title: Lieta C-420/07: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 28. aprīļa spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Meletis Apostolides/David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Protokols Nr. 10 par Kipru — Acquis communautaire piemērošanas apturēšana apvidos, kurus Kipras valdība pilnībā nekontrolē — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Jurisdikcija un spriedumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās — Kipras tiesas, kas atrodas minētās valdības pilnīgas kontroles apvidū, nolēmums par nekustamu īpašumu, kas neatrodas šajā zonā — Minētās regulas 22. panta 1. punkts, 34. panta 1. un 2. punkts, 35. panta 1. punkts un 38. panta 1. punkts)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/7

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 28. aprīļa spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Meletis Apostolides/David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams
   (lieta C-420/07) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Protokols Nr. 10 par Kipru - Acquis communautaire piemērošanas apturēšana apvidos, kurus Kipras valdība pilnībā nekontrolē - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija un spriedumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās - Kipras tiesas, kas atrodas minētās valdības pilnīgas kontroles apvidū, nolēmums par nekustamu īpašumu, kas neatrodas šajā zonā - Minētās regulas 22. panta 1. punkts, 34. panta 1. un 2. punkts, 35. panta 1. punkts un 38. panta 1. punkts)
   2009/C 153/13
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs(a)/(i): Meletis Apostolides

      Atbildētāji: David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu — Court of Appeal (Civil Division) — Kipras Pievienošanās akta ES 10. protokola 1. panta 1. punkta interpretācija, kā arī Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 22. panta, 34. panta 1. un 2. punkta un 35. panta 1. punkta interpretācija — Acquis communautaire piemērošanas apturēšana teritorijās, ko valdība pilnībā nekontrolē — Kipras tiesas, kura atrodas valdības kontrolētajā teritorijā, taisīta sprieduma par zemes īpašumu, kas atrodas ārpus šīs valdības kontrolētās teritorijas, atzīšana un izpildīšana, ko veic citas dalībvalsts tiesa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               acquis communautaire piemērošanas apturēšanai apvidos, kurus Kipras valdība pilnībā nekontrolē, kas ir paredzēta Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, Protokolā Nr. 10 par Kipru, nav pretrunā Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās piemērošana Kipras tiesas, kas atrodas Kipras valdības kontrolētā salas apvidū, nolēmumam par nekustamu īpašumu, kas atrodas apvidū, kuru Kipras valdība pilnībā nekontrolē;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 35. panta 1. punkts neļauj dalībvalsts tiesai atteikties atzīt vai izpildīt citas dalībvalsts tiesas nolēmumu par nekustamu īpašumu, kas atrodas šīs pēdējās valsts apvidū, kuru pilnībā nekontrolē tās valdība;

               3)

               apstāklis, ka dalībvalsts tiesas nolēmums, kas attiecas uz nekustamu īpašumu, kas atrodas šīs valsts teritorijā, kuru šīs valsts valdība pilnībā nekontrolē, praktiski nav izpildāms vietā, kur atrodas attiecīgais īpašums, nav uzskatāms par atzīšanas un izpildes atteikuma iemeslu atbilstoši Regulas Nr. 44/2001 34. panta 1. punktam, kā arī nenozīmē, ka šādam nolēmumam nav izpildu rakstura minētās regulas 38. panta 1. punkta izpratnē;

               4)

               atbilstoši Regulas Nr. 44/2001 34. panta 2. punktam nav iespējams atteikties atzīt vai izpildīt aizmuguriski pasludinātu spriedumu, ja atbildētājs ir varējis pārsūdzēt aizmuguriski pieņemto nolēmumu un ja šī pārsūdzība ir ļāvusi tam norādīt, ka dokuments par lietas ierosināšanu vai līdzīgs dokuments tam nav ticis uzrādīts vai izsniegts pietiekami laicīgi un tādā veidā, lai viņš varētu nodrošināt sev aizstāvību.

      (1)  OV C 297, 08.12.2007.


title: Lieta F-120/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. novembrī — AR /Komisija

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/35

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. novembrī — AR/Komisija
   (Lieta F-120/10)
   2011/C 72/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AR (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodriguez, C. Bernard-Glanz un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EPSO lēmumu izslēgt prasītāju no procedūras saistībā ar iekšējo konkursu COM/INT/EU2/10/AD5 bulgāru un rumāņu pilsonības administratoriem, jo prasītājs neizturēja priekšatlases testus, kā arī atcelt lēmumu, kas pieņemts par sūdzību un ar kuru prasītājam ir atļauts atkārtoti kārtot minētā konkursa priekšatlases testus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) 2010. gada 31. marta lēmumu izslēgt prasītāju no iekšējā konkursa COM/INT/EU2/10/AD5, lai prasītājam tiktu ļauts piedalīties pārbaudījumos;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2010. gada 3. augusta lēmumu, jo ar to būtībā netiek apmierināta prasītāja sūdzība;

               —

               pieprasīt, nepieciešamības gadījumā veicot ar pierādījumu savākšanas vai procesa organizatorisko pasākumu, lai Komisija iesniegtu uzdoto jautājumu sarakstu, kā arī sniegtās atbildes testos, kas notika Briselē 2010. gada 5. martā plkst. 1 300;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-83/13: Civildienesta tiesas 2014. gada 30. aprīļa rīkojums – Lecolier /Komisija

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/64

         Civildienesta tiesas 2014. gada 30. aprīļa rīkojums – Lecolier/Komisija
   (Lieta F-83/13) (1)

   2014/C 421/96
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013., 69. lpp.


title: Lieta T-259/12: Prasība, kas celta 2012. gada 11. jūnijā — Alban Giacomo /Komisija

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/33

         Prasība, kas celta 2012. gada 11. jūnijā — Alban Giacomo/Komisija
   (Lieta T-259/12)
   2012/C 227/55
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alban Giacomo SpA (Romano d’Ezzelino, Itālija) (pārstāvji — S. Nanni Costa, F. Di Gianni, G. Coppo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt vai pakārtoti — samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu, vajadzības gadījumā izmantojot neierobežoto kompetenci, kas tai ir paredzēta LESD 261. pantā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas ir apstrīdēts lietā T-248/12 Carl Fuhr GmbH & C. KG/Komisija.
   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Alban Giacomo SpA inkriminētā pārkāpuma ilgums ir noteikts prettiesiski.

                           —

                           Ar pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka tai inkriminētais pārkāpums tika izbeigts pēdējās sanāksmes laikā, kurā tā piedalījās, proti, 2006. gada 11. septembrī, nevis Komisijas 2007. gada 3. jūlijā veikto pārbaužu brīdī.

                           —

                           Šī pamata atbalstam prasītāja ir izvirzījusi šādus argumentus: i) nav ticis pierādīts, ka 2006. gada 11. septembra sanāksmē prasītāja ir noslēgusi nolīgumu par cenu paaugstināšanu 2007. gadā; ii) nav ticis pierādīts, ka prasītāja ir īstenojusi varbūtējo nolīgumu attiecībā uz cenu paaugstināšanu 2007. gadā; iii) nav ticis pierādīts, ka prasītāja pēc 2006. gada 11. septembra sanāksmes ir sazinājusies ar saviem konkurentiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Alban Giacomo SpA uzliktais naudas sods ir prettiesisks, jo tas ir pretrunā sodu un sankciju individuālas piemērošanas principam, kā arī nediskriminācijas, vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principiem.

                           —

                           Ar otro pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija tai uzlikto naudas sodu nav noteikusi tādā apmērā, kas būtu samērīgs ar tās atbildības pakāpi salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas ir bijuši aizliegtās vienošanās dalībnieki, tādējādi pārkāpjot samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un sodu un sankciju individuālas piemērošanas pamatprincipus.

                           —

                           Šī prasības pamata atbalstam prasītāja ir izvirzījusi šādus argumentus: i) pārdošanas apmērs, kas izmantots naudas soda aprēķināšanai, ir pārmērīgi liels; ii) pakārtoti — atteikums atzīt prasītājas atbildību mīkstinoša apstākļa pastāvēšanu nav pamatots; iii) pakārtoti — Komisijai esot bijis lielākā mērā jāsamazina prasītājai uzliktā naudas soda apmērs.


title: Lieta T-325/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009 gada 4. jūnija spriedumu apvienotajās lietās F-134/07 Adjemian u.c./Komisija un F-8/08 Renier/Komisija 2009. gada 17. augustā iesnieguši Vahan Adjemian u.c.

