title: Lieta C-199/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī ( Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eiropas Kopiena pret État belge (Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās — 3. pants — Netiešie nodokļi — Valsts tiesu nolēmumi — Reģistrācijas nodeva)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/11

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eiropas Kopiena pret État belge

   (Lieta C-199/05) (1)

   (Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās - 3. pants - Netiešie nodokļi - Valsts tiesu nolēmumi - Reģistrācijas nodeva)
   (2006/C 326/23)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour d'appel de Bruxelles
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Eiropas Kopiena

      Atbildētāja: État belge
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Bruxelles — 1965. gada 8. aprīļa Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 3. panta 2. un 3. daļas interpretācija — Valsts tiesību akti, ar kuriem ieviests nodoklis saistībā ar tiesu pieņemtajiem nolēmumiem par naudas summas samaksu vai maksājamo vērtspapīru daudzuma aprēķināšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               tāda nodeva kā reģistrācijas nodeva, kas maksājama saistībā ar valsts tiesu pieņemtajiem nolēmumiem par naudas summas samaksu vai maksājamo vērtspapīru daudzuma aprēķināšanu, nav maksājums par sabiedriskiem pakalpojumiem Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 3. panta trešās daļas izpratnē;

               2)

               minētā protokola 3. panta otrā daļa ir interpretējama tādējādi, ka tāda nodeva kā reģistrācijas nodeva, kas maksājama saistībā ar valsts tiesu pieņemtajiem nolēmumiem par naudas summas samaksu vai maksājamo vērtspapīru daudzuma aprēķināšanu, neietilpst šī noteikuma piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 182, 23.07.2005.


title: Lieta T-243/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. jūlijā — Polijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/45

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. jūlijā — Polijas Republika/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-243/07)
   (2007/C 211/84)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāve — E. Ośniecka-Tamecka)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 4. maija Lēmumu K 2007/361/EK par lauksaimniecības produktu, izņemot cukura, lieko krājumu noteikšanu un to likvidēšanas finansiālajām sekām sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos (izziņots ar dokumenta numuru K[2007] 1979) (1) daļā, kas attiecas uz Polijas Republiku;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto lēmumu ir noteikts lauksaimniecības produktu apjoms, kas brīdī, kad notika pievienošanās Eiropas Savienībai, bija brīvā apgrozībā Polijā un kas pēc Komisijas uzskatiem pārsniedza parasto šo produktu krājumu apjomu, un ir noteikts Polijai segt “šo produktu lieko krājumu likvidēšanas izmaksas”.
   Prasītāja balsta prasību atcelt apstrīdēto lēmumu uz diviem pamatiem: Pievienošanās akta (2) IV pielikuma 4. nodaļas 4. punkta pārkāpumu, jo Komisija nav pilnvarota izdot apstrīdēto lēmumu, un samērīguma principa pārkāpumu.
   Pamatojot pirmo prasības pamatu, pamatojumam prasītāja apgalvo, ka Komisija, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ir pārsniegusi pilnvaras, kas tai ir piešķirtas Pievienošanās aktu IV pielikuma 4. nodaļas 4. punktā, jo ar lēmumu ir grozītas Pievienošanās aktā vienošanās, ieviešot naudas sodus, kas minētajā aktā nav paredzēti. Turklāt apstrīdētais lēmums nav saderīgs ar Pievienošanās aktā ietverto principu, ka dalībvalstīm ir jānodrošina, ka lauksaimniecības produktu liekie krājumi, kas pievienošanās laikā bija brīvā apgrozībā to teritorijā, tiek faktiski likvidēti.
   Samērīguma principa pārkāpumu prasītāja pamato ar to, ka apstrīdētā lēmuma mērķi ir pretrunīgi un turklāt nav tiesiski pamatoti. Turklāt apstrīdētais lēmums nav piemērots līdzeklis, lai atgūtu lieko krājumu likvidēšanas izmaksas. Bez tam lēmums satur būtiskas kļūdas, nosakot liekos krājumus, kas bija brīvā apgrozībā Polijā, un tajā nav ņemti vērā krājumi, ko pēc pievienošanās Polija likvidēja. Ar lēmumu Polijai ir uzlikti krājumu likvidēšanas izdevumi, ko faktiski Kopiena nav segusi, kā rezultātā Kopiena netaisni iedzīvojas uz Polijas rēķina. Tālāk apstrīdētais lēmums nebija obligāti nepieciešams, jo Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai rezultātā nav traucēts lauksaimniecības tirgus un kopš pievienošanās ir pagājis ilgs laiks. Lai gan apstrīdētais lēmums ir pieņemts, pamatojoties uz Pievienošanās aktu, tas neatbilst nevienam no tajā noteiktajiem mērķiem lauksaimniecības jomā.

      (1)  OV L 138, 14. lpp.

      (2)  Akts par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (OV 2003, L 236, 33. lpp.).


title: Lieta C-332/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. jūlijā iesniedza Tribunale di Treviso (Itālija) – kriminālprocess pret Giuseppe Astone

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. jūlijā iesniedza Tribunale di Treviso (Itālija) – kriminālprocess pret Giuseppe Astone

   (Lieta C-332/15)
   (2015/C 320/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Treviso

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Giuseppe Astone

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/2012/EK (1), kā tās ir tikušas interpretētas iepriekš motīvu daļā minētajā Savienības judikatūrā, ir pretrunā tādas dalībvalstu tiesību normas kā iepriekš minētās Itālijā spēkā esošās (Republikas prezidenta 1972. gada 26. oktobra Dekrēta Nr. 633 19. pants), ar kurām, tostarp krimināltiesībās, nav atļauts, ka nodokļu maksātājs var izmantot atskaitīšanas tiesības, ja viņš nav iesniedzis PVN deklarācijas, it īpaši deklarāciju par otro gadu pēc gada, kurā radās atskaitīšanas tiesības?

               2)

               vai 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/2012/EK normām, kā tās ir tikušas interpretētas iepriekš motīvu daļā minētajā Savienības judikatūrā, ir pretrunā tādas dalībvalstu tiesību normas kā iepriekš minētās Itālijā spēkā esošās (Republikas prezidenta 1972. gada 26. oktobra Dekrēta Nr. 633 25. un 39. pants), ar kurām, tostarp krimināltiesībās, nav atļauts, ka PVN atskaitīšanas nolūkā var tikt ņemti vērā apmaksātie rēķini, kurus nodokļu maksātājs nekādi nav reģistrējis?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


               28.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 125/13

         EBTA Uzraudzības iestādes 2011. gada 24. februāra prasība pret Norvēģiju
   (Lieta E-5/11)
   2011/C 125/11
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv tās pārstāvji Xavier Lewis un Ólafur Jóhannes Einarsson, 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2011. gada 24. februārī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Norvēģiju.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka:

               1)

               Noteiktajā termiņā nepieņemot vajadzīgos pasākumus, lai Norvēģijas iekšējā tiesību sistēmā iekļautu:

                           a)

                           Aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma V nodaļas 56.oa punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 27. jūnija Regula (EK) Nr. 1406/2002 par Eiropas Jūras drošības aģentūras izveidošanu), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, un

                           b)

                           Aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma V nodaļas 56.oa punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 2038/2006 par daudzgadu finansējumu Eiropas Jūras drošības aģentūras rīcībai attiecībā uz kuģu izraisīto piesārņojumu, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1406/2002), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu.

               2)

               Norvēģijas Karalistei tiek piespriests segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Saskaņā ar EEZ Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 52/2007 un Lēmumu Nr. 81/2003 EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka Norvēģijas Karaliste noteiktajā termiņā nav iekļāvusi Regulu (EK) Nr. 2038/2006 un Regulu (EK) Nr. 1406/2002 valsts iekšējā tiesību sistēmā.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka Norvēģijai bija jāiekļauj Regula (EK) Nr. 1406/2002 un Regula (EK) Nr. 2038/2006 valsts iekšējā tiesību sistēmā pirms attiecīgi vairāk nekā septiņiem un vairāk nekā trīsarpus gadiem. Tādēļ EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka Norvēģijas valdībai bija pietiekami daudz laika, lai pieņemtu vajadzīgos pasākumus, lai regulas iekļautu valsts iekšējā tiesību sistēmā, un ka tā nav izpildījusi saistības saskaņā ar EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta T-381/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 15. septembra rīkojums — Eurofer /Komisija (Pagaidu noregulējums — Vide — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu bezmaksas sadale saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK — Produktu līmeņatzīmju, uz kurām attiecas Komisijas lēmums, noteikšana — Pieteikums par pagaidu noregulējumu — Pieņemamība — Steidzamība)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/34

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 15. septembra rīkojums — Eurofer/Komisija
   (Lieta T-381/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Vide - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu bezmaksas sadale saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK - Produktu līmeņatzīmju, uz kurām attiecas Komisijas lēmums, noteikšana - Pieteikums par pagaidu noregulējumu - Pieņemamība - Steidzamība)
   2011/C 347/60
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- und Stahlindustrie (Eurofer) ASBL (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — S. Altenschmidt un C. Dittrich, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Wilms, K. Mifsud-Bonnici un K. Herrmann)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2011. gada 27. aprīļa lēmuma, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV L 130, 1. lpp.), izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par pārējiem tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: lieta T-261/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 3. maija spriedums — Crespinet /Komisija (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2003. gada paaugstināšana amatā — Prioritātes punktu piešķiršana)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/20

