title: Lieta T-735/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. decembrī – The Art Company B & S/ITSB – Manifatture Daddato un Laurora (“SHOP ART”)

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/37

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. decembrī – The Art Company B & S/ITSB – Manifatture Daddato un Laurora (“SHOP ART”)
   (Lieta T-735/15)
   (2016/C 068/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Art Company B & S, SA (Quel, Spānija) (pārstāvji – L. Sánchez Calderón un J. Villamor Muguerza, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Pārējās procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieces: Manifatture Daddato SpA (Barletta, Itālija), Sabina Laurora (Trani, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “SHOP ART” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 030 921

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 8. oktobra lēmums lietā R 3050/2014–1

      Prasītājas prasījums:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: lieta T-286/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste iesniedza 2004. gada 9. jūlijā

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/25

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste iesniedza 2004. gada 9. jūlijā
   (lieta T-286/04)
   (2004/C 251/46)
   tiesvedības valoda – angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko iesniedza Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, kuru pārstāv R. Thompson, QC, un S. Grodzinski, barristers, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas lēmuma 2004/451/EK par dalībvalstu izdevumu, kas tiek finansēti no Eiropas Lauksamniecības virzības un garantiju fonda, kontu dzēšanu par 2003. finanšu gadu, kas paziņots kā dokuments K(2004) 1699 (1), 2. pantu, ciktāl tas attiecas uz Rural Payments Agency, Department of Agriculture and Rural Development, Forestry Commission un Countryside Council for Wales kontiem;

               —

               nospriest, ka lēmums nodalīt Scottish Executive Environment and Rural Affairs Department norēķinus ir nelikumīgs, ciktāl tas pamatojas uz Komisijas VI Ģenerāldirektorāta (Lauksaimniecība) 1998. gada jūlijā izdotajās Vadlīnijās Nr 8 noteiktās izlases veikšanas metodoloģijas neievērošanu;

               —

               piespriest Komisijai segt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisijas lēmums 2004/451 tika pieņemts Padomes Regulas (EK) Nr. 1258/1999 (2) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu ietvaros. Ar apstrīdēto 2. pantu Komisija nolēma citu starpā nodalīt arī maksātāju, uz kuriem atsaucas prasītājs, kontus, un tos pakļaut vēlāk pieņemamam dzēšanas lēmumam.
   Prasītāja apgalvo, ka, ciktāl tas attiecas uz šiem maksātājiem, lēmums nodalīt to kontus tikai pieņemts, pamatojoties tikai vai pārsvarā uz to, ka izlases veikšanas metodoloģija, ko audita ziņojuma un 2003. gada kontu sertifikātu sagatavošanai izmantoja Apvienotās Karalistes National Audit Office, atšķīrās no izlases veikšanas metodoloģijas, kuru izmantot iesaka Vadlīnijas Nr. 8.
   Pamatojot savu prasījumu, prasītājs pirmkārt apgalvo, ka Komisijai nav tiesisku pilnvaru pieprasīt, lai valsts sertificējošās iestādes ievērotu Vadlīnijās noteikto metodoloģiju, ja tā akceptē, ka kritēriji, ko nosaka Regula Nr. 1258/1999, kā arī Regula Nr. 1663/1995 (3), ir tikuši izpildīti. Prasītāja arī apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi tiesisku maldību, interpretēdama savas pašas Vadlīnijas kā saistošu tiesību avotu. Pat, ja pretēji prasītājas uzskatam, tiktu nolemts, ka Vadlīnijas principā var noteikt saistošus tiesību noteikumus, prasītāja argumentē, ka tās ir, mazākais, neviennozīmīgas, un ka Komisijas interpretācija ir pretrunā ar tiesiskās drošības principu. Prasītāja arī apgalvo, ka, ņemot vērā šīs lietas ģenēzi, Komisijas rīcība, mēģinot uzspiest savu Vadlīniju Nr. 8 interpretāciju, ir pretrunā ar tiesiskās paļāvības ievērošanu. Bez tam, Komisijas mēģinājums kontrolēt veidu, kādā Apvienotās Karalistes National Audit Office izmanto savu ieskatu, ir, pēc prasītājas domām, pretrunā ar EK līguma 5. panta noteikto un Regulas Nr. 1663/1995 3. panta 1. punktā ietverto subsidiaritātes principu. Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka, ciktāl Komisija varētu apgalvot, ka strīdīgais lēmums pamatojas uz citiem apsvērumiem, tas nav spēkā, pamatojoties uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

      (1)  OV L 155, 30.4.2003., 129. -133. lpp.

      (2)  OV L 160, 26.6.1999., 103. -112. lpp.

      (3)  1995. gada 7. jūlija Komisijas Regula (EK) Nr. 1663/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru, OV L 158, 8.7.1995., 6. lpp.


title: Lieta F-74/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 24. aprīļa spriedums — Longinidis / Cedefop (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Atkārtota iecelšana amatā — Komisija, kas izskata sūdzības — Sastāvs un iekšējais reglaments — Nelojāla rīcība — Atlaišana — Pamatojums — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pilnvaru nepareiza izmantošana)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/70

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 24. aprīļa spriedums — Longinidis/Cedefop

   (Lieta F-74/06) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Atkārtota iecelšana amatā - Komisija, kas izskata sūdzības - Sastāvs un iekšējais reglaments - Nelojāla rīcība - Atlaišana - Pamatojums - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pilnvaru nepareiza izmantošana)
   (2008/C 209/127)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pavlos Longinidis, Panorama (Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un N. Keramidas, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs (Cedefop) (pārstāvji — M. Fuchs, pārstāvis, kam palīdz P. Anestis, advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra (Cedefop) vadības lēmuma, ar ko izbeigts prasītāja darba līgums uz nenoteiktu laiku, kā arī virknes citu lēmumu par Cedefop komisiju, kas izskata sūdzības, atcelšana un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt daļēji kā nepieņemamu un daļēji kā nepamatotu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006., 15. lpp.


title: Lieta C-259/09: Prasība, kas celta 2009. gada 10. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/24

         Prasība, kas celta 2009. gada 10. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-259/09)
   2009/C 220/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Marghelis, P. Van den Wyngaert)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvu 2006/21/EK (1) par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu, vai katrā ziņā nepaziņojot par tiem Komisijai, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi tajā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2008. gada 1. maijā.

      (1)  OV L 102, 15. lpp.


title: Lieta C-386/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof  2005. gada 28. septembra  lēmumu lietā Color Drack GmbH pret Lexx International Vertriebs GmbH

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberster Gerichtshof 2005. gada 28. septembra lēmumu lietā Color Drack GmbH pret Lexx International Vertriebs GmbH
   (Lieta C-386/05)
   (2006/C 10/22)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 28. septembra lēmumu lietā Color Drack GmbH pret Lexx International Vertriebs GmbH un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 24. oktobrī.

      Oberster Gerichtshof (Augstākā tiesa) lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts Padomes 2000. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) ir interpretējams tādējādi, ka preču pārdevēju, kura domicils ir vienā dalībvalstī un kas saskaņā ar līgumu ir piegādājis preces pircējam, kura domicils ir citā dalībvalstī, dažādās šīs citas dalībvalsts vietās, pircējs var iesūdzēt par vienu no prasījumiem saskaņā ar līgumu, kas attiecas uz visām (daļu) piegādēm, — jebkurā gadījumā pēc pircēja izvēles — tiesā, kas atrodas vienā no šīm (saistību izpildes) vietām?


title: Lieta C-12/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale civile di Genova (Itālija) 2007. gada 18. janvāra rīkojumu — Autostrada dei Fiori SpA , AISCAT , Associazione Nazionale dei Gestori delle Autostrade pret Itālijas Republikas valdību, Infrastruktūru un transporta ministriju, Ekonomikas un finanšu ministriju, Azienda nazionale autonoma delle strade (ANAS)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale civile di Genova (Itālija) 2007. gada 18. janvāra rīkojumu — Autostrada dei Fiori SpA, AISCAT, Associazione Nazionale dei Gestori delle Autostrade pret Itālijas Republikas valdību, Infrastruktūru un transporta ministriju, Ekonomikas un finanšu ministriju, Azienda nazionale autonoma delle strade (ANAS)

   (Lieta C-12/07)
   (2007/C 82/24)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale civile di Genova
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Autostrada dei Fiori SpA, AISCAT, Associazione Nazionale dei Gestori delle Autostrade

      Atbildētājas: Itālijas Republikas valdība, Infrastruktūru un transporta ministrija, Ekonomikas un finanšu ministrija, Azienda nazionale autonoma delle strade (ANAS)

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Eiropas Kopienu Tiesa uzskata, ka subjekts, kuram ir akciju sabiedrības forma un kuram ir mērķi, funkcijas un tiesības iejaukties tirgū, kuru Itālijas likumdevējs ir piešķīris ANAS spa (kā tas it īpaši izriet no pasākuma, ar kuru tiek noteikts jauna subjekta izveidošana; uzņēmuma statūti tika apstiprināti ar 2002. gada 18. decembra starpministiju dekrētu un jaunajiem tiesību noteikumiem, kas paredzēti 2006. gada 3. oktobra Likuma-dekrēta 2. panta 82.-90. punktā, tika pārveidoti par likumu ar grozījumiem, ko valdība veica ar “maksimālo grozījumu ”“Finanšu ”likuma 2007. gadam 1. panta 1034. punktu) atbilstoši Kopienu tiesību kārtībai, ir uzskatāms par uzņēmumu, pat, ja tas ir publisks uzņēmums, uz kuru ir attiecināmi konkurences tiesību noteikumi (EKL 86. pants)?
               Apstiprinošas atbildes gadījumā Eiropas Kopienu Tiesai papildus jāuzdod šādi prejudiciāli jautājumi:

               2)

               vai tāds tiesiskais regulējums, kuram ir līdzīgas raksturiezīmes, kādas ir attiecīgajam tiesiskajam regulējumam, pat ja tas ir grozīts ar 2006. gada Likumu Nr. 268, kas atšķirībā no pamattiesībām veikt ekspropriāciju, kas tiek piešķirtas tādam konkurējošam publiskam uzņēmumam kā ANAS spa, nosaka “iespējamas tiesības uz kompensāciju”, ir saderīgs ar pamattiesībām uz īpašumu, kas tiek aizsargātas ar Eiropas Kopienu tiesisko regulējumu?

