title: Lieta T-189/20: Prasība, kas celta 2020. gada 6. aprīlī – Chiquita Brands/EUIPO – Fyffes International (“HOYA”)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/35

      Prasība, kas celta 2020. gada 6. aprīlī – Chiquita Brands/EUIPO – Fyffes International (“HOYA”)
      (Lieta T-189/20)
      (2020/C 191/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Chiquita Brands LLC (Fort Lauderdale, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: W. Pors, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Fyffes International Unlimited Company (Dublina, Īrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “HOYA” dzeltenā, zilā un melnā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 612 166

         Process EUIPO: anulēšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 21. janvāra lēmums lietā R 962/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pilnībā apmierināt prasītājas pieteikumu par atcelšanu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 64. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                     reformatio in peius aizlieguma un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 71. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-190/20: Prasība, kas celta 2020. gada 7. aprīlī – Almea/EUIPO – Sanacorp Pharmahandel (“Almea”)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/36

      Prasība, kas celta 2020. gada 7. aprīlī – Almea/EUIPO – Sanacorp Pharmahandel (“Almea”)
      (Lieta T-190/20)
      (2020/C 191/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Almea Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: R. Furneaux un E. Humphreys, Solicitors)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sanacorp Pharmahandel GmbH (Planegg, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Almea” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 030 126

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 15. janvāra lēmums lietā R 246/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pieņemt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem Apelācijas padomē un Vispārējā tiesā.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-192/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. aprīlī – Tikal Marine Systems/EUIPO – Ultra Safety Systems (“Ultra Tef-Gel”)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/37

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. aprīlī – Tikal Marine Systems/EUIPO – Ultra Safety Systems (“Ultra Tef-Gel”)
      (Lieta T-192/20)
      (2020/C 191/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tikal Marine Systems GmbH (Norderstedt, Vācija) (pārstāvji: M. Mahnkopf, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Ultra Safety Systems Inc. (Mangonia Park, Florida, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Ultra Tef-Gel” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 15 369 739

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 29. janvāra lēmums lietā R 2499/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Anulēšanas nodaļas 2018. gada 28. novembra lēmumu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt attiecīgo preču zīmi par spēkā esošu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-201/20: Prasība, kas celta 2020. gada 6. aprīlī – Berebene/EUIPO – Consorzio vino Chianti Classico (“GHISU”)

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/38

      Prasība, kas celta 2020. gada 6. aprīlī – Berebene/EUIPO – Consorzio vino Chianti Classico (“GHISU”)
      (Lieta T-201/20)
      (2020/C 191/51)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Berebene Srl (Roma, Itālija) (pārstāvis: A. Massimiani, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Consorzio vino Chianti Classico (Radda in Chianti, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības krāsainas grafiskas preču zīmes “GHISU” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 232 571

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 23. janvāra lēmums lietā R 592/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  un līdz ar to uzlikt pienākumu reģistrēt Eiropas Savienības grafisku preču zīmi “GHISU” Nr. 17 232 571 arī attiecībā uz precēm, kas atbilstoši Nicas klasifikācijai ietilpst 33. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt izdevumus iebildumu un apelācijas procesā.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Konfliktējošo preču zīmju kļūdains salīdzinājums un kļūdains visaptverošais sajaukšanas iespējas un nepamatotu priekšrocību vērtējums.


title: Lieta T-208/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. aprīlī – JH/Eiropols

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/38

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. aprīlī – JH/Eiropols
      (Lieta T-208/20)
      (2020/C 191/52)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JH (pārstāvis: M. Quaas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropols)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par prettiesisku atbildētājas vadītājas 2019. gada 2. aprīļa lēmumu nekavējoties atbrīvot prasītāju no Eiropas Policijas biroja (Eiropols) Governance Directorate GDPT struktūrvienības (Personīgā aizsardzība) vadītāja amata un

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam pretium doloris Vispārējās tiesas noteiktajā apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojuma prasītājs ir izvirzījis šādus pamatus.

                  1.

                  Eiropola Nodarbināšanas noteikumu pārkāpums
                  Prasītājs apgalvo, ka nav izpildīti Eiropola Nodarbināšanas noteikumos paredzētie nosacījumi strīdīgā disciplinārpasākuma noteikšanai. Atbildētāja neesot ņēmusi vērā piemērojamās Nodarbināšanas noteikumu normas un (tikai) pēc vairākiem mēnešiem esot mēģinājusi pamatot attiecīgo disciplinārpasākumu, balstoties uz lēmumu par iecelšanu citā amatā ar atpakaļejošu spēku un norādot uz reorganizāciju.

                  2.

                  Kaitējums veselībai un darba nespēja
                  Prasītājs tāpat lūdz samaksāt pretium doloris, jo esot ticis pierādīts, ka attiecīgais prettiesiskais pasākums ir izraisījis kaitējumu viņa veselībai un tādējādi ir liedzis viņam turpināt profesionālo darbību.


title: Lieta T-212/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. aprīlī – Gaz-System/ACER

text:
               8.6.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. aprīlī – Gaz-System/ACER

      (Lieta T-212/20)
      (2020/C 191/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Operator Gazociągów Przesylowych Gaz-System S.A. (Varšava, Polija) (pārstāji: E. Buczkowska, M. Trepka, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūra

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ACER Apelācijas valdes 2020. gada 7. februāra Lēmumu Nr. A-006-2019;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda Regulas (ES) 2019/942 (1) 28. panta 4. punkta interpretācijā, jo ACER Apelācijas valde nav veikusi pilnīgu ACER Lēmuma Nr. 10/2019 pārbaudi un kontroli. Šī nepamatotā pašierobežošanās, ko esot īstenojusi ACER Apelācijas valde, tieši ietekmēja apstrīdētā lēmuma rezolutīvo daļu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda, pieņemot, ka ACER nav pārkāpusi pārskatāmības principu, kas ir paredzēts LESD 15. pantā, Eiropas Savienības Pamattiesību Hartas 41. pantā, Regulas (ES) 2017/459 (2) 37. panta 3. punktā un Regulas (ES) 2019/942 6. panta 4. punktā, lai gan ACER i) patvaļīgi mainīja prasības, kuras ir saistītas ar tehnisko kvalitātes prasību kritēriju, kam ir jāatbilst iesniegtajiem piedāvājumiem, un ii) izvēlējās iespēju platformas izraudzīšanās procedūru atkārtot no paša sākuma, nekādā veidā nepamatojot šīs izmaiņas un izvēli.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda, pieņemot, ka ACER nav pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, patvaļīgi nosakot uzdevuma B (i) un B (ii) gadījumu analīzes prasības, kas bija labvēlīgākas platformām, kuras piedāvājumu iesniegšanas brīdī neatbilda pamatprasībām.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda, pieņemot, ka ACER nav pārkāpusi pārskatāmības principu, kas ir paredzēts LESD 15. pantā un Hartas 41. panta 1. punktā un 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā, rīkojoties patvaļīgi un gadījumu analīzes prasības, kas ietekmēja jaudas rezervācijas platformu piedāvājumu sagatavošanu, neizskaidrojot pirms šo piedāvājumu iesniegšanas.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda, pieņemot, ka ACER Lēmums Nr. 10/2019 ir pienācīgi pamatots un tāpēc nav acīmredzamā pretrunā LESD 296. pantam un Hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktam un 47. pantam, kaut gan tajā sniegtais pamatojums neļauj saprast ACER argumentāciju, kas lika izvelēties RBP platformu, un būtiski apgrūtina prasītāja spēju apstrīdēt šo lēmumu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/942 (2019. gada 5. jūnijs), ar ko izveido Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūru (OV 2019, L 158, 22.–53. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (ES) 2017/459 (2017. gada 16. marts), ar ko izveido gāzes pārvades sistēmu jaudas piešķiršanas mehānismu tīkla kodeksu un atceļ Regulu (ES) Nr. 984/2013 (OV L 72, 17.3.2017., 1.–28. lpp.).


title: Lieta C-14/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) – Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) – Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo

      (Lieta C-14/21)
      (2021/C 98/10)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Sea Watch E.V.