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 3. maija spriedums — Crespinet/Komisija
   (lieta T-261/04) (1)

   (Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2003. gada paaugstināšana amatā - Prioritātes punktu piešķiršana)
   (2007/C 140/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alain Crespinet, Rozjēra (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe un C. Berardis-Kayser, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros prasītājai piešķirti prioritātes punkti, kā arī lēmumu neietvert prasītājas uzvārdu to ierēdņu sarakstā, kas paaugstināti A5 pakāpē šās pašas paaugstināšanas amatā ietvaros.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 273, 06.11.2004.


title: Lieta F-13/08: Prasība, kas celta 2008. gada 24. janvārī — Tomas /Parlaments

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/39

         Prasība, kas celta 2008. gada 24. janvārī — Tomas/Parlaments
   (Lieta F-13/08)
   (2008/C 142/73)
   Tiesvedības valoda — lietuviešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stanislovas Tomas, Pavlodara (Kazahstāna) (pārstāvis — M. Michalauskas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Strīda priekšmets un apraksts
   Iecēlējinstitūcijas lēmuma par prasītāja atlaišanu no darba atcelšana un morālā kaitējuma un materiālo zaudējumu atlīdzināšana.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par prasītāja atlaišanu no darba;

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt prasītājam summu EUR 125 000 apmērā kā morālā kaitējuma un materiālo zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-340/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 9. februāra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Šķīrējklauzula — Programma eContent — Līgums par projektu, kura mērķis ir nodrošināt maksimālu programmas efektivitāti un vislielāko iespējamo mērķauditorijas dalību — Līguma neizpilde — Līguma laušana)

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/23

         Vispārējās tiesas 2010. gada 9. februāra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-340/07) (1)

   (Šķīrējklauzula - Programma “eContent” - Līgums par projektu, kura mērķis ir nodrošināt maksimālu programmas efektivitāti un vislielāko iespējamo mērķauditorijas dalību - Līguma neizpilde - Līguma laušana)
   2010/C 80/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiroopas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve, pārstāvis, kam palīdz D. Philippe un M. Gouden, avocats)

      Priekšmets

   Prasība saskaņā ar EKL 235., 238. un 288. pantu piespriest Komisijai samaksāt zaudējumus, kas radušies sakarā ar Komisijas līgumsaistību neizpildi attiecībā uz līgumu EDC-53007 EEBO/27873 par projektu “eContent Exposure and Business Opportunities”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta C-172/15: Prasība, kas celta 2015. gada 16. aprīlī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/26

         Prasība, kas celta 2015. gada 16. aprīlī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-172/15)
   (2015/C 198/34)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Nicolae un J. Rius)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 258. pantu atzīt, ka joprojām neapstiprinājusi visu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/65/EK par ostu aizsardzības pastiprināšanu (1) piemērošanas jomā ietilpstošo Spānijas ostu aizsardzības novērtējumu un aizsardzības plānu kopumu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti minētās direktīvas 2. panta 3. punktā un 6. un 7. pantā, kuros attiecīgi paredzēts, ka dalībvalstis nosaka katras ostas robežas un apstiprina attiecīgos ostas aizsardzības novērtējumus un plānus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2014. gada 5. septembrī Spānijas Karaliste atzina, ka no 67 ostām, uz kurām attiecas šis tiesiskais regulējums, joprojām nebija apstiprināti 3 ostu aizsardzības novērtējumi un 18 ostu aizsardzības plāni.
   Kopš tās dienas līdz pat šim brīdim Spānijas iestādes ir turpinājušas regulāri informēt par Direktīvas 2005/65/EK praktiskajā īstenošanā padarīto. Jaunākais ziņojums par stāvokli šajā ziņā ir saņemts 2015. gada 14. aprīlī, un no tā izriet, ka no 67 ostām, uz kurām attiecas šis tiesiskais regulējums, joprojām nav apstiprināts viens novērtējums un astoņi ostu aizsardzības plāni.
   Tāpēc Komisija konstatē, ka dienā, kad saņemts jaunākais ziņojums par stāvokli, Spānijas Karaliste nav izpildījusi nedz pienākumus noteikt katras ostas attiecīgās robežas, kā prasīts Direktīvā 2005/65/EK, nedz pienākumus sagatavot un apstiprināt visu to ostu kopuma, uz kurām attiecas Direktīva 2005/65/EK, aizsardzības novērtējumu, kā arī sagatavot un apstiprināt šo ostu aizsardzības plānus.

      (1)  OV L 310, 28. lpp.


title: Lieta C-285/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2009. gada 24. jūlija rīkojumu — kriminālprocess pret R

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2009. gada 24. jūlija rīkojumu — kriminālprocess pret R
   (lieta C-285/09)
   2009/C 267/55
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieks pamata procesā

   R

      Prejudiciālais jautājums

               1)

               Vai Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) 28.c panta A daļas a) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka ir jāatsaka piešķirt atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa (turpmāk tekstā — “PVN”) precēm, kas piegādātas šīs normas izpratnē, ja piegāde faktiski ir notikusi, bet pamatojoties uz objektīviem apstākļiem ir konstatējams, ka pārdevējs, kurš ir nodokļu maksātājs

                           a)

                           zināja, ka ar šo piegādi viņš piedalās preču apritē, kuras mērķis ir izvairīties no PVN maksāšanas, vai

                           b)

                           ir veicis darbības, kuru mērķis ir slēpt patiesā ieguvēja identitāti, lai viņam vai kādai trešajai personai radītu iespēju izvairīties no PVN maksāšanas?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-266/12 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 7. februāra rīkojums — Jarosław Majtczak/Feng Shen Technology Co. Ltd , Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 51. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pieteikuma iesniedzēja ļaunticība, iesniedzot Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu — Grafiska preču zīme “FS” — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/4

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 7. februāra rīkojums — Jarosław Majtczak/Feng Shen Technology Co. Ltd, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-266/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 51. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pieteikuma iesniedzēja ļaunticība, iesniedzot Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu - Grafiska preču zīme “FS” - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu)
   2013/C 129/08
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Jarosław Majtczak (pārstāvis — J. Radłowski, radca prawny)

      Pārējie lietas dalībnieki: Feng Shen Technology Co. Ltd (pārstāvis — P. Rath, advokāts), Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Apelācija par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 21. marta spriedumu lietā T-227/09 Feng Shen Technology/ITSB — Majtczak (“FS”), ar kuru Vispārējā tiesa atcēla Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 1. aprīļa lēmumu lietā R 529/2008-4, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība par Anulēšanas nodaļas lēmumu, ar kuru noraidīts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu, ko bija iesniedzis prasītājs par grafisku preču zīmi “FS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 26. klasē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Jarosław Majtczak k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 258, 25.8.2012


title: Lieta T-428/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. jūnijā – Gasiber 2000 /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/57

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. jūnijā – Gasiber 2000/Komisija
   (Lieta T-428/14)
   2014/C 253/76
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gasiber 2000, SL [Alcorcón (Madride), Spānija] (pārstāvji – J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco un J. Corral García, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-392/14 Gutser/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta T-68/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. februārī – Deichmann/EUIPO – Munich (Krusta attēls uz sporta apavu sāniem)

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/40

         Prasība, kas celta 2016. gada 15. februārī – Deichmann/EUIPO – Munich (Krusta attēls uz sporta apavu sāniem)
   (Lieta T-68/16)
   (2016/C 111/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deichmann SE (Essen, Vācija) (pārstāvis – C. Onken, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Munich, SL (Capellades, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: ES grafiska preču zīme (Krusta attēls uz sporta apavu sāniem) – reģistrācijas pieteikums Nr. 2 923 852

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 4. decembra lēmums lietā R 2345/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-384/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 27. aprīļa rīkojumu lietā T-310/15 European Union Copper Task Force/Eiropas Komisija 2016. gada 11. jūlijā iesniedza European Union Copper Task Force

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 27. aprīļa rīkojumu lietā T-310/15 European Union Copper Task Force/Eiropas Komisija 2016. gada 11. jūlijā iesniedza European Union Copper Task Force

   (Lieta C-384/16 P)
   (2016/C 314/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: European Union Copper Task Force (pārstāvji – C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas un C. Vila Gisbert, abogadas)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 27. aprīļa rīkojumu lietā T-310/15 European Union Copper Task Force/Eiropas Komisija;

               —

               atzīt European Union Copper Task Force celto prasību atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2015/408 par pieņemamu;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt šīs tiesvedības izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Īstenošanas regula 2015/408 (1) ir reglamentējošs akts, kas ir saistīts ar īstenošanas pasākumiem LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē.

               2.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka European Union Copper Task Force prasības noraidīšana neietekmētu tās un tās locekļu tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               3.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka European Union Copper Task Force un tās locekļus Īstenošanas regula 2015/408 neskar individuāli.