               3)

               vai, ņemot vērā attiecīgo tiesisko regulējumu un ņemot vērā grozījumus, kas tika ieviesti, to pārveidojot likumā, kā arī ņemot vērā “maksimālo grozījumu ”“Finanšu ”likuma 2007. gadam, Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši tiesību noteikumi iekšējā tirgus konkurences jomā (EKL 43. pants un turpmākie panti, 81. pants un turpmākie panti), aizliedz piešķirt uzņēmumam, kas pilnībā atrodas valsts īpašumā un kuram ir līdzīgas raksturiezīmes, kādas tās ir ANAS spa, pagaidu kārtā, bet nenosakot beigu termiņu, veikt publisko pakalpojumu vai infrastruktūru pārvaldi, neveicot konkursa procedūru?

               4)

               vai saistībā ar publisko pakalpojumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru Kopienu tiesiskais regulējums aizliedz dalībvalstīm paplašināt tiesisko regulējumu, ko regulē publiskā iepirkuma direktīvas attiecībā uz “vertikālām ”darbībām, kuras radīja privāti koncesionāri, kuriem tika piešķirta līgumu izpilde, un turpmāk dalībvalstij paturēt tālākas tiesības noteikt konkursa komitejas, kas izvērtē koncesionāru iesniegtos piedāvājumus?

               5)

               vai finanšu pasākumi, tiktāl, ciktāl tie piešķir priekšrocības, kas netiek piešķirtas privātiem konkurentiem, un tiktāl, ciktāl tie nav pakļauti atsevišķai grāmatvedībai, kuri ir līdzīgi tiem pasākumiem, kuri ar 2002. gada Likumu-dekrēta Nr. 138 7. panta 12. punktu un 2002. gada Likumu-dekrēta Nr. 138 7. panta 1.c punktu, kā arī ar 2005. gada Finanšu likuma (2004. gada 30. decembra Likums Nr. 311) Nr. 435 bijušo 1. pantu, kas tika ieviesti par labu ANAS, atļaujot tam piešķirt no Cassa depositi e Prestiti s.p.a. aizņēmumus uz atvieglotiem noteikumiem, kā arī tādus pasākumus, kas līdzīgi tādiem pasākumiem, ko paredz 2004. gada Likuma Nr. 311 (Finanšu likums 2005. gadam) 1. panta 453. punkts, un/vai tādi, kas paredzēti 2003. gada Likuma Nr. 289 76. panta 2. punktā, atbilstoši kuriem ANAS spa saņem būtisku valsts atbalstu, kas ir paziņots kā tāds atbalsts, kas paredzēts infrastruktūras projektiem, bet tomēr nenosaka jebkādu pienākumu vest atsevišķu grāmatvedību, ir uzskatāmi par valsts atbalstu, kas ir aizliegts ar EK līguma 87. un turpmākiem pantiem?


title: Lieta T-641/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā F-70/05 Mische /Komisija 2011. gada 8. decembrī iesniedza Harald Mische

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/30

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā F-70/05 Mische/Komisija 2011. gada 8. decembrī iesniedza Harald Mische

   (Lieta T-641/11 P)
   2012/C 49/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Harald Mische (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — R. Holland, J. Mische un M. Velardo, avocats)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Civildienesta tiesas 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā F-70/05 un, ciktāl iespējams, balstoties uz Tiesai pieejamo informāciju, pasludināt spriedumu, un

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 11. novembra lēmumu, ciktāl tajā ir noteikta apelācijas sūdzības iesniedzēja funkciju grupa;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt jebkurus zaudējumus, ko tā nodarījusi (to skaitā kaitējumu viņa karjerai, likumīgu un regulāru darba samaksu, nemateriālo kaitējumu, pienācīgus procentus utt.);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Civildienesta tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa kļūdaini nav izskatījusi prasību par Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkta pārkāpumu, kā arī par minētā noteikuma 3. punkta pārkāpumu, kas attiecas uz tiesībām uz zaudējumu atlīdzību, konkrēti, uz nosacījumiem par “godīgumu” un “pieņemamu termiņu” attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēja jautājumu par vairākām situācijām izskatīšanu, kaut gan tika skaidri izteikts pamats par šāda pārkāpuma pastāvēšanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir kļūdījusies, pasludinot par nepieņemamu prasību attiecībā uz Civildienesta noteikumu (1) 5. panta 5. punkta pārkāpumu, jo tā īpašie juridiskie nosacījumi paredz, ka ne tikai vienlīdzīgi, bet “vienādi amatā iecelšanas nosacījumi un dienesta karjera attiecas uz visiem ierēdņiem”.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa kļūdaini nav ņēmusi vērā agrāko pagaidu darbinieku tiesiski iegūto karjeras nepārtrauktību, ko Tiesa ir izskaidrojusi nesenā judikatūrā (lieta C-177/10). Turklāt, Civildienesta tiesa ir kļūdaini atzinusi par nepieņemamu pamatu attiecībā uz Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkta prettiesiskumu, apgalvojot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nav vērtēts saskaņā ar šo noteikumu.

      (1)  Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV L 124, 1. lpp.).


title: Lieta C-323/15 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 15. marta spriedums – Polynt SpA/New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Eiropas Ķimikāliju aģentūra, Sitre Srl, Nīderlandes Karaliste, Eiropas Komisija Apelācija — Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) — 57. panta f) punkts — Atļauja — Vielas, kas rada ļoti lielas bažas — Identifikācija — Tādas pašas bažas — Cikloheksāna-1,2-dikarboksilītanhidrīds, cis-cikloheksāna-1,2-dikarboksilanhidrīds un trans-cikloheksāna-1,2-dikarboksilanhidrīds

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 15. marta spriedums – Polynt SpA/New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Eiropas Ķimikāliju aģentūra, Sitre Srl, Nīderlandes Karaliste, Eiropas Komisija
   (Lieta C-323/15 P) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) - 57. panta f) punkts - Atļauja - Vielas, kas rada ļoti lielas bažas - Identifikācija - Tādas pašas bažas - Cikloheksāna-1,2-dikarboksilītanhidrīds, cis-cikloheksāna-1,2-dikarboksilanhidrīds un trans-cikloheksāna-1,2-dikarboksilanhidrīds)
   (2017/C 151/06)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Polynt SpA (pārstāvji – C. Mereu un M. Grunchard, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: New Japan Chemical (pārstāvji – C. Mereu un M. Grunchard, advokāti), REACh ChemAdvice GmbH, (pārstāvji – C. Mereu un M. Grunchard, advokāti), Sitre Srl (pārstāvji – C. Mereu un M. Grunchard, advokāti), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji – M. Heikkilä un C. Buchanan, W. Broere, un T. Zbihlej, pārstāvji, kam palīdz J. Stuyck, advocaat), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – C. Schillemans un M. Bulterman), Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Kukovec un K. Mifsud-Bonnici)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Polynt SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               4)

               New Japan Chemical un REACh ChemAdvice sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta T-415/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 21. janvāra rīkojums — Xeda International u.c./Komisija

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/18

         Vispārējās tiesas 2014. gada 21. janvāra rīkojums — Xeda International u.c./Komisija
   (Lieta T-415/12) (1)

   2014/C 78/38
   Tiesvedības valoda — angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.


title: Lieta C-286/05: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums  2006. gada 4. maijā  ( Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg  (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Reinhold Haug  pret  Land Baden-Württemberg  ( Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzība  —  Regula (EK,  Euratom ) Nr. 2988/95  —  Kopienas atbalsta atprasījums  —  Vieglāku administratīvo sodu piemērošana ar atpakaļejošu spēku )

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/11

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2006. gada 4. maijā (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Reinhold Haug pret Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-286/05) (1)

   (Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzība - Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - Kopienas atbalsta atprasījums - Vieglāku administratīvo sodu piemērošana ar atpakaļejošu spēku)
   (2006/C 165/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Reinhold Haug

      Atbildētāja: Land Baden-Württemberg

   Priekšmets

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Bādenes-Virtembergas Augstākā administratīvā tiesa) (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.) 2. panta 2. punkta otrā teikuma, 4. panta 1. un 4. punkta un 5. panta 1. punkta interpretācija, kā arī 31. panta 3. punkta interpretācija Komisijas 2001. gada 11. decembra Regulā (EK) Nr. 2419/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, kas izveidotas ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3508/92 (OV L 327, 11. lpp.) — Saudzīgāka noteikuma piemērošana ar atpakaļejošu spēku — Jēdzieni “administratīvais pasākums” un “administratīvais sods” — Nelikumīgi saņemta platībatkarīgā atbalsta atprasījums
   Rezolutīvā daļa:
   2. panta 2. punkta otrais teikums Padomes 1995. gada 18. decembra Regulā (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību nav piemērojams, ja tad, kad konstatēta starpība, kas ir lielāka par 20 % no apstiprinātās platības 9. panta 2. punkta nozīmē Komisijas 1992. gada 23. decembra Regulā (EEK) Nr. 3887/92, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, tiek prasīts atmaksāt visu sākotnēji piešķirtā Kopienas atbalsta summu, kā arī procentus, kaut gan attiecīgais uzņēmējs norāda, ka var prasīt atmaksāt mazāku šī atbalsta summu atbilstoši 31. panta 3. punktam Komisijas 2001. gada 11. decembra Regulā (EK) Nr. 2419/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, kas izveidotas ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3508/92.

