title: Lieta T-578/21: Prasība, kas celta 2021. gada 13. septembrī – Tinnus Enterprises/EUIPO – Mystic Products un Koopman International (Šķidrumu sadales iekārta)

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/52

      Prasība, kas celta 2021. gada 13. septembrī – Tinnus Enterprises/EUIPO – Mystic Products un Koopman International (Šķidrumu sadales iekārta)
      (Lieta T-578/21)
      (2021/C 462/63)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: T. Wuttke, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Citas procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieces: Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spānija), Koopman International BV (Amsterdama, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgais dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 1 431 829-0008

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2021. gada 1. jūlija lēmums lietā R 1009/2018-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu, tādējādi, lai:

                              —

                              tiktu apmierināta prasītājas apelācijas sūdzība,

                              —

                              tiktu pilnībā noraidīti spēkā neesamības atzīšanas pieteikumu iesniedzēju pieteikumi par apstrīdētā dizainparauga atzīšanu par spēkā neesošu,

                              —

                              piespriestu spēkā neesamības atzīšanas pieteikumu iesniedzējiem atlīdzināt prasītājas izdevumus Apelācijas padomē un Anulēšanas nodaļā;

                  —

                  piespriest spēkā neesamības atzīšanas pieteikumu iesniedzējiem atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  2021. gada 24. marta spriedumā Lego/EUIPO – Delta Sport Handelskontor (Būvniecības klucītis no rotaļu būvēšanas komplekta) (T-515/19, nav publicēts, EU:T:2021:155) noteikto principu pārkāpums;

                  —

                  2018. gada 8. marta spriedumā DOCERAM (C-395/16, EU:C:2018:172) noteikto principu pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 8. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  patenta pieteikuma EP 3 005 948 A2 un prasītājas kombinētā dizainparaugu pieteikuma Nr. 1 431 829-0001-0010 nepareiza interpretācija.


title: Lieta T-587/21: Prasība, kas celta 2021. gada 15. septembrī – lastminute foundation/EUIPO – Scai Comunicazione (“B Heroes”)

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/53

      Prasība, kas celta 2021. gada 15. septembrī – lastminute foundation/EUIPO – Scai Comunicazione (“B Heroes”)
      (Lieta T-587/21)
      (2021/C 462/64)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: lastminute foundation (Chiasso, Šveice) (pārstāvji: C. De Marchi un D. Contini, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Scai Comunicazione Srl unipersonale (Potenza, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “B Heroes” madžentā un pelēkā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 17 582 891

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 7. jūlija lēmums apvienotajās lietās R 1245/2020-5 un R 1279/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl Apelācijas padome daļēji apmierināja apelācijas sūdzību lietā R 1245/2020-5 un noraidīja apelācijas sūdzību lietā R 1279/2020-5;

                  —

                  līdz ar to apstiprināt, ka Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 17 582 891 reģistrācija paliek spēkā attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 38., 41. un 42. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-590/21: Prasība, kas celta 2021. gada 14. septembrī – Guangdong Camel Apparel/EUIPO – Worldwide Brands (“CAMEL CROWN”)

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/54

      Prasība, kas celta 2021. gada 14. septembrī – Guangdong Camel Apparel/EUIPO – Worldwide Brands (“CAMEL CROWN”)
      (Lieta T-590/21)
      (2021/C 462/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Guangdong Camel Apparel Co. Ltd (Foshan City, Ķīna) (pārstāvji: C. Bercial Arias un F. Codevelle, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Worldwide Brands, Inc. Zweigniederlassung Deutschland (Ķelne, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CAMEL CROWN” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 882 201

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 23. jūnija lēmums apvienotajās lietās R 159/2020-5 un R 184/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt apelācijas sūdzību;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un lietas dalībniekam, ja tāds iestājas lietā, atlīdzināt prasītājai tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums kļūdaina preču zīmju sajaukšanas iespējas esamības novērtējuma dēļ.


title: Lieta T-591/21: Prasība, kas celta 2021. gada 16. septembrī – Apart/EUIPO – S. Tous (Lāča kontūras attēlojums)

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/54

      Prasība, kas celta 2021. gada 16. septembrī – Apart/EUIPO – S. Tous (Lāča kontūras attēlojums)
      (Lieta T-591/21)
      (2021/C 462/66)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Apart sp. z o.o. (Suchy Las, Polija) (pārstāvis: J. Gwiazdowska, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: S. Tous, SL (Manresa, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Lāča kontūras attēlojums) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 127 128

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 6. jūlija lēmums lietā R 222/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu pilnībā un grozīt lēmumu, atzīstot par spēkā neesošu strīdus preču zīmi Nr. 8 127 128;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu pilnībā un nodot lietu atpakaļ Apelācijas padomei;

                  —

                  piespriest EUIPO un S.TOUS, S.L. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) i) un iii) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta d) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta un 95. panta 1. punkta pārkāpums pamatojuma, uz kā balstīti pieņēmumi par strīdus preču zīmes formu, neesamības dēļ;

                  —

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. panta, 41. panta 1. punkta un 2. punkta a) un c) apakšpunkta, it īpaši tiesību tikt uzklausītam, administrācijas pienākumu pamatot savus lēmumus, labas pārvaldības principa, tiesiskās drošības principa un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.


title: Lieta T-596/21: Prasība, kas celta 2021. gada 17. septembrī – Société Elmar Wolf/EUIPO – Fuxtec (Lapsas galvas attēls)

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/55

      Prasība, kas celta 2021. gada 17. septembrī – Société Elmar Wolf/EUIPO – Fuxtec (Lapsas galvas attēls)
      (Lieta T-596/21)
      (2021/C 462/67)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Société Elmar Wolf (Visembūra, Francija) (pārstāvis: N. Boespflug, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Fuxtec GmbH (Herrenberga, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes (Lapsas galvas attēls) starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 339 239

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 5. jūlija lēmums lietā R 2834/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā norādīts, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir līdzīga agrākai preču zīmei;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  piespriest sabiedrībai Fuxtec GmbH atlīdzināt izdevumus, kas radušies tās iestāšanās lietā dēļ, ja tā nolemtu iestāties lietā.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-597/21: Prasība, kas celta 2021. gada 18. septembrī – Basaglia/Komisija

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/56

      Prasība, kas celta 2021. gada 18. septembrī – Basaglia/Komisija
      (Lieta T-597/21)
      (2021/C 462/68)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Giorgio Basaglia (Milāna, Itālija) (pārstāvis: G. Balossi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2021. gada 27. jūlija Lēmumu C(2021) 5741 final, kas pieņemts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) īstenošanas noteikumu 4. pantu un kura itāļu valodas versija tika paziņota 2021. gada 23. augustā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza vienu pamatu.

                  1.

                  Vienīgais pamats attiecas uz sākotnējā pieteikuma piemērošanas jomas vienpusēju ierobežošanu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka prasītājs sūdzas, ka ar spriedumu lietā T-727/19 Basaglia/Komisija (spriedums, 2020. gada 23. septembris, nav publicēts, EU:T:2020:446) Vispārējā tiesa nolēma atcelt Eiropas Komisijas lēmumu vienpusēji sašaurināt prasītāja iesniegto pieteikumu piekļūt dokumentiem; it īpaši ir apstiprināts Komisijas rīcības prettiesiskums, jo tā vienpusēji ir ierobežojusi prasītāja tiesības piekļūt lūgtajiem dokumentiem; jaunajā Eiropas Komisijas lēmumā, kas tika pieņemts pēc iepriekšējā lēmuma atcelšanas, tā nav ņēmusi vērā Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembrī nolemto un atkārtoti ir pārkāpusi prasītāja piekļuves tiesības.

