title: Lieta C-283/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Zala Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) 2006. gada 29. jūnija rīkojumu — KÖGÁZ Rt ., E-ON IS Hungary Kft. , E-ON DÉDÁSZ Rt ., Schneider Electric Hungária Rt. , TESCO Àruházak Rt. , OTP Garancia Bíztosító Rt. , OTP Bank Rt. , ERSTE Bank Hungary Rt un Vodafon Magyarország Mobil Távözlési Rt ./ Zala Megyei Közigazgatási Hivatal vezetöje

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Zala Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) 2006. gada 29. jūnija rīkojumu — KÖGÁZ Rt., E-ON IS Hungary Kft., E-ON DÉDÁSZ Rt., Schneider Electric Hungária Rt., TESCO Àruházak Rt., OTP Garancia Bíztosító Rt., OTP Bank Rt., ERSTE Bank Hungary Rt un Vodafon Magyarország Mobil Távözlési Rt./ Zala Megyei Közigazgatási Hivatal vezetöje

   (Lieta C-283/06)
   (2006/C 212/38)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Iesniedzējtiesa
   Zala Megyei Bíróság
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: KÖGÁZ Rt., E-ON IS Hungary Kft., E-ON DÉDÁSZ Rt., Schneider Electric Hungária Rt., TESCO Àruházak Rt., OTP Garancia Bíztosító Rt., OTP Bank Rt., ERSTE Bank Hungary Rt un Vodafon Magyarország Mobil Távözlési Rt.

      Atbildētājs: Zala Megyei Közigazgatási Hivatal vezetöje

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar “Pievienošanās akta” (1) (Akts par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā) 24. pantu piemērojamā X pielikuma 4. nodaļas 3. punkta a) apakšpunkts, saskaņā ar kuru “Ungārija var līdz 2007. gada 31. decembrim ieskaitot piemērot [vietējo] uzņēmumu nodokļu samazinājumus, kas nepārsniedz 2 % no peļņas un ko uz noteiktu laiku piešķir vietējās iestādes atbilstīgi 6. un 7. pantam 1990. gada C Aktā par vietējiem nodokļiem”, ir interpretējams tādējādi, ka

                           —

                           uz Ungāriju attiecas pagaidu izņēmums, kas tai ļauj saglabāt vietēju uzņēmumu nodokli, vai ka

                           —

                           ar iespēju saglabāt ar uzņēmumu nodokli saistītās priekšrocības ar Pievienošanas aktu Ungārijai ir tikušas arī atzītas (pagaidu) tiesības saglabāt uzņēmuma nodoklim līdzīgus nodokļus?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, tādā gadījumā šī tiesa papildus uzdod šādu jautājumu:
               saskaņā ar pareizu 1977. gada 17. maija Padomes Sestās direktīvas 77/388/EK (2) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze1, interpretāciju kādiem kritērijiem ir jāatbilst, lai nodokli nevarētu uzskatīt par apgrozījuma nodokli Sestās direktīvas 33. panta izpratnē?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.

      (2)  OV L 236, 846. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 26. aprīlī lietā T-395/03 Sophie Van Weyenbergh pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Iekšēja konkursa atkārtota sākšana — Neiekļaušana piemēroto kandidātu sarakstā)

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/18

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 26. aprīlī
   lietā T-395/03 Sophie Van Weyenbergh pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Iekšēja konkursa atkārtota sākšana - Neiekļaušana piemēroto kandidātu sarakstā)
   (2005/C 171/31)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-395/03 Sofī Van Weijenberga [Sophie Van Weyenbergh], Eiropas Kopienu Komisijas ierēdne, ar dzīvesvietu Tervurenā [Tervuren] (Beļģija), ko pārstāv K. Mourato [C. Mourato], avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — E. Tserepa–Lakombe [H. Tserepa –Lacombe] un H. Krēmers [H. Kraemer], kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību, pirmkārt, atcelt iekšējā konkursa COM/TB/99 atlases komisijas lēmumu neiekļaut prasītāju piemēroto kandidātu sarakstā un, otrkārt, par kompensācijas prasību, Pirmās instances tiesa šādā sastāvā: tiesnesis J. Pirungs [J. Pirrung] (vienpersoniski), sekretārs I. Natsinas [I. Natsinas], administrators, 2005. gada 26. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un pusi no prasītājas tiesāšanās izdevumiem; prasītāja sedz otru pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta F-104/08: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums — Angelidis /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Amata vakance — Sprieduma, ar ko atcelts lēmums par iecelšanu amatā, izpilde — Jauns paziņojums par vakanci — Tiesiskā paļāvība — Ierēdņu tiesību veidot karjeru princips — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pilnvaru nepareiza izmantošana)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/52

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums — Angelidis/Parlaments
   (Lieta F-104/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Amata vakance - Sprieduma, ar ko atcelts lēmums par iecelšanu amatā, izpilde - Jauns paziņojums par vakanci - Tiesiskā paļāvība - Ierēdņu tiesību veidot karjeru princips - Vienlīdzīga attieksme - Labas pārvaldības princips - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pilnvaru nepareiza izmantošana)
   2010/C 148/92
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Angel Angelidis (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — C. Burgos un S. Seyr)

      Priekšmets

   Pirmkārt, Paziņojuma Nr. 12564 par direktora amata vakanci Savienības iekšējās politikas ģenerāldirekcijā — D direkcija. Budžets, kā arī aizsāktās darbā pieņemšanas procedūras, pamatojoties uz šo paziņojumu, atcelšana. Otrkārt, lēmuma, ar kuru noraidīta prasītāja kandidatūra Iekšējās politikas ģenerāldirekcijas direktora budžeta jautājumos amatam un šajā pašā amatā ir iecelts cits kandidāts, atcelšana. Visbeidzot, prasība atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu, ko prasītājs cietis, un viņa iecelšana direktora pakāpē ad personam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt Angelidis EUR 1 000;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina vienu trešdaļu Angelidis tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Angelidis sedz divas trešdaļas savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009., 77. lpp.


title: Lieta T-291/16: Prasība, kas celta 2016. gada 3. jūnijā – Anta (China)/EUIPO (Divu uzzīmētu līniju attēls)

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/35

         Prasība, kas celta 2016. gada 3. jūnijā – Anta (China)/EUIPO (Divu uzzīmētu līniju attēls)
   (Lieta T-291/16)
   (2016/C 279/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anta (China) Co. Ltd (Jinjiang City, Ķīna) (pārstāvji – A. Franke, K. Hammerstingl, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Divu uzzīmētu līniju attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 581 483

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 9. marta lēmums lietā R 1292/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-8/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. marta spriedums – Piccoli/ITSB ( Gliemežvāka attēls ) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Gliemežvāka attēls — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/26

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 10. marta spriedums – Piccoli/ITSB (“Gliemežvāka attēls”)
   (Lieta T-8/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Gliemežvāka attēls - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)
   2009/C 90/41
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: G. M. Piccoli Srl, Alzano Lombardo, Itālija (pārstāvis – S. Giudici un S. Caselli, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 28. septembra lēmumu (lieta R530/2007-1) par pieteikumu reģistrēt trīsdimensiju preču zīmi, kuru veido gliemežvāka attēls, kā Kopienas preču zīmi.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               G. M. Piccoli Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Lieta C-425/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. jūlijā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/17

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. jūlijā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-425/13)
   2013/C 274/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Valero Jordana, F. Castillo de la Torre)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes lēmuma, ar ko atļauj sākt sarunas ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas sasaistīšanu ar Austrālijas emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu, 2. panta otro teikumu un pielikuma A sadaļu, vai pakārtoti

               —

               atcelt Padomes lēmumu un paturēt spēkā apstrīdētā lēmuma sekas, ja tas tiks pilnībā atcelts, un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LES 13. panta 2. punkts, LESD 218. panta 2.-4. punkts un 295. pants un institucionālā līdzsvara princips. Komisija apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi LESD 218. pantu, vienpusēji nosakot Komisijas detalizētu procedūru, kas ex novo rada Padomei pilnvaras un Komisijai pienākumus, kas nav pamatoti šajā tiesību normā. Padome ir arī pārkāpusi LESD 13. panta 2. punktu kopsakarā ar LESD 218. panta 4. punktu un institucionālā līdzsvara principu, jo Padome ir paplašinājusi tai Līgumos paredzētās pilnvaras uz Komisijas un Eiropas Parlamenta rēķina.
   Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 13. panta 2. punkts un LESD 218. pants un institucionālā līdzsvara princips, jo apstrīdētajā lēmumā ir paredzēts, ka Savienības detalizētās sarunu pozīcijas nosaka Speciālā komiteja vai Padome. LESD 218. panta 4. punktā Speciālajai komitejai ir paredzēta vienīgi konsultatīva loma.


title: Lieta C-72/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. februārī iesniedza Gerechtshof 's – Hertogenbosch (Nīderlande) – X, otrs lietas dalībnieks: Directeur van het onderdeel Belastingregio Belastingdienst / X van de rijksbelastingdienst

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. februārī iesniedza Gerechtshof 's–Hertogenbosch (Nīderlande) – X, otrs lietas dalībnieks: Directeur van het onderdeel Belastingregio Belastingdienst/X van de rijksbelastingdienst

   (Lieta C-72/14)
   2014/C 142/21
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Gerechtshof 's–Hertogenbosch

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Otrs lietas dalībnieks: Directeur van het onderdeel Belastingregio Belastingdienst/X van de rijksbelastingdienst

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Spriedumā lietā Fitzwilliam
                   (1) Eiropas Savienības Tiesa ir nospriedusi, ka dalībvalsts kompetentas iestādes izdota apliecība E101 citu dalībvalstu sociālā nodrošinājuma iestādēm ir saistoša pat tad, ja šī apliecība ir saturiski nepareiza. Vai šis secinājums ir piemērojams arī tādiem gadījumiem kā aplūkojamais gadījums, kad regulas (2) kompetences noteikšanas noteikumi nav piemērojami?

