title: Lieta C-207/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. aprīlī iesniedza Commissione tributaria di primo grado di Bolzano (Itālija) – Rotho Blaas Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. aprīlī iesniedza Commissione tributaria di primo grado di Bolzano (Itālija) – Rotho Blaas Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

   (Lieta C-207/17)
   (2017/C 277/32)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria di primo grado di Bolzano

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Rotho Blaas Srl

      Atbildētājs: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regula (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam (1); Īstenošanas regula (ES) Nr. 924/2012, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam (2) un Īstenošanas regula (ES) Nr. 519/2015, ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas, kas veikta, ievērojot Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 2. punktu, konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam nosaka galīgo antidempinga maksājumu, kuru attiecina arī uz konkrētu no Malaizijas nosūtītu dzelzs vai tērauda savienotājelementu importu neatkarīgi no tā, vai tiem deklarēta Malaizijas izcelsme (3), ir spēkā neesošas, prettiesiskas, vai nesaderīgas ar 1994. gada Vispārējās vienošanās par muitas tarifiem un tirdzniecību VI pantam un [oriģ. 13. lpp.] PTO Strīdu izšķiršanas iestādes 2011. gada 28. jūlija ziņojumu?

               2)

               Ja tiktu atzīts, ka Regula (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro antidempinga maksājumu, un ar to saistītās Īstenošanas regulas Nr. 924/2012 un Nr. 519/2015 ir spēkā neesošas, prettiesiskas vai nesaderīgas, vai ar apstrīdētajiem aktiem ieviesto antidempinga maksājumu atcelšanas tiesiskās sekas uzsākas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 278/2016 (4) spēkā stāšanās brīdī vai apstrīdētā akta, proti, Pamatregulas (EK) Nr. 91/2009 spēkā stāšanās dienā?

      (1)  Padomes 2009. gada 26. janvāra Regula (OV 2009, L 29, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 20012. gada 4. oktobra Regula (OV 2012, L 275, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2015. gada 26. marta īstenošanas regula (OV 2015, L 82, 78. lpp.).

      (4)  Komisijas 2016. gada 26. februāra Īstenošanas regula (ES) 2016/278, ar ko atceļ galīgo antidempinga maksājumu, kas noteikts dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam un attiecināts arī uz dažu dzelzs vai tērauda savienotājelementu importu, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas un deklarējot vai nedeklarējot kā Malaizijas izcelsmes ražojumus (OV 2016, L 52, 24. lpp.).


title: Lieta T-175/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel AB, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Base Chemicals AB un Eka Chemicals AB iesniedza 2005. gada 27. aprīlī

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/32

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel AB, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Base Chemicals AB un Eka Chemicals AB iesniedza 2005. gada 27. aprīlī
   (Lieta T-175/05)
   (2005/C 171/52)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 27. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Akzo Nobel NV, Arnema [Arnhem] (Nīderlande), Akzo Nobel Nederland BV, Arnema [Arnhem] (Nīderlande), Akzo Nobel AB, Stokholma (Zviedrija), Akzo Nobel Chemicals BV, Amersforta [Amersfoort] (Nīderlande), Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Amersforta [Amersfoort] (Nīderlande), Akzo Nobel Base Chemicals AB, Skogāla [Skoghall] (Zviedrija), un Eka Chemicals AB, Bohusa [Bohus] (Zviedrija), kuru pārstāv K. R. A. Svāks [C. R. A. Swaak] un A. Keiko [A. Kayhko], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atbilstoši EKL 230. pantam izskatīt jautājumu par to, cik likumīgs ir galīgais Komisijas lēmums C(2004)4876;

               —

               atcelt atbilstoši EKL 231. pantam Apstrīdēto lēmumu;

               —

               vai, pakārtoti, samazināt sodanaudas apmēru;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji apstrīd Komisijas 2005. gada 19. janvāra lēmumu par EKL 81. panta un EEK līguma 53. panta piemērošanu (lieta COMP/E-1/37.773 — MCAA) ar ko konstatēts, ka prasītāji ir bijuši iesaistīti virknē vienošanos un zināmās darbībās saistībā ar cenu noteikšanu, tirgus daļu sadalījumu un noslēgtām vienošanām pret konkurentiem EEK monohloretiķskābes nozarē, un ar ko prasītājiem uzlikta sodanauda.
   Savas prasības atbalstam prasītāji norāda uz kļūdu novērtējumā un Regulas Nr.1/2003 (1) 23. panta 2. punkta pārkāpumu, jo Komisija nepareizi par nelikumīgām darbībām ir uzlikusi atbildību arī Akzo Nobel NV, galvenajam Akzo Nobel grupas uzņēmumam, kā arī Akzo Nobe AB. Atbilstoši prasītāju viedoklim, Akzo Nobel nav izšķirošas ietekmes tās meitas uzņēmumu tirdzniecības politikā.
   Tālāk prasītāji natzīmē, ka solidāri un attiecībā uz dažiem prasītājiem — Zviedrijas uzņēmumiem monohloretiķskābes nozarē — sodanaudas apmērs pārsniedza 10 % no kopējā apgrozījuma, kā noteikts Regulā Nr. 1/2003.
   Tāpat prasītāji apgalvo, ka ir pārkāpts EKL 253. pantā noteiktais pienākums pamatot lēmumu.
   Pakārtoti prasītāji norāda, ka Komisija ir pieļāvusi vairākas kļūda, aprēkinot sodanaudu. Atbilstoši prasītāju viedoklim, Komisija kļūdījās uzņēmumu klasificēšanā, novērtējot pārkāpuma smagumu nolūkā noteikt sodanaudas pamatsummu, pārkāpa samērīguma principu, piemērojot kļūdainu palielināšanas kritēriju, un vienlīdzīgas attieksmes principu, nepareizi piemērojot 1996. gada Saudzības ziņojumu (Leniency Notice)
       (2).

      (1)  Padomes 2003. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas ziņojums par samazinātu sodanaudu nepiemērošanu karteļiem (OV C 207, 1996. gada 18. jūlijs, 4. lpp.).


title: Lieta T-23/11: Vispārējās tiesas 2011. gada 11. oktobra rīkojums — El Corte Inglés /ITSB — BA&SH ( “ba&sh” )

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/44

         Vispārējās tiesas 2011. gada 11. oktobra rīkojums — El Corte Inglés/ITSB — BA&SH (“ba&sh”)
   (Lieta T-23/11) (1)

   2011/C 347/82
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 80, 12.03.2011.


title: Lieta C-409/10: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. decembra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hauptzollamt Hamburg-Hafen/Afasia Knits Deutschland GmbH (Kopējā tirdzniecības politika — Preferenciālais režīms izstrādājumu, kuru izcelsme ir Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīs (ĀKK), importam — Pārkāpumi, kas atklāti Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) veiktas izmeklēšanas laikā ĀKK eksportētājvalstī — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa)

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. decembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hauptzollamt Hamburg-Hafen/Afasia Knits Deutschland GmbH

   (Lieta C-409/10) (1)

   (Kopējā tirdzniecības politika - Preferenciālais režīms izstrādājumu, kuru izcelsme ir Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīs (ĀKK), importam - Pārkāpumi, kas atklāti Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) veiktas izmeklēšanas laikā ĀKK eksportētājvalstī - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa)
   2012/C 39/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Atbildētāja: Afasia Knits Deutschland GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupām, no vienas puses, un Eiropas Kopienu, no otras puses, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (OV L 317, 3. lpp.), 1. protokola “Par jēdziena “noteiktas izcelsmes izstrādājumi” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm” 32. panta, kā arī Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta otrās un trešās daļas interpretācija — Ķīnā ražotu tekstilizstrādājumu ievešana Eiropas Savienībā no Jamaikas — Izcelsmes sertifikātu pēcmuitošanas pārbaude, ko veic OLAF, nevis eksportētājvalsts muitas iestādes, kā tas ir paredzēts minētajā 1. protokolā — Importētāja iespējamās tiesiskās paļāvības aizsardzība

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā un ko Kopienas vārdā apstiprināja ar Padomes 2002. gada 19. decembra Lēmumu 2003/159/EK, V pielikuma 1. protokola 32. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pēcmuitošanas pārbaudes attiecībā uz sertifikātos EUR. 1 norādīto preču izcelsmes precizitāti rezultāti, ko sniegusi ĀKK valsts un kas galvenokārt ietver Komisijas, precīzāk, Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai vadītu pārbaudi šajā valstī un pēc tās ielūguma, ir saistoši tās dalībvalsts iestādēm, kurā tika ievestas preces, tikai iesniedzējtiesai ir jāpārliecinās, ka šīs iestādes ir saņēmušas dokumentu, kurā ir norādīts, ka šī ĀKK valsts nešaubīgi ir atzinusi šos rezultātus kā pašas (veiktas izmeklēšanas rezultātus).

               2)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000, 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka situācijā, kad sertifikāti EUR. 1, kas izdoti preču importēšanai Eiropas Savienībā, tiek atzīti par spēkā neesošiem, jo šo sertifikātu izsniegšana ir notikusi nepareizi un uz tiem norādīto preferenciālo izcelsmes vietu nav bijis iespējams apstiprināt pēcmuitošanas pārbaudes laikā, importētājs nevar iebilst pret ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņu, norādot, ka nevar izslēgt to, ka faktiski atsevišķas no šīm precēm ir preferenciālas izcelsmes (preces).

