title: Lieta T-59/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 3. decembra rīkojumu lietā F-45/12 BT /Komisija 2013. gada 30. janvārī iesniedza BT

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/37

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 3. decembra rīkojumu lietā F-45/12 BT/Komisija 2013. gada 30. janvārī iesniedza BT

   (Lieta T-59/13 P)
   2013/C 114/59
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BT (Bukareste, Rumānija) (pārstāve — N. Visan, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2012. gada 3. decembra rīkojumu lietā F-45/12;

               —

               izskatīt lietu no jauna un apmierināt prasītājas/apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību un

               —

               piespriest atbildētājai/otrai lietas dalībniecei pienākumu atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts viens no administratīvā procesa principiem, proti, aktīvas lomas princips, jo Civildienesta tiesa uzskatīja, ka prasības pieteikumā neesot norādīti pamati, zemākās instances tiesā apstrīdētā lēmuma tiesiskumu pēc savas ierosmes nepārbaudot plašāk nekā norādīts prasītājas izvirzītajos pamatos.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts (Eiropas Cilvēktiesību konvencijas) 6. panta 1. punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pirmā un otrā daļa. Esot pārkāpts iespējas “vērsties tiesā” princips un tiesas objektivitātes princips, jo Civildienesta tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību kā acīmredzami nepamatotu, nedevusi viņai iespēju izlabot/papildināt prasības pieteikumu, lai gan šīs tiesības ir paredzētas un atzītas ne vien ikvienas Eiropas valsts tiesību aktos, bet arī Eiropas tiesās (piemēram, Eiropas Cilvēktiesību tiesā).

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības “vērsties tiesā”, šim pārkāpumam īstenojoties arī tādējādi, ka Civildienesta tiesa neatzina tiesības iesniegt repliku, lai atbildētu uz atbildētājas iebildumu rakstu — lai gan prasītāja/apelācijas sūdzības iesniedzēja bija īpaši lūgusi veikt otrreizēju procesuālo rakstu apmaiņu. Nenodrošinot šīs tiesības (iesniegt repliku), apelācijas sūdzības iesniedzējai esot liegta iespēja novērst Civildienesta tiesas apgalvoto trūkumu — apstākļos, kad apelācijas sūdzības iesniedzēja vairs nevarēja celt jaunu, likuma prasībām atbilstošu prasību, jo prasības celšanas termiņš bija beidzies (Civildienesta tiesas Reglamenta 78. pants).

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti gan princips par tiesībām savus prasījumus izklāstīt tiesā, gan tiesvedības atklātuma princips, jo nav rīkota atklāta tiesas sēde; šis princips ir paredzēts Civildienesta tiesas Reglamentā un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta 1. punktā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts lietas taisnīgas izskatīšanas princips, jo Civildienesta tiesa neuzklausīja apelācijas sūdzības iesniedzēju jautājumā par viņas prasības nepieņemamības iemeslu (Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta 1. punkts).

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Tiesas Statūtu 21. panta pirmā daļa un (Vispārējās) tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts, jo Civildienesta tiesa patiesībā esot piemērojusi “tiesvedības kristalizācijas noteikumu”, uzskatīdama, ka prasības pieteikumā nav neviena pamata.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka, tiesai neizspriedušai lietu pēc būtības, nosakot apelācijas sūdzības iesniedzējai pienākumu segt tiesāšanās izdevumus, lai arī darba līguma ar Eiropas Komisiju izbeigšanas rezultātā viņa pašreiz ir kļuvusi sociāli neaizsargāta persona, esot pārkāpts Civildienesta tiesas Reglamenta 89. panta 6. punkts, kurā ir noteikts, ka, “ja tiesvedību lietā izbeidz pirms sprieduma taisīšanas, Civildienesta tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem pēc saviem ieskatiem”.


title: Lieta T-1/09: Prasība, kas celta 2009. gada 5. janvārī — Dornbracht /ITSB — Metaform Lucchese ( META )

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/44

         Prasība, kas celta 2009. gada 5. janvārī — Dornbracht/ITSB — Metaform Lucchese (“META”)
   (Lieta T-1/09)
   (2009/C 69/98)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG, Iserlohn (Vācija) (pārstāvji — P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Metaform Lucchese SpA, Monsagrati (Itālija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 3. novembra lēmumu lietā R 1152/2006-4

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelāciju procesā radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “META” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 9., 11., 20. un 21. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 081 271);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Metaform Lucchese SpA.;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme “METAFORM” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 6., 11., 20., 21. un 24. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 1 765 361), Itālijas grafiska preču zīme (preču zīme Nr. 587 108) un starptautiska grafiska preču zīme (preču zīme Nr. 603 054) arī attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 6., 11., 20., 21. un 24. klasē;

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-353/08: Prasība, kas celta 2008. gada 26. augustā — Vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste /Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/41

         Prasība, kas celta 2008. gada 26. augustā — Vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste/Komisija
   (Lieta T-353/08)
   (2008/C 301/70)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste AG, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvji — R. Bechtold, U. Soltész un C. von Köckritz, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatojoties uz EKL 231. panta 1. punktu, atzīt Komisijas 2008. gada 19. februāra Lēmumu lietā COMP/M.4726 — Thomson Coproration/Reuters Group par spēkā neesošu;

               —

               pamatojoties uz Tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu, piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2008. gada 19. februāra Lēmumu lietā COMP/M.4726 — Thomson Coproration/Reuters Group, ar kuru Komisija saskaņā ar EK Apvienošanās Regulas (1) 8. panta 2. punktu finanšu informācijas sniedzēju Thomson Coproration un Reuters Group apvienošanos ir atzinusi par saderīgu ar kopējo tirgu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā un tiesību piemērošanā, kā arī būtiskas procesuālas kļūdas. Šajā sakarā prasītāja izvirza desmit pamatus.
   Pirmkārt, datu ievades reālā laika režīmā (real-time datafeeds) tirgus esot nepareizi ierobežots, līdz ar to lēmums esot pretrunīgs un pretrunā Komisijas lēmumu pieņemšanas praksei.
   Otrkārt, dalībnieku stāvoklis tirgū un apvienošanās ietekme uz datu ievades reālā laika režīmā tirgiem esot kļūdaini novērtēta, jo vērtējumā par apvienošanās horizontālo ietekmi nepareizi novērtēts Thomson radītais konkurences spiediens un nav ņemta vērā apvienošanās vertikālā ietekme.
   Treškārt, vērtējumā par apvienošanās horizontālo ietekmi tirgus datu platformu (market data platforms) tirgū neesot ņemts vērā konkurences spiediens, ko Thomson radot kopā ar Wombat, vienīgo nopietni vērtējamo iespējamo konkurentu.
   Ceturtkārt, apvienošanās rezultātā ierobežoti pastiprinātais Reuters stimuls izslēgt trešās personas no datu sniegšanas (contribution data) neesot ticis pārbaudīts.
   Piektkārt, dalībnieku stāvoklis ziņu (news) tirgū un apvienošanās ietekme esot novērtēta nepareizi un bez saprotama pamatojuma esot radīta iespēja izveidot monopolu iepriekšējā posma tirgū (upstream market).
   Sestkārt, analītisko pētījumu un aktīvu pārvaldības galddatoru programmu tirgū (desktop products in research and asset management) un īpaši līdzekļu pārvaldības galddatoru programmu valstu tirgos (wealth management desktop products) neesot veikta pietiekama izmeklēšana par apvienošanās ietekmi uz konkurenci.
   Septītkārt, neesot pārbaudīta apvienošanās negatīvā kopējā ietekme ārpus tirgu robežām, lai gan Komisija lēmuma ir atzinusi, ka attiecīgie tirgi pārklājas.
   Astotkārt, par pietiekamiem esot atzīti saistību solījumi, kas neattiecas uz visiem tirgiem, kuros apvienošanās rada efektīvas konkurences ierobežojumus.
   Devītkārt, saistību solījumi attiecīgajās jomās esot turklāt nepiemēroti, lai nodrošinātu efektīvu konkurenci.
   Desmitkārt, procesuālo kļūdu dēļ esot pārkāptas prasītājas tiesības tikt uzklausītai.