               2)

               Vai, lai atbildētu uz šo jautājumu, nozīme ir tam, ka kompetentā iestāde nav paredzējusi izsniegt apliecību E101, bet administratīvu iemeslu dēļ apzināti un pēc pienācīgas apsvēršanas ir izmantojusi dokumentus, kas pēc formas un satura rada apliecības E101 iespaidu, ja ieinteresētā persona ir uzskatījusi un arī saprātīgi varējusi uzskatīt, ka ir saņēmusi šādu apliecību?

      (1)  2000. gada 10. februāra spriedums lietā C-202/97 FTS (Recueil, I-883. lpp.).

      (2)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lieta C-93/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. februārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/10

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. februārī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-93/17)
   (2017/C 129/12)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouchagiar un B. Stromsky)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot pasākumus, lai izpildītu Tiesas 2012. gada 28. jūnija spriedumu lietā C-485/10 Komisija/Grieķija, EU:C:2012:395, Grieķijas Republika nav izpildījusi šajā spriedumā un LESD 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai, ieskaitot kontā “Eiropas Savienības pašu resursi” soda naudu EUR 34 974 apmērā par katru nokavēto dienu, īstenojot vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Tiesas 2012. gada 28. jūnija spriedumu lietā C-485/10, sākot no dienas, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, līdz pilnīgai 2012. gada 28. jūnija sprieduma izpildei;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai, ieskaitot kontā “Eiropas Savienības pašu resursi” vienreizēju maksājumu, kura apmērs ir iegūts, reizinot EUR 3 828 dienā ar to dienu skaitu, kas būs pagājušas, sākot no 2012. gada 28. jūnija sprieduma pasludināšanas dienas līdz dienai, kad šis pārkāpums tiks izbeigts, vai, ja pārkāpums netiktu izbeigts, līdz dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2008. gada 2. jūlijā Eiropas Komisija pieņēma Lēmumu 2009/610/EK par pasākumiem C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 un CP 133/05), ko Grieķija īstenojusi par labu Hellenic Shipyards. Šajā lēmumā Komisija secināja, ka noteikts valsts atbalsts, kas bija piešķirts Hellenic Shipyards, nav saderīgs ar iekšējo tirgu, un uzdeva to atgūt kopā ar procentiem, kas aprēķināti līdz brīdim, kad valsts atbalsts tiks pilnībā atgūts.
   2010. gada 8. oktobrī Komisija cēla prasību Tiesā par LESD 108. panta 2. punkta pārkāpumu (lieta C-485/10). Tiesa 2012. gada 28. jūnijā nosprieda, ka, paredzētajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas lēmumu, un, paredzētajā termiņā neiesniedzot Komisijai minētā lēmuma 19. pantā norādīto informāciju, Grieķijas Republika nav izpildījusi šī lēmuma 2., 3., 5., 6., 8., 9. un 11.–19. pantā paredzētos pienākumus.
   Tā kā Grieķijas Republika nav veikusi pasākumus, lai izpildītu Tiesas 2012. gada 28. jūnija spriedumu, tā nav izpildījusi minētajā spriedumā un Līguma par Eiropas Savienības darbību 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.


title: Lieta C-674/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer ( FranceAgriMer ), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture ( VINIFLHOR ) tiesību un saistību pārņēmējs/ Société Agroprovence

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) tiesību un saistību pārņēmējs/Société Agroprovence

   (Lieta C-674/11)
   2012/C 89/13
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) tiesību un saistību pārņēmējs

      Atbildētāja: Société Agroprovence

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Kā pilnvaras, kas piešķirtas ar Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām ELVGF Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm (1) 2. panta 4. punktu, paplašināt pārbaudāmo laikposmu “par laikposmiem […], kas ir pirms vai pēc 12 mēnešu laikposma”, ko tas definē, dalībvalsts var ieviest, ņemot vērā, pirmkārt, prasības par Kopienu finanšu interešu aizsardzību, un, otrkārt, tiesiskās noteiktības principu un nepieciešamību neatstāt pārbaudošajām iestādēm neierobežotas pilnvaras?

               2.

               Konkrētāk:

                           —

                           Vai pārbaudāmajam laikposmam katrā ziņā ir jābeidzas 12 mēnešu laikposmā, kas ir pirms laikposma, kas tiek saukts par “pārbaudes” laikposmu, kurā tiek veiktas pārbaudes darbības, pretējā gadījumā pārbaude būtu nelikumīga, uz ko pārbaudītais varētu atsaukties attiecībā uz lēmumu, kurā izdara secinājumus par šīs kontroles rezultātiem?

                           —

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā uz iepriekšējo jautājumu, kā būtu saprotamas pilnvaras, kas ir skaidri paredzētas šajā regulā, paplašināt pārbaudes laikposmu laikposmiem, “kas ir pēc 12 mēnešu laikposma”?

                           —

                           Noraidošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai pārbaudes laikposmam ir tomēr jāietver 12 mēnešu laikposms, kas beidzas pārbaudes laikposmā, kas ir pirms laikposma, kurā tika veikta pārbaude, vai pārbaude var tomēr attiekties tikai uz vienu laikposmu, kas beidzas pirms iepriekšējās pārbaudes laikposma, pretējā gadījumā pārbaude būtu nelikumīga, uz ko pārbaudītais varētu atsaukties attiecībā uz lēmumu, kurā izdara secinājumus par šīs kontroles rezultātiem?

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu (OV L 388, 18. lpp.).


title: Lieta C-475/08: Prasība, kas celta 2008. gada 5. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/13

         Prasība, kas celta 2008. gada 5. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-475/08)
   (2009/C 32/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un B. Schima)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka
               neizraudzīdamās sistēmas operatorus, kā tas ir paredzēts 7. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvā 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (1),
               neparedzēdama trešām personām ne tikai reglamentētu pieeju, bet arī sarunu ceļā panāktu pieeju pretēji Direktīvas 2003/55/EK 18. pantam, skatot to kopā ar tās 25. panta 2. punktu,
               netransponēdama Direktīvas 2003/55/EK 22. panta 3. punkta d) un e) apakšpunktu un 4. punktu,
               Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija savas prasības pamatojumam izvirza trīs iebildumus.
   Vispirms tā atbildētājai pārmet, ka tā nav izraudzījusies gāzes pārvades, uzglabāšanas un sašķidrinātas dabasgāzes sadales sistēmas operatorus, kā tas ir paredzēts Direktīvas 2003/55/EK 7. un 11. pantā.
   Turklāt atbildētājai tiek pārmests, ka tā esot radījusi juridisku neskaidrību jaunajiem tirgus dalībniekiem, jo tā rada iespaidu, ka sarunu ceļā panāktā pieeja sistēmai ir alternatīva reglamentētajai pieejai. No Direktīvas 2003/55/EK 18. panta un 25. panta 2. punkta skaidri izriet, ka reglamentēta pieeja trešajām personām ir vienīgā iespējamā pieeja sistēmai un tikai pārvaldes iestāde pirms tarifu stāšanās spēkā var noteikt vai apstiprināt tarifu aprēķināšanai vai noteikšanai izmantojamo metodi.
   Visbeidzot, Komisija apgalvo, ka, atbrīvojot no direktīvas piemērošanas joma jaunus nozīmīgākos dabasgāzes infrastruktūras objektus, atbildētāja nav pareizi transponējusi direktīvas 22. panta 3. punkta d) apakšpunktu attiecībā uz pienākumu publicēt lēmumu, un tās pašas direktīvas 22. panta 3. punkta e) apakšpunktu attiecībā uz pienākumu apspriesties ar citām dalībvalstīm vai attiecīgajām pārvaldes iestādēm šo infrastruktūras objektu starpsavienojuma gadījumā. Turklāt atbildētāja savos valsts tiesību aktos neesot paredzējusi pienākumu nekavējoties darīt zināmu Komisijai lēmumu par šādu atbrīvojumu, kā arī visu ar to saistīto lietderīgo informāciju, kā tas ir paredzēts direktīvas 22. panta 4. punktā.

      (1)  OV L 176, 57. lpp.


title: Lieta T-203/03: Pirmās instances tiesas  2005. gada 5. oktobra  spriedums — Rasmussen/Komisija (Ierēdņi — Nepareiza komandējuma izdevumu deklarēšana — Disciplinārlieta — Rājiens — Valodu režīms — Ārsta noslēpums)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/21

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 5. oktobra spriedums — Rasmussen/Komisija
   (Lieta T-203/03) (1)

   (Ierēdņi - Nepareiza komandējuma izdevumu deklarēšana - Disciplinārlieta - Rājiens - Valodu režīms - Ārsta noslēpums)
   (2005/C 296/45)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Lars Bū Rasmusens [Lars Bo Rasmussen], Helerupa [Hellerup], (Dānija) (pārstāvji — Ž. Buneu [G. Bouneou] un F. Frabeti [F. Frabetti], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji J. Kurals [J. Curral] un V. Džoris [V. Joris], pēc tam V. Džoris [V. Joris] un M. Patkova [M. Patkova])
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2002. gada 1. jūlija lēmumu, ar kuru prasītājam kā disciplinārsods tika piemērots rājiens par nepareizu komandējuma izdevumu deklarēšanu, un lūgums atmaksāt saskaņā ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 85. pantu atgūtās summas, kā arī lūgums atlīdzināt iespējami radušos morālo kaitējumu.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies Komisijai;

               3)

               Komisija pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem sedz pati.