         Atbildētāji: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo

         Prejudiciālie jautājumi

                  A)

                  Tiesai tiek jautāts, vai Direktīvas 2009/16/EK (1) piemērošanas joma ietver, un tātad vai PSC (Port State Control, ostas valsts kontrole) var tikt veikta arī attiecībā uz kuģi, kuru karoga valsts klasifikācijas iestāde ir klasificējusi kā kravas kuģi [cargo], bet kas praksē sistemātiski veic tikai nekomerciālu darbību, proti, tā dēvēto SAR [search and rescue, cilvēku meklēšanas un glābšanas darbība] (kā darbība, kuru saskaņā ar saviem statūtiem veic [Sea Watch E.V.] un SW4 [kuģis Sea Watch 4])”?
                  Ja Tiesa [..] atzīs, ka [..] Direktīvas 2009/16/EK piemērošanas joma ietver arī kuģus (kuri praksē netiek izmantoti komercdarbībā), Tiesai tiek jautāts arī, vai tādējādi interpretētā direktīva nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā valsts tiesiskais regulējums, kas ir paredzēts [Leģislatīvā dekrēta] Nr. 53/2011 3. pantā, ar kuru ir transponēts Direktīvas 2009/16/EK 3. pants un kā 1. punktā savukārt ir tieši noteikta ostas valsts kontroles piemērošanas joma, ierobežojot to tikai ar kuģiem, kuri tiek izmantoti komerciāliem mērķiem, izslēdzot ne tikai izpriecu kuģus, bet arī kravas kuģus, kuri praksē neveic – un tātad netiek izmantoti – komercdarbībā?
                  Visbeidzot, Tiesai tiek jautāts, vai turpretī varētu pamatoti uzskatīt, ka pēc 2017. gadā veiktajiem grozījumiem direktīvas piemērošanas jomā – daļā, kas ietver arī pasažieru kuģus – ietilpst kravas kuģi, kas sistemātiski veic cilvēku meklēšanas un glābšanas darbību, tādā veidā pielīdzinot jūrā izglābto cilvēku, kuru dzīvība tika apdraudēta, pārvadājumu pasažieru pārvadājumiem?

                  B)

                  Tiesai tiek jautāts, vai apstāklis, ka kuģī tika pārvadāts ievērojami lielāks cilvēku skaits nekā skaits, kas ir norādīts drošības aprīkojuma sertifikātā, kaut arī, ja tas notika pēc cilvēku meklēšanas un glābšanas darbības, vai katrā ziņā apstāklis, ka kuģa drošības aprīkojuma sertifikātā ir norādīts ievērojami mazāks cilvēku skaits nekā faktiski pārvadāto cilvēku skaits, var likumīgi ietilpt īpaši svarīgajos apstākļos, kas ir minēti Direktīvas 2009/16 I pielikuma II daļas 2.A punktā, vai neparedzētos apstākļos, kas ir minēti Direktīvas 2009/16/EK I pielikuma II daļas 2.B punktā, uz kuriem ir atsauce minētās direktīvas 11. pantā?

                  C)

                  Tiesai tiek jautāts, vai ostas valsts kontroles pilnvaras veikt Direktīvas 2009/16/EK 13. pantā minēto detalizētāku inspekciju kuģos, kas kuģo ar [ES] dalībvalstu karogu, var ietvert un/vai ir jāietver arī pilnvaras pārbaudīt, kādai darbībai kuģis tiek izmantots praksē, neatkarīgi no darbības, kurai attiecīgā karoga valsts klasifikācijas iestāde ir izsniegusi klasifikācijas sertifikātu un atbilstošus drošības sertifikātus, un tādējādi pilnvaras pārbaudīt, vai minētajam kuģim ir sertifikāti un, vispārībā, vai tas atbilst prasībām un/vai parametriem, kas ir paredzēti starptautiskā mērogā pieņemtajās normās drošības, piesārņojuma novēršanas un dzīves un darba apstākļu uz kuģa jomā, un, apstiprinošas atbildes gadījumā, vai minētās pilnvaras var tikt izmantotas arī kuģim, kas faktiski sistemātiskā veidā tiek izmantots cilvēku meklēšanas un glābšanas darbībā?

                  D)

                  Tiesai tiek jautāts, kā ir jāinterpretē SOLAS Starptautiskās konvencijas par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras 1. panta b) punkts – uz kuru tieši atsaucas Direktīvas 2009/16/EK 2. pants un kuram tādējādi Savienībā ir jānodrošina vienveidīga interpretācija ostas valsts kontroles izpratnē – daļā, kurā ir paredzēts, ka “b) līgumslēdzējas valdības apņemas izsludināt visus likumus, dekrētus, rīkojumus un noteikumus un veikt visus citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi šīs konvencijas pilnīgai un galīgai ieviešanai, lai nodrošinātu to, ka kuģis no dzīvības aizsardzības viedokļa ir piemērots paredzētajam lietojumam”, it īpaši, vai attiecībā uz vērtējumu par kuģa piemērotību paredzētajam lietojumam, kas ostas valstīm ir jānoformulē, izmantojot ostas valsts kontroles inspekcijas, kā vienīgais pārbaudes parametrs ir jāņem vērā prasības, kas ir noteiktas pamatojoties uz kuģa klasifikāciju un atbilstošiem drošības sertifikātiem, kas tika izsniegti pamatojoties uz teorētiski deklarēto darbību, vai turpretī ir jāņem vērā arī darbība, kurai kuģis tiek izmantots praksē?
                  Tādējādi Tiesai tiek jautāts, vai, arī atsaucoties uz minēto starptautisko parametru, ostas valstu administratīvām iestādēm ir pilnvaras pārbaudīt ne tikai kuģa aprīkojuma un iekārtu atbilstību sertifikātiem, kurus ir izsniegusi karoga valsts un kuru pamatā ir kuģa teorētiska klasifikācija, bet ir pilnvaras arī izvērtēt kuģa sertifikātu un uz kuģa esošā aprīkojuma un iekārtu atbilstību, ņemot vērā faktiski veikto darbību, kas nav saistīta ar un atšķiras no klasifikācijas sertifikātā norādītās darbības?
                  Tādi paši apsvērumi ir jāveic par SJO [Starptautiskās Jūrniecības organizācijas] Asamblejas Rezolūcijas A.1138(31) Procedures of Port State Control, 2019 [Ostas valsts kontroles procedūras], kas tika pieņemta 2019. gada 4. decembrī, 1.3.1. punktu – daļā, kurā ir paredzēts, ka “Under the provisions of the relevant conventions set out in section 1.2 above, the Administration (i.e. the Government of the flag State) is responsible for promulgating laws and regulations and for taking all other steps which may be necessary to give the relevant conventions full and complete effect so as to ensure that, from the point of view of safety of life and pollution prevention, a ship is fit for the service for which it is intended and seafarers are qualified and fit for their duties” [Saskaņā ar iepriekš 1.2. nodaļā minēto atbilstošo konvenciju tiesību normām, administrācija (proti, karoga valsts valdība) ir atbildīga par likumu un noteikumu pasludināšanu un par visām pārējām darbībām, kuras var būt vajadzīgas, lai nodrošinātu attiecīgo konvenciju pilnīgu spēkā esamību, lai nodrošinātu, ka no dzīvības aizsardzības un piesārņojuma novēršanas viedokļa kuģis ir piemērots paredzētajam lietojumam un jūrnieki ir kvalificēti un piemēroti to pienākumiem [neoficiāls tulkojums]]?