      (1)  Komisijas 2015. gada 11. marta Īstenošanas regula (ES) 2015/408 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū 80. panta 7. punkta īstenošanu un aizstājamo vielu saraksta izveidošanu (OV L 67, 18. lpp.).


title: Lieta C-127/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 3. jūnija spriedums ( Oberlandesgericht Nürnberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/Simex Trading AG (Preču zīmju tiesības — Regula (EK) Nr. 40/94 — 13. panta 1. punkts — Direktīva 89/104/EEK — 7. panta 1. punkts — Preču zīmes īpašnieka tiesību izsmelšana — Jēdziens “preces laišana tirgū” — Īpašnieka piekrišana — Smaržu flakoni jeb “smaržu paraugi” , kurus preču zīmes īpašnieks nodevis ekskluzīvajam izplatītājam, kurš darbojas ekskluzīvā izplatīšanas tīklā)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 3. jūnija spriedums (Oberlandesgericht Nürnberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/Simex Trading AG

   (Lieta C-127/09) (1)

   (Preču zīmju tiesības - Regula (EK) Nr. 40/94 - 13. panta 1. punkts - Direktīva 89/104/EEK - 7. panta 1. punkts - Preču zīmes īpašnieka tiesību izsmelšana - Jēdziens “preces laišana tirgū” - Īpašnieka piekrišana - Smaržu flakoni jeb “smaržu paraugi”, kurus preču zīmes īpašnieks nodevis ekskluzīvajam izplatītājam, kurš darbojas ekskluzīvā izplatīšanas tīklā)
   2010/C 209/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Nürnberg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Coty Prestige Lancaster Group GmbH

      Atbildētāja: Simex Trading AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Nürnberg — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) 13. panta 1. punkta un Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina valstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.) 7. panta interpretācija — Ar preču zīmi piešķirto tiesību izsmelšana — Jēdziena “laišana tirgū” interpretācija — Smaržu paraugu, uz kuru iepakojuma ir norāde par to, ka prece ir paredzēta reklāmas vajadzībām un nevis pārdošanai, nodošana līgumiskajiem starpniekiem uz laiku līdz jaunam rīkojumam un bez īpašumtiesību nodošanas

      Rezolutīvā daļa:

   Tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 13. panta 1. punkts un Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, kurā grozījumi ir izdarīti ar 1992. gada 2. maija Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes piešķirto tiesību izsmelšana īstenojas tikai tad, ja vērtējums, kas jāveic iesniedzējtiesai, ļauj secināt par īpašnieka skaidru vai netiešu piekrišanu preču, attiecībā uz kurām ir izvirzīta šī izsmelšana, laišanai tirgū, attiecīgi Eiropas Kopienā vai Eiropas Ekonomikas zonā.
   Tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, kuros “smaržu paraugi” starpniekiem, kuriem ir saistošs ar preču zīmes īpašnieku noslēgtais līgums, lai to klienti varētu izmēģināt saturu, ir nodoti bez īpašumtiesību nodošanas un ar aizliegumu pārdot, kur preču zīmes īpašnieks jebkurā brīdī var atsaukt šo preci, un tās noformējums skaidri atšķiras no tiem smaržu flakoniem, kurus preču zīmes īpašnieks parasti nodevis minētajiem starpniekiem, fakts, ka šie paraugi ir smaržu flakoni, uz kuriem ir norādes “demonstrēšanai” un “aizliegts pārdot”, nepieļauj — ja nav nekādu pierādījumu par pretējo, kas jāvērtē iesniedzējtiesai, — netieši atzīt preču zīmes īpašnieka piekrišanu to laišanai tirgū.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta C-294/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/18

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-294/07)
   (2007/C 211/35)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Maidani)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (1), prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 40. pants;

               —

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/38/EK transponēšanai beidzās 2006. gada 29. aprīlī.

      (1)  OV L 158, 77. lpp. un — labojumi — OV 2004, L 229, 35. lpp. un OV 2005, L 197, 34. lpp.


title: Lieta C-583/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums ( Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Amerikas Savienotās Valstis/ Christine Nolan (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 98/59/EK — Darba ņēmēju aizsardzība — Kolektīvā atlaišana — Piemērošanas joma — Amerikāņu militārās bāzes slēgšana — Darbinieku informēšana un konsultēšanās — Pienākuma konsultēties sākšanās brīdis — Tiesas kompetences neesamība)

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/5

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Amerikas Savienotās Valstis/Christine Nolan

   (Lieta C-583/10) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 98/59/EK - Darba ņēmēju aizsardzība - Kolektīvā atlaišana - Piemērošanas joma - Amerikāņu militārās bāzes slēgšana - Darbinieku informēšana un konsultēšanās - Pienākuma konsultēties sākšanās brīdis - Tiesas kompetences neesamība)
   2012/C 379/07
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Amerikas Savienotās Valstis

      Atbildētāja: Christine Nolan

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (OV L 225, 16. lpp.) 2. un 5. panta interpretācija — Darba devēja pienākums informēt un konsultēties ar darba ņēmēju pārstāvjiem — Šī pienākuma rašanās brīža noteikšana

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesa nav kompetenta atbildēt uz jautājumu, ko Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) uzdevusi ar 2010. gada 6. decembra lēmumu.

      (1)  OV C 89, 19.03.2011.


title: Lieta C-559/12 P: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums – Francijas Republika/Eiropas Komisija Apelācija — Valsts atbalsts — Atbalsts, kas netieša neierobežota galvojuma veidā piešķirts La Poste tās publiskas iestādes statusa dēļ — Galvojuma esamība — Valsts līdzekļu piešķīruma esamība — Priekšrocība — Pierādīšanas pienākums un apjoms

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums – Francijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-559/12 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsts, kas netieša neierobežota galvojuma veidā piešķirts La Poste tās publiskas iestādes statusa dēļ - Galvojuma esamība - Valsts līdzekļu piešķīruma esamība - Priekšrocība - Pierādīšanas pienākums un apjoms)
   2014/C 159/10
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas, J. Gstalter un J. Bousin)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Stromsky un D. Grespan)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2012. gada 20. septembra spriedumu lietā T-154/10 Francija/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja Francijas Republikas prasību atcelt Komisijas 2010. gada 26. janvāra Lēmumu 2010/605/ES par valsts atbalstu C 56/07 (ex E 15/05), kuru Francija piešķīrusi La Poste (OV L 274, 1. lpp.) – Atbalsts, ko Francija netieša neierobežota galvojuma veidā iespējami piešķīrusi La Poste, pamatojoties uz šīs sabiedrības kā publiskas iestādes ar rūpniecisku un komerciālu raksturu statusu – Uzņēmums, uz kuru neattiecas vispārējās tiesību normas par grūtībās nonākušu uzņēmumu sanāciju un likvidēšanu – Priekšrocības esamība – Valsts līdzekļu piešķīruma esamība – Pierādīšanas pienākums un apjoms – Nosacījumu par valsts atbildības iestāšanos pielīdzināšana galvojuma mehānismam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Lieta C-616/13 P: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums – Productos Asfálticos (PROAS), SA/Eiropas Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — EKL 81. pants — Spānijas ceļu seguma bitumena tirgus — Tirgus sadale un cenu noteikšana — Pārmērīgi ilga tiesvedība Eiropas Savienības Vispārējā tiesā — Pārmērīgi ilga administratīvā procedūra Eiropas Komisijā — Apelācijas sūdzība par tiesāšanās izdevumiem

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/4

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums – Productos Asfálticos (PROAS), SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-616/13 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - EKL 81. pants - Spānijas ceļu seguma bitumena tirgus - Tirgus sadale un cenu noteikšana - Pārmērīgi ilga tiesvedība Eiropas Savienības Vispārējā tiesā - Pārmērīgi ilga administratīvā procedūra Eiropas Komisijā - Apelācijas sūdzība par tiesāšanās izdevumiem)
   (2016/C 296/06)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Productos Asfálticos (PROAS), SA (pārstāvis – C. Fernández Vicién, abogada)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Urraca Caviedes un F. Castillo de la Torre, piedaloties J. Rivas Andrés, avocat)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Productos Asfálticos (PROAS) SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Apvienotās lietas T-99/09 un T-308/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 19. aprīļa spriedums — Itālija/Komisija (ERAF — 2000.–2006. gada reģionālā darbības programma (RDP) Kampānijas (Campanie) reģionam — Regula (EK) Nr. 1260/1999 — 32. panta 3. punkta f) apakšpunkts — Lēmums neveikt starpposma maksājumus saistībā ar RDP pasākumu attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanu un apglabāšanu — Pārkāpuma process pret Itāliju)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/37

         Vispārējās tiesas 2013. gada 19. aprīļa spriedums — Itālija/Komisija
   (Apvienotās lietas T-99/09 un T-308/09) (1)

   (ERAF - 2000.–2006. gada reģionālā darbības programma (RDP) Kampānijas (Campanie) reģionam - Regula (EK) Nr. 1260/1999 - 32. panta 3. punkta f) apakšpunkts - Lēmums neveikt starpposma maksājumus saistībā ar RDP pasākumu attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanu un apglabāšanu - Pārkāpuma process pret Itāliju)
   2013/C 156/66
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — P. Gentili un lietā T-99/09 — arī G. Palmieri, avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāves — D. Recchia un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   Prasības atcelt lēmumus, kas ir ietverti Komisijas 2008. gada 22. decembra, 2009. gada 2. un 6. februāra (Nr. 012480, Nr. 000841 un Nr. 001059 — lieta T-99/09) un 2009. gada 20. maija (Nr. 004262 — lieta T-308/09) vēstulēs, ar kuriem saskaņā ar Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.), 32. panta 3. punkta f) apakšpunktu ir atzīti par nepieņemamiem Itālijas iestāžu pieteikumi starpposma maksājumu saņemšanai attiecībā uz maksājumu, kas pēc 2007. gada 29. jūnija ir veikti atbilstoši darbības programmas “Kampānija” pasākumam 1.7, atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika pati sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 1.5.2009.