      (1)  OV C 200, 23.08.2003.


title: Lieta T-17/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 31. maija rīkojums – MS/Komisija Prasība par zaudējumu atlīdzību — Komisijas lēmums izbeigt “saprašanās protokolu par pievienošanos Team Europe” — Līgumiskā atbildība — Šķīrējklauzulas neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 31. maija rīkojums – MS/Komisija
   (Lieta T-17/16) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Komisijas lēmums izbeigt “saprašanās protokolu par pievienošanos Team Europe” - Līgumiskā atbildība - Šķīrējklauzulas neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2017/C 256/32)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: MS (pārstāves – sākotnēji L. Levi un M. Vandenbussche, vēlāk L. Levi, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāves – I. Martínez del Peral, C. Ehrbar un A.-C. Simon)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta saskaņā ar LESD 268. pantu un kurā tiek lūgts piespriest Komisijai samaksāt zaudējumu atlīdzību saistībā ar tās 2013. gada 10. aprīļa lēmumu, ar kuru tā ir nolēmusi izbeigt prasītāja sadarbību ar “Team Europe” lektoru tīklu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               MS atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 5.9.2016.


title: Lieta C-157/06: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 2. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Piegāžu publiskā iepirkuma līgumi — Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršana bez iepriekšēja paziņojuma publicēšanas — Policijai un valsts ugunsdzēsības dienestam domāti helikopteri)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/5

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 2. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-157/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Piegāžu publiskā iepirkuma līgumi - Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršana bez iepriekšēja paziņojuma publicēšanas - Policijai un valsts ugunsdzēsības dienestam domāti helikopteri)
   (2008/C 301/08)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — X. Lewis un D. Recchia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Braguglia un G. Fiengo, avocat)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/36/EEK, ar ko koordinē piegāžu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (OV L 199, 1. lpp.) — Nepierādīšana, ka pastāv iemesli, kas ļautu līgumslēdzējai iestādei izmantot sarunu procedūru, iepriekš nepublicējot paziņojumu par konkursu — Vieglie helikopteri, kas iegādāti policijas un valsts ugunsgrēku uzraudzības vajadzībām
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot iekšlietu ministra 2003. gada 11. jūlija dekrētu Nr. 558/A/04/03/RR, ar kuru policijas un valsts ugunsdzēsības dienesta vajadzībām domātu vieglo helikopteru iegādei tiek atļauta atkāpe no Kopienu tiesiskā regulējuma jautājumā par publisko iepirkumu, lai gan nav izpildīts neviens no nosacījumiem šādas atkāpes piešķiršanai, Itālijas Republika nav izpildījusi Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/36/EEK, ar ko koordinē piegāžu valsts līgumu piešķiršanas procedūras, un it īpaši tās 2. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 6. un 9. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 131, 3.6.2006.


title: Lihtenšteinas Fürstliches Obergericht 2015. gada 19. maija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Abuelo Insua Juan Bautista pret Liechtensteinische Invalidenversicherung (Lieta E-13/15)

text:
               5.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/11

         Lihtenšteinas Fürstliches Obergericht2015. gada 19. maija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Abuelo Insua Juan Bautista pret Liechtensteinische Invalidenversicherung

   (Lieta E-13/15)
   (2015/C 366/09)
   Ar 2015. gada 19. maija vēstuli Lihtenšteinas Fürstliches Obergericht (Lihtenšteinas Firstistes apelācijas tiesa) EBTA Tiesai iesniedza lūgumu, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2015. gada 29. maijā, sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Abuelo Insua Juan Bautista pret Liechtensteinische Invalidenversicherung par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai pabalstu saņēmējam (prasītājam) ir aizliegts attiecībā uz debitoriestādi apstrīdēt procedūrā izdarītos secinājumus, jo debitoriestādei saskaņā ar 87. panta 2. punkta otro teikumu Regulā (EK) Nr. 987/2009 ir saistoši secinājumi, ko ieguvusi uzturēšanās vai dzīvesvietas iestāde?

               2.

               Ja pirmais jautājums ir atbildēts apstiprinoši: vai minētais saistošais spēks attiecas arī uz tiesvedību, kas saskaņā ar valsts procesuālajiem noteikumiem izriet no tiesvedības pret debitoriestādi?


title: Lieta C-294/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. jūnijā iesniedza Augstākās tiesas Senāts (Latvijas Republika) — Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks/Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. jūnijā iesniedza Augstākās tiesas Senāts (Latvijas Republika) — Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks/Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija
   (Lieta C-294/10)
   ()
   2010/C 221/46
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāts

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks

      Atbildētāja: Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai regulas Nr.261/2004 (1), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atce regulu (EEK) Nr. 295/91, 5.panta 3.punkts interpretējams tādējādi, ka gaisa pārvadātājam, lai atzītu, ka tas veicis visus iespējamos pasākumus, lai izvairītos no ārkārtējiem apstākļiem, ir savlaicīgi jāieplāno savi resursi, lai paredzēto lidojumu būtu iespējams veikt pēc iepriekš neparedzētu ārkārtēju apstākļu izbeigšanās, tas ir, arī zināmu laiku pēc paredzētā izlidošanas laika?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai regulas 6.panta 1.punkts ir piemērojams, lai noteiktu minimālo laika rezervi, kura pārvadātājam, savlaicīgi plānojot savus resursus, ir jāparedz kā varbūtējā paredzamā aizkavēšanās ārkārtēju apstākļu gadījumā?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-488/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. septembrī iesniedza Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) — D.F.Asbeek Brusse & K. de Man Garabito/Jahani BV

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. septembrī iesniedza Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) — D.F.Asbeek Brusse & K. de Man Garabito/Jahani BV

   (Lieta C-488/11)
   2012/C 13/06
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: D.F. Asbeek Brusse un K. de Man Garabito

      Atbildētāja: Jahani BV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai komerciāls dzīvojamās telpas izīrētājs, kurš izīrē dzīvokli privātpersonai, ir jāuzskata par pārdevēju vai pakalpojumu piegādātāju Direktīvas 93/13 (1) izpratnē? Vai šī direktīva attiecas uz īres līgumu, kas noslēgts starp komerciālu izīrētāju un nekomerciālu īrnieku?

               2)

               Vai apstāklis, ka Direktīvas 93/13 6. pants ir jāaplūko kā tiesību norma, kas ir līdzvērtīga valsts tiesību normām, kuras valsts tiesību sistēmā ir uzskatāmas par imperatīvām tiesību normām, nozīmē, ka strīdā starp privātpersonām valsts īstenošanas noteikumi par negodīgiem noteikumiem ir imperatīvas tiesību normas, kādēļ valsts tiesai gan pirmajā, gan apelācijas instancē ir tiesības un pienākums pēc savas iniciatīvas (tādējādi arī pārsniedzot iebildumu robežas) pārbaudīt līguma noteikuma atbilstību valsts īstenošanas noteikumiem un konstatēt šī noteikuma spēkā neesamību, ja tiek secināts, ka tas ir negodīgs noteikums?

               3)

               Vai fakts, ka valsts tiesa nevis nepiemēro līgumsoda klauzulu, kas Direktīvas 93/13 izpratnē ir uzskatāma par negodīgu noteikumu, bet saskaņā ar valsts tiesību normām vienīgi samazina līgumsodu tad, ja privātpersona ir atsaukusies tikai uz tiesas pilnvarām samazināt [līgumsodu], nevis uz klauzulas apstrīdamību, ir saderīgs ar Kopienu tiesību lietderīgo iedarbību?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).


title: Lieta F-109/15: Civildienesta tiesas 2016. gada 17. marta rīkojums – GZ/Parlaments

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/56

         Civildienesta tiesas 2016. gada 17. marta rīkojums – GZ/Parlaments
   (Lieta F-109/15) (1)

   (2016/C 156/78)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015., 36. lpp.


title: Lieta C-481/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 25. oktobrī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) — UAB “Juvelta” / VĮ “Lietuvos prabavimo rūmai ”

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 25. oktobrī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) — UAB“Juvelta”/VĮ“Lietuvos prabavimo rūmai”
   (Lieta C-481/12)
   2013/C 9/53
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: UAB “Juvelta”

      Atbildētājs: VĮ “Lietuvos prabavimo rūmai”

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 34. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir aizliegts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru, ja Eiropas Savienības dalībvalsts tirgū vēlas tirgot zelta izstrādājumus, kas ir importēti no citas (eksporta) dalībvalsts, kuras tirgū šo izstrādājumu pārdošana ir atļauta, tad šiem izstrādājumiem ir jābūt apzīmogotiem ar dalībvalsts sertificēta un neatkarīga proves biroja zīmogu, ar kuru apstiprina, ka izstrādājums, uz kura ir uzlikts zīmogs, ir ticis kontrolēts šajā birojā un ka šajā zīmogā ir precizēta importa dalībvalsts patērētajiem saprotama informācija attiecībā uz izstrādājuma provi, gadījumā ja informācija attiecībā uz provi ir sniegta ar atšķirīgu un papildu zīmogu vai apzīmējumu, kas ir uzlikts uz šī paša zelta izstrādājuma?

