Lasne, Beļģija) (pārstāvis — B.-H. Vincent, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EASA) (pārstāvji — F. Manuhutu, piedaloties D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu atlaist prasītāju no darba un prasība atlīdzināt iespējami ciestos zaudējumus, kas radušies šīs atlaišanas un apgalvotās vardarbības rezultātā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Aviācijas drošības aģentūra izmaksā BY summu, kas atbilst deviņu mēnešu neto atalgojumam, kuru tā saņēma brīdī, kad viņu atlaida no darba;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Aviācijas drošības aģentūra sedz savus un atlīdzina BY tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012., 28. lpp.


title: Lieta C-365/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. jūlijā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Brunhilde Liebler , Helmut Liebler / Condor Flugdienst GmbH

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. jūlijā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Brunhilde Liebler, Helmut Liebler/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-365/14)
   2014/C 329/13
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Rüsselsheim

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Brunhilde Liebler, Helmut Liebler

      Atbildētāja: Condor Flugdienst GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādu trešo personu iejaukšanās, kuras rīkojas uz savu atbildību un kuras ir saņēmušas tām uzticētos uzdevumus, kas ietilpst gaisa pārvadātāja darbībā, ir vērtējama kā ārkārtēji apstākļi regulas (1) 5. panta 3. punkta izpratnē?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai novērtējumā ir svarīgi, kas (gaisa pārvadātājs, lidostas ekspluatants utt.) ir devis uzdevumu trešajai personai?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-100/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. jūlija rīkojums — UPS Europe un UPS Deutschland /Komisija

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/66

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. jūlija rīkojums — UPS Europe un UPS Deutschland/Komisija
   (Lieta T-100/07) (1)

   (2008/C 209/118)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta T-327/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. februāra rīkojums — Altana Pharma /ITSB — Avensa ( PNEUMO UPDATE ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes PNEUMO UPDATE reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme Pneumo — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/28

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. februāra rīkojums — Altana Pharma/ITSB — Avensa (“PNEUMO UPDATE”)
   (Lieta T-327/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PNEUMO UPDATE’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “Pneumo’ - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2008/C 92/57)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Altana Pharma AG, Konstance (Vācija) (pārstāvis — H. Becker, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Pethke)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Avensa AG, Cūga (Šveice)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 11. septembra lēmumu lietā R 668/2005–2, saistībā ar iebildumu procesu starp Avensa AG un Altana Pharma AG.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt daļēji kā acīmredzami nepieņemamu un daļēji kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

                  Altana Pharma AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-409/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Köln (Vācija) 2006. gada 9. oktobra rīkojumu — Winner Wetten GmbH pret Bürgermeisterin der Stadt Bergheim

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Köln (Vācija) 2006. gada 9. oktobra rīkojumu — Winner Wetten GmbH pret Bürgermeisterin der Stadt Bergheim

   (Lieta C-409/06)
   (2006/C 326/50)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Köln
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Winner Wetten GmbH

      Atbildētāja: Bürgermeisterin der Stadt Bergheim
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 43. un 49. pants ir interpretējami tādējādi, ka valsts regulējumu par valsts sporta derību monopolu, kas satur nepieļaujamus ierobežojumus attiecībā uz EKL 43. un 49. pantā garantēto uzņēmējdarbības veikšanas un pakalpojumu sniegšanas brīvību, jo ar to pretēji Tiesas judikatūrai (2003. gada 6. novembra spriedums lietā C-243/01) koherentā un sistemātiskā veidā tiek radīti likmju likšanas ierobežojumi, neskatoties uz tieši spēkā esošo Kopienu tiesību piemērošanas prioritāti, var piemērot pārejas laikā?

