title: Lieta T-436/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 30. novembrī ierosinājis Nikos Giannopoulos par Civildienesta tiesas 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā F-111/06 Giannopoulos /Padome

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/50

         Apelācija, ko 2007. gada 30. novembrī ierosinājis Nikos Giannopoulos par Civildienesta tiesas 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā F-111/06 Giannopoulos/Padome
   (Lieta T-436/07 P)
   (2008/C 22/94)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Nikos Giannopoulos, Wezembeek-Oppem (Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Savienības Padome
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               prasību atzīt par pieņemamu;

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā F-111/06;

               —

               apmierināt pirmajā instancē iesniegtos prasītāja prasījumus atcelt lēmumu un atlīdzināt zaudējumus;

               —

               piespriest atbildētājai pirmajā instancē atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies, iesniedzot prasību un apelāciju.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda pamatu, kas balstīts uz vairākiem trūkumiem pamatojumā un acīmredzamām kļūdām vērtējumā Civildienesta tiesas sniegtajā atbildē uz prasītāja norādīto pirmo pamatu pirmās instances tiesvedības ietvaros, kas balstīts uz Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkta pārkāpumu.


title: Lieta C-306/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 15. oktobra spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Direktor na Agentsia “Mitnitsi”/Biovet AD Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 92/83/EEK — Akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem saskaņošana — 27. panta 1. punkta d) apakšpunkts — Atbrīvojums no saskaņotā akcīzes nodokļa — Etilspirts — Lietošana zāļu ražošanai izmantotā aprīkojuma un telpu tīrīšanai un dezinfekcijai

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/9

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 15. oktobra spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Direktor na Agentsia “Mitnitsi”/Biovet AD

   (Lieta C-306/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 92/83/EEK - Akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem saskaņošana - 27. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Atbrīvojums no saskaņotā akcīzes nodokļa - Etilspirts - Lietošana zāļu ražošanai izmantotā aprīkojuma un telpu tīrīšanai un dezinfekcijai)
   (2015/C 406/09)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Direktor na Agentsia “Mitnitsi”

      Atbildētāja: Biovet AD

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 27. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzēto pienākumu piemērot atbrīvojumu no saskaņotā akcīzes nodokļa piemēro etilspirtam, ko uzņēmums lieto zāļu ražošanai izmantotā aprīkojuma un telpu tīrīšanai un dezinficēšanai.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-468/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. septembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)/Administración del Estado

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. septembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)/Administración del Estado

   (Lieta C-468/10)
   ()
   2010/C 346/51
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)

      Atbildētāja: Administración del Estado

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (1) 7. panta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nav pieļauts valsts tiesiskais regulējums, ar kuru, lai atļautu datu subjekta personas datu apstrādi, kas nepieciešama, lai īstenotu atbildīgās personas vai trešo personu, kurām šie dati tiek paziņoti, leģitīmās intereses, gadījumā, ja datu subjekts nav devis savu piekrišanu, papildus datu subjekta pamattiesību un pamatbrīvību ievērošanai tiek prasīts, lai dati būtu ietverti publiski pieejamajos avotos?

               2)

               Vai minētais 7. panta f) apakšpunkts atbilst Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā paredzētajiem kritērijiem, lai tiktu atzīts, ka tam ir tiešā iedarbība?

      (1)  OV L 281, 31. lpp.


title: Lieta C-85/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā T-70/10 Feralpi/Komisiija 2015. gada 19. februārī iesniedza Feralpi Holding SpA

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā T-70/10 Feralpi/Komisiija 2015. gada 19. februārī iesniedza Feralpi Holding SpA

   (Lieta C-85/15 P)
   (2015/C 146/27)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Feralpi Holding SpA (pārstāvji – G. M. Roberti un I. Perego, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt 2014. gada 9. decembra spriedumu, ciktāl ar to ir noraidīta Feralpi prasība lietā T–70/10, un līdz ar to:

                           (i)

                           pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

                           (ii)

                           un/vai atcelt vai vismaz samazināt ar apstrīdēto lēmumu Feralpi uzlikto naudas sodu;

               —

               pakārtoti – pilnībā vai daļēji atcelt 2014. gada 9. decembra spriedumu, ciktāl ar to ir noraidīta Feralpi prasība lietā T–70/10, un nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai izspriešanai pēc būtības, ņemot vērā Tiesas sniegtās norādes;

               —

               jebkurā gadījumā samazināt ar apstrīdēto lēmumu Feralpi uzlikto naudas sodu pārmērīgi ilgas lietas T-70/10 iztiesāšanas Vispārējā tiesā dēļ;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā lietā T-70/10.

      Pamati un galvenie argumenti

      Feralpi izvirza sešus apelācijas pamatus, kas vērsti uz to, lai pierādītu, ka:

               —

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka, lēmumu pieņemot, koleģialitātes princips nav ticis pārkāpts;

               —

               Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 773/2004 (1) 10. pantu un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (ECPAK) 6. pantu, nospriežot, ka apstrīdētais lēmums varēja tikt pieņemts, nenosūtot apelācijas sūdzības iesniedzējai paziņojumu par iebildumiem un nenodrošinot tai tās tiesību uz aizstāvību īstenošanas iespējas;

               —

               Vispārējā tiesa ir pārkāpusi ECPAK 6. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantu, nospriežot, ka laiks, kas pagājis no 2007. gada 25. oktobra sprieduma lietā T–77/03 pasludināšanas līdz apstrīdētā lēmuma pieņemšanai, nav bijis pārmērīgi ilgs;

               —

               Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi EOTKL 65. pantu un šajā lietā – vienošanos un saskaņotu darbību jēdzienus šīs tiesību normas izpratnē, kā arī principus par pierādīšanas pienākumu, atzīstot par pierādītu, ka laikposmos no 1989. gada līdz 1992. gadam un no 1993. gada līdz 1995. gadam Itālijas stiegrojuma apaļtērauda tirgū ir pastāvējis vienots un turpināts nolīgums un ka Feralpi šajā nolīgumā ir piedalījusies. Šajā kontekstā Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā EOTKL juridiskā ietvara īpašās iezīmes, kas attiecas uz stiegrojuma apaļtērauda nozari. Turklāt Vispārējā tiesa ir acīmredzami sagrozījusi būtisko sniegto pierādījumu jēgu un tvērumu. Šajā ziņā pamatojums ir nepilnīgs un neloģisks;

               —

               Vispārējā tiesa ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus, nolemjot neizmantot savu neierobežoto kompetenci, lai labotu kļūdu, ko Komisija pieļāvusi, novērtējot Feralpi un citu nolīgumā iesaistīto uzņēmumu konkrēto nozīmīgumu naudas sodas pamatsummas noteikšanas mērķiem;

               —

               Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Hartas 47. pantu, jo apelācijas sūdzības iesniedzējas lieta netika izskatīta sapratīgā termiņā.

      (1)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV L 123, 18. lpp.).


title: Lieta C-167/05: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 8. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 90. panta otrā daļa — Iekšējie nodokļi, kas skar preces no citām dalībvalstīm — Nodokļi, kas var netieši aizsargāt citus ražojumus — Aizliegums diskriminēt importētas preces salīdzinājumā ar konkurējošām vietējām precēm — Akcīzes nodoklis — Dažāds nodoklis alum un vīnam — Pierādīšanas pienākums)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/2

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 8. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-167/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 90. panta otrā daļa - Iekšējie nodokļi, kas skar preces no citām dalībvalstīm - Nodokļi, kas var netieši aizsargāt citus ražojumus - Aizliegums diskriminēt importētas preces salīdzinājumā ar konkurējošām vietējām precēm - Akcīzes nodoklis - Dažāds nodoklis alum un vīnam - Pierādīšanas pienākums)
   (2008/C 128/02)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Strēma van Līra (L. Ström van Lier), K. Gross (K. Gross), K. Simonsons (K. Simonsson) un R. Liāls (R. Lyal))

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvis — K. Vistranda (K. Wistrand))

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Latvijas Republika (pārstāvji — E. Balode-Buraka un E. Broks)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 90. panta otrā daļa — Tādi iekšējie nodokļi alkoholam un alkoholiskiem dzērieniem, kas ir lielāki vīnam nekā alum
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Latvijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 171, 9.7.2005.


title: Lieta T-266/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. februāra spriedums — Spānija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Svaigu augļu un dārzeņu izņemšana no noliktavas — Visu no noliktavas izņemto produktu pārbaude — Laukaugi un piemaksas par liellopiem — 24 mēnešu termiņš)