      (1)  Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (“EK Apvienošanās Regula”) (OV L 24, 1. lpp.).


title: Lieta T-459/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. februāra spriedums — EuroChem MCC /Padome (Dempings — Krievijas izcelsmes amonija nitrāta šķīdumu imports — Pieteikums veikt daļēju starpposma pārskatīšanu — Pārskatīšana sakarā ar pasākumu izbeigšanos — Normālā vērtība — Eksporta cena — Regulas (EK) Nr. 384/96 1. un 2. pants un 11. panta 2. un 3. punkts (tagad–Regulas (EK) Nr. 1225/2009 1. un 2. pants un 11. panta 2. un 3. punkts))

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. februāra spriedums — EuroChem MCC/Padome
   (Lieta T-459/08) (1)

   (Dempings - Krievijas izcelsmes amonija nitrāta šķīdumu imports - Pieteikums veikt daļēju starpposma pārskatīšanu - Pārskatīšana sakarā ar pasākumu izbeigšanos - Normālā vērtība - Eksporta cena - Regulas (EK) Nr. 384/96 1. un 2. pants un 11. panta 2. un 3. punkts (tagad–Regulas (EK) Nr. 1225/2009 1. un 2. pants un 11. panta 2. un 3. punkts))
   2013/C 101/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EuroChem Mineral and Chemical Company OAO (EuroChem MCC) (Maskava, Krievija) (pārstāvji — sākotnēji P. Vander Schueren un B. Evtimov, advokāti, vēlāk B. Evtimov un D. O’Keeffe, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix un B. Driessen,, kuriem sākotnēji palīdz G. Berrisch un G. Wolf, avocats, vēlāk G. Berrisch)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Van Vliet un M. França) un Fertilizers Europe (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — B. O’Connor, solicitor, un S. Gubel, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2008. gada 8. jūlija Regulu (EK) Nr. 661/2008, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importam pēc tam, kad veikta termiņa beigu pārskatīšana atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktam un daļēja starpposma pārskatīšana atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 3. punktam (OV L 185, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               EuroChem Mineral un Chemical Company OAO (EuroChem MCC) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Fertilizers Europe tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta C-292/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. maijā iesniedza Helsingin hallinto-oikeus (Somija) – A Oy

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. maijā iesniedza Helsingin hallinto-oikeus (Somija) – A Oy

   (Lieta C-292/16)
   (2016/C 270/35)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Helsingin hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: A Oy

      Atbildētāja: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 49. pantam ir pretrunā Somijas tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru situācijā, kad valsts sabiedrība aktīvu pārvešanas rezultātā pārved aktīvus uz citā ES dalībvalstī reģistrētu pastāvīgu uzņēmumu apmaiņā pret jaunām kapitāla daļām, šo aktīvu pārvešana tiek aplikta ar nodokli uzreiz pārvešanas gadā, bet attiecīgā valsts situācijā nodoklis tiek uzlikts tikai peļņas gūšanas brīdī?

               2)

               Vai runa ir par netiešu vai tiešu diskrimināciju, ja Somija uzliek nodokli uzreiz uzņēmuma pārvešanas gadā pirms peļņas gūšanas, bet valsts situācijā – tikai tās gūšanas brīdī?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu ir apstiprinoša, vai brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu var pamatot ar primāru vispārējo interešu apsvērumu vai nepieciešamību saglabāt valsts nodokļu ieturēšanas kompetenci? Vai aizliegtais ierobežojums ir saderīgs ar samērīguma principu?


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. septembrī lietā T-156/94 Siderúrgica Aristrain Madrid SL pret Eiropas Kopienu Komisiju (EOTK Līgums — Konkurence — Līgumi un saskaņotas darbības — Eiropas siju ražotāji — Apsūdzēšana tiesību pārkāpumā — Naudas sods — Apelācija — Lietas pārsūtīšana Pirmās instances tiesai)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/14

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. septembrī
   lietā T-156/94 Siderúrgica Aristrain Madrid SL pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (EOTK Līgums - Konkurence - Līgumi un saskaņotas darbības - Eiropas siju ražotāji - Apsūdzēšana tiesību pārkāpumā - Naudas sods - Apelācija - Lietas pārsūtīšana Pirmās instances tiesai)
   (2004/C 284/28)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Lietā T-156/94 Siderúrgica Aristrain Madrid SL, Madride (Spānija), ko pārstāv A. Creus Carreras un N. Lacalle Mangas, advokātes, kas norādīja adresi Briselē, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - J. Currall un W. Wils, kam palīdz J. Rivas Andrés un J.J. Gutiérrez Gisbert, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas 1994. gada 16. februāra Lēmumu 94/215/EOTK, kas attiecas uz procedūru saskaņā ar EOTK Līguma 65. pantu par Eiropas siju ražotāju līgumiem un saskaņoto praksi (OV L 116, 1. lpp.), Pirmās instances tiesa (otrā palāta paplašinātā sastāvā) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesnese V. Tiili, tiesneši A. W. H. Meij, M. Vilaras un N. J. Forwood, sekretāre B. Pastor, sekretāre-palīdze, 2004. gada 14. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noteikt naudas sodu, kas prasītājam uzlikts saskaņā ar Komisijas 1994. gada 16. februāra Lēmuma 94/215/EOTK 4. pantu attiecībā uz EOTK Līguma 65. panta piemērošanu par Eiropas siju ražotāju līgumiem un saskaņoto praksi 4. pantu, 2 540 000 eiro apmērā;

               2)

               piespriest prasītājam segt izdevumus 35 % apmērā, kas tam un atbildētājai radušies, pirmkārt, procesa laikā Pirmās instances tiesā, ieskaitot pagaidu pasākumu procesu, un, otrkārt, apelācijas procesa laikā Tiesā. Atbildētājai segt 65 % no saviem un prasītāja izdevumiem šo pašu procesu ietvaros.

      (1)  OV C 146, 28.5.2004.


title: Lieta F-93/06: Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 5. jūlijā spriedums — Dethomas /Komisija (Civildienests — Bijušais pagaidu darbinieks — Iecelšana par ierēdni — Civildienesta noteikumu grozījumi 2004. gada 1. maijā — Civildienesta noteikumu 32. panta trešā daļa — Klasificēšana līmenī)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/48

         Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 5. jūlijā spriedums — Dethomas/Komisija
   (Lieta F-93/06) (1)

   (Civildienests - Bijušais pagaidu darbinieks - Iecelšana par ierēdni - Civildienesta noteikumu grozījumi 2004. gada 1. maijā - Civildienesta noteikumu 32. panta trešā daļa - Klasificēšana līmenī)
   (2007/C 199/92)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bruno Dethomas, Rabat (Maroka) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākumā V. Joris un H. Kraemer, pēc tam — H. Kraemer)
   Priekšmets
   Komisijas 2006. gada 11. janvāra lēmuma, ar ko prasītājs — pagaidu darbinieks, kurš iecelts A1*14 pakāpes 8. līmenī, — ir iecelts par Eiropas Kopienu pārbaudāmo ierēdni, atcelšana tiktāl, ciktāl viņš ir iecelts A*14 pakāpes 2. līmenī.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Kopienu Komisijas 2006. gada 11. janvāra lēmumu atcelt tiktāl, ciktāl Dethomas kā Komisijas delegācijas Marokas Karalistē vadītājs ir iecelts A*14 pakāpes 2. līmenī;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006., 22. lpp.


title: Apvienotās lietas C-90/11 un C-91/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 15. marta spriedums ( Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11)/ Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH (Preču zīmes — Direktīva 2008/95/EK — Atteikuma vai spēkā neesamības pamatojumi — Vārdiskie izteicieni, ko veido vārdu un burtu virknes, kas atbilst šo vārdu sākuma burtiem, kombinācija — Atšķirtspēja — Aprakstošs raksturs — Vērtējuma kritēriji)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/9

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 15. marta spriedums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11)/Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

   (Apvienotās lietas C-90/11 un C-91/11) (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - Atteikuma vai spēkā neesamības pamatojumi - Vārdiskie izteicieni, ko veido vārdu un burtu virknes, kas atbilst šo vārdu sākuma burtiem, kombinācija - Atšķirtspēja - Aprakstošs raksturs - Vērtējuma kritēriji)
   2012/C 133/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11), Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11)

      Atbildētāja: Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundespatentgericht — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (kodificēta versija) (OV L 299, 25. lpp.), 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta interpretācija — Vārdiskas preču zīmes, kas sastāv no aprakstošas vārdu kombinācijas, kā arī no burtu virknes, kas nav aprakstoša un atbilst šo vārdu sākuma burtiem, atšķirtspēja

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams vārdiskai preču zīmei, kura sastāv no tādas aprakstošas vārdu kombinācijas, kas ir apvienota ar burtu virkni, kura pati par sevi nav aprakstoša, ja konkrētā sabiedrības daļa šo burtu virkni tāpēc, ka tā atbilst katra no šajā vārdu kombinācijā esošajiem vārdiem pirmajam burtam, uztver kā minētās vārdu kombinācijas saīsinājumu, un preču zīme, aplūkojot to kopumā, tādējādi var tikt saprasta kā aprakstošu norāžu vai saīsinājumu kombinācija, kurai tātad nav atšķirtspējas.

      (1)  OV C 173, 11.06.2011.


title: lieta C-61/05: Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 10. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/19

         Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 10. februārī
   (lieta C-61/05)
   (2005/C 82/40)
   tiesvedības valoda – portugāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 10. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Portugāles Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Pedro Andrade un Wouter Wils, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Portugāles Republika, savos tiesību aktos piešķirot nomas tiesības videogrammu producentiem, nav izpildījusi Direktīvu 92/100/EEK (1), un jo īpaši tās 2. panta 1. punktu;

               —

               atzīt, ka Portugāles Republika, savos tiesību aktos saglabājot neskaidrības par to, kuras personas ir atbildīgas par atlīdzību māksliniekiem, kas nodevuši savas nomas tiesības, nav izpildījusi Direktīvu 92/100/EEK, un jo īpaši tās 4. pantu saistībā ar tās 2. panta 5. un 7. punktu;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka, nepiešķirot ekskluzīvas nomas tiesības filmu pirmās fiksācijas producentiem, Portugāle nepareizi valsts tiesībās transponējusi Direktīvas 92/100/EEK 2. panta 1. punktu un pārkāpusi to.
   Turklāt, tā kā termina “producents” izmantošana Portugāles tiesību aktos rada neskaidrības attiecībā uz to, kura persona ir atbildīga par atlīdzību māksliniekiem, direktīva, jo īpaši tās 2. panta 5. un 7. punkts saistībā ar tās 4. pantu, nav pareizi transponēta.

