title: Lieta C-646/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. decembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Khadija Jafari, Zainab Jafari

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. decembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Khadija Jafari, Zainab Jafari

   (Lieta C-646/16)
   (2017/C 053/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Khadija Jafari, Zainab Jafari

      Atbildētāja iestāde: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 604/2013 (1), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, (pārstrādātā redakcija) (turpmāk tekstā – Dublinas III regula), 2. panta m) punkta, 12. panta un 13. panta izpratnei ir jāņem vērā citi tiesību akti, ar kuriem Dublinas III regulai ir saskares punkti, vai arī šīm tiesību normām ir jāpiešķir no tiem neatkarīga nozīme?

               2)

               Gadījumā, ja Dublinas III regulas normas ir jāinterpretē neatkarīgi no citiem tiesību aktiem:

                           a)

                           Vai, pastāvot tādiem nosacījumiem, kādi ir pamatlietas gadījumos, kam ir raksturīgi, ka tie ir notikuši laikā, kad vislielākajā mērā iesaistīto valstu iestādes saskārās ar ārkārtīgi lielu cilvēku skaitu, kas lūdza iespēju doties tranzītā caur to teritoriju, tāda dalībvalsts faktiski pieļauta ieceļošana tās teritorijā, kuras vienīgais mērķis bija tranzīts caur tieši minēto dalībvalsti un starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniegšana citā dalībvalstī, ir jāuzskata par “vīzu” Dublinas III regulas 2. panta m) punkta un 12. panta izpratnē?
                           Ja atbilde uz otrā jautājuma a) punktu ir apstiprinoša:

                           b)

                           Vai attiecībā uz ieceļošanas, kuras mērķis ir tranzīts, faktisko pieļaušanu ir jāpieņem, ka izceļošanas no attiecīgās dalībvalsts brīdī “vīza” ir zaudējusi derīgumu?

                           c)

                           Vai attiecībā uz ieceļošanas, kuras mērķis ir tranzīts, faktisko pieļaušanu ir jāpieņem, ka “vīza” joprojām ir derīga, ja izceļošana no attiecīgās dalībvalsts vēl nav notikusi, vai arī, neņemot vērā nenotikušo izceļošanu, “vīza” zaudē derīgumu brīdī, kad pieteikuma iesniedzējs galīgi atsakās no sava nodoma doties uz citu dalībvalsti?

                           d)

                           Vai pieteikuma iesniedzēja attiekšanās no nodoma doties uz dalībvalsti, kas ir bijusi viņa sākotnējais ceļamērķis, ir kvalificējama kā krāpšana pēc “vīzas” izdošanas Dublinas III regulas 12. panta 5. punkta izpratnē, un līdz ar to “vīzu” izdevusī dalībvalsts nav atbildīgā dalībvalsts?
                           Ja atbilde uz otrā jautājuma a) punktu ir noliedzoša:

                           e)

                           Vai Dublinas III regulas 13. panta 1. punktā ietvertais formulējums “nelikumīgi šķērsojis dalībvalsts sauszemes, jūras vai gaisa robežu, ieceļojot no trešās valsts,” ir jāsaprot tādējādi, ka, pastāvot minētajiem pamatlietas gadījumu īpašajiem nosacījumiem, ārējās robežas nelikumīga šķērsošana ir jāuzskata par nenotikušu?

               3)

               Gadījumā, ja Dublinas III regulas normas ir jāinterpretē, ņemot vērā citus tiesību aktus:

                           a)

                           Vai, izvērtējot, vai ir notikusi robežas “nelikumīga šķērsošana” Dublinas III regulas 13. panta 1. punkta izpratnē, uzmanība ir īpaši jāvērš uz to, vai ir izpildīti ieceļošanas nosacījumi saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksu – it īpaši ieceļošanas datuma dēļ attiecībā uz pamatlietas gadījumiem noteicošo Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006 (2), ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām, 5. pantu?
                           Ja atbilde uz trešā jautājuma a) punktu ir noliedzoša:

                           b)

                           Kādas Savienības tiesību normas ir īpaši jāņem vērā, izvērtējot, vai ir notikusi robežas “nelikumīga šķērsošana” Dublinas III regulas 13. panta 1. punkta izpratnē?
                           Ja atbilde uz trešā jautājuma a) punktu ir apstiprinoša:

                           c)

                           Vai, pastāvot tādiem nosacījumiem, kādi ir pamatlietas gadījumos, kam ir raksturīgi, ka tie ir notikuši laikā, kad vislielākajā mērā iesaistīto valstu iestādes saskārās ar ārkārtīgi lielu cilvēku skaitu, kas lūdza iespēju doties tranzītā caur to teritoriju, tāda dalībvalsts faktiski pieļauta ieceļošana tās teritorijā, nepārbaudot katra atsevišķā gadījuma apstākļus, kuras vienīgais mērķis bija tranzīts caur tieši minēto dalībvalsti un starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniegšana citā dalībvalstī, ir jāuzskata par atļauju ieceļot Šengenas Robežu kodeksa 5. panta 4. punkta c) apakšpunkta izpratnē?
                           Ja atbildes uz trešā jautājuma a) un c) punktu ir apstiprinošas:

                           d)

                           Vai attiecībā uz atļauju ieceļot saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksa 5. panta 4. punkta c) apakšpunktu gadījumā ir jāpieņem, ka tā ir vīzai līdzvērtīga atļauja Šengenas Robežu kodeksa 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē un līdz ar to “vīza” Dublinas III regulas 2. panta m) punkta izpratnē, un tādējādi, piemērojot tiesību normas atbildīgās dalībvalsts noteikšanai saskaņā ar Dublinas III regulu, ir jāņem vērā arī tās 12. pants?
                           Ja atbildes uz trešā jautājuma a), c) un d) punktu ir apstiprinošas:

                           e)

                           Vai attiecībā uz ieceļošanas, kuras mērķis ir tranzīts, faktisko pieļaušanu ir jāpieņem, ka izceļošanas no attiecīgās dalībvalsts brīdī “vīza” ir zaudējusi derīgumu?

                           f)

                           Vai attiecībā uz ieceļošanas, kuras mērķis ir tranzīts, faktisko pieļaušanu ir jāpieņem, ka “vīza” joprojām ir derīga, ja izceļošana no attiecīgās dalībvalsts vēl nav notikusi, vai arī, neņemot vērā nenotikušo izceļošanu, “vīza” zaudē derīgumu brīdī, kad pieteikuma iesniedzējs galīgi atsakās no sava nodoma doties uz citu dalībvalsti?

                           g)

                           Vai pieteikuma iesniedzēja attiekšanās no nodoma doties uz dalībvalsti, kas ir bijusi viņa sākotnējais ceļamērķis, ir kvalificējama kā krāpšana pēc “vīzas” izdošanas Dublinas III regulas 12. panta 5. punkta izpratnē, un līdz ar to “vīzu” izdevusī dalībvalsts nav atbildīgā dalībvalsts?
                           Ja atbilde uz trešā jautājuma a) un c) punktu ir apstiprinoša, bet uz d) punktu – noraidoša:

                           h)

                           Vai Dublinas III regulas 13. panta 1. punktā ietvertais formulējums “nelikumīgi šķērsojis dalībvalsts sauszemes, jūras vai gaisa robežu, ieceļojot no trešās valsts,” ir jāsaprot tādējādi, ka, pastāvot minētajiem pamatlietas gadījumu īpašajiem nosacījumiem, par atļauju ieceļot Šengenas Robežu kodeksa 5. panta 4. punkta c) apakšpunkta izpratnē kvalificējamā robežas šķērsošana nav jāuzskata par ārējās robežas nelikumīgu šķērsošanu?

      (1)  OV L 180, 31. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV L 105, 1. lpp.)


title: Lieta C-455/15 PPU: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedums (Varbergs tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – P/Q Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — 23. panta a) punkts — Neatzīšanas pamats attiecībā uz spriedumiem, kas saistīti ar vecāku atbildību — Sabiedriskā kārtība

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/13

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedums (Varbergs tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – P/Q

   (Lieta C-455/15 PPU) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - 23. panta a) punkts - Neatzīšanas pamats attiecībā uz spriedumiem, kas saistīti ar vecāku atbildību - Sabiedriskā kārtība)
   (2016/C 016/15)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Varbergs tingsrätt

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: P

      Atbildētāja: Q

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 23. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja, ņemot vērā bērna intereses, nav pieļauts acīmredzams tādas tiesību normas pārkāpums, kura tiek uzskatīta par būtisku dalībvalsts tiesību sistēmā, vai tādu tiesību pārkāpums, kuras šajā tiesību sistēmā ir atzītas par pamattiesībām, ar šo tiesību normu nav atļauts šīs dalībvalsts tiesai, kura uzskata, ka tai ir piekritība lemt par bērna aizgādību, atteikties atzīt citas dalībvalsts tiesas, kura pieņēmusi lēmumu par šī bērna aizgādību, nolēmumu.