      (1)  OV C 229, 17.09.2005.


title: Lieta C-571/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 14. novembrī iesniedza Tribunal Comercial Cluj (Rumānija) — SC Volksbank România SA/Andreia Câmpan un Ioan Dan Câmpan

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/35

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 14. novembrī iesniedza Tribunal Comercial Cluj (Rumānija) — SC Volksbank România SA/Andreia Câmpan un Ioan Dan Câmpan

      (Lieta C-571/11)
      (2012/C 25/68)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Comercial Cluj

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: SC Volksbank România SA

         Atbildētāji: Andreia Câmpan un Ioan Dan Câmpan

         Prejudiciālais jautājums

      Tā kā atbilstoši Direktīvas 93/13/EEK (1) 4. panta 2. punktam noteikumu negodīguma novērtējums neattiecas ne uz līguma galvenā priekšmeta definīciju, ne arī uz cenas un atlīdzības atbilstīgumu pakalpojumiem vai precēm, kas par to saņemtas, ciktāl šie noteikumi ir vienkāršā, skaidri saprotamā valodā,
      un
      tā kā saskaņā ar Direktīvas 2008/48/EK (2) 2. panta 1. punkta [sic — 2. punkta] a) apakšpunkta noteikumiem Direktīvas 2008/48/EK 3. panta g) punktā paredzētā definīcija attiecībā uz kredīta kopējām izmaksām patērētājam, kas ietver arī visas komisijas naudas, kas patērētājam jāmaksā saistībā ar patēriņa kredītlīgumu, nav piemērojama nosakot tāda kredītlīguma priekšmetu, kas ir nodrošināts ar hipotēku,
      ir jānoskaidro,
      vai Direktīvas 93/13/EEK 4. panta 2. punktā ietvertos jēdzienus “priekšmets” un/vai “cena” var interpretēt tādējādi, ka tāda komisijas maksa, ko puses ir apzīmējušas kā “riska komisiju” un kas ir ietverta ar hipotēku nodrošinātā kredītlīgumā un tiek aprēķināta atbilstoši formulai “0,22 % no aizdevuma atlikušās vērtības”, un ir maksājama ik mēnesi paredzētajos atmaksas datumos visa kredītlīguma darbības termiņa laikā, ietilpst ar hipotēku nodrošinātā kredītlīguma “priekšmetā” un/vai “cenā”?

         (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīva 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (OV L 133, 66. lpp.).


title: Lieta T-201/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. septembra spriedums — Microsoft /Komisija (Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Klientu personālo datoru operētājsistēmas — Darba grupu serveru operētājsistēmas — Straumējošie multimediju atskaņotāji — Lēmums, ar kuru tiek konstatēts EKL 82. panta pārkāpums — Dominējošā uzņēmuma atteikšanās sniegt informāciju par sadarbspēju un atļaut izmantošanu — Dominējošā uzņēmuma nosacījums, ka tā klientu personālo datoru operētājsistēmas piegādei jābūt vienlaicīgai ar šī uzņēmuma multimediju atskaņotāja iegﾁdi — Koriģējoši pasākumi — Neatkarīga pārstāvja noteikšana — Naudas sods — Apmēra noteikšana — Samērīgums)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/45

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. septembra spriedums — Microsoft/Komisija
   (Lieta T-201/04) (1)

   (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Klientu personālo datoru operētājsistēmas - Darba grupu serveru operētājsistēmas - Straumējošie multimediju atskaņotāji - Lēmums, ar kuru tiek konstatēts EKL 82. panta pārkāpums - Dominējošā uzņēmuma atteikšanās sniegt informāciju par sadarbspēju un atļaut izmantošanu - Dominējošā uzņēmuma nosacījums, ka tā klientu personālo datoru operētājsistēmas piegādei jābūt vienlaicīgai ar šī uzņēmuma multimediju atskaņotāja iegādi - Koriģējoši pasākumi - Neatkarīga pārstāvja noteikšana - Naudas sods - Apmēra noteikšana - Samērīgums)
   (2007/C 269/80)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Microsoft Corp., Redmond, Vašingtona (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — J.-F. Bellis, avocat, un I. Forrester, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji R. Wainwright, F. Castillo de la Torre, P. Hellström un A. Whelan, vēlāk F. Castillo de la Torre, P. Hellström un A. Whelan)
   Personas, kas iestājušās lietā prasītājas atbalstam: The Computing Technology Industry Association, Inc., Oakbrook Terrace, Illinois (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — G. van Gerven, T. Franchoo, avocats, un B. Kilpatrick, solicitor); DMDsecure.com BV, Amsterdam, (Nīderlande); MPS Broadband AB, Stokholma (Zviedrija); Pace Micro Technology plc., Shipley, West Yorkshire, (Apvienotā Karaliste); Quantel Ltd, Newbury, Berkshire, (Apvienotā Karaliste); Tandberg Television Ltd, Southampton, Hampshire, (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — J. Bourgeois, avocat); Association for Competitive Technology, Inc., Washington, DC (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — L. Ruessmann, P. Hecker, avocats, un K. Bacon, barrister); TeamSystem SpA, Pesaro, (Itālija); Mamut ASA, Oslo (Norvēģija) (pārstāvis — G. Berrisch, avocat); un Exor AB, Uppsala (Zviedrija) (pārstāvji — S. Martínez Lage, H. Brokelmann un R. Allendesalazar Corcho, avocats)
   Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Software & Information Industry Association, Washington, DC (pārstāvji — J. Flynn, QC, C. Simpson, T. Vinje, solicitors, D. Paemen, N. Dodoo un M. Dolmans, avocats); Free Software Foundation Europe eV, Hamburga (Vācija) (pārstāvis — C. Piana, avocat); Audiobanner.com, Los Angeles, Californie (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — L. Alvizar Ceballos, avocat); un European Committee for Interoperable Systems (ECIS), Brisele (Beļģija) (pārstāvji — D. Paemen, N. Dodoo, M. Dolmans, avocats, un J. Flynn, QC)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 24. marta Lēmumu 2007/53/EK par procesu saskaņā ar [EKL] 82. pantu un [EEZ] līguma 54. pantu pret Microsoft Corp. (Lieta Nr. COMP/C-3/37.792 — Microsoft) (OV 2007, L 32, 23. lpp.), vai, pakārtoti, prasība atcelt vai samazināt prasītājai uzlikto soda naudu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Komisijas 2004. gada 24. marta Lēmuma 2007/53/EK par procesu saskaņā ar [EKL] 82. pantu un [EEZ] līguma 54. pantu pret Microsoft Corp. (Lieta Nr. COMP/C-3/37.792 — Microsoft) 7. pantu daļā, kurā:

                           —

                              Microsoft ir uzdots iesniegt priekšlikumu attiecībā uz mehānisma ieviešanu, kam jāietver neatkarīga pārstāvja noteikšana, kuram ir tiesības neatkarīgi no Komisijas piekļūt Microsoft atbalstam, informācijai, dokumentiem, telpām un darba ņēmējiem, kā arī konkrēto Microsoft produktu “programmatūras kodam”;

                           —

                           ir ietverta prasība, ka priekšlikums attiecībā uz šī mehānisma ieviešanu paredz, ka visas ar pārstāvja noteikšanu saistītās izmaksas, ieskaitot tā atalgojumu, ir uz Microsoft rēķina;

                           —

                           Komisijai tiek dotas tiesības ar lēmumu noteikt tādu mehānismu, kas minēts iepriekš pirmajā un otrajā ievilkumā.

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

                  Microsoft sedz 80 % no saviem un atlīdzina 80 % no Komisijas tiesāšanās izdevumiem, izņemot Komisijas izdevumus, kas saistīti ar The Computing Technology Industry Association, Inc., Association for Competitive Technology, Inc., TeamSystem SpA, Mamut ASA, DMDsecure.com BV, MPS Broadband AB, Pace Micro Technology plc, Quantel Ltd, Tandberg Television Ltd un Exor AB iestāšanos lietā;

               4)

                  Microsoft sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību lietā T-201/04 R, izņemot Komisijas izdevumus, kas saistīti ar The Computing Technology Industry Association, Association for Competitive Technology, TeamSystem, Mamut, DMDsecure.com, MPS Broadband, Pace Micro Technology, Quantel, Tandberg Television un Exor iestāšanos lietā;

               5)

                  Microsoft sedz Software & Information Industry Association, Free Software Foundation Europe, Audiobanner.com un European Committee for Interoperable Systems (ECIS) tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               6)

               Komisija sedz 20 % no saviem un atlīdzina 20 % no Microsoft tiesvedības izdevumiem, izņemot Microsoft izdevumus, kas sasaistīti ar Software & Information Industry Association, Free Software Foundation Europe, Audiobanner.com un ECIS iestāšanos lietā;

               7)

                  The Computing Technology Industry l'Association, Association for Competitive Technology, TeamSystem, Mamut, DMDsecure.com, MPS Broadband, Pace Micro Technology, Quantel, Tandberg Television un Exor sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, ieskaitot arī pagaidu noregulējuma tiesvedības izdevumus.

      (1)  OV C 179, 10.7.2004.


title: Lieta T-485/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. septembrī — Akzo Nobel un Akcros Chemicals/Komisija

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 12. septembrī — Akzo Nobel un Akcros Chemicals/Komisija

   (Lieta T-485/11)
   2011/C 331/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Akzo Nobel NV (Amsterdama, Nīderlande) un Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — C. Swaak un R. Wesseling, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2011. gada 30. jūnija Lēmumu, ar ko groza 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu (tagad — LESD 101. pants) un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.589 — Termiskie stabilizatori), ciktāl tas ir adresēts prasītājām;

               —

               pakārtoti, samazināt naudas sodu, kas uzlikts saskaņā ar Komisijas 2011. gada 30. jūnija Lēmuma 1. panta 2., 4. un 19. un 21. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1)

               Pirmais pamats ir balstīts uz solidāras atbildības kļūdainu noteikšanu prasītājām un Elementis grupas sabiedrībām un solidāras atbildības jēdziena kļūdainu piemērošanu, ciktāl Komisija uzskatīja, ka prasītājas bija atbildīgas par Elementis grupai piederošajām sabiedrībām piemērotā naudas soda samaksu.