               2)

               Vai atbildot uz pirmo jautājumu ir svarīgi tas, ja, kā pamata lietā, papildu zīmogs attiecībā uz zelta izstrādājumu provi, kas ir uzlikts uz šiem izstrādājumiem un saprotams importa dalībvalsts patērētājiem (piemēram, zīmogs ar trīs arābu cipariem “585”) nav uzlikts Eiropas Savienības dalībvalsts sertificētā un neatkarīgā proves birojā, taču informācija, kas ir ietverta attiecīgajā zīmogā satura ziņā atbilst tai, kura ir ietverta zīmogā uz šī paša izstrādājuma, ko ir uzlicis eksportētājas dalībvalsts sertificēts un neatkarīgs proves birojs (piemēram, eksporta dalībvalsts zīmogs ar arābu ciparu “3”, kas atbilstoši šīs valsts tiesiskajam regulējumam tieši apzīmē provi 585)?


title: Lieta C-270/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Court of Session (Skotija), Edinburga (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 14. jūlija lēmumu — Macdonald Resorts Limited/The Commisioners for Her Magesty's Revenue and Customs

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Court of Session (Skotija), Edinburga (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 14. jūlija lēmumu — Macdonald Resorts Limited/The Commisioners for Her Magesty's Revenue and Customs
   (lieta C-270/09)
   2009/C 267/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Session (Skotija), Edinburga

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Macdonald Resorts Limited

      Atbildētājs:
      The Commisioners for Her Magesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja saskaņā ar kluba statūtu noteikumiem un attiecīgajiem līgumiem MRL piešķir līgumtiesības (“tiesības uz punktiem”), kas ļauj pircējam saņemt punktus, kurus var apmainīt jebkurā gadā pret dzīvošanu daļlaika lietojuma tiesību mītnē un tās izmantošanu MRL ēkās, vai šo tiesību piešķiršanas faktu ir jāuzskata par:

                           a)

                           nekustamā īpašuma iznomāšanu vai izīrēšanu Sestās PVN Direktīvas 13.B panta b) apakšpunkta (pašreiz — Direktīvas 2006/112/EK (1) 135. panta 1. punkta 1) apakšpunkts) nozīmē; vai

                           b)

                           kluba biedra statusa piešķiršanu; vai

                           c)

                           kādu citu darījumu?

               2)

               Vai šādi elementi var ietekmēt atbildi uz pirmo jautājumu?

                           a)

                           dažos gadījumos līgumtiesības tiek iegūtas apmaiņā pret MRL klienta nodotajām jau pastāvošajām lietojuma tiesībām daļlaika lietojuma mītnēs, kas atrodas konkrētā vietā, uz vienu vai vairākām konkrētām nedēļām;

                           b)

                           klients var nolemt konkrētā gada laikā pilnībā vai daļēji izmantot punktus, uz kuriem tam ir tiesības par šo gadu, pret tiesībām izmantot [mītni], bet drīzāk palielināt to punktu skaitu, uz kuriem tam ir tiesības nākamajā gadā, vai saskaņā ar līguma noteikumiem, kas ir paredzēti konkrētā tekošā gada kārtībā, palielināt to punktu skaitu, kuru tas var iegūt šajā gadā, tos “aizņemoties” no punktiem, kas tam tiks piešķirti nākamajā gadā;

                           c)

                           nekustamais īpašums, kas veido dzīvojamo fondu, var mainīties no brīža, kad tiesības uz punktiem ir iegūtas, līdz brīdim, kad tās tiek mainītas pret tiesībām izmantot īpašumu;

                           d)

                           punktu skaitu, kuru klients ir tiesīgs saņemt katru gadu, to sniedzējs var mainīt saskaņa ar līguma noteikumiem, kas ir paredzēti shēmā;

                           e)

                           ik pa laikam prasītājs var veikt vajadzīgās darbības, lai tiesību uz punktiem īpašnieki varētu piekļūt ārējām daļlaika lietojuma tiesību apmaiņas programmām;

                           f)

                           ik pa laikam prasītājs var veikt vajadzīgās darbības, lai tiesību uz punktiem īpašnieki varētu samainīt savus punktus pret izmitināšanu viesnīcās, kuras pārvalda prasītājs, vai pret cita veida viņa sniegtajām priekšrocībām.

               3)

               Vai iepriekš 1. un 2. jautājumā aprakstītie pakalpojumi, kurus sniedz nodokļu maksātājs, ir:

                           a)

                           “ar nekustamo īpašumu saistīts pakalpojums” Sestās PVN direktīvas 9. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē (pašreiz — Direktīvas 2006/112/EK 45. pants);

                           b)

                           gadījumā, ja uz trešā jautājuma a) punktu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, kā ir jānosaka pakalpojumu sniegšanas vieta gadījumos, kad kluba biedri izmanto savas līgumtiesības, dzīvojot daļlaika lietojuma tiesību mītnēs vairākās dalībvalstīs, un ja nav zināms, kuru mītni tie izmantos pakalpojumu sniegšanas brīdī?

      (1)  Padomes 2006. gada 28 novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-9/94: Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. maija rīkojums — Ypma /Padome un Komisija

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/35

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. maija rīkojums — Ypma/Padome un Komisija
   (Lieta T-9/94) (1)

   (2008/C 197/60)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 59, 26.2.1994.


title: Lieta T-768/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. decembrī – RP Technik/ITSB – Tecnomarmi (“RP ROYAL PALLADIUM”)

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/29

         Prasība, kas celta 2015. gada 28. decembrī – RP Technik/ITSB – Tecnomarmi (“RP ROYAL PALLADIUM”)
   (Lieta T-768/15)
   (2016/C 078/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: RP Technik GmbH Profilsysteme (Bönen, Vācija) (pārstāvis – P. Henrichs, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Tecnomarmi Snc (Treviso, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “RP ROYAL PALLADIUM” – Kopienas preču zīme Nr. 11 358 496

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 14. oktobra lēmums lietā R 2061/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesa radušos izdevumus;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesa radušos izdevumus, ja persona, kas iestājusies lietā, tiesvedībā nepiedalīsies.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-328/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. jūnija rīkojums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CD Consulting s. r. o./Anna Pančurová, Róbert Demeter, Kristína Pužová, Katarína Harakľová, Roman Novák, Marcela Grundzová, Milan Pulko, Peter Chomča, Jarmila Lešková, Katarína Malarová, Jana Belajová, Tatiana Kučkovská, Marián Demeter, Helena Chomčová, Marcela Troščáková, Nataša Virágová, Kvetuša Hudáková, Peter Grundza, Dávid Renner, Zdenko Ričalka, Jarmila Kurejová, Mária Maxinová

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/25

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. jūnija rīkojums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CD Consulting s. r. o./Anna Pančurová, Róbert Demeter, Kristína Pužová, Katarína Harakľová, Roman Novák, Marcela Grundzová, Milan Pulko, Peter Chomča, Jarmila Lešková, Katarína Malarová, Jana Belajová, Tatiana Kučkovská, Marián Demeter, Helena Chomčová, Marcela Troščáková, Nataša Virágová, Kvetuša Hudáková, Peter Grundza, Dávid Renner, Zdenko Ričalka, Jarmila Kurejová, Mária Maxinová

   (Lieta C-328/14) (1)

   (2015/C 320/35)
   Tiesvedības valoda – slovāku
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta C-503/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Tiesas spriedums, ar ko konstatē pienākumu neizpildi — Neizpilde — EKL 228. pants — Tiesas sprieduma izpildes pasākumi — Līguma laušana)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/2

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-503/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Tiesas spriedums, ar ko konstatē pienākumu neizpildi - Neizpilde - EKL 228. pants - Tiesas sprieduma izpildes pasākumi - Līguma laušana)
   (2007/C 211/02)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Šima [B. Schima], pārstāvis)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — V. D. Plesings [W.-D. Plessing] un K. Šulce-Bāra [C. Schulze-Bahr], pārstāvji, H. J. Prīss [H.-J. Prieß], Rechtsanwalt)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Francijas Republika (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues] un Ž. K. Grasia [J. C. Gracia], pārstāvji), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — H. H. Sevenstere [H. G. Sevenster] un D. J. M. de Hrāfe [D. J. M. de Grave], pārstāvji), Somijas Republika (pārstāve — T. Pinne [T. Pynnä], pārstāve)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 228. pants — 2003. gada 10. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās C-20/01 un C-28/01 neizpilde — Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [publisko pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai] (OV L 209, 1. lpp.) — Brunsvikas pilsētas un Bokhornas pašvaldības piešķirtās līguma slēgšanas tiesības, neizsludinot konkursu — Lūgums noteikt kavējuma naudu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Kopienu Komisijas saskaņā ar EKL 228. pantu izdotajā argumentētajā atzinumā paredzētajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2003. gada 10. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās C-20/01 un C-28/01 Komisija/Vācija par Brunsvikas (Vācija) pilsētas noslēgtu līgumu par atkritumu apglabāšanu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minēto pantu;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste un Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 45, 19.2.2005.


title: Lieta T-103/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – Frucona Košice/Komisija Valsts atbalsts — Akcīzes nodoklis — Nodokļu parāda daļēja norakstīšana mierizlīgumā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt — Tiesības uz aizstāvību — Ieinteresēto personu procesuālās tiesības — Privātā kreditora kritērijs — Pierādīšanas pienākums