                  E)

                  Visbeidzot, Tiesai tiek jautāts, ja tiek apstiprināts, ka ostas valstij ir pilnvaras pārbaudīt sertifikātu esamību un atbilstību prasībām un/vai parametriem, ņemot vērā darbību, kurai kuģis tiek izmantots praksē:

                              1)

                              vai, lai nepieļautu kuģa aizturēšanu, ostas valsts, kas ir izdarījusi ostas valsts kontroles inspekciju, var pieprasīt sertifikātus un izvirzīt prasības un/vai parametrus drošības un jūras piesārņojuma novēršanas jomā papildus esošajiem kuģa sertifikātiem un saistībā ar faktiski veikto darbību, it īpaši ja, kā šajā gadījumā, kuģis tiek izmantots cilvēku meklēšanas un glābšanas darbībā;

                              2)

                              ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai var pieprasīt sertifikātus un izvirzīt prasības un/vai parametrus drošības un jūras piesārņojuma novēršanas jomā papildus esošajiem kuģa sertifikātiem un saistībā ar faktiski veikto darbību, it īpaši, ja, kā šajā gadījumā, kuģis tiek izmantots cilvēku meklēšanas un glābšanas darbībā, lai nepieļautu kuģa aizturēšanu, vienīgi tad, ja pastāv cilvēku meklēšanas un glābšanas darbības un attiecīgo sertifikātu un prasību un/vai parametru drošības un jūras piesārņojuma novēršanas jomā skaidrs un uzticams starptautiskais un/vai Savienības tiesiskais regulējums;

                              3)

                              ja atbilde uz 2. jautājumu ir noliedzoša, vai var pieprasīt sertifikātus un izvirzīt prasības un/vai parametrus papildus esošajiem kuģa sertifikātiem un saistībā ar faktiski veikto darbību, it īpaši, ja, kā šajā gadījumā, kuģis tiek izmantots cilvēku meklēšanas un glābšanas darbībā, lai nepieļautu kuģa aizturēšanu, pamatojoties uz karoga valsts un/vai ostas valsts tiesisko regulējumu un vai šiem nolūkiem ir nepieciešams primāra ranga tiesiskais regulējums, vai ir piemērots arī sekundāra ranga tiesiskais regulējums, vai arī tikai vispārīga rakstura administratīvs tiesiskais regulējums;

                              4)

                              ja atbilde uz 3. jautājumu ir apstiprinoša, vai ostas valsts kontroles inspekcijas laikā ostas valstij ir pienākums precīzi un konkrēti norādīt, saskaņā ar kādu valsts tiesisko regulējumu (kas ir konstatējams atbilstoši 3. jautājumam), kuram ir likuma, noteikumu vai vispārējā rakstura administratīvā akta rangs, ir jāidentificē tehniskās prasības un/vai parametri drošības un jūras piesārņojuma novēršanas jomā, kuras kuģim, kuram tika veikta ostas valsts kontroles inspekcija, ir jāievēro, lai veiktu cilvēku meklēšanas un glābšanas darbību, un precīzi kādi labojumi/korekcijas ir pieprasītas, lai nodrošinātu minētā tiesiskā regulējuma ievērošanu;

                              5)

                              ja nav ostas valsts un/vai karoga valsts tiesiskā regulējuma, kuram ir likuma, noteikumu vai vispārējā rakstura administratīvā akta rangs, vai ostas valsts administrācija var norādīt konkrētam gadījumam piemērojamās drošības, jūras piesārņojuma novēršanas un dzīvības un darba uz kuģa aizsardzības tehniskās prasības un/vai parametrus, kuri ir jāievēro kuģim, kuram tika veikta ostas valsts kontroles inspekcija, lai tas varētu veikt cilvēku meklēšanas un glābšanas darbību;

                              6)

                              ja atbilde uz 4. un 5. jautājumu ir noliedzoša, vai cilvēku meklēšanas un glābšanas darbība, ja šajā kontekstā nav konkrētu karoga valsts norādījumu, var tikt uzskatīta par atļautu medio tempore un tāpēc to nevar kavēt, pieņemot lēmumu par aizturēšanu, ja kuģis, kurā tika veikta ostas valsts kontroles inspekcija, atbilst citas kategorijas (konkrēti, kravas kuģa) prasībām un/vai parametriem, kas ir minēti iepriekš, kuru esamību karoga valsts ir arī apstiprinājusi praksē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/16/EK (2009. gada 23. aprīlis) par ostas valsts kontroli (OV 2009, L 131, 57. lpp.).


title: Lieta C-15/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) – Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Porto Empedocle

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 8. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) – Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Porto Empedocle

      (Lieta C-15/21)
      (2021/C 98/11)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Sea Watch E.V.

         Atbildētāji: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Porto Empedocle

         Prejudiciālie jautājumi

                  A)

                  Tiesai tiek jautāts, vai Direktīvas 2009/16/EK (1) piemērošanas joma ietver, un tātad vai PSC (Port State Control, ostas valsts kontrole) var tikt veikta arī attiecībā uz kuģi, kuru karoga valsts klasifikācijas iestāde ir klasificējusi kā kravas kuģi [cargo], bet kas praksē sistemātiski veic tikai nekomerciālu darbību, proti, tā dēvēto SAR [search and rescue, cilvēku meklēšanas un glābšanas darbība] (kā darbība, kuru saskaņā ar saviem statūtiem veic [Sea Watch E.V.] un SW4 [kuģis Sea Watch 4])”?
                  Ja Tiesa [..] atzīs, ka [..] Direktīvas 2009/16/EK piemērošanas joma ietver arī kuģus (kuri praksē netiek izmantoti komercdarbībā), Tiesai tiek jautāts arī, vai tādējādi interpretētā direktīva nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā valsts tiesiskais regulējums, kas ir paredzēts [Leģislatīvā dekrēta] Nr. 53/2011 3. pantā, ar kuru ir transponēts Direktīvas 2009/16/EK 3. pants un kā 1. punktā savukārt ir tieši noteikta ostas valsts kontroles piemērošanas joma, ierobežojot to tikai ar kuģiem, kuri tiek izmantoti komerciāliem mērķiem, izslēdzot ne tikai izpriecu kuģus, bet arī kravas kuģus, kuri praksē neveic – un tātad netiek izmantoti – komercdarbībā?
                  Visbeidzot, Tiesai tiek jautāts, vai turpretī varētu pamatoti uzskatīt, ka pēc 2017. gadā veiktajiem grozījumiem direktīvas piemērošanas jomā – daļā, kas ietver arī pasažieru kuģus – ietilpst kravas kuģi, kas sistemātiski veic cilvēku meklēšanas un glābšanas darbību, tādā veidā pielīdzinot jūrā izglābto cilvēku, kuru dzīvība tika apdraudēta, pārvadājumu pasažieru pārvadājumiem?

                  B)

                  Tiesai tiek jautāts, vai apstāklis, ka kuģī tika pārvadāts ievērojami lielāks cilvēku skaits nekā skaits, kas ir norādīts drošības aprīkojuma sertifikātā, kaut arī, ja tas notika pēc cilvēku meklēšanas un glābšanas darbības, vai katrā ziņā apstāklis, ka kuģa drošības aprīkojuma sertifikātā ir norādīts ievērojami mazāks cilvēku skaits nekā faktiski pārvadāto cilvēku skaits, var likumīgi ietilpt īpaši svarīgajos apstākļos, kas ir minēti Direktīvas 2009/16 I pielikuma II daļas 2.A punktā, vai neparedzētos apstākļos, kas ir minēti Direktīvas 2009/16/EK I pielikuma II daļas 2.B punktā, uz kuriem ir atsauce minētās direktīvas 11. pantā?

                  C)

                  Tiesai tiek jautāts, vai ostas valsts kontroles pilnvaras veikt Direktīvas 2009/16/EK 13. pantā minēto detalizētāku inspekciju kuģos, kas kuģo ar [ES] dalībvalstu karogu, var ietvert un/vai ir jāietver arī pilnvaras pārbaudīt, kādai darbībai kuģis tiek izmantots praksē, neatkarīgi no darbības, kurai attiecīgā karoga valsts klasifikācijas iestāde ir izsniegusi klasifikācijas sertifikātu un atbilstošus drošības sertifikātus, un tādējādi pilnvaras pārbaudīt, vai minētajam kuģim ir sertifikāti un, vispārībā, vai tas atbilst prasībām un/vai parametriem, kas ir paredzēti starptautiskā mērogā pieņemtajās normās drošības, piesārņojuma novēršanas un dzīves un darba apstākļu uz kuģa jomā, un, apstiprinošas atbildes gadījumā, vai minētās pilnvaras var tikt izmantotas arī kuģim, kas faktiski sistemātiskā veidā tiek izmantots cilvēku meklēšanas un glābšanas darbībā?