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/30

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009 gada 4. jūnija spriedumu apvienotajās lietās F-134/07 Adjemian u.c./Komisija un F-8/08 Renier/Komisija 2009. gada 17. augustā iesnieguši Vahan Adjemian u.c.
   (Lieta T-325/09 P)
   2009/C 256/55
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji:
      Vahan Adjemian, Angera (Itālija); Matteo Ambietti, Gallarate (Itālija); Elisabetta Avanti, Vedano Olona (Itālija); Daniela Baiguera, Cadrezzate (Itālija); Douglas James Beare, Azzale (Itālija); Valentina Benzi, Varese (Itālija); Maria Nicoletta Berta, Buguggiate (Itālija); Conrad Bielsky, Ispra (Itālija); Maria Bielza Diaz-Caneja, Ispra; Roberta Bino, Ispra; Kristin Boettcher, Ranco,(Itālija); Valeria Boschini, Taino (Itālija); Mounir Bouhifd, Arolo di Leggiuno (Itālija); Cristina Brovelli, Ispra; Daniela Brovelli, Ranco; Clementine Burnley, Taino; Daniela Buzica, Ispra; Giovanni Calderone, Leggiuno (Itālija); Marco Canonico, Refrancore (Itālija); Stefano Casalegno, Angera; Javier Castro Jimenez, Ispra; Denise Cecconello, Cocquio Trevisago (Itālija); Francesca Cellina, Varese; Francesca Cenci, Travedona Monate (Itālija); Laura Ceriotti, Dairago (Itālija); Houtai Choumane, Laveno; Graziella Cimino Reale, Guidonia Monticelio (Itālija); Marco Clerici, Legnano (Itālija); Bruno Combal, Besozzo (Itālija); Costanza Giulia Conte, Ispra; Tatiana Conti, Vedano Olona, Domenica Cortellini, Brebbia (Itālija); Orna Cosgrove, Varese; Giulio Cotogno, Rovellesca (Itālija); Cristina Croera, Taino, Ana Maria Cruz Naranjo, Cardana di Besozzo (Itālija), Barbara Cuniberti, Angera; Bianca D’Alimonte, Sesto Calende (Itālija); Miranta Dandoulaki, Atēnas (Grieķija); Alexander De Meij, Leggiuno; Wim Decoen, Brebbia; Christiane Deflandre, Travedona Monate; Riccardo Del Torchio, Gemonio (Itālija); Elena Demicheli, Sesto Calende; Manuela Di Lorenzo, Sangiano (Itālija); Stefano Donadello, Arsago Seprio (Itālija); Anna Donato, Taino; Bruno Duarte De Matos E Sousa Pereira, Ispra; Sami Dufva, Biandronno (Itālija); Wesley Duke, Gavirate (Itālija); Diego Escudero Rodrigo, Taino; Claudio Forti, Malgesso (Itālija); Monica Gandini, Buguggiate; Aliki Georgakaki, Alkmaar (Nīderlande); Giovanni Giacomelli, Laveno; Alessandra Giallombardo, Gavirate; Nadia Giboni, Brebbia; Maria Giovanna Giordanelli, Vergiate (Itālija); Maria Giuseppina Grillo, Sangiano; Manuela Grossi, Ranco; Laurence Guy-Mikkelsen, Angera; Rachel Margaret Harvey-Kelly, Cardana di Besozzo; Paul Hasenohr, Arolo di Leggiuno; Ulla Marjaana Helminen, Laveno; Gea Huykman, Db Anna Paulowna (Nīderlande); Elisabeth Marie Cecile Joossens, Biandronno; Lyudmila Kamburska, Ranco; Maria Cristina La Fortezza, Arsago Seprio; Debora Lacchin, Brebbia; Rafal Leszczyna, Varese; Amin Lievens, Taino; Silvia Loffelholz, Gavirate; Davide Lorenzini, Varese; Chiara Macchi, Casalzuigno (Itālija); Andrew John Edgar MacLean, Varese; Andrea Magistri, Ispra; Alessia Maineri, Varese; Simone Malfara, Ispra; Adriana Marino, Taino; Patrizia Masoin, Brisele (Beļģija); Matteo Mazzuccato, Legnano; Stefania Minervino, Cittiglio (Itālija); Eduardo Luis Montes Torralbo, Ispra; Davide Moraschi, Siviglia (Spānija); Claudio Moroni, Besozzo; Giovanni Narciso, Ispra; Andrew Darren Nelson, Angera; Elisa Nerboni, Angera; Isabella Claudia Neugebauer, Arolo di Leggiuno; Francesca Nicoli, Laveno; Victor Alexander Nievaart, Am Alkmaar; Magdalena Novackova, Am Alkmaar; Joanna Nowak, Ispra; Victoria Wendy O’Brien, Angera; Davide Orto, Gallarate; Alessio Ossola, Brebbia; Silvia Parnisari, Arona (Itālija); Manuela Pavan, San Felice (Itālija); Immaculada Pizzaro Moreno, Seviļa (Spānija); Marina Pongillupi, Ranco; Marsia Pozzato, Sesto Calende; Elisa Pozzi, Taino; Giovanna Primavera, Angera; Michele Rinaldin, Sesto Calende; Alice Ripoli, Gavirate; Emanuela Rizzardi, Laveno; Michela Rossi, Taino; Andrew Rowlands, Bodio (Itālija); Helen Salak, Cocquio Trevisago; Jaime Sales Saborit, Ispra; Maria Sonia Salina, Vergiate; Anne Marie Sanchez Cordeil, Besozzo; Ferruccio Scaglia, Oleggio (Itālija); Niels Schulze, Sesto Calende; Francesca Serra, Cadrezzate; Penka Shegunova, Geel (Beļģija); Donatella Soma, Ispra; Monica Squizzato, Inarco (Itālija); Alan Steel, Laveno; Robert Oleij Strobl, Ranco; Marcel Suri, Brebbia; Malcolm John Taberner, Monvalle (Itālija); Martina Telo, Vicenza (Itālija); Saara Tetri, Cittiglio; Barbara Claire Thomas, Cocquio Trevisago; Donatella Turetta, Ranco; Adamo Uboldi, Cardana di Besozzo; Monica Vaglica, Osmate (Itālija); Paulo Valente De Jesus Rosa, Travedona Monat; Corinna Valli, Leggiuno; Federica Vanetti, Cittiglio; Christophe Vantongelen, Besozzo; Irene Vernacotola, Legnano; Ottaviano Veronese, Segrate (Itālija); Patricia Vieira Lisboa, Angera (Itālija); Maria Pilar Vizcaino Martinez, Monvalle; Giulia Zerauschek, Trieste (Itālija); Marco Zucchelli, Ternate (Itālija); Erika Adorno, Travedona Monate; Valeria Bossi, Comerio (Itālija); Barbara Cattaneo, Leggiuno; Claudia Cavicchioli, Caravate (Itālija); Fatima Doukkali, Varese; Orla Huryley, Ranco; Romina La Micela, Besozzo; Lucia Martinez Simon, Ranco; Daniela Piga, Roggiano (Itālija); Pamela Porcu, Cittiglio; Silvia Sciacca, Varese; Sarah Solda, Brebbia; Cristina Zocchi, Bregano (Itālija); Angela Baranzini, Besozzo; Elly Bylemans, Balen (Itālija); Sabrina Calderini, Solbiate Arno (Itālija); Davide Capuzzo, Vergiate; Ivano Caravaggi, Besozzo; Elisa Dalle Molle, Ranst (Beļģija); Wendy De Vos, Groot-Bijgaarden (Beļģija); Volkmar Ernst, Weingarten (Vācija); Matteo Fama, Sangiano (Itālija), Arianna Farfaletti Casali, Varese; Sasa Gligorijevic, Monvalle; Raffaella Magi Galluzzi, Varese; Sophie Mühlberger, Karlsruhe (Vācija); Pamela Muscillo, Varese; Jan Paepen, Balen; Marco Paviotti, Bagnaria Arsa (Itālija); Slavka Prvakova, Eg Akmaar (Nīderlande); Andreas Ratzel, Linkenheim (Vācija); Thierry Romero, Strasbūra (Francija); Jose Pablo Solans Vila, Monvalle; Susan Wray, TM Tutjenhoin (Nīderlande); Sven Wurzer, Linkenheim; Sylvia Zamana, RZ Castricum (Nīderlande); Uwe Zweigner, Leopoldshafen (Vācija); Colette Renier, Brisele (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Citi lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija un Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi

               —

               atcelt 2009. gada 4. jūnija spriedumu apvienotajās lietās F-134/07 Adjemian u.c./Komisija, ko atbalstījusi Eiropas Savienības Padome, un F-8/08 Renier/Komisija, ko atbalstījusi Eiropas Savienības Padome;

               —

               konstatēt, ka Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmums par personāla, kas nav tās dienestu pastāvīgie darbinieki, maksimālo nodarbinātības ilgumu ir prettiesisks un ka Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 88. pants nav piemērojams tiktāl, ciktāl tas ierobežo līgumdarbinieku palīguzdevumiem līguma ilgumu, un, taisot jaunu spriedumu,

                           —

                           atcelt Komisijas 2007. gada 23. augusta un 31. oktobra lēmumus, ar kuriem tiek noraidītas sūdzības R/263/07 un R/492/07 par Komisijas lēmumiem prasītāju līgumdarbinieku līgumus pagarināt tikai uz noteiktu laiku;

                           —

                           atcelt 2007. gada 31. oktobra lēmumu, ar kuru tiek noraidīta sūdzība R/390/07 par Komisijas lēmumiem noslēgt līgumu vai pagarināt prasītāju (Adorno u.c. — prasītāju 2. saraksts) darba tiesiskās attiecības kā līgumdarbiniekiem uz noteiktu laiku;

                           —

                           atcelt Komisijas 2007. gada 5. septembra lēmumu, ar kuru tiek noraidītas prasītāju 2007. gada 31. maija un 20. jūlija prasības pagarināt prasītāju līgumdarbinieku līgumus uz nenoteiktu laiku;

                           —

                           atcelt Komisijas 2007. gada 28. novembra lēmumu, ar kuru tiek noraidīta sūdzība par 2007. gada 5. septembra lēmumu, ar ko noraidīja prasītāju 2007. gada 31. maija un 20. jūlija prasības pagarināt viņu līgumdarbinieku līgumus uz nenoteiktu laiku;

                           —

                           atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem tiek izvirzīti attiecīgi prasītāju nodarbināšanas nosacījumi tiktāl, ciktāl viņu darba tiesiskās attiecības vai to pagarināšana ir ierobežota uz noteiktu laiku;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību prasītāji lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2009. gada 4. jūnija spriedumu apvienotajās lietās F-134/07 Adjemian u.c./Komisija un F-8/08 Renier/Komisija, ar kuru tika noraidītas prasības, ar kurām prasītāji bija lūguši atcelt Komisijas lēmumus un ar tiem saistītu sūdzību noraidījumus par viņu līgumdarbinieku līgumu pagarināšanu tikai uz noteiktu laiku, bet nevis uz nenoteiktu laiku.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam prasītāji izvirza vairākus pamatus:

               —

               Civildienesta tiesas kļūda tiesību piemērošanā, nolemjot, ka ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvu 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (1), nevar pamatot iebildi par prettiesiskumu, kas ir izvirzīta pret Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (turpmāk tekstā — “PDNK”);

               —

               Civildienesta tiesas kļūda tiesību piemērošanā, nolemjot, ka pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku, kura mērķis esot iedibināt kārtību, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, kas rodas, izmantojot secīgus uz noteiktu laiku slēgtus darba līgumus un darba attiecības, nevar pamatot iebildi par prettiesiskumu, kas ir izvirzīta pret PDNK 88. pantu un Komisijas 2004. gada 28. aprīļa lēmumu par personāla, kas nav Komisijas dienestu pastāvīgie darbinieki, maksimālo nodarbinātības ilgumu, un nolemjot, ka PDNK 88. pants no juridiskā viedokļa esot pietiekami pamatots;

               —

               Civildienesta tiesas pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un faktos, novērtējot prasītāju stāvokli saistībā ar Komisijas pienākumu ievērot Kopienu līmenī piemērojamās minimālās prasības, kas izriet no pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kā arī no EKL 10. panta;

               —

               Civildienesta tiesa, precizējusi lojalitātes pienākuma, kā arī lojālas sadarbības un saskaņotības principa piemērojamību, kas Komisijai ir jāievēro, nav noteikusi šajā sakarā izdarīto pārkāpumu sekas;

               —

               Civildienesta tiesas kļūda tiesību piemērošanā, nolemjot, ka apstrīdētie lēmumi juridiski bija pietiekami pamatoti, lai arī tajos, kā liecina prasītāji, tika norādīts tikai formāls pamatojums un netika sniegta informācija, kas prasītājiem ļautu novērtēt to pamatotību un Kopienu tiesai veikt tiesisku pārbaudi.

      (1)  OV L 175, 43. lpp.


title: Lieta C-67/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Itālija) – Mario Melis u.c./Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Itālija) – Mario Melis u.c./Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio

   (Lieta C-67/15)
   (2015/C 146/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo per la Sardegna

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Mario Melis, Tavolara Beach Sas, Dionigi Piredda un Claudio Del Giudice

      Atbildētājas: Comune di Loiri Porto San Paolo un Provincia di Olbia Tempio

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 49., 56. un 106. pantā paredzētie brīvības veikt uzņēmējdarbību, nediskriminācijas un konkurences aizsardzības principi nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ar vairākiem secīgiem tiesību aktiem ir noteikta atkārtota koncesiju uz ekonomiski nozīmīgiem valstij piederošiem piejūras īpašumiem termiņa pagarināšana?

               2)

               Vai Direktīvas 2006/123/EK (1) 12. pants nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā 2009. gada 30. decembra Leģislatīvā dekrēta Nr. 194, kas pārveidots par 2010. gada 26. februāra Likumu Nr. 25, ar turpmākiem grozījumiem un papildinājumiem, 1. panta 18. punkts, kurā ir ļauts automātiski pagarināt spēkā esošās koncesijas uz valstij piederošiem piejūras īpašumiem ar tūrismu un atpūtu saistītas darbības veikšanai līdz 2015. gada 31. decembrim; vai līdz 2020. gada 31. decembrim saskaņā ar 2012. gada 18. oktobra Leģislatīvā dekrēta Nr. 179 34.k pantu, kas tajā ir ietverts ar 2012. gada 17. decembra Likuma Nr. 221, ar kuru tika pārveidots minētais leģislatīvais dekrēts, 1. panta 1. punktu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.).


               24.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/4

         Héraðsdómur Reykjavíkur 2013. gada 17. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Sævar Jón Gunnarsson pret Landsbankinn hf.
   (Lieta E-27/13)
   (2014/C 121/04)
   Ar 2013. gada 17. decembra vēstuli Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa) EBTA Tiesai iesniedza lūgumu, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2013. gada 17. decembrī, sniegt konsultatīvo atzinumu lietā Sævar Jón Gunnarsson pret Landsbankinn hf. par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai kredītlīguma slēgšanas gadījumā, kas ir piesaistīts patēriņa cenu indeksam saskaņā ar atļauju spēkā esošajos tiesību aktos un tādējādi aizdotā summa mainās atbilstīgi inflācijai, kredīta kopējo izmaksu un gada procentu likmes aprēķins, kas tiek uzrādīts patērētājam līguma slēgšanas brīdī un kura pamatā ir 0 % inflācija, nevis zināmais inflācijas apmērs aizdevuma ņemšanas brīdī, ir saderīgs ar noteikumiem Padomes Direktīvā 87/102/EEK par patēriņa kredītu, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 90/88/EEK un Direktīvu 98/7/EK?

               2.

               Vai ir saderīgi ar noteikumiem Padomes Direktīvā 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, ja tiesību akti EEZ valstī atļauj patērētāju līgumā iekļaut noteikumus, kas paredz, ka aizdevuma atmaksājumi ir jāpiesaista iepriekš noteiktam indeksam?

               3.

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir, ka patērētāju aizdevumu atmaksājumu piesaistīšana indeksam ir saderīga ar Direktīvas 93/13/EEK noteikumiem, tad trešais jautājums ir: vai direktīva ierobežo attiecīgās EEZ valsts rīcības brīvību noteikt – ar tiesību aktu starpniecību vai ar administratīvu noteikumu palīdzību – faktorus, kuri izraisa izmaiņas iepriekš noteiktajā indeksā, un metodes, ar kurām šīs izmaiņas ir jāmēra?

               4.

               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir, ka Direktīva 93/13/EEK neierobežo norādītajā jautājumā minētās dalībvalsts rīcības brīvību, tad ceturtais jautājums ir: vai līguma noteikums tiek uzskatīts par tādu, par kuru ir panākta individuāla vienošanās direktīvas 3. panta 1. punkta izpratnē, ja a) parādzīmē, ko patērētājs paraksta, saņemot aizdevumu, ir teikts, ka viņa saistības ir piesaistītas indeksam, un cenu izmaiņu aprēķināšanā izmantojamais pamata indekss ir norādīts parādzīmē, b) parādzīmei ir pievienots atmaksas grafiks, kurā uzrādīti aplēsti un uzskaitīti atmaksājumi, kas veicami aizdevuma termiņos, un grafikā ir minēts, ka šīs aplēses var mainīties saskaņā ar parādzīmē paredzēto indeksācijas noteikumu, un c) abi – gan patērētājs, gan kredīta devējs – vienlaikus paraksta atmaksājumu grafiku kopā ar parādzīmes parakstīšanu, ko veic patērētājs?

               5.

               Vai aizdevuma līgumam piemērojamo cenu izmaiņu aprēķināšanas metode tiek uzskatīta par nepārprotami izskaidrotu patērētājam Direktīvas 93/13/EEK pielikuma 2. punkta d) apakšpunkta izpratnē, ja apstākļi atbilst ceturtajā jautājumā aprakstītajiem?

               6.

               Vai valstij, kas ir EEZ līguma dalībvalsts, pieņemot Direktīvas 93/13/EEK 6. panta 1. punktu, ir iespēja vai nu paredzēt valsts tiesību aktos, ka netaisnīgus līgumu nosacījumus direktīvas 6. panta 1. punkta izpratnē var pasludināt par patērētājam nesaistošiem, vai arī paredzēt valsts tiesību aktos, ka šādi nosacījumi ir patērētājam nesaistoši vienmēr?


title: Lieta T-71/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 6. marta spriedums – Anapurna /ITSB – Annapurna  ( “ANNAPURNA” ) Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “ANNAPURNA”  — Personas, kas iestājusies lietā, iesniegta prasība par atcelšanu — Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. — 3. punkts — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Preču zīmes izmantošanas forma — Izmantošanas pierādījums attiecībā uz reģistrētām precēm

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/31

         Vispārējās tiesas 2014. gada 6. marta spriedums – Anapurna/ITSB – Annapurna (“ANNAPURNA”)
   (Lieta T-71/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “ANNAPURNA” - Personas, kas iestājusies lietā, iesniegta prasība par atcelšanu - Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. - 3. punkts - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Preču zīmes izmantošanas forma - Izmantošanas pierādījums attiecībā uz reģistrētām precēm)
   2014/C 112/40
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anapurna GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – P. Ehrlinger un T. Hagen, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Annapurna SpA (Prato, Itālija) (pārstāvji – S. Verea, K. Muraro un M. Balestriero, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju piektās padomes 2012. gada 3. decembra lēmumu lietā R 2409/2011–5 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Anapurna GmbH un Annapurna SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Annapurna SpA prasību par atcelšanu noraidīt;

               3)

               piespriest Anapurna GmbH atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, izņemot Annapurna tiesāšanās izdevumus;

               4)

                  Annapurna sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: Lieta T-52/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. decembra spriedums — Nycomed Danmark /EZA (Cilvēkiem paredzētas zāles — Zāļu tirdzniecības atļauja — Regula (EK) Nr. 1901/2006 — Lūgums atbrīvot no pienākuma iesniegt pediatrijas pētījumu plānu — EZA lēmums par noraidīšanu — Pilnvaru pārsniegšana)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. decembra spriedums — Nycomed Danmark/EZA
   (Lieta T-52/09) (1)

   (Cilvēkiem paredzētas zāles - Zāļu tirdzniecības atļauja - Regula (EK) Nr. 1901/2006 - Lūgums atbrīvot no pienākuma iesniegt pediatrijas pētījumu plānu - EZA lēmums par noraidīšanu - Pilnvaru pārsniegšana)
   2012/C 32/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nycomed Danmark ApS (Roskilde, Dānija) (pārstāvji: sākotnēji C. Schoonderbeek un H. Speyart van Woerden, advokāti, vēlāk — C. Schoonderbeek)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) (pārstāvji — V. Salvatore un N. Rampal Olmedo)

      Citi lietas dalībnieki, kas iestājušies lietā atbildētājas atbalstam: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un P. Antunes); Beļģijas Karaliste (pārstāvji — T. Materne un C. Pochet); Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Ossowski H. Walker, kuriem palīdz J.-L. Stratford); Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues, A. Adam, R. Loosli Surrans un J.-S. Pilczer) un Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un M. Šimerdová)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Zāļu aģentūras (EZA) 2008. gada 28. novembra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas lūgums piešķirt īpašu atbrīvojumu perflubutānam atbilstoši grozītajai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1901/2006.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nycomed Danmark ApS sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Zāļu aģentūras (EZA) tiesāšanās izdevumus, tostarp ar pagaidu noregulējuma tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Portugāles Republika, Beļģijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Francijas Republika un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, tostarp ar pagaidu noregulējuma tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus, pašas.