         (1)  Komisijas Lēmums (2001. gada 5. decembris), ar ko groza Komisijas reglamentu (OV 2001, L 345, 94. lpp.).


title: Lieta T-602/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. septembrī – Kubara/EUIPO (“good calories”)

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/57

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. septembrī – Kubara/EUIPO (“good calories”)
      (Lieta T-602/21)
      (2021/C 462/69)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kubara sp. z o.o. (Čenstohova, Polija) (pārstāvis: A. Suskiewicz, radca prawny)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “good calories” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 193 512

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 14. jūlija lēmums lietā R 2167/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  tiesiskās paļāvības aizsardzības principa un tiesiskās drošības principa pārkāpums, ņemot vērā, ka EUIPO ir reģistrējis apzīmējumus “Fit calories” un “GREEN CALORIES” kā Kopienas preču zīmes;

                  —

                     EUIPO Apelācijas pirmā padome neesot veikusi pilnīgu analīzi par to preču un pakalpojumu sarakstu, attiecībā uz kuriem tika atteikta strīdus preču zīmes reģistrācija.


title: Lieta T-618/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. septembrī – WV/CdT

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/58

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. septembrī – WV/CdT

      (Lieta T-618/21)
      (2021/C 462/71)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: WV (pārstāvji: L. Levi un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (CdT)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt 2020. gada 26. novembra lēmumu, ar kuru 2020. gada 31. decembrī bez iepriekšēja brīdinājuma tika izbeigts prasītāja uz nenoteiktu laiku noslēgtais darba līgums;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt 2021. gada 17. jūnija lēmumu daļā, kurā ar to ir noraidīta prasītāja 2021. gada 26. februāra sūdzība par sākotnējo 2020. gada 26. novembra lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājam nodarīto mantisko kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono ir noteikts 15 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs ir izvirzījis trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (turpmāk tekstā – “PDNK”) 16. un 48. panta pārkāpums, ņemot vērā CdT izmantoto jēdziena “apmaksāts atvaļinājums” koncepciju.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots PDNK 16. un 48. panta pārkāpums, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. pantu, kā arī rūpības pienākuma un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 59. panta 4. punkta pārkāpums.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots tiesību tikt uzklausītam pārkāpums.


title: Lieta T-607/21: Prasība, kas celta 2021. gada 22. septembrī – Blueroots Technology/EUIPO – Rezk-Salama un Breitlauch (“SKILLTREE STUDIOS”)

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/57

      Prasība, kas celta 2021. gada 22. septembrī – Blueroots Technology/EUIPO – Rezk-Salama un Breitlauch (“SKILLTREE STUDIOS”)
      (Lieta T-607/21)
      (2021/C 462/70)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Blueroots Technology GmbH (Grāca, Austrija) (pārstāvis: A. Huber-Erlenwein, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Citi procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Christof Rezk-Salama (Trīre, Vācija), Linda Breitlauch (Trīre)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašnieki: citi procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SKILLTREE STUDIOS” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 271 821

         Process EUIPO: anulēšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 28. jūlija lēmums lietā R 2218/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt vai grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, ka preču zīme Nr. 13 271 821 “SKILLTREE STUDIOS” tiek atzīta par spēkā neesošu un tiek anulēta attiecībā uz 9., 41. un 42. klasi.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-621/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. septembrī – Lemken/EUIPO (Debeszils)

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/59

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. septembrī – Lemken/EUIPO (Debeszils)
      (Lieta T-621/21)
      (2021/C 462/72)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lemken GmbH & Co. KG (Alpena, Vācija) (pārstāvji: I. Kuschel un W. von der Osten-Sacken, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības debeszilas krāsas preču zīmes (RAL:5015) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 097 467

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 15. jūlija lēmums lietā R 2037/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 3. punkta pārkāpums;

                  —

                  pienākuma norādīt pietiekamu pamatojumu pārkāpums.


title: Lieta T-470/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 27. augusta rīkojums – Essentra u.c./Komisija

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/59

      Vispārējās tiesas 2021. gada 27. augusta rīkojums – Essentra u.c./Komisija
      (Lieta T-470/19) (1)

      (2021/C 462/73)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 312, 16.9.2019.


title: Lieta T-690/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 21. septembra rīkojums – Daily Mail and General Trust u.c./Komisija

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/59

      Vispārējās tiesas 2021. gada 21. septembra rīkojums – Daily Mail and General Trust u.c./Komisija
      (Lieta T-690/19) (1)

      (2021/C 462/74)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta T-692/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 27. augusta rīkojums – Rentokil Initial un Rentokil Initial 1927/Komisija

text:
               15.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/60

      Vispārējās tiesas 2021. gada 27. augusta rīkojums – Rentokil Initial un Rentokil Initial 1927/Komisija
      (Lieta T-692/19) (1)

      (2021/C 462/75)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta C-319/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Sofiyski gradski sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo/ZV, AX, “Meditsinski tsentar po dermatologia i estetichna meditsina PRIMA DERM” ООD (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesiskā sadarbība krimināllietās – Direktīva 2014/42/ES – Piemērojamība – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta nelikumīgi iegūtu līdzekļu konfiskācija bez notiesājoša sprieduma)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/2

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Sofiyski gradski sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo/ZV, AX, “Meditsinski tsentar po dermatologia i estetichna meditsina PRIMA DERM” ООD

      (Lieta C-319/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesiskā sadarbība krimināllietās - Direktīva 2014/42/ES - Piemērojamība - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta nelikumīgi iegūtu līdzekļu konfiskācija bez notiesājoša sprieduma)
      (2022/C 2/02)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski gradski sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo

         Atbildētāji: ZV, AX, “Meditsinski tsentar po dermatologia i estetichna meditsina PRIMA DERM” ООD

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/42/ES (2014. gada 3. aprīlis) par nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju Eiropas Savienībā ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nav piemērojama dalībvalsts tiesiskajam regulējumam, kurā ir paredzēts, ka nelikumīgi iegūtu līdzekļu konfiskāciju valsts tiesa uzdod veikt tādā procedūrā, kura neattiecas uz viena vai vairāku noziedzīgu nodarījumu konstatāciju, vai uzreiz pēc šādas procedūras.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Lieta C-636/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Y/CAK (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pārrobežu veselības aprūpe – Jēdziens “apdrošināta persona” – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 1. panta c) punkts – 2. pants – 24. pants – Tiesības uz pabalstiem natūrā, ko nodrošina dzīvesvietas dalībvalsts par pensijas izmaksas valsts līdzekļiem – Direktīva 2011/24/ES – 3. panta b) punkta i) apakšpunkts – 7. pants – Citā dalībvalstī, kas nav dzīvesvietas dalībvalsts un pensijas izmaksas dalībvalsts, saņemtās veselības aprūpes izdevumu atmaksāšana – Nosacījumi)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Y/CAK

      (Lieta C-636/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pārrobežu veselības aprūpe - Jēdziens “apdrošināta persona” - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 1. panta c) punkts - 2. pants - 24. pants - Tiesības uz pabalstiem natūrā, ko nodrošina dzīvesvietas dalībvalsts par pensijas izmaksas valsts līdzekļiem - Direktīva 2011/24/ES - 3. panta b) punkta i) apakšpunkts - 7. pants - Citā dalībvalstī, kas nav dzīvesvietas dalībvalsts un pensijas izmaksas dalībvalsts, saņemtās veselības aprūpes izdevumu atmaksāšana - Nosacījumi)
      (2022/C 2/03)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Centrale Raad van Beroep

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Y

         Atbildētājs: CAK

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/24/ES (2011. gada 9. marts) par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē 3. panta b) punkta i) apakšpunkts un 7. panta 1. punkts, lasot kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 988/2009 (2009. gada 16. septembris), 1. panta c) punktu un 2. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka personai, kurai saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem ir tiesības saņemt pensiju un kurai saskaņā ar šīs grozītās regulas 24. pantu ir tiesības par tās pensijas izmaksu atbildīgās dalībvalsts uzdevumā saņemt pabalstus natūrā no savas dzīvesvietas dalībvalsts, ir uzskatāma par “apdrošinātu personu” šīs direktīvas 7. panta 1. punkta izpratnē, kurai ir tiesības uz tādas pārrobežu veselības aprūpes izdevumu atmaksu, ko tā saņēmusi trešajā dalībvalstī, nebūdama piesaistīta par pensijas izmaksu atbildīgās dalībvalsts obligātajai veselības apdrošināšanas sistēmai.

         (1)  OV C 383, 11.11.2019.


title: Lieta C-650/19 P: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums – Vialto Consulting Kft./Eiropas Komisija (Apelācija – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Ārpuslīgumiskā atbildība – Pirmspievienošanās palīdzības instruments – Decentralizēta vadība – Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) veikta izmeklēšana – Pārbaudes uz vietas – Regula (Euratom, EK) Nr. 2185/96 – 7. pants – Piekļuve datorā ievadītiem datiem – Digitālās kriminālistikas operācija – Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips – Tiesības tikt uzklausītam – Morālais kaitējums)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/3

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums – Vialto Consulting Kft./Eiropas Komisija
      (Lieta C-650/19 P) (1)

      (Apelācija - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Ārpuslīgumiskā atbildība - Pirmspievienošanās palīdzības instruments - Decentralizēta vadība - Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) veikta izmeklēšana - Pārbaudes uz vietas - Regula (Euratom, EK) Nr. 2185/96 - 7. pants - Piekļuve datorā ievadītiem datiem - Digitālās kriminālistikas operācija - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Tiesības tikt uzklausītam - Morālais kaitējums)
      (2022/C 2/04)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vialto Consulting Kft. (pārstāvji: D. Sigalas un S. Paliou, dikigoroi)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Triantafyllou, J. Baquero Cruz un A. Katsimerou)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 26. jūnija spriedumu Vialto Consulting/Komisija (T-617/17, nav publicēts, EU:T:2019:446), ciktāl ar to kā nepamatots ir noraidīts Vialto Consulting Kft. izvirzītais iebildums par Eiropas Savienības Komisijas izdarīto tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu.