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. februāra spriedums — Spānija/Komisija
   (Lieta T-266/04) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Svaigu augļu un dārzeņu izņemšana no noliktavas - Visu no noliktavas izņemto produktu pārbaude - Laukaugi un piemaksas par liellopiem - 24 mēnešu termiņš)
   (2008/C 79/50)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno, abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Visaggio, S. Pardo Quintillán un F. Jimeno Fernández)
   Priekšmets
   Lūgums daļēji atcelt Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Lēmumu 2004/457/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 156, 48. lpp., labojums OV L 202, 35. lpp.), ciktāl šis lēmums attiecas uz Spānijas Karalisti
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Lēmumu 2004/457/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, daļā, kurā ar šo lēmumu no Kopienas finansējuma izslēdz, pirmkārt, Spānijas Karalistes izdevumus Basku zemju un La Rioja autonomajās kopienās 1998./1999. finanšu gadā attiecībā uz laukaugiem un piemaksām par lopiem, un, otrkārt, Spānijas Karalistes izdevumus pirms 2000. gada 22. marta Basku zemju autonomajā kopienā 1999./2000. finanšu gadā attiecībā uz laukaugiem un piemaksām par lopiem;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta C-337/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums – Portugāles Republika/Eiropas Komisija Apelācija — ELGF un ELFLA — Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmums — Paziņošana adresātam — Pielikuma iespiedformāta vēlāka labošana — Lēmuma publicēšana Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Nokavējums — Nepieņemamība

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/17

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 17. maija spriedums – Portugāles Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-337/16 P) (1)

   (Apelācija - ELGF un ELFLA - Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmums - Paziņošana adresātam - Pielikuma iespiedformāta vēlāka labošana - Lēmuma publicēšana Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Nokavējums - Nepieņemamība)
   (2017/C 239/21)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida un P. Estêvão)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Triantafyllou un M. França)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 5.9.2016.


title: Lieta C-25/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. janvārī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo número 17 de Barcelona (Spānija) — France Telecom España, SA/Diputación de Barcelona

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. janvārī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo número 17 de Barcelona (Spānija) — France Telecom España, SA/Diputación de Barcelona

   (Lieta C-25/13)
   2013/C 108/31
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo número 17 de Barcelona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: France Telecom España, SA

      Atbildētāja: Diputación de Barcelona

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai (Atļauju izsniegšanas) direktīvas (1) 13. pantā paredzēto maksu piemērošana tikai telekomunikāciju tīklu īpašniekiem tādā veidā, kā ir paredzēts Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedumā (2), var tikt attiecināta uz jebkādu citu atlīdzību, ko publiska vai privāta īpašuma īpašnieks saņem kā atlīdzību par telekomunikāciju tīkla iekārtu uzstādīšanu uz tā zemes vai tā īpašumā ?

               2)

               Vai šādu atlīdzību un tās maksātājus nosaka saskaņā ar valsts tiesībām ?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva), OV L 108, 21. lpp.

      (2)  Tiesas (ceturtā palāta) spriedums apvienotajās lietās C-55/11, C-57/11 un C-58/11, Krājumā nav publicēts.


title: Lieta T-88/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. februārī — Charron Inox un Almet /Padome

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/32

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. februārī — Charron Inox un Almet/Padome
   (Lieta T-88/12)
   2012/C 109/65
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Charron Inox (Marseļa, Francija) un Almet (Satolas-et-Bonce, Francija) (pārstāvis — P.-O. Koubi-Flotte, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               galvenokārt: atcelt Padomes 2011. gada 14. decembra Regulu (ES) Nr. 1331/2011 kā tādu, kas pamatojas uz nepietiekamiem ekonomiskiem konstatējumiem;

               —

               pakārtoti: atcelt Padomes 2011. gada 14. decembra Regulas (ES) Nr. 1331/2011 2. pantu, ar kuru galīgi iekasē jau saņemtus pagaidu antidempinga maksājumus, jo šī iekasēšana ir pretrunā tiesiskās paļāvības principam;

               —

               turpmāk pakārtoti: atzīt Savienības ārpuslīgumisko atbildību, jo Savienība apstiprina tādas iekasēšanas tūlītēju piemērošanu, par kuru, ņemot vērā tās priekšmetu, saimnieciskās darbības subjektiem būtu bijis jāpaziņo saprātīgā termiņā, lai tie ar pietiekamu tiesisko drošību varētu attiecībā uz nākotni paredzēt savas ekonomiskās izvēles;

               —

               katrā ziņā piespriest par labu sabiedrībām — prasītājām atmaksāt naudas summas un/vai atlīdzināt zaudējumus šādā apmērā:

                           —

                           sabiedrības CHARRON INOX zaudējumus, kas ir radušies strīdus antidempinga maksājumu samaksas dēļ, EUR 89 402,15 apmērā;

                           —

                           sabiedrības ALMET — LE METAL CENTRE zaudējumus, kas ir radušies strīdus antidempinga maksājumu samaksas dēļ, EUR 375 493 apmērā;

                           —

                           sabiedrību CHARRON INOX un ALMET — LE METAL CENTRE kopīgus zaudējumus, kas ir radušies strīdus antidempinga maksājumu samaksas dēļ, EUR 58 594; turklāt abas sabiedrības CHARRON INOX un ALMET — LE METAL CENTRE pašas sadala šo summu savā starpā;

                           —

                           sabiedrības CHARRON INOX zaudējumus, kas ir radušies tādēļ, ka tā bija spiesta ar neizdevīgiem nosacījumiem [veikt iepirkumus] no Indijas piegādātājiem: EUR 57 883,18 apmērā;

                           —

                           sabiedrības ALMET — LE METAL CENTRE zaudējumus, kas ir radušies tādēļ, ka tā bija spiesta ar neizdevīgiem nosacījumiem [veikt iepirkumus] no Indijas piegādātājiem: EUR 66 578,14 apmērā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti, ko prasītājas izvirza, lai pamatotu savu prasību par regulu, ar kuru piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes nerūsējošā tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam (1), būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-445/11 Charron Inox un Almet/Komisija (2) attiecībā uz regulu, ar ko šim importam piemēro pagaidu antidempinga maksājumu (3).

      (1)  Padomes 2011. gada 14. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1331/2011, ar kuru piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes nerūsējošā tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam (OV L 336, 6. lpp.).

      (2)  OV C 290, 18. lpp.

      (3)  Komisijas 2011. gada 27. jūnija Regula (ES) Nr. 627/2011, ar ko piemēro pagaidu antidempinga maksājumu tādu konkrētu nerūsējoša tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā (OV L 169, 1. lpp.).


title: Lieta T-608/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedums – easyGroup IP Licensing/ITSB – Tui (“easyAir-tours”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “easyAir-tours” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “airtours Ticket Factory” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Apzīmējumu līdzības neesamība — Sajaukšanas iespējas neesamība — Grozīšanas pilnvaras — Regulas Nr. 207/2009 65. panta 3. punkts

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/32

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedums – easyGroup IP Licensing/ITSB – Tui (“easyAir-tours”)
   (Lieta T-608/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “easyAir-tours” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “airtours Ticket Factory” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Apzīmējumu līdzības neesamība - Sajaukšanas iespējas neesamība - Grozīšanas pilnvaras - Regulas Nr. 207/2009 65. panta 3. punkts)
   (2015/C 213/54)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: easyGroup IP Licensing Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – J. Day un K. Osgerby, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Tui AG (Hannovere, Vācija) (pārstāvis – D. von Schultz, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 5. septembra lēmumu lietā R 1029/2012–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tui AG un easyGroup IP Licensing Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 5. septembra lēmumu lietā R 1029/2012–1;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina easyGroup IP Licensing Ltd tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Tui AG sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-614/11: Vispārējās tiesas 2016. gada 27. aprīļa rīkojums – GDC Engineering/Komisija

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 27. aprīļa rīkojums – GDC Engineering/Komisija
   (Lieta T-614/11) (1)

   (2016/C 222/43)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 39, 11.2.2012.


title: Lieta C-376/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-376/13)
   2013/C 252/39
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun, G. Коlеvа, L. Malferrari)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka saskaņā ar ZES (Elektronisko komunikāciju likums) pārejas un nobeiguma noteikumu 5.a panta 1. un 2. punktu uzņēmumu, kuriem var piešķirt radio frekvences zemes ciparu apraidei un atļauju sniegt atbilstošus elektronisko komunikāciju pakalpojumus, skaitu ierobežojot līdz diviem uzņēmumiem (kamēr potenciāli tāda iespēja varēja būt pat pieciem uzņēmumiem), Bulgārijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus atbilstoši Konkurences direktīvas 2. panta 1. punktā paredzētajām prasībām;