      (1)  OV C 82, 04.4.2009.


title: Lieta T-404/07: Prasība, kas celta 2007. gada 8. novembrī — Ryanair /Komisija

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 8. novembrī — Ryanair/Komisija
   (Lieta T-404/07)
   (2008/C 8/36)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ryanair Ltd, Dublina (Īrija) (pārstāvis — E. Vahida, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atbilstoši EKL 232. pantam konstatēt, ka Komisija nav izpildījusi savus EK līgumā noteiktos pienākumus, nepieņemot lēmumu par prasītāja sūdzību, kas tika iesniegta Komisijā 2006. gada 8. maijā un kam 2007. gada 31. jūlijā sekoja brīdinājuma vēstule;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, to skaitā tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājam tiesvedības laikā, pat, ja Komisija pēc prasības celšanas būs veikusi darbības, pēc kurām saskaņā ar Tiesas viedokli vairs nebūs nepieciešams pieņemt nolēmumu, vai ja Tiesa noraidīs prasību kā nepieņemamu; un

               —

               veikt citus pasākumus, kurus Tiesa uzskatītu par nepieciešamiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi bezdarbību, nepieņemot lēmumu — pēc tam, kad saskaņā ar EKL 232. pantu tā tika aicināta to darīt, — par prasītāja sūdzību, kas 2006. gada 8. maijā tika iesniegta Komisijā par: i) nelikumīgu valsts atbalstu, ko, iespējams, Francija ir sniegusi Air France, nosakot dažādas lidostu nodevas Francijas lidostās atkarībā no lidojumu gala mērķa, vai ii) pakārtoti, ja tiek atzīts, ka Francijas lidostas ir darbojušās autonomi, par konkurenci deformējošu diskrimināciju, pārkāpjot EKL 82. pantu par labu Air France.

   Prasības pamatojumam prasītājs apgalvo, ka Komisijai bija pienākums rūpīgi un objektīvi izvērtēt saņemto sūdzību, vai nu lai:

               —

               pieņemtu lēmumu, kurā tiktu atzīts, ka apstrīdētie pasākumi nav uzskatāmi par valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta nozīmē, vai arī ka šie pasākumi ir uzskatāmi par valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta nozīmē, bet tie tomēr ir saderīgi ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 87. panta 2. un 3. punktu, vai

               —

               uzsāktu EKL 88. panta 2. punktā noteikto procedūru.

         Pakārtoti, prasītājs apgalvo, ka Komisijai, saņemot prasītāja papildu sūdzību par konkurences tiesību pārkāpumu, vai nu bija jāuzsāk procedūra par sūdzības priekšmetu, vai jāpieņem galīgs lēmums par sūdzības noraidīšanu, vispirms dodot iespēju iesniegt komentārus prasītājam.
   Prasītājs arī apgalvo, ka, ņemot vērā apstākļus un to, ka Komisija pārzināja lietā izskatāmos jautājumus, 14 mēnešu laikposms, kas pagāja no prasītāja sūdzības līdz brīdinājuma vēstules iesniegšanai, bija nesamērīgi ilgs, tādēļ Komisijas rīcības trūkums šajā laikposmā uzskatāms par bezdarbību EKL 232. panta izpratnē.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka EKL 232. pants paredz tiesības uzņēmumam iesniegt prasību par Komisijas bezdarbību, neveicot pasākumus, kas uzņēmumu skartu tieši un individuāli, un ka pasākumi, kurus Komisija neveica šīs lietas ietvaros, prasītāju skāra tieši un individuāli kā Air France konkurentu.


title: Lieta T-59/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. janvārī – Blackrock/ITSB ( “INVESTING FOR A NEW WORLD” )

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/26

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. janvārī – Blackrock/ITSB (“INVESTING FOR A NEW WORLD”)
   (Lieta T-59/14)
   2014/C 129/33
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Blackrock, Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert un M. Blair, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 31. oktobra lēmumu lietā R 573/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “INVESTING FOR A NEW WORLD” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 36. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 144 706

      Pārbaudītāja lēmums: preču zīmes reģistrācijas pieteikumu atzīt par nepieņemamu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums


title: Lieta C-100/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2006. gada 21. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/66/EK — Enerģijas etiķetes mājsaimniecības elektriskajiem ledusskapjiem, saldētavām un to apvienojumiem — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/17

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2006. gada 21. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-100/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/66/EK - Enerģijas etiķetes mājsaimniecības elektriskajiem ledusskapjiem, saldētavām un to apvienojumiem - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 281/26)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — S. Schreiner)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā izpildītu Komisijas 2003. gada 3. jūlija Direktīvas 2003/66/EK, ar kuru groza Direktīvu 94/2/EK, ar ko īsteno Padomes Direktīvu 92/75/EEK attiecībā uz enerģijas etiķetēm mājsaimniecības elektriskajiem ledusskapjiem, saldētavām un to apvienojumiem (OV L 170, 10. lpp.), prasības, nepieņemšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2003. gada 3. jūlija Direktīvas 2003/66/EK, ar kuru groza Direktīvu 94/2/EK, ar ko īsteno Padomes Direktīvu 92/75/EEK attiecībā uz enerģijas etiķetēm mājsaimniecības elektriskajiem ledusskapjiem, saldētavām un to apvienojumiem, prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 08. 04. 2006.


title: Lieta T-268/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 19. jūnija rīkojums – Suwaid /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām saistībā ar situāciju Sīrijā — Nepārstāvēšana — Prasītāja bezdarbība — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/50

         Vispārējās tiesas 2014. gada 19. jūnija rīkojums – Suwaid/Padome
   (Lieta T-268/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām saistībā ar situāciju Sīrijā - Nepārstāvēšana - Prasītāja bezdarbība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 315/84
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Joseph Suwaid (Damas, Sīrija) (pārstāvji – sākotnēji L. Defalque un T. Bontinck, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – G. Étienne un V. Piessevaux)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas regulas (ES) Nr. 266/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 87, 45. lpp.), I pielikuma A daļas 7. punktu, kā arī Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas lēmuma 2012/172/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 87, 103. lpp.), I pielikuma A daļas 7. punktu, ciktāl ar šiem tiesību aktiem prasītāja vārds tika iekļauts to personu sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               M. Joseph Suwaid sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta T-248/12: Prasība, kas celta 2012. gada 8. jūnijā — Fuhr /Komisija

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 8. jūnijā — Fuhr/Komisija
   (Lieta T-248/12)
   2012/C 227/49
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carl Fuhr GmbH & Co. KG (Heiligenhaus, Vācija) (pārstāvji –C. Bahr, S. Dethof un A. Malec, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 28. marta Lēmumu C(2012) 2069, galīgā redakcija, lietā COMP/39.452 — Logu un stikla durvju stiprinājumi, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti — atbilstoši samazināt prasītājai apstrīdētajā lēmumā uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka, pieņemot, ka prasītāja ir piedalījusies vienotā un saliktā pārkāpumā, ir pārkāpts LESD 101. pants. Īstenojot vienotu pieeju un novērtējumu attiecībā uz katra iesaistītā uzņēmuma rīcību un prettiesiski īstenojot vienveidīgu pieeju attiecībā pret visiem dalībniekiem, atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu juridiski novērtēt katra iesaistītā uzņēmuma individuālo dalību pārkāpumā. Atbildētāja bez jebkāda juridiska pamata esot piedēvējusi prasītājai citu personu rīcību un tādējādi esot pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 1. punktā paredzēto nulla poena sine lege principu.
   Otrkārt, prasītāja kritizē kļūdaino pieņēmumu, saskaņā ar kuru tā esot piedalījusies EEZ līmeņa pārkāpumā. Prasītāja neesot piedalījusies nevienā no daudzajām sanāksmēm un saziņā, kas tika veikta ārpus Vācijas. Turklāt tā nemaz neesot zinājusi par EEZ līmeņa pārkāpumu un, ņemot vērā visus apstākļus, tai nemaz nebija jābūt par to informētai.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka nav izpildīts atbildētājas pienākums norādīt pienācīgu pamatojumu atbilstoši LESD 296. panta 2. punktam, veicot attiecīgo uzņēmumu individuālās dalības vispārēju, vienveidīgu novērtējumu.
   Ceturtkārt, prasītāja norāda uz naudas soda nepareizu aprēķināšanu, ietverot tajā neatbilstošu apgrozījumu un tādējādi pārkāpjot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktu un 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu aprēķināšanai. Tā kā prasītāja nav piedalījusies EEZ līmeņa pārkāpumā, atbildētāja varēja ņemt vērā vienīgi Vācijā realizēto prasītājas apgrozījumu. Turklāt atbildētāja neesot bijusi tiesīga ņemt vērā neatbilstošo apgrozījumu, kas realizēts ar vairumtirdzniecības klientiem, kuri atbilstoši līguma noteikumiem tirgoja attiecīgās preces vienīgi ārpus EEZ.
   Piektkārt, prasītāja norāda uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kas pieļautas, aprēķinot tai uzlikto naudas sodu, un tādējādi pārkāpjot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktu un soda samērīguma ar izdarīto pārkāpumu principu, kas paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktā, lasot to kopā ar tās 48. panta 1. punktu. Prasītājai uzliktais naudas sods esot pārmērīgi augsts un nesamērīgs. Aprēķinot naudas sodu, atbildētāja it īpaši neesot novērtējusi prasītājas individuālo dalību ilguma, apmēra un intensitātes ziņā, kā arī nav ņēmusi vērā tās atbildību mīkstinošos apstākļus.
   Sestkārt, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, jo ir veikts pretrunīgs un nesaprotams prasītājai uzliktā naudas soda samazinājums pārāk mazā apmērā. Prasītājai uzliktā naudas soda samazinājumam neesot nekā kopīga ar visiem citiem dalībniekiem uzlikto naudas sodu samazinājumu apmēru, tas nostādot prasītāju stipri neizdevīgākā stāvoklī un nekādā ziņā neesot objektīvi pamatots.
   Septītkārt, prasītāja apgalvo, ka, aprēķinot naudas soda pamatsummu, ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips. Atbildētāja visiem uzņēmumiem esot noteikusi vienādu naudas soda pamatsummas procentuālo apmēru, nekādā veidā neņemot vērā individuālās dalības apmēru, un tādējādi nostādījusi prasītāju stipri neizdevīgākā stāvoklī.
   Astotkārt, prasītāja norāda, ka procedūras pārmērīgais ilgums un tas, ka tas nav ticis ņemts vērā naudas soda aprēķināšanā, ir Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpums.