                  2)

                  Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

                  3)

                  Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par nosacījumiem, kādos iestājas Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība saistībā ar cēloņsakarības starp Eiropas Komisijas izdarīto tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu un izvirzīto kaitējumu esamību, kā arī par to, vai zaudējumi ir reāli.

                  4)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta C-909/19: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Curtea de Apel Iaşi (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BX/Unitatea Administrativ Teritorială D. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Direktīva 2003/88/EK – Darba laika organizēšana – 2. panta 1. un 2. punkts – Jēdzieni “darba laiks” un “atpūtas laiks” – Obligātā profesionālā apmācība pēc darba devēja iniciatīvas”)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/4

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Curtea de Apel Iaşi (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BX/Unitatea Administrativ Teritorială D.

      (Lieta C-909/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Direktīva 2003/88/EK - Darba laika organizēšana - 2. panta 1. un 2. punkts - Jēdzieni “darba laiks” un “atpūtas laiks” - Obligātā profesionālā apmācība pēc darba devēja iniciatīvas”)
      (2022/C 2/05)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Iaşi

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: BX

         Atbildētāja: Unitatea Administrativ Teritorială D.

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka laikposms, kad darba ņēmējs piedalās profesionālajā apmācībā, kuru viņam ir noteicis darba devējs, kura notiek ārpus viņa parastās darba vietas – apmācības pakalpojumu sniedzēja telpās – un kuras laikā viņš neveic savus parastos pienākumus, ir “darba laiks” šīs tiesību normas izpratnē.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.


title: Apvienotās lietas no C-915/19 līdz C-917/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eco Fox Srl (C-915/19), Alpha Trading SpA unipersonale (C-916/19), Novaol Srl (C-917/19)/Fallimento Mythen SpA (C-915/19), Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo economico (no C-915/19 līdz C-917/19), Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (C-915/19) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Valsts atbalsts – Biodīzeļdegvielas tirgus – Atbalsta shēma, ar ko ievieš no akcīzes nodokļa samaksas atbrīvotas biodīzeļdegvielas kvotas – Izmaiņas atļautā atbalsta shēmā – Izmaiņas kvotu piešķiršanas kritērijos – Iepriekšējas paziņošanas Eiropas Komisijai pienākums – Regula (EK) Nr. 659/1999 – 1. panta c) punkts – Jēdziens “jauns atbalsts” – Regula (EK) Nr. 794/2004 – 4. panta 1. punkts – Jēdziens “izmaiņas esošajā atbalstā”)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/5

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eco Fox Srl (C-915/19), Alpha Trading SpA unipersonale (C-916/19), Novaol Srl (C-917/19)/Fallimento Mythen SpA (C-915/19), Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo economico (no C-915/19 līdz C-917/19), Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (C-915/19)
      (Apvienotās lietas no C-915/19 līdz C-917/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Biodīzeļdegvielas tirgus - Atbalsta shēma, ar ko ievieš no akcīzes nodokļa samaksas atbrīvotas biodīzeļdegvielas kvotas - Izmaiņas atļautā atbalsta shēmā - Izmaiņas kvotu piešķiršanas kritērijos - Iepriekšējas paziņošanas Eiropas Komisijai pienākums - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 1. panta c) punkts - Jēdziens “jauns atbalsts” - Regula (EK) Nr. 794/2004 - 4. panta 1. punkts - Jēdziens “izmaiņas esošajā atbalstā”)
      (2022/C 2/06)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Eco Fox Srl (C-915/19), Alpha Trading SpA unipersonale (C-916/19), Novaol Srl (C-917/19)

         Atbildētāji: Fallimento Mythen SpA (C-915/19), Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo economico (no C-915/19 līdz C-917/19), Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (C-915/19),

         Piedaloties: Oil.B Srl unipersonale, Novaol Srl (C-915/19), Fallimento Mythen SpA, Ital Bi-Oil Srl, Cereal Docks SpA, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (C-916/19 un C-917/19)

         Rezolutīvā daļa

      LESD 107. un 108. pants, kā arī Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD] 108. panta piemērošanai, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (ES) Nr. 734/2013 (2013. gada 22. jūlijs), un Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (2004. gada 21. aprīlis), ar ko īsteno Regulu Nr. 659/1999, tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka izmaiņas Komisijas atļautā atvieglotā nodokļu shēmā biodīzeļdegvielai nevar tikt uzskatītas par jaunu atbalstu, uz ko attiecas paziņošanas pienākums atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam, ja ar šīm izmaiņām ar atpakaļejošu spēku tiek grozīti biodīzeļdegvielas, uz ko saskaņā ar šo shēmu attiecas samazināta akcīzes nodokļa likme, kvotu sadalījuma kritēriji, ar nosacījumu, ka minētās izmaiņas neietekmē attiecīgo atbalsta shēmu veidojušos elementus, tādus kā tos ir izvērtējusi Komisija, pārbaudot minētās shēmas iepriekšējo versiju saderību ar iekšējo tirgu.

         (1)  OV C 95, 23.3.2020.


title: Lieta C-95/20: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Administrativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “VARCHEV FINANS” EOOD/Komisia za finansov nadzor (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2014/65/ES – Finanšu instrumentu tirgi – Deleģētā regula (ES) 2017/565 – Ieguldījumu brokeru sabiedrība – 56. pants – Piemērotības novērtēšana un saistītie uzskaites pienākumi – 72. pants – Uzskaites datu saglabāšana – Saglabāšanas kārtība – Vispārējas prasības informācijai, ko sniedz klientiem – Informācija par izmaksām un maksām, kas saistītas ar ieguldījumu pakalpojumiem)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/6

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Administrativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “VARCHEV FINANS” EOOD/Komisia za finansov nadzor

      (Lieta C-95/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2014/65/ES - Finanšu instrumentu tirgi - Deleģētā regula (ES) 2017/565 - Ieguldījumu brokeru sabiedrība - 56. pants - Piemērotības novērtēšana un saistītie uzskaites pienākumi - 72. pants - Uzskaites datu saglabāšana - Saglabāšanas kārtība - Vispārējas prasības informācijai, ko sniedz klientiem - Informācija par izmaksām un maksām, kas saistītas ar ieguldījumu pakalpojumiem)
      (2022/C 2/07)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad – Varna

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “VARCHEV FINANS” EOOD

         Atbildētāja: Komisia za finansov nadzor

         Piedaloties: Okrazhna prokuratura – Varna

         Rezolutīvā daļa

      Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2017/565 (2016. gada 25. aprīlis), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/65/ES attiecībā uz ieguldījumu brokeru sabiedrību organizatoriskām prasībām un darbības nosacījumiem un jēdzienu definīcijām minētās direktīvas mērķiem, 56. panta 2. punkts un 72. panta 2. punkts, lasot tos kopsakarā ar šīs deleģētās regulas I pielikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ieguldījumu brokeru sabiedrībām nav jāglabā uzskaite par ieguldījumu produktu vai pakalpojumu, kas veikti par katru klientu, piemērotības un atbilstības novērtēšanu, kā arī par informāciju, kas katram klientam sniegta par ieguldījumu pakalpojumu izmaksām un saistītajām maksām, it īpaši patstāvīgos vienotos reģistros elektroniskas datubāzes formā; šo uzskaites veidu var brīvi izvēlēties, taču ar nosacījumu, ka tas atbilst minētās deleģētās regulas 72. panta 1. punktā paredzētajām prasībām.

         (1)  OV C 175, 25.5.2020.


title: Lieta C-109/20: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 26. oktobra spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Republiken Polen/PL Holdings Sàrl (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nolīgums starp Beļģijas Karalistes valdību un Luksemburgas Lielhercogistes valdību, no vienas puses, un Polijas Tautas Republikas valdību, no otras puses, par ieguldījumu veicināšanu un savstarpēju aizsardzību, kas parakstīts 1987. gada 19. maijā – Šķīrējtiesas process – Strīds starp dalībvalsts ieguldītāju un citu dalībvalsti – Šajā nolīgumā paredzētā šķīrējtiesas klauzula, kas ir pretrunā Savienības tiesībām – Spēkā neesamība – Ad hoc šķīrējtiesas līgums starp šī strīda pusēm – Līdzdalība šķīrējtiesas procesā – Šīs citas dalībvalsts klusējot izteiktas gribas noslēgt šo šķīrējtiesas līgumu izpausme – Prettiesiskums)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/6

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 26. oktobra spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Republiken Polen/PL Holdings Sàrl

      (Lieta C-109/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nolīgums starp Beļģijas Karalistes valdību un Luksemburgas Lielhercogistes valdību, no vienas puses, un Polijas Tautas Republikas valdību, no otras puses, par ieguldījumu veicināšanu un savstarpēju aizsardzību, kas parakstīts 1987. gada 19. maijā - Šķīrējtiesas process - Strīds starp dalībvalsts ieguldītāju un citu dalībvalsti - Šajā nolīgumā paredzētā šķīrējtiesas klauzula, kas ir pretrunā Savienības tiesībām - Spēkā neesamība - Ad hoc šķīrējtiesas līgums starp šī strīda pusēm - Līdzdalība šķīrējtiesas procesā - Šīs citas dalībvalsts klusējot izteiktas gribas noslēgt šo šķīrējtiesas līgumu izpausme - Prettiesiskums)
      (2022/C 2/08)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Högsta domstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Republiken Polen

         Atbildētāja: PL Holdings Sàrl

         Rezolutīvā daļa

      LESD 267. un 344. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru dalībvalstij ar citas dalībvalsts ieguldītāju ir atļauts noslēgt ad hoc šķīrējtiesas līgumu, kas ļauj turpināt šķīrējtiesas procesu, kurš ir sākts, pamatojoties uz šim līgumam satura ziņā identisku šķīrējtiesas klauzulu, kas ir ietverta starp šīm abām dalībvalstīm noslēgtā starptautiskā nolīgumā, bet nav spēkā tās nesaderīguma ar tiem pašiem pantiem dēļ.