      (1)  OV C 346, 19.10.2015.


title: Lieta T-410/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija spriedums – Makhlouf/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz godu — Tiesības uz īpašumu — Nevainīguma prezumpcija — Ieceļošanas Savienības teritorijā un tās šķērsošanas tranzītā ierobežojumi — Samērīgums

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija spriedums – Makhlouf/Padome
   (Lieta T-410/16) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz godu - Tiesības uz īpašumu - Nevainīguma prezumpcija - Ieceļošanas Savienības teritorijā un tās šķērsošanas tranzītā ierobežojumi - Samērīgums)
   (2017/C 221/32)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rami Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Kyriakopoulou, G. Étienne un A. Vitro, pēc tam S. Kyriakopoulou un A. Vitro, un pēc tam S. Kyriakopoulou un J. Bauerschmidt)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre, L. Havas un R. Tricot)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, kurā ir lūgts atcelt Padomes 2016. gada 27. maija Lēmumu KĀDP/2016/850, ar ko groza Lēmumu 2013/1255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2016, L 141, 125. lpp.) un tam sekojošos izpildes lēmumus daļā, kas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rami Makhlouf sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta T-789/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija spriedums – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/EUIPO – Meissen Keramik (“MEISSEN”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MEISSEN” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “MEISSEN”, “MEISSENER PORZELLAN”, “HAUS MEISSEN”, “Meissen” un “Meissener Porzellan” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrāku preču zīmju atšķirtspēja un reputācija — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts — Agrāku preču zīmju faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/41

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija spriedums – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/EUIPO – Meissen Keramik (“MEISSEN”)
   (Lieta T-789/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MEISSEN” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “MEISSEN”, “MEISSENER PORZELLAN”, “HAUS MEISSEN”, “Meissen” un “Meissener Porzellan” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrāku preču zīmju atšķirtspēja un reputācija - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts - Agrāku preču zīmju faktiska izmantošana - Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts)
   (2016/C 270/45)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (Meissen, Vācija) (pārstāvji – O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Fischer)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Meissen Keramik GmbH (Meissen) (pārstāvji – M. Vohwinkel un K. Gennen, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 29. septembra lēmumu apvienotajās lietās R 1182/2013–4 un R 1245/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen un Meissen Keramik

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta C-663/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 12. oktobra rīkojumu lietā T-669/15 Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH un Ecolab Deutschland GmbH/Eiropas Ķimikāliju aģentūra 2016. gada 21. decembrī iesniedza Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH un Ecolab Deutschland GmbH

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 12. oktobra rīkojumu lietā T-669/15 Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH un Ecolab Deutschland GmbH/Eiropas Ķimikāliju aģentūra 2016. gada 21. decembrī iesniedza Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH un Ecolab Deutschland GmbH

   (Lieta C-663/16 P)
   (2017/C 053/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH (pārstāvji – M. Grunchard, advokāte, K. Van Maldegem, advokāts, P. Sellar, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Ķimikāliju aģentūra

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu lietā T-669/15 un

               —

               lemt par pieņemamību, kā arī nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai lietas izskatīšanai pēc būtības;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai lēmuma pieņemšanai par apelācijas sūdzības iesniedzēju prasības atcelt apstrīdēto tiesību aktu pieņemamību un, vajadzības gadījumā, turpmākai lietas izskatīšanai pēc būtības;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus (tostarp tos, kas ir saistīti ar iebildes par nepieņemamību iesniegšanu Vispārējā tiesā).

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi tiesību normas, līdz ar to pieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā tādēļ, ka tā ir atzinusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju prasība atcelt apstrīdēto tiesību aktu ir nepieņemama.
   Konkrēti, apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa, izvērtējot un interpretējot atbilstošos tiesību aktus kā piemērojamus apelācijas sūdzības iesniedzēju situācijai, ir pieļāvusi vairākas kļūdas. Tā rezultātā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi šādas kļūdas tiesību piemērošanā:

               —

               Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Vispārējās tiesas Reglamenta 130. panta 1. punktu, jo esot skārusi lietas jautājumus pēc būtības;

               —

               Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Vispārējās tiesas Reglamenta 130. panta 7. punktu, jo neesot atlikusi lēmuma par pieņemamību pieņemšanu līdz brīdim, kad tā būtu uzklausījusi visus argumentus par lietu pēc būtības.

         Turklāt, atzīstot apelācijas sūdzību iesniedzēju prasību par nepieņemamu, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi apelācijas sūdzību iesniedzēju tiesības uz aizstāvību, viņu tiesības vērsties tiesā un savu pienākumu norādīt pamatojumu, kas esot indivīdu pamattiesības un attiecīgi atspoguļojot vispārīgos Savienības tiesību principus.
   Šo iemeslu dēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējās tiesas rīkojums lietā T-669/15 būtu jāatceļ un ka Tiesai būtu jālemj par pieņemamību un jānosūta lieta atpakaļ Vispārējai tiesai lietas izskatīšanai pēc būtības.


title: Tiesas Rīkojums (piektā palāta)  2005. gada 16. septembrī  Lietā C–342/04 P Jürgen Schmoldt u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Būvizstrādājumi — Saskaņotas normas un tehniskā reglamentācija — Siltumizolācijas standarti)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/5

      TIESAS RĪKOJUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 16. septembrī
   Lietā C–342/04 P Jürgen Schmoldt u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Apelācija - Būvizstrādājumi - Saskaņotas normas un tehniskā reglamentācija - Siltumizolācijas standarti)
   (2006/C 10/11)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C–342/04 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2004. gada 10. augustā iesniedza Jürgen Schmoldt u.c., ar dzīvesvietu Dallgow–Döberitz (Vācija), Hauptverband der Deutschen Bauindustrie eV (Berlīne, Vācija) un Kaefer Isoliertechnik GmbH & Co. KG (Brēmene, Vācija), ko pārstāv H.–P. Schneider, advokāts, otram lietas dalībniekiem esot Eiropas Kopienu Komisijai, ko pārstāv B. Schima, pārstāvis, kam palīdz A. Böhlke, advokāts, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta, tiesneši J. Makarczyk un P. Kūris, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2005. gada 16. septembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt apelācijas sūdzību;

               2)

                  J. Schmoldt, Hauptverband der Deutschen Bauindustrie eV un Kaefer Isoliertechnik GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta F-18/09: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums — Merhzaoui /Padome (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Klasificēšana pakāpē — Par ierēdņiem apstiprināti vietējie darbinieki — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 10. pants — Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības pielikuma 3. pants — 2008. gada paaugstināšana amatā — Salīdzinošs ierēdņu nopelnu izvērtējums AST karjeras grupā — Uz 2005./2006. gada novērtējuma ziņojumiem balstīta procedūra — Īstenotās atbildības līmeņa kritērijs)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/22

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums — Merhzaoui/Padome
   (Lieta F-18/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Klasificēšana pakāpē - Par ierēdņiem apstiprināti vietējie darbinieki - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 10. pants - Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības pielikuma 3. pants - 2008. gada paaugstināšana amatā - Salīdzinošs ierēdņu nopelnu izvērtējums AST karjeras grupā - Uz 2005./2006. gada novērtējuma ziņojumiem balstīta procedūra - Īstenotās atbildības līmeņa kritērijs)
   2012/C 138/41
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed Merhzaoui (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un G. Kimberley)

      Priekšmets

   Pirmkārt, lēmuma iecelt prasītāju karjeras grupā AST 1-7 atcelšana. Otrkārt, lēmuma nepaaugstināt prasītāju AST 2 pakāpē 2008. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kā arī lēmumu paaugstināt šajā pakāpē ierēdņus ar mazāk nopelniem atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Merhzaoui sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 16.05.2009, 46. lpp.


title: Lieta T-19/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — Systran un Systran Luxembourg /Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, lai īstenotu projektu, kas attiecas uz Komisijas automātiskās tulkošanas sistēmas uzturēšanu un lingvistisku uzlabošanu — Tirdzniecībā esošas datorprogrammas pirmkodi — Autortiesību pārkāpums — Neatļauta zinātības izpaušana — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Ārpuslīgumiska rakstura strīds — Pieņemamība — Reāls un droši zināms kaitējums — Cēloņsakarība — Zaudējumu apmēra novērtējums fiksētas summas veidā)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/9

         Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — Systran un Systran Luxembourg/Komisija
   (Lieta T-19/07) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, lai īstenotu projektu, kas attiecas uz Komisijas automātiskās tulkošanas sistēmas uzturēšanu un lingvistisku uzlabošanu - Tirdzniecībā esošas datorprogrammas pirmkodi - Autortiesību pārkāpums - Neatļauta zinātības izpaušana - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Ārpuslīgumiska rakstura strīds - Pieņemamība - Reāls un droši zināms kaitējums - Cēloņsakarība - Zaudējumu apmēra novērtējums fiksētas summas veidā)
   2011/C 38/12
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Systran SA (Parīze, Francija) un Systran Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — J.-P. Spitzer un E. De Boissieu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji E. Montaguti un M. F. Benyon, pēc tam E. Traversa un E. Montaguti, pārstāvji, kam palīdz A. Berenboom un M. Isgour, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājām esot nodarīti, ņemot vērā pārkāpumus, kas izdarīti pēc Komisijas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, kas attiecas uz tās automātiskās tulkošanas sistēmas uzturēšanu un lingvistisku uzlabošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Eiropas Komisijai samaksāt Systran SA atlīdzību fiksētas summas veidā EUR 12 001 000 apmērā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus

      (1)  OV C 69, 24.03.2007.


title: Lieta T-39/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. janvārī – Nanu-Nana Joachim Hoepp/ITSB – Fink (“NANA FINK”)

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/43

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. janvārī – Nanu-Nana Joachim Hoepp/ITSB – Fink (“NANA FINK”)
   (Lieta T-39/16)
   (2016/C 106/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brēmene, Vācija) (pārstāvis – T. Boddien, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Nadine Fink (Bāzele, Šveice)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “NANA FINK”, starptautiska reģistrācija – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. IR 1 111 651

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 12. novembra lēmums lietā R 679/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu saistībā ar iebildumu procesu B 2 125 543 (starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. IR 1 111 651);

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-248/13: Prasība, kas celta 2013. gada 6. maijā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 6. maijā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-248/13)
   2013/C 171/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall, J.-P. Keppenne un D. Martin)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot Komisijas priekšlikumu par Padomes regulu, ar ko kopš 2012. gada 1. jūlija pielāgo Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku darba samaksu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kuri attiecas uz šo darba samaksu un pensijām, Padome nav izpildījusi Civildienesta noteikumos paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā prasītāja apgalvo, ka Padome ir prettiesiski atturējusies pieņemt Komisijas priekšlikumu par Padomes regulu, ar ko pielāgo ierēdņu un pārējo darbinieku darba samaksu un pensijas atbilstoši Civildienesta noteikumu XI pielikuma 3. pantam, kaut gan no šī panta saistošajiem noteikumiem izriet, ka minētās darba samaksas un pensiju ikgadējās koriģēšanas metode ir automātiska procedūra, saistībā ar kuru Padomei nav rīcības brīvības. Ar iepriekš minēto pantu ir noteikts pienākums Padomei pieņemt Komisijas priekšlikumu pirms kārtējā gada 31. decembra. Komisija pārmet Padomei, ka tā esot vienīgi konstatējusi, ka Padomē nav kvalificētā vairākuma, lai pieņemtu Komisijas priekšlikumu, pirmkārt, attiecībā uz darba algu pielāgojumu un, otrkārt, attiecībā uz Civildienesta noteikumu XI pielikumā paredzētajiem korekcijas koeficientiem. Prasītāja uzskata, ka Padome patiesībā esot bez pamatojuma piemērojusi XI pielikuma 10. pantu, ignorēdama Komisijas un Parlamenta pilnvaras. Šādi rīkodamās, Padome esot pārkāpusi ne tikai iepriekš minētās tiesību normas, bet arī institucionālā līdzsvara principu, tādējādi nepareizi izmantodama pilnvaras.


title: Lieta C-299/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 15. jūnijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Vlaardingen

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 15. jūnijā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Vlaardingen

   (Lieta C-299/11)
   2011/C 269/48
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Gemeente Vlaardingen

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Sestās direktīvas (1) 5. panta 7. punkta a) apakšpunkts, skatīts kopā ar 5. panta 5. punktu un 11. panta A. daļas 1. punkta b) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts drīkst no nodokļu maksātāja iekasēt PVN par nekustamas lietas izmantošanu vajadzībām, kas atbrīvotas no nodokļa, ja

               —

               šī nekustamā lieta ir (būv-)objekts, ko uz nodokļu maksātāja zemes gabala un pēc viņa pasūtījuma par atlīdzību uzbūvējusi trešā persona, un

               —

               nodokļu maksātājs šo zemes gabalu ir iepriekš izmantojis (tām pašām) no PVN atbrīvotajām sava uzņēmuma vajadzībām un agrāk nav par to veicis priekšnodokļa atskaitījumu,

         no kā izriet, ka par nodokļu maksātāja zemes gabalu, respektīvi, par tā vērtību tiek iekasēts PVN?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-331/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 26. februāra spriedums – Sartorius Lab Instruments /ITSB (dzeltens loks ekrāna apakšējā daļā) Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes, kuru veido dzeltens loks ekrāna apakšējā daļā, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/35

         Vispārējās tiesas 2014. gada 26. februāra spriedums – Sartorius Lab Instruments/ITSB (dzeltens loks ekrāna apakšējā daļā)
   (Lieta T-331/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas preču zīmes, kuru veido dzeltens loks ekrāna apakšējā daļā, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 102/55
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sartorius Lab Instruments GmbH & Co. KG (Göttingen, Vācija), kurai atļauts aizstāt Sartorius Weighing Technology GmbH (pārstāvis – K. Welkerling, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 3. maija lēmumu lietā R 1783/2011-1 par pieteikumu reģistrēt apzīmējumu, kuru veido dzeltens loks ekrāna apakšējā daļā, kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Sartorius Lab Instruments GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta F-12/07: Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. septembra rīkojums — O'Connor /Komisija (Juridiskā palīdzība)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/69

         Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. septembra rīkojums — O'Connor/Komisija
   (Lieta F-12/07)
   (Juridiskā palīdzība)
   (2007/C 269/126)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elizabeth O'Connor, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — J.-N. Lois un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un M. Velardo)
   Priekšmets
   Pieteikums par juridisko palīdzību.
   Rezolutīvā daļa
   Noraidīt pieteikumu par juridisko palīdzību lietā F-12/07 AJ O'Connor/Komisija.


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 15. maijs ) lietā E-13/12 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (Līgumslēdzējas puses saistību neizpildīšana – Padomes 1990. gada 26. marta Direktīva 90/167/EEK, ar ko izklāsta nosacījumus, kuri Kopienā reglamentē ārstnieciskās dzīvnieku barības pagatavošanu, laišanu tirgū un lietošanu)

text:
               26.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/10

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2013. gada 15. maijs)
   lietā E-13/12
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (Līgumslēdzējas puses saistību neizpildīšana – Padomes 1990. gada 26. marta Direktīva 90/167/EEK, ar ko izklāsta nosacījumus, kuri Kopienā reglamentē ārstnieciskās dzīvnieku barības pagatavošanu, laišanu tirgū un lietošanu)
   2013/C 277/08
   Lietā E-13/12 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – PIETEIKUMS paziņojumam, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kuri ir vajadzīgi, lai savos valsts tiesību aktos ieviestu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu I pielikuma I nodaļas 7.1. daļas 10. punktā (Padomes 1990. gada 26. marta Direktīva 90/167/EEK, ar ko izklāsta nosacījumus, kuri Kopienā reglamentē ārstnieciskās dzīvnieku barības pagatavošanu, laišanu tirgū un lietošanu) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētās direktīvas 15. pantu un EEZ līguma 7. pantu – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen (tiesnesis referents) un Páll Hreinsson, 2013. gada 15. maijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               paziņo, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kuri ir vajadzīgi, lai savos valsts tiesību aktos ieviestu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu I pielikuma I nodaļas 7.1. daļas 10. punktā (t. i., Padomes 1990. gada 26. marta Direktīva 90/167/EEK, ar ko izklāsta nosacījumus, kuri Kopienā reglamentē ārstnieciskās dzīvnieku barības pagatavošanu, laišanu tirgū un lietošanu) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētās direktīvas 15. pantu un EEZ līguma 7. pantu;

               2.

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-286/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. aprīļa spriedums — CESD-Communautaire/Komisija (Publiskie iepirkumi — Paziņojums par būtisku neizpildi — Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 93. panta 1. punkta f) apakšpunkts — Prasība atcelt tiesību aktu — Kļūda tiesību piemērošanā — Pirmās instances tiesas kompetence — Interese celt prasību — Pieņemamība — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pamatojums — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/12

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. aprīļa spriedums — CESD-Communautaire/Komisija
   (lieta T-286/05) (1)

   (Publiskie iepirkumi - Paziņojums par būtisku neizpildi - Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 93. panta 1. punkta f) apakšpunkts - Prasība atcelt tiesību aktu - Kļūda tiesību piemērošanā - Pirmās instances tiesas kompetence - Interese celt prasību - Pieņemamība - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pamatojums - Tiesības uz aizstāvību)
   2009/C 129/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre européen pour la statistique et le développement ASBL (CESD-Communautaire), Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji – D. Grisay un D. Piccininno, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – F. Dintilhac un G. Wilms)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 18. maija vēstuli, ar kuru tā prasītāju informējusi, ka tā ir pieņēmusi lēmumu atzīt dažādu minēto līgumu būtisku neizpildi saskaņā ar Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.), 93. panta 1. punkta f) apakšpunktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Centre européen pour la statistique et le développement ASBL (CESD-Communautaire) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 229, 17.9.2005.


title: Lieta C-592/12: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. aprīļa rīkojums ( Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Compañía Europea de Viajeros España S.A. / Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/22

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. aprīļa rīkojums (Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Compañía Europea de Viajeros España S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)

   (Lieta C-592/12) (1)