      (1)  OV L 346, 61. lpp.


title: Lieta C-223/14: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 11. novembra spriedums (Juzgado de Primera Instancia n° 7 de Las Palmas de Gran Canaria (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tecom Mican SL, José Arias Domínguez Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana un paziņošana — Jēdziens “ārpustiesas dokuments” — Privāttiesisks dokuments — Pārrobežu ietekme — Iekšējā tirgus darbība

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 11. novembra spriedums (Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tecom Mican SL, José Arias Domínguez

   (Lieta C-223/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana un paziņošana - Jēdziens “ārpustiesas dokuments” - Privāttiesisks dokuments - Pārrobežu ietekme - Iekšējā tirgus darbība)
   (2016/C 016/10)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Tecom Mican SL, José Arias Domínguez

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Regulas (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (“dokumentu izsniegšana [vai paziņošana]”), un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000, 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā pantā minētais jēdziens “ārpustiesas dokuments” ietver ne tikai dokumentus, ko sagatavojusi vai apliecinājusi valsts iestāde vai valsts amatpersona, bet arī privāttiesiskos dokumentus, kuru oficiāla pārsūtīšana adresātam, kurš dzīvo ārvalstīs, ir nepieciešama, lai īstenotu, pierādītu vai aizsargātu tiesības vai juridisku prasījumu civillietā vai komerclietā;

               2)

               Regula Nr. 1393/2007 ir jāinterpretē tādējādi, ka ārpustiesas dokumenta izsniegšana vai paziņošana atbilstoši ar šo regulu paredzētajiem noteikumiem ir pieļaujama pat tad, ja prasītājs jau ir veicis šī dokumenta pirmo izsniegšanu vai pirmo paziņošanu, izmantojot tādu pārsūtīšanas veidu, kas nav paredzēts šajā regulā, vai izmantojot kādu citu no pārsūtīšanas veidiem, kuri ieviesti ar šo regulu;

               3)

               Regulas Nr. 1393/2007 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja ir izpildīti tā piemērošanas nosacījumi, saskaņā ar šo pantu katrā atsevišķā gadījumā nav jāpārbauda, vai ārpustiesas dokumenta izsniegšanai vai paziņošanai ir pārrobežu ietekme un vai tā ir vajadzīga pareizai iekšējā tirgus darbībai.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-336/09: Prasība, kas celta 2009. gada 25. augustā — Häfele/ITSB — Topcom Europe ( Topcom )

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/32

         Prasība, kas celta 2009. gada 25. augustā — Häfele/ITSB — Topcom Europe (“Topcom”)
   (Lieta T-336/09)
   2009/C 256/57
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Häfele GmbH & Co. KG, Nagold (Vācija) (pārstāvis — J. Dönch, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Topcom Europe NV, Heverlee (Beļģija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 5. jūnija lēmumu lietā R 1500/2008-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Topcom” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9. un 11. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “TOPCOM” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē; Beniluksa vārdiskas preču zīmes “TOPCOM” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību, apmierināt iebildumus un atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini konstatējusi, ka pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja, ņemot vērā, ka attiecīgās preces nav līdzīgas vai papildinošas


title: Lieta C-165/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. aprīlī — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               2.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/6

         Prasība, kas celta 2012. gada 3. aprīlī — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-165/12)
   2012/C 157/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un E. Paasivirta)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 16. decembra Lēmumu 19/2012/ES (1) par to, lai Eiropas Savienības vārdā apstiprinātu Deklarāciju par to, ka zvejas kuģiem, kuri kuģo ar Venecuēlas Bolivāra Republikas karogu, piešķir zvejas iespējas ES ūdeņos Francijas Gviānas piekrastes ekskluzīvajā ekonomiskajā zonā, jo tas ir pamatots ar LESD 218. panta 6. punkta b) apakšpunktu kopsakarā ar LESD 43. panta 3. punktu;

               —

               atstāt spēkā atceltā lēmuma iedarbību līdz saprātīgā termiņā stājas spēkā no jauna ar pienācīgu juridisko pamatu, proti, LESD 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu kopsakarā ar LESD 43. panta 2. punktu, pieņemtais lēmums vai, ja Parlaments nedod savu piekrišanu, līdz īsa saprātīga termiņa beigām pēc Parlamenta lēmuma nedot piekrišanu pieņemšanas, un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija lūdz atcelt Padomes Lēmumu 19/2012/ES, atstājot spēkā tā iedarbību līdz ar Parlamenta piekrišanu tiek pieņemts jauns tiesību akts, tā kā izvēlētais juridiskais pamats būtiski atšķiras no Komisijas ierosinātā pamata, proti, LESD 218. panta 6. punkta a) apakšpunkta (saistībā ar LESD 43. pantu).
   Komisija apgalvo, ka, rīkojoties šādi, Padome ir pieļāvusi kļūdu un ka saskaņā ar Komisijas priekšlikumu pirms attiecīgā tiesību akta pieņemšanas tai bija jāsaņem Parlamenta piekrišana.
   Savas prasības pamatojumam Komisija norāda trīs pamatus: pirmais pamats, kuram ir trīs daļas, ir par, pirmkārt, LESD 218. panta 6. punkta a) apakšpunkta un 43. panta 2. punkta pārkāpumu, tā kā Padome kā apstrīdētā tiesību akta juridisko pamatu ir norādījusi LESD 218. panta 6. punkta b) apakšpunktu un 43. panta 3. punktu, un, otrkārt, LESD 296. panta otrās daļas pārkāpumu, tā kā Padome ir pretrunīgi pamatojusi savu juridiskā pamata izvēli.
   Otrais pamats, kurš izriet no pirmā pamata, arī ir par LESD 218. panta 6. punkta a) apakšpunkta pārkāpumu, tā kā Padome nav ievērojusi Eiropas Parlamenta institucionālās prerogatīvas, nesaņemot tā piekrišanu, lai gan to prasa attiecīgais pants.
   Trešais pamats ir par LES 17. panta un LESD 218. panta 6. punkta pārkāpumu, jo Padome ir sagrozījusi Komisijas priekšlikumu.

      (1)  OV 2002, L 6, 8. lpp.


title: Lieta C-229/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundespatentgericht (Vācija) 2009. gada 24. jūnija rīkojumu — Rechtsanwaltssozietät Lovells/Bayer CropScience AG

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundespatentgericht (Vācija) 2009. gada 24. jūnija rīkojumu — Rechtsanwaltssozietät Lovells/Bayer CropScience AG
   (Lieta C-229/09)
   2009/C 220/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Rechtsanwaltssozietät Lovells

      Atbildētāja: Bayer CropScience AG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 23. jūlija Regulas (EK) Nr. 1610/96 par papildu aizsardzības sertifikāta ieviešanu attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem (1) 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošana ir atkarīga tikai no tirdzniecības atļaujas, kas izdota saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK (2) 4. pantu, vai arī sertifikātu tāpat var arī piešķirt, pamatojoties uz tirdzniecības atļauju, kas izdota saskaņā ar Direktīvas 91/414 8. panta 1. punktu?

      (1)  OV L 198, 30. lpp.

      (2)  OV L 230, 1. lpp.


title: Tiesas sekretāra iecelšana

text:
               10.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/29

         Tiesas sekretāra iecelšana
   (2006/C 34/07)
   Rožē Grasa [Roger Grass], Eiropas Kopienu Tiesas sekretāra, pilnvaras izbeidzās 2006. gada 9. februārī.
   Tiesa 2005. gada 28. jūnija vispārējā sapulcē saskaņā ar Tiesas Reglamenta 12. pantu nolēma atjaunot Rožē Grasa pilnvaras uz laiku no 2006. gada 10. februāra līdz 2012. gada 9. februārim ieskaitot.


title: Lieta F-18/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. februāra rīkojums — Capidis /Komisija

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/39

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. februāra rīkojums — Capidis/Komisija
   (Lieta F-18/10) (1)

   2012/C 138/94
   Tiesvedības valoda — franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 134, 22.05.2010, 56. lpp.


title: Lieta C-250/04: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 14. jūnijā

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/12

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 14. jūnijā
   (Lieta C-250/04)
   (2004/C 201/23)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 14. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Georgios Zavvos un Michael Shotter no tās Juridiskā dienesta.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/19/EK (1) par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva) (OV L 108, 7. lpp.) vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par pieņemtajiem normatīvajiem un administratīvajiem aktiem Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi ar šo direktīvu uzliktos pienākumus.

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2003. gada 24. jūlijā.