         (1)  OV C 161, 11.5.2020.


title: Lieta C-123/20: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EK) Nr. 6/2002 – Kopienas dizainparaugi – 4., 6. un 11. pants – Prasība par pārkāpumu – Nereģistrēts Kopienas dizainparaugs – Ražojuma daļas izskats – Aizsardzības nosacījumi – Kompleksa ražojuma sastāvdaļa – Individuālais raksturs – Nodošanas atklātībā darbība)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/7

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH
      (Lieta C-123/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 6/2002 - Kopienas dizainparaugi - 4., 6. un 11. pants - Prasība par pārkāpumu - Nereģistrēts Kopienas dizainparaugs - Ražojuma daļas izskats - Aizsardzības nosacījumi - Kompleksa ražojuma sastāvdaļa - Individuālais raksturs - Nodošanas atklātībā darbība)
      (2022/C 2/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ferrari SpA

         Atbildētāja: Mansory Design & Holding GmbH, WH

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugiem 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražojuma attēlu nodošana atklātībā, piemēram, automobiļa fotogrāfiju publicēšana, nozīmē dizainparauga nodošanu atklātībā attiecībā uz šī ražojuma daļu šīs regulas 3. panta a) punkta izpratnē vai minētā ražojuma sastāvdaļu minētās regulas 3. panta c) punkta un 4. panta 2. punkta izpratnē, ar nosacījumu, ka šīs daļas vai sastāvdaļas izskats ir skaidri identificējams šīs nodošanas atklātībā brīdī.
      Lai varētu pārbaudīt, vai šis izskats atbilst šīs pašas regulas 6. panta 1. punktā paredzētajam individuālā rakstura nosacījumam, ir nepieciešams, lai attiecīgā daļa vai sastāvdaļa būtu redzama ražojuma vai kompleksa ražojuma detaļa, kas ir skaidri norobežota ar līnijām, kontūrām, krāsām, formām vai īpašu virsmas struktūru.

         (1)  OV C 215, 29.6.2020.


title: Apvienotās lietas C-197/20 un C-216/20: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) un C. E. Roeper GmbH (C-216/20)/Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Kopējais muitas tarifs – Tarifu klasifikācija – Kombinētā nomenklatūra – Apakšpozīcijas 1521 90 91 un 1521 90 99 – Skaidrojumu par apakšpozīciju 1521 90 99 interpretācija – Kausēti un pirms to importēšanas atkārtoti sacietināti bišu vaski)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/8

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) un C. E. Roeper GmbH (C-216/20)/Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)
      (Apvienotās lietas C-197/20 un C-216/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Apakšpozīcijas 1521 90 91 un 1521 90 99 - Skaidrojumu par apakšpozīciju 1521 90 99 interpretācija - Kausēti un pirms to importēšanas atkārtoti sacietināti bišu vaski)
      (2022/C 2/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) un C. E. Roeper GmbH (C-216/20)

         Atbildētājas: Hauptzollamt Hannover (C-197/20) un Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā ietvertā Kombinētā nomenklatūra redakcijā, kas izriet no Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1101/2014 (2014. gada 16. oktobris) un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/1754 (2015. gada 6. oktobris), ir jāinterpretē tādējādi, ka bišu vaski, kuri ir kausēti, no kuriem kausēšanas procesā mehāniski ir atdalīta daļa svešķermeņu un kuri pēc tam sacietināti, lai veidotu gabalus vai plāksnes, ietilpst šīs nomenklatūras apakšpozīcijā 1521 90 99, kas aptver “citādus” vaskus, nevis minētās nomenklatūras apakšpozīcijā 1521 90 91, kas aptver “jēlvaskus”.

         (1)  OV C 279, 24.8.2020.


title: Apvienotās lietas C-221/20 un C-223/20: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedības, ko uzsākušas A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Direktīva 92/83/EEK – Akcīzes nodoklis – Alus – 4. panta 2. punkts – Iespēja piemērot pazeminātas akcīzes nodokļa likmes alum, ko brūvē patstāvīgas mazās alus darītavas – Attieksme kā pret vienu mazo alus darītavu, kas ir neatkarīga no divām vai vairākām citām mazajām alus darītavām – Transponēšanas pienākums)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/8

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedības, ko uzsākušas A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20)
      (Apvienotās lietas C-221/20 un C-223/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Direktīva 92/83/EEK - Akcīzes nodoklis - Alus - 4. panta 2. punkts - Iespēja piemērot pazeminātas akcīzes nodokļa likmes alum, ko brūvē patstāvīgas mazās alus darītavas - Attieksme kā pret vienu mazo alus darītavu, kas ir neatkarīga no divām vai vairākām citām mazajām alus darītavām - Transponēšanas pienākums)
      (2022/C 2/11)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein hallinto-oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20)

         Piedaloties: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 4. panta 2. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij, kura īsteno šīs direktīvas 4. panta 1. punktā paredzēto iespēju piemērot pazeminātas akcīzes nodokļa likmes alum, ko brūvē patstāvīgas mazās alus darītavas, tomēr nav pienākuma uzskatīt par vienu patstāvīgu mazo alus darītavu tādas divas vai vairākas mazās alus darītavas, kuras sadarbojas un kuru saražotais kopapjoms gadā nepārsniedz 200 000 hektolitru.

         (1)  OV C 262, 10.8.2020.


title: Lieta C-324/20: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt B/X-Beteiligungsgesellschaft mbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2006/112/EK – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Pakalpojumu sniegšana – 63. pants – PVN iekasējamība – 64. panta 1. punkts – Jēdziens “pakalpojumu sniegšana, kas rada turpmākus maksājumus” – Vienreizējs pakalpojums, kas tiek apmaksāts pa daļām – 90. panta 1. punkts – Nodokļa bāzes samazināšana – Jēdziens “maksas nemaksāšana”)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/9

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt B/X-Beteiligungsgesellschaft mbH

      (Lieta C-324/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2006/112/EK - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Pakalpojumu sniegšana - 63. pants - PVN iekasējamība - 64. panta 1. punkts - Jēdziens “pakalpojumu sniegšana, kas rada turpmākus maksājumus” - Vienreizējs pakalpojums, kas tiek apmaksāts pa daļām - 90. panta 1. punkts - Nodokļa bāzes samazināšana - Jēdziens “maksas nemaksāšana”)
      (2022/C 2/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Finanzamt B

         Atbildētāja: X-Beteiligungsgesellschaft mbH

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 64. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vienreizēja pakalpojuma sniegšana, par kuru atlīdzība tiek maksāta pa daļām, neietilpst šīs tiesību normas piemērošanas jomā.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112 90. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja pastāv vienošanās par maksājumu pa daļām, atlīdzības daļas nesamaksāšanu pirms tās iekasējamības nevar uzskatīt par maksas nemaksāšanu šīs tiesību normas izpratnē un tādēļ tā nevar būt pamats nodokļa bāzes samazinājumam.

         (1)  OV C 313, 21.9.2020.


title: Lieta C-357/20: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IE/Magistrat der Stadt Wien (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība – Direktīva 92/43/EEK – 12. panta 1. punkts – Dzīvnieku sugu stingras aizsardzības sistēma – IV pielikuma a) daļa – Cricetus cricetus (Eiropas kāmis) – Atpūtas un vairošanās vietas – Noplicināšana vai iznīcināšana)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/10

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IE/Magistrat der Stadt Wien

      (Lieta C-357/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Direktīva 92/43/EEK - 12. panta 1. punkts - Dzīvnieku sugu stingras aizsardzības sistēma - IV pielikuma a) daļa - Cricetus cricetus (Eiropas kāmis) - Atpūtas un vairošanās vietas - Noplicināšana vai iznīcināšana)
      (2022/C 2/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wien

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IE

         Atbildētāja: Magistrat der Stadt Wien

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā minētais jēdziens “vairošanās vieta” ietver arī šīs vietas apkārtni, ciktāl tā var būt nepieciešama, lai ļautu šīs direktīvas IV pielikuma a) daļā uzskaitītajām aizsargājamām dzīvnieku sugām, piemēram, Cricetus cricetus (Eiropas kāmis), veiksmīgi vairoties.