               2)

               Otrais pamats ir balstīts uz 2009. gada lēmuma kļūdainu grozīšanu, kas negatīvi ietekmēja prasītājas (kamēr tiek izskatīta prasība atcelt 2009. gada lēmumu), pārkāpjot tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principus.

               3)

               Trešais pamats ir balstīts uz 2009. gada lēmuma kļūdainu grozīšanu bez papildu paziņojuma par iebildumiem pieņemšanas, tādējādi pārkāpjot prasītāju tiesības uz aizstāvību un it īpaši tiesības tikt uzklausītām.


title: Lieta C-73/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Korkein hallinto-oikeus (Somija) 2007. gada 12. februāra rīkojumu — Tietosuojavaltuutettu / Satakunnan Markkinapörssi Oy un Satamedia Oy

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Korkein hallinto-oikeus (Somija) 2007. gada 12. februāra rīkojumu — Tietosuojavaltuutettu/Satakunnan Markkinapörssi Oy un Satamedia Oy

   (Lieta C-73/07)
   (2007/C 95/34)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Korkein hallinto-oikeus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Tietosuojavaltuutettu

      Atbildētāji: Satakunnan Markkinapörssi Oy un Satamedia Oy

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai par personu datu apstrādi Direktīvas 95/46/EK (1) 3. panta 1. punkta izpratnē var tikt uzskatīta darbība, kuras rezultātā fizisku personu dati par viņu ienākumiem no saimnieciskās darbības un kapitāla, kā arī par tās īpašumu:

                           a)

                           tiek iegūti, pamatojoties uz publiskiem iestāžu dokumentiem, un apstrādāti publicēšanas nolūkos;

                           b)

                           tiek publicēti drukātā izdevumā, alfabētiskā secībā un norādīti atbilstoši ienākumu kategorijai plašu sarakstu veidā, kas sagrupēti pēc pašvaldībām;

                           c)

                           CD-ROM veidā tiek nodoti tālāk apstrādei komerciālos nolūkos;

                           d)

                           tiek izmantoti īsziņu dienesta pakalpojumu ietvaros, sakarā ar kuriem mobilo tālruņu lietotājiem ir iespējams pēc īsziņas, kurā norādīts konkrētas personas vārds, uzvārds un dzīvesvieta, nosūtīšanas uz konkrētu numuru saņemt atbildes īsziņu ar datiem par šīs personas ienākumiem no saimnieciskās darbības un kapitāla, kā arī tās īpašumu?

               2.

               Vai Direktīva 95/46/EK ir interpretējama tādejādi, ka iepriekš a) — d) punktā norādītās darbības var tikt uzskatītas par personu datu apstrādi tikai žurnālistikas nolūkos direktīvas 9. panta izpratnē, ja tiek ņemts vērā, ka ir tikuši ievākti dati par vairāk nekā 1 miljonu nodokļu maksātāju, kas iegūti no datiem, kas saskaņā ar valsts tiesību normām par publisku pieejamību ir publiski? Vai lietas novērtēšanai ir būtiski, ka šo darbību galvenais mērķis ir minēto datu publicēšana?

               3.

               Vai Direktīvas 95/46/EK 17. pants kopsakarā ar šīs direktīvas principiem un mērķiem ir interpretējams tādejādi, ka datu publicēšana, kas ievākti žurnālistikas nolūkos, un to nodošana tālāk apstrādei komerciāliem mērķiem pārkāpj šo tiesību normu?

               4.

               Vai Direktīva 95/46/EK var interpretēt tādējādi, ka tās personu datu datnes, kas satur tikai plašsaziņas līdzekļos publicētu informāciju, pilnībā neietilpst šīs direktīvas piemērojamībā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.).


title: Lieta T-96/17: Prasība, kas celta 2017. gada 13. februārī – King.com/EUIPO – TeamLava (Animētas ikonas)

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 13. februārī – King.com/EUIPO – TeamLava (Animētas ikonas)
   (Lieta T-96/17)
   (2017/C 112/63)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: King.com Ltd (St. Julians, Malta) (pārstāvji – M. Hawkins, Solicitor, un T. Dolde, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: TeamLava LLC (Redwood Suite, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs No 2216416-0049

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2016. gada 1. decembra lēmums lietā R 1948/2015-3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar 5., 6. un 7. pantu, pārkāpums.


title: Lieta C-142/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 8. maija spriedums ( Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hristomir Marinov , kas rīkojas Lampatov — H — Hristomir Marinov vārdā/ Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 18. panta c) punkts, 74. pants un 80. pants — Ar nodokli apliekamas saimnieciskās darbības izbeigšana — Nodokļa maksātāja svītrošana no PVN reģistra, ko veic nodokļu administrācija — Preču, par kurām atskaitīts PVN, paturēšana — Nodokļa bāze — Atvērtā tirgus vērtība vai pirkuma vērtība — Noteikšana darījuma brīdī — 74. panta tieša iedarbība)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/29

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 8. maija spriedums (Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hristomir Marinov, kas rīkojas Lampatov — H — Hristomir Marinov vārdā/Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-142/12) (1)

   (Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 18. panta c) punkts, 74. pants un 80. pants - Ar nodokli apliekamas saimnieciskās darbības izbeigšana - Nodokļa maksātāja svītrošana no PVN reģistra, ko veic nodokļu administrācija - Preču, par kurām atskaitīts PVN, paturēšana - Nodokļa bāze - Atvērtā tirgus vērtība vai pirkuma vērtība - Noteikšana darījuma brīdī - 74. panta tieša iedarbība)
   2013/C 225/47
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad — Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hristomir Marinov, kas rīkojas Lampatov — H — Hristomir Marinov vārdā

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad — Varna — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 18. panta c) punkta un 74. un 80. panta interpretācija — Preču piegādei pret atlīdzību pielīdzināmi darījumi — Nodokļa maksātāja ar nodokli apliekamās saimnieciskās darbības izbeigšana tāpēc, ka sakarā ar nodokļa maksātāja svītrošanu no PVN maksātāju reģistra viņam ir liegta iespēja izrakstīt rēķinā PVN un to atskaitīt — Apliekamās vērtības noteikšanas metode svītrošanas brīdī pastāvošajiem aktīviem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 18. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams arī ar nodokli apliekamas saimnieciskās darbības izbeigšanai, kas izriet no nodokļa maksātāja svītrošanas no Pievienotās vērtības nodokļa reģistra;

               2)

               Direktīvas 2006/112 74. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesību normu, kurā paredzēts, ka ar nodokli apliekamas saimnieciskās darbības izbeigšanas gadījumā darījuma nodokļa bāze ir esošo preču atvērtā tirgus vērtība šīs darbības izbeigšanas dienā, izņemot, ja šī vērtība praksē atbilst minēto preču atlikušajai vērtībai minētajā dienā un ja tādējādi tiek ņemtas vērā šo preču vērtības izmaiņas no preču iegādes dienas līdz dienai, kad izbeigta ar nodokli apliekamā saimnieciskā darbība;

               3)

               Direktīvas 2006/112 74. pantam ir tieša iedarbība.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.


title: Lieta C-253/12: Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 27. marta rīkojums ( Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — JS / Česká správa sociálního zabezpečení

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/57

         Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 27. marta rīkojums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — JS/Česká správa sociálního zabezpečení

   (Lieta C-253/12) (1)

   2013/C 225/115
   Tiesvedības valoda — čehu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta T-388/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 28. septembra spriedums — Rosenruist /ITSB (Kabatas, uz kuras izvietotas divas vienā punktā sakrustotas līnijas, attēls) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo kabatu, uz kuras izvietotas divas vienā punktā sakrustotas līnijas, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/31

         Vispārējās tiesas 2010. gada 28. septembra spriedums — Rosenruist/ITSB (Kabatas, uz kuras izvietotas divas vienā punktā sakrustotas līnijas, attēls)
   (Lieta T-388/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo kabatu, uz kuras izvietotas divas vienā punktā sakrustotas līnijas, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2010/C 317/57
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rosenruist — Gestão e serviços, Lda
       (Funchal, Portugāle) (pārstāvji — S. Rizzo un S. González Malabia, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 237/2009-2 par grafiska apzīmējuma, kas attēlo kabatu, uz kuras izvietotas divas vienā punktā sakrustotas līnijas, kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rosenruist — Gestão e serviços, Lda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta T-60/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. februārī — Jackson International /ITSB — Royal Shakespeare ( ROYAL SHAKESPEARE )

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/57

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. februārī — Jackson International/ITSB — Royal Shakespeare (“ROYAL SHAKESPEARE”)
   (Lieta T-60/10)
   2010/C 100/85
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jackson International Trading Company Kurt D. Brühl Gesellschaft m.b.H. & Co. KG (Graz, Austrija) (pārstāvji — S. Di Natale un H.G. Zeiner, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: The Royal Shakespeare Company (Stratford-upon-Avon, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 19. novembra lēmumu lietā R 317/2009-1; un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “ROYAL SHAKESPEARE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 32., 33. un 42. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: Kopienas preču zīmes reģistrācija vārdiskai preču zīmei “RSC-ROYAL SHAKESPEARE COMPANY” attiecība uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē; Apvienotās Karalistes preču zīmes reģistrācija grafiskai preču zīmei “RSC ROYAL SHAKESPEARE COMPANY” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē; nereģistrēta preču zīme “ROYAL SHAKESPEARE COMPANY”, kas tiek izmantota komercdarbībā Apvienotajā Karalistē attiecībā uz dažādiem pakalpojumiem