                  D)

                  Tiesai tiek jautāts, kā ir jāinterpretē SOLAS Starptautiskās konvencijas par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras 1. panta b) punkts – uz kuru tieši atsaucas Direktīvas 2009/16/EK 2. pants un kuram tādējādi Savienībā ir jānodrošina vienveidīga interpretācija ostas valsts kontroles izpratnē – daļā, kurā ir paredzēts, ka “b) līgumslēdzējas valdības apņemas izsludināt visus likumus, dekrētus, rīkojumus un noteikumus un veikt visus citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi šīs konvencijas pilnīgai un galīgai ieviešanai, lai nodrošinātu to, ka kuģis no dzīvības aizsardzības viedokļa ir piemērots paredzētajam lietojumam”, it īpaši, vai attiecībā uz vērtējumu par kuģa piemērotību paredzētajam lietojumam, kas ostas valstīm ir jānoformulē, izmantojot ostas valsts kontroles inspekcijas, kā vienīgais pārbaudes parametrs ir jāņem vērā prasības, kas ir noteiktas pamatojoties uz kuģa klasifikāciju un atbilstošiem drošības sertifikātiem, kas tika izsniegti pamatojoties uz teorētiski deklarēto darbību, vai turpretī ir jāņem vērā arī darbība, kurai kuģis tiek izmantots praksē?
                  Tādējādi Tiesai tiek jautāts, vai, arī atsaucoties uz minēto starptautisko parametru, ostas valstu administratīvām iestādēm ir pilnvaras pārbaudīt ne tikai kuģa aprīkojuma un iekārtu atbilstību sertifikātiem, kurus ir izsniegusi karoga valsts un kuru pamatā ir kuģa teorētiska klasifikācija, bet ir pilnvaras arī izvērtēt kuģa sertifikātu un uz kuģa esošā aprīkojuma un iekārtu atbilstību, ņemot vērā faktiski veikto darbību, kas nav saistīta ar un atšķiras no klasifikācijas sertifikātā norādītās darbības?
                  Tādi paši apsvērumi ir jāveic par SJO [Starptautiskās Jūrniecības organizācijas] Asamblejas Rezolūcijas A.1138(31) Procedures of Port State Control, 2019 [Ostas valsts kontroles procedūras], kas tika pieņemta 2019. gada 4. decembrī, 1.3.1. punktu – daļā, kurā ir paredzēts, ka “Under the provisions of the relevant conventions set out in section 1.2 above, the Administration (i.e. the Government of the flag State) is responsible for promulgating laws and regulations and for taking all other steps which may be necessary to give the relevant conventions full and complete effect so as to ensure that, from the point of view of safety of life and pollution prevention, a ship is fit for the service for which it is intended and seafarers are qualified and fit for their duties” [Saskaņā ar iepriekš 1.2. nodaļā minēto atbilstošo konvenciju tiesību normām, administrācija (proti, karoga valsts valdība) ir atbildīga par likumu un noteikumu pasludināšanu un par visām pārējām darbībām, kuras var būt vajadzīgas, lai nodrošinātu attiecīgo konvenciju pilnīgu spēkā esamību, lai nodrošinātu, ka no dzīvības aizsardzības un piesārņojuma novēršanas viedokļa kuģis ir piemērots paredzētajam lietojumam un jūrnieki ir kvalificēti un piemēroti to pienākumiem [neoficiāls tulkojums]]?

                  E)

                  Visbeidzot, Tiesai tiek jautāts, ja tiek apstiprināts, ka ostas valstij ir pilnvaras pārbaudīt sertifikātu esamību un atbilstību prasībām un/vai parametriem, ņemot vērā darbību, kurai kuģis tiek izmantots praksē:

                              1)

                              vai, lai nepieļautu kuģa aizturēšanu, ostas valsts, kas ir izdarījusi ostas valsts kontroles inspekciju, var pieprasīt sertifikātus un izvirzīt prasības un/vai parametrus drošības un jūras piesārņojuma novēršanas jomā papildus esošajiem kuģa sertifikātiem un saistībā ar faktiski veikto darbību, it īpaši ja, kā šajā gadījumā, kuģis tiek izmantots cilvēku meklēšanas un glābšanas darbībā;

                              2)

                              ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai var pieprasīt sertifikātus un izvirzīt prasības un/vai parametrus drošības un jūras piesārņojuma novēršanas jomā papildus esošajiem kuģa sertifikātiem un saistībā ar faktiski veikto darbību, it īpaši, ja, kā šajā gadījumā, kuģis tiek izmantots cilvēku meklēšanas un glābšanas darbībā, lai nepieļautu kuģa aizturēšanu, vienīgi tad, ja pastāv cilvēku meklēšanas un glābšanas darbības un attiecīgo sertifikātu un prasību un/vai parametru drošības un jūras piesārņojuma novēršanas jomā skaidrs un uzticams starptautiskais un/vai Savienības tiesiskais regulējums;

                              3)

                              ja atbilde uz 2. jautājumu ir noliedzoša, vai var pieprasīt sertifikātus un izvirzīt prasības un/vai parametrus papildus esošajiem kuģa sertifikātiem un saistībā ar faktiski veikto darbību, it īpaši, ja, kā šajā gadījumā, kuģis tiek izmantots cilvēku meklēšanas un glābšanas darbībā, lai nepieļautu kuģa aizturēšanu, pamatojoties uz karoga valsts un/vai ostas valsts tiesisko regulējumu un vai šiem nolūkiem ir nepieciešams primāra ranga tiesiskais regulējums, vai ir piemērots arī sekundāra ranga tiesiskais regulējums, vai arī tikai vispārīga rakstura administratīvs tiesiskais regulējums;

                              4)

                              ja atbilde uz 3. jautājumu ir apstiprinoša, vai ostas valsts kontroles inspekcijas laikā ostas valstij ir pienākums precīzi un konkrēti norādīt, saskaņā ar kādu valsts tiesisko regulējumu (kas ir konstatējams atbilstoši 3. jautājumam), kuram ir likuma, noteikumu vai vispārējā rakstura administratīvā akta rangs, ir jāidentificē tehniskās prasības un/vai parametri drošības un jūras piesārņojuma novēršanas jomā, kuras kuģim, kuram tika veikta ostas valsts kontroles inspekcija, ir jāievēro, lai veiktu cilvēku meklēšanas un glābšanas darbību, un precīzi kādi labojumi/korekcijas ir pieprasītas, lai nodrošinātu minētā tiesiskā regulējuma ievērošanu;

                              5)

                              ja nav ostas valsts un/vai karoga valsts tiesiskā regulējuma, kuram ir likuma, noteikumu vai vispārējā rakstura administratīvā akta rangs, vai ostas valsts administrācija var norādīt konkrētam gadījumam piemērojamās drošības, jūras piesārņojuma novēršanas un dzīvības un darba uz kuģa aizsardzības tehniskās prasības un/vai parametrus, kuri ir jāievēro kuģim, kuram tika veikta ostas valsts kontroles inspekcija, lai tas varētu veikt cilvēku meklēšanas un glābšanas darbību;

                              6)

                              ja atbilde uz 4. un 5. jautājumu ir noliedzoša, vai cilvēku meklēšanas un glābšanas darbība, ja šajā kontekstā nav konkrētu karoga valsts norādījumu, var tikt uzskatīta par atļautu medio tempore un tāpēc to nevar kavēt, pieņemot lēmumu par aizturēšanu, ja kuģis, kurā tika veikta ostas valsts kontroles inspekcija, atbilst citas kategorijas (konkrēti, kravas kuģa) prasībām un/vai parametriem, kas ir minēti iepriekš, kuru esamību karoga valsts ir arī apstiprinājusi praksē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/16/EK (2009. gada 23. aprīlis) par ostas valsts kontroli (OV 2009, L 131, 57. lpp.).


title: Lieta C-20/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. janvārī iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – JW, HD un XS/LOT Polish Airlines

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. janvārī iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – JW, HD un XS/LOT Polish Airlines

      (Lieta C-20/21)
      (2021/C 98/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Frankfurt am Main

         Pamatlietas puses

         Prasītāji un apelācijas sūdzības iesniedzēji: JW, HD un XS

         Atbildētāja un atbildētāja apelācijas tiesvedībā: LOT Polish Airlines

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda lidojuma gadījumā, saistībā ar ko veikta apstiprināta vienota rezervācija visam ceļojumam un kas sastāv no diviem vai vairākiem lidojumiem, izpildes vieta šīs tiesību normas izpratnē var būt arī pirmā lidojuma ielidošanas vieta, ja pārvadājumu šajos lidojumos veic divi dažādi gaisa pārvadātāji un ja iemesls prasībai par kompensāciju, kura, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 261/2004 (2), celta pret gaisa pārvadātāju, kas veicis pirmo lidojumu, ir kavēšanās pirmā lidojuma laikā?