      (1)  OV L 108, 24.4.2002., 7. lpp.


title: Lieta T-276/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Viridis Pharmaceutical/EUIPO – Hecht-Pharma (“Boswelan”)

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/46

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Viridis Pharmaceutical/EUIPO – Hecht-Pharma (“Boswelan”)
   (Lieta T-276/16)
   (2016/C 251/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Viridis Pharmaceutical (Tortola, Britu Virdžīnijas salas) (pārstāvji – C. Spintig, S. Pietzcker un M. Prasse, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Hecht Pharma GmbH (Hollnseth, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Boswelan” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 381 563

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 29. februāra lēmums lietā R 2837/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīta prasītājas iesniegtā apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 003381563 atcelšanu attiecībā uz “zālēm multiplās sklerozes ārstēšanai”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītajas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums – preču zīmes faktiska izmantošana;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums – atbilstīgi preču zīmes neizmantošanas iemesli;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 83. panta pārkāpums, īt īpaši tiesiskās paļāvības principa pārkāpums.


title: Tiesas spriedums (2015. gada 28. septembris) lietā E-12/15 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2011/83/ES par patērētāju tiesībām)

text:
               17.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 422/8

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2015. gada 28. septembris)
   lietā E-12/15
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti
   (EEZ/EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2011/83/ES par patērētāju tiesībām)
   (2016/C 422/07)
   Lietā E-12/15 EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti – attiecībā uz PRASĪBU pasludināt, ka Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.a, 7.e un 7.i punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīva 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK), kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu; tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis referents), 2015. gada 28. septembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo Tiesa:

               1)

               pasludina, ka Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.a, 7.e un 7.i punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 25. oktobra Direktīva 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK), kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu;

               2)

               piespriež Lihtenšteinas Firstistei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-136/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. decembra spriedums — Colgate-Palmolive /ITSB — CMS Hasche Sigle ( VISIBLE WHITE ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme VISIBLE WHITE — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/31

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. decembra spriedums — Colgate-Palmolive/ITSB — CMS Hasche Sigle (“VISIBLE WHITE”)
   (Lieta T-136/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “VISIBLE WHITE’ - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2009/C 32/57)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Colgate-Palmolive Co., Ņujorka, Ņujorkas štats (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — M. Zintler, H. Harmeling un K. U. Plath, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: CMS Hasche Sigle, Ķelne (Vācija)
   Priekšmets
   Prasība, kas iesniegta par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 15. februāra lēmumu lietā R 165/2005-4 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp CMS Hasche Sigle un Colgate-Palmolive Co.

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Colgate Palmolive Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007.


title: Lieta T–202/09: Prasība, kas celta 2009. gada 25. maijā — Deichmann–Schuhe /ITSB (leņķveidīgas loksnes ar raustītām līnijām attēlojums)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/55

         Prasība, kas celta 2009. gada 25. maijā — Deichmann–Schuhe/ITSB (leņķveidīgas loksnes ar raustītām līnijām attēlojums)
   (lieta T–202/09)
   2009/C 180/103
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG, Essen (Vācija) (pārstāvis –C. Rauscher, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 3. aprīļa lēmumu lietā R 224/2007–4 un

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kurā ir attēlota leņķveidīga loksne ar raustītām līnijām, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10. un 25. klasē (starptautiskā reģistrācija, kurā ir minēta Eiropas Kopiena, Nr. W 881226)

      Pārbaudītāja lēmums: aizsardzību atteikt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad –Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums atšķirtspējas noliegšanas dēļ

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-105/08 P: Apelācija, ko 2008. gada 26. februārī ierosinājis Kris Van Neyghem par Civildienesta tiesas 2007. gada 13. decembra spriedumu lietā F-73/06 Van Neyghem /Komisija

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/39

         Apelācija, ko 2008. gada 26. februārī ierosinājis Kris Van Neyghem par Civildienesta tiesas 2007. gada 13. decembra spriedumu lietā F-73/06 Van Neyghem/Komisija
   (Lieta T-105/08 P)
   (2008/C 107/66)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Kris Van Neyghem, Vissenken (Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               —

               atcelt Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedumu lietā F-73/06;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja Civildienesta tiesā izvirzītos prasījumus atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesu instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzībā tās iesniedzējs lūdz atcelt Civildienesta tiesas spriedumu, kurā noraidīta prasība, kurā viņš bija lūdzis, pirmkārt, atcelt vispārējā konkursa EPSO/A/19/04 atlases komisijas lēmumu viņu nepielaist pie minētā konkursa mutiskā pārbaudījuma kārtošanas un, otrkārt, atlīdzināt materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu, ko viņš esot cietis.
   Apelācijas sūdzības pamatojumā tās iesniedzējs izvirza pamatu par to, ka ir sagrozīts Civildienesta tiesā iesniegts pierādījums, proti, rakstiskā pārbaudījuma kopija.
   Viņš izvirza arī pamatu par to, ka Civildienesta tiesa esot pieļāvusi kļūdu pamatojumā saistībā ar to, ka atlases komisijas priekšsēdētājs neesot pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā, salīdzinot apelācijas sūdzības iesniedzējam piešķirto atzīmi un novērtējuma veidlapā ietverto vārdisko vērtējumu.


title: Lieta C-116/11: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums ( Sąd Rejonowy Poznań-Stare Miasto w Poznaniu (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bank Handlowy w Warszawie SA, PPHU “ADAX” /Ryszard Adamiak/Christianapol sp. z o.o . (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — Maksātnespējas procedūras — Jēdziens “procedūras izbeigšana” — Tiesas, kas izskata sekundāro maksātnespējas procedūru, iespēja vērtēt parādnieka maksātnespēju — Iespēja sākt likvidācijas procedūru kā sekundāro maksātnespējas procedūru, ja galvenā procedūra ir aizsardzības procedūra)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums (Sąd Rejonowy Poznań-Stare Miasto w Poznaniu (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bank Handlowy w Warszawie SA, PPHU “ADAX”/Ryszard Adamiak/Christianapol sp. z o.o.
   (Lieta C-116/11) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - Maksātnespējas procedūras - Jēdziens “procedūras izbeigšana” - Tiesas, kas izskata sekundāro maksātnespējas procedūru, iespēja vērtēt parādnieka maksātnespēju - Iespēja sākt likvidācijas procedūru kā sekundāro maksātnespējas procedūru, ja galvenā procedūra ir aizsardzības procedūra)
   2013/C 26/07
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy Poznań-Stare Miasto w Poznaniu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Bank Handlowy w Warszawie SA, PPHU “ADAX”/Ryszard Adamiak

      Atbildētāja: Christianapol sp. z o.o.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sąd Rejonowy Poznań-Stare Miasto w Poznaniu — Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (OV L 160, 1. lpp.) 4. panta 1. un 2. punkta j) apakšpunkta, kā arī 27. panta interpretācija — Sekundārās maksātnespējas procedūras — Attiecīgās tiesas kompetence aizsākt šādu procedūru, lai vērtētu debitora maksātnespēju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām, kas grozīta ar Padomes 2008. gada 24. jūlija Regulu (EK) Nr. 788/2008, 4. panta 2. punkta j) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka maksātnespējas procedūras izbeigšanas brīdis ir jānosaka saskaņā ar tās dalībvalsts tiesībām, kurā šī procedūra tika sākta;

               2)

               Regulas Nr. 1346/2000, kas grozīta ar Regulu Nr. 788/2008, 27. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas atļauj sekundāras maksātnespējas procedūras sākšanu dalībvalstī, kurā atrodas parādnieka uzņēmums, ja galvenās procedūras mērķis ir aizsargājošs. Kompetentajai tiesai, kas sāk sekundāro procedūru, ievērojot lojālas sadarbības principu, ir jāņem vērā galvenās procedūras mērķi un regulas sistēma;

               3)

               Regulas Nr. 1346/2000, kas grozīta ar Regulu Nr. 788/2008, 27. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesa, kas izskata pieteikumu par sekundārās maksātnespējas procedūras sākšanu, nevar vērtēt parādnieka maksātnespēju, pret kuru citā dalībvalstī ir sākta galvenā procedūra, pat ja galvenajai procedūrai ir aizsargājošs mērķis.

      (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: Palātu priekšsēdētāju ievēlēšana

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/1

         Palātu priekšsēdētāju ievēlēšana
   (2005/C 281/01)
   Tiesas tiesneši, satiekoties 2005. gada 6. oktobrī, saskaņā ar Reglamenta 10. panta 1. punkta otro daļu ir uz vienu gadu līdz 2006. gada 6. oktobrim ievēlējuši K. Šīmanu [K. Schiemann] par ceturtās palātas priekšsēdētāju, J. Makarčiku [J. Makarczyk] par piektās palātas priekšsēdētāju un J. Malenovski [J. Malenovský] par sestās palātas priekšsēdētāju.
   Tiesas palātu sastāvs ir šāds:
   Pirmā palāta
   priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann],
   tiesneši K. Šīmans, N. Kolnerika [N. Colneric], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], K. Lēnartss [K. Lenaerts], E. Juhāss [E. Juhász], M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits
   Otrā palāta
   priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans],
   tiesneši J. Makarčiks, K. K. Gulmans [C. C. Gulmann], R. Šintgens [R. Schintgen], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], P. Kūris [P. Kūris], Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka]
   Trešā palāta
   priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas],
   tiesneši J. Malenovskis, A. M. La Pergola [A. M. La Pergola], Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], S. fon Bārs [S. von Bahr], E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet], U. Lehmuss [U. Lõhmus] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh]
   Ceturtā palāta
   priekšsēdētājs K. Šīmans,
   tiesneši N. Kolnerika, H. N. Kunja Rodrigess, K. Lēnartss, E. Juhāss, M. Ilešičs un E. Levits
   Piektā palāta
   priekšsēdētājs J. Makarčiks,
   tiesneši K. K. Gulmans, R. Šintgens, R. Silva de Lapuerta, P. Kūris, Dž. Arestis un J. Klučka
   Sestā palāta
   priekšsēdētājs J. Malenovskis,
   tiesneši A. M. La Pergola, Ž. P. Puisošē, S. fon Bārs, E. Borgs Bartets, U. Lehmuss un A. O'Kīfs.