               2)

               Ja atbilde uz 1. prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša: kādi priekšnoteikumi attiecas uz izņēmumu piemērošanas prioritāti un kā ir nosakāms pārejas laiks?


title: Lieta C-187/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Baris Unal/Staatssecretaris van Justitie

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 16. aprīlī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Baris Unal/Staatssecretaris van Justitie

   (Lieta C-187/10)
   2010/C 195/03
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Baris Unal

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Justitie

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai ar Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par Asociācijas attīstību 6. panta 1. punkta pirmo ievilkumu, ievērojot tiesiskās drošības principu, kompetentām valsts iestādēm gadījumā, ja krāpnieciska darbība nav konstatēta, netiek pieļauts darba ņēmēja, kurš ir Turcijas pilsonis, uzturēšanās atļauju pēc viena gada termiņa atbilstoši 6. panta 1. punkta pirmajam ievilkumam izbeigšanās atsaukt ar atpakaļejošo spēku uz brīdi, sākot ar kuru valsts tiesībās paredzētais uzturēšanās atļaujas izsniegšanas pamats vairs nepastāv?


title: Lieta C-535/09 P: Tiesas 2011. gada 23. marta rīkojums — Igaunijas Republika/Eiropas Komisija, Latvijas Republika (Apelācija — Cukurs — Cukura, izoglikozes un fruktozes pārpalikuma daudzumu noteikšana jaunajās dalībvalstīs)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/7

         Tiesas 2011. gada 23. marta rīkojums — Igaunijas Republika/Eiropas Komisija, Latvijas Republika
   (Lieta C-535/09 P) (1)

   (Apelācija - Cukurs - Cukura, izoglikozes un fruktozes pārpalikuma daudzumu noteikšana jaunajās dalībvalstīs)
   2011/C 252/11
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Igaunijas Republika (pārstāvis — L. Uibo)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un E. Randvere) un Latvijas Republika (pārstāvis — K. Drēviņa un K. Krasovska)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-324/05 Igaunija/Komisija, ar kuru tā ir noraidījusi prasītājas prasību atcelt Komisijas 2005. gada 31. maija Regulu (EK) Nr. 832/2005 par cukura, izoglikozes un fruktozes pārpalikuma daudzumu noteikšanu Čehijā, Igaunijā, Kiprā, Latvijā, Lietuvā, Ungārijā, Maltā, Polijā, Slovēnijā un Slovākijā (OV L 138, 3. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Igaunijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Latvijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta T-260/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. maijā — Ryanair Holdings /Komisija

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. maijā — Ryanair Holdings/Komisija
   (Lieta T-260/13)
   2013/C 189/58
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ryanair Holdings plc (Dublina, Īrija) (pārstāvji — G. Berrisch, lawyer un D. Hull, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 27. februāra lēmumu C(2013) 1106, galīgā redakcija, ar kuru koncentrācija atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un Līgumu par EEZ (Lieta Nr. COMP/M.663 — Ryanair/Aer Lingus III);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza pamatu, apgalvojot, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu konstatējumā un neesot pierādījusi atbilstoši pieprasītajam juridiskam standartam, ka koncentrācija, kā to groza prasītāja piedāvātās saistības, būtiski traucētu efektīvai konkurencei kopējā tirgū. Prasītājs arī apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi samērīguma principu, labas pārvaldības principu un pienākumu norādīt pamatojumu.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs argumentē, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi iepriekš minētos principus attiecībā uz a) saistībām par Aer Lingus sadales lidojumiem uz 43 maršrutiem, kas pārklājas ar Flybe Group plc pakalpojumiem; b) saistībām par Dublinas-Londonas, Korkas (Cork) –Londonas un Šanonas (Shannon) — Londonas maršrutiem; c) saistībām par Aer Arann darbību 43 maršrutos, kuros pakalpojumi savstarpēji pārklājas un kuros pakalpojumus sniedzot Flybe, un d) saistībām par maršrutiem, kuros Komisija atklāja iespējamās konkurences problēmas.


title: Apvienotās lietas C-184/15 un C-197/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 14. septembra spriedums (Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Florentina Martínez Andrés/Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López/Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 5. un 8. klauzula — Secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izmantošana — Pasākumi, kuru mērķis ir novērst uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai nodibinātu darba tiesisko attiecību ļaunprātīgu izmantošanu — Sankcijas — Uz noteiktu laiku nodibinātu darba tiesisko attiecību pārkvalificēšana “uz nenoteiktu laiku noslēgtā nepastāvīgā darba līgumā” — Efektivitātes princips

