title: Lieta T-113/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. februārī — Spānija/Komisija

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. februārī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-113/08)
   (2008/C 107/68)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 20. decembra Lēmumu 2008/68/EK, ar kuru no Kopienu finansējuma izslēgti noteikti dalībvalstu veikti izdevumi ELVGF Garantiju nodaļas ietvaros, ciktāl uz to attiecas šī prasība;

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto lēmumu no Kopienu finansējuma tiek izslēgtas zināmas korekcijas, kuras šīs prasības aspektā ietver korekcijas, kas ietekmē atbalstu olīveļļas ražošanai 1998./1999., 1999./2000. un 2000./2001. lauksaimniecības gadā kopumā EUR 183 965 185,54 apmērā, tiešos maksājumus, atbalstu par aramzemes platību, kas pieprasīts laika posmā no 2003. līdz 2004. gadam, kopumā EUR 16 591 528,35 apmērā.
   Šī prasība konkrēti ir par finanšu korekciju, kas piešķirta saistībā ar atbalstu olīveļļas ražošanai, izslēdzot daļu, kas attiecas uz 1999./2000. lauksaimniecības gadu Andalūzijā, un to, kas piešķirts saistībā ar atbalstu par aramzemes platību, kas lūgts 2003. un 2004. gadā.
   Prasījumu pamatojumā prasītāja apgalvo, ka

               —

               saistībā ar atbalstu olīveļļas ražošanai

                           —

                           ir pārkāpts Regulas Nr. 1663/95 (1) 8. pants, jo finanšu korekcija nav pamatota ar Komisijas veiktajiem novērojumiem par izmeklēšanā iegūtajiem pierādījumiem, bet gan ar pieņēmumiem, kas veikti citās izmeklēšanās;

                           —

                           ir pārkāpts Regulas Nr. 729/70 (2) 2. un 3. pants un Regulas Nr. 1258/1999 (3) 2. pants, jo apstrīdētajā lēmumā tie ir piemēroti nepareizos apstākļos, ņemot vērā, ka Komisijas minētie teorētiskie pārkāpumi piešķirtās finanšu korekcijas pamatojumam nav pietiekami;

                           —

                           nav ievērots Regulas Nr. 1258/99 7. panta 4. punktā paredzētais divdesmit četru mēnešu termiņš pirms pārbaužu rezultātu rakstiskā paziņojuma;

               —

               saistībā ar atbalstu par aramzemes platību

                           —

                           nav ievērots Regulas Nr. 1663/95 8. panta 1. punktā paredzētais process, jo dokumentā, ar kuru dalībvalstij paziņoti pārbaužu rezultāti, nav minēti iemesli, kas pamato finanšu korekciju, un, pakāroti, nav ievērots Regulas Nr. 1258/1999 7. panta 4. punktā paredzētais divdesmit četru mēnešu termiņš;

                           —

                           pārkāpts Regulas Nr. 1258/1999 2. pants, jo apstrīdētais lēmums ir piemērots nepareizos apstākļos, ņemot vērā, ka Komisijas vērtētie pārkāpumi nav pietiekami;

                           —

                           pārkāpts minētās regulas 2. pantā un Pamatnostādnēs par finanšu seku aprēķinu, sagatavojot lēmumu par ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru, noteiktais.

      (1)  Komisijas 1995. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1663/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EEK) Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru (OV L 158, 8.7.1995., 6. lpp.).

      (2)  Padomes 1970. gada 21. aprīļa Regula (EEK) Nr. 729/70 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 94, 28.4.1970., 13. lpp.).

      (3)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 26.6.1999., 103. lpp.).


title: Lieta C-73/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. februārī iesniedza Curtea de Apel Oradea (Rumānija) – SC Vicdantrans SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. februārī iesniedza Curtea de Apel Oradea (Rumānija) – SC Vicdantrans SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu

   (Lieta C-73/15)
   (2015/C 155/14)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Oradea

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SC Vicdantrans SRL

      Atbildētājas: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor un Administrația Fondului pentru Mediu