                  2)

                  Direktīvas 92/43 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizsargājamas dzīvnieku sugas vairošanās vietām ir jābūt aizsargātām tik ilgi, cik tas ir nepieciešams, lai ļautu šai dzīvnieku sugai veiksmīgi vairoties, un tādējādi šī aizsardzība attiecas arī uz vairošanās vietām, kuras vairs netiek izmantotas, ja pastāv pietiekami liela iespējamība, ka minētā dzīvnieku suga varētu atgriezties šajās vietās.

                  3)

                  Direktīvas 92/43 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā minētie jēdzieni “noplicināšana” un “iznīcināšana” ir jāsaprot tādējādi, ka ar tiem attiecīgi tiek apzīmēta aizsargājamās dzīvnieku sugas vairošanās vai atpūtas vietas ekoloģiskās funkcionalitātes pakāpeniska samazināšana un šīs funkcionalitātes pilnīga zaudēšana neatkarīgi no šādu apdraudējumu tīša vai netīša rakstura.

         (1)  OV C 359, 26.10.2020.


title: Lieta C-462/20: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti/Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2003/109/EK – To trešo valstu pilsoņu statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji – 11. pants – Direktīva 2011/98/ES – Vienotu atļauju saņēmušo trešo valstu darba ņēmēju tiesības – 12. pants – Direktīva 2009/50/EK – Eiropas zilo karti saņēmušo trešo valstu valstspiederīgo tiesības – 14. pants – Direktīva 2011/95/ES – Starptautiskās aizsardzības saņēmēju tiesības – 29. pants – Vienlīdzīga attieksme – Sociālais nodrošinājums – Regula (EK) Nr. 883/2004 – Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija – 3. pants – Ģimenes pabalsti – Sociālā palīdzība – Sociālā aizsardzība – Piekļuve precēm un pakalpojumiem – Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas izslēdz trešo valstu valstspiederīgos no “ģimenes kartes” saņēmēju loka)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/11

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 28. oktobra spriedums (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti/Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      (Lieta C-462/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/109/EK - To trešo valstu pilsoņu statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - 11. pants - Direktīva 2011/98/ES - Vienotu atļauju saņēmušo trešo valstu darba ņēmēju tiesības - 12. pants - Direktīva 2009/50/EK - Eiropas zilo karti saņēmušo trešo valstu valstspiederīgo tiesības - 14. pants - Direktīva 2011/95/ES - Starptautiskās aizsardzības saņēmēju tiesības - 29. pants - Vienlīdzīga attieksme - Sociālais nodrošinājums - Regula (EK) Nr. 883/2004 - Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija - 3. pants - Ģimenes pabalsti - Sociālā palīdzība - Sociālā aizsardzība – Piekļuve precēm un pakalpojumiem - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas izslēdz trešo valstu valstspiederīgos no “ģimenes kartes” saņēmēju loka)
      (2022/C 2/14)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Milano

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti

         Atbildētāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/98/ES (2011. gada 13. decembris) par vienotu pieteikšanās procedūru, lai trešo valstu valstspiederīgajiem izsniegtu vienotu uzturēšanās un darba atļauju dalībvalsts teritorijā, un par vienotu tiesību kopumu trešo valstu darba ņēmējiem, kuri kādā dalībvalstī uzturas likumīgi, 12. panta 1. punkta e) apakšpunkts un Padomes Direktīvas 2009/50/EK (2009. gada 25. maijs) par trešo valstu valstspiederīgo ieceļošanu un uzturēšanos augsti kvalificētas nodarbinātības nolūkos 14. panta 1. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar ko šajās direktīvās minētie trešo valstu valstspiederīgie tiek izslēgti no to personu loka, kurām ir tiesības uz karti, kas tiek piešķirta ģimenēm un paver iespēju saņemt atlaides vai tarifu samazinājumus, iegādājoties preces vai pakalpojumus no publiskiem vai privātiem subjektiem, kuri ir noslēguši vienošanos ar šīs dalībvalsts valdību.
      Padomes Direktīvas 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka arī tam nav pretrunā šāds tiesiskais regulējums, ja vien minētā karte – atbilstoši šīs dalībvalsts tiesību aktiem – neietilpst jēdzienos “sociālā nodrošināšana”, “sociālā palīdzība” vai “sociālā aizsardzība”.
      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu 29. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā šāds tiesiskais regulējums, ja ģimenes karte ietilpst kādā atbalsta shēmā, ko izveidojušas valsts iestādes un ko izmanto persona, kurai nav pietiekamu līdzekļu, lai apmierinātu savas un savu ģimenes locekļu pamatvajadzības.
      Direktīvas 2003/109 11. panta 1. punkta f) apakšpunkts, Direktīvas 2011/98 12. panta 1. punkta g) apakšpunkts un Direktīvas 2009/50 14. panta 1. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā šāds tiesiskais regulējums.

         (1)  OV C 433, 14.10.2020.


title: Apvienotās lietas C-428/21 PPU un C-429/21 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 26. oktobra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas orderu izpilde, kas izdoti attiecībā uz HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – 27. panta 3. punkta g) apakšpunkts un 4. punkts – Piekrišanas pieprasījums kriminālvajāšanai par citiem nodarījumiem, kas nav nodarījums, kurš ir nodošanas pamatā – 28. panta 3. punkts – Piekrišanas pieprasījums vēlākai attiecīgās personas nodošanai citai dalībvalstij – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Attiecīgās personas tiesības tikt uzklausītai izpildes tiesu iestādē – Kārtība)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 26. oktobra spriedums (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas orderu izpilde, kas izdoti attiecībā uz HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU)
      (Apvienotās lietas C-428/21 PPU un C-429/21 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - 27. panta 3. punkta g) apakšpunkts un 4. punkts - Piekrišanas pieprasījums kriminālvajāšanai par citiem nodarījumiem, kas nav nodarījums, kurš ir nodošanas pamatā - 28. panta 3. punkts - Piekrišanas pieprasījums vēlākai attiecīgās personas nodošanai citai dalībvalstij - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Attiecīgās personas tiesības tikt uzklausītai izpildes tiesu iestādē - Kārtība)
      (2022/C 2/15)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puses

      HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU)

         piedaloties: Openbaar Ministerie

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 27. panta 3. punkta g) apakšpunkts un 4. punkts, kā arī 28. panta 3. punkts, raugoties no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā garantēto tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā viedokļa, ir jāinterpretē tādējādi, ka personai, kas izsniegšanas tiesu iestādei ir nodota, izpildot šo Eiropas apcietināšanas orderi, ir tiesības tikt uzklausītai izpildes tiesu iestādē tad, ja šī iestāde saņem izsniegšanas tiesu iestādes piekrišanas pieprasījumu atbilstoši šīm minētā pamatlēmuma tiesību normām, un šī uzklausīšana var notikt izsniegšanas dalībvalstī, kur attiecīgajām tiesu iestādēm ir jāraugās, lai attiecīgās personas tiesības tikt uzklausītai tiktu īstenotas lietderīgi un efektīvi, bez izpildes dalībvalsts tiesu iestādes tiešas dalības. Tomēr izpildes tiesu iestādei ir jānodrošina, lai tās rīcībā būtu pietiekama informācija, tostarp par attiecīgās personas nostāju, lai tā, pilnībā pārzinot lietas apstākļus un pilnībā ievērojot minētās personas tiesības uz aizstāvību, varētu pieņemt lēmumu par piekrišanas pieprasījumu, kas iesniegts saskaņā ar Pamatlēmuma 2002/584 27. panta 4. punktu vai tā 28. panta 3. punktu, un vajadzības gadījumā jālūdz izsniegšanas tiesu iestāde tai steidzami sniegt papildu informāciju.