title: Lieta C-169/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. aprīlī iesniedza Audiencia Provincial de Castellón (Spānija) – Juan Carlos Sánchez Morcillo un María del Carmen Abril García / Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. aprīlī iesniedza Audiencia Provincial de Castellón (Spānija) – Juan Carlos Sánchez Morcillo un María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

   (Lieta C-169/14)
   2014/C 175/40
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Castellón

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Juan Carlos Sánchez Morcillo un María del Carmen Abril García

      Cita lietas dalībniece: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 93/13/EK (1) 7. panta 1. punkts, kurš nosaka dalībvalstīm pienākumu nodrošināt, ka patērētāju interesēs pastāv adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtos līgumos, nepieļauj tādu procesuālo normu kā Spānijas Civilprocesa kodeksa (Ley de Enjuiciamiento Civil) 695. panta 4. punkts, kura, nosakot prasības celšanu par nolēmumu, ar kuru lemj par pārsūdzību attiecībā uz izpildi, kas vērsta pret hipotekāri ieķīlātām vai ieķīlātām lietām, ļauj pārsūdzēt tikai nolēmumu par tiesvedības izbeigšanu vai negodīga noteikuma nepiemērošanu un nepieļauj pārsūdzību citos gadījumos, kā tūlītējā rezultātā, lai gan persona, kura lūdz veikt izpildi, var iesniegt pārsūdzību, ja ir apmierināti atbildētāja iebildumi attiecībā uz izpildi un ja ir pieņemts lēmums izbeigt tiesvedību vai nepiemērot negodīgu noteikumu, patērētājs atbildētājs izpildes tiesvedībā nevar iesniegt pārsūdzību, ja viņa iebildumi ir tikuši noraidīti?

               2)

               Vai Eiropas Savienības tiesiskā regulējuma piemērošanas jomā attiecībā uz patērētāju aizsardzību, kas ir iekļauta Direktīvā 93/13/EEK, ar tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un tiesībām uz taisnīgu tiesu un pušu procesuālo tiesību vienlīdzību, kas ir noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2) 47. pantā, ir saderīga tāda valsts tiesību norma kā Spānijas Civilprocesa kodeksa (Ley de Enjuiciamiento Civil) 695. panta 4. punkts, kurš, regulējot prasības celšanu par nolēmumu, ar ko izlemj izpildi, kas vērsta pret hipotekāri ieķīlātām vai ieķīlātām lietām, ļauj pārsūdzēt tikai nolēmumu, ar kuru nolemj izbeigt tiesvedību vai nepiemērot negodīgu noteikumu, un nepieļauj prasības celšanu citos gadījumos, kā tūlītējā rezultātā, lai gan persona, kura lūdz veikt izpildi, var iesniegt pārsūdzību, ja ir apmierināti atbildētāja iebildumi attiecībā uz izpildi un ja ir pieņemts lēmums izbeigt tiesvedību vai nepiemērot negodīgu noteikumu, patērētājs atbildētājs izpildes tiesvedībā nevar iesniegt pārsūdzību, ja viņa iebildumi ir tikuši noraidīti?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, OV L 95, 29. lpp.

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta C-240/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2016. gada 26. februāra spriedumu lietā T-507/14 Vedran Vidmar un Darko Graf/Eiropas Komisija 2016. gada 26. aprīlī iesniedza Vedran Vidmar un citi

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2016. gada 26. februāra spriedumu lietā T-507/14 Vedran Vidmar un Darko Graf/Eiropas Komisija 2016. gada 26. aprīlī iesniedza Vedran Vidmar un citi
   (Lieta C-240/16 P)
   (2016/C 251/15)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Vedran Vidmar, Saša Čaldarević, Irena Glogovšek, Gordana Grancarić, Martina Grgec, Ines Grubišić, Sunčica Horvat Peris, Zlatko Ilak, Mirjana Jelavić, Romuald Kantoci, Svjetlana Klobučar, Ivan Kobaš, Tihana Kušeta Šerić, Damir Lemaić, Željko Ljubičić, Gordana Mahovac, Martina Majcen, Višnja Merdžo, Tomislav Perić, Darko Radić, Damjan Saridžić (pārstāvis – D. Graf, odvjetnik)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra spriedumu lietā T-507/14 un apmierināt prasītāju prasījumus tiesvedībā pirmajā instancē, kas norādīti to 2014. gada 1. jūlija prasības pieteikumā, kā arī piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas sūdzības iesniedzējiem šajā tiesvedībā;

               —

               pakārtoti, atcelt pilnībā Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra spriedumu lietā T-507/14 un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā pieņem jaunu spriedumu, kā arī piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas sūdzības iesniedzējiem šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apstrīd šādus apstrīdētā sprieduma punktus:

               —

               40. punkts, kurā ir atzīts, ka ES iestādes aktīva prettiesiska rīcība ir tikai viens no nepieciešamajiem elementiem, lai rastos ES ārpuslīgumiskā atbildība par zaudējumiem, ņemot vērā to, ka šis Vispārējās tiesas apgalvojums ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 340. panta otrajai daļai un Tiesas judikatūrai (Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 1992. gada 19. maija spriedums Mulder/Padome un Komisija, apvienotās lietas C-104/89 un C-37/90);

               —

               47. punkts, kurā pretrunā Akta par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (turpmāk tekstā – “Pievienošanās akts”) 36. panta un VII pielikuma noteikumiem saistības, kuras Horvātijas Republika ir uzņēmusies attiecībā uz ES sarunu par pievienošanos ES laikā, ir kļūdaini nosauktas par “principiem”, ņemot vērā to, ka šajā lietā runa nav par principiem, bet par 11 konkrētām saistībām, ko Horvātijas Republika ir uzņēmusies attiecībā uz ES un kas stājās spēkā 2011. gada 9. decembrī;

               —

               48. –52. punkts, ņemot vērā to, ka Pievienošanās akta 36. pants un VII pielikums stājās spēkā 2011. gada 9. decembrī, kad bija spēkā un bija piemērojama Horvātijas Republikas 2010. gada 15. decembra Tiesu sistēmas reformas stratēģija 2011.–2015. gadam un Horvātijas Republikas valdības 2010. gada 20. maija pārskatītais Rīcības plāns tiesu reformai, bet vēlāk Horvātijas Republikas šos aktus atcēla, ko pirms tam bija atļāvusi Komisija sava 2012. gada 10. oktobra Visaptverošā Horvātijas pārraudzības ziņojuma 3. punktā, kurā Horvātijas Republikai tika uzdots pieņemt jaunu tiesisko regulējumu par tiesu izpildītājiem, pretēji vispārējiem tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības aizsardzības principiem, ņemot vērā to, ka attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem šo tiesību aktu atcelšanai bija acīmredzams atpakaļejošs spēks un ka pēc 2011. gada 9. decembra Horvātijas Republika pieņēma nevis jaunu tiesu reformas stratēģiju, bet tikai tiesu sistēmas attīstības stratēģiju 2013.–2018. gadam, un pēdējā Horvātijas Republikas pieņemtā tiesu reformas stratēģija bija tieši tā, kas bija spēkā 2011. gada 9. decembrī (skat., piemēram, spriedumus, 1974. gada 30. janvāris, Louwage/Komisija, 148/73, EU:C:1974:7, 12. un 28. punkts; 1998. gada 17. decembris, Embassy Limousines&Services/Parlaments, T-203/96, EU:T:1998:302, 74. –88. punkts, un 1975. gada 14. maijs, CNTA/Komisija,74/74, EU:C:1975:59, 41. –44. punkts), un jāprecizē, ka Vispārējā tiesa, 53. punktā norādot, ka “no tā [..] nebūtu jāsecina, ka Horvātijas iestādēm [..] bija pilnīga rīcības brīvība grozīt tiesu reformas stratēģiju 2011. –2015. gadam un darbības plānu 2010. gadam. Ņemot vērā Pievienošanās akta noteikumus, it īpaši tā 36. pantu un VII pielikumu, šīm iestādēm bija jāievēro ne tikai 1. saistība, bet arī visas šajā pielikumā paredzētās saistības”, ir apstiprinājusi šīs apelācijas sūdzības iesniedzēju prasības par kompensāciju pamatotību;

               —

               54.–57. punkts un 59.–63. punkts, kas attiecas uz to, ka Komisija nav pildījusi savu pienākumu atbilstoši Pievienošanās akta 36. punktam uzraudzīt, lai Horvātijas Republika pilda savas saistības atbilstoši Pievienošanās akta VII pielikuma 3. punktam turpināt uzlabot savas tiesu sistēmas efektivitāti, ņemot vērā to, ka no prasības pieteikuma pielikumiem izriet, ka Komisija ir norādījusi informāciju savās pārraudzības tabulās par laikposmu no 2012. gada 1. septembra līdz 2013. gada 28. februārim, tajās iekļaujot kļūdainus datus, ko sniegusi Horvātijas Tieslietu ministrija par to, ka samazinās tiesvedības un izpildes procedūras Horvātijas municipālajās un komerctiesās, nekādi tos nepārbaudot vai neanalizējot ar līdzīgu avotu vai aprēķinu starpniecību, tādējādi pierādot būtisku nolaidību, ņemot vērā šo tabulu izstrādes nozīmi;