         (1)  OV 2012, L 351, 1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-31/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. janvārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Eurocostruzioni Srl/Regione Calabria

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. janvārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Eurocostruzioni Srl/Regione Calabria

      (Lieta C-31/21)
      (2021/C 98/13)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Eurocostruzioni Srl

         Atbildētājs kasācijas tiesvedībā: Regione Calabria

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai atbilstoši Komisijas Regulā (EK) Nr. 1685/2000 (2000. gada 28. jūlijs), ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1260/1999 (1) attiecībā uz izdevumu kompensējamību Struktūrfondu līdzfinansētās darbībās, un it īpaši tās pielikuma 1. normas 2. punkta “Izdevumu pamatojums” 2.1 apakšpunktā paredzētajam galīgo saņēmēju veiktie maksājumi obligāti ir jāpierāda ar apmaksātiem rēķiniem arī tad, ja finansējums saņēmējam ir bijis piešķirts, lai uzbūvētu nekustamo īpašumu ar saviem materiāliem, instrumentiem un darbiniekiem, vai arī papildus neiespējamības gadījumam tieši paredzētajam izņēmumam var būt atkāpe, kas pieprasa iesniegt “grāmatvedības dokumentus, kam ir līdzvērtīgs pierādījuma spēks”?

                  2)

                  Kāda ir minētās frāzes “grāmatvedības dokumenti, kam ir līdzvērtīgs pierādījuma spēks” pareiza interpretācija?

                  3)

                  Vai it īpaši minētās regulas tiesību normas nepieļauj tādu valsts un reģionālo tiesisko regulējumu un izrietošos administratīvos īstenošanas pasākumus, kuri gadījumā, ja finansējums saņēmējam tika piešķirts, lai uzbūvētu nekustamo īpašumu ar saviem materiāliem, instrumentiem un darbiniekiem, paredz valsts pārvaldes iestāžu piešķirtā finansējuma izdevumu kontroles sistēmu, kuru veido:

                              a)

                              darbu apmēra iepriekšējā noteikšana saskaņā ar reģionālo cenrādi publiskajiem darbiem, kā arī attiecībā uz šajā instrumentā neparedzētām pozīcijām – saskaņā ar pašreizējām tirgus cenām, kas ir apstiprinātas projektētāja atzinumā,

                              b)

                              turpmākā grāmatvedības atskaite, iesniedzot būvdarbu grāmatvedības atskaites, kas ietver izmēru specifikācijas un grāmatvedības bilanci, kurus katrā lappusē ir pienācīgi parakstījis būvdarbu vadītājs un [atbalsta] saņēmējs uzņēmums, un paveikto darbu pārbaude un atbilstības konstatējums, ko saskaņā ar a) punktā minētām vienību cenām veic kompetentās reģionālās administrācijas ieceltā Darbu pieņemšanas komisija?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1260/1999 (1999. gada 21. jūnijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV 1999, L 161, 1. lpp.).


title: Lieta C-34/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021 gada 20. janvārī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021 gada 20. janvārī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium

      (Lieta C-34/21)
      (2021/C 98/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium

         Piedaloties: Minister des Hessischen Kultusministeriums

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas 2016/679 (1) 88. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesību normai, lai tā būtu konkrētāks noteikums tiesību un brīvību aizsardzības nodrošināšanai attiecībā uz darbinieku personas datu apstrādi saistībā ar nodarbinātību Regulas 2016/679 88. panta 1. punkta izpratnē, ir jāatbilst šādiem noteikumiem izvirzītajām prasībām saskaņā ar šīs regulas 88. panta 2. punktu?

                  2)

                  Vai valsts tiesību norma, ja tā acīmredzami neatbilst prasībām saskaņā ar Regulas 2016/679 88. panta 2. punktu, tik un tā var vēl tikt piemērota?

         (1)  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula, VDAR) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-35/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. janvārī iesniedza Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) – “Konservinvest” OOD/“Bulkons Parvomay” OOD

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. janvārī iesniedza Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) – “Konservinvest” OOD/“Bulkons Parvomay” OOD
      (Lieta C-35/21)
      (2021/C 98/15)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Varhoven kasatsionen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja:“Konservinvest”OOD

         Atbildētāja:“Bulkons Parvomay”OOD

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) (2012. gada 21. novembris) par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām 9. pantam līdzās šajā tiesību normā reglamentētajiem pagaidu aizsardzības gadījumiem var pastāvēt valsts sistēma saistībā ar tādu lauksaimniecības un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrāciju un aizsardzību, kuras ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā, un vai šī tiesību norma dod dalībvalstīm tiesības piemērot citas paralēli spēkā esošas tiesību normas valsts līmenī (līdzīgi paralēlajai preču zīmju sistēmai), izšķirot juridiskus strīdus par tiesību uz šādu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi pārkāpumiem starp tādiem vietējiem tirgotājiem, kas ražo un izplata Regulas Nr. 1151/2012 piemērošanās jomā ietilpstošus lauksaimniecības un pārtikas produktus dalībvalstī, kurā ģeogrāfiskās izcelsmes norāde ir tikusi reģistrēta?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1151/2012 (2012. gada 21. novembris) par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV 2012, L 343, 1. lpp.).


title: Lieta C-42/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 27. janvārī Lietuvos geležinkeliai AB iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 18. novembra spriedumu lietā T-814/17 Lietuvos geležinkeliai/Komisija

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 27. janvārīLietuvos geležinkeliai AB iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 18. novembra spriedumu lietā T-814/17 Lietuvos geležinkeliai/Komisija
      (Lieta C-42/21 P)
      (2021/C 98/16)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Lietuvos geležinkeliai AB (pārstāvji: W. Deselaers, K. Apel, P. Kirst, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija un Orlen Lietuva AB

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā vai daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to ir noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja prasība atcelt Komisijas 2017. gada 2. oktobra Lēmumu C(2017) 6544 final lietā AT.39813 – Baltic Rail (Baltijas dzelzceļš) (1);

                  —

                  pilnībā vai daļēji atcelt lēmumu;

                  —

                  pakārtoti, atcelt vai vēl vairāk samazināt naudas sodu, kas ir noteikts Lietuvos geležinkeliai, un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar šo tiesvedību un ar tiesvedību Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs savas sūdzības pamatojumam izvirza četrus pamatus.
      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi un līdz ar to nepareizi piemērojusi Tiesas judikatūru, saskaņā ar kuru dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam piekļuve infrastruktūrai ir jāpiešķir tikai tad, ja atteikums var izslēgt jebkādu tās personas konkurenci tirgū, kas lūdz piekļuvi tam, ja šāds atteikums nevar būt objektīvi pamatots un ja piekļuve pati par sevi noteikti ir vajadzīga minētās personas uzņēmējdarbības veikšanai.
      Otrkārt, 19 kilometrus gara sliežu ceļa, kas Mažeiķus [Mažeikiai] Lietuvas ziemeļrietumos savieno ar Latvijas robežu (turpmāk tekstā – “sliežu ceļš”), nojaukšana “lielā steigā, iepriekš neiegūstot vajadzīgos līdzekļus,” nav dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana.
      Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, sliežu ceļa nojaukšanu kvalificēdama par tādu, kas var ierobežot konkurenci.
      Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot nonākusi pretrunā pati ar sevi, atsaukdamās uz apelācijas sūdzības iesniedzēja iespējamo pret konkurenci vērsto nodomu, lai noskaidrotu, vai ir jānosaka naudas sods, un lai novērtētu naudas soda apmēru, kaut gan bija konstatējusi, ka apgalvotais pārkāpums nav pamatots ar apelācijas sūdzības iesniedzēja nodomu, pret konkurenci vērstu stratēģiju vai ļaunprātību.