title: Lieta C-185/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 20. aprīļa Länsrätten i Stockholms län izdotu rīkojumu lietā Ulf Öberg pret Stockholms läns allmänna försäkringskassa

text:
               10.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 20. aprīļa Länsrätten i Stockholms län izdotu rīkojumu lietā Ulf Öberg pret Stockholms läns allmänna försäkringskassa
   (Lieta C-185/04)
   (2004/C 179/04)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 20. aprīļa Länsrätten i Stockholms län (Zviedrija) izdotu rīkojumu lietā Ulf Öberg pret Stockholms läns allmänna försäkringskassa un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 22. aprīlī.
   Länsrätten i Stockholms län lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               i)

               Vai valsts tiesību aktos noteiktā prasība par to, ka kādam no vecākiem ir jānodzīvo konkrētajā dalībvalstī un viņa veselībai ir jābūt apdrošinātai vismaz 240 dienas pirms bērna dzimšanas, lai viņš būtu tiesīgs saņemt vecāku pabalstu saskaņā ar vecāku slimības pabalstu, ir saderīga ar EKL 12. pantu, 17. panta otro punktu, 18. un 39. pantu, Regulas Nr. 1612/68 (1) 7. panta pirmo un otro punktu un Direktīvu Nr. 96/34 (2) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu?

               ii)

               Ja atbilde uz i) jautājumu ir apstiprinoša: vai Kopienas tiesību akti pieprasa to, ka, nosakot, vai ir pagājis kvalifikācijas periods darbinieka apdrošināšanai saskaņā ar valsts tiesību aktiem, minētais periods tiek pieskaitīts periodam, kura laikā darbinieks bija apdrošināts saskaņā ar kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu atbilstoši Eiropas Kopienu civildienesta noteikumiem?

      (1)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (īpašais izdevums angļu valodā: Sērijas I Nodaļa 1968(II), 475. lpp.).

      (2)  Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīva 96/34/EK (OV L 145, 1996., 4. lpp.).


title: Lieta T-266/02: Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. jūlija spriedums — Deutsche Post /Komisija (Valsts atbalsts — Pasākumi, ko Vācijas iestādes veikušas par labu Deutsche Post AG — Lēmums, ar ko atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un ar ko ir likts to atgūt — Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums — Kompensācija par papildu izmaksām, kas radušās, īstenojot tirdzniecības ar zaudējumiem politiku pasta sūtījumu piegādes no vienas vietas uz citu sektorā — Priekšrocības neesamība)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/39

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. jūlija spriedums — Deutsche Post/Komisija
   (Lieta T-266/02) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasākumi, ko Vācijas iestādes veikušas par labu Deutsche Post AG - Lēmums, ar ko atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un ar ko ir likts to atgūt - Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums - Kompensācija par papildu izmaksām, kas radušās, īstenojot tirdzniecības ar zaudējumiem politiku pasta sūtījumu piegādes no vienas vietas uz citu sektorā - Priekšrocības neesamība)
   (2008/C 209/66)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Deutsche Post AG, Bonna (Vācija) (pārstāvji — J. Zēdemunds [J. Sedemund] un T. Libigs [T. Lübbig], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kreišics [V. Kreuschitz] un J. Flets [J. Flett])

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — V. D. Plesings [W.-D. Plessing] un M. Lumma [M. Lumma])

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (BIEK), Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvji — F. Mickuss [F. Mitzkus], T. Vambahs [T. Wambach] un R. Vojteks [R. Wojtek], advokāti), un UPS Europe NV/SA, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji T. Oterfangers [T. Ottervanger] un A. Beilefelds [A. Bijleveld], pēc tam — T. Oterfangers, advokāti)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2002. gada 19. jūnija Lēmumu 2002/753/EK par pasākumiem, ko Vācijas Federatīvā Republika veikusi par labu Deutsche Post AG (OV L 247, 27. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2002. gada 19. jūnija Lēmumu 2002/753/EK par pasākumiem, ko Vācijas Federatīvā Republika veikusi par labu Deutsche Post AG;

               2)

               Komisijas sedz pati savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Deutsche Post tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika, Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (BIEK) un UPS Europe NV/SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 274, 9.11.2002.


title: Lieta C-371/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. jūlijā iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) — SC Schuster & Co Ecologic SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. jūlijā iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) — SC Schuster & Co Ecologic SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu

   (Lieta C-371/13)
   2014/C 85/17
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Sibiu

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SC Schuster & Co Ecologic SRL

      Atbildētāja: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu

   Ar 2013. gada 7. novembra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) nosprieda, ka atbildēt uz Tribunalul Sibiu (Rumānija) uzdoto jautājumu acīmredzami nav tās kompetencē.


title: Lieta T-74/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. februārī — Flaco Geräte /ITSB — Delgado Sánchez ( FLACO )

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/64

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. februārī — Flaco Geräte/ITSB — Delgado Sánchez (“FLACO”)
   (Lieta T-74/10)
   2010/C 100/94
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Flaco Geräte GmbH (Gütersloh, Vācija) (pārstāvis — M. Wirtz, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Jesús Delgado Sánchez (Socuellamos, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 23. novembra lēmumu lietā R 86/2009-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FLACO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 8., 9. un 11. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas reģistrācija vārdiskai preču zīmei “FLACO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot nepareizi ņēmusi vērā preču, uz kurām attiecas iebildumu procesā pretstatītā preču zīme, nepareizo tulkojumu; Padomes Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot ņēmusi vērā prasītājas iesniegto neizmantošanas pamatu.


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 13. jūnijs ) lietā E-11/12 – Beatrix Susanne Koch , Lothar Hummel un Stefan Müller pret Swiss Life (Liechtenstein) AG (Direktīva 90/619/EEK – Direktīva 92/96/EEK – Direktīva 2002/83/EK – Direktīva 2002/92/EK – Dzīvības apdrošināšana – Ieguldījumu fondiem piesaistīti ieguvumi – Pienākums sniegt taisnīgu konsultācijas informāciju – Informācija, kas jādara zināma apdrošinājuma ņēmējam pirms līguma noslēgšanas – Līdzvērtības princips – Efektivitātes princips)

text:
               26.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/12

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2013. gada 13. jūnijs)
   lietā E-11/12

      Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel un Stefan Müller pret Swiss Life (Liechtenstein) AG

   (Direktīva 90/619/EEK – Direktīva 92/96/EEK – Direktīva 2002/83/EK – Direktīva 2002/92/EK – Dzīvības apdrošināšana – Ieguldījumu fondiem piesaistīti ieguvumi – Pienākums sniegt taisnīgu konsultācijas informāciju – Informācija, kas jādara zināma apdrošinājuma ņēmējam pirms līguma noslēgšanas – Līdzvērtības princips – Efektivitātes princips)
   2013/C 277/10
   Lietā E-11/12 Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel un Stefan Müller pret Swiss Life (Liechtenstein) AG – pēc Lihtenšteinas Firstistes tiesas (Fürstliches Landgericht des Fürstentums Liechtenstein) LŪGUMA Tiesai saskaņā ar 34. pantu Nolīgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi interpretēt Padomes 1990. gada 8. novembra Direktīvu 90/619/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo dzīvības apdrošināšanu un par noteikumiem pakalpojumu sniegšanas brīvības efektīvākai izmantošanai, un par grozījumiem Direktīvā 79/267/EEK, Padomes 1992. gada 10. novembra Direktīvu 92/96/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo dzīvības apdrošināšanu un par grozījumiem Direktīvā 79/267/EEK un Direktīvā 90/619/EEK (Trešā dzīvības apdrošināšanas direktīva), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Direktīvu 2002/83/EK par dzīvības apdrošināšanu un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīvu 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents), 2013. gada 13. jūnijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

               1.

               Padomes 1992. gada 10. novembra Direktīva 92/96/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo dzīvības apdrošināšanu un par grozījumiem Direktīvā 79/267/EEK un Direktīvā 90/619/EEK (Trešā dzīvības apdrošināšanas direktīva) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Direktīva 2002/83/EK par dzīvības apdrošināšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar šīm direktīvām apdrošināšanas sabiedrībai nav pienākuma sniegt konsultācijas informāciju apdrošinājuma ņēmējam pirms līguma noslēgšanas.

               2.

               Direktīvas 92/96/EEK 31. pants un II pielikuma A punkta a) 11. un a) 12. apakšpunkts un Direktīvas 2002/83/EK 36. pants un III pielikuma A punkta a) 11. un a) 12. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, ņemot vērā visus tajā izskatāmās lietas būtiskos apstākļus, ir jānosaka, vai rakstiskā informācija, kas tika darīta zināma apdrošinājuma ņēmējam pirms līguma noslēgšanas par ieguldījumu fondiem piesaistītu dzīvības apdrošināšanu, ir pilnīga, skaidra un precīza, kā arī

                           —

                           pietiekama, lai noteiktu ieguldījumu fondu daļas, kurām ir piesaistīti ieguvumi, un

                           —

                           pietiekama, lai aprakstītu pakārtoto aktīvu veidu,

                     lai tādējādi iespējamais apdrošinājums ņēmējs varētu izvēlēties savām vajadzībām vispiemērotāko līgumu.

               3.

               Ja informācija ir pilnīga un tika darīta zināma apdrošinājuma ņēmējam atbilstoši Direktīvas 92/96/EEK 31. pantā un Direktīvas 2002/83/EK 36. pantā izklāstītajiem nosacījumiem un saskaņā ar citiem noteikumiem, kurus piemēro informācijas paziņošanai apdrošinājuma ņēmējam, tad ir pietiekami, ja kāda trešā persona, piemēram, apdrošināšanas starpnieks, dara zināmu apdrošinājuma ņēmējam attiecīgi II un III pielikumā norādīto informāciju.