               —

               68. punkts, ņemot vērā to, ka, nepildot savu pienākumu atbilstoši Pievienošanās akta 36. pantam uzraudzīt, lai Horvātijas Republika pilda savas saistības attiecībā uz valsts tiesu izpildītāju darbības sākumu, proti, 2012. gada 1. janvāri, Komisija nav arī izpildījusi savu pienākumu atbilstoši LES 17. pantam uzraudzīt to, kā Horvātijas Republika piemēro Līgumu par pievienošanos Eiropas Savienībai, kas ir viens no ES pamatlīgumiem;

               —

               69.–82. punkts, ņemot vērā to, ka, lai apelācijas sūdzības iesniedzējiem rastos tiesiskā paļāvība pēc 2011. gada 9. decembra, nebija nepieciešamas nekādas Komisijas vēlākas saskanīgas un tiešas darbības, jo šajā lietā apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesiskā paļāvība radās pirms šī datuma.


title: Lieta C-45/09: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 12. oktobra spriedums ( Arbeitsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gisela Rosenbladt/Oellerking Gebäudereinigungsges.mbH (Direktīva 2000/78/EK — Diskriminācija vecuma dēļ — Darba līguma izbeigšana, iestājoties pensionēšanās vecumam)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/9

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 12. oktobra spriedums (Arbeitsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gisela Rosenbladt/Oellerking Gebäudereinigungsges.mbH

   (Lieta C-45/09) (1)

   (Direktīva 2000/78/EK - Diskriminācija vecuma dēļ - Darba līguma izbeigšana, iestājoties pensionēšanās vecumam)
   2010/C 346/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeitsgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gisela Rosenbladt

      Atbildētājs: Oellerking Gebäudereinigungsges.mbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Arbeitsgericht Hamburg — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), 1. panta un 2. panta 1. punkta interpretācija — Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums — Vispārīgi piemērojams koplīgums, kurā paredzēta automātiska darba tiesisko attiecību izbeigšana, kad darbinieks sasniedzis 65 gadu vecumu, neatkarīgi no ekonomiskās, sociālās vai demogrāfiskās situācijas vai faktiskās situācijas darba tirgū

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 6. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam nav pretrunā tāda valsts tiesību norma kā Likuma par vienlīdzīgu attieksmi (Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz) 10. panta 5. punkts, atbilstoši kurai par spēkā esošiem ir atzīstami noteikumi par darba līgumu automātisku izbeigšanu, darba ņēmējam sasniedzot pensionēšanās vecumu, tiktāl, ciktāl, pirmkārt, minētā norma ir objektīvi un saprātīgi pamatota ar nodarbinātības politikas un darba tirgus mērķi un, otrkārt, līdzekļi šī mērķa sasniegšanai ir atbilstoši un vajadzīgi. Šai atļaujas īstenošanai ar koplīgumu palīdzību kā tādai nav izslēgta pārbaude tiesā, taču saskaņā ar minētās direktīvas 6. panta 1. punktu, tai arī atbilstošā un vajadzīgā veidā ir jābūt vērstai uz leģitīma mērķa sasniegšanu;

               2)

               Direktīvas 2000/78 6. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds pasākums kā Ģenerālvienošanās par telpu uzkopšanā nodarbinātajiem darba ņēmējiem (Allgemeingültiger Rahmentarifvertrag für die gewerblichen Beschäftigten in der Gebäudereinigung) 19. panta 8. punktā paredzētais noteikums par automātisku darba līgumu izbeigšanu ar darba ņēmējiem, kuri sasnieguši 65 gadu vecumu, kad tie var saņemt vecuma pensiju;

               3)

               Direktīvas 2000/78 1. un 2. pants ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā fakts, ka dalībvalsts atzīst par vispārpiemērojamu tādu koplīgumu, kāds aplūkots pamata lietā, tiktāl, ciktāl ar to darba ņēmējiem, uz kuriem šis koplīgums attiecas, netiek liegta normās par diskriminācijas vecuma dēļ aizliegumu paredzētā aizsardzība.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta C-249/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums ( Tribunal administratif de Pau (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Khaled Boudjlida / Préfet des Pyrénées-Atlantiques Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vīzu politika, patvēruma politika, imigrācijas politika un cita politika, kas saistīta ar personu brīvu pārvietošanos — Direktīva 2008/115/EK — To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips — Trešās valsts valstspiederīgā, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, tiesības tikt uzklausītam pirms tāda lēmuma pieņemšanas, kas var ietekmēt viņa intereses — Atgriešanas lēmums — Tiesības tikt uzklausītam pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas — Šo tiesību saturs

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/7

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums (Tribunal administratif de Pau (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Khaled Boudjlida/Préfet des Pyrénées-Atlantiques

   (Lieta C-249/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vīzu politika, patvēruma politika, imigrācijas politika un cita politika, kas saistīta ar personu brīvu pārvietošanos - Direktīva 2008/115/EK - To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips - Trešās valsts valstspiederīgā, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, tiesības tikt uzklausītam pirms tāda lēmuma pieņemšanas, kas var ietekmēt viņa intereses - Atgriešanas lēmums - Tiesības tikt uzklausītam pirms atgriešanas lēmuma pieņemšanas - Šo tiesību saturs)
   (2015/C 046/09)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Pau

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Khaled Boudjlida

      Atbildētājs: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

      Rezolutīvā daļa:

   Tiesības tikt uzklausītam visas procedūras laikā, kā tās ir piemērojamas Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, un it īpaši tās 6. panta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajās attiecībā uz trešās valsts valstspiederīgo, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, ietilpst tiesības izteikt savu viedokli par savas uzturēšanās likumību un iespējamo minētās direktīvas 5. panta un 6. panta 2.–5. punkta piemērošanu, kā arī viņa atgriešanas kārtību, pirms attiecībā uz viņu tiek pieņemts atgriešanas lēmums.
   Turpretī tiesības tikt uzklausītam visas procedūras laikā, kā tās ir piemērojamas Direktīvas 2008/115 un it īpaši tās 6. panta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar tām kompetentajai valsts iestādei nav pienākuma, pirms tiek organizēta uzklausīšana, lai pieņemtu minēto lēmumu, brīdināt šo valstspiederīgo, ka tā attiecībā uz viņu ir iecerējusi pieņemt atgriešanas lēmumu, ne arī paziņot viņam pierādījumus, ar kuriem tā vēlas pamatot minēto lēmumu, ne arī atstāt viņam laiku pārdomām, pirms viņš iesniedz savus apsvērumus, ja minētajam valstspiederīgajam ir iespēja lietderīgi un efektīvi paust savu viedokli par viņa uzturēšanās nelikumību un iemesliem, kas saskaņā ar valsts tiesībām var pamatot, ka šī valsts iestāde nepieņem atgriešanas lēmumu.
   Tiesības tikt uzklausītam visas procedūras laikā, kā tās ir piemērojamas Direktīvas 2008/115 un it īpaši tās 6. panta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgais, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, pirms kompetentā valsts administratīvā iestāde attiecībā uz viņu pieņem atgriešanas lēmumu, var vērsties pie juridiskā padomnieka, lai izmantotu tā palīdzību, kad viņu uzklausa šī iestāde, ar nosacījumu, ka šo tiesību izmantošana netraucē atgriešanas procedūras veiksmīgai norisei un efektīvai Direktīvas 2008/115 piemērošanai.
   Tomēr tiesības tikt uzklausītam visas procedūras laikā, kā tās ir piemērojamas Direktīvas 2008/115 un it īpaši tās 6. panta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar tām dalībvalstīm nav jānodrošina šī palīdzība bezmaksas juridiskās palīdzības ietvaros.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-297/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. jūnijā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/11

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. jūnijā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-297/11)
   2011/C 238/16
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — O. Chatzigianni un A. Margeli)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, līdz 2009. gada 22. decembrim nenodrošinot upju baseinu apsaimniekošanas plānu izstrādi (gan katram upju baseinu apgabalam, kas atrodas vienīgi tās teritorijā, gan starptautiskajiem upju baseinu apgabaliem) un līdz 2010. gada 22. martam nenosūtot upju baseinu apsaimniekošanas plānu kopijas Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (1), 13. panta 1.-3. un 6. punktā un 15. panta 1. punktā paredzētos pienākumus. Tāpat arī, līdz 2008. gada 22. decembrim neuzsākot sabiedrības informēšanas procedūru un attiecīgu apspriešanās procedūru saistībā ar upju baseinu apsaimniekošanas plānu projektiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmkārt, atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 13. panta 1.-3. un 6. punktam un 15. panta 1. punktam dalībvalstīm līdz 2009. gada 22. decembrim bija jānodrošina upju baseinu apsaimniekošanas plānu izstrādi (gan katram upju baseinu apgabalam, kas atrodas vienīgi tās teritorijā, gan starptautiskajiem upju baseinu apgabaliem) un līdz 2010. gada 22. martam jānosūta šo plānu kopijas Komisijai.
   No informācijas, ko Grieķijas Republika šobrīd ir iesniegusi Komisijai, ir redzams, ka šī dalībvalsts vēl nav iesniegusi nevienu upju baseinu apsaimniekošanas plānu (nedz attiecībā uz tiem upju baseinu apgabaliem, kas atrodas vienīgi tās teritorijā, nedz attiecībā uz starptautiskajiem upju baseinu apgabaliem) un attiecīgi nav nosūtījusi Komisijai arī šo plānu kopijas. Līdz ar to Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi nedz direktīvas 13. panta 1.-3. un 6. punktā, nedz tās 15. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.
   Otrkārt, atbilstoši direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktam dalībvalstīm bija jānodod upju baseinu apsaimniekošanas plānu projekti sabiedriskajai apspriešanai vēlākais līdz 2008. gada 22. decembrim.
   No informācijas, ko Grieķijas Republika šobrīd ir iesniegusi Komisijai, ir redzams, ka attiecīgā procedūra līdz šim brīdim vēl nav tikusi uzsākta. Līdz ar to Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 327, 1. lpp.