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Anulēšanas nodaļas lēmumu atcelt un līdz ar to reģistrēto Kopienas preču zīmi, par kuru iesniegts pieteikums par atzīšanu par spēkā neesošu, atzīt par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini esot secinājusi, ka ir izpildīti nosacījumi, lai minētā tiesību norma būtu piemērojama


title: Lieta T-230/09: Prasība, kas celta 2009. gada 10. jūnijā — BT Pension Scheme Trustees/Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 10. jūnijā — BT Pension Scheme Trustees/Komisija
   (Lieta T-230/09)
   2009/C 193/41
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BT Pension Scheme Trustees Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — J. Derenne un A. Müller-Rappard, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 1. pantu, ciktāl tajā ir atsauce uz to, ka valsts atbalsts ir īstenots nelikumīgi, kā arī lēmuma 2. pantu, 3. panta pirmo ievilkumu un 4. pantu, ciktāl tajos ir runa par atbalsta atgūšanu;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šo lūgumu ir iesniedzis British Telecommunications Pension Sheme (“BTPS”), British Telecommunications plc (“BT”) sponsorētas pensiju shēmas pilnvarotais pārstāvis, kas ir atbildīgs par shēmas administrēšanu, proti, par iemaksu iekasēšanu, ieguldīšanu un pabalstu izmaksu pensionētiem BT un to apgādājamiem saskaņā ar BTPS trasta līgumiem un vispārējām tiesībām.
   Iesniedzot šo prasības pieteikumu, prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 11. februāra Lēmumu C(2009) 685 galīgā redakcijā (Valsts atbalsts Nr. C 55/2007 (ex NN 63/2007, CP 106/2006)), ciktāl ar to attiecīgais pasākums — BTPS“atbrīvojums” no iemaksu veikšanas Pension Protection Fund (“PPF”), “kas attiecas uz pabalsta saņēmēja pensijas saistībām, ko garantē valsts garantija (Crown guarantee)” ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē un ciktāl tajā ir paredzēts, ka atbalsts ir jāatgūst no saņēmēja, ieskaitot procentus, sākot no dienas, kad tas tika piešķirts līdz tā atgūšanai.
   Ar savu pirmo prasības pamatu prasītājs apgalvo, ka ar lēmumu EKL 87. panta 1. punkts ir pārkāpts četros aspektos:
   pirmkārt, pēc prasītāja domām, ir pārkāpts selektivitātes nosacījums, jo šajā lēmumā nav skaidri noteikts pareizais sasaistes mehānisms un tā mērķis, tādējādi Komisija nepareizi ir atzinusi, ka BTPS saņēma šo “atbrīvojumu”.
   Otrkārt, tiek norādīts, ka ir pārkāpts ekonomiskā labuma nosacījums, jo Komisija nevarēja atzīt, ka BT būtu guvusi ekonomisko labumu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē, jo pilnvarota persona (trustee) veic samazinātas iemaksas PPF, nesalīdzinot BT vispārējo situāciju ar tās konkurentu situāciju, kuri necieš no tādiem pašiem strukturāliem trūkumiem saistībā ar pensiju izmaksām kā BT.
   Treškārt, tiek apgalvots, ka ir pārkāpts konkurences izkropļojuma un iespaida uz tirdzniecību nosacījums, jo, nepastāvot nekādām priekšrocībām, kā norādīts pirmā pamata otrajā daļā, nevar būt arī nekāda konkurences izkropļojuma un/vai iespaida uz tirdzniecību.
   Ceturtkārt, prasītājs uzskata, ka ir pārkāpts valsts līdzekļu piešķiršanas nosacījums, jo lēmumā nebūtu iespējams atzīt valsts līdzekļu piešķiršanu saistībā ar valsts garantiju par atbilstošu valsts līdzekļu piešķiršanu, lai neskaidro BTPS spēju iesaistīties PPF atzītu par valsts atbalstu.
   Ar savu otro pamatu prasītājs apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāpts EKL 253. pants, jo tajā nav norādīts pamataojums saistībā ar šādiem jautājumiem:

               —

               pamatojums attiecībā uz vispārējā sasaistes mehānisma vērtējumu, analizējot selektīvā labuma pastāvēšanu, ir pretrunīgs;

               —

               attiecībā uz selektivitātes nosacījumu analīzi, it īpaši neveicot trīs pakāpju detalizētu analīzi, kas ir paredzēta attiecīgajā judikatūrā;

               —

               Komisija neesot pietiekami pamatojusi, kādēļ tā uzskata, ka papildu atbildība, kas saistībā ar privatizāciju ir BT, nav atbilstoša, lai izvērtētu BT kopējo stāvokli tirgū salīdzinājumā ar tās konkurentiem;

               —

               Komisija neesot paskaidrojusi, kā ar valsts garantiju saistīto valsts līdzekļu piešķiršana var būt atbilstoša valsts līdzekļu piešķiršana ar vairākiem atbrīvojumiem (saskaņā ar Pensions Act 2004 normām), kas izriet no valsts garantijas pastāvēšanas.

         Ar savu trešo pamatu prasītājs apgalvo, ka ar lēmumu ir pārkāpts nelikumīga atbalsta jēdziens atbilstoši EKL 88. panta 3. punktam, aplūkojot to kopsakarā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 1. panta f) punktu un 14. pantu, jo atbalsts nav jāatmaksā ne BT, ne arī BTPS un tā pilnvarotajai personai, tā kā apgalvotais atbalsts nav īstenots kā fiduciāra līguma sekas.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-280/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 20. jūlijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/61

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 20. jūlijā
   (Lieta T-280/05)
   (2005/C 217/120)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 20. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Black & Decker Corporation, Tovnsona [Townson], Mērilendas štats (ASV), kuru pārstāv P. Heriss [P. Harris], Solicitor.

      Atlas Copco Aktiebolag, Stokholma (Zviedrija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 3. maija lēmumu lietā R 794/2004-1;

               —

               pasludināt iebildumus B 622 250 par nepieņemamiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā procesā un apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Krāsaina preču zīme melnā un dzeltenā krāsā, attiecībā uz 7. klasi (pārnēsājamie rokas elektriskie instrumenti utt.)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Nereģistrētas preču zīmes un apzīmējumi, kas tiek lietoti tirdzniecībā visās dalībvalstīs attiecībā uz elektriskajiem instrumentiem

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus noraidīt kā nepieņemamus

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apstrīdēto lēmumu atcelt un nosūtīt to Iebildumu nodaļai atkārtotai izskatīšanai

               Izvirzītie pamati:

               Prasītāja apgalvo, ka iebildumi bija jānoraida kā nepieņemami, jo tajos netika pietiekami skaidri norādītas agrākās preču zīmes un apzīmējumi, uz kuriem tie ir balstīti, pārkāpjot Regulas Nr. 2868/1995 (1) 18. noteikuma 1. punktu

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 15.12.1995., 1. lpp.).


title: Lieta F-84/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. augustā — Islamaj /Komisija

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/33

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. augustā — Islamaj/Komisija
   (Lieta F-84/07)
   (2007/C 235/61)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Agim Islamaj, Grimbergen (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku Komisijas Lēmuma par ierēdņu, kuru atalgojums tiek maksāts no vispārējā budžeta finanšu līdzekļiem “Pētniecībai”, amatā paaugstināšanas procedūru 2. pantu (gan tā 2004. gada 16. jūnija redakcijā, gan 2005. gada 20. jūlija redakcijā);

               —

               atcelt Komisijas lēmumu dzēst 38,5 punktus, kurus prasītājs uzkrājis kā pagaidu darbinieks;

               —

               atcelt Komisijas lēmumu par prasītāja nepaaugstināšanu AST 5 pakāpē 2006. gadā, kā arī vajadzības gadījumā, par viņa apelācijas noraidīšanu Amatā paaugstināšanas komitejā, lai atjaunotu viņa punktus.

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2000. gada 1. maijā prasītājs uzsāka darbu Komisijā kā Ispra Kopējās pētniecības centra (Itālija) pagaidu darbinieks. 2004. gada 16. aprīlī viņš šajā pašā centrā tika iecelts par ierēdni. 2005. gada 16. aprīlī prasītājs tika pārcelts darbā ĢD “Tirdzniecība”. Ar 2006. gada 16. jūnija vēstuli viņam tika paziņots, ka punkti, kurus tas uzkrājis, strādājot kā pagaidu darbinieks, ir tikuši dzēsti, piemērojot pirmo apstrīdēto lēmumu, jo viņš ir pārcelts amatā, kas ietilpst vispārējā budžeta sadaļā “Darbība” pirms divu gadu termiņa beigām no tā pieņemšanas darbā kā pārbaudāmo ierēdni amatā, kas ietilpst minētā budžeta “Pētniecības” sadaļā.
   Savas prasības pamatojumā prasītājs norāda uz ļoti līdzīgiem pamatiem, kādi norādīti lietas F-33/07 (1) ietvaros.