               4.

               Tādos apstākļos, kādi ir šajā lietā, EEZ līgums un Direktīva 92/96/EEK, un Direktīva 2002/83/EK ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā valsts noteikums, ar kuru tiek paredzēta administratīva sūdzības procedūra, ko piemēro pēc tam, kad ir radušies zaudējumi, jo apdrošināšanas sabiedrība nav izpildījusi prasību sniegt Direktīvas 92/96/EEK 31. panta 1. punktā un Direktīvas 2002/83/EK 36. panta 1. punktā norādīto informāciju, ja,

                           —

                           pirmkārt, tiesības prasīt kompensāciju no minētās apdrošināšanas sabiedrības par finansiāliem zaudējumiem saistībā ar to, ka tā nav darījusi zināmu Direktīvas 92/96/EEK II pielikumā un Direktīvas 2002/83/EK III pielikumā norādīto informāciju, nav mazāk labvēlīgas nekā tiesības, kas piemērojamas līdzīgām valsts līmeņa prasībām, un,

                           —

                           otrkārt, apdrošinājuma ņēmējam, piemērojot valsts tiesību aktus, ir praktiski neiespējami vai pārmērīgi grūti īstenot no direktīvām izrietošās tiesības.

                     Valsts tiesas pienākums ir pārbaudīt, vai abi šie nosacījumi ir izpildīti.


title: Lieta T-115/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. aprīlī — Last Minute Network /ITSB — Last Minute Tour ( LAST MINUTE TOUR )

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/23

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. aprīlī — Last Minute Network/ITSB — Last Minute Tour (“LAST MINUTE TOUR”)
   (Lieta T-115/07)
   (2007/C 129/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Last Minute Network Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — P. Brownlow, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Last Minute Tour SpA, Milāna (Itālija)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā atbildētāja — Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) — Apelāciju otrās padomes 2007. gada 8. februāra lēmumu;

               —

               atzīt Kopienas preču zīmi Nr. 1 552 231 par spēkā neesošu attiecībā uz 16. klasi;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “LAST MINUTE TOUR”, kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 16., 39. un 42. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 1 552 231

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: Last Minute Tour SpA

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: nereģistrēta valsts preču zīme “LASTMINUTE.COM”, kas attiecas uz pakalpojumiem, kuri ietilpst 39. un 42. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu attiecībā uz pakalpojumiem, kuri ietilpst 39. un 42. klasē, un noraidīt lūgumu atzīt par spēkā neesošu preču zīmi attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 16. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt prasītājas iesniegto apelācijas sūdzību, ar ko lūgts daļēji atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu, lai [preču zīmi] atzītu par spēkā neesošu arī attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 16. klasē

      Izvirzītie pamati: nepareizi nolemjot, ka prasītājas nereģistrētā preču zīme nedeva tai tiesības aizliegt pieteiktās preču zīmes izmantošanu Apvienotajā Karalistē, un nepareizi veicot pārbaudi, lai noteiktu sajaukšanas iespēju, Apelāciju padome ir pārkāpusi Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 4. punktu.


title: Lieta C-74/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Eturas” UAB u.c./Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Saskaņotas darbības — Ceļojumu aģentūras, kas izmanto kopīgu datorizētu ceļojumu rezervācijas sistēmu — Atlaižu likmju ceļojumu iegādei tiešsaistē automātiska ierobežošana — Sistēmas administratora paziņojums par šo ierobežojumu — Piekrišana klusējot, ko var kvalificēt kā saskaņotas darbības — Nolīgumu un saskaņotas darbības veidojoši elementi — Pierādījumu novērtēšana un vajadzīgais pierādījumu apjoms — Dalībvalstu procesuālā autonomija — Efektivitātes princips — Nevainīguma prezumpcija

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/3

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Eturas” UAB u.c./Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

   (Lieta C-74/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Saskaņotas darbības - Ceļojumu aģentūras, kas izmanto kopīgu datorizētu ceļojumu rezervācijas sistēmu - Atlaižu likmju ceļojumu iegādei tiešsaistē automātiska ierobežošana - Sistēmas administratora paziņojums par šo ierobežojumu - Piekrišana klusējot, ko var kvalificēt kā saskaņotas darbības - Nolīgumu un saskaņotas darbības veidojoši elementi - Pierādījumu novērtēšana un vajadzīgais pierādījumu apjoms - Dalībvalstu procesuālā autonomija - Efektivitātes princips - Nevainīguma prezumpcija)
   (2016/C 098/03)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: “Eturas” UAB, “AAA Wrislit” UAB, “Baltic Clipper” UAB, “Baltic Tours Vilnius” UAB, “Daigera” UAB, “Ferona” UAB, “Freshtravel” UAB, “Guliverio kelionės” UAB, “Kelionių akademija” UAB, “Kelionių gurmanai” UAB, “Kelionių laikas” UAB, “Litamicus” UAB, “Megaturas” UAB, “Neoturas” UAB, “TopTravel” UAB, “Travelonline Baltics” UAB, “Vestekspress” UAB, “Visveta” UAB, “Zigzag Travel” UAB,“ZIP Travel” UAB

      Atbildētāja: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

   piedaloties: “Aviaeuropa” UAB, “Grand Voyage” UAB, “Kalnų upė” UAB, “Keliautojų klubas” UAB, “Smaragdas travel” UAB, “700LT” UAB, “Aljus ir Ko” UAB, “Gustus vitae” UAB, “Tropikai” UAB, “Vipauta” UAB, “Vistus” UAB

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 101. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja informācijas sistēmas, kas izveidota, lai ceļojumu aģentūras savās interneta vietnēs varētu pārdot ceļojumus, izmantojot vienotu rezervācijas metodi, administrators, izmantojot personisko e-pastu, nosūta šiem saimnieciskās darbības subjektiem paziņojumu, informējot tos, ka turpmāk tiks noteikta ar šīs sistēmas starpniecību pārdoto produktu atlaižu maksimālā robeža un ka pēc šī paziņojuma izsūtīšanas attiecīgajā sistēmā tiks veiktas tehniskas izmaiņas, kas vajadzīgas šī pasākuma ieviešanai, var uzskatīt, ka minētie saimnieciskās darbības subjekti – no brīža, kad tie zināja par sistēmas administratora nosūtīto paziņojumu, – piedalījās saskaņotās darbībās minētās tiesību normas izpratnē, ja tie publiski nenorobežojās no šādām darbībām vai nepaziņoja par tām administratīvajām iestādēm, vai arī neiesniedza citus pierādījumus, lai atspēkotu šo prezumpciju, kā, piemēram, pierādījumu par atlaižu, kas pārsniedz noteikto robežu, sistemātiku piemērošanu.
   Valsts tiesai, pamatojoties uz valsts tiesībām par pierādījumu izvērtēšanu un vajadzīgo pierādījumu apjomu, ir jāizvērtē, vai, ņemot vērā visus tai zināmos apstākļus, tāda paziņojuma nosūtīšana kā pamatlietā var veidot pietiekamu pierādījumu, ka tā adresāti zināja par tā saturu. Nevainīguma prezumpcijai ir pretrunā tas, ka iesniedzējtiesa uzskata, ka šī paziņojuma nosūtīšana vien var būt pietiekams pierādījums tam, ka tā adresātiem noteikti bija jāzina par tā saturu.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta C-673/13 P: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 23. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) Apelācija — Piekļuve iestāžu dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/200 — Vide — Orhūsas konvencija — Regula (EK) Nr. 1367/2006 — 6. panta 1. punkts — Fiziskas vai juridiskas personas komerciālo interešu apdraudējuma risks — Jēdziens “informācija, kas attiecas uz emisijām vidē” — Dokumenti attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļos iekļautās aktīvās vielas atļaujas procedūru — Aktīvā viela glifosāts

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/2

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 23. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)
   (Lieta C-673/13 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/200 - Vide - Orhūsas konvencija - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - 6. panta 1. punkts - Fiziskas vai juridiskas personas komerciālo interešu apdraudējuma risks - Jēdziens “informācija, kas attiecas uz emisijām vidē” - Dokumenti attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļos iekļautās aktīvās vielas atļaujas procedūru - Aktīvā viela glifosāts)
   (2017/C 030/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Smulders, P. Ondrůšek, P. Oliver un L. Pignataro–Nolin)

      Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: American Chemistry Council Inc. (ACC), CropLife America Inc., National Association of Manufacturers of the United States of America (NAM) (pārstāvji – M. Abenhaïm, advokāts, K. Nordlander, advokat, un P. Harrison, solicitor), CropLife International AISBL (CLI) (pārstāvji – D. Abrahams, barrister, R. Cana un E. Mullier, advokāti, kā arī A. Patsa, dikigoros), European Chemical Industry Council (Cefic), European Crop Protection Association (ECPA) (pārstāvji – I. Antypas un D. Waelbroeck, advokāti, kā arī D. Slater, solicitor), European Crop Care Association (ECCA) (pārstāvis – S. Pappas, dikigoros), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un A. Lippstreu)

      Pārējie lietas dalībnieki: Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (pārstāvji – B. Kloostra un A. van den Biesen, advocaten)