   2014/C 253/30
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta T-522/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. novembrī — Hell Energy /ITSB — Hansa Mineralbrunnen ( HELL )

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/33

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. novembrī — Hell Energy/ITSB — Hansa Mineralbrunnen (“HELL”)
   (Lieta T-522/10)
   ()
   2011/C 13/63
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hell Energy Magyarország kft (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis — M. Treis, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Hansa Mineralbrunnen GmbH (Rellingen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 5. augusta lēmumu lietā R 1517/2009-1;

               —

               atļaut reģistrēt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5937107; un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus, kas radušies prasītājai Apelāciju padomē un Iebildumu nodaļā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “HELL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5937107

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “Hella” reģistrācijas pieteikums Nr. 5135331 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome un Iebildumu nodaļa ir pieļāvušas kļūdas savos lēmumos, konstatējot sajaukšanas iespēju.


title: Lieta T-167/08: Prasība, kas celta 2008. gada 9. maijā — Microsoft /Komisija

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/41

         Prasība, kas celta 2008. gada 9. maijā — Microsoft/Komisija
   (Lieta T-167/08)
   (2008/C 171/80)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Microsoft Corp. (pārstāvji — J.-F. Bellis, advokāts I. Forrester, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2008. gada 27. februāra Lēmumu C(2008)764 galīgajā redakcijā, ar kuru tika noteikta kavējuma nauda par dienu, kura Microsoft Corporation tika uzlikta ar Komisijas Lēmumu C(2005)4420 gala redakcijā;

               —

               pakārtoti, atcelt vai samazināt noteikto kavējuma naudas apmēru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2005. gada 10. novembra lēmumu, kurš tika pieņemts saskaņā ar Regulas (EK) 1/2003 (1) 24. panta 1. punktu, Komisija noteica prasītājam kavējuma naudu, jo tas nebija ievērojis pienākumu padarīt pieejamu tehnisko dokumentāciju, kura ietver sadarbspējas informāciju, ieinteresētajiem uzņēmumiem, paredzot pamatotus un nediskriminējošus nosacījumus saskaņā ar Komisijas 2004. gada 24. marta Lēmuma 2007/53/EK (2) 5. panta a) punktu. Ar apstrīdēto lēmumu tika noteikta galīgais kavējuma naudas apmērs laikposmam no 2006. gada 21. jūnija līdz 2007. gada 21. oktobrim, ieskaitot, 899 miljonu euro apmērā. Prasītājs uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

               1.

               Komisija ir pieļāvusi kļūdu, liekot Microsoft maksāt kavējuma naudu, lai piespiestu to piemērot “pamatotus” samaksas nosacījumus, vispirms nenosakot, kādus samaksas nosacījumus Komisija uzskatītu par “pamatotiem”, lai Microsoft zinātu, kas tam ir jādara, lai izvairītos no šādas kavējuma naudas noteikšanas.

               2.

               Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi EKL 253. pantu, secinot, ka Microsoft pieņemtie un publicētie tarifi nav pamatoti un ir pretrunā 2004. gada lēmumam, neņemot vērā to, ka i) šo publicēto tarifu mērķis tieši bija atvieglot sarunas starp Microsoft un iespējamiem licences ieguvējiem un ka ii) Microsoft, konsultējoties ar Komisiju, bija radījis mehānismu, lai pilnvarotā persona varētu pārskatīt Microsoft piedāvātos tarifus, ja kāds no iespējamiem licences ieguvējiem nevarētu panākt vienošanos, un šis mehānisms faktiski bija identisks tam, kuru bija izveidojusi pati Komisija NDC Health/IMS Health: pagaidu pasākumi (“IMS Health”) (3). Komisija pieļāva arī acīmredzamu kļūdu vērtējumā, i) pienācīgi nenovērtējot to, ka Microsoft šos publicētos tarifus noteica tādā apmērā, kurs bija zemāks par to, kādu trešās personas eksperts noteica par pamatotu, ii) pienācīgi nenovērtējot to, ka visi iespējamie licences ieguvēji panāca vienošanos ar Microsoft, un iii) nenovērtējot to, ka arī licences “bez patenta” ieguvējiem ir tiesības izmantot Microsoft patentus.

               3.

               Komisija pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pieprasot Microsoft pierādīt, ka tā komercnoslēpumiem ir jauninājuma raksturs atbilstoši paaugstinātam patentējamības testam, lai pamatotu atlīdzības noteikšanu licencei par šādiem komercnoslēpumiem. Komisija ir arī pārkāpusi EKL 253. pantu, neņemot vērā vairākus argumentus, kurus Microsoft izvirzīja, pamatojoties uz patentu ekspertu izstrādātiem ziņojumiem, kuros tika kritizēta Komisijas pieeja.

               4.

               Nepieņemot vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu spriedumu lietā T-201/04 (4), Komisija ir pārkāpusi EKL 233. pantu tiktāl, ciktāl Komisijas novērtējuma ziņojumi, kurus sastādīja pilnvarotā persona, tika pamatoti ar dokumentiem, kuri tika iegūti, izmantojot izmeklēšanas pilnvaras, kuras Pirmās instances tiesa atzina par prettiesiskām.

               5.

               Nenodrošinot Microsoft iespēju darīt zināmu tā viedokli pēc tam, kad bija beidzies laikposms, par kuru Microsoft tika noteikta kavējuma nauda, Komisija liedza Microsoft tiesības tikt uzklausītam, līdz ar to liedzot iespēju Microsoft komentēt visus lietas būtiskos aspektus.

               6.

               Kavējuma naudas apmērs ir pārmērīgs un nesamērīgs. Papildus citiem iemesliem Komisija nav pienācīgi ņēmusi vērā to, ka ar apstrīdēto lēmumu vienīgi tiek noteikts, ka atlīdzība, kuru Microsoft, iespējams, noteica par vienu atsevišķu licenci (licence “bez patenta”), nav pamatota, un līdz ar to netiek apstrīdēta i) atlīdzība, kuru Microsoft, iespējams, ir noteicis visām tā intelektuālā īpašuma tiesībām, kuras ietilpst visā sadarbspējas informācijā, kura Microsoft ir jāatklāj atbilstoši 2004. gada lēmuma 5. pantam, vai ii) sadarbspējas informācijas pilnīgumu un pareizību.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (dokuments attiecas uz EEZ), OV 2003 L 1, 1. lpp.

      (2)  Komisijas 2004. gada 24. maija Lēmums par procesu saskaņā ar EK Līguma 82. pantu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 54. pantu pret Microsoft Corporation (Lieta Nr. COMP/C-3/37.792 — Microsoft) (izziņots ar dokumenta numuru K(2004)900). OV 2007 L 32, 23. lpp.

      (3)  Komisijas 2001. gada 3. jūlija Lēmums 2002/165/EK par procedūru atbilstoši EK Līguma 82. pantam (Lieta Nr. COMP D3/38.044 — NDC Health/IMS Health: pagaidu pasākumi) (izziņots ar dokumenta numuru C(2001) 1695), OV 2002 L 59, 18. lpp.

      (4)  Lieta T-201/04 Microsoft/Komisija, Krājumā vēl nav publicēta.


title: Lieta C-417/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-417/07)
   (2007/C 247/27)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — R. Vidal Puig)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot vai jebkurā gadījumā nedarot Komisijai zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/36/EK par Kopienas lidostas izmantojošo trešo valstu gaisa kuģu drošību (1) prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/36/EK transponēšanai izbeidzās 2006. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 143, 76. lpp.


title: Lieta T-726/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. februāra spriedums – Novar/EUIPO Ārpuslīgumiskā atbildība — Pierādījumi par agrākas preču zīmes pastāvēšanu, spēkā esamību un aizsardzības apjomu — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Lēmums, ar ko noraida iebildumu, jo nav pierādījumu par agrākām tiesībām — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkts — Lēmuma pārskatīšana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 62. panta 2. punkts — Zaudējumi, ko veido izmaksas par advokāta pakalpojumiem — Cēloņsakarība

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/42

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. februāra spriedums – Novar/EUIPO

   (Lieta T-726/14) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Pierādījumi par agrākas preču zīmes pastāvēšanu, spēkā esamību un aizsardzības apjomu - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Lēmums, ar ko noraida iebildumu, jo nav pierādījumu par agrākām tiesībām - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkts - Lēmuma pārskatīšana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 62. panta 2. punkts - Zaudējumi, ko veido izmaksas par advokāta pakalpojumiem - Cēloņsakarība)
   (2017/C 104/59)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novar GmbH (Albstadt, Vācija) (pārstāvis – R. Weede, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Hanne)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta saskaņā ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt materiālos zaudējumus, kurus prasītāja esot cietusi sakarā izmaksām par advokāta pakalpojumiem, kuri tai radās, pārsūdzot Iebildumu nodaļas lēmumu, kas esot pieņemts, pārkāpjot Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulu (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, un vispārējos tiesību principus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Novar GmbH un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: Lieta T-211/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. augustā — Euro-Information pret ITSB (vārdiska preču zīme CYBERCREDIT )