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/34

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – Frucona Košice/Komisija
   (Lieta T-103/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Akcīzes nodoklis - Nodokļu parāda daļēja norakstīšana mierizlīgumā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt - Tiesības uz aizstāvību - Ieinteresēto personu procesuālās tiesības - Privātā kreditora kritērijs - Pierādīšanas pienākums)
   (2016/C 156/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovākija) (pārstāvji – K. Lasok, QC, B. Hartnett, barrister, O. Geiss, advokāts, un J. Holmes, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Armati, P. J. Loewenthal un K. Walkerová)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 16. oktobra lēmumu lietā 2014/342/ES par valsts atbalstu SA.18211 (C 25/05) (ex NN 21/05), ko Slovākijas Republika piešķīrusi attiecībā uz Frucona Košice a.s. (OV L 176, 38. lpp.).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2013. gada 16. oktobra lēmumu lietā 2014/342/ES par valsts atbalstu SA.18211 (C 25/05) (ex NN 21/05), ko Slovākijas Republika piešķīrusi Frucona Košice a.s.;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Frucona Košice tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedībām.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta T-95/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Cindu Chemicals u.c./ ECHA (REACH — Antracēna eļļas ar zemu antracēna saturu kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, apzināšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pārsūdzams akts — Reglamentējošs akts, kurā nav ietverti īstenošanas pasākumi — Tieša ietekme — Pieņemamība — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/31

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Cindu Chemicals u.c./ECHA

   (Lieta T-95/10) (1)

   (REACH - Antracēna eļļas ar zemu antracēna saturu kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, apzināšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pārsūdzams akts - Reglamentējošs akts, kurā nav ietverti īstenošanas pasākumi - Tieša ietekme - Pieņemamība - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums)
   2013/C 114/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Cindu Chemicals BV (Uithoorn, Nīderlande); Deza, a.s. (Valašske Meziříčí, Čehijas Republika); Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dānija) un Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji K. Van Maldegem, R. Cana, avocats un P. Sellar, solicitor, vēlāk K. Van Maldegem un R. Cana)

      Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (ECHA) (pārstāvji — M. Heikkilä un W. Broere, piedaloties J. Stuyck, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. Oliver un G. Wilms, vēlāk P. Oliver un E. Manhaeve, piedaloties K. Sawyer, barrister, vēlāk P. Oliver un E. Manhaeve)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt ECHA lēmumu, kurš publicēts 2010. gada 13. janvārī un ar kuru antracēna eļļa ar zemu antracēna saturu (CE Nr. 292–604–8) ir apzināta kā viela, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju (Ķīmisko vielu) aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), 57. pantā norādītajiem kritērijiem atbilstoši šīs regulas 59. pantam

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S un Koppers UK Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķīmisko vielu aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus;

               3.

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 113, 1.5.2010.


title: Lieta C-209/07: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 20. novembra spriedums ( Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Competition Authority / Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd (Konkurence — EKL 81. panta 1. punkts — Jēdziens nolīgumi, kuru mērķis ir ierobežot konkurenci — Nolīgums par ražošanas jaudu samazināšanu — Liellopu gaļa)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/4

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 20. novembra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Competition Authority/Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

   (Lieta C-209/07) (1)

   (Konkurence - EKL 81. panta 1. punkts - Jēdziens “nolīgumi, kuru mērķis ir ierobežot konkurenci’ - Nolīgums par ražošanas jaudu samazināšanu - Liellopu gaļa)
   (2009/C 6/07)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   Supreme Court
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: The Competition Authority

      Atbildētāji: Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supreme Court — EKL 81. panta 1. punkta interpretācija — Pasākumi, ar kuriem ierobežo vai kontrolē ražošanu — Nolīguma, kura sekas ir strukturālās jaudas ierobežota samazināšana, iekļaušana
   Rezolutīvā daļa:
   nolīguma, kuram ir tādas iezīmes kā tipveida nolīgumam, ko noslēguši Beef Industry Development Society Ltd locekļi — Īrijas desmit lielākie liellopu gaļas pārstrādātāji — un kurā it īpaši paredzēta pārstrādes jaudas samazināšana par 25 %, mērķis ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci EKL 81. panta 1. punkta nozīmē.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. oktobrī lietā T-137/02 Pollmeier Malchow GmbH & Co. KG pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Prasība par atcelšanu — Ieteikums Nr. 96/280/EK — Mazu un vidēju uzņēmumu (MVU) jēdziens)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/15

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. oktobrī
   lietā T-137/02 Pollmeier Malchow GmbH & Co. KG pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - Prasība par atcelšanu - Ieteikums Nr. 96/280/EK - Mazu un vidēju uzņēmumu (MVU) jēdziens)
   (2004/C 314/38)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-137/02 Pollmeier Malchow GmbH & Co. KG, Malchow (Vācija), ko pārstāv advokāti S. Völcker un J. Heithecker, pret Eiropas Kopienu Komisiju par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 15. janvāra Lēmumu Nr. 2002/821/EK par Vācijas Federatīvās Republikas piešķirto valsts atbalstu Pollmeier GmbH, Malchow (OV L 296, 20. lpp), Pirmās instances tiesa (ceturtā paplašinātā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili, tiesneši A. W. H. Meij, M. Vilaras un N. J. Forwood, sekretāre D. Christensen (administratore), 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 169, 13.7.2002.


title: Lieta T-535/14: Prasība, kas celta 2014. gada 18. jūlijā  – The Cookware Company /ITSB – Fissler  ( “VITA+VERDE” )

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/14

         Prasība, kas celta 2014. gada 18. jūlijā – The Cookware Company/ITSB – Fissler (“VITA+VERDE”)
   (Lieta T-535/14)
   2014/C 351/16
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Cookware Company Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvis – K. Manhaeve, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Fissler GmbH (Idar–Oberstein, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 1082/2013–2.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska krāsaina preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “VITA+VERDE”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 21. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 0 73  054

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: agrāka Kopienas preču zīme Nr. 1 0 13  787 attiecībā uz vārdu “vitavit”

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-538/11: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 14. decembra rīkojums (Landesgericht Salzburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hermine Sax/Pensionsversicherungsanstalt

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/15

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 14. decembra rīkojums (Landesgericht Salzburg (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hermine Sax/Pensionsversicherungsanstalt
   (lieta C-538/11) (1)

   2013/C 63/27
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 25, 28.01.2012


title: Lieta T-286/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. jūlijā — Fidelio /ITSB ( Hallux )

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/17

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. jūlijā — Fidelio/ITSB (“Hallux”)
   (Lieta T-286/08)
   (2008/C 247/33)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fidelio KG, Linz (Austrija) (pārstāvis — M. Gail, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 21. maija lēmumu (lieta R 632/2007-4);

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) pašam segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskā preču zīme “Hallux” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10., 18. un 25. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 245 147);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji apmierināt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecībā uz precēm “ortopēdiskie izstrādājumi” un “apavu izstrādājumi” reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei neesot absolūtu reģistrācijas atteikuma pamatojumu.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-129/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. martā iesniedza Administrativen sad Sofia–grad (Bulgārija) – H. M./Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. martā iesniedza Administrativen sad Sofia–grad (Bulgārija) – H. M./Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)
   (Lieta C-129/15)
   (2015/C 171/27)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Sofia–grad

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzējs: H. M.

      Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1), 1. panta 9. punkts ir jāsaprot tādējādi, ka iestāde/komercsabiedrība ir “publisko tiesību subjekts” tikai tāpēc, ka vairāk nekā 30 % no tās ieņēmumiem no tās darbības iepriekšējā gadā veido Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa (Valsts slimokase) apmaksātas medicīniskās darbības, kuras tiek veiktas efektīvas konkurences ar citām veselības aprūpes iestādēm apstākļos?

               2)

               Vai Direktīvas 2004/18 1. panta 9. punkts ir jāsaprot tādējādi, ka medicīnas pakalpojumu sniegšanu efektīvas konkurences apstākļos, ko veic privātas komercsabiedrības, kuras ir dibinātas peļņas gūšanas nolūkā, var uzskatīt par “vispārējo vajadzību apmierināšanu”?

               3)

               Vai Direktīvas 2004/18 1. panta 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj Zakon za obshtestvenite porachki (Publisko iepirkumu likums) Dopalnitelni razporedbi (papildu noteikumi) 1. panta 21. punktu, saskaņā ar kuru iestādi var kvalificēt par publisko tiesību subjektu, ja ir izpildīts tikai viens no tiem kritērijiem, kas atbilst direktīvā paredzētajiem kumulatīvajiem kritērijiem?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-201/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedumu lietā T-55/08 Union of European Football Associations (UEFA) /Eiropas Komisija 2011. gada 27. aprīlī iesniedza Union of European Football Associations ( UEFA )

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedumu lietā T-55/08 Union of European Football Associations (UEFA)/Eiropas Komisija 2011. gada 27. aprīlī iesniedza Union of European Football Associations (UEFA)
   (Lieta C-201/11 P)
   2011/C 204/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Union of European Football Associations (UEFA) (pārstāvji — D. Anderson QC, D. Piccinin, Barrister, B. Keane, Solicitor, T. McQuail. Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

               a)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot Direktīvu 89/552 (1), gan attiecībā uz skaidrības un pārskatāmības prasību, gan attiecībā uz EURO [Eiropas futbola čempionāta] atzīšanu par sabiedrībai īpaši svarīgu notikumu;

               b)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot Līguma noteikumus par konkurenci;

               c)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot Līguma noteikumus par pakalpojumu sniegšanas brīvību un samērīgumu;

               d)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz UEFA īpašuma tiesībām;

               e)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka apstrīdētajā lēmumā bija norādīts pietiekams pamatojums attiecībā uz i) EURO atzīšanu par sabiedrībai īpaši svarīgu notikumu, ii) konkurenci, iii) pakalpojumu sniegšanas brīvību un iv) īpašuma tiesībām.