               —

               atzīt, ka saskaņā ar ZES 47.a panta 1. un 2. punktu un 48. panta 3. punktu uzņēmumiem, kuri nodrošina televīzijas pārraižu saturu un kuru programmas netiek pārraidītas Bulgārijas Republikā, kā arī ar tiem saistītajām personām aizliedzot piedalīties konkursa procedūrās par radio frekvenču piešķiršanu zemes ciparu apraidei un sniegt atbilstošus [pakalpojumus], Bulgārijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus atbilstoši Konkurences direktīvas 2. panta 2. punktā un 4. panta 2. punktā, Atļauju izsniegšanas direktīvas 7. panta 3. punktā un Pamatdirektīvas 9. panta 1. punktā paredzētajām prasībām;

               —

               atzīt, ka saskaņā ar ZES 48. panta 5. punktu aizliedzot zemes ciparu apraidei paredzēto radio frekvenču īpašniekiem ierīkot elektronisko komunikāciju tīklus radio un televīzijas programmu pārraidīšanai, Bulgārijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus atbilstoši Konkurences direktīvas 2. panta 2. punktā un 4. panta 2. punktā, Atļauju izsniegšanas direktīvas 7. panta 3. punktā un Pamatdirektīvas 9. panta 1. punktā paredzētajām prasībām;

               —

               piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Komisija apgalvo, ka Bulgārijas Republika neesot izpildījusi savus pienākumus atbilstoši Komisijas 2002. gada 16. septembra Direktīvas 2002/77/EK (1) par konkurenci elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu tirgū (“Konkurences direktīva”) 2. panta 1. un 2. punktam un 4. panta 2. punktam, Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK (2) par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (“Atļauju izsniegšanas direktīva”) 7. panta 3. punktam un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK (3) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (“Pamatdirektīva”) 9. panta 1. punktam.

               —

               Bulgārijas Republika neesot izpildījusi Konkurences direktīvas 2. panta 1. punkta prasību, saskaņā ar kuru dalībvalstis nepiešķir vai nepatur spēkā ekskluzīvās vai īpašās tiesības attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīklu izveidi un/vai nodrošināšanu vai publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu nodrošināšanu. Ar leģislatīvu aktu Bulgārijas Republika uzņēmumu, kuriem var tikt piešķirta atļauja izmantot radio frekvences zemes ciparu apraidei un sniegt pakalpojumus savā teritorijā kā kompleksi pakalpojumu sniedzēji, skaitu esot ierobežojusi līdz diviem uzņēmumiem (kamēr potenciāli tāda iespēja varēja būt pat pieciem uzņēmumiem). Tas esot noticis uz nesamērīgu un neobjektīvu kritēriju pamata. Šādi Bulgārijas Republika esot radījusi īpašās tiesības attiecībā uz šo elektronisko komunikāciju pakalpojumu nodrošināšanu.

               —

               Bulgārijas Republika neesot izpildījusi Konkurences direktīvas 2. panta 2. punkta un 4. panta 2. punkta, Atļauju izsniegšanas direktīvas 7. panta 3. punkta un Pamatdirektīvas 9. panta 1. punkta prasības, atbilstoši kurām radio frekvenču piešķiršanai elektronisko komunikāciju pakalpojumiem esot jānotiek pēc objektīviem, caurredzamiem, nediskriminējošiem un samērīgiem kritērijiem. Bulgārijas Republika esot noteikusi kritērijus dalībai konkursa procedūrās par radio frekvenču zemes ciparu apraidei piešķiršanu, kas esot bijuši nesamērīgi ar izvirzītajiem mērķiem; paredzot radio frekvenču zemes ciparu apraidei piešķiršanas kritērijus, kuri esot bijuši nesamērīgi un kuri līdz ar to daudzus uzņēmumus esot varējuši atturēt no piedalīšanās šajās konkursa procedūrās, Bulgārijas Republika neesot izpildījusi Konkurences direktīvas 2. panta 2. punktā paredzēto pienākumu nodrošināt, ka jebkurš uzņēmums ir tiesīgs nodrošināt elektronisko komunikāciju pakalpojumus.

      (1)  OV L 249, 21. lpp.

      (2)  OV L 108, 21. lpp.

      (3)  OV L 108, 33. lpp.


title: Lieta C-587/12 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums — Itālijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Uzņēmuma darbības uzsākšana noteiktās trešās valstīs — Aizdevumi ar pazeminātām procentu likmēm — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt — Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēlusi sākotnējo lēmumu attiecībā uz to pašu procesu — Vispārējās tiesas sprieduma izpilde)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/16

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums — Itālijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-587/12 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Uzņēmuma darbības uzsākšana noteiktās trešās valstīs - Aizdevumi ar pazeminātām procentu likmēm - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par daļēji nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt - Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēlusi sākotnējo lēmumu attiecībā uz to pašu procesu - Vispārējās tiesas sprieduma izpilde)
   2014/C 9/24
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, kam palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un D. Grespan)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-257/10 Itālija/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2010. gada 24. marta Lēmumu 2011/134/ES par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi uzņēmumam Wam SpA (OV 2011, L 57, 29. lpp.) — Pienākums norādīt pamatojumu — Sacīkstes princips — Res judicata spēks — Samērīguma princips — De minimis regula

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta T-289/09: Prasība, kas celta 2009. gada 24. jūlijā — Omnicare /ITSB — Astellas Pharma (agrāk — Yamanouchi Pharma ) ( OMNICARE CLINICAL RESEARCH )

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/7

         Prasība, kas celta 2009. gada 24. jūlijā — Omnicare/ITSB — Astellas Pharma (agrāk — Yamanouchi Pharma) (“OMNICARE CLINICAL RESEARCH”)
   (lieta T-289/09)
   2009/C 244/11
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Omnicare, Inc., Covington (Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Edenborough, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece:
      Astellas Pharma GmbH (agrāk — Yamanouchi Pharma GmbH), Haidelberga (Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 14. maija lēmumu lietā R 401/2008-4; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību Pirmās instances tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “OMNICARE CLINICAL RESEARCH” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijā reģistrēta preču zīme “OMNICARE” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt reģistrācijai pieteikto Kopienas preču zīmi

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta (b) apakšpunkta pārkāpums tādēļ, ka Apelāciju padome ir maldīgi uzskatījusi, ka: (a) attiecīgās preču zīmes ir līdzīgas, (b) iebildumu procesā pretstatītā preču zīme tiek faktiski izmantota, (c) pakalpojumi, attiecībā uz kuriem ir norādīta preču zīmes faktiskā izmantošana, ir līdzīgi un (d) tā rezultātā ir attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja


title: Apvienotās lietas T-678/15 un T-679/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Novartis/EUIPO (Pelēkas līknes attēls un zaļas līknes attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafisku preču zīmju, kas attēlo pelēku līkni un kas attēlo zaļu līkni, reģistrācijas pieteikumi — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Apzīmējuma vienkāršība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/32

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – Novartis/EUIPO (Pelēkas līknes attēls un zaļas līknes attēls)
   (Apvienotās lietas T-678/15 un T-679/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafisku preču zīmju, kas attēlo pelēku līkni un kas attēlo zaļu līkni, reģistrācijas pieteikumi - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspēja - Apzīmējuma vienkāršība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 038/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis – M. Zintler, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – H. Kunz un S. Hanne)

      Priekšmets

   Divas prasības par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 23. septembra lēmumiem lietās R 78/2015-5 un R 89/2015-5 par pieteikumiem kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrēt divus grafiskus apzīmējumus, kas attēlo pelēku līkni un kas attēlo zaļu līkni

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2015. gada 23. septembra lēmumus lietās R 78/2015-5 un R 89/2015-5;

               2)

               apmierināt Novartis AG minētajā Apelācijas padomē iesniegtās apelācijas sūdzības;

               3)

               EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.


title: Lieta T-377/06: Prasība, kas celta 2006. gada 14. decembrī — Comap pret Komisiju

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 14. decembrī — Comap pret Komisiju
   (Lieta T-377/06)
   (2007/C 42/49)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comap SA, Liona (Francija) (pārstāvji — A. Wachsmann un C. Pommiès, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt [Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, lietā COMP/F-1/38.121 — Veidgabali], kā arī motīvus, uz kuriem pamatota lēmuma rezolutīvā daļa, jo ar minēto lēmumu, neskaitot laika periodu no 1997. gada decembra līdz 2001. gada martam, attiecībā uz kuru Comap nav apstrīdējusi Komisijas atzītos faktus, tā ir sodīta par pārkāpumiem citā laika periodā;