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/11

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. augustā — Euro-Information pret ITSB (vārdiska preču zīme “CYBERCREDIT”)
   (Lieta T-211/06)
   (2006/C 249/29)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Européenne de traitement de l'information SAS (Euro — Information) Strasbūra (Francija) (pārstāvji — A. Jacquet, J. Schouman un P. Greffe, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnā apmērā atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 12. jūnija lēmumu lietā R 66/2006-1, ar kuru noraidīts prasītājas Kopienas preču zīmes “CYBERCREDIT” reģistrācijas pieteikums Nr. 4 114 336 attiecībā uz visām 9., 36. un 38. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem;

               —

               reģistrēt Kopienas preču zīmes “CYBERCREDIT” reģistrācijas pieteikumu Nr. 4 114 336 attiecībā uz visām minētajām precēm un pakalpojumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CYBERCREDIT” attiecībā uz 9., 36. un 38. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 114 336)

      Iebildumu nodaļas lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja norāda, ka pretēji tam, ko apstrīdētajā lēmumā konstatēja ITSB Apelāciju padome, tās preču zīme esot patstāvīga un tai ir pietiekama Padomes Regulā Nr. 40/94 prasītā atķirtspēja attiecībā uz minētajām precēm un pakalpojumiem.


title: Lieta T-387/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 11. novembra rīkojums – salesforce.com/ITSB (“MARKETINGCLOUD”)

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/75

         Vispārējās tiesas 2015. gada 11. novembra rīkojums – salesforce.com/ITSB (“MARKETINGCLOUD”)
   (Lieta T-387/14) (1)

   (2016/C 027/95)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 261, 11.8.2014.


title: Lieta T-212/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 29. jūnija rīkojums – PSL/ITSB – Consortium Menager Parisien (Rokaspulksteņa atveidojums)

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/61

         Vispārējās tiesas 2015. gada 29. jūnija rīkojums – PSL/ITSB – Consortium Menager Parisien (Rokaspulksteņa atveidojums)
   (Lieta T-212/14) (1)

   (2015/C 311/68)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta T-527/11: Prasība, kas celta 2011. gada 7. oktobrī — Luxembourg Patent Co. /ITSB — DETEC ( “FIREDETEC” )

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 7. oktobrī — Luxembourg Patent Co./ITSB — DETEC (“FIREDETEC”)
   (Lieta T-527/11)
   2011/C 370/43
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Luxembourg Patent Co. SA (Lintgen, Luksemburga) (pārstāvis — K. Manhaeve, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sistemas de Seguridad, Detección y Extinción de Incendios, SL (DETEC) (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 26. jūlija lēmumu lietā R 736/2010-4, ciktāl ar to apmierināti iebildumu iesniedzēja iebildumi pret prasītājas reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz precēm “ugunsdzēsības ierīces; ugunsdzēsības ierīces automātiskai un neatkarīgai ugunsgrēka atklāšanai un nodzēšanai”, kas ietilpst 9. klasē, un [pakalpojumiem] “ugunsdzēsības aparātu un ierīču attīstīšana”, kas ietilpst 42. klasē; un

               —

               piespriest atbildētājam un, attiecīgā gadījumā, otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei solidāri un atsevišķi atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FIREDETEC” attiecībā uz precēm [un pakalpojumiem], kas ietilpst 1., 9., 17. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4904389

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 1759982 grafiskai preču zīmei “DETEC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 1759983 grafiskai preču zīmei “DETEC” attiecība uz pakalpojumiem, kas ietilpst 37. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3813219 grafiskai preču zīmei “DETEC Sistemas de Seguridad, Detección y Extinción de Incendios, SL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 37. un 45. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot nepareizi novērtējusi reģistrācijai pieteiktās preču zīmes un pretnostatītās preču zīmes sajaukšanas iespēju


title: Lieta T-215/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste iesniedza 2004. gada 9. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/29

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste iesniedza 2004. gada 9. jūnijā
   (Lieta T-215/04)
   (2004/C 217/51)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, kuru pārstāv M. Bethell, pārstāvis, kam palīdz D. Anderson QC un H. Davies, Barrister, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu pilnībā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt prasītāja izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu par atbalsta projektu, ko Apvienotā Karaliste paredz ieviest attiecībā uz Gibraltāra valdības Korporatīvo nodokļu reformu (1). Savā lēmumā Komisija konstatē, ka ierosinātā nodokļu reforma satur valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu.
   Prasītājs pamato savu prasību vispirms ar to, ka Komisijas secinājumi par reģionālo selektivitāti satur kļūdainas ziņas par faktiem un neatbilst likumam.
   Prasītājs norāda, ka Gibraltārs, kas ir kolonija, kuras valdību Apvienotai Karalistei ir pienākums veidot, ievērojot ANO statūtus, saskaņā ar valsts iekšējām, starptautiskajām un Kopienu tiesībām neveido Apvienotās Karalistes daļu. Turklāt prasītājs norāda, ka Gibraltārs atšķiras no Apvienotās Karalistes ar to, ka nesaņem no pēdējās ne subsīdijas, ne finansējumu. Prasītājs tāpat atzīst, ka Apvienotās Karalistes un Gibraltāra nodokļu sistēmas ir pilnībā nodalītas un nesaistītas, un reformas ierosinājumi nesatur Apvienotajā Karalistē piemērojamās nodokļu sistēmas nodokļu samazināšanu. Komisijas pieeja, kā norāda prasītājs, tāpat pārkāpj vienlīdzīgas attieksmes principu, jo par valsts atbalstu nevar uzskatīt tādus pasākumus, ko piemēro vienlīdzīgi attīstītiem reģioniem, bet gan tādus pasākumus, ko piemēro atbalstāmam reģionam.
   Prasītājs iebilst, ka Komisijas secinājumi par materiālo selektivitāti ir juridiski kļūdaini un nepietiekami motivēti.
   Nobeigumā prasītājs dara zināmu, ka Komisija ir pārkāpusi prasītāja tiesības tikt uzklausītam, jo pamatojot savu lēmumu ar EKL 88. panta 2. punktā minēto procedūru, tā nav ņēmusi vērā atsevišķus jautājumus.

      (1)  Valsts atbalsts C 66/2002 – Gibraltāra valdības korporatīvo nodokļu reforma


title: Lieta T-276/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums — El Coto De Rioja /ITSB — Álvarez Serrano ( “COTO DE GOMARIZ” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “COTO DE GOMARIZ” — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “COTO DE IMAZ” un “EL COTO” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/13

         Vispārējās tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums — El Coto De Rioja/ITSB — Álvarez Serrano (“COTO DE GOMARIZ”)
   (Lieta T-276/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “COTO DE GOMARIZ” - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “COTO DE IMAZ” un “EL COTO” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 6/22
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Coto De Rioja, SA (Oyón, Spānija) (pārstāvji — J. Grimau Muñoz un J. Villamor Muguerza, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: María Álvarez Serrano (Gomariz Leiro, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 28. aprīļa lēmumu lietā R 1020/2008-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp El Coto de Rioja, SA un María Álvarez Serrano k-dzi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 28. aprīļa lēmumu lietā R 1020/2008-4 daļā, kurā Apelāciju padomes vērtējums attiecībā uz konkrēto apzīmējumu līdzību ir kļūdains;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 234, 28.08.2010.


title: Lieta C-135/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 6. martā ierosinājusi Bank Austria Creditanstalt AG par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 14. decembra spriedumu apvienotajās lietās no T-259/02 līdz T-264/02 un T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG u.c./Eiropas Kopienu Komisiju, kas attiecas uz lietu T-260/02

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/12

         Apelācija, ko 2007. gada 6. martā ierosinājusi Bank Austria Creditanstalt AG par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 14. decembra spriedumu apvienotajās lietās no T-259/02 līdz T-264/02 un T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG u.c./Eiropas Kopienu Komisiju, kas attiecas uz lietu T-260/02
   (Lieta C-135/07 P)
   (2007/C 117/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bank Austria Creditanstalt AG (pārstāvji — C. Zschocke un J. Beninca, advokāti)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā vai daļēji Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. decembra spriedumu saistītajās lietās T-259/02 — T-264/02 un T-271/02 (1), šajā gadījumā lietā T-260/02;

               —

               atcelt Komisijas 2002. gada 11. jūnija Lēmumu lietā COMP/36.351 daļā, kas attiecas uz BA-CA;