      (1)  OV L 129, 9.6.2007., 26. lpp.


title: Lieta C-110/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2009. gada 17. decembra spriedumu lietā T-58/01 Solvay /Komisija 2010. gada 1. martā iesniedza Solvay SA

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/16

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2009. gada 17. decembra spriedumu lietā T-58/01 Solvay/Komisija 2010. gada 1. martā iesniedza Solvay SA

      (Lieta C-110/10 P)
      (2010/C 161/22)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Solvay SA (pārstāvji — P.-A. Foriers, R. Jafferali, F. Louis, A. Vallery, avocats)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

                  —

                  apvienot šo lietu ar apelācijas sūdzību, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniedza par Vispārējās tiesas 2009. gada 17. decembra spriedumu lietā T-57/01;

                  —

                  atcelt 2009. gada 17. decembra spriedumu;

                  —

                  līdz ar to atsākt prasības izskatīšanu attiecībā uz atceltajiem punktiem un pilnībā atcelt Komisijas 2000. gada 13. decembra lēmumu;

                  —

                  atcelt naudas sodu 2, 25 miljonu EUR apmērā vai, ja tas netiek izdarīts — to ļoti ievērojami samazināt, lai atlīdzinātu smago kaitējumu, kas prasītājai radies sakarā ar procedūras ārkārtējo ilgumu;

                  —

                  piespriest Komisijai segt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē, kā arī attiecībā uz tiesvedību Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus.
      Ar savu pirmo pamatu, ko veido piecas daļas, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir pārkāptas tiesības tikt tiesātam saprātīgā termiņā. Solvay Vispārējai tiesai pārmet, ka tā nav izvērtējusi termiņu kopumā, iekļaujot gan administratīvo, gan tiesvedības stadiju (pirmā daļa), nav ņēmusi vērā procedūras Vispārējā tiesā ilgumu (otrā daļa,) ir pakļāvusi sankcijas par saprātīga termiņa pārsniegšanu prasībai pierādīt, ka konkrēti ir pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz aizstāvību, lai gan šie divi principi ir neatkarīgi un atšķirīgi (trešā daļa), nospriedusi, ka šajā lietā šāds pārkāpums nepastāv (ceturtā daļa), un sagrozījusi lietas faktus tādā ziņā, ka Vispārējā tiesa uzskatīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir atteikusies pakārtoti lūgt samazināt naudas soda apmēru sakarā ar saprātīga termiņa pārsniegšanu (piektā daļa), lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja skaidri lūdza šī iemesla dēļ atcelt vai vismaz samazināt naudas sodu.
      Ar savu otro pamatu, ko veido piecas daļas, apelācijas sūdzības iesniedzēja atsaucas uz to, ka Vispārējā tiesa pārkāpusi tās tiesības uz aizstāvību, pieprasīdama apelācijas sūdzības iesniedzējai pierādīt, ka Komisijas pazaudētie lietas materiāli būtu varējuši būt noderīgi tās aizstāvībai (pirmā daļa). Iepriekš neizskatot lietas materiālus, nevar automātiski izslēgt, ka attiecīgie dokumenti būtu varējuši ietekmēt Komisijas pieņemto lēmumu (otrā un trešā daļa). Tā Vispārējai tiesai pārmet arī, ka tā pārsūdzētajā spriedumā nosprieda, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav pierādījusi, ka pazudušie dokumenti būtu varējuši būt noderīgi tās aizstāvībai, jo apelācijas sūdzības iesniedzēja Vispārējā tiesā neesot izvirzījusi pamatu, ar kuru tā apstrīdētu vienošanās pastāvēšanu, ko tā būtu varējusi darīt, pat nepastāvot pieejai lietas materiāliem, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja šo pamatu bija izvirzījusi Komisijā un neviens nevar noteikt pazudušo dokumentu saturu (ceturtā daļa). Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja Vispārējai tiesai pārmet, ka tā noliegusi jebkādu pazudušo dokumentu nozīmi ar pamatojumu, ka tā jau noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzīto pamatu par ietekmes uz tirdzniecību starp dalībvalstīm neesamību, lai gan tai nebija zināms pazudušo dokumentu saturs un tādejādi nevar izslēgt, ka tie būtu ļāvuši apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzīt papildu argumentus vai pat pilnīgi jaunus pamatus gan pēc būtības, gan attiecībā uz naudas soda apmēru vai procedūras tiesiskumu (piektā daļa).
      Ar savu trešo un pēdējo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir tikušas pārkāptas tās tiesības tikt uzklausītai pēc tam, kad Pirmās instances tiesa bija atcēlusi pirmo lēmumu par naudas soda uzlikšanu apelācijas sūdzības iesniedzējai, un pirms Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu. Pārsūdzētais spriedums neatbilst tas prasībai atcelt tiesību aktu, un ar to ir atteikts atzīt Komisijas pienākumu uzklausīt attiecīgo uzņēmumu, ja agrākā Pirmās instances tiesas spriedumā atzīts, ka sagatavošanas pasākumus ir ietekmējis procesuāls pārkāpums.


title: Lieta T-315/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 27. augusta rīkojums — Adomex International /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Nīderlandes iestāžu piešķirts atbalsts puķkopības nozarē — Lēmums necelt iebildumus — Individuālas skaršanas neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/26

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 27. augusta rīkojums — Adomex International/Komisija
   (Lieta T-315/05) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Nīderlandes iestāžu piešķirts atbalsts puķkopības nozarē - Lēmums necelt iebildumus - Individuālas skaršanas neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2008/C 272/49)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Adomex International BV, Aalsmeer (Nīderlande) (pārstāvji — G. van der Wal un T. Boesman, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Van Vliet un A. Stobiecka-Kuik)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 16. marta Lēmumu K(2005) 592 galīgā redakcija necelt iebildumus pret Nīderlandes iestāžu paziņoto atbalstu N 372/2003 puķkopības nozarē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Adomex International BV sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta T-314/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. decembrī – MS/Komisija

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 15. decembrī – MS/Komisija
   (Lieta T-314/16)
   (2017/C 063/40)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: MS (Castries, Francija) (pārstāves – L. Levi un M. Vandenbussche, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 2. februāra lēmumu, ar kuru atteikta piekļuve dokumentiem, un 2016. gada 19. aprīļa lēmumu, ar kuru šis atteikums ir apstiprināts;

               —

               atlīdzināt no Eiropas Komisijas nepareizās rīcības izrietošo nemateriālo kaitējumu, kas novērtēts ex aequo et bono EUR 20 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu, kurā apgalvo Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) un it īpaši tās 2. un 4. panta pārkāpumu.
   Kā norāda prasītājs, lai atteiktu piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem, Komisija ir atsaukusies uz diviem Regulas Nr. 1049/2001 4. pantā paredzētiem izņēmumiem, proti, pirmkārt, personu privātās dzīves un neaizskaramības aizsardzību un, otrkārt, tiesvedības aizsardzību. Taču Komisija neesot pierādījusi, ka šo dokumentu izpaušana varētu kaitēt šajos dokumentos minēto personu privātās dzīves un neaizskaramības aizsardzībai. Turklāt šajos dokumentus ietverto personas datu nodošana esot absolūti nepieciešama, lai saprastu pret prasītāju izvirzītās apsūdzības. Bez šādas iespējas prasītājam netiekot nodrošināta pušu procesuālo tiesību vienlīdzība un neesot iespējas pienācīgi sagatavot aizstāvību. Savukārt piekļuve dokumentiem, kā arī tajos ietvertajiem personas datiem esot nepieciešama, pamatota un samērīga ar labas pārvaldības mērķi, tiesību uz aizstāvību aizsardzību un prasītāja tiesību uz privātās dzīves neaizskaramību ievērošanu. Komisija vēl jo vairāk radot prasītāja privātās dzīves aizskārumu tāpēc, ka tā neesot godprātīgi apstrādājusi ar prasītāju saistītos personas datus.
   Pakārtoti prasītājs uzsver, ka 4. pantā paredzētie izņēmumi liedz izpaust pieprasīto dokumentu tikai tad, ja šāda izpaušana nav pamatota ar sabiedrības interesēm. Viņš uzskata, ka šādas sabiedrības intereses veido pamattiesības, īpaši tiesības uz aizstāvību.
   Lēmumā par pieteikuma noraidījuma apstiprināšanu Komisija esot sniegusi tikai vispārīgu pamatojumu, jo neesot paskaidrojusi, kādā ziņā daļēja piekļuve šiem dokumentiem varētu apdraudēt interesi aizsargāt tajos minēto indivīdu personas datus un privāto dzīvi.
   Visbeidzot prasītājs uzskata, ka Komisijas pieļautās pretlikumības ir uzskatāmas par pārkāpumu, kura rezultātā prasītājam ir nodarīts reāls un droši zināms kaitējums.


               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/1

         2010/C 221/01
   Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 209, 31.7.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 195, 17.7.2010.

      OV C 179, 3.7.2010.

      OV C 161, 19.6.2010.

      OV C 148, 5.6.2010.

      OV C 134, 22.5.2010.

      OV C 113, 1.5.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-504/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. septembrī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – Deister Holding AG kā kopējo Traxx Investments N.V tiesību parņēmēja/Bundeszentralamt für Steuern

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. septembrī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) – Deister Holding AG kā kopējo Traxx Investments N.V tiesību parņēmēja/Bundeszentralamt für Steuern

   (Lieta C-504/16)
   (2016/C 475/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgerichts Köln

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Deister Holding AG kā kopējo Traxx Investments N.V. tiesību pārņēmēja

      Atbildētājs: Bundeszentralamt für Steuern

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar EKL 43. pantu kopā ar EKL 48. pantu (jaunajā redakcija – LESD 49. pants kopā ar 54. pantu) ir nesaderīga valsts tiesību norma, kāda aplūkota pamatlietā, ar kuru ir aizliegts no nodokļa par ienākumiem no kapitāla par izmaksātajām dividendēm atbrīvot mātesuzņēmumu nerezidentu, kura vienīgā kapitāldaļu īpašnieka dzīvesvieta ir iekšzemē,
               ciktāl tā kapitāldaļu īpašnieki ir personas, kurām atmaksa vai atbrīvojums netiktu piešķirts, ja tās ienākumus gūtu tieši un

                           (1)

                           mātesuzņēmuma nerezidenta līdzdarbībai trūkst ekonomisku vai citkārt vērā ņemamu iemeslu, vai

                           (2)

                           mātesuzņēmums nerezidents ne vairāk kā 10 % no attiecīgā finanšu gada kopējiem bruto ieņēmumiem gūst no savas saimnieciskās darbības (kas tostarp trūkst, jo uzņēmums nerezidents savus bruto ieņēmumus gūst no aktīvu pārvaldīšanas) vai

                           (3)

                           mātesuzņēmums nerezidents nepiedalās savam komercdarbības mērķim atbilstošā komercdarbībā kopējā ekonomiskā apritē,

                     savukārt mātesuzņēmumam rezidentam atbrīvojums no nodokļa par ienākumiem no kapitāla tiek piešķirts, kaut arī tas neatbilst iepriekšminētajiem priekšnosacījumiem?