               —

               grozīt lēmuma 1. un 2. pantu, kā arī šo pantu pamatus, tādējādi samazinot Comap uzlikto naudas sodu EUR 18,56 miljonu apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F-1/38.121 — Veidgabali), kas attiecas uz virkni līgumiem un saskaņotām darbībām vara un vara sakausējumu veidgabalu tirgū, kuru mērķis bija cenu noteikšana, cenu, atlaižu un atvieglojumu apmēru sarakstu noteikšana, cenu paaugstināšanas ieviešanas mehānismu saskaņošana, valsts tirgu un klientu loka sadale, kā arī komerciālas informācijas apmaiņa, proti, tiktāl, ciktāl Comap, neskaitot laika periodu no 1997. gada decembra līdz 2001. gada martam, attiecībā uz kuru Comap nav apstrīdējusi Komisijas atzītos faktus, tā ir sodīta par pārkāpumiem citā laika periodā. Pakārtoti, prasītāja lūdz samazināt tai ar apstrīdēto lēmumu uzlikto naudas soda apmēru.
   Savas prasības pamatojumā prasītāja izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, tā apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 81. pantu un pieļāvusi tiesību kļūdas, faktu kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, konstatējot, ka iespējamais kartelis pēc Komisijas veiktajām izmeklēšanām uz vietas 2001. gada martā turpināja pastāvēt līdz 2004. gada aprīlim.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 81. panta 1. punktu un Regulas Nr. 1/2003 (1) 25. pantu, jo, tā kā nebija savākti pierādījumi par konkurenci ierobežojošām darbībām, iespējamais pārkāpums bija pārtraukts 27 mēnešus, t.i., no 1992. gada septembra līdz 1994. gada decembrim, līdz ar to, kā apgalvo prasītāja, noilgums bija iestājies attiecībā uz notikumiem pirms 1994. gada decembra, ko Komisija, uzsākot izmeklēšanu 2001. gada janvārī, nav atzinusi.
   Pakārtoti, prasītāja atsaucas uz pamatu, kas balstīts uz EKL 81. panta 1. punkta un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta, kā arī Pamatnostādņu naudas soda noteikšanai (2) un paziņojuma par sadarbību (3) pārkāpumu, jo Komisija nav ievērojusi tiesību normas par naudas soda aprēķinu. Tā apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu, jo naudas soda sākotnējais apmērs, kas tiek izmantots Comap piemērojamā naudas soda aprēķinā, saskaņā ar tās teikto, ir pārāk augsts salīdzinājumā ar apstrīdētajā lēmumā citiem uzņēmumiem noteikto sākotnējo apmēru, lai gan to konkurētspējas stāvoklis bija pielīdzināms prasītājas konkurētspējas stāvoklim tirgū.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

      (2)  Pamatnostādnes sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu (OV 1998, C 9, 3. lpp.).

      (3)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp.).


title: Lieta C-539/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. novembrī iesniedza Audiencia Provincial de Castellón (Spānija) – Juan Carlos Sánchez Morcillo un María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. novembrī iesniedza Audiencia Provincial de Castellón (Spānija) – Juan Carlos Sánchez Morcillo un María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

   (Lieta C-539/14)
   (2015/C 026/25)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Castellón

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Juan Carlos Sánchez Morcillo un María del Carmen Abril García

      Atbildētāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 93/13/EK (1) 7. panta 1. punkts, aplūkojot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2) 47. pantu, 34. panta 3. un 7. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu procesuālo normu kā Spānijas Civilprocesa kodeksa (Ley de Enjuiciamiento Civil) 695. panta 4. punkts, kurš, regulējot prasības celšanu par nolēmumu, ar kuru lemj par iebildumu attiecībā uz izpildi, kas vērsta uz hipotekāri ieķīlātām vai ieķīlātām lietām, ļauj pārsūdzēt tikai rīkojumu par tiesvedības izbeigšanu vai negodīga noteikuma nepiemērošanu un tādēļ pircējam/piegādātājam, kurš lūdz izpildi, uzreiz ir vairāk pārsūdzības tiesību aizsardzības līdzekļu nekā patērētājam, pret kuru ir vērsta izpilde?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, OV L 96, 29. lpp.

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta T-642/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā F-93/05 Mische /Parlaments 2011. gada 8. decembrī iesniedza Harald Mische

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/30

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā F-93/05 Mische/Parlaments 2011. gada 8. decembrī iesniedza Harald Mische

   (Lieta T-642/11 P)
   2012/C 49/55
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Harald Mische (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — R. Holland, J. Mische un M. Velardo, avocats)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Civildienesta tiesas 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā F-93/05 Mische/Parlaments un, ciktāl iespējams, balstoties uz Tiesai pieejamo informāciju, pasludināt spriedumu, un

               —

               atcelt Parlamenta 2004. gada 4. oktobra lēmumu, ciktāl tajā ir noteikta apelācijas sūdzības iesniedzēja funkciju grupa;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt jebkurus zaudējumus, ko tas nodarījis (to skaitā kaitējumu viņa karjerai, likumīgu un regulāru darba samaksu, nemateriālo kaitējumu, pienācīgus procentus utt.);

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Civildienesta tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir kļūdījusies, atzīstot prasību par nepieņemamu, jo tā nav iesniegta noteiktajā termiņā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir kļūdījusies, nolemjot, ka prasība ir nepieņemama, jo tā nespētu nodrošināt apelācijas sūdzības iesniedzējam jebkādu labumu, un tādējādi iesniegt prasību izskatīšanai nebija viņa interesēs.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa kļūdaini nav lēmusi par prasībām par pieteikuma būtību, jo īpaši par Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 3. punkta un/vai Civildienesta noteikumu 5. panta 5. punkta (1) pārkāpumu.

      (1)  Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV L 124, 1. lpp.).


title: Lieta T-180/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 23. oktobra rīkojums — Chivas /ITSB — Glencairn Scotch Whisky ( “CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 23. oktobra rīkojums — Chivas/ITSB — Glencairn Scotch Whisky (“CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY”)
   (Lieta T-180/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 399/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chivas Holdings (IP) Ltd (Paisley, Renfrewshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — A. Carboni, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — K. Lumsdaine, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 12. janvāra lēmumu R 1262/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd un Chivas Holdings (IP) Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētāja tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: lieta C-56/05: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 9. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/12

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 9. februārī
   (lieta C-56/05)
   (2005/C 93/22)
   tiesvedības valoda– grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 9. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Dimitris Triantafyllou, tāš Juridiskā dienesta darbinieks, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 3. jūlija Direktīvu 2003/48/EK par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem (OV L 157, 26.06.2003, 38. lpp.), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs Direktīvas 17. pants;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās bija 2004. gada 1. janvāris.


title: Lieta C-292/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2008. gada 2. jūlija rīkojumu — German Graphics Graphische Maschinen GmbH / A. van der Schee kā Holland Binding B.V. administratore bankrota procedūrā

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2008. gada 2. jūlija rīkojumu — German Graphics Graphische Maschinen GmbH/A. van der Schee kā Holland Binding B.V. administratore bankrota procedūrā
   (Lieta C-292/08)
   (2008/C 272/07)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: German Graphics Graphische Maschinen GmbH

      Atbildētājs: A. van der Schee kā Holland Binding B. V. administratore bankrota procedūrā
   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Maksātnespējas regulas (1) 25. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā izmantotais formulējums “ar nosacījumu, ka šī konvencija [tas ir, Regula Nr. 44/2001 (2),] ir piemērojama” nozīmē, ka Regulā Nr. 44/2001 paredzētos atzīšanas un izpildes noteikumus attiecībā uz citiem nolēmumiem nekā tie, kas ir minēti Maksātnespējas regulas 25. panta 1. punktā, var atzīt par piemērojamiem tikai tad, ja iepriekš ir pārbaudīts, vai atbilstoši Regulas Nr. 44/2001 1. panta 2. punkta b) apakšpunktam šie nolēmumi no pēdējās regulas materiālās piemērošanas jomas ir izslēgti?

               2.

               Vai Regulas Nr. 44/2001 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts, skatot to kopā ar Maksātnespējas regulas 7. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka apstāklis, ka lieta, uz kuru attiecas īpašuma tiesību paturēšana, laika brīdī, kad pret pircēju tiek uzsākta maksātnespējas procedūra, atrodas dalībvalstī, kurā tiek uzsākta maksātnespējas procedūra, noved pie tā, ka pārdevēja prasījums, kas ir balstīts uz šo īpašuma tiesību paturēšanu, tāds kā German Graphics prasījums, ir uzskatāms par prasījumu, kas attiecas uz bankrotu Regulas Nr. 44/2001 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē un tādējādi ir izslēgts no šīs regulas materiālās piemērošanas jomas?