      (1)  Padomes 1989. gada 3. oktobra Direktīva 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (OV L 298, 23. lpp.)


title: Lieta C-368/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. jūlijā iesniedza Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itālija) — kriminālprocess pret Raffaele Arrichiello

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. jūlijā iesniedza Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itālija) — kriminālprocess pret Raffaele Arrichiello

   (Lieta C-368/11)
   2011/C 282/20
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Raffaele Arrichiello

      Prejudiciālais jautājums

   Kā interpretēt EKL 43. un 49. pantu par brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību sporta derību jomā, lai noteiktu, vai ar iepriekš minētajiem Līguma noteikumiem ir pieļauts valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ieviests valsts monopols un koncesiju un atļauju sistēma, kura noteikta skaita koncesiju ietvaros paredz: a) vispārīgu tendenci aizsargāt tādu koncesiju īpašniekus, kuras ir tikušas piešķirtas agrāk, pamatojoties uz procedūru, kurā prettiesiski tika izslēgta daļa saimnieciskās darbības subjektu; b) noteikumus, kuri faktiski garantē tā komercstāvokļa saglabāšanu, kurš iegūts, pamatojoties uz procedūru, kurā prettiesiski tika izslēgta daļa saimnieciskās darbības subjektu (kā, piemēram, aizliegums jaunajiem koncesionāriem izveidot savus kases lodziņus noteiktā attālumā no jau esošajiem); un c) koncesijas zaudēšanas gadījumu un ļoti apjomīgas naudas summas garantijas iegūšanas gadījumu noteikšanu, kuru vidū ir gadījums, kad koncesionārs tieši vai netieši veic pārrobežu spēļu darbības, kuras ir pielīdzināmas tām, uz kurām attiecas koncesija?


title: Lieta C-46/11: Prasība, kas celta 2011. gada 1. februārī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 1. februārī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-46/11)
   2011/C 103/29
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Petrova un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pienācīgi netransponējot Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (1) 16. panta 1. punktā paredzētos atkāpju piemērošanas nosacījumus, Polijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija pārmet Polijas Republikai, ka tā nav pienācīgi transponējusi Direktīvas 92/43/EEK 16. panta 1. punktā minētos atkāpes no aizliegumiem saistībā ar putnu un dzīvnieku sugu aizsardzību nosacījumus.
   Pirmkārt, divu vides ministra rīkojumu par aizsargājamām savvaļas augu un dzīvnieku sugām 7. panta 1. punktā un, attiecīgi, 8. pantā ir pieļauts vispārējs izņēmums no aizliegumiem, kas paredzēti sugu aizsardzībai (kā piem., aizliegums nogalināt, ķert utt.), attiecībā uz darbībām saistībā ar saprātīgu lauksaimniecību, mežsaimniecību vai zivsaimniecību. Šādas atkāpes iespēja tomēr nav paredzēta Direktīvas 92/43/EEK 16. panta 1. punktā.
   Otrkārt, Likuma par vides aizsardzību 52. panta 2. punkta 5. apakšpunktā paredzētās atkāpes no aizliegumiem saistībā ar dzīvnieku sugu aizsardzību attiecībā uz “nopietna kaitējuma rašanās novēršanu it īpaši lauksaimniecības, mežsaimniecības vai zivsaimniecības uzņēmumos” iespējas piemērošanas joma ir daudz plašāka nekā Direktīvas 92/43/EEK 16. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā atkāpe.
   Treškārt, Likuma par vides aizsardzību 56. panta 4. punkta 2. apakšpunktā paredzētās atkāpes no aizliegumiem attiecībā uz sugu aizsardzību iespējas piemērošanas joma ir plašāka nekā Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā atkāpe, ja pirmā minētā atkāpe izriet no “vajadzības ierobežot nopietnus kaitējumus saimnieciskajā darbībā, it īpaši lauksaimniecībā, mežsaimniecībā vai zivsaimniecībā”.
   Ceturtkārt, atbilstoši 2004. gada 28. septembra rīkojumam par aizsargājamām savvaļas dzīvnieku sugām tiek atļauta zivju ūdru (Lutra lutra), kuri uzturas zivju dīķu apvidū, kas ir apstiprinātas audzēšanas teritorijas, nogalināšana, ķeršana utt., lai gan ir runa par stingri aizsargājamu sugu Direktīvas 92/43/EEK IV pielikuma izpratnē.

      (1)  OV L 206, 7. lpp.


title: Lieta T-203/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 18. jūnija rīkojums — Transports Schiocchet — Excursions /Padome un Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Autobusu pārvadājumu pakalpojumi dalībvalstu starpā — Regula (EEK) Nr. 684/92 — Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības — Neesamība — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 18. jūnija rīkojums — Transports Schiocchet — Excursions/Padome un Komisija
   (Lieta T-203/11) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Autobusu pārvadājumu pakalpojumi dalībvalstu starpā - Regula (EEK) Nr. 684/92 - Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kas privātpersonām piešķir tiesības - Neesamība - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2012/C 227/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Transports Schiocchet –Excursions (Beuvillers, Francija) (pārstāvis — É. Deshoulières, avocat)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — E. Karlsson un E. Dumitriu-Segnana) un Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Rozet un N. Yerrell)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas, kā apgalvots, radušies prasītājam, piemērojot Padomes 1992. gada 16. marta Regulā (EEK) Nr. 684/92 par kopējiem noteikumiem attiecībā uz starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem ar autobusiem (OV L 74, 1. lpp.) noteikto kārtību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               Transports Schiocchet –Excursions atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 186, 25.6.2011.


title: Lieta C-525/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. oktobrī iesniedza Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Portugāle) – Meo – Serviços de Comunicações e Multimédia S.A./Autoridade da Concorrência

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 13. oktobrī iesniedza Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Portugāle) – Meo – Serviços de Comunicações e Multimédia S.A./Autoridade da Concorrência

   (Lieta C-525/16)
   (2017/C 014/26)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Meo – Serviços de Comunicações e Multimédia S.A.

      Atbildētāja: Autoridade da Concorrência

      Trešā persona: GDA – Cooperativa de Gestão dos Direitos dos Artistas Intérpretes ou Executantes, CRL

      Prejudiciālie jautājumi

               (i)

               Vai – gadījumā, ja pārkāpuma procedūrā ir pierādījumi vai pazīmes, kas liecina par faktiem saistībā ar iespējamām tādas diskriminējošas tarifu prakses sekām, ko kāds dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums īsteno pret kādu no mazumtirdzniecības uzņēmumiem, kurš tiek nostādīts neizdevīgākā stāvoklī salīdzinājumā ar saviem konkurentiem, vai šīs rīcības kvalificēšana par neizdevīgus konkurences apstākļus radošu LESD 102. panta [otrās daļas] c) punkta izpratnē ir atkarīga no papildu vērtējuma par šo seku smagumu, zīmīgumu jeb apmēru uz attiecīgā uzņēmuma konkurences stāvokli vai konkurētspēju, it īpaši saistībā ar tā spēju segt ar vairumtirdzniecības pakalpojumu saistīto izmaksu starpību?

               (ii)

               Vai ar LESD 102. panta [otrās daļas] c) punkta pareizu interpretāciju un spriedumos British Airways
                   (1) un Clearstream
                   (2) rodamo judikatūru ir saderīgs vērtējums, ka – gadījumā, ja pārkāpuma procedūrā ir pierādījumi vai pazīmes, kas liecina, ka dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma īstenotās diskriminējošās tarifu prakses ietekme uz attiecīgā mazumtirdzniecības uzņēmuma veiktajām izmaksām, gūtajiem ieņēmumiem un sasniegto rentabilitāti ir ļoti nenozīmīga, – nav pazīmju, kas liecina par dominējoša stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanu un aizliegtu praksi?

               (iii)

               Vai turpretim šis apstāklis nav pietiekams, lai liegtu attiecīgo rīcību uzskatīt par dominējoša stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu un aizliegtu praksi LESD 102. panta [otrās daļās] c) punkta izpratnē, un tam ir nozīme tikai, nosakot pārkāpumu izdarījušā uzņēmuma atbildību un sodu?

               (iv)

               Vai LESD 102. panta [otrās daļas] c) punktā iekļautais formulējums “radot tiem neizdevīgus konkurences apstākļus” ir jāinterpretē tādējādi, ka no diskriminācijas izrietošajai priekšrocībai savukārt ir jāatbilst kādam minimālam attiecīgā uzņēmuma izmaksu struktūras apmēram?

               (v)

               Vai LESD 102. panta [otrās daļas] c) punktā iekļautais formulējums “radot tiem neizdevīgus konkurences apstākļus” ir jāinterpretē tādējādi, ka no diskriminācijas izrietošajai priekšrocībai savukārt ir jāatbilst kādai minimālai starpībai starp attiecīgajā vairumtirdzniecības pakalpojumā konkurējošo uzņēmumu vidējām izmaksām?