         (1)  OV C 368, 13.9.2021.


title: Lieta C-84/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Iveco Orecchia SpA/Brescia Trasporti SpA

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Iveco Orecchia SpA/Brescia Trasporti SpA

      (Lieta C-84/21)
      (2022/C 2/16)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iveco Orecchia SpA

         Atbildētāji apelācijas tiesvedībā: Brescia Trasporti SpA un Var Srl

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas tiesībām – un it īpaši Direktīvas 2007/46/EK (1) tiesību normām (tostarp šīs Kopienu direktīvas 10., 19. un 28. pantam), kā arī vienlīdzīgas attieksmes un objektivitātes, brīvas konkurences un administratīvā procesa pienācīgs norises principiem – atbilst situācija, kad ar īpašu atsauci uz sabiedrisko pakalpojumu sniegšanai paredzētu autobusu rezerves daļu piegādi, izmantojot publisko iepirkumu, līgumslēdzējai iestādei ir atļauts pieņemt konkrētam transportlīdzeklim paredzētas rezerves daļas, kuras ir izgatavojis ražotājs, kas nav transportlīdzekļa ražotājs, un kuras tāpēc nav apstiprinātas kopā ar transportlīdzekli, kuras ietilpst vienā no sastāvdaļu tipiem, kuriem ir piemērojami minētās direktīvas IV pielikumā uzskaitītie tehniskie noteikumi (Transportlīdzekļu EK tipa apstiprinājuma prasības) un kuras iepirkuma procedūrā tiek piedāvātas bez tipa apstiprinājuma sertifikāta un nesniedzot nekādas ziņas par faktisko tipa apstiprinājumu, un pat pieņemot, ka tipa apstiprinājums neesot vajadzīgs, jo pietiek tikai ar pretendenta iesniegto deklarāciju par līdzvērtību apstiprinātajam oriģinālam?

                  2)

                  Vai Eiropas tiesībām – un it īpaši Direktīvas 2007/46/EK 3. panta 27. punktam – atbilst situācija, kad ar atsauci uz sabiedrisko pakalpojumu sniegšanai paredzētu autobusu rezerves daļu piegādi, izmantojot publisko iepirkumu, atsevišķajam pretendentam ir atļauts pašam sevi kvalificēt par konkrētam transportlīdzeklim paredzētās konkrētas neoriģinālās rezerves daļas “izgatavotāju”, it īpaši, ja minētā rezerves daļa ietilpst vienā no sastāvdaļu tipiem, kuriem ir piemērojami Direktīvas 2007/46/EK IV pielikumā uzskaitītie tehniskie noteikumi (Transportlīdzekļu EK tipa apstiprinājuma prasības), vai turpretim minētajam pretendentam ir pienākums pierādīt – attiecībā uz katru šādi piedāvāto rezerves daļu un, lai apliecinātu tās līdzvērtību iepirkuma procedūras tehniskajām specifikācijām, – ka tas ir subjekts, kas apstiprinātājai iestādei atbild par visiem tipa apstiprināšanas procesa aspektiem, kā arī par ražošanas un attiecīgā kvalitātes līmeņa atbilstības nodrošināšanu, un tieši veic vismaz dažus apstiprināšanas procesā iesaistītās sastāvdaļas izgatavošanas posmus, apstiprinošas atbildes gadījumā precizējot, ar kādiem pierādīšanas līdzekļiem ir jāsniedz attiecīgais pierādījums?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (Pamatdirektīva) (OV 2007, L 263, 1. lpp.).


title: Lieta C-415/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 7. jūlijā Comercializadora Eloro S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-310/20 Comercializadora Eloro/EUIPO – Zumex Group (“JUMEX”)

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/13

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 7. jūlijāComercializadora Eloro S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2021. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T-310/20 Comercializadora Eloro/EUIPO – Zumex Group (“JUMEX”)
      (Lieta C-415/21 P)
      (2022/C 2/17)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Comercializadora Eloro S.A. (pārstāvji: J. L. Gracia Albero, P. Merino Baylos un E. Cebollero González, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) un Zumex Group, S.A.

      Ar 2021. gada 10. novembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Comercializadora Eloro, S.A pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-508/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 18. augustā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-47/19 Dansk Erhverv/Komisija

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/14

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 18. augustā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-47/19 Dansk Erhverv/Komisija
      (Lieta C-508/21 P)
      (2022/C 2/18)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky, T. Maxian Rusche)

         Pārējie lietas dalībnieki: Dansk Erhverv, Danmarks Naturfredningsforening, Vācijas Federatīvā Republika, Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvo daļu;

                  —

                  pieņemt nolēmumu lietā T-47/19 Danske Erhverv/Komisija, atceļot apstrīdētā lēmuma 3.3. punktu (1);

                  —

                  piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā;

                  —

                  piespriest katrai no pusēm un personai, kas iestājusies lietā, pašām segt savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies pirmajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, konstatējot, ka vienīgā pamata trešās daļas apmierināšana izraisa apstrīdētā lēmuma atcelšanu pilnībā. Ar šādu konstatējumu esot pārkāpts LESD 264. pants, kā to interpretējusi Tiesa [spriedumā] Komisija/Department de Loiret, un samērīguma princips.
      Komisija/Department de Loiret Tiesa ir interpretējusi LESD 264. pantu šādi: (2)

      “[..] tas vien, ka Pirmās instances tiesa ir atzinusi par pamatotu kādu prasības pamatu, ko prasītājs izvirzījis savas prasības atcelt tiesību aktu atbalstam, neļauj tai uzreiz atcelt apstrīdēto tiesību aktu pilnā apmērā.“”Aktu pilnā apmērā nevar atcelt, ja ir acīmredzams, ka attiecīgais prasības pamats, kas attiecas vienīgi uz kādu konkrētu apstrīdētā tiesību akta aspektu, ir tāds, kas var būt par pamatu tikai daļējai atcelšanai.”
      Izskatāmajā lietā prasītāja pirmajā instancē vienīgā pamata trešā daļa esot bijusi vērsta tikai pret vienu no trim lēmumiem, kuri apstrīdētajā lēmumā tika apvienoti vienā aktā. Tas bija lēmums, kurā ir konstatēts, ka soda neuzlikšana par pierobežas veikalu neveikto depozīta maksas iekasēšanu dzērienu skārdenēm neietver valsts līdzekļu izmantošanu un tādējādi nav uzskatāma par valsts atbalstu. Prasītājas izvirzītā vienīgā pamata trešā daļa neesot bijusi vērsta pret citiem lēmumiem, kuros ir konstatēts, ka depozīta maksas neiekasēšana un PVN neiekasēšana par neiekasēto depozīta maksu neietver valsts līdzekļu izmantošanu un tādējādi nav uzskatāma par valsts atbalstu.
      Ar otro apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa neesot sniegusi pamatojumu un esot sniegusi pretrunīgu pamatojumu, secinot, ka attiecīgie trīs lēmumi ir nenodalāmi viens no otra.
      Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka trīs lēmumi esot nenodalāmi. Faktiski trīs pasākumi, kas vērtēti minētājos trīs lēmumos, neesot saistīti. It īpaši soda neuzlikšana neesot tieši un automātiski saistīta ar depozīta maksas un PVN neiekasēšanu. Soda uzlikšana varētu (vai arī nē) mainīt pierobežas veikalu rīcību. Pierobežas veikali varētu pārsūdzēt attiecīgā soda uzlikšanu kompetentajās tiesās un turpināt neiekasēt depozīta maksu (un neiekasēt PVN par neiekasētu depozīta maksu). Un katrā ziņā depozīta maksas neiekasēšana neizraisot valsts līdzekļu zaudējumu, jo naudas trūkums esot radies pilnībā privāti pārvaldītā depozītu sistēmā, kuru valsts nekontrolē.

         (1)  Lēmums C(2018) 6315 final par valsts atbalstu SA.44865 (2016/FC) – Vācija – Iespējams valsts atbalsts dzērienu veikaliem uz Vācijas robežas.

         (2)  Spriedums Komisija/Départment de Loiret, C-295/07 P, EU:C:2008:707, 104. punkts.


title: Lieta C-509/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 18. augustā Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-47/19 Dansk Erhverv/Komisija

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 18. augustāInteressengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-47/19 Dansk Erhverv/Komisija
      (Lieta C-509/21 P)
      (2022/C 2/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) (pārstāvji: M. Bauer, F. von Hammerstein, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Dansk Erhverv, Eiropas Komisija, Danmarks Naturfredningsforening, Vācijas Federatīvā Republika

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  noraidīt prasību;

                  —

                  piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļautas vairākas tiesību kļūdas. Tajā esot sniegta vairāku juridisko jēdzienu valsts atbalsta jomā, tostarp jēdziena “nopietnas grūtības” attiecībā uz nepieciešamību uzsākt formālo procedūru, jēdziena “pietiekami tieša saikne” starp priekšrocību un valsts budžetu, lai noteiktu “valsts līdzekļu” kritēriju, un “nodalīšanas” jēdziena attiecībā uz dažām sprieduma daļām nepareiza interpretācija. Pārsūdzētajā spriedumā arī neesot tikuši ņemti vērā daži izvirzītie argumenti un/vai sagrozīts vai nepareizi interpretēts Komisijas Lēmums C(2018) 6315 final par valsts atbalstu SA.44865 (2016/FC) – Vācija – Iespējams valsts atbalsts dzērienu veikaliem uz Vācijas robežas un/vai apelācijas sūdzības iesniedzējas argumenti un neesot sniegts pamatojums.
      Konkrēti, apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādus prasības pamatus:

                  1)

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu un nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu, nepareizi interpretējot “pietiekami tiešas saiknes” nepieciešamību starp priekšrocību un valsts budžetu, vērtējot “valsts līdzekļu” kritēriju.