               3.

               Vai saistībā ar 2. jautājumu nozīme ir tam, ka atbilstoši Maksātnespējas regulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunktam dalībvalsts, kurā tika uzsākta maksātnespējas procedūra, tiesības regulē, kādi aktīvi veido parādnieka mantu?

      (1)  Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (OV L 160, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).


title: Lieta C-175/13: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 10. februāra rīkojums (Riigikohus (Igaunija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Liivimaa Lihaveis MTÜ/Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 267. pants — Prasība par lēmumu lūgt prejudiciālu nolēmumu — Strīda neesamība lietā, ko izskata iesniedzējtiesa — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/6

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 10. februāra rīkojums (Riigikohus (Igaunija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Liivimaa Lihaveis MTÜ/Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee

   (Lieta C-175/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 267. pants - Prasība par lēmumu lūgt prejudiciālu nolēmumu - Strīda neesamība lietā, ko izskata iesniedzējtiesa - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2015/C 146/07)
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Riigikohus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Liivimaa Lihaveis MTÜ

      Atbildētāja: Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee

   piedaloties: Eesti Vabariigi Siseministeerium

      Rezolutīvā daļa:

   Ar Riigikohus (Igaunija) 2013. gada 21. marta lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta F-87/15: Prasība, kas celta 2015. gada 15. jūnijā – ZZ/Komisija

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 15. jūnijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-87/15)
   (2015/C 262/59)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – L. Levi, A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītāja meitas smagas slimības statusa atzīšanu un prasība atlīdzināt morālo kaitējumu un materiālos zaudējumus, kuri tam esot nodarīti

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Briseles Norēķinu biroja 2014. gada 25. augusta lēmumu, ar kuru ir atteikts turpināt atzīt prasītāja meitas smagas slimības statusu;

               —

               atcelt atbildētājas 2015. gada 5. marta lēmumu, ar kuru noraida prasītāja 2014. gada 24. novembra sūdzību;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītāja materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-389/05: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 49. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība — Veterinārās pārbaudes — Govju mākslīgās apsēklošanas centrs — Valsts tiesību normas, ar kurām apstiprinātiem centriem tiek piešķirtas ekskluzīvas tiesības noteiktā teritorijā sniegt govju mākslīgās apsēklošanas pakalpojumus un kuras licences izsniegšanai apsēklošanas tehniķiem izvirza nosacījumu par līguma noslēgšanu ar kādu no šiem centriem)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-389/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 43. un 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība - Veterinārās pārbaudes - Govju mākslīgās apsēklošanas centrs - Valsts tiesību normas, ar kurām apstiprinātiem centriem tiek piešķirtas ekskluzīvas tiesības noteiktā teritorijā sniegt govju mākslīgās apsēklošanas pakalpojumus un kuras licences izsniegšanai apsēklošanas tehniķiem izvirza nosacījumu par līguma noslēgšanu ar kādu no šiem centriem)
   (2008/C 223/04)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bordess [A. Bordes] un E. Traversa [E. Traversa])

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues], A. Kolomba [A. Colomb] un Ž. Lebrā [G. Le Bras])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 49. panta pārkāpums — Darbības saistībā ar govju mākslīgo apsēklošanu, ko var veikt tikai Francijā apstiprināti “apsēklošanas centri”
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               rezervējot govju mākslīgās apsēklošanas pakalpojumu sniegšanas tiesības apstiprinātiem mākslīgās apsēklošanas centriem, kuriem ir ekskluzīva ģeogrāfiskā kompetence, kā arī personām, kuras ir ieguvušas apsēklošanas tehniķa licenci, kura tiek piešķirta, noslēdzot līgumu ar vienu no šiem centriem, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir noteikti EKL 43. un 49. pantā;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006.


title: Lieta T-129/16: Prasība, kas celta 2016. gada 24. martā – Claranet Europe/EUIPO – Claro (“clarinet”)

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/30

         Prasība, kas celta 2016. gada 24. martā – Claranet Europe/EUIPO – Claro (“clarinet”)
   (Lieta T-129/16)
   (2016/C 175/34)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Claranet Europe Ltd (Sentheljēra, Džērsija) (pārstāvji – G. Crown un D. Farnsworth, Solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Claro SA (São Paulo, Brazīlija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme sarkanā krāsā “claranet” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 265 113

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 26. janvāra lēmums lietā R 803/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un attiecīgā gadījumā personai, kas iestājusies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-240/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 26. novembra spriedums – Aldi Einkauf/ITSB – Alifoods (“Alifoods”) (Kopienas preču zīme – Iebildumu process – Kopienas grafiskas preču zīmes “Alifoods” reģistrācijas pieteikums – Agrākas starptautiska un Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALDI” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Apzīmējumu līdzības neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/35

      Vispārējās tiesas 2014. gada 26. novembra spriedums – Aldi Einkauf/ITSB – Alifoods (“Alifoods”)
      (Lieta T-240/13) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Alifoods” reģistrācijas pieteikums - Agrākas starptautiska un Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALDI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta a) apakšpunkta ii) punkts)
      (2015/C 016/55)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Vācija) (pārstāvji – N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks un C. Fürsen, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Pohlmann)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Alifoods, SA (Alicante, Spānija)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 25. februāra lēmumu lietā R 407/2012-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG un Alifoods, SA

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-485/09: Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 30. jūnija spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Direktīva 91/628/EEK — Pielikuma VII nodaļas 48. punkta 5) apakšpunkts — Regula (EK) Nr. 615/98 — 5. panta 3. punkts — Eksporta kompensācijas — Liellopu aizsardzība pārvadāšanas pa dzelzceļu laikā — Nosacījumi eksporta kompensāciju izmaksāšanai par liellopu eksportu — Direktīvas 91/628/EEK noteikumu ievērošana — Samērīguma princips)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/5

         Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 30. jūnija spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-485/09) (1)

   (Direktīva 91/628/EEK - Pielikuma VII nodaļas 48. punkta 5) apakšpunkts - Regula (EK) Nr. 615/98 - 5. panta 3. punkts - Eksporta kompensācijas - Liellopu aizsardzība pārvadāšanas pa dzelzceļu laikā - Nosacījumi eksporta kompensāciju izmaksāšanai par liellopu eksportu - Direktīvas 91/628/EEK noteikumu ievērošana - Samērīguma princips)
   2011/C 252/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Viamex Agrar Handels GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudicialu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Padomes 1991. gada 19. novembra Direktīvas 91/628/EEK par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā, ar kuru groza Direktīvas 90/425/EEK un 91/496/EEK, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 29. jūnija Direktīvu 95/29/EK (OV L 148, 52. lpp.), it īpaši šīs direktīvas pielikuma VII nodaļas 48.5. punkta interpretācija, kā arī Komisijas 1998. gada 18. marta Regulas (EK) Nr. 615/98 par noteikumiem par eksporta kompensācijām attiecībā uz dzīvu liellopu aizsardzību pārvadāšanas laikā (OV L 82, 19. lpp.) 5. panta 3. punkta interpretācija — Liellopu pārvadāšana pa dzelzsceļu — Noteikumu par dzīvnieku aizsardzību, barošanas un dzirdīšanas intervāliem un brauciena un atpūtas laikiem piemērojamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1991. gada 19. novembra Direktīvas 91/628/EEK par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā, ar kuru groza Direktīvas 90/425/EEK un 91/496/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1995. gada 29. jūnija Direktīvu 95/29/EK, pielikuma VII nodaļas 48. punkta 5) apakšpunkts ir piemērojams pārvadājumiem pa dzelzceļu;

               2)

               gadījumā, ja Direktīvas 91/628, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 95/29, pārkāpums nav izraisījis pārvadāto dzīvnieku bojāeju, dalībvalstu kompetentajām iestādēm un to tiesām, veicot pārbaudi, Komisijas 1998. gada 18. marta Regulas (EK) Nr. 615/98, ar kuru paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus eksporta kompensāciju piešķiršanai saistībā ar dzīvu liellopu labturību pārvadāšanas laikā, 5. panta 3. punkts ir jāpiemēro atbilstoši samērīguma principam, atsakoties izmaksāt eksporta kompensāciju attiecībā uz dzīvniekiem, saistībā ar kuriem nav ievēroti minētās direktīvas noteikumi par to labturību.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta F-29/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. martā — ZZ /Komisija