      (1)  OV C 274, 9.10.2010.


title: Lieta C-515/06: Apelācija, ko 2006. gada 19. decembrī ierosinājusi European Association of Euro Pharmaceutical Companies ( EAEPC ) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-168/01 GlaxoSmithKline Services Unlimited pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/18

         Apelācija, ko 2006. gada 19. decembrī ierosinājusi European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-168/01 GlaxoSmithKline Services Unlimited pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-515/06)
   (2007/C 56/31)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC) (pārstāvji — M. Hartmann-Rüppel un W. Rehmann, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, Spain Pharma, SA, Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar), GlaxoSmithKline Services Unlimited, agrāk Glaxo Wellcome plc

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedumu lietā T-168/01 daļā, kurā Pirmās instances tiesa atcēla Komisijas 2001. gada 8. maija Lēmumu 2001/70/E (1);

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Tiesā un Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka spriedumā, par ko ir iesniegta apelācija, ir izdarīti šādi Kopienu tiesību pārkāpumi:

               a)

               nepareizi piemērots EKL 81. panta 3. punkts, jo, apgalvojot, ka Komisijas veiktā pārbaude nebija pietiekama, Pirmās instances tiesa nav ievērojusi 81. panta 3. punkta nozīmi un funkcijas,

               b)

               nepareizi piemērots EKL 81. panta 3. punkts, nepareizi novērtējot pienākumu iesniegt pierādījumus,

               c)

               nepareizi piemērots EKL 81. panta 3. punkts, kas noticis lietas materiālu nepareizas interpretācijas vai neievērošanas rezultātā, kas pierāda, ka prasītāja (GSK) nav pietiekami izpildījusi EKL 81. panta prasības un nav iesniegusi pamatotus pierādījumus.

      (1)  OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta C-530/11: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Sabiedrības līdzdalība lēmumu pieņemšanā un iespēja vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem — Jēdziens “ne pārmērīgi dārga” tiesvedība)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/3

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-530/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Sabiedrības līdzdalība lēmumu pieņemšanā un iespēja vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem - Jēdziens “ne pārmērīgi dārga” tiesvedība)
   2014/C 93/03
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un L. Armati)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — C. Murrell, M. Holt un J. Maurici)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvis — C.H. Vang) un Īrija (pārstāvis — Creedon un A. Joyce, pārstāvji, kam palīdz E. Barrington un G. Gilmore, barristers)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu pasākumu neveikšana, kuri ir vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvas 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.), 3. panta 7. punktu un 4. panta 4. punktu — Pienākums novērst vai samazināt finansiālos šķēršļus, kas ierobežo iespēju piekļūt tiesai saistībā ar vides jautājumiem — “Ne pārmērīgi dārga” tiesas procesa jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, neveicot Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvas 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK, 3. panta 7. punkta un 4. panta 4. punkta, ciktāl tajos ir paredzēts, ka attiecīgās tiesvedības nedrīkst būt pārmērīgi dārgas, pareizu transponēšanu, nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus. Dānijas Karaliste un Īrija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 39, 11.2.2012.


title: Lieta C-367/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums ( Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgisch Interventie- en Restitutiebureau/SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības finanšu interešu aizskārums — Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — 1. pants, 3. panta 1. punkta trešā daļa un 5. un 7. pants — Regula (EEK) Nr. 3665/87 — 11. pants un 18. panta 2. punkta c) apakšpunkts — Saimnieciskās darbības subjekta jēdziens — Personas, kuras piedalījušās pārkāpuma izdarīšanā — Personas, kuru pienākums ir uzņemties atbildību par pārkāpumu vai to nepieļaut — Administratīvs sods — Tieša iedarbība — Vajāšanas noilgums — Pārtraukšana)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/18

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums (Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Belgisch Interventie- en Restitutiebureau/SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV

   (Lieta C-367/09) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības finanšu interešu aizskārums - Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - 1. pants, 3. panta 1. punkta trešā daļa un 5. un 7. pants - Regula (EEK) Nr. 3665/87 - 11. pants un 18. panta 2. punkta c) apakšpunkts - Saimnieciskās darbības subjekta jēdziens - Personas, kuras piedalījušās pārkāpuma izdarīšanā - Personas, kuru pienākums ir uzņemties atbildību par pārkāpumu vai to nepieļaut - Administratīvs sods - Tieša iedarbība - Vajāšanas noilgums - Pārtraukšana)
   2010/C 346/29
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

      Atbildētāja: SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van beroep te Antwerpen — Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.) 1. panta, 3. panta 1. punkta trešās daļas, kā arī 5. un 7. panta interpretācija un Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 351, 1. lpp.), 18. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Saimnieciskās darbības subjekta jēdziens — Personas, kas bija piedalījušās pārkāpuma izdarīšanā, un personas, kurām par šo pārkāpumu jāatbild vai bija jārūpējas, lai šis pārkāpums nenotiktu — Noilgums prasības celšanai — Pārtraukšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 5. un 7. pants nav piemērojami tā, ka administratīvs sods var tikt uzlikts, pamatojoties tikai uz šīm normām, jo, lai Savienības finanšu interešu aizsardzības kontekstā administratīvu sodu piemērotu kādai personu kategorijai, ir vajadzīgs, lai pirms pieļautā pārkāpuma Savienības likumdevējs būtu pieņēmis nozares regulējumu, kurā būtu noteikts šis sods un nosacījumi tā piemērošanai šai personu kategorijai, vai arī vajadzības gadījumā, ja šāds regulējums nav vēl pieņemts Savienības līmenī, lai tās dalībvalsts, kurā ir pieļauts šis pārkāpums, tiesībās būtu paredzēta administratīvā soda piemērošana minētajai personu kategorijai;

               2)

               tādos apstākļos kā pamata lietā aplūkotie, kad Savienības nozares regulējums vēl neparedzēja dalībvalstīm pienākumu paredzēt efektīvus sodus gadījumos, kad speciāla dalībvalsts akreditēta starptautiska kontroles un uzraudzības sabiedrība ir izsniegusi kļūdainus sertifikātus, Regulas Nr. 2988/95 7. pantam nav pretrunā tas, ka dalībvalstis piemēro šai sabiedrībai sodu kā personai, kura ir “piedalījusies pārkāpuma izdarīšanā”, vai kā personai, kuras pienākums “ir uzņemties atbildību” šīs normas izpratnē, ar nosacījumu, ka šāda soda piemērošana balstās uz skaidru un nepārprotamu juridisko pamatu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               3)

               tādos apstākļos kā pamata lietā esošie izmeklēšanas ziņojuma, kurā ir norādīti konkrētas eksporta darbības laikā pieļautie pārkāpumi, nodošana speciālai starptautiskai kontroles un uzraudzības sabiedrībai, kura saistībā ar šo eksportu ir izsniegusi sertifikātu par laišanu brīvā apgrozībā, pieprasījuma iesniegt papildu dokumentus nodošana šai sabiedrībai, lai būtu iespējams kontrolēt laišanas brīvā apgrozībā patiesos apstākļus, kā arī ierakstītas vēstules, ar kuru minētajai sabiedrībai tiek piemērots sods par dalību pārkāpuma veikšanā Regulas Nr. 2988/95 1. panta 2. punkta izpratnē, nosūtīšana ir uzskatāmi par pietiekami precīziem lēmumiem, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu un kuri konkrētajām personām darīti zināmi, un tādējādi tie pārtrauc noilguma termiņu minētās regulas 3. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē.

      (1)  OV C 297, 05.12.2009.


title: Lieta F-5/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. janvārī  – ZZ /Komisija

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/26

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. janvārī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-5/15)
   (2015/C 096/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atzīt par prettiesisku Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārējo īstenošanas noteikumu (VĪN) 9. pantu un atcelt lēmumu par prasītāja pensiju tiesību pārskaitīšanu uz Savienības pensiju shēmu, lēmumu, ar kuru tiek piemēroti jaunie Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārējo īstenošanas noteikumu 9. pants ir prettiesisks;