               2)

               Vai ar Direktīvas 90/435/EK (1) 5. panta 1. punktu kopā ar 1. panta 2. punktu nav saderīga valsts tiesību norma, kāda aplūkota pamatlietā, ar kuru ir aizliegts no nodokļa par ienākumiem no kapitāla par izmaksātajām dividendēm atbrīvot mātesuzņēmumu nerezidentu, kura dzīvesvieta ir iekšzemē,
               ciktāl tā kapitāldaļu īpašnieki ir personas, kurām atmaksa vai atbrīvojums netiktu piešķirts, ja tās ienākumus gūtu tieši un

                           (1)

                           mātesuzņēmuma nerezidenta līdzdarbībai trūkst ekonomisku vai citkārt vērā ņemamu iemeslu, vai

                           (2)

                           mātesuzņēmums nerezidents ne vairāk kā 10 % no attiecīgā finanšu gada kopējiem bruto ieņēmumiem gūst no savas saimnieciskās darbības (kas tostarp trūkst, jo uzņēmums nerezidents savus bruto ieņēmumus gūst no aktīvu pārvaldīšanas) vai

                           (3)

                           mātesuzņēmums nerezidents nepiedalās savam komercdarbības mērķim atbilstošā komercdarbībā kopējā ekonomiskā apritē,

                     savukārt mātesuzņēmumam rezidentam atbrīvojums no nodokļa par ienākumiem no kapitāla tiek piešķirts, kaut arī tas neatbilst iepriekšminētajiem priekšnosacījumiem?

      (1)  Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.)


title: Lietas C-86/05 izslēgšana no reģistra

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/13

         Lietas C-86/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 330/33)

      (tiesvedības valoda — itāļu)

   2005. gada 7. septembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-86/05 Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Lieta T-203/16: Prasība, kas celta 2016. gada 2. maijā – Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark/Komisija

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/29

         Prasība, kas celta 2016. gada 2. maijā – Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark/Komisija
   (Lieta T-203/16)
   (2016/C 232/37)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark [Dānijas Enerģētikas regulatoru apvienība] (Ikasta, Dānija) (pārstāvis – N. Gade, advokat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 265. pantu, ņemot vērā veidu, kādā tā, neskatoties uz šajā pantā ietverto prasību rīkoties, ir uzsākusi formālo valsts atbalsta izmeklēšanas procedūru saskaņā ar Regulas Nr. 2015/1589 4. panta 4. punktu un, neievērojot 9. panta 6. punktā noteikto termiņu, nav pieņēmusi lēmumu valsts atbalsta lietā SA.32699 un SA.32184 saistībā ar valsts atbalstu elektroenerģijas piegādātājiem, kas ietekmē regulētās elektroenerģijas tirgu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja norāda, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 265. pantu, jo tā formālo valsts atbalsta procedūru uzsāka tikai 29 mēnešus pēc prasītāja sūdzības iesniegšanas un vēl 31 mēnešus pēc šīs procedūras uzsākšanas nebija pieņēmusi lēmumu šajā lietā.
   Prasītāja arī norāda, ka Komisija esot saņēmusi visu informāciju, kas būtu varējusi būt derīga valsts atbalsta procedūras izbeigšanā, un laikposmam 31 mēneša garumā esot bijis jābūt vairāk nekā pietiekamam, lai izmeklētu lietas faktiskos un atbilstošos apstākļus, turklāt Komisijai esot vajadzējis 29 mēnešus līdz formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanai un līdz šim brīdim kopā piecus gadus, lai izmeklētu šo lietu.


title: Lieta T-298/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Ārējo pakalpojumu sniegšana izglītojošām programmām — Līguma piešķiršana vairākiem pretendentiem — Pretendenta klasificēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pienākums norādīt pamatojumu — Pamati izslēgšanai no līguma piešķiršanas procedūras — Finanšu regulas 93. panta 1. punkta f) apakšpunkts — Piedāvājumu derīguma termiņš — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-298/09) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Ārējo pakalpojumu sniegšana izglītojošām programmām - Līguma piešķiršana vairākiem pretendentiem - Pretendenta klasificēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pienākums norādīt pamatojumu - Pamati izslēgšanai no līguma piešķiršanas procedūras - Finanšu regulas 93. panta 1. punkta f) apakšpunkts - Piedāvājumu derīguma termiņš - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2011/C 319/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Bambara un E. Manhaeve, piedaloties P. Wytinck, avocat)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt divus Komisijas lēmumus, par kuriem ziņots ar divām atsevišķām 2009. gada 12. maija vēstulēm, par prasītājas klasificēšanu attiecībā uz piedāvājumiem, ko tā iesniegusi atklāta konkursa procedūras EAC/01/2008 ietvaros par ārējo pakalpojumu sniegšanu izglītojošām programmām (ESP–ISEP) (OV 2008/S 158–212752) 1. grupā (informācijas sistēmu attīstība un uzturēšana) un 2. grupā (informācijas sistēmu studijas, pārbaude, apmācība un atbalsts), par otro līgumslēdzēju abām minētajām grupām, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 233, 26.09.2009.


title: Lieta T-194/13: Prasība, kas celta 2013. gada 5. aprīlī — United Parcel Service /Komisija

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/30

         Prasība, kas celta 2013. gada 5. aprīlī — United Parcel Service/Komisija
   (Lieta T-194/13)
   2013/C 147/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: United Parcel Service, Inc. (Atlanta, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — A. Ryan, B. Graham, Solicitors, W. Knibbeler un P. Stamou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmumu C(2013) 431 (Comp/M.6570 — UPS/TNT Express), ar ko UPS ir aizliegta ierosinātā TNT Express N.V. iegāde, ciktāl ar to ir aizliegta šī koncentrācija; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, tostarp izdevumus, kas rastos iespējamām personām, kas iestājušās lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza turpmākos pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, izvērtēdama koncentrācijas iespējamo ietekmi uz cenām. Turklāt Komisija neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un esot pārkāpusi UPS tiesības uz aizstāvību, būtiski grozīdama UPS iesniegto ekonometrisko modeli, neuzklausot UPS un pienācīgi nepaskaidrojot izdarītos grozījumus.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, patvaļīgi noteikdama efektivitātes pārbaudāmības standartu, Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un esot atkāpusies no judikatūrā noteiktā standarta. Turklāt Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, piešķirot nepietiekamu nozīmi vai nepiešķirot nekādu nozīmi efektivitātei, ko tā principā bija pieņēmusi. Visbeidzot, Komisija esot pārkāpusi UPS tiesības uz aizstāvību, efektivitātes noraidījumu pamatodama ar iebildumiem, ar kuriem UPS iepriekš nebija iepazinies.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nepareizi piemērodama konkurences tuvuma jēdzienu. Tāpat tā esot kļūdījusies, bez būtiskiem pierādījumiem secinādama, ka ar koncentrāciju izveidotās vienības konkurents koriģēs ar koncentrāciju izveidotās vienības iespējamos cenu palielinājumus.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi UPS tiesības uz aizstāvību, liegdama tam piekļuvi atbilstošajiem un attaisnojošajiem pierādījumiem. Vēl jo vairāk, Komisija neesot norādījusi pamatojumu, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un kļūdu faktos un esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinādama, ka konkurenti, kuri nav tuvi konkurenti, tuvākajā nākotnē nevarot paplašināties tā, lai efektīvi ietekmētu ar koncentrāciju izveidoto vienību.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, analizēdama patērētāju spēju radīt šķēršļus ar koncentrāciju izveidotajai vienībai.


title: Lieta C-27/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. janvārī iesniedza Landgericht Duisburg (Vācija) – Elfriede Stermann , Hans Gerd Stermann / Zurich Deutscher Herold Lebensversicherung AG

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. janvārī iesniedza Landgericht Duisburg (Vācija) – Elfriede Stermann, Hans Gerd Stermann/Zurich Deutscher Herold Lebensversicherung AG

   (Lieta C-27/14)
   2014/C 112/30
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Landgericht Duisburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Elfriede Stermann, Hans Gerd Stermann

      Atbildētāja: Zurich Deutscher Herold Lebensversicherung AG
   Lieta ar Tiesas 2014. gada 14. februāra rīkojumu ir izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta F-25/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 5. jūlija spriedums — Ider , Desorbay un Noschese /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Klasificēšana un atlīdzība — Birojs Infrastructures et Logistique Briselē ( OIB ) — Darbinieki, kuriem uzticēti izpildes uzdevumi — Bijušie darba ņēmēji saskaņā ar Beļģijas tiesībām — Izmaiņas piemērojamā režīmā — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/47

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 5. jūlija spriedums — Ider, Desorbay un Noschese/Komisija
   (Lieta F-25/06) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Klasificēšana un atlīdzība - Birojs “Infrastructures et Logistique’ Briselē (OIB) - Darbinieki, kuriem uzticēti izpildes uzdevumi - Bijušie darba ņēmēji saskaņā ar Beļģijas tiesībām - Izmaiņas piemērojamā režīmā - Vienlīdzīga attieksme)
   (2007/C 199/90)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Béatrice Ider, Halle (Beļģija), Marie-Claire Desorbay, Meise (Beļģija) un Lino Noschese, Braine-le-Château (Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un L. Lozano Palacios)
   Priekšmets
   Komisijas lēmuma, ar ko noraida sūdzības, kuras prasītāji ir iesnieguši par lēmumiem, ar kuriem ir noteikta to klasifikācija un atlīdzība kā līgumdarbiniekiem, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt lēmumu ar kuru Eiropas Kopienu Komisija ir noteikusi B. Ider atlīdzību saskaņā ar līgumdarbinieka līgumu, kas parakstīts 2005. gada aprīlī;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no B. Ider tiesāšanās izdevumiem;