               —

               pakārtoti — atbilstoši samazināt naudas sodu, ko Komisija apstrīdētajā lēmumā ir uzlikusi BA-CA;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar savu apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēja vēlas panākt Tiesas 2006. gada 14. decembra sprieduma atcelšanu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz vairākiem trūkumiem pamatojumā, tiesību un procesuālajām kļūdām.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka apstrīdētais spriedums neizprotamā veidā apstiprina Komisijas uzskatu, ka banku apspriedēm ir bijušas negatīvas ekonomiskas sekas. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, apstrīdētais spriedums pārkāpj pierādīšanas procedūras principus, nepareizi saprotot prasības pēc ekonomikas zinātņu atzinuma, lai pierādītu trūkstošās ekonomiskās sekas. Pamatojoties uz iesniegto atzinumu, nosakot naudas sodu nedrīkstēja ņemt vērā ekonomiskās sekas.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet, ka apstrīdētajā spriedumā nav ņemtas vērā Kopienu tiesām izvirzītās prasības obligāti samazināt naudas sodu, pamatojoties uz naudas sodu samazinošiem apstākļiem. Pamatojoties uz šo tiesību kļūdu, apstrīdētajā spriedumā nav izlabota Komisijas kļūda vērtējumā, kurā nav ņemts vērā kā naudas sodu samazinošs apstāklis tas, ka banku apspriedēs piedalījās publiskas iestādes un par tām bija plaši un aptveroši zināms atklātībā.
   Ar trešo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst pret pamatojuma trūkumu, vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumiem, kā arī citām apstrīdētā sprieduma tiesību un procedūras kļūdām saistībā ar tās devuma sadarbībai ar Komisiju novērtēšanu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja strādāja kopā ar Komisiju pie faktisko apstākļu pārbaudes jau kopš sākuma. Tā iesniedza aptverošu banku apspriežu apskatu agrā procedūras stadijā, kā arī aptverošus dokumentus, kurus iesniegt nebija tās pienākums un ko Komisija — atbilstoši Pirmās instances tiesas konstatējumiem par faktiem — izmantoja, pieņemot apstrīdēto lēmumu. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja savā atbildē uz paziņojumu par apsūdzības punktiem iesniedza faktu aprakstu, kuru tāpat — saskaņā ar konstatējumiem apstrīdētajā spriedumā — Komisija varēja izmantot apstrīdētajā lēmumā.
   Apstrīdētajā spriedumā — tāpat kā apstrīdētajā lēmumā — par šo apelācijas sūdzības iesniedzējas aptverošo, lietderīgo un pierādīto sadarbību netika samazināts naudas sods. Tas ir kļūdains paziņojuma par sadarbību piemērošanas gadījums, kas pārkāpj vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus. Turklāt apstrīdētajā spriedumā, izdarot apsvērumus par apelācijas sūdzības iesniedzējai piemēroto naudas sodu, par ko apelācijas sūdzības iesniedzējai iepriekš nebija iespējams paust savu nostāju, ir pārkāptas tās tiesības tikt uzklausītai.

      (1)  OV C 331, 29. lpp.


title: Lieta T-582/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. novembrī — Solar-Fabrik /ITSB ( “Premium XL” )

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/59

      Prasība, kas celta 2011. gada 14. novembrī — Solar-Fabrik/ITSB (“Premium XL”)
      (Lieta T-582/11)
      (2012/C 25/113)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Solar-Fabrik AG für Produktion und Vertrieb von solartechnischen Produkten (Freiburg im Breisgau, Vācija) (pārstāvis — M. Douglas, Rechtsanwalt)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 1. septembra lēmumu lietā R 245/2011-1;

                  —

                  piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Premium XL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 11. klasē

         Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja


title: Lieta C-434/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. septembrī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Raffaele Mignone

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. septembrī iesniedza Tribunale di Bari (Itālija) – kriminālprocess pret Raffaele Mignone

   (Lieta C-434/14)
   (2014/C 448/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bari

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Raffaele Mignone

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumu [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj publicēt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par koncesijām uz īsāku termiņu nekā iepriekš, ja minētais uzaicinājums ir ticis izsludināts, lai labotu sekas, kas radās, nelikumīgi izslēdzot konkrētu skaitu uzņēmēju no iepriekšējiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā?

               2)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka prasība pagaidu kārtā novienādot koncesiju derīguma termiņu, ir atbilstošs attaisnojums saīsinātam uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā paredzēto koncesiju derīguma termiņam salīdzinājumā ar to koncesiju termiņu, kas tika piešķirtas iepriekš?

               3)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj noteikt pienākumu bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumu, kas veido spēļu pārvaldes un iekasēšanas tīklu, ja darbība tiek izbeigta koncesijas galīgā termiņa beigu dēļ vai tiesību izbeigšanās vai atsaukšanas dēļ?


title: Lieta T-16/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 4. novembra rīkojumu lietā F-87/07 Marcuccio /Komisija 2009. gada 19. janvārī iesniedzis Luigi Marcuccio

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/48

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 4. novembra rīkojumu lietā F-87/07 Marcuccio/Komisija 2009. gada 19. janvārī iesniedzis Luigi Marcuccio

   (Lieta T-16/09 P)
   (2009/C 55/86)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               Katrā ziņā:

                           (A.1)

                           pilnībā un bez izņēmumiem atcelt rīkojumu, par kuru ir iesniegta apelācijas sūdzība;

                           (A.2)

                           atzīt, ka prasība pirmās instances tiesā ir pilnībā pieņemama.

               —

               Galvenokārt:

                           (B.1)

                           pilnībā un bez izņēmumiem atzīt apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumus, kas ir norādīti prasības pieteikumā pirmās instances tiesā;

                           (B.2)

                           piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus un izdevumus par advokātu pakalpojumiem pirmajā instancē un apelācijas instancē;

               —

               vai, pakārtoti:

                           (B.3)

                           nodot šo lietu atpakaļ Civildienesta tiesai, lai tā to izskatītu citā sastāvā un taisītu jaunu spriedumu šajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā tiek apstrīdēts Civildienesta tiesas 2008. gada 4. novembra rīkojums lietā T-87/07 L. Marcuccio/Komisija.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-9/09 L. Marcuccio/Komisija.
   It īpaši apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka Civildienesta tiesa nav lēmusi par būtisku strīda aspektu, proti, par atļauju iesniegt ārsta parakstītu izziņu. Tāpat tiek apgalvots, ka pilnībā nav norādīts pamatojums un ka neloģiski ir apgalvojumi par to, ka prasība atlīdzināt zaudējumus, prasība, ar kuru Civildienesta tiesa ir lūgta atzīt, ka “pastāv attiecīgi akti, fakti un darbības, kā arī, pakārtoti, ka tie ir prettiesiski”, un kopumā prasība pirmās instances tiesā ir nepieņemama.


title: Lieta T-452/15: Prasība, kas celta 2015. gada 10. augustā – Petrov u.c./Eiropas Parlaments

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/39

         Prasība, kas celta 2015. gada 10. augustā – Petrov u.c./Eiropas Parlaments
   (Lieta T-452/15)
   (2015/C 363/48)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Andrei Petrov (Sanktpēterburga, Krievija), Fedor Biryukov (Maskava, Krievija), Alexander Sotnichenko (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvis –P. Richter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja attiecībā uz prasītājiem 2015. gada 16. jūnijā pieņemto rīkojumu par aizliegumu iekļūt Eiropas Parlamenta ēkās;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības atbalstam prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta pārkāpums
               Prasītāji norāda, ka atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pantam ir tikuši diskriminēti savas pilsonības dēļ, jo nav faktisku pamatu izdotajam rīkojumam par aizliegumu iekļūt minētajās ēkās. Turklāt prasītāji uzskata, ka viņu klātbūtne Parlamenta ēkās neradīja nedz draudus Parlamenta drošībai, nedz tā darbībai.

               2.

               Otrais pamats: Pilnvaru nepareiza izmantošana
               Prasītāji uzskata, ka Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja rīcības pamatā ir acīmredzama patvaļa un ka tā ir absolūtā pretrunā primārajās tiesībās paredzētajam diskriminācijas aizliegumam.


title: Lieta T-16/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. janvārī — Stichting Het Groninger Landschap u.c./Komisija

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/15

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. janvārī — Stichting Het Groninger Landschap u.c./Komisija
   (Lieta T-16/12)
   2012/C 109/35
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Stichting Het Groninger Landschap (Haren, Nīderlande), Vereniging It Fryske Gea (Olterterp, Nīderlande), Stichting Het Drentse Landschap (Assen, Nīderlande), Stichting Landschap Overijssel (Dalfsen, Nīderlande); Stichting Het Geldersch Landschap (Arnhem, Nīderlande), Stichting Flevo-Landschap (Lelystad, Nīderlande), Stichting Het Utrechts Landschap (De Bilt, Nīderlande), Stichting Landschap Noord Holland (Heiloo, Nīderlande), Stichting Het Zuid Hollands Landschap (Roterdama, Nīderlande), Stichting Het Zeeuwse Landschap (Wilhelminadorp, Nīderlande), Stichting Het Noordbrabants Landschap (Haaren, Nīderlande), Stichting Het Limburgs Landschap (Lomm, Nīderlande) un Vereniging tot behoud van Natuurmonumenten in Nederland (Gravelande, Nīderlande) (pārstāvji – P. Kuypers un N. van Nuland, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 13. jūlija lēmumu lietā N 308/2010 vai, pakārtoti, to atcelt, ciktāl valsts atbalsta tiesiskais regulējums nāk par labu prasītājām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus. Pamati ir tādi paši kā tie, kas izvirzīti lietā T-15/12 Provincie Groningen u.c./Komisija.