               —

               atcelt 2014. gada 16. janvāra lēmumu par prasītāja pensiju tiesību, ko tas ieguvis pirms stāšanās dienestā, aprēķinu, tās pārskaitot uz Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmu, piemērojot jaunos 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārējos īstenošanas noteikumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-517/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 7. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu aizsardzība — 6. panta 2. punkts — Koroneia ezera kvalitātes pasliktināšanās un piesārņošana — Aizsardzība — Veikto pasākumu nepietiekamība — Direktīva 91/271/EEK — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — 3. pants un 4. panta 1. un 3. punkts — Langadas aglomerācija — Komunālo notekūdeņu savākšanas un attīrīšanas sistēma — Neesamība)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 7. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-517/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu aizsardzība - 6. panta 2. punkts - Koroneia ezera kvalitātes pasliktināšanās un piesārņošana - Aizsardzība - Veikto pasākumu nepietiekamība - Direktīva 91/271/EEK - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - 3. pants un 4. panta 1. un 3. punkts - Langadas aglomerācija - Komunālo notekūdeņu savākšanas un attīrīšanas sistēma - Neesamība)
   2013/C 108/05
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Patakia, S. Petrova, B. D. Simon un L. Banciella)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — E. Skandalou)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 6. panta 2. punkta pārkāpums — Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.) 3. panta un 4. panta 1. un 3. punkta pārkāpums — Tādu pasākumu neveikšana, kas vajadzīgi, lai novērstu Koroneia ezera (Saloniku administratīvais apgabals) kvalitātes pasliktināšanos un piesārņošanu — Komunālo notekūdeņu savākšanas un attīrīšanas sistēmas Langadas aglomerācijai neizveidošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu to dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanu, kuru dēļ tika noteikta īpaši aizsargājamā teritorija (ĪAT) 1220009, un, neizveidojot komunālo notekūdeņu savākšanas un attīrīšanas sistēmu Langadas aglomerācijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi attiecīgi Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2. punktā, lasot to kopā ar šīs direktīvas 7. pantu, paredzētos pienākumus, kā arī Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 3. pantā un 4. panta 1. un 3. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 362, 10.12.2011.


title: Lieta T-450/10 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 18. jūlija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Saprātīgs termiņš prasības par zaudējumu atlīdzību iesniegšanai — Nokavējums — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 18. jūlija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-450/10 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Saprātīgs termiņš prasības par zaudējumu atlīdzību iesniegšanai - Nokavējums - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2011/C 282/42
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 9. jūlija rīkojumu lietā F-91/09 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), kurā ir lūgts šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta T-843/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. novembrī – dm-drogerie markt/EUIPO – Digital Print Group O. Schimek (“Foto Paradies”)

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/40

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. novembrī – dm-drogerie markt/EUIPO – Digital Print Group O. Schimek (“Foto Paradies”)
   (Lieta T-843/16)
   (2017/C 038/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsrūe, Vācija) (pārstāvji – T. Strack und O. Bludovsky, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Digital Print Group O. Schimek GmbH (Nirnberga, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Foto Paradies” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 707 933

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 15. septembra lēmums lietā R 1194/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, aplūkojot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta C-593/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 20. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c./Rina Services SpA u.c.

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 20. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c./Rina Services SpA u.c.
   (Lieta C-593/13)
   2014/C 61/02
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamattiesvedībā

      Prasītājas: Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c.

      Atbildētājas: Rina Services SpA u.c.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Līgumā paredzētie principi, kas nosaka brīvību veikt uzņēmējdarbību (LESD 49. pants) un pakalpojumu sniegšanas brīvību (LESD 56. pants), kā arī Direktīvā 2006/123/EK (1) paredzētie principi liedz pieņemt un piemērot tādas valsts tiesību normas, kas nosaka, ka SOA, kuras ir izveidotas akciju sabiedrību formā, “juridiskajai adresei ir jābūt [Itālijas] Republikas teritorijā”;

               2)

               vai LESD 51. pantā paredzētā atkāpe ir interpretējama tādējādi, ka tā attiecas uz tādu darbību kā sertifikācija, ko veic privāto tiesību subjekti, kas: pirmkārt, ir izveidoti akciju sabiedrības formā un kas darbojas tirgū, kurā pastāv konkurence; otrkārt, piedalās valsts varas funkciju izpildē un tādēļ ir pakļauti atļauju izsniegšanai un stingrai Uzraudzības iestādes kontrolei.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.).


title: Lieta C-247/14: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 14. marta spriedumu lietā T-302/11 HeidelbergCement AG /Eiropas Komisija 2014. gada 22. maijā iesniedza HeidelbergCement AG

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 14. marta spriedumu lietā T-302/11 HeidelbergCement AG/Eiropas Komisija 2014. gada 22. maijā iesniedza HeidelbergCement AG

   (Lieta C-247/14)
   2014/C 223/15
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: HeidelbergCement AG (pārstāvji – U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu pilnībā atcelt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmumu C(2011) 2367, galīgā redakcija, lietā COMP/39520 – Cements un saistītie produkti, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

               —

               pakārtoti otrajam prasījumam, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna sprieduma taisīšanai atbilstoši vērtējumam Tiesas spriedumā;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedumu lietā T-302/11. Spriedums ticis paziņots apelācijas sūdzības iesniedzējai 2014. gada 14. martā. Spriedumā Vispārējā tiesa ir noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību, kas celta par Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmumu C(2011) 2367, galīgā redakcija, lietā COMP/39520 – Cements un saistītie produkti.
   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza septiņus pamatus:
   Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot nepietiekami pārbaudījusi un kļūdaini piemērojusi prasības saistībā ar lēmuma par informācijas pieprasīšanu atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 (1) 18. panta 3. punktam mērķa noteikšanu. Tā neesot pietiekami izvērtējusi lēmuma par informācijas pieprasīšanu tekstu un neesot ņēmusi vērā prasības attiecībā uz Komisijas pienākumu norādīt pamatojumu.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl tā balstījās uz to, ka pienākuma norādīt pamatojumu prasības, kas izriet no LESD 296. panta otrās daļas, varēja tikt samazinātas ar Regulas Nr. 1/2003 18. pantu. Ar šādu pamatojumu Vispārējā tiesa neesot pārbaudījusi iebildumu par to, ka neesot ticis norādīts pamatojums izvēlei izmantot lēmumu par informācijas pieprasīšanu. Tāpat arī iebildumu par neesošu pamatojumu par termiņu noteikšanu Vispārējā tiesa neesot pietiekami pārbaudījusi. Tās sprieduma pamatojuma teksts ir identisks tā sprieduma tekstam, kas taisīts vienlaicīgi notiekošajā tiesvedībā, kurā iebildums esot bijis būtiski atšķirīgs.
   Treškārt, Vispārējā tiesa neesot pietiekami pārbaudījusi “vajadzīgumu” Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta pirmā teikuma izpratnē, jo uzskatīja, ka Komisijai nav detalizēti jāizskaidro visi netiešie pierādījumi. Turklāt tā esot uzlikusi nepamatotas prasības attiecībā uz saikni starp pamatotām aizdomām par pārkāpuma izdarīšanu un pieprasītās informācijas vajadzīgumu. Tāpat tā esot kļūdaini interpretējusi Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta pirmo teikumu, jo tā uzskatīja, ka nebija jāpārbauda, vai pieprasītā informācija ir piemērota. Turklāt tādēļ esot tikušas apdraudētas tiesības pārskatīt lēmumu, kas izriet no Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta trešā teikuma.
   Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta pirmais teikums ir juridiskais pamats Komisijas pieprasījumam par tās informācijas savākšanu, sakārtošanu un pārbaudi, kas nav bijusi apelācijas sūdzības iesniedzējas rīcībā.
   Piektkārt, Vispārējā tiesa esot noraidījusi iebildumu par pārāk īso termiņu atbildes sniegšanai, abstrakti atsaucoties uz apelācijas sūdzības iesniedzējas ekonomisko stāvokli un tādēļ norādot nepietiekamu un nesaskanīgu pamatojumu.
   Sestkārt, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi noteiktības aspektu attiecībā uz Savienības tiesību aktiem, ciktāl tā ir uzskatījusi, ka lēmums par informācijas pieprasīšanu ir pietiekami noteikts, lai arī pati ir atzinusi, ka tajā uzdotie jautājumi bija formulēti neskaidri. Turklāt tā neesot pārbaudījusi īpašus iebildumus par trūkstošo pamatojumu un apdraudējusi tiesības pārskatīt lēmumu (skat. Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta trešo teikumu).
   Septītkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz aizstāvību, jo tā uzskatīja, ka tai ir jāveic novērtējums, ko Komisija būtu varējusi izmantot saistībā ar ekonomisko apstākļu analīzi, lai pierādītu Savienības tiesību aizliegto vienošanos jomā pārkāpumu, par kuru tai bijušas aizdomas.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003 L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-111/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. martā — Eiropas Komisija/Somijas Republika

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/14

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. martā — Eiropas Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-111/13)
   2013/C 123/22
   Tiesvedības valoda — somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch, O. Beynet un I. Koskinen)

      Atbildētāja: Somijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti 54. panta 1. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvā 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu (1), jo tā attiecībā uz kontinentālo Somiju nav pieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu minētās direktīvas 2. panta 1., 2., 4.-18., 20., 22.-36. punktu, 3. panta 3. punkta 1.-3. teikumu un 3. panta 6. punkta b) apakšpunktu, 12. pantu, 13. panta 1., 2. un 5. punktu, 15. panta 1. un 2. punktu, 16. panta 1. punkta 2. teikumu, 16. panta 2. un 3. punktu, 25. panta 1. punktu, 33. pantu, 36. panta 4. punkta 2. un 4. apakšpunktu, 36. panta 6. un 8. punktu, 36. panta 9. punkta 3. apakšpunktu, 39. panta 4. punkta a) un b) apakšpunktu, 39. panta 5. punkta pirmās daļas a) un b) punktu, kā arī 39. panta otrās daļas 2. teikumu, 40. panta a)-e), g) un h) punktu, 41. panta 1. punkta b), c)-f) apakšpunktu, h)-q) un s)-u) apakšpunktu, 41. panta 4. punkta b) un d) apakšpunktu, 41. panta 6. punkta a) apakšpunktu, 41. panta 7., 9., 10., 11. un 12. punktu, 42. panta 1. punktu, 43. panta 1., 4. un 8. punktu, 44. panta 1., 2., 3., 6. un 7. punktu, kā arī minētās direktīvas I pielikuma 1. punkta a) apakšpunkta 6. un 8. ievilkumu, I pielikuma 1. punkta b), d), f) un h) apakšpunktu, kā arī I pielikuma 2. punktu, vai katrā ziņā nav paziņojusi Komisijai par šo aktu pieņemšanu;

               —

               piespriest Somijas Republikai saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu samaksāt dienas kavējuma naudu EUR 28 569,60 apmērā, kas piemērojama kopš dienas, kad tiek pasludināts spriedums šajā lietā;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2011. gada 3. martā.