               (vi)

               Vai LESD 102. panta [otrās daļas] c) punktā iekļautais formulējums “radot tiem neizdevīgus konkurences apstākļus”var tikt interpretēts tādējādi, ka, lai strīdīgo rīcību atzītu par aizliegtu praksi, no diskriminācijas izrietošajai priekšrocībai attiecīgajā tirgū un pakalpojuma jomā ir jāatbilst lielumiem, kas augstāki par 5., 6. un 7. tabulā norādītajām starpībām?

               (vii)

               Kā – gadījumā, ja uz kādu no (iv) līdz (vi) jautājumam tiek atbildēts apstiprinoši, – būtu nosakāma šī minimālā robežvērtība, kādā neizdevīgie apstākļi ietekmē attiecīgā mazumtirdzniecības pakalpojuma sniegšanā konkurējošo uzņēmumu izmaksu struktūru vai vidējās izmaksās?

               (viii)

               Vai tas, ka šī minimālā robežvērtība – jā tā ir nosakāma – netiek ievērota kādā gadā, ļauj atspēkot no sprieduma Clearstream izrietošo prezumpciju, ka ir jāuzskata, ka “uzņēmums, kuram ir faktisks monopols augšupējā tirgū, nepārtraukti piecu gadu periodā par līdzvērtīgiem pakalpojumiem piemēro darījuma partnerim atšķirīgas cenas, nevar šim darījuma partnerim neradīt konkurencei nelabvēlīgu stāvokli” (3)?

      (1)  C-95/04 P, EU:C:2007:166.

      (2)  T-301/04, EU:T:2009:317.

      (3)  Minētā sprieduma 194. punkts.


title: Apvienotās lietas C-362/13, C-363/13 un C-407/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 3. jūlija spriedums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo  u.c. (C-407/13)/ Rete Ferroviaria Italiana SpA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — Jūrniecības nozare — Prāmji, ar ko veic pārvadājumus starp ostām, kas atrodas vienā un tajā pašā dalībvalstī — Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti līgumi — 3. klauzulas 1. punkts — Jēdziens “uz noteiktu laiku noslēgts līgums”  — 5. klauzulas 1. punkts — Pasākumi, lai izvairītos no ļaunprātīgas darba līgumu uz noteiktu laiku slēgšanas — Sankcijas — Pārveidošana par darba attiecībām uz nenoteiktu laiku — Nosacījumi

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/9

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 3. jūlija spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo u.c. (C-407/13)/Rete Ferroviaria Italiana SpA

   (Apvienotās lietas C-362/13, C-363/13 un C-407/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - Jūrniecības nozare - Prāmji, ar ko veic pārvadājumus starp ostām, kas atrodas vienā un tajā pašā dalībvalstī - Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti līgumi - 3. klauzulas 1. punkts - Jēdziens “uz noteiktu laiku noslēgts līgums” - 5. klauzulas 1. punkts - Pasākumi, lai izvairītos no ļaunprātīgas darba līgumu uz noteiktu laiku slēgšanas - Sankcijas - Pārveidošana par darba attiecībām uz nenoteiktu laiku - Nosacījumi)
   2014/C 292/11
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo u.c. (C-407/13)

      Atbildētāja: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               1999. gada 18. martā noslēgtais Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku, kas pievienots Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, ir jāinterpretē tādējādi, ka to piemēro tādiem darba ņēmējiem kā pamatlietā minētie, kas kā jūrnieki ir nodarbināti atbilstoši uz noteiktu laiku noslēgtiem darba līgumiem uz prāmjiem, ar ko veic pārvadājumus starp divām ostām, kas atrodas vienā un tajā pašā dalībvalstī;

               2)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka noteikta laika darba līgumos ir jānorāda to ilgums, nevis to termiņš;

               3)

               pamatnolīguma 5. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to principā netiek aizliegts tāds tiesiskais regulējums kā pamatlietā minētais, kurā ir paredzēta darba līgumu uz noteiktu laiku pārveidošana darba attiecībās uz nenoteiktu laiku tikai gadījumos, kad attiecīgo darba ņēmēju darba devējs ir nepārtraukti nodarbinājis ilgāk par vienu gadu; darba tiesiskās attiecības ir uzskatāms par nepārtrauktām, ja laiks starp uz noteiktu laiku noslēgtiem darba līgumiem ir bijis mazāks vai vienāds ar 60 dienām. Tai pat laikā iesniedzējtiesai ir jāpārbauda tas, vai šī tiesiskā regulējuma piemērošanas nosacījumi, kā arī efektīva īstenošana ir pasākums, kas ir piemērots, lai izvairītos no ļaunprātīgas secīgu darba līgumu vai darba tiesisko attiecību uz noteiktu laiku nodibināšanas un par to noteiktu sankciju.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.

      OV C 313, 26.10.2013.


title: Lieta T-439/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — Agapiou Joséphidès/Komisija un Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — Agapiou Joséphidès/Komisija un Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra
   (Lieta T-439/08)
   (2008/C 327/61)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kalliope Agapiou Joséphidès, Nikosija (Kipra) (pārstāvis — C. Joséphidès, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija un Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūras (turpmāk tekstā — “Aģentūra”) 2008. gada 1. augusta lēmumu, ar kuru Aģentūra, kas darbojas Komisijas uzraudzībā, ir atteikusi prasītājai piekļuvi, ko viņa lūgusi savā 2008. gada 3. marta vēstulē, dažiem dokumentiem, kuri iekļauti lietā Nr. 07/0122 un kuri attiecas uz atļauju Kipras Universitātei izveidot Žana Monē izcilības centru [Centre d'Excellence Jean Monnet];

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 8. augusta Lēmumu C(2007)3749, kas attiecas uz individuālu lēmumu par subsīdiju piešķiršanu atbilstoši Mūžizglītības programmas apakšprogrammai Jean Monnet;

               —

               piespriest Aģentūrai un Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt, pirmkārt, Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūras 2008. gada 1. augusta lēmumu, ar kuru viņai ir atteikta piekļuve dažiem dokumentiem, kas attiecas uz atļauju Kipras Universitātei izveidot Žana Monē izcilības centru, un, otrkārt, Komisijas 2008. gada 8. augusta Lēmumu C(2007)3749, kas attiecas uz individuālu lēmumu par subsīdiju piešķiršanu atbilstoši Mūžizglītības programmas apakšprogrammai Jean Monnet, tiktāl, ciktāl tajā ir ieteikts Kipras Universitātei piešķirt subsīdiju, lai izveidotu Žana Monē izcilības centru.
   Sava lūguma atcelt Aģentūras 2008. gada 1. augusta lēmumu pamatojumam viņa norāda, ka Aģentūra ir pārkāpusi viņas personiskās tiesības, kas izriet no pārskatāmības principa, kurš ir iekļauts LES 1. panta otrajā daļā un 6. pantā, EKL 255. pantā un ES Pamattiesību hartā, piekļūt dažiem dokumentiem, jo viņas vārdu bez viņas piekrišanas ir izmantojušas trešās personas (Kipras Universitāte) kandidatūras administratīvās lietas materiālos, lai no tā gūtu labumu. Viņa apgalvo, ka šajos apstākļos viņai ir tiesības pārbaudīt precīzu saturu un/vai personīga rakstura datu pareizību, kā arī to izmantošanas mērķi un kontekstu.
   Turklāt viņa apgalvo, ka Aģentūras direktors nav kompetents lemt par viņas atkārtoto pieteikumu piekļūt dokumentiem un ka viņa 2008. gada 1. augusta lēmums ir ticis pieņemts, pārkāpjot Regulu Nr. 1049/2001 (1), kā arī Komisijas iekšējo reglamentu.
   Tomēr, tā kā Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka Aģentūras direktors bija kompetents pieņemt apstrīdēto lēmumu, prasītāja norāda, ka tas tika pieņemts, pārkāpjot vairākas Regulas Nr. 1049/2001 normas, it īpaši tās 7.1., 8.1. un 15.1. pantu. Prasītāja uzskata, ka Aģentūra arī nepareizi ir interpretējusi vairākas citas tās pašas regulas normas, it īpaši tās 4.4. un 4.5. pantu, 4.1. panta b) punktu un 4.2. pantu un neprecīzi piemērojusi pārskatāmības principu un prioritāru sabiedrības interešu jēdzienu. Prasītāja norāda arī pamatu, kas ir balstīts uz nepieciešamā pamatojuma nenorādīšanu apstrīdētajā lēmumā.
   Savas prasības atcelt Komisijas 2008. gada 8. augusta Lēmumu C(2007)3749 pamatojumam prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, nepārbaudot, vai pastāv prasītājas piekrišana tam, ka viņas personīga rakstura dati tiek izmantoti kandidatūras pieteikumā, ko Komisijai iesniegusi Kipras Universitāte. Prasītāja uzskata, ka Komisijai bija jākonstatē būtisks pārkāpums iesniegtajā projektā un jāatsauc savs lēmums vai jāveic citi vajadzīgie pasākumi.
   Prasītāja arī apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, analizējot kandidatūras atbilstības kritērijus, ko ir iesniegusi Kipras Universitāte.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-126/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. martā — Interroll /ITSB ( “Inspired by efficiency” )

text:
               2.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/8

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. martā — Interroll/ITSB (“Inspired by efficiency”)
   (Lieta T-126/12)
   2012/C 157/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Interroll Holding AG (Sant’ Antonino, Šveice) (pārstāvis — R. Böhm, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 12. janvāra lēmumu attiecībā uz sūdzību Nr. R 1280/2011-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Inspired by efficiency” (reģistrācijas pieteikums Nr. 9 725 359) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 7., 9., 20., 35., 39. un 42. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja un attiecībā uz šajā lietā minētajām precēm un pakalpojumiem tā neesot aprakstoša


title: Lieta C-99/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. februārī iesniedza Cour constitutionnelle (Beļģija) — Guy Kleynen/Conseil des ministres