title: Lieta C-218/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 6. oktobra spriedums (Tribunale ordinario di Campobasso (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Gianpaolo Paoletti u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LES 6. pants — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pants — Labvēlīgāka krimināllikuma atpakaļejoša spēka princips — Itālijas pilsoņi, kas ir organizējuši Rumānijas pilsoņu nelikumīgu ieceļošanu Itālijas teritorijā — Fakti pirms Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai — Rumānijas pievienošanās ietekme uz likumpārkāpumu saistībā ar nelegālās imigrācijas atbalstīšanu — Savienības tiesību īstenošana — Tiesas kompetence

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/2

      Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 6. oktobra spriedums (Tribunale ordinario di Campobasso (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Gianpaolo Paoletti u.c.
      (Lieta C-218/15) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LES 6. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pants - Labvēlīgāka krimināllikuma atpakaļejoša spēka princips - Itālijas pilsoņi, kas ir organizējuši Rumānijas pilsoņu nelikumīgu ieceļošanu Itālijas teritorijā - Fakti pirms Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai - Rumānijas pievienošanās ietekme uz likumpārkāpumu saistībā ar nelegālās imigrācijas atbalstīšanu - Savienības tiesību īstenošana - Tiesas kompetence)
      (2016/C 441/02)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale ordinario di Campobasso

         Lietas dalībnieki pamatlietā

         Gianpaolo Paoletti, Umberto Castaldi, Domenico Faricelli, Antonio Angelucci, Mauro Angelucci, Antonio D’Ovidio, Camillo Volpe, Giampaolo Canzano, Raffaele Di Giovanni, Antonio Della Valle

         Rezolutīvā daļa:

      LES 6. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts pievienošanās Savienībai nav šķērslis tam, lai cita dalībvalsts varētu uzlikt kriminālsodu personām, kuras pirms šīs pievienošanas ir izdarījušas noziegumu, ko veido šīs pirmās valsts pilsoņu nelegālas imigrācijas atbalstīšana.

         (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta T-305/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – Italmobiliare /Komisija Konkurence — Administratīvais process — Lēmums par informācijas pieprasīšanu — Pieprasītās informācijas nepieciešamība — Labas pārvaldības princips — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/32

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – Italmobiliare/Komisija
   (Lieta T-305/11) (1)

   (Konkurence - Administratīvais process - Lēmums par informācijas pieprasīšanu - Pieprasītās informācijas nepieciešamība - Labas pārvaldības princips - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums)
   2014/C 135/39
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Italmobiliare SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – sākotnēji M. Siragusa, F. Moretti, L. Nascimbene, G. Rizza un M. Piergiovanni, vēlāk M. Siragusa, F. Moretti, L. Nascimbene un G. Rizza, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji B. Gencarelli, L. Malferrari, É. Gippini Fournier un C. Hödlmayr, vēlāk L. Malferrari, É. Gippini Fournier un C. Hödlmayr, pārstāvji, kuriem palīdz M. Malaguti, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmumu C(2011) 2364, galīgā redakcija, par Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta piemērošanas procedūru (Lieta 39520 – Cements un ar to saistītie produkti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Italmobiliare SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 232, 6.8.2011.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 14. aprīlī lietā C-104/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 un Nr. 2454/93 — Kopienas ārējais tranzīts — Muitas iestādes — Ievedmuitas nodokļu iekasēšanas procedūras — Termiņi — Neievērošana — Kopienu pašu resursi — Nodošana — Termiņš — Neievērošana — Nokavējuma procenti — Attiecīgā dalībvalsts — Nesamaksāšana)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 14. aprīlī
   lietā C-104/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 un Nr. 2454/93 - Kopienas ārējais tranzīts - Muitas iestādes - Ievedmuitas nodokļu iekasēšanas procedūras - Termiņi - Neievērošana - Kopienu pašu resursi - Nodošana - Termiņš - Neievērošana - Nokavējuma procenti - Attiecīgā dalībvalsts - Nesamaksāšana)
   (2005/C 132/02)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-104/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 20. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — G. Vilmss [G. Wilms]) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvji — V. D. Plessings [W.-D. Plessing] un R. Štūve [R. Stüwe], kam palīdz D. Zelnere [D. Sellner]), ko atbalsta Beļģijas Republika (pārstāve — A. Snoeksa [A. Snoecx]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen] un H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] (referents), ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 14. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               pārāk vēlu nododot Kopienai pašas resursus, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi saistības, kas izriet no 49. panta Komisijas 1992. gada 21. aprīļa Regulā (EEK) Nr. 1214/92, ar ko paredz noteikumus par to, kā piemērot Kopienas tranzīta režīmu, kā arī par šā režīma vienkāršošanas pasākumiem, un no 379. panta Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, vienlaicīgi ņemot vērā arī 2. panta 1. punktu Padomes 1989. gada 29. maija Regulā (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Beļģijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 131, 01.06.2002.


title: Lieta F-135/11: Prasība, kas celta 2011. gada 16. decembrī — ZZ /EMA

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/24

         Prasība, kas celta 2011. gada 16. decembrī — ZZ/EMA
   (Lieta F-135/11)
   2012/C 65/45
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītāja pagaidu darbinieka līgumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 30. maija lēmumu, ar kuru EMA ir atteikusies izskatīt iespējas pagarināt līgumu ar prasītāju;

               —

               piespriest EMA prasītājam provizoriski samaksāt vienu euro ar iespēju šo summu paaugstināt;

               —

               piespriest EMA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/1

         2011/C 30/01
   Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 13, 15.1.2011.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 346, 18.12.2010.

      OV C 328, 4.12.2010.

      OV C 317, 20.11.2010.

      OV C 301, 6.11.2010.

      OV C 288, 23.10.2010.

      OV C 274, 9.10.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-304/17: Prasība, kas celta 2017. gada 18. maijā – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (“5000”)

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 18. maijā – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (“5000”)
   (Lieta T-304/17)
   (2017/C 231/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Vācija) (pārstāve – M. C. Simon, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Ķīna)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: apzīmējums “5000” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 333 555

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 8. marta lēmums lietā R 655/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               gadījumā, ja otrā procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece iestātos lietā: piespriest otrajai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               vienlīdzīgas atieksmes principa un labas pārvaldības principa pārkāpums.


title: Lieta T-328/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūnijā — Leifheit /ITSB ( “EcoPerfect” )

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/51

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūnijā — Leifheit/ITSB (“EcoPerfect”)
   (Lieta T-328/11)
   2011/C 269/113
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Leifheit AG (Nassau, Vācija) (pārstāvis — G. Hasselblatt, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 31. marta lēmumu lietā R 1658/2010-1 un ļaut pilnā apjomā publicēt Kopienas preču zīmi “EcoPerfect”, kas reģistrācijai ir pieteikta ar numuru 8 708 745;

               —

               piespriest ITSB segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EcoPerfect” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 21. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 8 708 745

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo Kopienas preču zīmes “EcoPerfect” reģistrācijas pieteikums saistībā ar precēm, kas ietilpst 21. klasē, neesot nedz aprakstošs, nedz arī tam pilnībā trūkstot atšķirtspējas


title: Lieta T-437/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. septembra spriedums — Brink's Security Luxembourg/Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas konkursa procedūra — Komisijas nekustamā īpašuma drošība un uzraudzība Luksemburgā — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Vienlīdzīga attieksme — Piekļuve dokumentiem — Efektīva tiesību aizsardzība tiesā — Pienākums norādīt pamatojumu — Uzņēmuma īpašnieka maiņa — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/22

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. septembra spriedums — Brink's Security Luxembourg/Komisija
   (Lieta T-437/05) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas konkursa procedūra - Komisijas nekustamā īpašuma drošība un uzraudzība Luksemburgā - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Vienlīdzīga attieksme - Piekļuve dokumentiem - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Pienākums norādīt pamatojumu - Uzņēmuma īpašnieka maiņa - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   2009/C 256/39
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Brink's Security Luxembourg SA, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — K. Puans [C. Point] un Ž. Dofēns [G. Dauphin], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Manhīvs [E. Manhaeve], M. Šimerdova [M. Šimerdová] un K. Mojcesoviča [K. Mojzesowicz], pārstāvji, kuriem palīdz J. Steiks [J. Stuyck], advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: G4S Security Services SA, agrāk Group 4 Falck — Société de surveillance et de securité SA, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — M. Molitors [M. Molitor], P. Lopess da Silva [P. Lopes Da Silva], N. Kambonī [N. Cambonie] un N. Bogelmans [N. Bogelmann], advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra lēmumu, ar ko ir noraidīts piedāvājums, kuru prasītāja iesniegusi atbilstoši konkursa procedūrai 16/2005/OIL (nekustamā īpašuma drošība un uzraudzība), Komisijas 2005. gada 30. novembra lēmumu tiesības noslēgt līgumu piešķirt citam pretendentam, iespējamo netiešo Komisijas lēmumu, ar ko tā atteikusies atsaukt savus divus iepriekš minētos lēmumus, kā arī divas Komisijas vēstules, kas nosūtītas 2005. gada 7. un 14. decembrī, atbildot uz prasītājas lūgumiem sniegt informāciju, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību, lai saņemtu atlīdzību par kaitējumu, ko esot cietusi prasītāja.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2005. gada 14. decembra lēmumu, ar ko ir noraidīts lūgums darīt zināmu konkursa 16/2005/OIL novērtēšanas komitejas sastāvu, atcelt;