         (1)  Komisijas lēmuma kopsavilkums (2017. gada 2. oktobris) par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 102. pantu (Lieta AT.39813 – Baltic Rail (Baltijas dzelzceļš)) (paziņots ar dokumenta numuru C(2017) 6544) (OV 2017, C 383, 7. lpp.).


title: Lieta C-600/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 10. novembrī Anne-Marie Klose k-dze iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 9. septembra spriedumu lietā T-81/20 Anne-Marie Klose/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/2

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 10. novembrīAnne-Marie Klose k-dze iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 9. septembra spriedumu lietā T-81/20 Anne-Marie Klose/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-600/20 P)
      (2021/C 98/02)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Anne-Marie Klose (pārstāve: I. Seher, advokāte)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2021. gada 11. februāra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-640/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 23. novembrī PV iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 30. janvāra spriedumu apvienotajās lietās T-786/16 un T-224/18 PV/Komisija

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/2

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 23. novembrī PV iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 30. janvāra spriedumu apvienotajās lietās T-786/16 un T-224/18 PV/Komisija
      (Lieta C-640/20 P)
      (2021/C 98/03)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: PV (pārstāvis: D. Birkenmaier, Rechtsanwalt)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

                  —

                  atcelt 2020. gada 30. janvāra spriedumu apvienotajās lietās T-786/16 un T-224/18;

                  —

                  izspriest šo lietu, kā arī apvienotās lietas T-786/16 un T-224/18, kā paredzēts Tiesas Reglamenta 170. pantā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus lietā C-111/20 P, kā arī visus citus tiesāšanās izdevumus lietās T-786/16, T-224/18, T-224/18 R1 un T-224/18 R2.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Pirmais pamats ir saistīts ar kļūdainu LESD 72. un 270. panta un Civildienesta noteikumu 23. panta interpretāciju un ar Vispārējas tiesas uzskatu, ka Civildienesta noteikumi ir vienīgais tiesību avots, lai spriestu par strīdiem starp darbiniekiem un viņu iestādi.

                  2.

                  Otrais pamats ir saistīts ar LES 4. panta, Hartas 41. panta un Civildienesta noteikumu 11.a panta pārkāpumu.

                  3.

                  Trešais pamats ir saistīts ar vispārējā tiesību principa “fraus omnia corrompit” un Tiesas statūtu 36. panta pārkāpumu.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir saistīts ar Hartas 1., 3., 4., 31. un 41. panta noraidījumu, kā arī ar Civildienesta noteikumu 1.e un 12.a panta noraidījumu.

                  5.

                  Piektais pamats ir saistīts ar “apzināti nepatiesas liecības sniegšanu”, Civildienesta noteikumu 59. panta 1. punkta trešās un piektās daļas kļūdainu interpretāciju, kā arī Komisijas 2014. gada 6. jūlija iekšējā lēmuma 92/2004 pārkāpumu.

                  6.

                  Sestais pamats ir saistīts ar apzinātu ļaunprātību sakarā ar principa par neizpildes izņēmumu piemērošanu divpusējās attiecībās.

                  7.

                  Septītajā pamatā tiek atkārtoti argumenti par Hartas 41. panta un Civildienesta noteikumu 25. panta pārkāpumu, kā arī par ļaunprātīgu faktu noklusēšanu sakarā ar algu parāda summas EUR 21 593,64 apmērā krāpniecisku izmantošanu, ko esot izdarījis PMO.

                  8.

                  Astotais pamats ir saistīts ar sagrozīšanu, kas izdarīta, nenorādot pirmās disciplinārlietas CMS 13/087 atcelšanas sekas.

                  9.

                  Devītais pamats ir saistīts ar Hartas 15. panta pārkāpumu.

                  10.

                  Desmitais pamats, kas ir norādīts pakārtoti, ir saistīts ar [aizlieguma] pārsniegt prasījuma robežas pārkāpumu.


title: Lieta C-643/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. novembrī iesniedza Veszprémi Törvényszék (Ungārija) – ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/3

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. novembrī iesniedza Veszprémi Törvényszék (Ungārija) – ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Lieta C-643/20)
      (2021/C 98/04)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Veszprémi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft.

         Atbildētājs: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (turpmāk tekstā – “PVN direktīva”) (1) 90. panta 1. un 2. punkts, it īpaši ņemot vērā [2017. gada 23. novembra spriedumu Di Maura (C-246/16)] (2) un [2020. gada 29. janvāra rīkojumu Porr Építési Kft. (C-292/19)], (3) kā arī Savienības tiesību efektivitātes un līdzvērtības pamatprincipus, ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar PVN atgūšanu par parādiem, kuri galīgi ir kļuvuši neatgūstami, dalībvalstis par noilguma termiņa sākumu nevar noteikt datumu, kas ir pirms tā, kurā parāds, kas pamato PVN atmaksas pieteikumu, kļūst neatgūstams?

                  2)

                  Vai PVN direktīvas 90. panta 1. un 2. punkts un 273. pants, it īpaši ņemot vērā [2017. gada 23. novembra spriedumu Di Maura (C-246/16)] un [2020. gada 29. janvāra rīkojumu Porr Építési Kft. (C-292/19)], kā arī Savienības tiesību efektivitātes, līdzvērtības un nodokļu neitralitātes pamatprincipus, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir dalībvalsts juridiskā prakse, saskaņā ar kuru saistībā ar PVN atgūšanu par parādiem, kas galīgi ir kļuvuši neatgūstami, dalībvalsts iestāde, kurai ir jāpiemēro tiesību akti, kā nosacījumu PVN atgūšanai nodokļa maksātājam izvirza ne vien prasību, ka tam likvidācijas procedūras ietvaros ir jāpieprasa atmaksāt parādu, uz ko attiecas šis nodoklis, bet arī prasību veikt citas darbības šī parāda atgūšanas nolūkā?

                  3)

                  Vai PVN direktīvas 90. panta 1. un 2. punkts un 273. pants, it īpaši ņemot vērā [2017. gada 23. novembra spriedumu Di Maura (C-246/16)] un [2020. gada 29. janvāra rīkojumu Porr Építési Kft. (C-292/19)], kā arī Savienības tiesību efektivitātes, līdzvērtības un nodokļu neitralitātes pamatprincipus, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir dalībvalsts juridiskā prakse, saskaņā ar kuru samaksas neveikšanas gadījumā sabiedrībai, kas sniedz pakalpojumu, nekavējoties tas jāpārtrauc sniegt, jo gadījumā, ja tā šādi nerīkotos un turpinātu sniegt attiecīgo pakalpojumu, tā nevarēs atgūt PVN, kurš atbilst parādiem, kas galīgi ir kļuvuši neatgūstami, lai gan šie parādi ir kļuvuši neatgūstami vēlāk?

                  4)

                  Vai PVN direktīvas 90. panta 1. un 2. punkts un 273. pants, kā arī Pamattiesību hartas 15.–17. pants, it īpaši ņemot vērā [2017. gada 23. novembra spriedumu Di Maura (C-246/16)] un [2020. gada 29. janvāra rīkojumu Porr Építési Kft. (C-292/19)], kā arī Savienības tiesību efektivitātes, līdzvērtības un nodokļu neitralitātes pamatprincipus, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts iestāde, kurai ir jāpiemēro tiesību akti, otrajā līdz ceturtajā prejudiciālajā jautājumā izklāstītās prasības ir noteikusi bez jebkāda juridiskā pamata, uz ko ir balstīts minētais spriedums lietā Porr Építési Kft. (C-292/19), un ka šīs prasības nodokļa maksātājiem nebija acīmredzamas pirms parādi galīgi kļuva neatgūstami?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.

         (2)  ECLI:EU:C:2017:887.

         (3)  ECLI:EU:C:2019:901.


title: Lieta C-670/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Ráckevei Járásbíróság (Ungārija) iesniedza 2020. gada 8. decembrī — EP u.c./ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Ráckevei Járásbíróság (Ungārija) iesniedza 2020. gada 8. decembrī — EP u.c./ERSTE Bank Hungary Zrt.

      (Lieta C-670/20)
      (2021/C 98/05)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Ráckevei Járásbíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: EP, TA, FV un TB

         Atbildētāja: ERSTE Bank Hungary Zrt.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai – ņemot vērā to, kā Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 4. panta 2. punkts ir interpretēts spriedumā Andriciuc u.c., C-186/16 (2) – par skaidru un nepārprotamu ir uzskatāma tāda līguma klauzula par valūtas maiņas kursa risku, kurā, nenosakot expressis verbis, ka šo risku pilnībā uzņemas tikai un vienīgi parādnieks, ir tikai ietverts parādnieka apliecinājums, kurā norādīts, ka tas “pilnībā apzinās darījuma iespējamos riskus un it īpaši to, ka konkrētās valūtas maiņas kursa svārstības attiecībā pret Ungārijas forintu var gan palielināt, gan samazināt forintos atmaksājamo aizdevuma summu[”]?