      (1)  OV L 211, 94. lpp.


title: Lieta C-423/14: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 31. jūlija rīkojums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fazenda Pública/Beiragás – Companhia de Gás das Beiras SA

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/23

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 31. jūlija rīkojums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fazenda Pública/Beiragás – Companhia de Gás das Beiras SA

   (Lieta C-423/14) (1)

   (2015/C 398/30)
   Tiesvedības valoda – portugāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 439, 8.12.2014.


title: Lieta T-21/14: Prasība, kas celta 2014. gada 8. janvārī — NetMed/ITSB — Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik ( “SANDTER 1953” )

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 8. janvārī — NetMed/ITSB — Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik (“SANDTER 1953”)
   (Lieta T-21/14)
   2014/C 61/34
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NetMed Sàrl (Wasserbillig, Luksemburga) (pārstāvis — S. Schafhaus, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH (Baden-Baden, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 24. oktobra lēmumu lietā R 1846/2012-1;

               —

               piespriest atbildētājam — ITSB — atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot apelācijas un iebildumu procesā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SANDTER 1953” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 10. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 448 887

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “Sander” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 10. un 25. klasē; starptautiska grafiska preču zīme, kas tiek aizsargāta Beniluksā, Austrijā un Francijā, kura ietver vārdisku elementu “SANDER”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 10. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-888/16: Prasība, kas celta 2016. gada 8. decembrī – BP/FRA

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/36

         Prasība, kas celta 2016. gada 8. decembrī – BP/FRA

   (Lieta T-888/16)
   (2017/C 053/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BP (Vīne, Austrija) (pārstāvis – E. Lazar, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus (AHCC) 2016. gada 21. aprīļa lēmumu nepagarināt prasītāja darba līgumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam mantisko un morālo kaitējumu, kas nodarīts, pirmkārt, ar prettiesisko lēmumu par nepagarināšanu un, otrkārt, ar sprieduma lietā T-658/13 P (1) prettiesisko izpildi: EUR 63 246 par negūto peļņu; EUR 26 630, lai kompensētu prasītājam pensijas tiesību zaudēšanu uz 19 mēnešiem, vai tādu kapitāla summu, kādu Tiesa noteiks ex aequo et bono; EUR 1 200, lai atlīdzinātu tiesāšanās izdevumus, kas prasītājam radušies pirmstiesas stadijā no 2016. gada 29. janvāra lēmuma projekta pieņemšanas dienas līdz atbildētājas 2016. gada 21. aprīļa lēmuma pieņemšanas dienai; EUR 60 000 par iespējas, ka tiks noslēgts līgums uz nenoteiktu laiku, zaudēšanu, vai tādu summu, kādu Tiesa noteiks ex aequo et bono; EUR 50 000 par morālo kaitējumu, kāds prasītājam nodarīts ar iespējamajām kļūdām, pārkāpumiem un kaitējumu, ko atbildētāja nodarījusi sprieduma lietā T-658/13 P izpildes procesa gaitā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas prasītājam nodarīts ar to, ka, pirmkārt, atbildētāja nav pieņēmusi tiesiskus novērtēšanas, pārklasificēšanas un pagarināšanas noteikumus, un ar to saistīto kaitējumu, kurš radies šādu tiesisku noteikumu neesamības dēļ, un, otrkārt, ar novēlošanos, pabeidzot prasītāja novērtējuma ziņojumus, un ar to saistīto kaitējumu, kurš radies tādēļ, ka šie ziņojumi nebija savlaicīgi pabeigti;

               —

               atzīt, ka atbildētājas Pamatnostādnes ir piemērojamas novērtēšanas un pārklasificēšanas procedūrai un ka Noteikumi par pagarināšanas procedūru ir prettiesiski, jo šos noteikumus saskaņā ar prettiesisku procedūru pieņēma struktūra, kurai nebija atbilstošas kompetences;

               —

               īstenot savu neierobežoto jurisdikciju, lai nodrošinātu sava nolēmuma efektivitāti;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt kavējuma naudu atbilstoši Eiropas Centrālās bankas noteiktajai pamatlikmei, pieskaitot tai divus procentpunktus, par attiecīgi noteikto summu, vai noteikt kādu citu procentu maksājumu, ko Tiesa uzskata par taisnīgu un piemērotu; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, pat ja apelācijas sūdzība tiek noraidīta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību:

                           —

                           esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam, FRA iecēlējinstitūcija neesot rīkojusi taisnīgu un efektīvu uzklausīšanu, un esot pārkāpts Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts;

                           —

                           esot pārkāpta tiesību uz aizstāvību otrā sastāvdaļa (tiesības piekļūt lietas materiāliem), esot atteikts piešķirt piekļuvi personas lietai un dokumentiem, kas izmantoti nelabvēlīgajam 2012. gada 27. februāra lēmumam, esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 25. un 26. pants un esot pārkāpts Hartas 41. panta 2. punkta b) apakšpunkts.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas būtiskas formas prasības.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi izmantotas pilnvaras un pastāv interešu konflikts, ir pārkāptas dienesta intereses, ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ir nepareizi piemērots atpakaļejoša spēka princips.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums godīgi un labticīgi izpildīt spriedumu T-658/13 P.

      (1)  Spriedums, 2015. gada 3. jūnijs, BP/FRA, T-658/13 P, EU:T:2015:356.


title: Lieta T-338/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 11. aprīļa spriedumu lietā F-77/15 Zink/Komisija 2016. gada 22. jūnijā iesniedza Richard Zink

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/46

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 11. aprīļa spriedumu lietā F-77/15 Zink/Komisija 2016. gada 22. jūnijā iesniedza Richard Zink

   (Lieta T-338/16 P)
   (2016/C 305/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Richard Zink (Bamako, Mali) (pārstāvji – N. de Montigny un J.-N. Louis, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 11. aprīļa spriedumu lietā F-77/15 (Zink/Komisija);

               —

               atcelt PMO lēmumu, ar kuru ir noteikts, ka ekspatriācijas pabalsts, kas kļūdaini nav ticis maksāts no 2007. gada 1. septembra, tiks maksāts tikai par piecus gadus ilgu laikposmu;

               —

               piespriest Komisijai izmaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam ekspatriācijas pabalstu, uz ko viņam bija tiesības no 2007. gada 1. septembra, kā arī nokavējuma procentus, kuri aprēķināti atbilstoši Eiropas Centrālās bankas noteiktajai galveno refinansēšanas operāciju procentu likmei, tai pieskaitot divus procentpunktus, attiecībā uz summām, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam jau izmaksātas kā laikus neizmaksātais atalgojums (ekspatriācijas pabalsts), un par vēl maksājamām summām – no brīža, kad tās bija jāizmaksā, līdz brīdim, kad tās ir pilnībā izmaksātas;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 62. pants.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Komisijas aktu tiesiskuma princips.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir izdarīts pārkāpums, nosakot, ka neizmaksātās summas tiks maksātas tikai par piecus gadus ilgu laikposmu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu.


title: Lieta T-552/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 24. jūnija rīkojums – Wm. Wrigley Jr./ITSB (“Extra”) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “Extra” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/45

         Vispārējās tiesas 2015. gada 24. jūnija rīkojums – Wm. Wrigley Jr./ITSB (“Extra”)
   (Lieta T-552/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “Extra” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2015/C 311/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wm. Wrigley Jr. Company (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Kinkeldey, S. Brandstätter un C. Schmitt, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas piektās padomes 2014. gada 19. maija lēmumu lietā R 199/2014–5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “Extra” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Wm. Wrigley Jr. Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta F-114/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. septembrī — Liotti pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/50

         Prasība, kas celta 2006. gada 29. septembrī — Liotti pret Komisiju
   (Lieta F-114/06)
   (2006/C 281/89)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Amerigo Liotti, Senningerberga (Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2005. gadā amatā paaugstināto ierēdņu sarakstu, jo šajā sarakstā nav iekļauts prasītāja vārds, kā arī, pakārtoti, šo lēmumu sagatavojošos aktus;

               —

               pakārtoti, atcelt punktu piešķiršanu attiecībā uz paaugstināšanu amatā iepriekš minētās paaugstināšanas ietvaros, ievērojot it īpaši amatā paaugstināšanas komiteju rekomendācijas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza sešus pamatus:

               —

               pirmais — Civildienesta noteikumu 45. panta pārkāpums;

               —

               otrais — Vispārīgo noteikumu par minētā panta izpildi pārkāpums;

               —

               trešais — nediskriminācijas principa pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā;

               —

               ceturtais — patvaļīgas rīcības aizlieguma un pilnvaru ļaunprātīgas izmantošanas aizlieguma principa, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums;

               —

               piektais — tiesiskās paļāvības aizsardzības principa un noteikuma patere legem quam ipse fecisti pārkāpums;

               —

               sestais — pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses pārkāpums.


title: Lieta C-533/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 11. septembra spriedumu lietā T-565/08 Corsica Ferries France SAS /Eiropas Komisija 2012. gada 22. novembrī iesniedza Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 11. septembra spriedumu lietā T-565/08 Corsica Ferries France SAS/Eiropas Komisija 2012. gada 22. novembrī iesniedza Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA

   (Lieta C-533/12 P)
   2013/C 32/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA (pārstāvji — A. Winckler un F.-C. Laprévote, avocat)

      Pārējās lietas dalībnieces: Corsica Ferries France SAS, Eiropas Komisija, Francijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 11. septembra spriedumu lietā T-565/08 Corsica Ferries France SAS/Eiropas Komisija, ciktāl ar to atceļ 1. panta otro un trešo daļu Komisijas 2008. gada 8. jūlija Lēmumā 2009/611/EK par pasākumiem C 58/02 (ex N 118/02), ko Francija veikusi par labu Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) (1), pamatojot ar to, (i) ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas novērtējumā, kas attiecas uz tās negatīvās cenas 158 miljonu EUR apmērā analīzi, ieguldījumu kapitālā kopīgi un vienlaicīgi ar CGMP 8,75 miljonu EUR apmērā analīzi un atbalstu indivīdiem 38,5 miljonu EUR apmērā analīzi, un (ii) ka Komisijas restrukturizācijas saldo galīgās summas 15,81 miljona EUR apmērā analīze bija pamatota ar kļūdainu pieņēmumu;

               —

               piespriest Corsica Ferries atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja norāda četrus pamatus par Vispārējās tiesas sprieduma daļēju atcelšanu.
   Pirmkārt, kas attiecas uz īpašuma tiesību nodošanu par negatīvu cenu, prasītāja uzskata, ka Vispārējā tiesa ne tikai nav ievērojusi rīcības brīvību, kura ir Komisijai, lai piemērotu privātā ieguldītāja tirgus ekonomikā testu, bet ir arī pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot šo testu. Vispārējā tiesa ir sagrozījusi Komisijas lēmumu un nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, piemērojot privātā ieguldītāja tirgus ekonomikā testa interpretāciju, kas ir pretrunā LESD 345. pantam.
   Otrkārt, kas attiecas uz ieguldījumu kapitālā, prasītāja pārmet Vispārējai tiesai Komisijas lēmuma sagrozīšanu, uzskatot, ka tā nav ņēmusi vērā atbilstošo elementu kopumu savā vienlaicīga privātā kapitāla ieguldījuma nosacījumu salīdzinošā rakstura vērtējumā.
   Treškārt, kas attiecas uz atbalsta pasākumiem indivīdiem, Vispārējā tiesa esot ne tikai sagrozījusi Komisijas lēmumu, bet esot arī pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz priekšrocību, kas esot bijusi SNCM.
   Ceturtkārt un ņemot vērā iepriekš minēto, Vispārējās tiesas pamatojums par restrukturizācijas saldo, kas aprēķināts 15,81 miljona EUR apmērā, esot neefektīvs.

      (1)  OV 2009, L 225, 180. lpp.


title: Lieta C-494/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 17. septembra spriedumu lietā T-226/07 Prana Haus GmbH /Iekšēja tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2008. gada 17. novembrī iesniegusi Prana Haus GmbH

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 17. septembra spriedumu lietā T-226/07 Prana Haus GmbH/Iekšēja tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2008. gada 17. novembrī iesniegusi Prana Haus GmbH

   (Lieta C-494/08 P)
   (2009/C 32/26)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Prana Haus GmbH (pārstāvis — N. Hebeis, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 17. septembra spriedumu lietā T-226/07 Prana Haus GmbH/Iekšēja tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi);

               —

               piespriest Iekšēja tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Strīda priekšmets ir jautājums par to, vai vārds “PRANAHAUS” attiecībā uz tādām precēm kā “visa veida ierakstīti attēlu un skaņas datu nesēji; iespiedprodukcija” un “sadzīves preču [..] mazumtirdzniecības pakalpojumiem [..]” var tikt aizsargāts kā preču zīme. Pirmās instances tiesa esot uzskatījusi, ka “PRANAHAUS” ir norāde, kura tieši un konkrēti apzīmē iepriekš minētās preces un pakalpojumus.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja šajā apelācijas sūdzībā norāda uz Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētā aprakstošā elementa absolūtā reģistrācijas atteikuma pamatojuma pārkāpumu.
   Pēc apelācijas sūdzības iesniedzējas domām, Pirmās instances tiesa pretēji šīs normas redakcijai un Tiesas judikatūrai esot veikusi pārāk plašu [minētās regulas] 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā ietvertā tiesību jēdziena “lai apzīmētu” interpretāciju. Turklāt vērtējums, vai apzīmējumam “PRANAHAUS” ir pietiekami tieša un konkrēta saikne ar minētajām precēm un pakalpojumiem, tādējādi, ka konkrētā sabiedrības daļa tajā “tieši un bez turpmākiem apsvērumiem” saskata šo preču un pakalpojumu “apzīmējumu” 7. panta 1. punkta c)apakšpunkta izpratnē, ir veikts kļūdaini. Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā to, ka ir vajadzīgi vairāki sarežģīti apsvērumi, lai atpazītu kaut vai apslēptu vārda “PRANAHAUS” satura nozīmi. Šajā sakarā tā neesot ņēmusi vērā arī lēmuma pieņemšanai būtiskus faktus un tādējādi tā ir sagrozījusi strīda pamatā esošos faktus. Pirmās instances tiesa turklāt nav sniegusi atbilstošu pamatojumu, kādēļ vārds “PRANAHAUS” attiecībā uz konkrētajām precēm un pakalpojumiem ir aprakstošs. Tāpat, neievērojot Tiesas judikatūru Pirmās instances tiesa esot uzskatījusi, ka pastāv prasība apzīmējumu “PRANAHAUS” saglabāt pieejamu konkurentiem.


title: Lieta C-253/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-412/13 Chin Haur Indonesia, PT/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 29. maijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-412/13 Chin Haur Indonesia, PT/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 29. maijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-253/15 P)
   (2015/C 254/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieces

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, M. França)

      Pārējās lietas dalībnieces: Chin Haur Indonesia, PT, Eiropas Savienības Padome un Maxcom Ltd

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu, kas paziņots Komisijai 2015. gada 23. martā, lietā T-412/13 Chin Haur Indonesia, PT/Eiropas Savienības Padome, noraidīt pirmajā instancē celto prasību un piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;
               vai, pakārtoti,

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai un atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas instancē pieņemšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisijas iesniegtā apelācijas sūdzība attiecas uz Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-412/13. Šajā spriedumā Vispārējā tiesa Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (1), 1. panta 1. un 3. punktu atcēla daļā attiecībā uz Chin Haur Indonesia, PT.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija izvirza trīs apelācijas sūdzības pamatus.
   Pirmkārt, Komisija apgalvo, ka Vispārējai tiesai nebija likumīga pamata secināt, ka Padome bija pārkāpusi Antidempinga pamatregulas (2) 13. panta 1. punktu, jo šāds secinājums esot balstīts uz nepareizu attiecīgā apstrīdētās regulas preambulas apsvēruma interpretāciju un uz nepareizu Antidempinga pamatregulas 13. panta 1. punkta interpretāciju. Otrkārt, Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa esot sniegusi nepietiekamu un pretrunīgu pamatojumu savam secinājumam, pārkāpjot Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. pantu. Treškārt, Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Komisijas procesuālās tiesības saskaņā ar Tiesas statūtu 40. pantu.