title: Lieta C-398/06: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 10. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Ekonomiski neaktīvo un pensionēto Eiropas Savienības un Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstu pilsoņu dzīvesvietas tiesības — Valsts tiesību akti un administratīvā prakse, saskaņā ar kuriem tiek prasīti pietiekami personīgie līdzekļi, ja uzturēšanās laiks uzņemošajā dalībvalstī ir vismaz viens gads)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/10

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 10. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-398/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Ekonomiski neaktīvo un pensionēto Eiropas Savienības un Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstu pilsoņu dzīvesvietas tiesības - Valsts tiesību akti un administratīvā prakse, saskaņā ar kuriem tiek prasīti pietiekami personīgie līdzekļi, ja uzturēšanās laiks uzņemošajā dalībvalstī ir vismaz viens gads)
   (2008/C 128/15)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un R. Troosters)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — H. G. Sevenster un D. J. M. de Grave)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — E. O'Neill, pārstāvis un J. Stratford, barrister)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Kopienu tiesiskā regulējuma attiecībā uz Eiropas Savienības pilsoņu dzīvesvietas tiesībām pārkāpums — Valsts tiesību akti un administratīvā prakse, saskaņā ar kuriem tiek prasīti pietiekami personīgie līdzekļi, lai ekonomiski neaktīvās un pensionētas personas varētu saņemt uzturēšanās atļauju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               paturot spēkā valsts noteikumus, saskaņā ar kuriem neaktīvajiem un pensionētajiem Eiropas Savienības un Eiropas Ekonomikas zonas pilsoņiem uzturēšanās atļaujas saņemšanai ir jāpierāda, ka viņiem ir pietiekami līdzekļi, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar Padomes 1968. gada 15. oktobra Direktīvu 68/360/EEK par ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz dalībvalstu darba ņēmēju un viņu ģimeņu pārvietošanos un dzīvesvietu Kopienā, Padomes 1990. gada 28. jūnija Direktīvu 90/364/EEK par tiesībām uz dzīvesvietu un Padomes 1990. gada 28. jūnija Direktīvu 90/365/EEK par tādu darbinieku un pašnodarbinātu personu tiesībām uz dzīvesvietu, kas pārtraukušas profesionālo darbību;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta T-154/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. martā — Zenato Azienda Vitivinicola /ITSB — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona ( “Ripassa Zenato” )

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. martā — Zenato Azienda Vitivinicola/ITSB — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (“Ripassa Zenato”)
   (Lieta T-154/11)
   2011/C 139/47
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zenato Azienda Vitivinicola Srl (Peschiera del Garda, Itālija) (pārstāvis — A. Rizzoli, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Itālija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu kopā ar attiecīgajiem pielikumiem;

               —

               atcelt Apelāciju padomes lēmumu (rezolutīvās daļas 1., 2. un 3. punktu) daļā, kurā ir apmierināta prasība, apmierināti iebildumi un pilnībā noraidīts reģistrācijas pieteikums, piespriests prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas iebildumu iesniedzējai radušies iebildumu un apelācijas procesos;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiskā preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “RIPASSA ZENATO” (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 877 865), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Itālijas vārdiskā preču zīme “RIPASSO” (Nr. 682 213), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt iebildumus un pilnībā noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/09 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-254/06: Prasība, kas celta 2006. gada 15. septmebrī — Radio Regenbogen Hörfunk in Baden pret ITSB ( RadioCom )

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 15. septmebrī — Radio Regenbogen Hörfunk in Baden pret ITSB (“RadioCom”)
   (Lieta T-254/06)
   (2006/C 261/54)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Radio Regenbogen Hörfunk in Baden GmbH & Co. KG, Manheima (Vācija) (pārstāvis –W. W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 7. jūlija lēmumu, kas prasītajai paziņots 2006. gada 17. jūlijā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “RadioCom” attiecībā uz 35., 38. un 41. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem (reģistrācijas pieteikums Nr. 3986023).

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt.

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt.

      Izvirzītie pamati: reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir reģistrējama, pret ko neiestājas atbildētāja norādītie Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā un 7. panta 2. punktā minētie reģistrācijas atteikuma pamatojumi.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-477/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. augustā – European Dynamics Luxembourg u.c./ECHA

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/40

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. augustā – European Dynamics Luxembourg u.c./ECHA

   (Lieta T-477/15)
   (2015/C 363/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga), European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – M. Sfyri, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu saskaņā ar slēgtās iepirkumu procedūras ECHA/2014/86 2. posmu, par kuru prasītājām tika paziņots 2014. gada 25. jūnija vēstulē, ar kuru tās tika informētas par to, ka to piedāvājums nav ticis izraudzīts un ka līguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas citam konsorcijam;

               —

               piespriest atbildētājai paredzēts prasītājām zaudējumu atlīdzību par to, ka ir zaudēta iespēja iegūt līguma slēgšanas tiesības, EUR 5 20  000 apmērā, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju maksu par juridiskajiem pakalpojumiem un citām ar šo prasības pieteikumu saistītajām izmaksām, pat, ja šī prasība tiek noraidīta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ECHA nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu, veicot viņu piedāvājuma izvērtējumu, nenorādot uzvarējušā piedāvājuma salīdzinošās priekšrocības.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ECHA ir pieļāvusi vairākas kļūdas vērtējumā, izvērtējot to piedāvājumu, un, pakārtoti, ka tā piedāvājumu izvērtēšanas posmā esot noteikusi jaunu un nezināmu kritēriju.


title: Lieta F-107/07: Prasība, kas celta 2007. gada 8. oktobrī — Daskalakis /Komisija

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/46

         Prasība, kas celta 2007. gada 8. oktobrī — Daskalakis/Komisija
   (Lieta F-107/07)
   (2007/C 315/89)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Constantin Daskalakis, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — S. A. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2007. gada 28. jūnija lēmumu tiktāl, ciktāl tas paredz, ka Civildienesta noteikumu 7. panta 2. punktā noteiktā vadības piemaksa tiek maksāta laika posmā līdz vienam gadam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs — ierēdnis, kurš tika uzaicināts īslaicīgi ieņemt nodaļas vadītāja amatu, apstrīd lēmumu, ar kuru Komisija, aprēķinot šī ierēdņa algu, atteicās ņemt vērā piemaksu, kas viņam tika maksāta kā nodaļas vadītāja pienākumu izpildītājam, pamatojoties uz to, ka saskaņā ar Civildienesta noteikumu 7. panta 2. punktu šo piemaksu var noteikt tikai laika posmā līdz vienam gadam, neskatoties uz to, ka pēc šī laika posma beigām prasītājs joprojām pildīja nodaļas vadītāja pienākumus.
   Prasītājs apgalvo, ka iepriekš minētajā tiesību normā paredzētais laika posms attiecas tikai uz pagaidu ieņemamā amata ilgumu un neietekmē atbilstošo atalgojumu, ja pagaidu norīkošana amatā tiek pagarināta uz laika posmu ilgāku par vienu gadu. Saskaņā ar prasītāja teikto gadījumā, ja administrācija nespēj gada laikā aizpildīt vakanto amata vietu, tā nevar atsaukties uz savu neizdarību, izmantojot to pret ierēdni, kurš kā pienākumu izpildītājs ieņem amatu uz ilgāku laiku.
   Turklāt prasītājs apgalvo, ka nav izpildīts pienākums ievērot ierēdņu labklājību un ir pārkāpts labas pārvaldības princips. Komisijai bija jāņem vērā ne tikai dienesta intereses, bet arī attiecīgā ierēdņa intereses.
   Pakārtoti, prasītājs uzsver, ka viņš tika iecelts amatā kā nodaļas vadītāja pienākumu izpildītājs, jo saskaņā ar obligāto mobilitātes plānu attiecīgā amata izpildītājam bija jāpāriet citā amata. Tādēļ prasītājs apgalvo, ka šajā lietā jāpiemēro Civildienesta noteikumu 7. panta 2. punkta pēdējā daļa, saskaņā ar kuru pagaidu amata termiņš var pārsniegt vienu gadu, ja norīkojums tieši vai netieši tiek veikts, lai aizstātu tādu ierēdni, kas dienesta interesēs iecelts citā amatā.


title: Lieta T-390/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā F-97/08 Füller-Tomlinson /Parlaments 2010. gada 10. septembrī iesniedza Paulette Füller-Tomlinson

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/47

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā F-97/08 Füller-Tomlinson/Parlaments 2010. gada 10. septembrī iesniedza Paulette Füller-Tomlinson

   (Lieta T-390/10 P)
   ()
   2010/C 301/75
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Paulette Füller-Tomlinson (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Levi, advokāte)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā F-97/08;

               —

               tā rezultātā apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē izklāstītos prasījumus un tādējādi

                           —

                           atcelt Pensiju un sociālās apdrošināšanas nodaļas vadītāja 2008. gada 9. aprīļa lēmumu, kura 3. pantā paliekošas daļējas invaliditātes uz arodslimību attiecināmā daļa noteikta 20 % apmērā;

                           —

                           tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt lēmumu par sūdzības noraidīšanu, kurš ir pieņemts 2008. gada 26. augustā un paziņots 2008. gada 28. augustā;