                  2)

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu un nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu, piemērojot nepareizu standartu Komisijas sniegtajam “valsts līdzekļu” kritērija vērtējumam lietās par grūtībām interpretēt piemērojamos tiesību aktus, par kuru pārkāpumu var tikt paredzēti sodi.

                              —

                              1. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 159.–164. punktā, noraidot Komisijas izstrādāto “pamatotu un nopietnu pamatu” pārbaudi.

                              —

                              2. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 140.–158. punktā, pieprasot papildus kritēriju (“tiesību normu pakāpeniskā skaidrojuma nepieciešamību”) Komisijas izstrādātajai “pamatotu un nopietnu pamatu” pārbaudei.

                  3)

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 166.–203. punktā, Komisijas veiktajam “valsts resursu” kritērija vērtējumam piemērojot standartu ārpus “saprātīgu un nopietnu pamatu” pārbaudes.

                  4)

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 166.–203. punktā attiecībā uz tās visiem sešiem turpmākiem apsvērumiem, uz kuru pamata Vispārējā tiesa secināja, ka Komisija bija saskarusies ar “nopietnām grūtībām”.

                              —

                              1. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 166. punktā par saikni starp sodu neuzlikšanu un depozīta maksas neiekasēšanu.

                              —

                              2. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 169.–175. punktā par juridiskā pamata trūkumu Vācijas tiesībās.

                              —

                              3. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 175.–177. punktā attiecībā uz juridisko nostāju atšķirībām Vācijā.

                              —

                              4. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 178.–182. punktā par atkāpes piemērošanu Vācijā.

                              —

                              5. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 183.–190. punktā par vietējo varas iestāžu pamatojumu.

                              —

                              6. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 191.–195. punktā attiecībā uz nepieciešamību izmeklēt pamatā esošo tiesisko regulējumu.

                              —

                              7. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 196.–202. punktā attiecībā uz Vācijas vietējo varas iestāžu piemēroto juridisko interpretāciju, pamatojoties uz “secinājumu pēc analoģijas”.

                  5)

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzējas papildu argumentus, ar kuriem tika pamatots secinājums, ka Komisijai nebija radušās “nopietnas grūtības”.

                              —

                              1. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 222.–229. punktā, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu par to, ka valsts tiesībās netiek prasīts, lai attiecīgās iestādes uzliktu naudas sodus.

                              —

                              2. daļa: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 231.–234. punktā, neņemot vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu attiecībā uz Tiesas spriedumu Radlberger lietā un LESD 34. panta pārkāpumu.

                  6)

                  Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu 238. punktā, atceļot Komisijas Lēmumu pilnībā, tostarp tā daļu, kas attiecas uz PVN.


title: Lieta C-511/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 19. augustā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-202/17 Calhau Correia de Paiva/Komisija

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 19. augustā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-202/17 Calhau Correia de Paiva/Komisija
      (Lieta C-511/21 P)
      (2022/C 2/20)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Schima, I. Melo Sampaio, L. Vernier)

         Otra lietas dalībniece: Ana Calhau Correia de Paiva

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  noraidīt prasītājas pirmajā instancē prasības otro, trešo un ceturto prasības pamatu;

                  —

                  nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā pieņem nolēmumu par prasītājas pirmajā instancē prasības pirmo un piekto pamatu, un

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī apelācijas sūdzība ir par pārsūdzētā sprieduma 54.–58. punktu, proti, to sprieduma daļu, kas attiecas uz iebildes par prettiesiskumu, kuru prasītāja izvirzījusi pret aplūkotā konkursa valodu lietojumu, pieņemamību.
      Komisija izvirza vienīgo apelācijas pamatu par to, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka ir pastāvējusi cieša saikne starp apstrīdētā lēmuma pamatojuma izklāstu un paziņojumā par konkursu noteikto valodu lietojumu, tādējādi nolemjot, ka iebilde par šī valodu lietojuma prettiesiskumu ir pieņemama.
      Šis vienīgais apelācijas pamats ir sadalīts trīs daļās:

                  (1)

                  Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, kvalificējot faktus pārsūdzētā sprieduma 54. punktā, no prasītājas iegūtās atzīmes vispārējā kompetencē “Saziņa” secinādama ciešu saikni starp konkrētā konkursa valodu lietojumu un apstrīdētā lēmuma pamatojuma izklāstu.

                  (2)

                  Otrkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi faktus pārsūdzētā sprieduma 55.–57. punktā, pieņemot, ka pastāv cieša saikne tāpēc, ka kandidātam ir grūtāk kārtot testu viņa 2. valodā nekā viņa dzimtajā valodā. Vispārējā tiesa esot arī sagrozījusi pierādījumu, ignorējot to, ka konkrētajā lietā divas citas prasītājas vislabāk pārvaldītās valodas bija angļu un franču. Tādējādi 2. valodas izvēles ierobežošana līdz angļu, franču un vācu valodai nevarēja izraisīt tai nekādu neizdevīgāku situāciju.

                  (3)

                  Treškārt, un pēdējokārt, pārsūdzētā sprieduma 58. punktā Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi faktus, ciešo saikni pamatojot arī ar to, ka prasītājai bija jākārto rakstveida pārbaudījums ar citādu klaviatūras konfigurāciju, nevis ar QWERTY-PT, pie kuras viņa bija pieradusi. Pirmām kārtām, tas neesot saistīts ar apstrīdētā lēmuma pamatojumu. Otrām kārtām, pat ja EPSO sniedz klaviatūras konfigurācijas ierobežotu izvēli (AZERTY, QWERTY-EN un QWERTZ-DE), tas esot no konkursa valodu lietojuma atšķirīgs jautājums.


title: Lieta C-544/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 31. augustā iesniedza Landgericht Mainz (Vācija) – ID/Stadt Mainz

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 31. augustā iesniedza Landgericht Mainz (Vācija) – ID/Stadt Mainz

      (Lieta C-544/21)
      (2022/C 2/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Mainz

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ID

         Atbildētāja: Stadt Mainz

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai no Savienības tiesību normām, konkrētāk, no LES 4. panta 3. punkta, kā arī LESD 288. panta trešās daļas un 260. panta 1. punkta izriet, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (1) (turpmāk tekstā – “Pakalpojumu direktīva”) 15. panta 1. punktam, 2. punkta g) apakšpunktam un 3. punktam uzsāktā tiesvedībā starp privātpersonām ir tāda tieša iedarbība, ka vairs nav jāpiemēro tāds ar šo direktīvu nesaderīgs valsts tiesiskais regulējums kā 1996. gada Vācijas Verordnung über die Honorare für Architekten- und Ingenieurleistungen 2002. gada redakcijā (turpmāk tekstā – HOAI 2002) 4. pants, saskaņā ar kuru šajos noteikumos par honorāriem noteiktās minimālās likmes par arhitektu un inženieru sniegtiem plānošanas un uzraudzības pakalpojumiem – ar dažiem izņēmumiem – ir obligātas un nav spēkā līgumos par arhitekta vai inženiera pakalpojumiem panākta vienošanās par honorāru, kas ir zemāks par minimālajām likmēm, proti, arī attiecībā uz prasījuma tiesībām, kuras izriet no līguma par arhitekta pakalpojumiem, kas noslēgts 2004. gadā, tātad pirms Pakalpojumu direktīvas pieņemšanas?

                  2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu noliedzoša:
                              a)

                              Vai LESD 49. pants (iepriekš – EKL 43. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā HOAI 2002 4. pants, saskaņā ar kuru šajos noteikumos par honorāriem noteiktās minimālās likmes par arhitektu un inženieru sniegtiem plānošanas pakalpojumiem – ar dažiem izņēmumiem – ir obligātas un nav spēkā līgumā par arhitekta vai inženiera pakalpojumiem panākta vienošanās par honorāru, kas ir zemāks par minimālajām likmēm, vai attiecīgi ka šāds valsts tiesiskais regulējums ir uzskatāms par LESD 49. panta (iepriekš – EKL 43. pants) pārkāpumu?