      Persona, kas iestājusies lietā otra lietas dalībnieka prasījumu atbalstam: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji – E. Karlsson, L. Swedenborg, A. Falk, U. Persson, C. Meyer-Seitz un N. Otte Widgren)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 8. oktobra spriedumu Stichting Greenpeace Nederland un PAN Europe/Komisija (T-545/11, EU:T:2013:523);

               2)

               nodot lietu T-545/11 atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta T-210/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 19. maija rīkojums — Formenti Seleco /Komisija (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Krāsu televizoru ievešana no Turcijas — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Noilgums — Nepieņemamība)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/23

         Vispārējās tiesas 2011. gada 19. maija rīkojums — Formenti Seleco/Komisija
   (Lieta T-210/09) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Krāsu televizoru ievešana no Turcijas - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Noilgums - Nepieņemamība)
   2011/C 204/42
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Formenti Seleco SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — A. Malatesta, G. Terracciano un S. Malatesta, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Scharf un D. Grespan)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas esot radušies prasītājai tāpēc, ka Komisija neesot veikusi pasākumus, kas kavētu Turcijas iestādes pārkāpt līgumu, ar kuru ir izveidota asociācija starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju, nosakot izcelsmi krāsu televizoriem, kas no Turcijas tiek ievesti Kopienā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Formenti Seleco SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta C-507/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 25. oktobrī iesniedza Tribunale di Firenze (Itālija) — Denise Bernardi, kas ir Katia Mecacci likumiskā pārstāve/ Fabio Bernardi

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 25. oktobrī iesniedza Tribunale di Firenze (Itālija) — Denise Bernardi, kas ir Katia Mecacci likumiskā pārstāve/Fabio Bernardi

   (Lieta C-507/10)
   ()
   2011/C 13/36
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Firenze

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Denise Bernardi, kas ir Katia Mecacci likumiskā pārstāve

      Atbildētājs: Fabio Bernardi

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 2001. gada 15. marta Pamatlēmuma 2001/220/TI par cietušo statusu kriminālprocesā (1) 2., 3. un 8. pants ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem netiek pieļautas tādas valsts tiesību normas kā Itālijas Kriminālprocesa kodeksa 392. panta 1.a punkts tiktāl, ciktāl tajā prokuratūrai nav paredzēts pienākums pieprasīt nepilngadīga cietušā iepriekšēju nopratināšanu un viņa sniegto pierādījumu pārbaudi īpašajā izmeklēšanas procedūrā, un Civilprocesa kodeksa 394. pants, kurā šai nepilngadīgajai cietušajai personai nav paredzēta iespēja pārsūdzēt tiesai prokurora nelabvēlīgo lēmumu par cietušās personas pieteikumu tikt uzklausītai attiecīgajā īpašajā izmeklēšanas procedūrā?

      (1)  OV L 82, 1. lpp.


title: Lieta T-73/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā F-37/12 De Nicola/EIB 2016. gada 18. februārī iesniedza Carlo De Nicola

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/38

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā F-37/12 De Nicola/EIB 2016. gada 18. februārī iesniedza Carlo De Nicola

   (Lieta T-73/16 P)
   (2016/C 118/44)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – G. Ferabecoli, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un, daļēji grozot pārsūdzēto spriedumu, atcelt šī sprieduma rezolutīvās daļas 2) punktu un 59.–61., 63.–69. un 71. punktu;

               —

               tādējādi konstatēt EIB īstenoto vardarbību pret C. De Nicola un piespriest EIB atlīdzināt C. De Nicola ciesto kaitējumu vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ citai Civildienesta tiesas palātai, lai tā citā iztiesāšanas sastāvā vēlreiz lemtu par atceltajiem punktiem. Pirms tam veicot lūgto medicīnisko ekspertīzi;

               —

               piespriest otrai lietas dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir vērsta pret Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 18. decembra spriedumu De Nicola/Eiropas Investīciju banka (F-37/12).
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-70/16 P De Nicola/EIB.


title: Tiesnešu sadalījums palātās

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/22

         Tiesnešu sadalījums palātās
   (2007/C 42/40)
   2007. gada 15. janvārī Pirmās instances tiesa pēc T. Čipeva [T. Thcipev] un V. Čukes [V. Ciucă] stāšanās tiesneša amatā nolēma grozīt palātu sastāvu laika posmam no 2007. gada 15. janvāra līdz 2007. gada 31. augustam un noteikt šādu tiesnešu sadalījumu:

                  1. palāta paplašinātā sastāvā (pieci tiesneši):

                           priekšsēdētājs B. Vesterdorfs [B. Vesterdorf], tiesneši Dž. D. Kuks [J. D. Cooke], R. Garsija-Valdekasass [R. García-Valdecasas], I. Labucka, M. Preks [M. Prek] un V. Čuke;

                  1. palāta (trīs tiesneši):

                           palātas priekšsēdētājs Dž. D. Kuks

                                       a)

                                       tiesneši R. Garsija-Valdekasass un V. Čuke;

                                       b)

                                       tiesneši I. Labucka un M. Preks;

                  2. palāta paplašinātā sastāvā (pieci tiesneši):

                           palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši A. V. H. Meijs [A. W. H. Meij], N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood], I. Pelikānova [I. Pelikánová] un S. Papasavs [S. Papasavvas];

                  2. palāta (trīs tiesneši):

                           palātas priekšsēdētājs J. Pirungs,

                                       a)

                                       tiesneši A. V. H. Meijs un I. Pelikānova,

                                       b)

                                       tiesneši N. Dž. Forvuds un S. Papasavs;

                  3. palāta paplašinātā sastāvā (pieci tiesneši):

                           palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši V. Tīli [V. Tiili], J. Azizi [J. Azizi], E. Kremona [E. Cremona], O. Cūcs [O. Czúcz] un T. Čipevs;

                  3. palāta (trīs tiesneši):

                           palātas priekšsēdētājs M. Jēgers,

                                       a)

                                       tiesneši V. Tīli, O. Cūcs un T. Čipevs,

                                       b)

                                       tiesneši J. Azizi un E. Kremona;

                  4. palāta paplašinātā sastāvā (pieci tiesneši):

                           palātas priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši I. Višņevska-Bjalecka [I. Wiszniewska-Białecka], V. Vadapals [V. Vadapalas], E. Movero Milanezi [E. Moavero Milanesi] un N. Vāls [N. Wahl];

                  4. palāta (trīs tiesneši):

                           palātas priekšsēdētājs I. Legāls,

                                       a)

                                       tiesneši V. Vadapals un N. Vāls,

                                       b)

                                       tiesneši I. Višņevska-Bjalecka un E. Movero Milanezi;

                  5. palāta paplašinātā sastāvā (pieci tiesneši):

                           palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši M. E. Martinša Ribeiru [M. E. Martins Ribeiro], F. Deuss [F. Dehousse], D. Švābi [D. Šváby] un K. Jirimēe [K. Jürimäe];

                  5. palāta (trīs tiesneši):

                           palātas priekšsēdētājs M.Vilars,

                                       a)

                                       tiesneši M. E. Martinša Ribeiru un K. Jirimēe,

                                       b)

                                       tiesneši F. Deuss un D. Švābi.

         Pirmajā palātā paplašinātā sastāvā, kas sastāv no pieciem tiesnešiem, tie tiesneši, kas izskatīs lietas kopā ar palātas priekšsēdētāju, veidojot piecu tiesnešu sastāvu, būs trīs tiesneši no sastāva, kas sākotnēji saņēmis lietu iztiesāšanai un viens tiesnesis no otra sastāva, kas pēc rotācijas principa tiks iecelts Pirmās instances tiesas Reglamenta 6. pantā paredzētajā kārtībā.
   Trešajā palātā paplašinātā sastāvā, kas sastāv no pieciem tiesnešiem, tie tiesneši, kas izskatīs lietas kopā ar palātas priekšsēdētāju, veidojot piecu tiesnešu sastāvu, tiks noteikti šādi:

               —

               ja sākotnēji a) sastāvs ir saņēmis lietu iztiesāšanai, tad kopā ar šī sastāva trīs tiesnešiem lietu izskatīs divi papildu tiesneši no b) sastāva;

               —

               ja sākotnēji b) sastāvs ir saņēmis lietu iztiesāšanai, tad kopā ar šī sastāva trīs tiesnešiem pēc rotācijas principa lietu izskatīs divi papildu tiesneši no a) sastāva.

         Trešajā triju tiesnešu palātā palātas priekšsēdētājs izskatīs lietas kopā ar b) punktā minētajiem tiesnešiem vai kopā ar diviem no trīs a) punktā minētajiem tiesnešiem atkarībā no tā, kurā sastāvā ir tiesnesis referents. Lai izveidotu trīs tiesnešu sastāvu no a) sastāva tiesnešiem, tiks izveidota šo tiesnešu rotācijas kārtība, lai noteiktu vienu no attiecīgajiem trīs tiesnešiem, kurš lietu neskatīs.
   Otrajā, ceturtajā un piektajā triju tiesnešu palātā palātas priekšsēdētājs izskatīs lietas kopā ar a) punktā vai b) punktā minētajiem tiesnešiem atkarībā no tā, kurš ir tiesnesis referents.
   Lietās, kur tiesnesis referents ir palātas priekšsēdētājs, palātas priekšsēdētājs sanāk ar tiesnešiem no viena vai otra sastāva atkarībā no lietu reģistrācijas secības, izņemot saistītās lietas.
   Kritēriji lietu sadalei pa palātām
   2007. gada 15. janvārī Pirmās instances tiesa atbilstoši Reglamenta 12. pantam noteica kritērijus lietu sadalei pa palātām laika posmam no 2007. gada 15. janvārim līdz 2007. gada 31. augustam:

               1.