title: Lieta C-222/09: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 7. oktobra spriedums ( Naczelny Sąd Administracyjny , Polija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kronospan Mielec sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie (Sestā PVN direktīva — 9. panta 2. punkta c) un e) apakšpunkts — Izpētes un izstrādes darbi, ko veic inženieri — Pakalpojumu sniegšanas vietas noteikšana)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 7. oktobra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny, Polija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kronospan Mielec sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

   (Lieta C-222/09) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 9. panta 2. punkta c) un e) apakšpunkts - Izpētes un izstrādes darbi, ko veic inženieri - Pakalpojumu sniegšanas vietas noteikšana)
   2010/C 328/10
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Kronospan Mielec sp. z o.o.

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Naczelny Sąd Administracyjny — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp) 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma un e) apakšpunkta trešā ievilkuma, kā arī Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp) 52. panta a) apakšpunkta un 56. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Nodokļu piesaistes vietas noteikšana — Izpētes un attīstības pakalpojumi, ko Eiropas Kopienā, bet ārpus dalībvalsts, kurā faktiski sniegti pakalpojumi, dibināts nodokļu maksātājs sniedzis Eiropas Kopienas teritorijā — Šo pakalpojumu klasificēšana par “zinātniskām darbībām” vai “inženieru pakalpojumiem”

      Rezolutīvā daļa:

   Tādu pakalpojumu sniegšana, kas izpaužas, darot izpētes un izstrādes darbus vides un tehnoloģiju jomā, kurus veic inženieri, kas reģistrēti kādā dalībvalstī, pēc pasūtījuma un par labu citā dalībvalstī reģistrētam pakalpojumu saņēmējam, — ir jākvalificē kā “inženieru pakalpojumi” Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta nozīmē.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta C-216/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 14. marta spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/12/EEK — Akcīzes nodoklis — Tabakas izstrādājumi, kas iegādāti vienā dalībvalstī un pārvesti uz citu dalībvalsti — Tikai un vienīgi kvantitatīvi vērtēšanas kritēriji — LESD 34. pants — Importa kvantitatīvie ierobežojumi)

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 14. marta spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-216/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/12/EEK - Akcīzes nodoklis - Tabakas izstrādājumi, kas iegādāti vienā dalībvalstī un pārvesti uz citu dalībvalsti - Tikai un vienīgi kvantitatīvi vērtēšanas kritēriji - LESD 34. pants - Importa kvantitatīvie ierobežojumi)
   2013/C 141/05
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Mölls un O. Beynet)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un N. Rouam)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — LESD 34. panta un Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (JO L 76, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 9. nod., 1. sēj., 179. lpp.), proti, tās 8. un 9. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēti naudas sodi par vienā valstī iegādātu un uz citu dalībvalsti pārvestu tabakas izstrādājumu glabāšanu personiskajām vajadzībām noteiktas robežvērtības pārsniedzošā daudzumā — Tikai un vienīgi kvantitatīvi vērtēšanas kritēriji — Importa kvantitatīvie ierobežojumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izmantodama tikai un vienīgi kvantitatīvu kritēriju, lai izvērtētu, vai privātpersonu veikts no citas dalībvalsts ievestu tabakas izstrādājumu turējums ir komerciālas dabas, kā arī attiecinādama šo kritēriju uz katru personisko transportlīdzekli (nevis personu) atsevišķi un visiem tabakas izstrādājumiem kopumā, Francijas Republika nav izpildījusi tai Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvā 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, proti, tās 8. un 9. pantā, noteiktos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 226, 30.7.2011.


title: Lieta C-184/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Anonima Petroli Italiana SpA (API)/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Anonima Petroli Italiana SpA (API)/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

   (Lieta C-184/13)
   2013/C 207/09
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Anonima Petroli Italiana SpA (API)

      Atbildētājas: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai un kādā mērā Savienības dalībvalstu tiesību normas, kurās ir paredzētas darbības autotransporta nozarē minimālās izmaksas, kas ietver atlīdzību par pakalpojumu veidojošā elementa un, tātad, līguma cenas heteronomu noteikšanu, atbilst brīvas konkurences, uzņēmumu brīvas pārvietošanās, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības aizsardzībai (kas paredzēta LES 4. panta 3. punktā, LESD 101., 49., 56. un 96. pantā)?

               2)

               Vai un ar kādiem nosacījumiem minēto principu ierobežošana ir attaisnojama saistībā ar ceļu satiksmes drošības sabiedrisko interešu aizsardzības prasībām un vai no šī funkcionālā viedokļa var tikt atbalstīta tāda darbības minimālo izmaksu noteikšana, kāda tā ir paredzēta ar grozītā un papildinātā Dekrētlikuma Nr. 112/2008 83.a pantu ieviestajā sistēmā?

               3)

               Vai no minētā viedokļa darbības minimālo izmaksu noteikšana var līdz ar to tikt fiksēta brīvprātīgo nozares ieinteresēto uzņēmēju līgumā vai, pakārtoti, to var veikt iestādes, kuru sastāvā lielākoties ir personas, kas pārstāv nozares privātos uzņēmējus, nepastāvot iepriekš noteiktiem kritērijiem tiesību normu līmenī?


title: Lieta C-412/06: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 10. aprīļa spriedums ( Oberlandesgericht Stuttgart (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Annelore Hamilton / Volksbank Filder eG (Patērētāju tiesību aizsardzība — Līgumi, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām — Direktīva 85/577/EEK — 4. panta pirmā daļa un 5. panta 1. punkts — Ilgtermiņa aizdevuma līgums — Atteikuma tiesības)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 10. aprīļa spriedums (Oberlandesgericht Stuttgart (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Annelore Hamilton/Volksbank Filder eG

   (Lieta C-412/06) (1)

   (Patērētāju tiesību aizsardzība - Līgumi, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām - Direktīva 85/577/EEK - 4. panta pirmā daļa un 5. panta 1. punkts - Ilgtermiņa aizdevuma līgums - Atteikuma tiesības)
   (2008/C 128/16)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht Stuttgart
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Annelore Hamilton

      Atbildētājs: Volksbank Filder eG

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandsgericht Stuttgart — 4. un 5. panta interpretācija Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvā 85/577/EEK par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām (OV L 372, 31. lpp.) — Tāda aizdevuma līguma nekustamo īpašumu fonda akciju iegādei atcelšana, kurš noslēgts ārpus uzņēmuma telpām — Valsts tiesību akti, ar ko patērētājam, kuram nav paziņots par atteikuma tiesībām, šo tiesību izmantošanai tiek piemērots mēneša termiņš sākot no brīža, kad abas puses ir pilnībā izpildījušas saistības
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīva 85/577/EEK par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām, jāinterpretē tādējādi, ka valsts likumdevējs ir tiesīgs noteikt, ka šīs direktīvas 5. panta 1. punktā noteiktās atteikuma tiesības gadījumā, ja patērētājs ir saņēmis maldīgu informāciju par minēto tiesību izmantošanas noteikumiem, var tikt izmantotas, vēlākais, viena mēneša laikā pēc tam, kad līgumslēdzējas puses ir pilnībā izpildījušas saistības, kas izriet no ilgtermiņa aizdevuma līguma.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta T-686/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 2. februāra spriedums – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (“Cremcaffé by Julius Meinl”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Cremcaffé by Julius Meinl” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “café crem” — Relatīvs atteikuma pamats — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 2. februāra spriedums – Marcas Costa Brava/EUIPO – Excellent Brands JMI (“Cremcaffé by Julius Meinl”)
   (Lieta T-686/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Cremcaffé by Julius Meinl” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “café crem” - Relatīvs atteikuma pamats - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts)
   (2017/C 078/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spānija) (pārstāvji – E. Manresa Medina un J. Manresa Medina, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Fischer)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Šveice) (pārstāvis – D. Majer, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 29. septembra lēmumu lietā R 2517/2014–5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Marcas Costa Brava un Excellent Brands JMI

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Marcas Costa Brava, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Lieta T-290/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 11. decembra rīkojums — Weber pret Komisiju (Piekļuve Kopienu iestāžu dokumentiem — Atteikums — Pieteikums par lietas ierosināšanu — Acīmredzama nepieņemamība — Tiesvedības izbeigšana)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/42