      (1)  OV L 153, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta T-335/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūnijā – Esko-Graphics/Komisija

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūnijā – Esko-Graphics/Komisija
   (Lieta T-335/16)
   (2016/C 296/44)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Esko-Graphics BVBA (Ģente, Beļģija) (pārstāvji: H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet un F. Verhaegen, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par tiesību akta atcelšanu par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem, SA.37667 (2015/C) (ex2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste, kas publicēts Eiropas Komisijas interneta vietnē 2016. gada 4. maijā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas 2015/1589 (1) 1. panta d) punkta, LESD 107. panta 1. punkta un 296. panta pārkāpums, jo Komisija apstrīdēto pasākumu nepamatoti esot kvalificējusi kā valsts atbalsta shēmu;

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi Regulas Nr. 2015/1589 1. panta d) punktu un LESD 107. panta 1. punktu, jo tā apstrīdēto pasākumu nepamatoti esot kvalificējusi kā valsts atbalsta shēmu. Apstrīdēto atbalstu nevar piešķirt, pamatojoties tikai uz Wetboek van de inkomstenbelastingen van 1992 (1992. gada Ienākumu nodokļu kodekss; turpmāk tekstā – “WIB 92”) 185. panta 2. punkta b) apakšpunktu, jo šīs normas piemērošanai ir nepieciešami papildus īstenošanas pasākumi;

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi LESD 296. pantu, jo Komisijas norādītajā pamatojumā ir pretrunas. Pretruna ir apstāklī, ka Komisija nepaskaidro, kādēļ selektivitātes kritērija pārbaudē tā uzskata, ka iepriekšējie [nodokļu] lēmumi tieši neizriet no WIB 92 185. panta 2. punkta b) apakšpunkta, savukārt, pārbaudot atbalsta shēmas pastāvēšanu, tā uzskata, ka minētās normas piemērošanai nav nepieciešami nekādi papildu īstenošanas pasākumi

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums un no LESD 296. panta izrietošā pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, jo Komisija priekšrocības pastāvēšanu neesot novērtējusi pareizi.

                           —

                           Komisija neesot pārbaudījusi, vai apstrīdētās atbalsta shēmas rezultātā attiecīgajiem uzņēmumiem tiešām tiek radīta priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Taču šis priekšnoteikums esot būtisks valsts atbalstam, un tādēļ Komisijai tas esot bijis jāpārbauda, pirms konstatēt valsts atbalsta pastāvēšanu, jo pretējā gadījumā tā neizpilda tai LESD 296. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums un no LESD 296. panta izrietošā pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, jo Komisija neesot pareizi novērtējusi jautājumu par apstrīdētā pasākuma selektīvo raksturu.

                           —

                              WIB 92 185. panta 2. punkta b) apakšpunkts un no tā izrietošā virspeļņas atbrīvošanas no nodokļiem sistēma ir pieejama visiem uzņēmumiem, kuri atrodas pielīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā un kuru darbības ietilpst apstrīdētā pasākuma piemērošanas jomā. Apstrīdētais pasākums tādējādi neaprobežojas tikai ar noteiktiem uzņēmumiem, kurus var definēt tikai pēc īpašām pazīmēm, un tādēļ tas nav selektīvs LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                           —

                           Primāri pakārtoti, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatīdama, ka virspeļņas atbrīvojums no nodokļa nav pamatregulējuma apakšsadaļa. Virspeļņas atbrīvošana no nodokļa, pamatojoties uz sinerģijas un apjomradītiem ietaupījumiem, piemērojot “arm’s length” principu, ir noteikumu par visu ar nodokli apliekamo peļņu neatņemama apakšsadaļa un tādēļ to nevar aplūkot kā atkāpi no pamatregulējuma, kuras rezultātā rodas selektivitāte.

                           —

                           Sekundāri pakārtoti, Komisija nevarot pierādīt, ka Beļģijas Rulingcommissie, piemērojot WIB 92 185. panta 2. punkta d) apakšpunktu, nesaistītu uzņēmumu darījuma principu ir piemērojusi nepareizi. Komisijas argumentācija neesot saskanīga, un tā esot ņēmusi vērā svarīgus elementus, taču tie esot acīmredzami pretrunīgi un tiem trūkst nepieciešamā saskanīguma.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar atgūšanas pienākuma noteikšanu tiek pārkāpts tiesiskās noteiktības princips.

                           —

                           Pamatojoties uz Komisijas pastāvīgo lēmumu pieņemšanas praksi, kurā nav tikusi apšaubīta starptautiski atzītā “arm’s length” principa piemērošana, tiesiskas noteiktības principam būtu pretrunā, ja šajā lietā būtu jāpiemēro rīkojums par piešķirtā atbalsta atgūšanu. Tas tādēļ, ka, pamatojoties uz pastāvošo lēmumu pieņemšanas praksi un judikatūru, nevar atzīt, ka WIB 92 185. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir pretrunā LESD 107. pantam.

      (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-420/04: Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Kenneth Blackler iesniedza 2004. gada 10. oktobrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/54

         Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Kenneth Blackler iesniedza 2004. gada 10. oktobrī
   (Lieta T-420/04)
   (2004/C 300/104)
   Tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 10. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Parlamentu, ko cēla Kenneth Blackler, kura dzīvesvieta ir Ispra un kuru pārstāv advokāts Patrick Goergen, kas norādījis adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumu, ko 2004. gada 11. jūlijā pieņēmis Eiropas Parlamenta Ģenerālsekretariāts un ar ko apstiprina konkursa PE/98/A atlases komisijas lēmumu neļaut prasītājam piedalīties šā konkursa mutiskajos eksāmenos, kuri tiek rīkoti, lai sagatavotu piemēroto inženieru sarakstu telekomunikāciju jomā, izveidojot rezervi galveno administratoru turpmākai iecelšanai amatā;

               —

               atcelt visas darbības un tiesību aktus, kas pieņemti pēc konkrētā konkursa procedūras;

               —

               gadījumā, kad Pirmās instances tiesa neapmierina prasību par konkursa procedūras atcelšanu, papildus piespriest Parlamentam samaksāt prasītājam 100 000 eiro lielu summu, lai atlīdzinātu prasītājam nodarītos zaudējumus un morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs pašreizējā lietā iebilst pret vispārējā konkursa PE/98/A atlases komisijas atteikumu ļaut viņam piedalīties mutiskajos eksāmenos tāpēc, ka viņa kandidatūras novērtējuma rezultātā viņš ir ierindots tikai 38. vietā un ka tikai pirmajiem 15 šajā klasifikācijā ietilpstošajiem ir atļauts piedalīties mutiskajos eksāmenos. Šis konkurss tika rīkots tāpēc, lai sagatavotu sarakstu rezerves veidošanai galveno administratoru turpmākai iecelšanai amatā telekomunikāciju ekspertīzes veikšanas jomā.
   Savu prasījumu atbalstam prasītājs norāda uz to, ka:

               —

               ir izdarīts pārkāpums attiecībā uz paziņojumu par konkursu, kas izpaudās tādējādi, ka apstrīdētajā lēmumā, izvērtējot kandidātu iesniegtos diplomus, kā novērtējuma kritērijs tika ņemts vērā studiju ilgums, ka tajā netika ņemti vērā dokumenti, ko iesniedzis prasītājs, piedāvājot savu kandidatūru, un ka tajā nav veikts kvalifikāciju novērtējums atbilstoši paziņojumā par konkursu paredzētajiem kritērijiem;

               —

               šajā gadījumā pastāv acīmredzama novērtējuma kļūda, jo tika nepareizi aprēķināts prasītāja profesionālās pieredzes ilgums, kā arī nav ņemtas vērā gan viņa publikācijas, gan arī viņa sniegtās ziņas par karjeras laikā veiktajiem darbiem, lai pārbaudītu to, vai viņš atbilst vismaz astoņām no paziņojumā par konkursu minētajām kompetenču jomām.


title: Lieta T-345/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. jūlija rīkojums — Complejo Agrícola /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Lēmums 2006/613/EK — Vidusjūras bioģeogrāfiskajā reģionā esošo Kopienas nozīmes teritoriju saraksts — Apstrīdams akts — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/41

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. jūlija rīkojums — Complejo Agrícola/Komisija
   (Lieta T-345/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Lēmums 2006/613/EK - Vidusjūras bioģeogrāfiskajā reģionā esošo Kopienas nozīmes teritoriju saraksts - Apstrīdams akts - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   (2008/C 223/70)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Complejo Agrícola, SA, Madride (Spānija) (pārstāvji — A. Menéndez Menéndez un G. Yanguas Montero, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un D. Recchia)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno, abogado del Estado)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 19. jūlija Lēmuma 2006/613/EK, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (OV L 259, 1. lpp.), 1. pantu un 1. pielikumu, ciktāl vieta ar nosaukumu “Acebuchales de la Campiña Sur de Cádiz”, kurā atrodas prasītajam piederoša lauku saimniecība, tiek noteikta par Vidusjūras bioģeogrāfiskajā reģionā esošu Kopienas nozīmes teritoriju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Complejo Agrícola, SA sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Lieta T-231/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 25. oktobra spriedums — Merlin u.c./ITSB — Dusyma (Spēle) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo spēli — Agrāks dizainparaugs — Spēkā neesamības pamati — Novitāte — Individuāls raksturs — Atšķirība starp preci un dizainparaugu — Regulas (EK) Nr. 6/2002 3., 4., 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/7

         Vispārējās tiesas 2013. gada 25. oktobra spriedums — Merlin u.c./ITSB — Dusyma (Spēle)
   (Lieta T-231/10) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo spēli - Agrāks dizainparaugs - Spēkā neesamības pamati - Novitāte - Individuāls raksturs - Atšķirība starp preci un dizainparaugu - Regulas (EK) Nr. 6/2002 3., 4., 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 359/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Merlin Handelsgesellschaft mbH (Forchtenberg, Vācija); Rolf Krämer (Forchtenberg); BLS Basteln Lernen Spielen GmbH (Forchtenberg) un Andreas Hohl (Künzelsau, Vācija) (pārstāvis — R. Kramer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH (Schorndorf, Vācija) (pārstāvis — A. Zinnecker, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2010. gada 17. marta lēmumu lietā R 879/2009-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Merlin Handelsgesellschaft mbH u.c. un Dusyma Kindergartenbedarf GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Merlin Handelsgesellschaft mbH, Rolf Krämer k-gs, BLS Basteln Lernen Spielen GmbH un Andreas Hohl k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 31.7.2010.