               2)

               prasību atcelt tiesību aktu pārējā daļā noraidīt;

               3)

               prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt;

               4)

               Brink’s Security Luxembourg SA sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no Eiropas Kopienu Komisijas un G4S Security Services SA tiesāšanās izdevumiem, tostarp tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               5)

               Komisija sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               6)

               G4S Security Services sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 48, 25.02.2006.


title: Lieta F-72/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. augustā — Ketselidis /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/51

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. augustā — Ketselidis/Komisija
   (Lieta F-72/08)
   (2008/C 272/99)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michailis Ketselidis, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Prasība atcelt netieši izteikto lēmumu noraidīt prasītāja iesniegto lūgumu pārskatīt viņa Grieķijā iegūto pensijas tiesību pārnešanai uz Kopienu sistēmu vērā ņemamo pensijas iemaksu gadu aprēķinu.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt netieši izteikto lēmumu noraidīt lūgumu par pensijas tiesību pārnešanai uz Kopienu sistēmu vērā ņemamo pensijas iemaksu gadu aprēķinu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 14. aprīlī lietā T-141/03 Sniace, SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Dalības aizdevums — Interese prasības iesniegšanā — Nepieņemamība)

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 14. aprīlī
   lietā T-141/03 Sniace, SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - Dalības aizdevums - Interese prasības iesniegšanā - Nepieņemamība)
   (2005/C 171/27)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā T-141/03 Sniace, SA, Madride (Spānija), ko pārstāv H. Baro Fuentess [J. Baró Fuentes], advokāts, ko atbalsta Spānijas Karaliste, ko pārstāv N. Diasa Abada [N. Díaz Abad] (pārstāve N. Diasa Abada, kas norādīja adresi Luksemburgā), pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji F. Santaolalla Gadea [F. Santaolalla Gadea] un H. Buendia Sjerra [J. Buendía Sierra], kas norādīja adresi Luksemburgā), par prasību daļēji atcelt Komisijas 2002. gada 11. decembra Lēmumu 2003/284/EK par Spānijas valsts atbalstu Sniace, SA (OV 2003, L 108, 35. lpp.), Pirmās instances tiesa (trešā palāta paplašinātā sastāvā) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Azizi [J. Azizi], tiesneši M. Jēgers [M. Jaeger], F. Deuss [F. Dehousse], E. Kremona [E. Cremona] un O. Cūcs [O. Czúcz], sekretārs H. Palasio Gonsaless [J. Palacio González], galvenais administrators, 2005. gada 14. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2.

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3.

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta C-123/12: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 10. jūlija rīkojums ( Tribunalul Giurgiu (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Volksbank România SA / Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Giurgiu

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/8

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 10. jūlija rīkojums (Tribunalul Giurgiu (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Volksbank România SA/Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor Giurgiu

   (Lieta C-123/12) (1)

   2013/C 304/15
   Tiesvedības valoda — rumāņu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.


title: Lieta T-97/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. februārī – Mozzetti/ITSB – di Lelio (“ALFREDO'S GALLERY alla Scrofa Roma”)

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/38

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. februārī – Mozzetti/ITSB – di Lelio (“ALFREDO'S GALLERY alla Scrofa Roma”)
   (Lieta T-97/15)
   (2015/C 127/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mario Mozzetti (Roma, Itālija) (pārstāvis – E. Montelione, avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Ines di Lelio (Roma, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītājs

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “ALFREDO'S GALLERY alla Scrofa Roma” – Kopienas preču zīme Nr. 3 1 08  289

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 2. decembra lēmums lietā R 656/2014–1

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Eiropas Savienības Vispārējā tiesā.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 2868/95 50. panta 1. punkta, lasot to kopā ar tās 20. panta 2. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-301/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cascina Tre Pini s . s ./ Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare , Regione Lombardia , Presidenza del Consiglio dei Ministri , Consorzio Parco Lombardo della Valle del Ticino , Comune di Somma Lombardo Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Direktīva 92/43/EEK — Kopienas nozīmes teritorijas — Tādas teritorijas statusa pārskatīšana vides piesārņojuma vai degradācijas rašanās gadījumā — Valsts tiesiskais regulējums, kurā attiecīgām personām nav paredzēta iespēja lūgt tādu pārskatīšanu — Rīcības brīvības pēc savas iniciatīvas uzsākt minētā statusa pārskatīšanas procedūru piešķiršana kompetentajām valsts iestādēm

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/3

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cascina Tre Pini s.s./Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lombardia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Consorzio Parco Lombardo della Valle del Ticino, Comune di Somma Lombardo

   (Lieta C-301/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Direktīva 92/43/EEK - Kopienas nozīmes teritorijas - Tādas teritorijas statusa pārskatīšana vides piesārņojuma vai degradācijas rašanās gadījumā - Valsts tiesiskais regulējums, kurā attiecīgām personām nav paredzēta iespēja lūgt tādu pārskatīšanu - Rīcības brīvības pēc savas iniciatīvas uzsākt minētā statusa pārskatīšanas procedūru piešķiršana kompetentajām valsts iestādēm)
   2014/C 159/04
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Cascina Tre Pini s.s.

      Atbildētāji: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lombardia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Consorzio Parco Lombardo della Valle del Ticino, Comune di Somma Lombardo

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Consiglio di Stato – Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 9. un 10. panta interpretācija – Kopienā nozīmīgas teritorijas (KNT) – KNT statusa pārskatīšana piesārņojuma vai vides degradācijas gadījumā – Valsts tiesību akti, kuros attiecīgajām personām nav paredzēta iespēja lūgt veikt šādu pārskatīšanu – Rīcības brīvības piešķiršana kompetentajām iestādēm saistībā ar KNT statusa pārskatīšanas procedūras uzsākšanu pēc savas ierosmes – Periodiska KNT statusa pārskatīšanas nosacījumu novērtējuma neesamība – Pienākuma par šādu procedūru informēt attiecīgās personas neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, kurā grozījumi izdarīti ar Aktu par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 4. panta 1. punkts un 9. un 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstu kompetentajām iestādēm ir jāierosina Eiropas Komisijai Kopienas nozīmes teritoriju sarakstā iekļautas teritorijas svītrošana no saraksta, ja šīs iestādes ir saņēmušas šajā teritorijā iekļauta zemesgabala īpašnieka lūgumu, kurā apgalvota vides degradēšanās šajā teritorijā, ar nosacījumu, ka šis lūgums ir balstīts uz apstākli, ka, neraugoties uz šīs direktīvas, kurā izdarīti grozījumi, 6. panta 2.–4. punkta noteikumu ievērošanu, minētā teritorija neatgriezeniski vairs nevar veicināt dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību vai Natura 2000 tīkla izveidi;

               2)

               Direktīvas 92/43, kurā grozījumi izdarīti ar Aktu par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 4. panta 1. punkts un 9. un 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā tikai teritoriālajām iestādēm ir piešķirtas pilnvaras pielāgot Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu, nevis šo iestāžu bezdarbības gadījumā – vismaz pakārtoti – valstij, ciktāl šāda pilnvaru piešķiršana garantē pareizu minētās direktīvas prasību piemērošanu.

      (1)  OV C 258, 25.8.2012.


title: Lieta T-867/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. decembrī – Nomacorc/Komisija

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/21

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. decembrī – Nomacorc/Komisija
   (Lieta T-867/16)
   (2017/C 046/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nomacorc (Thimister-Clermont, Beļģija) (pārstāvji – S. Verschuur, M. Stroungi un L. Mélia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmuma par valsts atbalsta shēmu attiecībā uz atbrīvojumu no nodokļa par virspeļņu SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko īsteno Beļģija (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) (1) 1.–4. pantu;

               —

               pakārtoti, atcelt Lēmuma 2. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, virspeļņas tiesisko regulējumu kļūdaini kvalificējot par atbalsta shēmu un tādējādi pieļaujot dažādas acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā, faktu konstatēšanā un vērtējumā, kā arī norādot nepiemērotu pamatojumu, ir pārkāpusi Regulas Nr. 2015/1589 (2) 1. panta d) punktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, pieļaujot kļūdu pēc būtības tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, interpretēdama un piemērodama atsauces sistēmu, lai izvērtētu, vai ar virspeļņas tiesiskajam regulējumam tika piešķirta selektīva priekšrocība, ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu tādēļ, ka esot nepareizi konstatējusi, ka ar virspeļņas tiesisko regulējumu tiek piešķirta selektīva priekšrocība, un tādēļ pieļāvusi dažādas acīmredzamas kļūdas faktu konstatēšanā un vērtējumā, nav veikusi rūpīgu un objektīvu pārbaudi un ir norādījusi nepiemērotu pamatojumu.

      (1)  Komisijas 2016. gada 11. janvāra Lēmums (ES) 2016/1699 par valsts atbalsta shēmu attiecībā uz atbrīvojumu no nodokļa par virspeļņu SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko īsteno Beļģija (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 9837) (OV L 260, 2016, 61. lpp.)

      (2)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) Nr. 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 2015, 9. lpp.)