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 11. decembra rīkojums — Weber pret Komisiju
   (Lieta T-290/05) (1)

   (Piekļuve Kopienu iestāžu dokumentiem - Atteikums - Pieteikums par lietas ierosināšanu - Acīmredzama nepieņemamība - Tiesvedības izbeigšana)
   (2006/C 331/93)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Friedrich Weber, Ķelne (Vācija) (pārstāvis — W. Declair, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un C. Ladenburger, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par Komisijas ģenerālsekretāra 2005. gada 27. maija lēmumu, ar kuru prasītājam tiek liegta piekļuve vēstulei, ko “Konkurences” ģenerāldirektorāts nosūtījis Vācijas valdībai sakarā ar valsts atbalsta procedūru.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               prasītājs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 257, 15.10.2005.


title: Lieta F-58/08: Prasība, kas celta 2008. gada 19. jūnijā — Avogadri u.c./Komisija

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/74

         Prasība, kas celta 2008. gada 19. jūnijā — Avogadri u.c./Komisija
   (Lieta F-58/08)
   (2008/C 209/137)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Chiara Avogadri, Brisele (Beļģija), un citi (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Lēmumu par prasītāju kā līgumdarbinieku vai pagaidu darbinieku nodarbinātības nosacījumiem atcelšana tiktāl, ciktāl to līguma vai līguma pagarinājuma termiņam tiek noteikts laika ierobežojums.
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus par prasītāju nodarbinātības nosacījumiem tiktāl, ciktāl to līguma vai līguma pagarinājuma termiņam tiek noteikts laika ierobežojums;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-119/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. martā iesniedza Amtsgericht Wedding (Vācija) — eco cosmetics GmbH & Co. KG/Virginie Laetitia Barbara Dupuy

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. martā iesniedza Amtsgericht Wedding (Vācija) — eco cosmetics GmbH & Co. KG/Virginie Laetitia Barbara Dupuy

   (Lieta C-119/13)
   2013/C 164/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Wedding

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: eco cosmetics GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Virginie Laetitia Barbara Dupuy

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 1896/2006, ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru (1), ir jāinterpretē tādējādi, ka atbildētājs var lūgt pārskatīt tiesā Eiropas maksājuma rīkojumu, ja maksājuma rīkojums tam netika paziņots vai ja tas tam netika paziņots pienācīgi? Vai atbildētājs šajā ziņā var pamatoties tostarp uz Regulas Nr. 1896/2006 20. panta 1. punktu vai 20. panta 2. punktu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai atbildētājam tad, ja maksājuma rīkojums tam nav ticis paziņots vai ja tas tam netika paziņots pienācīgi, attiecībā uz tā pārskatīšanas pieteikumu ir jāievēro termiņi? Vai šajā ziņā ir jāpamatojas tostarp uz Regulas Nr. 1896/2006 20. panta 3. punktu?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādas ir procesuālās tiesiskās sekas, ja tiek apmierināts pārskatīšanas pieteikums; vai šajā ziņā var tostarp pamatoties uz Regulas Nr. 1896/2006 20. panta 3. punktu vai 17. panta 1. punktu?

      (1)  OV L 399, 1. lpp.


title: Lieta T-393/05: Prasība, kas celta  2005. gada 17. oktobrī  —  Pickering/ Komisija

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/27

         Prasība, kas celta 2005. gada 17. oktobrī — Pickering/Komisija
   (Lieta T-393/05)
   (2006/C 10/53)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stephen Pickering (La Hulpe, Beļģija) (pārstāvis — N. Lhoëst, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja darba samaksas lapas par 2004. gada decembri, 2005. gada janvāri un februāri un visas turpmākās darba samaksas lapas, ciktāl uz tām attiecas 2004. gada 22. marta Regulas Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu civildienesta noteikumus, kā arī Regulas Nr. 856/2004, ar ko nosaka jaunos korekcijas koeficientus, un Regulas Nr. 31/2005, ar ko tie tiek piemēroti, nelikumīgās tiesību normas,

               —

               vajadzības gadījumā atcelt Iecēlējinstitūcijas 2005. gada 4. jūlija lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība, (R/299/05),

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, ir Apvienotās Karalistes pilsonis. Pirms Regulas Nr. 723/2004 (1), ar ko groza Civildienesta noteikumus, spēkā stāšanās prasītājs regulāri izmantoja iespēju pārskaitīt daļu no darba samaksas uz savu izcelsmes valsti. Atbilstoši spēkā esošajiem noteikumiem pārskaitītā daļa tika palielināta par summu, kas radās, piemērojot “korekcijas koeficientu”, kas saprātīgi atspoguļoja dzīves dārdzības atšķirības starp valsti, kurā ierēdnis strādā, un viņa izcelsmes valsti.
   Jaunie civildienesta noteikumi — pretēji tiem, kas agrāk bija spēkā, — paredz stingrus noteikumus šādiem pārskaitījumiem. Turklāt piemērojamais “korekcijas koeficients” vairs nav vienāds ar to, kas piemērojams to ierēdņu darba samaksai, kas strādā valstī, uz kuru tiek veikts pārskaitījums. Šādiem ierēdņiem tiek piemērots koeficients, kas aprēķināms, pamatojoties uz dzīves dārdzību valsts galvaspilsētā, bet koeficients, kas piemērojams pārskaitījumiem, tiek aprēķināts, pamatojoties uz vidējo dzīves dārdzību pārskaitījumu valstī. Visbeidzot, jaunās tiesību normas pārtrauc korekcijas koeficientu piemērošanu pensijām.
   Savas prasības pamatojumam, ciktāl tā vērsta pret darba samaksas pārskaitījumu uz izcelsmes valsti kārtību, prasītājs atsaucas uz iebildi par Regulas Nr. 723/2004 prettiesiskumu, uzsverot, pirmkārt, šās regulas kļūdaino pamatojumu. Turpinājumā viņš apgalvo, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, ciktāl jaunā sistēma paredz atšķirīga koeficienta piemērošanu ierēdņiem, kas strādā valstī, uz kuru tiek veikts pārskaitījums. Tāpat prasītājs atsaucās uz tiesiskās paļāvības principu, iegūtajām tiesībām un tiesisko drošību, kā arī uz pienākuma ievērot ierēdņu intereses pārkāpumu.
   Attiecībā uz pensiju programmu, papildus trim izvirzītajiem pamatiem prasītājs atsaucas uz bijušo ierēdņu tiesību brīvi izvēlēties dzīvesvietu pārkāpumu, ciktāl pēc darba tiesisko attiecību pārtraukšanas tiek veicināta uzņēmējdarbības veikšana valstīs, kur dzīves dārdzība ir mazāka.

      (1)  Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu civildienesta noteikumus, kā arī Eiropas Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, OV L 124, 27.04.2004., 1. lpp.


title: Lieta T-126/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 14. decembra spriedumu lietā F-1/10 Marcuccio /Komisija 2011. gada 3. martā iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 14. decembra spriedumu lietā F-1/10 Marcuccio/Komisija 2011. gada 3. martā iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-126/11 P)
   2011/C 120/39
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               katrā ziņā: atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl pirmās instances tiesa: a) par nepieņemamiem atzinusi dažus prasījumus, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirzījis tiesvedībā pirmajā instancē, b) noraidījusi dažus citus prasījumus, apgalvojot, ka tie ir cieši saistīti ar tiem, kuri ir atzīti par nepieņemamiem, c) piespriedusi apelācijas sūdzības iesniedzējam segt tiesāšanās izdevumus, kas viņam radušies tiesvedībā pirmajā instancē;

               —

               atzīt, ka visi prasījumi bija pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem pieņemami;

               —

               prioritāri: pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem apmierināt tos prasījumus, ko pirmās instances tiesa atzinusi par nepieņemamiem vai noraidījusi, lai visi prasījumi, kas ar visām no tiesību aktiem izrietošajām sekām ir jāuzskata par tieši iesniegtiem, tiesā tiktu apmierināti, pamatojoties vienlaikus uz pārsūdzētā sprieduma rezolutīvo daļu tiktāl, ciktāl tā netiks atcelta, un tā sprieduma rezolutīvo daļu, ko taisīs šī tiesa apelācijas instancē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam visus viņam radušos tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar lietu, kurā ir iesniegta apelācijas sūdzība, visās līdz šim pabeigtajās instancēs;

               —

               pakārtoti: lietu, kurā ir iesniegta apelācijas sūdzība, nosūtīt Civildienesta tiesai citā iztiesāšanas sastāvā, lai tā atkārtoti pēc būtības izskatītu prasījumus, ko pirmās instances tiesa prettiesiski atzinusi par nepieņemamiem, kā arī prasījumus, kurus tā prettiesiski noraidījusi.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Civildienesta tiesas 2010. gada 14. decembra spriedumu. Ar šo spriedumu daļēji tika noraidīta prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir atteikts pēc parastās likmes segt dažādus medicīniskos izdevumus, un lēmumu, ar kuru tika atteikts papildus, proti, 100 % apmērā, segt minētos medicīniskos izdevumus, kā arī piespriest Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam konkrētu summu par medicīniskajiem izdevumiem, kas viņam ir jāsaņem.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda trīs pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz pārsūdzētajā spriedumā iekļauto secinājumu, kas saistīti ar “prasības priekšmetu” un “Komisijas izvirzītajām iebildēm par nepieņemamību”, prettiesiskumu.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz kļūdainu, nepareizu un nesaprātīgu Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. un 91. panta interpretāciju un piemērošanu, kā arī uz neloģisku attiecīgās judikatūras neņemšanu vērā.