               Triju tiesnešu palātām lietas tiek iedalītas, tiklīdz ir iesniegts prasības pieteikums, neietekmējot Reglamenta 14. un 51. panta vēlāku piemērošanu.

               2.

               Lietas starp palātām tiek sadalītas pēc trīs dažādiem rotācijas variantiem, kas izveidoti atkarībā no lietu reģistrācijas secības kancelejā:

                           —

                           lietas, kas attiecas uz konkurences noteikumu piemērošanu uzņēmumiem, uz valstu piešķirto atbalstu noteikumiem un uz tirdzniecības aizsardzības pasākumu noteikumiem,

                           —

                           lietas, kas attiecas uz intelektuālo īpašumu, minētas Reglamenta 130. panta 1. punktā,

                           —

                           visas pārējās lietas.

                     Šī rotācijas principa ietvaros trešā palāta tiks ņemta vērā divas reizes katrā piektajā rotācijas aplī.
               Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs no šī rotācijas principa var atkāpties, ievērojot dažu lietu savstarpējo saistību vai nodrošinot darba slodzes līdzsvarotu sadali.


title: Lieta T-251/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 20. jūlija rīkojums – OLAF ģenerāldirektors/Komisija Pagaidu noregulējums — Institucionālās tiesības — Lēmums par OLAF ģenerāldirektora imunitātes pret tiesvedību atcelšanu — Akts, kas var apdraudēt ģenerāldirektora neatkarību — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/28

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 20. jūlija rīkojums – OLAF ģenerāldirektors/Komisija
   (Lieta T-251/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Institucionālās tiesības - Lēmums par OLAF ģenerāldirektora imunitātes pret tiesvedību atcelšanu - Akts, kas var apdraudēt ģenerāldirektora neatkarību - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2016/C 326/50)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai ģenerāldirektors (pārstāvji – L. Jelínek, darbinieks, kuram palīdz G. M. Roberti un I. Perego, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Banks, J.-P. Keppenne un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek prasīts apturēt Komisijas 2016. gada 2. marta Lēmuma C(2016) 1449 final par pieprasījumu atcelt imunitāti piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atcelt 2016. gada 6. jūnija rīkojumu lietā T-251/16 R;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: lieta C-145/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour de cassation (Beļģija) 2005. gada 17. marta lēmumu lietā Levi Strauss & Co pret Casucci Spa

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour de cassation (Beļģija) 2005. gada 17. marta lēmumu lietā Levi Strauss & Co pret Casucci Spa

   (lieta C-145/05)
   (2005/C 132/31)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Cour de cassation (Kasācijas tiesa, Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 17. marta lēmumu lietā Levi Strauss & Co pret Casucci Spa un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 31. martā.

      Cour de cassation (Beļģija) lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai, nosakot aizsardzības apjomu preču zīmei, kas likumīgi iegūta sakarā ar tās atšķirtspēju, kas paredzēta 5. panta 1. punktā Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvā 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (1), tiesai ir jāņem vērā attiecīgās sabiedrības uztvere brīdī, kad sāka izmantot šo preču zīmi vai līdzīgu apzīmējumu, kas, iespējams, pārkāpj preču zīmes tiesības?

               2.

               Ja atbilde ir noliedzoša, vai tiesa var ņemt vērā attiecīgās sabiedrības uztveri jebkurā brīdī laika posmā pēc tam, kad tika sākta minētā izmantošana? Vai tiesa var ņemt vērā attiecīgās sabiedrības uztveri brīdī, kad tiesa taisa spriedumu?

               3.

               Vai tad, ja, piemērojot kritēriju, kas minēts 1. jautājumā, tiesa konstatē, ka ir pārkāptas preču zīmes tiesības, principā var izdot rīkojumu pārtraukt apzīmējuma izmantošanu, kas veido pārkāpumu?

               4.

               Vai ir iespējams cits risinājums, ja prasītāja preču zīme pilnībā vai daļēji ir zaudējusi atšķirtspēju pēc tam, kad sākta apzīmējuma izmantošana, kas veido pārkāpumu, bet šis zudums pilnībā vai daļēji ir radies sakarā ar preču zīmes īpašnieka darbību vai bezdarbību?

      (1)  OV L 40, 11.02.1989., 1. lpp.


title: Lieta C-308/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. jūnijā iesniedza Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH/John O. Butler GmbH

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. jūnijā iesniedza Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH/John O. Butler GmbH

   (Lieta C-308/11)
   2011/C 282/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH

      Atbildētāja: John O. Butler GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, definējot jēdzienu “farmakoloģiska iedarbība”, kas ir paredzēts Direktīvas 2001/83/EK (1) 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā redakcijā, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2004/27/EK (2), var pamatoties uz Eiropas Komisijas vadībā izstrādātajām vadlīnijām “Medical Devices: Guidance document” par zāļu nošķiršanu no terapijas zālēm, saskaņā ar kurām ir nepieciešama mijiedarbība starp attiecīgās vielas molekulām un šūnas sastāvdaļu, ko parasti dēvē par receptoru, kas vai nu rodas tiešā reakcijā vai bloķē cita aģenta reakciju?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai farmakoloģiskas iedarbības jēdziens prasa, lai notiek mijiedarbība starp attiecīgās vielas molekulām un lietotāja šūnu sastāvdaļām, vai pietiek ar mijiedarbību starp attiecīgās vielas molekulām un šūnas sastāvdaļu, kas nav cilvēka ķermeņa sastāvdaļa?

               3)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde vai nav atbilstoša neviena no otrajā jautājumā ierosinātajām definīcijām, tad kāda cita definīcija būtu jāizmanto to vietā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, OV L 311, 67. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/27/EK, ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, OV L 136, 34. lpp.


title: Lieta T-405/12: Prasība, kas celta 2012. gada 10. septembrī — FH (*) /Komisija

text:
                  27.10.2012

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 331/32

         Prasība, kas celta 2012. gada 10. septembrī —  FH (*1)
            /Komisija
         (Lieta T-405/12)
         (2012/C 331/61)
         Tiesvedības valoda — franču

            Lietas dalībnieki

            Prasītājs:  FH (*1)
             (pārstāvji — É. Boigelot un R. Murru, avocats)

            Atbildētāja: Eiropas Komisija

            Prasītāja prasījumi:

                     —

                     atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                     —

                     tādējādi

                                 —

                                 pirms prasības izskatīšanas pēc būtības procesa organizatorisko pasākumu ietvaros likt uzrādīt ietvarlīgumu DI/06350-00, kas esot noslēgts starp Komisiju un sabiedrību Intrasoft;

                                 —

                                 atcelt 2012. gada 10. jūlija lēmumu, kā arī tādējādi 2012. gada 11. jūlija kļūdas labojumu;

                                 —

                                 piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājam nodarītos zaudējumus, kas noteikti kopējās summas apmērā EUR 12 500, ar iespēju to palielināt tiesvedības laikā;

                                 —

                                 katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas Reglamenta 87. pantu.

            Pamati un galvenie argumenti

         Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

                     1)

                     Ar pirmo pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, tiesiskās paļāvības un tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo prasītājs esot mutvārdos ticis informēts par apstrīdēto lēmumu nekavējoties atņemt viņa caurlaides iekļūšanai Komisijas ēkās un tas esot norādīts tikai vienā protokolā par prasītāja uzklausīšanu, ko esot veikusi Komisijas personāla daļas un drošības dienests. Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīti faktori, kas Komisijai likuši pieņemt šādu lēmumu, un ka lēmuma juridiskais pamats prasītājam tika paziņots ar kļūdas labojuma palīdzību pēc tam, kad lēmums jau bija stājies spēkā.

                     2)

                     Ar otro pamatu tiek apgalvots nevainīguma prezumpcijas pārkāpums, ciktāl apstrīdētais lēmums, šķiet, ir balstīts tikai uz to, ka prasītāju ir uzklausījusi Beļģijas policija izmeklēšanā, kas attiecas nevis uz viņu, bet gan uz kādu no viņa bērnības draugiem, ar kuru viņš dažreiz sazvanās.

                     3)

                     Ar trešo pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums, jo Komisija prasītājam esot aizliegusi ierasties Komisijas ēkās, kaut gan pret viņu nav izvirzīta neviena apsūdzība un attiecīgā policijas izmeklēšana uz viņu neattiecas.

            (*1)  Informācija dzēsta vai aizstāta, ņemot vērā personas datu aizsardzību un/vai konfidencialitāti.


title: Lieta T-402/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. jūlijā – Polijas Republika/Eiropas Komisija

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/57

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. jūlijā – Polijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta T-402/15)
   (2015/C 311/62)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 11. maija lēmumu (izziņots ar Nr. C[2015]3228) par atteikumu sniegt finansiālu ieguldījumu no Eiropas reģionālās attīstības fonda (ERAF) lielprojektam “Eiropas kopējais pakalpojumu centrs – sarežģīta materiāltehniskā apgāde” kā daļu no darbības programmas “Inovatīvā ekonomika”, ko aptver strukturālais atbalsts atbilstoši mērķim “Konverģence Polijā”,

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: Regulas (EK) Nr. 1083/2006 41. panta 1. punkta saistībā ar 56. panta 3. punktu un 60. panta a) punktu un lojālas sadarbības principa pārkāpums, novērtējot projektu veidā, kas neatbilst koordinācijas komitejas noteiktajiem izvēles kritērijiem, kaut arī to pieņemšanas brīdī Komisija šos kritērijus neapšaubīja, kā arī Regulas Nr. 1083/2006 41. panta 2. punkta pārkāpums, būtiski pārkāpjot projekta pārbaudes termiņu.