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/18

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 14. septembra spriedums (Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Florentina Martínez Andrés/Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López/Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15)
   (Apvienotās lietas C-184/15 un C-197/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 5. un 8. klauzula - Secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izmantošana - Pasākumi, kuru mērķis ir novērst uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai nodibinātu darba tiesisko attiecību ļaunprātīgu izmantošanu - Sankcijas - Uz noteiktu laiku nodibinātu darba tiesisko attiecību pārkvalificēšana “uz nenoteiktu laiku noslēgtā nepastāvīgā darba līgumā” - Efektivitātes princips)
   (2016/C 419/22)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Florentina Martínez Andrés (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López (C-197/15)

      Atbildētāji: Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā, ka tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietās aplūkotais attiecīgās dalībvalsts tiesas piemēro tā, ka gadījumā, ja ļaunprātīgi tiek izmantoti secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi, tiesības saglabāt darba tiesiskās attiecības ir piešķirtas personām, kuras administrācija nodarbina saskaņā ar darba līgumu, kam piemērojamas darba tiesību normas, taču šīs tiesības netiek vispārīgi atzītas personālam, kuru šī administrācija nodarbina saskaņā ar administratīvajām tiesībām, ja vien valsts tiesiskajā regulējumā nav kāda cita efektīva pasākuma, ar kuru sodīt par šādu ļaunprātīgu izmantošanu attiecībā pret pēdējām minētajām personām, un šo apstākli pārbaudīt ir valsts tiesas ziņā;

               2)

               Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Direktīvas 1999/70 pielikumā, noteikumi, lasot tos kopsakarā ar efektivitātes principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tādi valsts procesuālie noteikumi, kuros uz noteiktu laiku nodarbinātam darbiniekam ir noteikts pienākums celt jaunu prasību, lai varētu noteikt pienācīgu sankciju gadījumā, kad kāda tiesa ir konstatējusi secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu līgumu ļaunprātīgu izmantošanu, jo šim darba ņēmējam no tā noteikti rodas tādas procesuālas neērtības, tostarp izmaksu, ilguma un pārstāvības noteikumu ziņā, kas pārmērīgi apgrūtina viņam Savienības tiesībās piešķirto tiesību izmantošanu.

      (1)  OV C 236, 20.7.2015.


title: Lieta T-200/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. novembra rīkojums — Shannon Free Airport Development /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/69

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. novembra rīkojums — Shannon Free Airport Development/Komisija
   (Lieta T-200/12) (1)

   2013/C 26/139
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 258, 25.08.2012.


title: Lieta T-766/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. novembrī – Hércules Club de Fútbol/Komisija

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/48

         Prasība, kas celta 2016. gada 7. novembrī – Hércules Club de Fútbol/Komisija
   (Lieta T-766/16)
   (2017/C 006/60)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alikante, Spānija) (pārstāvji – S. Rating un Y. Martínez Mata, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C (2016) 4060 final un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētā lēmuma priekšmets, ciktāl tas attiecas uz Hércules, ir aizdevums 18 miljonu euro apmērā, ko privāta struktūra ir piešķīrusi Fundación de la Comunidad Valenciana Hércules de Alicante, kas ir cita privāta struktūra, kura ir izlietojusi ievērojamu daļu no aizdevuma, lai iegādātos Hércules CF akcijas, tās kapitāla palielināšanas laikā. Minēto aizdevumu garantēja publisko tiesību finanšu iestāde – Institut Valencià de Finances.
   Komisija apgalvo, ka, pateicoties šim darījumam, Hércules CF ir saņēmis valsts atbalstu, kas izpaudās kā starpība starp reālajām garantētā aizdevuma izmaksām un izmaksām, kādas būtu radušās apgalvotos tirgus apstākļos, to aktualizējot no piešķiršanas dienas līdz lēmuma pieņemšanas dienai.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota kļūdaina Komisijas paziņojuma par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu valsts atbalstam garantiju veidā piemērošana.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka prasītājs nebija “grūtībās nonācis uzņēmums” 2004. gada pamatnostādņu izpratnē un ar piešķirto garantiju bija paredzēts saistību neizpildes risks un papildus garantija.

               2.

               Ar otro pamatu, kas ir izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvota ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm neesamība.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Hércules CF nevarēja piedalīties sacensībās Eiropā un apgalvotais atbalsts tam nedeva nekādas konkurences priekšrocības.

               3.

               Ar trešo pamatu, kurš arī ir izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka hipotētiskā atbalsta apmērs ir noteikts kļūdaini.