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. martā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-29/11)
   2011/C 173/35
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt konkursa EPSO/AD/147/09-RO atlases komisijas lēmumu nepielaist prasītāju pie konkursa mutvārdu pārbaudījuma kārtošanas

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EPSO direktora 2010. gada 10. decembra lēmumu noraidīt prasītājas pārskatīšanas pieteikumu;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt konkursa EPSO/AD/147/09-RO atlases komisijas lēmumu piešķirt prasītajai izslēdzošu atzīmi 6/10 par tās rakstveida pārbaudījumu C;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-49/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 3. februārī iesniedza Oberlandesgericht Wien (Austrija) — Content Services Ltd/Bundesarbeitskammer

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 3. februārī iesniedza Oberlandesgericht Wien (Austrija) — Content Services Ltd/Bundesarbeitskammer

   (Lieta C-49/11)
   2011/C 145/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Content Services Ltd

      Atbildētāja: Bundesarbeitskammer

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai [Direktīvas 97/7/EK] (1) 5. panta 1. punktā paredzētā prasība, saskaņā ar kuru patērētājam ir jāsaņem tajā norādītās informācijas apstiprinājums uz viņam pieejama pastāvīga datu nesēja, ja vien šī informācija viņam jau nav sniegta uz viņam pieejama pastāvīga datu nesēja pirms līguma noslēgšanas, ir uzskatāma par izpildītu, ja patērētājam šī informācija tiek sniegta ar uzņēmēja interneta vietnē ievietotas hipersaites starpniecību, kas atrodama tekstā, iepazīšanās ar kuru patērētājam ir jāapstiprina, ievelkot āķīti, lai varētu tikt nodibinātas līgumtiesiskās attiecības?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 20. maija Direktīva 97/7/EK par patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiem — Padomes un Parlamenta paskaidrojumi par 6. panta 1. punktu — Komisijas paskaidrojumi par 3. panta 1. punkta pirmo ievilkumu (OV L 144, 19. lpp.).


title: Lieta F-76/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. septembrī — Colart u.c./Parlaments

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/64

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. septembrī — Colart u.c./Parlaments
   (Lieta F-76/10)
   ()
   2010/C 301/104
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Philippe Colart (Bastoņa, Beļģija) u.c. (pārstāvis — C. Mourato, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt paziņojumus par prasītāju atalgojumu korekciju par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un paziņojumus par algu, kas sagatavoti pēc 2010. gada 1. janvāra ierēdņu un pārējo darbinieku ikgadējās atalgojuma un pensiju korekcijas ietvaros, pamatojoties uz Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumus par prasītāju atalgojumu RG 2009 (korekcija ar atpakaļejošu spēku no 2009. gada jūlija līdz decembrim), paziņojumus par atalgojumu sākot no 2010. gada janvāra un turpmākos paziņojumus par atalgojumu, jo attiecībā uz šiem paziņojumiem ir piemērots korekcijas koeficents 1,85 % apmērā 3,70 % likmes vietā, pamatojoties uz Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009, paturot spēkā šo paziņojumu par atalgojumu sekas līdz brīdim, kamēr tiek sagatavoti jauni paziņojumi par atalgojumu, attiecībā uz kuriem ir pareizi piemēroti Civildienesta noteikumu 65., 65.a. un XI pielikuma 1. un 3. pants (2010. gada redakcija);

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-609/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. novembrī iesniedza Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa (Spānija) – María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. novembrī iesniedza Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa (Spānija) – María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez

   (Lieta C-609/15)
   (2016/C 038/49)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: María Assumpció Martínez Roges

      Atbildētājs: José Antonio García Sánchez

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Likuma Nr. 1/2000 34. un 35. pants ir pretrunā Direktīvas 93/13/EEK (1) 6. panta 1. punktam un 7. panta 2. punktam un Direktīvas 2005/29/EK (2) 6. panta 1. punkta d) apakšpunktam, 11. un 12. pantam, ciktāl tie liedz pēc savas ierosmes pārbaudīt iespējamu negodīgu līguma noteikumu vai negodīgas komercprakses esamību līgumos, kas ir noslēgti starp advokātiem un fiziskām personām, kuras darbojas nolūkos, kas nav saistīti ar to profesionālo darbību?

               2)

               Vai Likuma Nr. 1/2000 34. un 35. pants ir pretrunā Direktīvas 93/13/EEK 6. panta 1. punktam, 7. panta 2. punktam un tās pielikuma 1. punkta q) apakšpunktam, ciktāl tie strīda atrisināšanai liedz iesniegt pierādījumus administratīvajā izpildes procedūrā advokāta pakalpojumu samaksai?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lieta C-682/15: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 16. maija spriedums (Cour administrative (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2011/16/ES — Administratīva sadarbība nodokļu jomā — 1. panta 1. punkts — 5. pants — Trešajai personai adresēts informācijas pieprasījums — Atteikums sniegt atbildi — Sankcija — Pieprasītās informācijas “prognozējamā svarīguma” jēdziens — Pieprasījuma saņēmējas iestādes veikta pārbaude — Tiesas veiktā pārbaude — Apjoms — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 51. pants — Savienības tiesību īstenošana — 47. pants — Tiesības efektīvi vērsties tiesā — Tiesas un trešās personas piekļuve pieprasījuma iesniedzējas iestādes adresētam informācijas pieprasījumam

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/8

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 16. maija spriedums (Cour administrative (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes

   (Lieta C-682/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2011/16/ES - Administratīva sadarbība nodokļu jomā - 1. panta 1. punkts - 5. pants - Trešajai personai adresēts informācijas pieprasījums - Atteikums sniegt atbildi - Sankcija - Pieprasītās informācijas “prognozējamā svarīguma” jēdziens - Pieprasījuma saņēmējas iestādes veikta pārbaude - Tiesas veiktā pārbaude - Apjoms - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 51. pants - Savienības tiesību īstenošana - 47. pants - Tiesības efektīvi vērsties tiesā - Tiesas un trešās personas piekļuve pieprasījuma iesniedzējas iestādes adresētam informācijas pieprasījumam)
   (2017/C 239/10)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour administrative

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Berlioz Investment Fund S.A.

      Atbildētājs: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 51. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts īsteno Savienības tiesības šīs normas izpratnē un ka tādējādi Eiropas Savienības Pamattiesību harta ir piemērojama, ja dalībvalsts savos tiesību aktos paredz finansiālu sankciju administrācijai pakļautai personai, kura atsakās sniegt informāciju, kad starp nodokļu iestādēm notiek apmaiņa, pamatojoties uz Padomes 2011. gada 15. februāra Direktīvu 2011/16/ES par administratīvu sadarbību nodokļu jomā un ar ko atceļ Direktīvu 77/799/EEK;

               2)

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka administrācijai pakļauta persona, kurai ir piemērota finansiāla sankcija par to, ka tā nav izpildījusi administratīvu lēmumu, ar ko tai saistībā ar informācijas apmaiņu starp valstu nodokļu iestādēm atbilstoši Direktīvai 2011/16 ir uzdots sniegt informāciju, ir tiesīga apstrīdēt šī lēmuma likumību;

               3)

               Direktīvas 2011/16 1. panta 1. punkts un 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka vienas dalībvalsts citai dalībvalstij pieprasītās informācijas “prognozējamais svarīgums” ir nosacījums, kuram informācijas pieprasījumam ir jāatbilst, lai pieprasījuma saņēmējai dalībvalstij rastos pienākums to izpildīt, un tādējādi tam ir jāatbilst nosacījumam par šīs dalībvalsts izdota administrācijai pakļautai personai adresēta lēmuma par rīkojuma izdošanu un sankcijas pasākuma, kas tai piemērots par šī lēmuma neizpildi, likumību;

               4)