               3)

               Trešais pamats attiecas uz absolūtu pamatojuma nenorādīšanu, izmeklēšanas neveikšanu, faktu, kā arī prasījumu nepareizu interpretāciju un sagrozīšanu.


title: Lieta C-335/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. jūlijā iesniedza Sø- og Handelsret (Dānija) — HK Danmark , kas rīkojas Jette Ring vārdā/Dansk almennyttigt Boligselskab DAB

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. jūlijā iesniedza Sø- og Handelsret (Dānija) — HK Danmark, kas rīkojas Jette Ring vārdā/Dansk almennyttigt Boligselskab DAB

   (Lieta C-335/11)
   2011/C 269/61
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Sø- og Handelsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: HK Danmark, kas rīkojas Jette Ring vārdā

      Atbildētāja: Dansk almennyttigt Boligselskab DAB

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai jēdziens “invaliditāte” Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.), izpratnē ir piemērojams attiecībā uz ikvienu personu, kas fiziskas, garīgas vai psiholoģiskas slimības dēļ nevar veikt savu darbu vai to var veikt tikai daļēji tādu laika periodu, kāds tiek prasīts Tiesas 2006. gada 16. jūlija spriedumā lietā Navas
                               (1)?

                           b)

                           Vai uz stāvokli, kādu ir izraisījusi medicīniski konstatēta nedziedināma slimība, attiecas invaliditātes jēdziens šīs direktīvas izpratnē?

                           c)

                           Vai uz stāvokli, kādu ir izraisījusi medicīniski konstatēta ārstējama slimība, attiecas invaliditātes jēdziens šīs direktīvas izpratnē?

               2)

               Vai pastāvīgas samazinātas darbaspējas, kuru dēļ nav nepieciešami īpaši palīglīdzekļi vai tamlīdzīga palīdzība, bet kas nozīmē tikai to, ka attiecīgā persona nav spējīga strādāt pilnu slodzi, ir jāuzskata par invaliditāti Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2) izpratnē?

               3)

               Vai darba stundu skaita samazināšana ir viens no pasākumiem, kas ir minēti Direktīvas 2000/78/EK 5. pantā?

               4)

               Vai Padomes Direktīva 2000/78/EK liedz piemērot tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru darba devējs var izbeigt darba līgumu, piemērojot saīsinātu uzteikuma termiņu, tad, ja darba ņēmējs, kurš ir jāuzskata par invalīdu minētās direktīvas izpratnē, bija slimības atvaļinājumā, kura laikā viņam tika turpināts izmaksāt algu, 120 dienas secīgu 12 mēnešu periodā, ja

               a)

               prombūtne bija invaliditātes dēļ
               vai

               b)

               prombūtne bija tāpēc, ka darba devējs nebija veicis atbilstošus pasākumus, lai persona ar invaliditāti varētu veikt savu darbu?

      (1)  Lieta C-13/05, Krājums, I-6467. lpp..

      (2)  OV L 303, 16. lpp..


title: Lieta T-60/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Kraft Foods Global Brands /ITSB — fenaco ( “SUISSE PREMIUM” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “SUISSE PREMIUM” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Premium” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Iebildumu noraidījums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/15

         Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Kraft Foods Global Brands/ITSB — fenaco (“SUISSE PREMIUM”)
   (Lieta T-60/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “SUISSE PREMIUM” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Premium” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Iebildumu noraidījums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 200/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kraft Foods Global Brands LLC (Northfield, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. de Justo Bailey, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Manea)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: fenaco Genossenschaft (Berne, Šveice) (pārstāvis — P. Koch Moreno, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 11. novembra lēmumu lietā R 522/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Kraft Foods Global Brands LLC un fenaco Genossenschaft

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kraft Foods Global Brands LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 103, 02.04.2011.


title: Lieta T-250/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 11. septembrī ierosinājis Ott u.c. par Civildienesta tiesas 2006. gada 30. jūnija spriedumu lietā F-87/05, Ott u.c. pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/38

         Apelācija, ko 2006. gada 11. septembrī ierosinājis Ott u.c. par Civildienesta tiesas 2006. gada 30. jūnija spriedumu lietā F-87/05, Ott u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-250/06 P)
   (2006/C 281/66)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Martial Ott (Oberanven, Luksemburga), Fernando Lopez Tola (Luksemburga, Luksemburga) un Francis Weiler (Itzig, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2006. gada 30. jūnija rīkojumu lietā F-87/05;

               —

               lemt par izdevumiem, tiesāšanās izdevumiem un honorāriem un piespriest Komisija tos atlīdzināt.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzībā tās iesniedzēji apgalvo, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi procesuālus pārkāpumus, prasību noraidot kā acīmredzami nepieņemamu, ciktāl tā attiecas uz Weiler. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēji uzsver, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi procesuālus pārkāpumus, pēc būtības pārbaudot pamatus, kas balstīti uz Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 45. panta pārkāpumu, 45. panta vispārējo īstenošanas noteikumu pārkāpumu, nediskriminācijas principa pārkāpumu, kā arī acīmredzamu kļūdu novērtējumā.


title: Lieta T-296/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. augustā — Korsch /ITSB ( PharmaCheck )

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. augustā — Korsch/ITSB (“PharmaCheck”)
   (Lieta T-296/07)
   (2007/C 235/37)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Korsch AG, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — J. Grzam, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 5. jūnija lēmumu (lieta R 358/2007–4) attiecībā uz vārdisku preču zīmi Nr. 5 310 214 “PharmaCheck”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PharmaCheck”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 9. klasē (pieteikums Nr. 5 310 214)

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-162/10: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedums – Niki Luftfahrt/Komisija Konkurence — Koncentrācija — Gaisa transports — Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Vērtējums par darījuma ietekmi uz konkurenci — Saistības

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/24

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedums – Niki Luftfahrt/Komisija
   (Lieta T-162/10) (1)

   (Konkurence - Koncentrācija - Gaisa transports - Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Vērtējums par darījuma ietekmi uz konkurenci - Saistības)
   (2015/C 213/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Niki Luftfahrt GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvji – H. Asenbauer un A. Habeler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji S. Noë, R. Sauer un N. von Lingen, vēlāk S. Noë, R. Sauer un H. Leupold)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Austrijas Republika (pārstāvji – sākotnēji C. Pesendorfer, E. Riedl un A. Posch, vēlāk – C. Pesendorfer un M. Klamert), Deutsche Lufthansa AG (Ķelne, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji S. Völcker un A. Israel, vēlāk – S. Völcker un J. Orologas, advokāti) un Österreichische Industrieholding AG (Vīne) (pārstāvji – H. Kristoferitsch, P. Lewisch un B. Kofler-Senoner, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 28. augusta Lēmumu C(2009) 6690, galīgā redakcija, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (Lieta COMP/M.5440 – Lufthansa/Austrian Airlines)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Niki Luftfahrt GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas, Österreichische Industrieholding AG un Deutsche Lufthansa AG tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Austrijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 161, 19.6.2010.


title: Lieta C-345/06: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 10. marta spriedums (Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gottfried Heinrich (EKL 254. panta 2. punkts — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — 2. panta 3. punkts — Regula (EK) Nr. 622/2003 — Gaisa satiksmes drošība — Pielikums — Priekšmetu, kuri ir aizliegti gaisa kuģī, saraksts — Nepublicēšana — Saistošs spēks)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/2

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 10. marta spriedums (Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gottfried Heinrich
   (Lieta C-345/06) (1)

   (EKL 254. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - 2. panta 3. punkts - Regula (EK) Nr. 622/2003 - Gaisa satiksmes drošība - Pielikums - Priekšmetu, kuri ir aizliegti gaisa kuģī, saraksts - Nepublicēšana - Saistošs spēks)
   2009/C 113/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Gottfried Heinrich

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — EKL 254. panta 2. punkta un 2. panta 3. punkta Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulā (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.) interpretācija — Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Regula (EK) Nr. 622/2003, ar ko nosaka pasākumus kopēju pamatstandartu īstenošanai aviācijas drošības jomā, spēkā esamība (OV L 89, 9. lpp.) — Regulas pielikuma, ar ko noteikti sīki izstrādāti pasākumi aviācijas drošībai, it īpaši priekšmetu saraksta, ko aizliegts ņemt līdzi lidmašīnā, nepublicēšana

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Regulas (EK) Nr. 622/2003, ar kuru nosaka pasākumus kopēju pamatstandartu īstenošanai aviācijas drošības jomā, kas grozīta ar Komisijas 2004. gada 15. janvāra Regulu (EK) Nr. 68/2004, pielikumam, kurš nav publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, ciktāl tā nolūks ir noteikt pienākumus personām, nav saistoša spēka.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Lieta C-151/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. martā iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – Swedish Match AB/Secretary of State for Health

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. martā iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – Swedish Match AB/Secretary of State for Health

   (Lieta C-151/17)
   (2017/C 161/19)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Swedish Match AB

      Atbildētājs: Secretary of State for Health

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas 2014/40/ES (1) 1. panta c) punkts un 17. pants nav spēkā, jo ar tiem:

               I.

               tiek pārkāpts ES vispārējs nediskriminācijas princips;

               II.

               tiek pārkāpts ES vispārējs samērīguma princips;

               III.

               tiek pārkāpts LES 5. panta 3. punkts un ES subsidiaritātes princips;

               IV.

               tiek pārkāpts Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 296. panta 2. punkts;

               V.

               tiek pārkāpts LESD 34. un 35. pants un

               VI.

               tiek pārkāpts ES Pamattiesību Hartas 1., 7. un 35. pants?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 3. aprīļa Direktīva 2014/40/ES par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK (OV 2014, L 127, 1. lpp.).