                  2)

                  Vai iepriekš aprakstītā līguma klauzula atbilst spriedumā Andriciuc u.c., C-186/16 noteiktajai prasībai, ka patērētājam ir jāspēj ar šādas klauzulas palīdzību novērtēt iespējami nozīmīgās ekonomiskās sekas, ko attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām rada ar valūtas maiņas kursu saistītā riska uzņemšanās, ņemot vērā, ka dokumentā [“]Informācija par vispārīgajiem ar finansējumu ārvalstu valūtā saistītajiem riskiem[”], kuru patērētājs parakstīja līguma noslēgšanas brīdī, ir vienādi norādīts uz gan izdevīgajām, gan neizdevīgajām valūtas maiņas kursa izmaiņu sekām, tādējādi vedinot domāt, ka stabila maiņas kursa tipiska tendence —ko arī norādījusi Ungārijas Banku apvienība — ir tāda, ka šīs izdevīgās un neizdevīgās ekonomiskās sekas ilgtermiņā izlīdzinās?

                  3)

                  Vai iepriekš aprakstītā līguma klauzula atbilst spriedumā Andriciuc u.c., C-186/16 noteiktajai prasībai, ka patērētājam ir jāspēj ar šādas klauzulas palīdzību novērtēt iespējami nozīmīgās ekonomiskās sekas, ko attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām rada ar valūtas maiņas kursu saistītā riska uzņemšanās, ja nedz līgumā, nedz dokumentā, kurā ir informācija par riskiem, kas saistīti ar valūtas maiņas kursu un kas ir parakstīts līguma noslēgšanas brīdī, nav ne expressis verbis, ne implicīti norādīts, ka atmaksājamo summu pieaugums var būt nozīmīgs un pat faktiski sasniegt jebkuru apmēru?

                  4)

                  Vai – ņemot vērā to, kā Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts ir interpretēts spriedumā Andriciuc u.c., C-186/16 – par skaidru un nepārprotamu ir uzskatāma tāda līguma klauzula par valūtas maiņas kursa risku, kurā nav expressis verbis noteikts, ka valūtas maiņas kursa risku pilnībā uzņemas tikai un vienīgi parādnieks, ja no līguma klauzulām expressis verbis neizriet, ka atmaksājamo summu pieaugums var būt nozīmīgs un pat faktiski sasniegt jebkuru apmēru?

                  5)

                  Vai patērētāja tālab izdarītais apliecinājums, kas vispārīgi formulēts līguma tipveida klauzulā, pats par sevi ir pietiekams, lai novērtētu, vai informācija par risku, kas saistīts ar valūtas maiņas kursu, atbilst spriedumā Andriciuc u.c., C-186/16, noteiktajai prasībai, ka šai informācijai ir jāļauj vidusmēra patērētājam ar tās palīdzību novērtēt to, kādas iespējami nozīmīgas sekas attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām var rasties no valūtas maiņas kursa riska pārejas, ja šādu secinājumu neļauj izdarīt nevienā cita līguma klauzulā, nedz informācijas [dokumentā] teiktais?

                  6)

                  Vai – ievērojot spriedumā Andriciuc u.c., C-186/16, nospriesto – ar Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punktu ir saderīga tāda Kúria (Augstākā tiesa) veiktā interpretācija, saskaņā ar kuru “jau tas vien, ka atbildētājs ir sniedzis informāciju par risku, kas saistīts ar valūtas maiņas kursu, pats par sevi nozīmē, ka prasītājam bija reālistiski jārēķinās ar šo risku”?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).o

         (2)  Spriedums, 2017. gada 20. septembris, Andriciuc u.c., C-186/16, EU:C:2017:703.


title: Lieta C-673/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 9. decembrī iesniedza tribunal judiciaire d’Auch (Francija) – EP/Préfet du Gers, Institut National de la Statistique et des Études Économiques

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 9. decembrī iesniedza tribunal judiciaire d’Auch (Francija) – EP/Préfet du Gers, Institut National de la Statistique et des Études Économiques

      (Lieta C-673/20)
      (2021/C 98/06)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal judiciaire d’Auch

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: EP

         Atbildētāji: Préfet du Gers, Institut National de la Statistique et des Études Économiques

         Otra lietas dalībniece: Maire de Thoux

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Līguma par Eiropas Savienību 50. pants un Līgums par Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem atceļ Eiropas Savienības pilsonību Apvienotās Karalistes pavalstniekiem, kuri pirms pārejas laikposma beigām ir īstenojuši savas tiesības uz brīvu pārvietošanos un dzīvesvietas izvēli citas dalībvalsts teritorijā, tostarp tiem, kuri ir uzturējušies citas dalībvalsts teritorijā jau ilgāk par piecpadsmit gadiem, un kuriem piemēro Lielbritānijas tā saukto “15 year rule” [piecpadsmit gadu normu], tādējādi tiem liedzot jebkāda veida vēlēšanu tiesības?

                  2)

                  Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai var uzskatīt, ka Līguma par izstāšanos 2., 3., 10., 12. un 127. panta, tā preambulas 6. punkta un Līguma par Eiropas Savienības darbību 18., 20. un 21. panta kopīga interpretācija ļauj šiem Lielbritānijas pavalstniekiem bez izņēmuma saglabāt tiesības uz Eiropas Savienības pilsonību, kuras tiem bija pirms viņu valsts izstāšanās no Eiropas Savienības?

                  3)

                  Noraidošas atbildes uz otro jautājumu gadījumā, vai Līgums par izstāšanos daļēji nav atzīstams par spēkā neesošu, ciktāl tas ir pretrunā principiem, kas veido Eiropas Savienības identitāti, it īpaši Līguma par Eiropas Savienības darbību 18., 20. un 21. pantam, bet arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 39. un [40.] pantam, un vai tas nav pretrunā samērīguma principam, ciktāl tajā nav paredzēta nekāda veida noteikumi, kas ļautu saglabāt šīs tiesības?

                  4)

                  Katrā ziņā, vai Līguma par izstāšanos 127. panta 1. punkta b) apakšpunkts nav daļēji spēkā neesošs, ciktāl tas ir pretrunā ne tikai Līguma par Eiropas Savienības darbību 18., 20. un 21. pantam, bet arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 39. un 40. pantam, ciktāl ar to Eiropas Savienības pilsoņiem, kuri ir īstenojuši savas tiesības uz brīvu pārvietošanos un dzīvesvietas izvēli Apvienotajā Karalistē, tiek atņemtas tiesības vēlēt un tikt ievēlētiem šīs valsts pašvaldību vēlēšanās, un ja Vispārējā tiesa un Tiesa šīs tiesību normas interpretē tāpat kā Francijas Conseil d’Etat [Valsts padome], vai šis pārkāpums neattiecas arī uz tiem Apvienotās Karalistes pavalstniekiem, kuri ir īstenojuši savas tiesības uz brīvu pārvietošanos un dzīvesvietas izvēli citas dalībvalsts teritorijā jau ilgāk par 15 gadiem un kuriem piemēro Lielbritānijas tā saukto “15 year rule” [piecpadsmit gadu normu], tādējādi tiem liedzot jebkāda veida vēlēšanu tiesības?


title: Lieta C-675/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 11. decembrī Colin Brown iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-18/19 Brown/Komisija

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/6

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 11. decembrīColin Brown iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-18/19 Brown/Komisija
      (Lieta C-675/20 P)
      (2021/C 98/07)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Colin Brown (pārstāvis: I. Van Damme, advocaat)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu, kurā nolemts neatcelt apstrīdēto lēmumu (1);

                  —

                  pamatojoties uz visiem tās rīcībā esošajiem lietas materiāliem, nolemt, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ un ir jāatjauno apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz ekspatriācijas pabalstu un ceļa izdevumu kompensāciju no 2017. gada 1. decembra un ka pabalsti, kas netika samaksāti laikposmā no 2017. gada 1. decembra līdz apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesību atjaunošanas datumam, ir jāsamaksā apelācijas sūdzības iesniedzējam kopā ar procentiem; un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam radušies tiesvedībā Tiesā un Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, interpretējot Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu tādējādi, ka tas atļauj vai prasa atņemt ierēdņa tiesības uz ekspatriācijas pabalstu nodarbinātības vietas valsts pilsonības iegūšanas dēļ, ja netiek mainīta ierēdņa nodarbinātības vieta.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošana apelācijas sūdzības iesniedzējam, ko Vispārējā tiesa ir izdarījusi tās spriedumā un Komisija – apstrīdētajā lēmumā, radot nepamatotu diskrimināciju.