               Direktīvas 2011/16 1. panta 1. punkts un 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pārbaude, ko veic pieprasījuma saņēmēja iestāde, kad pieprasījuma iesniedzēja iestāde tai iesniedz informācijas pieprasījumu atbilstoši šai direktīvai, neaprobežojas ar šī pieprasījuma formālu atbilstību, bet tai ir jāļauj pieprasījuma saņēmējai iestādei pārliecināties, ka nav tā, ka pieprasītajai informācijai nebūtu nekāda prognozējamā svarīguma, ņemot vērā attiecīgā nodokļu maksātāja identitāti un, iespējams, informētās trešās personas identitāti, kā arī attiecīgās nodokļu izmeklēšanas vajadzības. Tās pašas Direktīvas 2011/16 normas un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta normas ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar prasību, ko administrācijai pakļauta persona ir cēlusi par sankcijas pasākumu, kuru pieprasījuma saņēmēja iestāde tai ir piemērojusi par to, ka tā nav izpildījusi lēmumu par rīkojuma izdošanu, ko šī iestāde ir pieņēmusi pēc informācijas pieprasījuma, kuru pieprasījuma iesniedzēja iestāde ir iesniegusi atbilstoši Direktīvai 2011/16, valsts tiesai ir neierobežota kompetence pārbaudīt šī lēmuma par rīkojuma izdošanu likumību. Attiecībā uz nosacījumu par minētā lēmuma likumību, kas izriet no pieprasītās informācijas prognozējamā svarīguma, pārbaude tiesā aprobežojas ar pārbaudi par to, ka šāda svarīguma acīmredzami netrūkst;

               5)

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka, veicot pārbaudi tiesā, pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts tiesai ir jābūt piekļuvei informācijas pieprasījumam, kuru pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts ir iesniegusi pieprasījuma saņēmējai dalībvalstij. Savukārt attiecīgajai administrācijai pakļautajai personai nav tiesību piekļūt visam šim informācijas pieprasījumam, kas joprojām ir slepens dokuments saskaņā ar Direktīvas 2011/16 16. pantu. Lai pilnībā izskatītu tās lietu saistībā ar pieprasītās informācijas prognozējamā svarīguma neesamību, principā pietiek ar to, ka šai personai ir šīs direktīvas 20. panta 2. punktā minētā informācija.

      (1)  OV C 78, 29.2.2016.


title: Apvienotās lietas C-408/15 P un C-409/15 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 24. novembra spriedums – Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG u.c. (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV u.c. (C-409/15 P)/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome Apelācija — Prasība atcelt tiesību aktu — LESD 263. panta ceturtā daļa — Tiesības celt prasību — Locus standi — Tiesību akts, kas individuāli skar fiziskas vai juridiskas personas “noteiktu tām raksturīgu īpašu pazīmju dēļ” — Regula (ES) Nr. 511/2014 — No Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietošo atbilstības pasākumu lietotājiem Savienībā ievērošana — Regula (EK) Nr. 2100/94 — Jaunu augu šķirņu Kopienu aizsardzības seku ierobežojumi — Izņēmums attiecībā uz selekcionāriem

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/10

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 24. novembra spriedums – Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG u.c. (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV u.c. (C-409/15 P)/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (Apvienotās lietas C-408/15 P un C-409/15 P) (1)

   (Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu - LESD 263. panta ceturtā daļa - Tiesības celt prasību - Locus standi - Tiesību akts, kas individuāli skar fiziskas vai juridiskas personas “noteiktu tām raksturīgu īpašu pazīmju dēļ” - Regula (ES) Nr. 511/2014 - No Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietošo atbilstības pasākumu lietotājiem Savienībā ievērošana - Regula (EK) Nr. 2100/94 - Jaunu augu šķirņu Kopienu aizsardzības seku ierobežojumi - Izņēmums attiecībā uz selekcionāriem)
   (2017/C 030/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (C-409/15 P) (pārstāvji – P. de Jong, E. Bertolotto, K. Claeyé, P. Vlaemminck un B. Van Vooren, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L. Visaggio, J. Rodrigues un R. van de Westelaken), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Simm un M. Moore)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, M. Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV un Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Lieta T-21/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 29. novembra rīkojums — Eurotel /ITSB — DVB Project ( DVB )

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/57

         Vispārējās tiesas 2010. gada 29. novembra rīkojums — Eurotel/ITSB — DVB Project (“DVB”)
   (Lieta T-21/09) (1)

   ()
   2011/C 30/101
   Tiesvedības valoda — franču
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta T-367/17: Prasība, kas celta 2017. gada 9. jūnijā – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Elektriskās pacelšanas kolonnas forma)

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 9. jūnijā – Linak/EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Elektriskās pacelšanas kolonnas forma)
   (Lieta T-367/17)
   (2017/C 249/61)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Linak A/S (Nordborg, Dānija) (pārstāvji – V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, Ķīna)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs “Elektriskā pacelšanas kolonna” – Kopienas dizainparaugs Nr. 101 159-0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 21. marta lēmums lietā R 1411/2015-3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta pārkāpums.


title: Lieta C-319/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūnijā iesniedza Förvaltningsrätten i Falun (Zviedrija) — Widex A/S/Skatteverket

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūnijā iesniedza Förvaltningsrätten i Falun (Zviedrija) — Widex A/S/Skatteverket

   (Lieta C-319/11)
   2011/C 269/55
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Förvaltningsrätten i Falun

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Widex A/S

      Atbildētājs: Skatteverket

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kā, veicot vērtējumu, ir jāinterpretē jēdziens “pastāvīgs uzņēmums, no kura notiek darījumu kārtošana”, ņemot vērā attiecīgās Eiropas Savienības tiesību normas? (1)

               2)

               Vai jāuzskata, ka nodokļu maksātājam, kura saimnieciskās darbības vieta ir citā dalībvalstī un kura darbība ietver, inter alia, dzirdes aparātu ražošanu un tirdzniecību, ņemot vērā to, ka nodokļu maksātājs pētniecības nodaļā Zviedrijā veic pētniecības darbu audioloģijā, ir pastāvīgs uzņēmums Zviedrijā, no kura ir notikusi darījumu kārtošana, ja šī persona ir iegādājusies preces un pakalpojumus, kas tika saņemti un izmantoti attiecīgajā pētniecības nodaļā Zviedrijā?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp), Padomes 1979. gada 6. decembra Astotā direktīva 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī (OV L 331, 27.12.1979., 11. lpp).


title: lieta C-295/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar 2005. gada 1. aprīļa rīkojumu lietā Asociación Nacional de Empresas Forestales (ASEMFO) pret Transformación Agraria SA (TRAGSA) un Administración del Estado

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar 2005. gada 1. aprīļa rīkojumu lietā Asociación Nacional de Empresas Forestales (ASEMFO) pret Transformación Agraria SA (TRAGSA) un Administración del Estado

   (lieta C-295/05)
   (2005/C 257/04)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Tribunal Supremo (Augstākā Tiesa, Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 1. aprīļa rīkojumu un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 21. jūlijā lietā Asociación Nacional de Empresas Forestales (ASEMFO) pret Transformación Agraria SA (TRAGSA) un Administración del Estado.

      Tribunal Supremo lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai Eiropas Kopienu Līguma 86. panta 1. punkta nozīmē ir pieņemams, ka Eiropas Savienības dalībvalsts valsts uzņēmumam ex lege piemēro tiesisku režīmu, ar ko, neattiecinot uz to vispārīgus saistošus noteikumus par administratīvo līgumu konkursa rīkošanai un ja nepastāv īpaši apstākļi sakarā ar steidzamību vai sabiedrības interesēm, ļauj būvdarbus, kas šajā sakarā ir gan zem, gan virs Eiropas direktīvās noteiktās ekonomiskās robežvērtības?

               2)

               Vai šāds režīms ir saderīgs ar Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvu 93/36/EEK (1) un 93/37/EEK (2), un Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīvu 97/52/EK (3) un Komisijas Direktīvu 2001/78/EK (4), kuru grozījumi jaunākajā versijā ietverti Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvā 2004/18/EK (5)?

               3)

               Vai Eiropas Kopienu Tiesas konstatējumi 2003. gada 8. maija spriedumā (lieta C-349/97, Spānijas Karaliste/Komisija) (6) jebkurā gadījumā ir piemērojami TRAGSA un tās meitas sabiedrībai arī tad, ja ņem vērā citu Eiropas Kopienu Tiesas judikatūru par valsts līgumu piešķiršanu un ievēro to, ka TRAGSA administrācija un tās meitas sabiedrības piesakās uz lielu skaitu darbu, kas neietilpst brīvas konkurences sistēmā, un šis apstāklis attiecīgajā tirgū var izraisīt būtisku konkurences izkropļojumu?

      (1)  Padomes Direktīva 93/36/EEK (1993. gada 14. jūnijs), ar ko koordinē piegāžu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV L 199, 1. lpp.).