                              b)

                              Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu būtu apstiprinoša, vai no šāda pārkāpuma izriet, ka uzsāktā tiesvedībā starp privātpersonām valsts tiesiskais regulējums par obligātajām minimālajām likmēm (šajā gadījumā HOAI 2002 4. pants) vairs nav jāpiemēro?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV 2006, L 376, 36. lpp.).


title: Lieta C-552/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. septembrī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – FT/Land Hessen

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. septembrī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – FT/Land Hessen

      (Lieta C-552/21)
      (2022/C 2/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: FT

         Atbildētāja: Land Hessen

         Pieaicinātā persona: SCHUFA Holding AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

               Vai Vispārīgās datu aizsardzības regulas (1) 77. panta 1. punkts, lasot to kopā ar tās 78. panta 1. punktu, ir jāsaprot tādējādi, ka uzraudzības iestādes izdarītie secinājumi, kurus tā paziņo datu subjektam:
                              a)

                              ir atbilde uz lūgumrakstu? Vai tas līdz ar to nozīmē, ka tiesa uzraudzības iestādes lēmumu par sūdzību saskaņā ar VDAR 78. panta 1. punktu principā vērtē tikai saistībā ar to, vai iestāde ir izvērtējusi sūdzību, ir pienācīgi izvērtējusi sūdzības priekšmetu un ir informējusi sūdzības iesniedzēju par vērtējuma rezultātiem,
                              vai arī

                              b)

                              ir jāsaprot kā administratīvs lēmums pēc būtības? Vai tas līdz ar to nozīmē, ka uzraudzības iestādes lēmuma par sūdzību pārbaudes tiesā saskaņā ar VDAR 78. panta 1. punktu sekas ir tādas, ka tiesai ir jāpārbauda pilnībā lēmuma pēc būtības saturs un konkrētā gadījumā – piemēram, ja rīcības brīvība tiek samazināta līdz nullei – tiesa var arī noteikt uzraudzības iestādei pienākumu veikt konkrētu pasākumu VDAR 58. panta izpratnē.

                  2)

                  Vai datu glabāšana privātā kredītu reģistrā, kurā bez konkrēta iemesla tiek glabāti personas dati, kas ietilpst tādos valsts reģistros kā “valsts datubāzēs” Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2015/848 (2015. gada 20. maijs) par maksātnespējas procedūrām (OV L 141/19, 2015. gada 5. jūnijs) 79. panta 4. un 5. punkta izpratnē, ar mērķi pieprasījuma gadījumā nodrošināt piekļuvi, atbilst 2007. gada 12. decembra Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā arī – “Pamattiesību harta”, OV C 303, 1. lpp.) 7. un 8. pantam?

                  3)

               Vai privātās paralēlās datubāzes (it īpaši reģistra datubāzes), kas tiek izveidotas paralēli valsts datubāzēm un kurās dati no valsts datubāzēm (šajā gadījumā – paziņojumi par maksātnespēju) tiek glabāti ilgāk, nekā tas ir paredzēts šauri interpretējamā tiesiskajā regulējumā, kas ir ietverts Regulā (ES) 2015/848, lasot to kopā ar valsts tiesībām, ir principā likumīgas vai arī no tiesībām “tikt aizmirstam” saskaņā ar VDAR 17. panta 1. punkta d) apakšpunktu izriet, ka šie dati ir jādzēš, ja:
                              a)

                              paredzētais apstrādes ilgums atbilst valsts reģistrā paredzētajam apstrādes ilgumam;
                              vai

                              b)

                              ir paredzēts glabāšanas ilgums, kas pārsniedz paredzēto glabāšanas ilgumu valsts reģistros?

                  4)

                  Gadījumā, ja VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas f) apakšpunkts var būt vienīgais juridiskais pamats datu glabāšanai privātos kredītu reģistros saistībā ar datiem, kas tiek glabāti arī valsts reģistros, vai uz jautājumu par kredītu reģistra leģitīmajām interesēm ir jāatbild apstiprinoši jau tad, ja šajā reģistrā dati no valsts reģistra tiek pārņemti bez konkrēta iemesla ar mērķi, lai šie dati būtu pieejami pieprasījuma gadījumā?

                  5)

                  Vai, pamatojoties uz rīcības kodeksiem, kurus uzraudzības iestādes ir apstiprinājušas saskaņā ar VDAR noteikumu 40. pantu un kuros ir paredzēti pārbaudes un dzēšanas termiņi, kas ir ilgāki par valsts reģistros paredzētajiem glabāšanas termiņiem, var neveikt saskaņā ar VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas f) apakšpunktu paredzēto līdzsvarošanu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-562/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. septembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Eiropas apcietināšanas orderis izsniegts attiecībā uz X; otra lietas dalībniece: Openbaar Ministerie

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. septembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Eiropas apcietināšanas orderis izsniegts attiecībā uz X; otra lietas dalībniece: Openbaar Ministerie

      (Lieta C-562/21)
      (2022/C 2/23)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Amsterdam (Nīderlande)

         Pamatlietas puses

         Eiropas apcietināšanas orderis izsniegts attiecībā uz: X

         Otra lietas dalībniece: Openbaar Ministerie

         Prejudiciālais jautājums

      Kāds kritērijs tiesai, kurai ir jālemj par EAO izpildi galīga brīvības atņemšanas soda vai ar brīvības atņemšanu saistīta pasākuma izpildei, jāpiemēro, kad tā pārbauda, vai izsniegšanas dalībvalstī tiesības uz tiesību aktos noteiktu tiesu ir pārkāptas tiesvedībā, kuras rezultātā tika pasludināts notiesājošs spriedums, lai gan saistībā ar iespējamu šo tiesību pārkāpumu šajā dalībvalstī nav bijušas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā?


title: Lieta C-563/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. septembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Eiropas apcietināšanas orderis izsniegts attiecībā uz Y; otra lietas dalībniece: Openbaar Ministerie

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. septembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Eiropas apcietināšanas orderis izsniegts attiecībā uz Y; otra lietas dalībniece: Openbaar
         Ministerie

      (Lieta C-563/21)
      (2022/C 2/24)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puses

         Eiropas apcietināšanas orderis izsniegts attiecībā uz: Y

         Otra lietas dalībniece: Openbaar Ministerie

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ir jāpiemēro kritērijs, kas ir noteikts 2018. gada 25. jūlija spriedumā lietā Minister for Justice and Equality (Tiesu sistēmas nepilnības) (1) un apstiprināts ar 2020. gada 17. decembra spriedumu lietā Openbaar Ministerie (Izsniegšanas tiesu iestādes neatkarība) (2), ja pastāv reāls risks, ka attiecīgās personas lieta tiks izskatīta tiesā, kura nav noteikta tiesību aktos?

                  2)

                  Vai ir jāpiemēro kritērijs, kas ir noteikts 2018. gada 25. jūlija spriedumā lietā Minister for Justice and Equality (Tiesu sistēmas nepilnības) un apstiprināts ar 2020. gada 17. decembra spriedumu lietā Openbaar Ministerie (Izsniegšanas tiesu iestādes neatkarība), ja pieprasītā persona, kas vēlas apstrīdēt tās nodošanu, nevar atbilst šim kritērijam, jo patlaban nav iespējams noteikt, kāds būs sastāvs tiesai, kas izskatīs tās lietu, ņemot vērā patvaļīgo lietu piešķiršanas kārtību?

                  3)

                  Vai efektīvas tiesību aizsardzības neesamība, lai apstrīdētu tiesnešu iecelšanas Polijā spēkā esamību apstākļos, kad šķiet, ka pieprasītā persona patlaban nevar pierādīt, ka tiesas, kurās tiks skatīta tās lieta, sastāvēs no tiesnešiem, kuri nav pienācīgi iecelti, ir tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu būtības pārkāpums, kas ietver izpildes dalībvalsts pienākumu atteikt pieprasītās personas nodošanu?

         (1)  C-216/18 PPU, EU:C:2018:586

         (2)  C-354/20 PPU un C-412/20 PPU, EU:C:2020:1033


title: Lieta C-566/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. septembrī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – AA/Banca S

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. septembrī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – AA/Banca S

      (Lieta C-566/21)
      (2022/C 2/25)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Cluj

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēja – atbildētāja pirmajā instancē: Banca S

         Atbildētāja kasācijas instancē – prasītāja pirmajā instancē: AA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 93/13 par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 6. panta 1. punkts, kā tas interpretēts Tiesas judikatūrā, ļauj grozīt noteikumu tādējādi, ka komersanta gluži diskrecionārās tiesības konvertēt kredītlīguma valūtu faktiski ir komersanta pienākums, ja šāds grozījums notiek pilnībā patērētājam par labu un vienkārša negodīgā noteikuma svītrošana no līguma nedod patērētājam nekādu labumu?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-568/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. septembrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/E. un S., arī kā viņu nepilngadīgo bērnu pārstāvji

text:
               3.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 2/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 16. septembrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/E. un S., arī kā viņu nepilngadīgo bērnu pārstāvji
      (Lieta C-568/21)
      (2022/C 2/26)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Atbildētāji apelācijas instances tiesvedībā: E. un S., arī kā savu nepilngadīgo bērnu pārstāvji

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Dublinas regulas (1) 2. panta l) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka diplomātiskā pase, ko dalībvalsts ir izsniegusi, pamatojoties uz Vīnes konvenciju par diplomātiskajiem sakariem, ir uzturēšanās atļauja šīs tiesību normas izpratnē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 31. lpp.).