title: Lieta C-655/13: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H. J. Mertens/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālais nodrošinājums – Regula (EEK) Nr. 1408/71 – 71. pants – Jēdziens “pārrobežu darba ņēmējs – daļējs bezdarbnieks” – Dzīvesvietas dalībvalsts un kompetentās dalībvalsts atteikums piešķirt bezdarbnieka pabalstu

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/12

      Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedums (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H. J. Mertens/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
      (Lieta C-655/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 71. pants - Jēdziens “pārrobežu darba ņēmējs – daļējs bezdarbnieks” - Dzīvesvietas dalībvalsts un kompetentās dalībvalsts atteikums piešķirt bezdarbnieka pabalstu)
      (2015/C 107/15)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: H. J. Mertens

         Atbildētājs: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1998. gada 29. jūnija Regulu (EK) Nr. 1606/98, 71. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka pārrobežu darba ņēmējs, kas tieši pēc darba attiecību uz pilnu laiku ar vienā dalībvalstī esošu darba devēju beigām stājas darba attiecībās uz nepilnu laiku pie cita tajā pašā dalībvalstī esoša darba devēja, tiek uzskatīts par pārrobežu darba ņēmēju, kurš ir daļējs bezdarbnieks, šīs tiesību normas izpratnē.

         (1)  OV C 78, 15.3.2014.


title: Lieta C-39/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 27. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Krimināllieta pret Vu Thang Dang

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 27. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Krimināllieta pret Vu Thang Dang

   (Lieta C-39/12)
   2012/C 118/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Vu Thang Dang

      Prejudiciālais jautājums

   Vai vienotas vīzas izsniegšanu un anulēšanu regulējošie Regulas (EK) Nr. 810/2009 (1), 21. un 34. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir no valsts tiesību aktu piemērošanas izrietoša kriminālatbildība par ārvalstnieku nelikumīgu pārvietošanu gadījumos, kad nelikumīgi ievestajām personām gan ir vīza, taču šīs personas to ir ieguvušas, ļaunprātīgi maldinot citas dalībvalsts kompetentās iestādes par patieso ceļošanas mērķi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regula (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss) (OV L 243, 1. lpp.).


title: Lieta C-239/16 P: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 1. februāra rīkojums – Ante Šumelj u.c./Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Akts par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai — Saistības attiecībā uz tiesu reformas stratēģiju — Tiesu izpildītāja amata izveide un tai sekojoša likvidēšana — Kaitējums, kas nodarīts personām, kuras tikušas ieceltas par tiesu izpildītājiem — Eiropas Komisijas pareizi veikta Horvātijas Republikas saistību pārraudzība — Prasības noraidīšana — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/2

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 1. februāra rīkojums – Ante Šumelj u.c./Eiropas Komisija
   (Lieta C-239/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Akts par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai - Saistības attiecībā uz tiesu reformas stratēģiju - Tiesu izpildītāja amata izveide un tai sekojoša likvidēšana - Kaitējums, kas nodarīts personām, kuras tikušas ieceltas par tiesu izpildītājiem - Eiropas Komisijas pareizi veikta Horvātijas Republikas saistību pārraudzība - Prasības noraidīšana - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2017/C 129/02)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić, Vlatka Pižeta (pārstāvis – M. Krmek, odvjetnik)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Ječmenica un G. Wils)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić un Vlatka Pižeta atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.


title: Lieta T-472/09 un T-55/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – SP /Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Stiegrojuma apaļtērauda stieņos vai ruļļos tirgus — Lēmums, kurā konstatēts EOTKL 65. panta pārkāpums pēc EOTK līguma darbības beigām, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 — Cenu un maksāšanas termiņu noteikšana — Ražošanas vai pārdošanas ierobežošana vai kontrole — Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums — Juridiskais pamats — Pilnvaru pārsniegšana un procedūras pārkāpums — Naudas sodi — Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzētais maksimālais apmērs — Prasība atcelt tiesību aktu — Lēmums par grozījumiem — Nepieņemamība

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/20

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – SP/Komisija
   (Lieta T-472/09 un T-55/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Stiegrojuma apaļtērauda stieņos vai ruļļos tirgus - Lēmums, kurā konstatēts EOTKL 65. panta pārkāpums pēc EOTK līguma darbības beigām, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 - Cenu un maksāšanas termiņu noteikšana - Ražošanas vai pārdošanas ierobežošana vai kontrole - Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums - Juridiskais pamats - Pilnvaru pārsniegšana un procedūras pārkāpums - Naudas sodi - Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzētais maksimālais apmērs - Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums par grozījumiem - Nepieņemamība)
   (2015/C 034/21)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SP SpA (Brescia, Itālija) (pārstāvji – G. Belotti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – lietā T-472/09 sākotnēji – R. Sauer, V. Di Bucci un B. Gencarelli, vēlāk – R. Sauer un R. Striani, pārstāvji, kuriem palīdz M. Moretto, advokāts, un lietā T-55/10 – sākotnēji – R. Sauer un B. Gencarelli, vēlāk – R. Sauer un R. Striani, kuriem palīdz M. Moretto)

      Priekšmets

   Lietā T-472/09 prasība atzīt, ka nav pastāvējis, vai atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, par EOTK līguma 65. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/37.956 – Stiegrojuma apaļtērauds, atkārtota pieņemšana), pakārtoti, prasība atcelt minētā lēmuma 2. pantu un, pakārtoti tam, prasība samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru, kā arī – lietā T-55/10 – prasība atcelt Komisijas 2009. gada 8. decembra Lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija, ar kuru tiek grozīts Lēmums C(2009) 7492, galīgā redakcija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apvienot lietas T-472/09 un T-55/10 sprieduma taisīšanai;

               2)

               lietā T-472/09 SP/Komisija:

                           —

                           atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmuma C(2009) 7492, galīgā redakcija, par EOTK līguma 65. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/37.956 – Stiegrojuma apaļtērauds, atkārtota pieņemšana) 2. pantu, ciktāl tajā SP SpA ir solidāri uzlikts naudas sods EUR 14,35 miljonu apmērā;

                           —

                           pārējā daļā prasību noraidīt;

                           —

                           SP sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu pati;

                           —

                           Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi SP tiesāšanās izdevumu;

               3)

               lietā T-55/10 SP/Komisija:

                           —

                           prasību noraidīt;

                           —

                           SP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 30.1.2010.


title: Lieta C-102/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Düsseldorf-Süd/SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG (Sestā PVN direktīva — 4. panta 5. punkta otrā un ceturtā daļa — Dalībvalstu tiesības uzskatīt publisko tiesību subjektu darbības, kas atbrīvotas atbilstoši Sestās direktīvas 13. un 28. pantam, par darbībām, kurās tie iesaistās kā valsts iestādes — Īstenošanas noteikumi — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Nozīmīgi konkurences traucējumi)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/15

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 4. jūnija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Düsseldorf-Süd/SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG

   (lieta C-102/08) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 4. panta 5. punkta otrā un ceturtā daļa - Dalībvalstu tiesības uzskatīt publisko tiesību subjektu darbības, kas atbrīvotas atbilstoši Sestās direktīvas 13. un 28. pantam, par darbībām, kurās tie iesaistās kā valsts iestādes - Īstenošanas noteikumi - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Nozīmīgi konkurences traucējumi)
   2009/C 180/25
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt Düsseldorf-Süd

      Atbildētāja: SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — 4. panta 5. punkta otrās un ceturtās daļas, kā arī 13. panta interpretācija Direktīvā 77/388/EEK: Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Uzskatīšana par saimniecisku darbību vai par publisko tiesību subjekta veiktu ilglaicīgi iznomāta biroja un stāvvietu īpašuma pārvaldīšanu — Dalībvalsts tiesību uzskatīt publisko tiesību subjektu darbību par atbrīvotu no nodokļa atbilstoši Direktīvai 77/388/EEK 13. vai 28. pantam īstenošanas noteikumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lai varētu atsaukties uz Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 4. panta 5. punkta ceturtajā daļā paredzētajām tiesībām uzskatīt publisko tiesību subjektu darbības, kas ir atbrīvotas no nodokļa saskaņā ar šīs direktīvas 13. vai 28. pantu, par darbībām, kurās tās iesaistās kā valsts iestādes, dalībvalstīm ir jāparedz tieši izteikta tiesību norma;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388 4. panta 5. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka publisko tiesību subjekti ir jāuzskata par nodokļu maksātājiem attiecībā uz darbībām vai darījumiem, kuros tie iesaistās kā valsts iestādes, ne tikai tad, ja to uzskatīšana par nodokļu nemaksātāju atbilstoši minētās tiesību normas pirmajai vai ceturtajai daļai radītu nozīmīgus konkurences traucējumus, kas būtu nelabvēlīgi privātiem konkurentiem, bet arī tad, ja tas radītu šādus traucējumus, kas būtu nelabvēlīgi pašam publisko tiesību subjektam.