      (2)  Padomes Direktīva 93/37/EEK (1993. gada 14. jūnijs) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV L 199, 54. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/52/EK (1997. gada 13. oktobra), kas groza Direktīvu 92/50/EEK, Direktīvu 93/36/EEK un Direktīvu 93/37/EEK par to, kā koordinēt procedūras, ar ko piešķir attiecīgi pakalpojumu valsts līgumus, piegāžu valsts līgumus un būvniecības valsts līgumus (OV L 328, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas Direktīva 2001/78/EK (2001. gada 13. septembris), ar ko groza IV pielikumu Padomes Direktīvā 93/36/EEK, IV, V un VI pielikumu Padomes Direktīvā 93/37/EEK, III un IV pielikumu Padomes Direktīvā 92/50/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/52/EK, un XII līdz XV, XVII un XVIII pielikumu Padomes Direktīvā 93/38/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/4/EK (Direktīva par standarta veidlapu izmantošanu, lai publicētu paziņojumus par valsts līgumiem), (OV L 285, 1. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).

      (6)  Rep. Jurisprudencia 2003, I—3851. lpp.


title: Lieta T-399/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedums — Clearwire Corporation /ITSB ( CLEARWIFI ) (Kopienas preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme CLEARWIFI — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/26

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. novembra spriedums — Clearwire Corporation/ITSB (“CLEARWIFI”)
   (Lieta T-399/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “CLEARWIFI” - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   2010/C 11/50
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Clearwire Corporation, Kirkland (Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — G. Konrad, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 706/2008-1 attiecībā uz preču zīmes “CLEARWIFI” starptautisko reģistrāciju, kas attiecināta uz Eiropas Kopienu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Clearwire Corporation atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta T-735/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. oktobrī  – Gazprom Neft /Padome

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/35

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. oktobrī – Gazprom Neft/Padome
   (Lieta T-735/14)
   (2014/C 448/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gazprom Neft OAO (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvji – L. Van den Hende un S. Cogman, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 31. jūlija Lēmuma 2014/512/KĀDP 4. pantu;

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 31. jūlija Regulas (ES) Nr. 833/2014 3. panta 3. un 4. punktu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 296. panta pārkāpums.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā KĀDP lēmumā un apstrīdētajā regulā nav sniegta pietiekama argumentācija un līdz ar to tiek pārkāpts LESD 296. pants.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajām tiesību normām ir neatbilstošs juridiskais pamats.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka LESD 215. pants ir neatbilstošs juridiskais pamats apstrīdētās regulas tiesību normām, jo nav pietiekamu saikņu starp prasītāju un i) Krievijas valdību un ii) acīmredzamo mērķi, kas ir noteikts sankcijām. Atbilstoši šiem principiem arī ir jāpiemēro LESD 29. pants kā ierobežojošo pasākumu pret trešajām valstīm juridiskais pamats.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips un pamattiesības.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētās tiesību normas nav saderīgas ar samērīguma principu un pamattiesībām. Apstrīdētās tiesību normas ir nesamērīga iejaukšanās prasītājas brīvībā īstenot uzņēmējdarbību un prasītājas tiesībās uz īpašumu, jo tā nav piemērota, lai sasniegtu to mērķus (un tādēļ arī tās nav nepieciešamas), un katrā ziņā tās uzliek slogu, kas ļoti lielā mērā pārsniedz jebkādus iespējamos ieguvumus.


title: Lieta T-437/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 11. marta rīkojums – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe u.c./Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Lauksaimniecība — Aizsardzība pret organismiem, kas ir kaitīgi augiem — Pasākumi, kuru mērķis ir novērst baktērijas Xylella fastidiosa ievešanu un izplatīšanos Savienībā — Reglamentējošs akts, kas ir saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Individuāla skāruma neesamība — Nepieņemamība

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/45

         Vispārējās tiesas 2016. gada 11. marta rīkojums – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe u.c./Komisija
   (Lieta T-437/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lauksaimniecība - Aizsardzība pret organismiem, kas ir kaitīgi augiem - Pasākumi, kuru mērķis ir novērst baktērijas Xylella fastidiosa ievešanu un izplatīšanos Savienībā - Reglamentējošs akts, kas ir saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
   (2016/C 156/61)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Copertino, Itālija) un 38 citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti rīkojuma pielikumā (pārstāvis – G. Manelli, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi un I. Galindo Martín)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 18. maija Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/789 par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Wells et al.) ievešanu un izplatīšanos Savienībā (OV L 125, 36. lpp.), un it īpaši tā 6. un 9. pantu kopsakarā ar šī lēmuma I pielikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe un 38 citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti rīkojuma pielikumā, atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Lieta T-215/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. novembra rīkojums – Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdētā tiesību akta aizstāšana tiesvedības laikā — Prasījumu pielāgošana — Paralēla prasība pret jaunu lēmumu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/53

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. novembra rīkojums – Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija
   (Lieta T-215/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdētā tiesību akta aizstāšana tiesvedības laikā - Prasījumu pielāgošana - Paralēla prasība pret jaunu lēmumu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 038/69)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gmina Miasto Gdynia (Gdiņa, Polija) (pārstāvji – T. Koncewicz un K. Gruszecka-Spychała, advokāti) un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdiņa) (pārstāvji – sākotnēji T. Koncewicz un K. Gruszecka-Spychała, vēlāk P. Rosiak, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Grespan, S. Noë un A. Stobiecka-Kuik)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāju atbalstam: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Priekšmets

   Sākotnēji prasība atcelt Komisijas 2014. gada 11. februāra Lēmumu 2014/883/ES par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN un ex 12/N) – Polija – Gdynia-Kosakowo lidostas izveide (OV L 357, 51. lpp.), kā arī vēlāk prasība atcelt Komisijas 2015. gada 26. februāra Lēmumu (ES) 2015/1586 par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN un ex 12/N) – Polija – Gdynia-Kosakowo lidostas [pārveidošana] (OV L 250, 165. lpp.), ar ko tika aizstāts Lēmums 2014/883

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. Z o.o. radušies pamattiesvedībā;

               3)

               Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas Komisijai radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā;

               4)

               Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014.


title: Lieta T-197/13: Prasība, kas celta 2013. gada 1. aprīlī — M.E.M. /ITSB ( “MONACO” )

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/51

         Prasība, kas celta 2013. gada 1. aprīlī — M.E.M./ITSB (“MONACO”)
   (Lieta T-197/13)
   2013/C 156/93
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MARQUES DE L'ÉTAT DE MONACO (M.E.M.) (Monako, Monako) (pārstāvis — S. Arnaud, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 113/2012-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: starptautiska vārdiskas preču zīmes “MONACO” reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 12., 14., 16., 18., 25., 28., 35., 38., 39., 41. un 43. klasē — starptautiska reģistrācija Nr. 1 069 254, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu noraidīt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               pirmais pamats, kas saistīts ar Regulas Nr. 207/2009 5. panta, 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta pārkāpumu;

               —

               otrais pamats, kas saistīts ar tiesību pārkāpumu atšķirtspējas interpretācijā;

               —

               trešais pamats, kas saistīts ar acīmredzamu kļūdu atšķirtspējas vērtējumā;

               —

               ceturtais pamats, kas saistīts ar pamatojuma neesamību vai pamatojuma nepietiekamību, vai pretrunām pamatojumā reģistrācijas atteikumā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē;

               —

               piektais pamats, kas saistīts ar Regulas Nr. 207/2009 75. panta, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. panta un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta pārkāpumu pamatojuma nepietiekamības dēļ.


title: Lieta C-494/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. septembrī iesniedza Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) – Tommy Hilfiger Licensing LLC un citi/DELTA CENTER a.s.

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. septembrī iesniedza Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) – Tommy Hilfiger Licensing LLC un citi/DELTA CENTER a.s.

   (Lieta C-494/15)
   (2015/C 414/20)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší soud České republiky

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzējas: Tommy Hilfiger Licensing LLC, Urban Trends Trading B. V., RADO Uhren AG, Facton Kft., Lacoste S. A., Burberry Limited

      Atbildētāja: DELTA CENTER a.s.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai vietas tirgū nomnieks, kurš individuāliem tirgotājiem nodrošina stendus un vietas, kurās stendus var izvietot, ir starpnieks, kura pakalpojumus izmanto trešās personas, lai apdraudētu intelektuālā īpašuma tiesības Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK (1) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 11. panta izpratnē?

               2)

               Vai vietas tirgū nomnieks, kurš individuāliem tirgotājiem nodrošina stendus un vietas, kurās stendus var izvietot, var piemērot pasākumus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 11. pantā, ar tādiem pat nosacījumiem kā tie, ko Tiesa ir formulējusi savā 2011. gada 12. jūlija spriedumā C-324/09 L’Oréal u.c./eBay u.c. saistībā ar pasākumu piemērošanu tiešsaistes tirgus uzņēmējiem?

      (1)  O L 157, 30.4.2004, 45. lpp.