                           —

                           pakārtoti, piespriest atbildētājam samaksāt summu EUR 12 000 apmērā morālā kaitējuma atlīdzībai;

                           —

                           piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz atcelt Civildienesta tiesas (CDT) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā F-97/08 Füller-Tomlinson/Parlaments, kurā noraidīta prasība, ar kuru prasītāja tostarp bija lūgusi atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu, kurā viņas paliekošas daļējas invaliditātes uz arodslimību attiecināmā pakāpe, piemērojot Eiropas Skalu fiziskās un garīgās integritātes aizskārumu noteikšanai ārstniecības mērķiem, noteikta 20 % apmērā.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza vairākus pamatus, kas balstīti uz to, ka:

               —

               neesot ievērots apjoms, kādā tiesai jāpārbauda, izpildot Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 73. pantu, pieņemtā nodrošinājuma regulējuma noteikumu likumība, jo CDT pārbaudīja tikai acīmredzamas kļūdas vērtējumā un iestāžu rīcības brīvības robežu pārkāpšanu, lai gan pārbaudē būtu visaptveroši jāpārbauda akta likumīgums pēc būtības;

               —

               neesot izpildīts pienākums pārbaudīt acīmredzamu kļūdu vērtējumā, esot sagrozīti lietas materiāli, neesot izpildīts pirmajā instancē lietu izskatošās tiesas pienākums norādīt pamatojumu un esot pārkāpti Civildienesta noteikumu 73. pants un nodrošinājuma regulējums, jo:

                           —

                           CDT nav ņēmusi vērā to, kas tiesas sēdē tika teikts, lai plašāk izklāstītu prasības pieteikumā ietvertos iebildumus;

                           —

                           CDT ir tostarp uzskatījusi, ka ārstu ziņā ir brīvi lemt tikai par patoloģijas konstatēšanu, nevis invaliditātes pakāpes noteikšanu, tādējādi par saistošu atzīdama Eiropas Skalu fiziskās un garīgās integritātes aizskārumu noteikšanai, atbilstoši kurai šajā gadījumā invaliditātes pakāpe ir tikai 20 % apmērā, lai gan ārstu komisija uzskatīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas invaliditātes pakāpe ir 100 %;

               —

               neesot ievērots saprātīga termiņa jēdziens un esot sagrozīti lietas materiāli, jo CDT faktu kopsavilkumā ir minējusi nekad nenotikušu ārsta pārbaudi, lai turpinājumā secinātu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas lietas izskatīšanas termiņi neesot bijuši nesaprātīgi.


title: Lieta C-630/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. decembrī iesniedza Helsingin hallinto-oikeus (Somija) – Anstar Oy

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. decembrī iesniedza Helsingin hallinto-oikeus (Somija) – Anstar Oy

   (Lieta C-630/16)
   (2017/C 063/24)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Helsingin hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Anstar Oy

      Atbildētāja: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pilnvarojums M/120 un uz tā pamata izdotais saskaņotais standarts EN 1090-1 (:2009+A1:2011) ir jāinterpretē tādējādi, ka Tukes lēmuma 1.–4. punktā uzskaitītie izstrādājumi piestiprināšanai betonā pirms tā sacietēšanas (kronšteinu sistēmas, kas tiek izmantotas, lai savienotu fasādes elementus un mūra balstus ar ēkas konstrukciju, konkrēti enkurstiegru skrūvpāļi, enkurstiegru plātnes un standarta iebūvējamas daļas no tērauda, sastiprinājumu sistēmas, balsta un sienas kurpes, kā arī balkonu savienojumi) neietilpst to piemērošanas jomā?

               2)

               Vai būvizstrādājumu regulai (1), šajā gadījumā minētajiem Komisijas pilnvarojumiem vai Savienības tiesībām ir pretrunā Tukes veiktā interpretācija, atbilstoši kurai minētie izstrādājumi neietilpst pilnvarojuma M/120 un standarta EN 1090-1 piemērošanas jomā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 9. marta Regula (ES) Nr. 305/2011, ar ko nosaka saskaņotus būvizstrādājumu tirdzniecības nosacījumus un atceļ Padomes Direktīvu 89/106/EEK (OV 2011, L 88, 5. lpp.)


title: Lieta C-119/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 4. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Frisdranken Industrie Winters BV/Red Bull GmbH

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 4. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Frisdranken Industrie Winters BV/Red Bull GmbH

   (Lieta C-119/10)
   2010/C 134/35
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Frisdranken Industrie Winters BV

      Atbildētāja: Red Bull GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai “pildīšana” iepakojumos, kuriem ir piestiprināts (3.1. punkta iv daļā minētais) apzīmējums, ir uzskatāma par šī apzīmējuma lietošanu komercdarbībā preču zīmju direktīvas (1) 5. panta izpratnē arī tad, ja pildīšana ir pakalpojums trešajai personai tās uzdevumā un tā rezultātā notiek pakalpojuma saņēmēja preču atšķirības radīšana?

                           b)

                           Vai atbildi uz 1. jautājuma a) punktu ietekmē apstāklis, ka, iespējams, ir noticis preču zīmju direktīvas 5. panta 1. punkta a) vai b) apakšpunkta pārkāpums?

               2)

               Ja uz 1. jautājuma a) punktu atbilde ir apstiprinoša, vai saskaņā ar preču zīmju direktīvas 5. pantu apzīmējuma lietošanu Beniluksa teritorijā var aizliegt arī tad, ja preces, uz kurām ir apzīmējums, ir paredzētas vienīgi eksportam uz valstīm ārpus a) Beniluksa teritorijas vai b) Eiropas Savienības teritorijas un attiecīgajā teritorijā tās nenonāk sabiedrības uztveres lokā, izņemot uzņēmumu, kurā preces tiek iepildītas?

               3)

               Ja uz 2. jautājumu (a) vai b) punktu) atbilde ir apstiprinoša, kāds kritērijs ir izmantojams, pārbaudot, vai ir noticis preču zīmes pārkāpums: vai ir piemērojama (samērā informēta, uzmanīga un apdomīga (vidusmēra)) patērētāja Beniluksa teritorijā (jeb, attiecīgi Eiropas Savienības teritorijā) — kurš šajos apstākļos ir nosakāms fiktīvi vai abstrakti — uztvere, vai tomēr ir piemērojams cits kritērijs, piemēram, tās valsts, uz kuru preces tiek eksportētas, patērētāja uztvere?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.).


title: Lieta C-524/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 3. oktobrī iesniedza Amtsgericht Karlsruhe (Vācija) — Eycke Braun/Land Baden-Württemberg

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 3. oktobrī iesniedza Amtsgericht Karlsruhe (Vācija) — Eycke Braun/Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-524/13)
   2013/C 367/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Karlsruhe

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītājs: Eycke Braun

      Atbildētāja: Land Baden-Württemberg

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīva 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (1), redakcijā, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK (2), ir jāinterpretē tādējādi, ka nodevas, ko valsts dienesta notārs saņem par tāda notariāla aktu noformēšanu, ar ko apliecina tiesisku darījumu, kura priekšmets ir kapitālsabiedrības pārveidošana par cita veida kapitālsabiedrību, ir nodokļi direktīvas izpratnē, kaut arī pārņemošās vai juridisko formu mainošās sabiedrības pārveidošanas rezultātā kapitāls nepalielinās?

      (1)  OV L 249, 25. lpp.

      (2)  Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīva, kas groza Direktīvu 69/335/EEK par netiešiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 156, 23. lpp.).


title: lieta C-430/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Symvoulio tis Epikrateias 2005. gada 31. augusta  rīkojumu lietā 1)  Ntionik Anonymi Etaireia Emborias H/Y ,  Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis  ( Ntionik A.E.)  un 2)  M. Ioannis Michaïl Pikoulas  pret  Epitropi Kefalaiagoras

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias2005. gada 31. augusta rīkojumu lietā 1) Ntionik Anonymi Etaireia Emborias H/Y, Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis (Ntionik A.E.) un 2) M. Ioannis Michaïl Pikoulas pret Epitropi Kefalaiagoras

   (lieta C-430/05)
   (2006/C 60/33)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 31. augusta rīkojumu lietā 1) Ntionik Anonymi Etaireia Emborias H/Y, Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis (Ntionik A.E.) un 2) M. Ioannis Michaïl Pikoulas pret Epitropi Kefalaiagoras un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 2. decembrī.

      Symvoulio tis Epikrateias lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai, ņemot vērā 21. panta noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 28. maija Direktīvā 2001/34/EK par vērtspapīru iekļaušanu fondu biržas oficiālajā sarakstā un par informāciju, kas jāpublicē par tādiem vērtspapīriem (1), gadījumā, ja prospektā ietvertā informācija izrādās neprecīza vai maldinoša, valsts likumdevējs var administratīvi sodīt ne tikai tās personas, kas šajā prospektā ir tieši minētas kā atbildīgās personas, bet arī biržās kotējamo vērtspapīru emitentu un bez atšķirības tā valdes locekļus, neatkarīgi no tā, vai tie atbildīgās personas iepriekš minētajā nozīmē?

      (1)  OV L 184, 06.7.2001., 1. lpp.