title: Lieta F-4/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. septembra spriedums — Nastvogel /Padome (Civildienests — Novērtējums — Novērtējuma ziņojumi — Novērtējuma ziņojumu komitejas atzinums — Analītisko vērtējumu pasliktināšanās — Dialogs starp novērtējamo un novērtētāju — Konsultēšanās ar dažādām augstākstāvošajām amatpersonām — Otra novērtētāja izpratne par novērtējamās personas darbu — Pamatojums — Slimības atvaļinājuma ņemšana vērā)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/22

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. septembra spriedums — Nastvogel/Padome
   (Lieta F-4/10) (1)

   (Civildienests - Novērtējums - Novērtējuma ziņojumi - Novērtējuma ziņojumu komitejas atzinums - Analītisko vērtējumu pasliktināšanās - Dialogs starp novērtējamo un novērtētāju - Konsultēšanās ar dažādām augstākstāvošajām amatpersonām - Otra novērtētāja izpratne par novērtējamās personas darbu - Pamatojums - Slimības atvaļinājuma ņemšana vērā)
   2011/C 362/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nastvogel (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Vitsentzatos un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru sagatavots novērtējuma ziņojums par laikposmu no 2006. gada 1. jūlija līdz 2007. gada 31. decembrim

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt C. Nastvogel novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2006. gada 1. jūlija līdz 2007. gada 31. decembrim;

               2)

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010, 54. lpp.


title: Lieta C-680/11: Tiesas (devītā palāta) 2012. gada 14. novembra rīkojums ( Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/18

         Tiesas (devītā palāta) 2012. gada 14. novembra rīkojums (Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions

   (Lieta C-680/11) (1)

   2013/C 108/42
   Tiesvedības valoda — angļu
   Tiesas (devītā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012.


title: Lieta C-295/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. maijā iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo n° 4 de Murcia (Spānija) – Europamur Alimentacíon S. A./Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. maijā iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia (Spānija) – Europamur Alimentacíon S. A./Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

   (Lieta C-295/16)
   (2016/C 305/21)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Europamur Alimentacíon S. A.

      Atbildētāja: Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 2005/29/EK (1) par negodīgu komercpraksi ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nav saderīga tāda valsts tiesību norma kā 1996. gada 15. janvāra Likuma Nr. 7/1996 par mazumtirdzniecības regulējumu 14. pants, kas ir striktāks nekā attiecīgā direktīva, ciktāl tajā ir ietverts aizliegums – tostarp vairumtirgotājiem – veikt tirdzniecību ar zaudējumiem, uzskatot šo praksi par administratīvo pārkāpumu un tādējādi nosakot par to naudas sodus, ņemot vērā, ka Spānijas likuma mērķis ir ne tikai regulēt tirgu, bet arī aizsargāt patērētāju intereses?

               2)

               Vai Direktīva 2005/29/EK ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nav saderīgs minētais LOCM 14. pants, tostarp arī tad, ja valsts tiesību normā ir atļauta iespēja no vispārējā aizlieguma izslēgt tirdzniecību ar zaudējumiem gadījumos, kad i) pārkāpuma izdarītājs pierāda, ka tirdzniecības ar zaudējumiem mērķis bija pielīdzināties viena vai vairāku konkurentu cenām, kas var būtiski ietekmēt viņa noietu, vai kad ii) runa ir par precēm, kuru derīguma termiņš drīzumā beigsies?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 149, 22. lpp.)


title: Lieta C-331/11: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Slovākijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 1999/31/EK — Atkritumu apglabāšana poligonos — 14. pants — Esošs poligons — Poligona projekta un darbības uzlabošanas plāna neesamība — Ekspluatācijas turpināšana)

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/6

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
   (Lieta C-331/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 1999/31/EK - Atkritumu apglabāšana poligonos - 14. pants - Esošs poligons - Poligona projekta un darbības uzlabošanas plāna neesamība - Ekspluatācijas turpināšana)
   2013/C 171/10
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Marghelis un A. Tokár)

      Atbildētāja: Slovākijas Republika (pārstāve — B. Ricziová)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (OV L 182, 1. lpp.) 14. panta a), b) un c) punkta pārkāpums — Atkritumu poligona Žilina-Považský Chlmec ekspluatācijas turpināšana, lai gan nav poligona projekta un darbības uzlabošanas plāna

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Izsniedzot atļauju poligona Žilina-Považský Chlmec ekspluatācijai bez poligona projekta un darbības uzlabošanas plāna un galīga lēmuma attiecībā uz ekspluatācijas turpināšanu, pamatojoties uz apstiprinātu poligona projekta un darbības uzlabošanas plānu, Slovākijas Republika nav izpildījusi Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 14. panta a)–c) punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Slovākijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta F-142/11: Prasība, kas celta 2011. gada 27. decembrī — ZZ/Padome

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 27. decembrī — ZZ/Padome
   (Lieta F-142/11)
   2012/C 65/51
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāve — M. Velardo, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD9 pakāpē pēc konkursa EPSO/AD/113/07 “Nodaļu vadītāji (AD9) tulkošanas jomā šādās valodās: čehu, igauņu, ungāru, lietuviešu, latviešu, maltiešu, poļu, slovāku, slovēņu valoda” nokārtošanas un prasība par zaudējumu atlīdzību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2010. gada 9. decembra, kā arī tam sekojošo 2011. gada 7. oktobra lēmumu;

               —

               piespriest Padomei izmaksāt prasītājam zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-450/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūnijā – Sumitomo Electric Industries un J-Power Systems /Komisija

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/40

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūnijā – Sumitomo Electric Industries un J-Power Systems/Komisija
   (Lieta T-450/14)
   2014/C 303/48
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Sumitomo Electric Industries Ltd (Osaka, Japāna) un J-Power Systems Corp. (Tokyo) (pārstāvji – M. Hansen, L. Crocco, J. Ruiz Calzado un S. Völcker, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ciktāl ar to prasītājas tiek uzskatītas par atbildīgām par vienotu, kompleksu un turpinātu pārkāpumu, tostarp aizliegtās vienošanās Eiropas un A/R konfigurāciju, vai, pakārtoti, būtiski samazināt naudas sodu;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 1. panta 8. punkta a)-c) apakšpunktu tiktāl, ciktāl ar tiem prasītājas tiek uzskatītas par atbildīgām par pārkāpumu laika periodā no 2006. gada 26. jūlija līdz 2008. gada 10. aprīlim;

               —

               pakārtoti, atcelt Komisijas lēmuma 2. panta m) apakšpunktu un samazināt prasītājām uzliktā naudas soda apmēru, ņemot vērā prasītāju ievērojami ierobežoto dalību laika periodā no 2006. gada 26. jūlija līdz 2008. gada 10. aprīlim;

               —

               atcelt lēmumu pilnībā, jo tas ir balstīts lielākoties uz Nexans SA un Nexans France telpās prettiesiski iegūtiem pierādījumiem, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nepierādīja vienota, kompleksa un turpināta pārkāpuma esamību, kas ietvertu vienošanos starp Āzijas un Eiropas ražotājiem neiesaistīties otra valsts tirgū, kā arī vienošanos par projektu sadali starp Eiropas sabiedrībām Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ);

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu faktos un tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 101. pantu, ciktāl apstrīdētajā lēmumā nav juridiski pietiekami pierādīta prasītāju dalība visu pārkāpuma laiku.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un kļūdu vērtējumā, aprēķinot prasītājām naudas sodu, jo tas neatspoguļo ne pārkāpuma smagumu, ne prasītāju būtiski ierobežoto dalību nozīmīgu pārkāpuma perioda laiku.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti būtiski procedūras noteikumi un nav ievērotas tiesības uz aizstāvību, jo apstrīdētais lēmums lielākoties ir balstīts uz pierādījumiem, kurus Komisija ieguva, prettiesiski veicot pārbaudes Nexans telpās.


title: lieta T-151/00: Pirmās instances tiesas  2005. gada 14. decembra  spriedums —  Laboratoire du Bain  pret Padomi un Komisiju (Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Kopienas banānu importa režīma neatbilstība Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem — Amerikas Savienoto Valstu pretpasākumi papildu muitas nodevu formā, ko tās ar PTO atļauju piemēro importam no Kopienas — PTO Strīdu noregulēšanas iestādes lēmums — Tiesiskās sekas — Kopienas atbildība, ja tās iestādes nav rīkojušās nelikumīgi — Cēloņsakarība — Neparasti un īpaši zaudējumi)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/22

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 14. decembra spriedums — Laboratoire du Bain pret Padomi un Komisiju
   (lieta T-151/00) (1)

   (Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Kopienas banānu importa režīma neatbilstība Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem - Amerikas Savienoto Valstu pretpasākumi papildu muitas nodevu formā, ko tās ar PTO atļauju piemēro importam no Kopienas - PTO Strīdu noregulēšanas iestādes lēmums - Tiesiskās sekas - Kopienas atbildība, ja tās iestādes nav rīkojušās nelikumīgi - Cēloņsakarība - Neparasti un īpaši zaudējumi)
   (2006/C 48/41)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Le Laboratoire du Bain, Nontrona (Francija) (pārstāvji — C. Lazarus, F. Prunet un L. Van den Hende, avocats)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J. Huber, F. Ruggeri Laderchi, pārstāvji) un Eiropas Kopienu Komisija [pārstāvji — sākotnēji L. Gussetti, V. di Bucci, C. Brown, E. Righini un M. De Pauw, pēc tam P. Kuijper, L. Gussetti, V. Di Bucci, C. Brown un E. Righini, pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji R. Silva de Lapuerta, pēc tam E. Braquehais Conesa, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas, iespējams, radušies papildu muitas nodevu dēļ, ko Amerikas Savienotās Valstis atskaitīja no prasītājas putojošu vannas līdzekļu importa ar Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) Strīdu noregulēšanas iestādes atļauju, tai konstatējot, ka Kopienas banānu importa režīms neatbilst Līguma par PTO izveidošanu pielikumā esošajiem līgumiem un memorandiem.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes un Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 247, 26.08.2000.