               2.

               Otrais pamats: Nosacījumu līdzfinansējuma piešķiršanai no Eiropas reģionālās attīstības fonda (ERAF) līdzekļiem nepareiza interpretācija, pieņemot, ka var tikt līdzfinansētas tikai investīcijas, kam ir lielāks inovāciju izplatīšanas potenciāls, un nepareizs projekta vērtējums, pieņemot, ka, tā kā tas nav novators, tas nenodrošina atbilstību darbības programmai “Inovatīvā ekonomika”.

               3.

               Trešais pamats – Nosacījumu līdzfinansējuma piešķiršanai no ERAF līdzekļiem nepareiza interpretācija, pieņemot, ka var tikt līdzfinansētas tikai investīcijas, kas rada kvalificētas darba vietas, un projekta nepareizs vērtējums, pieņemot, ka tas nerada kvalificētas darba vietas.

               4.

               Ceturtais pamats – Projekta nepareizs vērtējums, pieņemot, ka tas nenodrošina darbības programmas “Inovatīvā ekonomika” mērķu īstenošanu, jo tam neesot pievienotās vērtības un stimulējošas ietekmes.


title: Lieta F-64/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums — Bergström /Komisija (Civildienests — Iecelšana amatā — Pagaidu darbinieku iecelšana par ierēdņiem — Rezerves sarakstā iekļautie kandidāti pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās — Pārejas noteikumi par klasificēšanu pakāpē, ieceļot amatā — Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunas, mazāk labvēlīgas normas — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts un 12. panta 3. punkts)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/55

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums — Bergström/Komisija
   (Lieta F-64/06) (1)

   (Civildienests - Iecelšana amatā - Pagaidu darbinieku iecelšana par ierēdņiem - Rezerves sarakstā iekļautie kandidāti pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās - Pārejas noteikumi par klasificēšanu pakāpē, ieceļot amatā - Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunas, mazāk labvēlīgas normas - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkts un 12. panta 3. punkts)
   2010/C 234/99
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ragnar Bergström (Linkebeek, Beļgija) (pārstāvji — sākotnēji T. Bontinck un J. Feld, avocats, pēc tam — T. Bontinck un S. Woog, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un I. Šulce)

      Priekšmets

   Iecēlējinstitūcijas 2005. gada 10. augusta lēmuma, ar kuru prasītājs, kas ir pagaidu darbinieks un vispārējā konkursa COM/A/3/02 veiksmīgais kandidāts, ir iecelts par ierēdni, klasificējot viņu A*6 pakāpē, 2. līmenī atbilstoši Civildienesta noteikumu XIII pielikumā ietvertajām normām, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 165, 15.07.2006., 36. lpp.


title: Lieta C-462/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 28. aprīļa rīkojums (Augstākā tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verners Pudāns/Valsts ieņēmumu dienests Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Kopējā lauksaimniecības politika — Regula (EK) Nr. 73/2009 — Tiešā atbalsta shēmas — 29. panta 1. punkts — Pienākums izmaksāt saņēmējiem visu maksājumu pilnībā — Ienākuma nodoklis

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/7

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 28. aprīļa rīkojums (Augstākā tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verners Pudāns/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-462/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Kopējā lauksaimniecības politika - Regula (EK) Nr. 73/2009 - Tiešā atbalsta shēmas - 29. panta 1. punkts - Pienākums izmaksāt saņēmējiem visu maksājumu pilnībā - Ienākuma nodoklis)
   (2016/C 279/11)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Verners Pudāns

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 29. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru ar iedzīvotāju ienākuma nodokli tiek aplikti atbilstoši šīs regulas I pielikumā uzskaitītajām atbalsta shēmām izmaksātie maksājumi.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Tiesas Spriedums (piektā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-31/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 2002/19/EK, 2002/20/EK un 2002/21/EK — Tīkli un pakalpojumi — Elektroniskās komunikācijas — Kopējie reglamentējošie noteikumi — Netransponēšana paredzētajā termiņā)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-31/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 2002/19/EK, 2002/20/EK un 2002/21/EK - Tīkli un pakalpojumi - Elektroniskās komunikācijas - Kopējie reglamentējošie noteikumi - Netransponēšana paredzētajā termiņā)
   (2005/C 271/20)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-31/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 28. janvārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis M. Šoters [M. Shotter]) pret Francijas Republiku (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues] un S. Ramē [S. Ramet]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši P. Kūris [P. Kūris] un Dž. Arestis [G. Arestis], ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretārs R.Grass [R. Grass], 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva), un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta T-175/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. jūnija spriedums — Coca-Cola /ITSB — San Polo ( MEZZOPANE ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes MEZZOPANE reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes MEZZO un MEZZOMIX — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespējas neesamība)

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/21

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. jūnija spriedums — Coca-Cola/ITSB — San Polo (“MEZZOPANE”)
   (Lieta T-175/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “MEZZOPANE’ reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “MEZZO’ un “MEZZOMIX’ - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespējas neesamība)
   (2008/C 197/35)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Coca-Cola Company, Atlanta, Džordžija (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — E. Armiho Čavari [E. Armijo Chávarri] un A. Kastans Peress Gomess [A. Castán Pérez Gómez], avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto [O. Montalto] un L. Rampini [L. Rampini])

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: San Polo Srl, Montalcino (Itālija) (pārstāvji — Dž. Kasuči [G. Casucci] un F. Lučiani [F. Luciani], avocats)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās palātas 2006. gada 5. aprīļa lēmumu lietā R 99/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Coca-Cola Company un San Polo Srl.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               The Coca Cola Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212,2.9.2006.


title: Lieta T-363/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. septembra spriedums — Hondo Motor Europa /ITSB — Seat ( MAGIC SEAT ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes MAGIC SEAT reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme SEAT — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/24

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. septembra spriedums — Hondo Motor Europa/ITSB — Seat (“MAGIC SEAT”)
   (Lieta T-363/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MAGIC SEAT’ reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “SEAT’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 272/45)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hondo Motor Europa Ltd, Slough, Berkšīra (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Maliničs [S. Malynicz], barrister, un N. Kordels [N. Cordell], solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — S. Laitinena [S. Laitinen] un A. Foliards-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])
   Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Seat, SA, Barselona (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 7. septembra lēmumu lietā R 960/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Seat, SA un Honda Motor Europe Ltd.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Honda Motor Europe Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta)  2006. gada 19. janvārī  lietā C-330/03 ( Tribunal Supremo  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos  pret  Administración del Estado  (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Diplomu atzīšana — Direktīva 89/48/EEK — Inženiera profesija — Daļēja un ierobežota profesionālās kvalifikācijas atzīšana — EKL 39. un 43. pants)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2006. gada 19. janvārī
   lietā C-330/03 (Tribunal Supremo lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos pret Administración del Estado
       (1)

   (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Diplomu atzīšana - Direktīva 89/48/EEK - Inženiera profesija - Daļēja un ierobežota profesionālās kvalifikācijas atzīšana - EKL 39. un 43. pants)
   (2006/C 60/04)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā C-330/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Tribunal Supremo (Spānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 21. jūlijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 29. jūlijā, tiesvedībā
         Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos
       pret
         Administración del Estado
      , piedaloties
         Giuliano Mauro Imo,
       Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann], tiesneši K. Šīmans [K. Schiemann], N. Kolnerika [N. Colneric], E. Juhāss [E. Juhász] un E. Levits (referents), ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2006. gada 19. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, neiestājas pret to, ka gadījumā, kad dalībvalstī iegūta diploma īpašnieks iesniedz lūgumu atļaut uzsākt reglamentētu kvalificētu darbu citā dalībvalstī, šīs dalībvalsts valsts iestādes šo lūgumu, ja to lūdz diploma īpašnieks, apmierina daļēji, atļauju ierobežoti attiecinot tikai uz tām darbībām, kurām šis diploms dod pieeju dalībvalstī, kurā tas piešķirts;

               2)

               EKL 39. un 43. pants neiestājas pret to, ka dalībvalsts nepiešķir daļēju piekļuvi kvalificētam darbam, ciktāl robus, kuri pastāv ieinteresētās personas izglītībā salīdzinājumā ar uzņēmējā dalībvalstī pieprasīto izglītību, ir iespējams faktiski novērst, piemērojot Direktīvas 89/48 4. panta 1. punktā paredzētos kompensējošos pasākumus. EKL 39. un 43. pants savukārt iestājas pret to, ka dalībvalsts nepiešķir šādu daļēju piekļuvi, ja ieinteresētā persona to lūdz un atšķirības starp darbību jomām ir tik būtiskas, ka faktiski būtu nepieciešams no jauna iegūt izglītību, ja vien šādas daļējas piekļuves atteikums nav attaisnojams ar obligātu vispārības interešu iemeslu, kas ir piemērots to izvirzīto mērķu sasniegšanai un nepārsniedz to sasniegšanai nepieciešamo.

      (1)  OV C 226, 20.9.2003.