         (1)  Atalgojuma un individuālo tiesību biroja 2018. gada 19. marta lēmums anulēt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz ekspatriācijas pabalstu un ceļa izdevumu kompensāciju no 2017. gada 1. decembra.


title: Lieta C-701/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. decembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Avis Autovermietung Gesellschaft mbH/Verein für Konsumenteninformation

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. decembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Avis Autovermietung Gesellschaft mbH/Verein für Konsumenteninformation

      (Lieta C-701/20)
      (2021/C 98/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Avis Autovermietung Gesellschaft mbH

         Atbildētāja: Verein für Konsumenteninformation

         Prejudiciālais jautājums

      Vai tiesību normas, kas ietvertas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (1) (Vispārīgā datu aizsardzības regula; turpmāk tekstā – “Vispārīgā datu aizsardzības regula”) VIII nodaļā, it īpaši 80. panta 1. un 2. punktā, kā arī 84. pantā 1. punktā, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas – līdztekus iejaukšanās pilnvarām, kas piemīt uzraudzības iestādēm, kuru kompetencē ir regulas piemērošanas uzraudzība un izpilde, un datu subjektu tiesību aizsardzības līdzekļiem –, neatkarīgi no individuālu datu subjektu konkrētu tiesību pārkāpumiem un bez datu subjekta pilnvarojuma par Vispārīgās datu aizsardzības regulas pārkāpumiem konkurentiem, no vienas puses, un atbilstoši valsts tiesībām pilnvarotām apvienībām, iestādēm un kamerām, no otras puses, piešķir tiesības vērsties pret pārkāpēju ar civilprasību tiesā jautājumos, kas skar negodīgas komercprakses aizlieguma neievērošanu vai tiesību aktu patērētāju tiesību aizsardzības jomā pārkāpumu vai aizliegumu izmantot spēkā neesošus Vispārējos darījumu nosacījumus?

         (1)  OV 2016, L 119, 1. lpp.


title: Lieta C-46/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 27. janvārī Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūra iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2020. gada 18. novembra spriedumu lietā T-735/18 Aquind/ACER

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 27. janvārī Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūra iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2020. gada 18. novembra spriedumu lietā T-735/18 Aquind/ACER

      (Lieta C-46/21 P)
      (2021/C 98/17)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER) (pārstāvji: P. Martinet, E. Tremmel, pārstāvji, B. Creve, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Aquind Ltd

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā vai daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  ja Tiesa uzskata, ka to pieļauj tiesvedības stadija, noraidīt pirmajā instancē celto prasību kā nepamatotu;

                  —

                  pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā atbilstoši Tiesas spriedumam;

                  —

                  piespriest Aquind Ltd atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa apmierināja prasītāja ceturto un devīto pamatu, un, pamatojoties uz minēto, atcēla ACER apelācijas valdes Lēmumu A–001-2018, noraidīja prasību pārējā daļā un piesprieda ACER atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. Ar šo apelācijas sūdzību ACER norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi šādas tiesību kļūdas:

                  1.

                  Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu attiecībā uz ACER apelācijas valdes – vispār un konkrētajā lietā – veiktās kontroles intensitāti saistībā ar kļūdām sarežģītos tehniskos un ekonomiskos vērtējumos.

                  2.

                  Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu attiecībā uz Regulas Nr. 714/2009 (1) 17. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretāciju.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 714/2009 (2009. gada 13. jūlijs) par nosacījumiem piekļuvei tīklam elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībā un par Regulas (EK) Nr. 1228/2003 atcelšanu (OV 2009, L 211, 15. lpp.).


title: Lieta C-60/21: Prasība, kas celta 2021. gada 1. februārī – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/18

      Prasība, kas celta 2021. gada 1. februārī – Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
      (Lieta C-60/21)
      (2021/C 98/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: W. Roels un V. Uher)

         Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

         Prasījumi

      Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka, uzturēdama spēkā tiesību normas, saskaņā ar kurām:

            uzturlīdzekļu vai tiem pielīdzināmu naudas līdzekļu un uzturlīdzekļu papildmaksājumu atskaitīšana no ienākuma, kas apliekams ar nodokli, tiek atteikta uzturlīdzekļu maksātājiem, kuri nav Beļģijas rezidenti, kuri šajā valstī gūst mazāk par 75 % no saviem ar profesiju saistītajiem ienākumiem un kuri nevar izmantot tādu pašu atskaitījumu savā dzīvesvietas dalībvalstī – šajā valstī ar nodokli apliekamo ienākumu mazā apmēra dēļ,
      Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 45. pantā un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ līguma) 28. pantā, un

                  —

                  piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai Komisija izvirza vienu vienīgu pamatu, ar ko tiek apgalvots, ka aplūkojamie tiesību akti varētu atturēt ārvalsts nodokļa maksātājus (nerezidentus) īstenot Līgumos garantētās pārvietošanās brīvības, konkrētāk, LESD 45. pantā un EEZ līguma 28. pantā paredzēto darba ņēmēju pārvietošanās brīvību.
      Proti, ārvalsts nodokļa maksātājam (nerezidentam), kurš vismaz 75 % no saviem ar profesiju saistītajiem ienākumiem, kas apliekami ar nodokli, negūst Beļģijā un kurš savā rezidences valstī faktiski nevar izmantot uzturlīdzekļu atskaitīšanu, tādēļ ka viņš šajā valstī negūst pietiekamus ar nodokli apliekamus ienākumus, Beļģijas tiesību akti liedz izmantot jebkādu šo maksājumu atskaitīšanu. Taču no Tiesas judikatūras un it īpaši tās 2012. gada 10. maija sprieduma lietā C-39/10, Eiropas Komisija/Igaunija izriet, ka šādā gadījumā valstij, kurā ir nodarbināta attiecīgā persona, ir jāņem vērā ārvalsts nodokļa maksātāja (nerezidenta) personīgā un ģimenes situācija.


title: Lieta T-110/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Kazembe Musonda/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/19

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Kazembe Musonda/Padome
      (Lieta T-110/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/19)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jean-Claude Kazembe Musonda (Lubumbashi, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Jean-Claude Kazembe Musonda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-111/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Boshab/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Tiesības uz īpašumu – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/20

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Boshab/Padome
      (Lieta T-111/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Tiesības uz īpašumu - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/20)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Évariste Boshab (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Évariste Boshab atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-113/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Kampete/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/20

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Kampete/Padome
      (Lieta T-113/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/21)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ilunga Kampete (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ilunga Kampete atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-116/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Kande Mupompa/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Tiesības uz īpašumu – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/21

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Kande Mupompa/Padome
      (Lieta T-116/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Tiesības uz īpašumu - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/22)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Alex Kande Mupompa (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Alex Kande Mupompa atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-118/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Amisi Kumba/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/22

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Amisi Kumba/Padome
      (Lieta T-118/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/23)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Gabriel Amisi Kumba (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Gabriel Amisi Kumba atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-119/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Mutondo/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Mutondo/Padome
      (Lieta T-119/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/24)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Kalev Mutondo (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Kalev Mutondo atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-120/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Numbi/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesību uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/23

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Numbi/Padome
      (Lieta T-120/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesību uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/25)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: John Numbi (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  John Numbi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-122/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Ramazani Shadary/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/25

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Ramazani Shadary/Padome
      (Lieta T-122/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/27)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Emmanuel Ramazani Shadary atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-123/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Kanyama/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Kanyama/Padome
      (Lieta T-123/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/28)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Célestin Kanyama (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Célestin Kanyama atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.