      (1)  OV C 142, 07.06.2008.


title: Lieta T-208/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedums — Quinn Barlo u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Metakrilātu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Vienota pārkāpuma jēdziens — Pārkāpuma ilgums — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/46

      Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedums — Quinn Barlo u.c./Komisija
      (Lieta T-208/06) (1)

      (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Metakrilātu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Vienota pārkāpuma jēdziens - Pārkāpuma ilgums - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
      (2012/C 25/86)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Quinn Barlo Ltd (Cavan, Īrija), Quinn Plastics NV (Geel, Beļģija) un Quinn Plastics GmbH (Mayence, Vācija) (pārstāvji — W. Blau, F. Wijckmans un F. Tuytschaever, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Bottka un S. Noë, vēlāk V. Bottka un N. Khan)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 31. maija Lēmuma C(2006) 2098, galīgā redakcija, par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/F/38.645 — Metakrilāti) 1. un 2. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītājām, kā arī, pakārtoti, prasība atcelt šī lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl ar to prasītājām ir uzlikts naudas sods, vai, vēl pakārtotāk, prasība samazināt šo naudas sodu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Komisijas 2006. gada 31. maija Lēmuma C(2006) 2098, galīgā redakcija, par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.645 — Metakrilāti) 1. pantu, pirmkārt, tiktāl, ciktāl ar to ir konstatēts, ka Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH ir pārkāpušas EKL 81. pantu un Līguma par Eiropas Ekonomisko zonu (EEZ) 53. pantu, piedaloties nolīgumu un saskaņotu darbību kopumā ne tikai attiecībā uz cietajām loksnēm no polimetilmetakrilāta, bet arī attiecībā uz lējumu masām no polimetilmetakrilāta un sanitārajiem izstrādājumiem no polimetilmetakrilāta, un, otrkārt, tiktāl, ciktāl tajā ir atzīta šo sabiedrību atbildība par dalību aizliegtā vienošanās laikā no 1998. gada 1. novembra līdz 2000. gada 23. februārim;

                  2)

                  naudas soda apmērs, par kura samaksu ir solidāri atbildīgas Quinn Barlo, Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH saskaņā ar Lēmuma C(2006) 2098, galīgā redakcija, 2. pantu ir jānosaka EUR 8 250 000 apmērā;

                  3)

                  pārējā daļā prasību noraidīt;

                  4)

                  Quinn Barlo, Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH sedz 60 % no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina 60 % no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

                  5)

                  Komisija sedz 40 % no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina 40 % no Quinn Barlo, Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 224, 16.09.2006.


title: Lieta C-562/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 18. decembra spriedums ( Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve / Moussa Abdida Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 19. panta 2. punkts un 47. pants — Direktīva 2004/83/EK — Obligātie standarti bēgļa statusa vai alternatīvās aizsardzības statusa piešķiršanai — Persona, kurai var tikt piešķirts alternatīvās aizsardzības statuss — 15. panta b) punkts — Pieteikuma iesniedzēja spīdzināšana vai necilvēcīga un pazemojoša izturēšanās pret viņu vai sodīšana izcelsmes valstī — 3. pants — Labvēlīgāki noteikumi — Pieteikuma iesniedzējs, kas saslimis ar smagu slimību — Atbilstīgas ārstēšanas izcelsmes valstī neesamība — Direktīva 2008/115/EK — To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — 13. pants — Tiesiskās aizsardzības līdzeklis ar apturošu iedarbību — 14. pants — Garantijas pirms atgriešanas — Pamatvajadzības

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/13

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 18. decembra spriedums (Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve/Moussa Abdida

   (Lieta C-562/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 19. panta 2. punkts un 47. pants - Direktīva 2004/83/EK - Obligātie standarti bēgļa statusa vai alternatīvās aizsardzības statusa piešķiršanai - Persona, kurai var tikt piešķirts alternatīvās aizsardzības statuss - 15. panta b) punkts - Pieteikuma iesniedzēja spīdzināšana vai necilvēcīga un pazemojoša izturēšanās pret viņu vai sodīšana izcelsmes valstī - 3. pants - Labvēlīgāki noteikumi - Pieteikuma iesniedzējs, kas saslimis ar smagu slimību - Atbilstīgas ārstēšanas izcelsmes valstī neesamība - Direktīva 2008/115/EK - To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - 13. pants - Tiesiskās aizsardzības līdzeklis ar apturošu iedarbību - 14. pants - Garantijas pirms atgriešanas - Pamatvajadzības)
   (2015/C 065/18)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve

      Atbildētājs: Moussa Abdida

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 5. un 13. pants, kas aplūkoti kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 19. panta 2. punktu un 47. pantu, kā arī šīs direktīvas 14. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesību aktus:

               —

               kuros nav paredzēta apturoša iedarbība tiesību aizsardzības līdzeklim, kāds tiek izmantots attiecībā uz lēmumu, kurā trešās valsts valstspiederīgajam, kas ir saslimis ar smagu slimību, ir dots rīkojums atstāt dalībvalsts teritoriju, ja šī lēmuma izpilde šim trešās valsts valstspiederīgajam var radīt būtisku viņa veselības stāvokļa smagas un neatgriezeniskas pasliktināšanās risku, un

               —

               kuros nav paredzēts iespēju robežās apmierināt minētā trešās valsts valstspiederīgā pamatvajadzības, lai garantētu, ka neatliekamā veselības aprūpe un slimību primārā ārstēšana faktiski var tikt nodrošināta laikposmā, kurā šai dalībvalstij ir pienākums atlikt šī trešās valsts valstspiederīgā izraidīšanu pēc tam, kad ir celta šī prasība.

      (1)  OV C 9, 11.1.2014.


title: Lieta C-218/05: Tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 15. februāra  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 15. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-218/05) (1)

   (2006/C 154/35)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 182, 23.07.2005.


title: Lieta F-133/06: Prasība, kas celta 2007. gada 11. jūlijā — Marcuccio /Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/18

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. jūlijā — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-133/06)
   (2007/C 223/32)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku vai, pakārtoti, atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts 2005. gada 31. augusta pieteikums, kurā prasītājs lūdz iecēlējinstitūcijai atgriezt viņa mantas, kas atrodas viņa iepriekšējā darba devēja nodrošinātajā dzīvesvietā, kad viņš bija Angolā, un kuras Komisijai nelikumīgi konfiscēja;

               —

               atzīt par prettiesisku vai, pakārtoti, atcelt tiktāl, ciktāl tas ir vajadzīgs, iecēlējinstitūcijas 2006. gada 20. jūlija lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība par apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atgriezt prasītājam viņam piederošās mantas;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam EUR 1 000 000 vai citu summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu, kā atlīdzību par zaudējumiem, kas prasītājam radušies apstrīdētā lēmuma dēļ, sākot no 2005. gada 31. augusta, — pieteikuma iesniegšanas datuma, vai, pakārtoti, no datuma, kurā pieņemts apstrīdētais lēmums, līdz šai dienai;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam par katru dienu no šīs dienas līdz dienai, kad tiek izpildīts nolēmums, pilnībā un bez izņēmumiem apmierinot 2005. gada 31. augusta pieteikumu, EUR 300 vai citu summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu, kas ir jāsamaksā katra mēneša pirmajā dienā, ņemot vērā uzkrājušos procentus iepriekšējā mēnesī, kā atlīdzību par zaudējumiem, kas radušies apstrīdētā lēmuma dēļ un pirms tā tūlīt esošajā iepriekš minētajā laikposmā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savu argumentu atbalstam prasītājs izvirza šādus trīs prasības pamatus:

               1)

               pilnīgs pamatojuma trūkums, saistībā ar atbildētājas sniegtā pamatojuma neloģiskumu, neatbilstību, neskaidrību un nepatiesumu;

               2)

               būtisks un acīmredzams tiesību pārkāpums;

               3)

               pienākuma ņemt vērā ierēdņa intereses un labas pārvaldības principa pārkāpums.


title: Lieta T-579/13 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 18. decembra rīkojums — Istituto di vigilanza dell’Urbe /Komisija (Pagaidu noregulējums — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Apsardzes un uzņemšanas pakalpojumu sniegšana “Eiropas Savienības mājās” Romā un Milānā — Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/21

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 18. decembra rīkojums — Istituto di vigilanza dell’Urbe/Komisija
   (Lieta T-579/13 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Apsardzes un uzņemšanas pakalpojumu sniegšana “Eiropas Savienības mājās” Romā un Milānā - Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   2014/C 39/35
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Istituto di vigilanza dell’Urbe SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji — D. Dodaro un S. Cianciullo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Moro un L. Cappelletti)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2013. gada 27. augusta Lēmuma par uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru attiecībā uz apsardzes un uzņemšanas pakalpojumiem “Eiropas Savienības mājas” Romas un Milānas birojos (Itālijā) izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.