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. februārī iesniedza Cour constitutionnelle (Beļģija) — Guy Kleynen/Conseil des ministres

   (Lieta C-99/13)
   2013/C 141/25
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Guy Kleynen

      Atbildētāja: Conseil des ministres

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 56. un 63. pants un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 36. un 41. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts, ka dalībvalsts ievieš un saglabā nodokļu režīmu, saskaņā ar kuru nerezidenšu banku maksātie procentu maksājumi tiek aplikti ar lielāku nodokli, atbrīvojumu no nodokļa un zemāku nodokļa likmi piemērojot tikai Beļģijas banku maksātajiem procentu maksājumiem?


title: Lieta T-435/08: Prasība, kas celta 2008. gada 3. oktobrī — Tokita Management Service /ITSB — Eminent Food ( TOMATOBERRY )

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/48

         Prasība, kas celta 2008. gada 3. oktobrī — Tokita Management Service/ITSB — Eminent Food (“TOMATOBERRY”)
   (Lieta T-435/08)
   (2008/C 313/86)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tokita Management Service Corp., Saitama (Japāna) (pārstāvji — P. Brownlow un N. Jenkins, Solicitors, un A. Bryson, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Eminent Food BV, Bussum (Nīderlande)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 18. jūlija lēmumu lietā R 1219/2007-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TOMATOBERRY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 31. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 797 909

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “Tomberry” reģistrācija Nr. 3 344 711 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 31., 35 un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka attiecīgās preču zīmes ir vizuāli un konceptuāli ļoti līdzīgas; Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta un/vai Padomes Regulas Nr. 40/94 73. panta un/vai 74. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini konstatējusi, ka Iebildumu nodaļas vērtējums, ka iebildumi pilnībā jāapmierina, pamatojoties uz Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta a) apakšpunktu, bija pareizs.


title: Lieta C-5/09: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 23. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 23. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-5/09) (1)

   2009/C 282/61

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Apvienotās lietas T-481/13 un T-421/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. septembra rīkojums – Systran/Komisija

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. septembra rīkojums – Systran/Komisija
   (Apvienotās lietas T-481/13 un T-421/15) (1)

   (2017/C 357/40)
   Tiesvedības valoda – franču
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 336, 16.11.2013.


title: Lieta T-202/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. aprīlī — Group’Hygiène /Komisija

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/33

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. aprīlī — Group’Hygiène/Komisija
   (Lieta T-202/13)
   2013/C 171/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Group’Hygiène (Parīze, Francija) (pārstāvji — J.-M. Leprêtre un N. Chahid-Nouraï, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, lēmumam stājoties spēkā nekavējoties, pamatojoties uz LESD 263. pantu, Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem, ciktāl ar to apvalki, izņemot rūpnieciskām vajadzībām izmantotos, ir ietverti iepakojumu paraugu sarakstā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai nav kompetences, jo Komisija nevarēja, pamatojoties uz tās izpildu kompetenci, grozīt pamatregulējuma būtiskos elementus. Tā kā ar Direktīvu 2013/2/ES (1) iepakojuma definīcija ir attiecināta uz produktiem, kas nebija norādīti Direktīvā 94/62/EK (2), tādējādi Direktīva 2013/2/ES ir pieņemta, pārkāpjot pilnvaras.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots LESD 296. pants un Eiropas Savienības tiesību vispārējie principi par pienākumu norādīt pamatojumu, jo Direktīvā 2013/2/ES nav paskaidroti iemesli, kādēļ tikai noteikti apvalki ir iepakojumi. Prasītāja apgalvo, ka tiesību akta pamatojums bija īpaši nepieciešams tādēļ, ka ar apstrīdēto pasākumu ir mainīta nostāja salīdzinājumā ar Eiropas Savienības iestāžu iepriekšējo nostāju šajā jomā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērota Direktīva 94/62/EK, jo esot acīmredzams, ka apvalkus nevar uzskatīt par iepakojumiem tādēļ, ka apvalki ir tīri iekšējs produkta elements un tie neatbilst iepakojuma legālajai definīcijai, kas ir noteikta Direktīvā 94/62/EK.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots vienlīdzības princips, jo Direktīva 2013/2/ES paredz dažādu attieksmi pret salīdzināmām situācijām, ciktāl direktīvā rūpnieciskie apvalki netiek kvalificēti kā iepakojumi, lai gan rūpnieciskie apvalki un nerūpnieciskie apvalki atrodas objektīvi salīdzināmā situācijā un produkti, kam ir apvalkiem līdzīgas īpašības, ir izslēgti no iepakojumu kategorijas.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievēroti tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principi, jo ar Direktīvu 2013/2/ES no jauna ir strauji un bez pārejas pasākumiem apšaubīts Eiropas Savienības likumdevēja pieņemtais risinājums, saskaņā ar kuru apvalki nav iepakojumi Direktīvas 94/62/EK izpratnē.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots samērīguma princips, jo apstrīdētais pasākums izraisa nesamērīgas finansiālas sekas automobiļu nozares tirgus dalībniekiem atšķirībā no citām ražošanas nozarēm, uz kurām attiecas iepakojumu tiesiskais regulējums, apvalku ražotāji nevar samazināt ražoto apvalku apjomu, jo tie ir absolūti nepieciešami un integrēti produktos.

      (1)  OV 2013, L 37, 10. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 20. decembra Direktīva 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu (OV L 365, 10. lpp.).


title: Lieta T-469/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā – Dordal /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/64

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā – Dordal/Komisija
   (Lieta T-469/14)
   2014/C 253/88
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dordal, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji – J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt apgalvoto atbalstu,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-117/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. martā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/34

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. martā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-117/10)
   2010/C 113/53
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová un A. Stobiecka-Kuik)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2009. gada 20. novembra Lēmumu 2010/10/EK (1) par to, lai Polijas Republikas iestādes varētu sniegt valsts atbalstu lauksaimniecības zemes iegādei laikā no 2010. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Padome, pieņemot apstrīdēto lēmumu, nav ievērojusi Komisijas lēmumu, kas izriet no 2007. gada pamatnostādņu lauksaimniecības nozarē 196. punktā ierosinātajiem vajadzīgajiem pasākumiem un fakta, ka Polija tiem ir piekritusi bez ierunām, un ar kuru minētajai valstij tiek uzlikts pienākums vēlākais līdz 2009. gada 31. decembrim izbeigt pastāvošo atbalsta shēmu saistībā ar lauksaimniecības zemes iegādi. Būtībā Padome, pamatojoties uz ārkārtas apstākļiem, ir atļāvusi Polijai saglabāt šo shēmu līdz 2007. gada pamatnostādņu lauksaimniecības nozarē spēkā esamības beigām, proti, līdz 2013. gada 31. decembrim. Apstākļus, kurus Padome izvirzījusi, lai pamatotu savu lēmumu, acīmredzami nevar uzskatīt par tādiem ārkārtas apstākļiem, saistībā ar kuriem varētu pamatot pieņemto lēmumu un neņemt vērā attiecīgo Komisijas lēmumu saistībā ar šo shēmu. Lai pamatotu savu prasību atcelt tiesību aktu, Komisija izvirza četrus pamatus:

               a)

               pirmkārt, Komisija uzskata, ka Padomei nebija tiesības celt prasību saskaņā ar EKL 88. panta 2. punkta trešo daļu, jo tā netika paudusi nostāju par Polijas pieteikumu minētās tiesību normas ceturtajā daļā paredzētajā termiņā un atbalsts, kuru Padome bija apstiprinājusi, bija pastāvošs atbalsts, kuru Polija, piekrītot Komisijas ierosinātajiem vajadzīgajiem pasākumiem, bija apņēmusies izbeigt līdz 2009. gada beigām;

               b)

               otrkārt, atļaujot atbalsta pasākumus līdz 2013. gadam, Padome ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, mēģinot izvairīties no konstatējuma, ka Polijai bija tiesības atstāt spēkā savus atbalsta pasākumus vēlākais līdz 2009. gada beigām;

               c)

               turklāt, savā trešajā pamatā tā norāda, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts pārkāpjot lojālas sadarbības principu, kas ir piemērojams dalībvalstīm, kā arī starp iestādēm. Ar savu lēmumu Padome ir atbrīvojusi Poliju no tās pienākuma sadarboties ar Komisiju saistībā ar vajadzīgajiem pasākumiem, kuriem šī dalībvalsts bija piekritusi attiecībā uz pastāvošo atbalstu saistībā ar lauksaimniecības zemes iegādi EKL 88. panta 1. punktā paredzētās sadarbības ietvaros;

               d)

               savā pēdējā pamatā Komisija apgalvo, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā tiktāl, ciktāl tā ir atzinusi, ka pastāv ārkārtas apstākļi, kas pamato apstiprinātā pasākuma pieņemšanu.

      (1)  OV L 4, 8.1.2010, 89. lpp.