               4)

                  B. Ider sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem pati;

               5)

                  M. C. Desorbay un L. Noschese sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006., 34. lpp.


title: Lieta C-97/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 2. marta spriedums (Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – José María Pérez Retamero/TNT Express Worldwide Spain SL, Last Mile Courier SL, iepriekš – Transportes Saripod SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2002/15/EK — Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība — Darba laika organizēšana — Autotransports — Transportlīdzekļa apkalpes loceklis — Pašnodarbinātais autovadītājs — Jēdziens — Nepieņemamība

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/8

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 2. marta spriedums (Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – José María Pérez Retamero/TNT Express Worldwide Spain SL, Last Mile Courier SL, iepriekš – Transportes Saripod SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

   (Lieta C-97/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2002/15/EK - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Darba laika organizēšana - Autotransports - Transportlīdzekļa apkalpes loceklis - Pašnodarbinātais autovadītājs - Jēdziens - Nepieņemamība)
   (2017/C 121/10)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: José María Pérez Retamero

      Atbildētāji: TNT Express Worldwide Spain SL, Last Mile Courier SL, iepriekš – Transportes Saripod SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      Rezolutīvā daļa:

   Juzgado de lo Social n 3 de Barcelona (Darba un sociālo lietu tiesa Nr. 3 Barselonā, Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir nepieņemams.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: lieta T-6/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko DEF-TEC Defense Technology GmbH iesniedza 2005. gada 12. janvārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/32

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko DEF-TEC Defense Technology GmbH iesniedza 2005. gada 12. janvārī
   (lieta T-6/05)
   (2005/C 82/61)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 12. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla DEF-TEC Defense Technology GmbH, Frankfurte pie Mainas (Vācija), kuru pārstāv H. Daniel, lawyer.
   Procesā Apelāciju padomē puse bija arī Defense Technology Corporation of America, Jacksonville, Florida (ASV).
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 8. novembra lēmumu lietā R 493/2003-2;

               —

               atzīt par spēkā neesošu ITSB iebilduma lēmumu Nr. 722/2002;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītājs

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Grafiskā preču zīme “FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē (farmaceitiskie produkti utt.), 8. klasē (rokas darbarīki un instrumenti utt.) un 13. klasē (munīcija utt.) – Kopienas preču zīmes pieteikums Nr. 643668

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Defense Technology Corporation of America

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “FIRST DEFENSE”

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Atteikt reģistrāciju

               Apelāciju padomes lēmums:

               Noraidīt apelāciju

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 3. punkta pārkāpums. Prasītājs apstrīd konstatējumu, kas tas nav iesniedzis pietiekamus pierādījumus, lai pierādītu, kas preču zīmes, par kuru ir strīds, reģistrācijas pieteikums tika iesniegts ar īpašnieka piekrišanu.

      (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 40/94 (1993. gada 20. decembris) par Kopienas preču zīmi, OV L 11, 14.01.1994., 1. lpp.


title: Lieta T-374/09: Prasība, kas celta 2009. gada 28. septembrī — Lorenz Shoe Group /ITSB — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making ( Ganeder )

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/57

         Prasība, kas celta 2009. gada 28. septembrī — Lorenz Shoe Group/ITSB — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (“Ganeder”)
   (Lieta T-374/09)
   2009/C 282/106
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Lorenz Shoe Group AG, Taufkirchen (Austrija) (pārstāvis — M. Douglas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd, Fujian (Ķīnas Tautas Republika)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 16. jūlija lēmumu lietā R 1289/2008-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja:
      Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Ganeder” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 18. un 25. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 108 774)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja (agrāk — shoe fashion group LORENZ AG)

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “Ganter” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 469 262); iebildumi ir vērsti tikai pret reģistrāciju attiecībā uz šajā klasē ietilpstošām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāvot attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-160/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/35

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-160/07) (1)

   (2007/C 297/71)

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta T-399/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūnija rīkojums — Cosma Moden /ITSB — s . Oliver Bernd Freier ( “COSMA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/81

         Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūnija rīkojums — Cosma Moden/ITSB — s. Oliver Bernd Freier (“COSMA”)
   (Lieta T-399/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 225/180
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cosma Moden GmbH & Co. KG (Emsdetten, Vācija) (pārstāvis — J. Meyer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: s. Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Vācija) (pārstāvji — S. Körber un B. Bleifeld, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 4. jūlija lēmumu lietā R 2010/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Cosma Moden GmbH & Co. KG un s. Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece pašas sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 331, 27.10.2012.


title: Lieta C-32/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 8. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-268/15 un T-272/15 Apcoa Parking Holdings GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) 2017. gada 23. janvārī iesniedza Apcoa Parking Holdings GmbH

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 8. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-268/15 un T-272/15 Apcoa Parking Holdings GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) 2017. gada 23. janvārī iesniedza Apcoa Parking Holdings GmbH

   (Lieta C-32/17 P)
   (2017/C 151/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Apcoa Parking Holdings GmbH (pārstāvis – Dr. A. Lohmann, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 8. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-268/15 un T-272/15;

               2)

               atcelt EUIPO (agrāk – ITSB) Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 25. marta lēmumus apelācijas procesos lietās R 2062/2014–4 un R 2063/2014–4;

               3)

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā rīkojuma pamatā ir procesuāls pārkāpums (pirmais apelācijas sūdzības pamats). Turklāt ar to esot pārkāptas Savienības tiesības. Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā būtiskus faktiskos apstākļus (otrais apelācijas sūdzības pamats). Tā esot sagrozījusi faktus (trešais apelācijas sūdzības pamats). Ar rīkojumu esot pārkāpts Eiropas Savienības preču zīmju vienotības princips (ceturtais apelācijas sūdzības pamats).
   Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa prasības esot izskatījusi, nenoturot tiesas sēdi. Apelācijas sūdzības iesniedzēja tomēr esot skaidri iesniegusi pieteikumu par tiesas sēdes noturēšanu.
   Tiesas sēde nav bijusi nevajadzīga, jo prasība nebija nedz acīmredzami nepieņemama, nedz acīmredzami juridiski nepamatota. Līdz ar to rīkojuma pamatā ir procesuāls pārkāpums.
   Otrais apelācijas sūdzības pamats: ar Vispārējās tiesas rīkojumu tiekot pārkāptas Savienības tiesības. Pretēji Vispārējās tiesas nolemtajam uz strīdus preču zīmēm neesot attiecināms neviens Regulas Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētais absolūtais atteikuma pamats. Preču zīmes neesot aprakstošas norādes.
   Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā būtiskus faktiskos apstākļus. Tā esot pieņēmusi, ka no Apvienotās Karalistes konkrētās sabiedrības daļas viedokļa angļu valodā esošais apzīmējums “Parkway” nozīmē autostāvvietu pie dzelzceļa stacijas. Tomēr Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā, ka Lielbritānijas Preču zīmju birojs šo jautājumu ir skaidri izskatījis tostarp apspriedē un pēc detalizētas pārbaudes ir noliedzis aprakstošas norādes esamību. Ja šis jēdziens tiek izmantots atsevišķi tādā veidā, kādā tas ir ietverts preču zīmē, tam neesot tāda nozīme, kādu tam ir piedēvējusi Vispārējā tiesa. “Parkway” preču zīmei identiskas preču zīmes esot atzītas par aizsargājamām un reģistrētas, pamatojoties uz starptautisko reģistrāciju, kas attiecināma uz vairākām dalībvalstīm (tostarp Īriju), un valsts reģistrācijas pieteikumiem Apvienotajā Karalistē.
   Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā iepriekš minēto un esot vienīgi norādījusi, ka vispārēji tai valsts nolēmumi nav saistoši. Šajā ziņā Vispārējā tiesa nav ievērojusi faktu, ka tas, ka [valsts nolēmumi] tai nav saistoši, neatbrīvo šo tiesu no pienākuma vismaz ņemt vērā un izvērtēt visus nozīmīgos faktiskos apstākļus. Identisku preču zīmju valsts reģistrācijas dalībvalstīs, no kuru valodas vides ir strīdus apzīmējums, katrā ziņā esot nozīmīgi faktiskie apstākļi. To pilnīga neņemšana vērā esot kļūda tiesību piemērošanā.
   Trešais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa izmantoto jēdziena “Parkway” nozīmi esot izsecinājusi no diviem šķirkļiem vārdnīcā. Tomēr tā šos šķirkļus ir atspoguļojusi nepilnīgi un sagrozīti. Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka no šiem šķirkļiem nevar tikt izsecināta vispārējā jēdziena “Parkway”, aplūkojot to atsevišķi, nozīme tādā veidā, ar kādu šī tiesa ir pamatojusi savu nolēmumu. Arī tas esot detalizēti izrietējis no Apvienotās Karalistes Preču zīmju biroja nolēmuma par preču zīmes aizsargājamību šajā valstī. Tajā esot minēti tie paši šķirkļi. Šīs valsts preču zīmju birojs esot secinājis, ka vārdnīcā minētā jēdziena nozīme neliecina pret preču zīmes aizsardzību. Ja Vispārējā tiesa šos šķirkļus būtu izvērtējusi nesagrozīti, tā būtu izdarījusi tādu pašu secinājumu. Arī faktu sagrozīšana esot kļūda tiesību piemērošanā.
   Ceturtais apelācijas sūdzības pamats: ar rīkojumu esot pārkāpts Eiropas Savienības preču zīmju vienotības princips. Lai gan nevienā Savienības dalībvalstī nepastāv absolūtais reģistrācijas atteikuma pamats, Vispārējā tiesa ir liegusi apelācijas sūdzības iesniedzējai iegūt Eiropas Savienības preču zīmes vienotu aizsardzību.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (kodificēta versija), OV L 78, 1. lpp.