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj, ka dalībvalsts ievieš nodokli ar nosaukumu “vides zīmognodeva”, kāds ir paredzēts OUG [Ordonanţa de urgenţa a Guvernului (leģislatīvais dekrēts)] Nr. 9/2013, kas ir piemērojams, reģistrējot citā dalībvalstī iegādātus lietotus transportlīdzekļus vai nododot īpašumtiesības uz lietotiem transportlīdzekļiem, kas ir iegādāti valsts tirgū, bet no kura samaksas ir atbrīvoti lietoti transportlīdzekļi, kas ir iegādāti valsts tirgū un par kuriem iepriekš ir ticis samaksāts līdzīgs nodoklis, kas ir pretrunā Savienības tiesībām un kas nav ticis atmaksāts?


title: Lieta T-255/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūnijā — Caixa Geral de Depósitos/ITSB — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona ( la Caixa )

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/32

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūnijā — Caixa Geral de Depósitos/ITSB — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona (“la Caixa”)
   (Lieta T-255/09)
   2009/C 193/51
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Caixa Geral de Depósitos, SA, Lisabona (Portugāle) (pārstāvji — F. de la Rosa un M. Lobato García-Miján, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībniece: Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona, Barselona (Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2009. gada 24. marta lēmumu, pamatojoties uz Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

               —

               pakārtoti, atcelt iepriekš minēto Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2009. gada 24. marta lēmumu, pamatojoties uz Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

               —

               piespriest ITSB un, attiecīgā gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: CAIXA D’ESTALVIS I PENSIONS DE BARCELONA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “la Caixa” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 685 145), kas reģistrēta attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 36., 38. un 45. klasē
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: CAIXA GERAL DE DEPOSITOS S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vairākas Portugāles vārdiskas preču zīmes, kas ietver priedēkli “caixa” (Nr. 357 311, 261 198, 268 466, 302 798, 303 290, 325 155, 325 156, 325 224, 330 542 un 342 311) un kas reģistrētas attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16. un 36. klasē, un Portugāles grafiska preču zīme (Nr. 357 310), kas ietver vārdu “caixa” un kas reģistrēta attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16. un 36. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un atcelt apstrīdēto lēmumu

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, un, pārkārtoti, šis regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-169/12: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 16. maija spriedums ( Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o. / Minister Finansów (Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 66. panta a)–c) punkts — Transporta un ekspedīcijas pakalpojumi — Iekasējamība — Maksājuma saņemšanas brīdis un, vēlākais, 30. diena pēc pakalpojuma sniegšanas — Agrāka rēķina izdošana)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/31

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 16. maija spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o./Minister Finansów

   (Lieta C-169/12) (1)

   (Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 66. panta a)–c) punkts - Transporta un ekspedīcijas pakalpojumi - Iekasējamība - Maksājuma saņemšanas brīdis un, vēlākais, 30. diena pēc pakalpojuma sniegšanas - Agrāka rēķina izdošana)
   2013/C 225/51
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o.

      Atbildētājs: Minister Finansów

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) ar tajā izdarītajiem grozījumiem 66. panta interpretācija — Valsts tiesību akts, kurā ir noteikts, ka PVN saistībā ar transporta un ekspedīcijas pakalpojumiem kļūst iekasējams samaksas dienā, bet, vēlākais, 30. dienā pēc pakalpojuma sniegšanas, pat tad, ja rēķins ir ticis izdots agrāk

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvu 2008/117/EK, 66. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka pievienotās vērtības nodoklis par transporta un ekspedīcijas pakalpojumiem kļūst iekasējams datumā, kad ir saņemta visa vai daļēja samaksa, tomēr ne vēlāk kā 30 dienas pēc šo pakalpojumu sniegšanas, pat tad, ja rēķins ir ticis izdots agrāk un tajā ir paredzēts vēlāks samaksas termiņš.

      (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta F-37/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. martā – ZZ/Komisija

text:
               1.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/26

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. martā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-37/15)
   (2015/C 178/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis) – C. Mourato, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja pieteikums viņam izmaksāt pārcelšanās pabalstu divkāršā apmērā pēc viņa pārcelšanās uz Šveici

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 19. maija lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja pieteikums par pārcelšanās pabalsta izmaksāšanu, kas atbilst viņa pamatalgas otrajam mēnesim;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.


title: Lieta C-400/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) — Sophia Marie Nicole Sanders , ko pārstāv Marianne Sanders / David Verhaegen

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) — Sophia Marie Nicole Sanders, ko pārstāv Marianne Sanders/David Verhaegen

   (Lieta C-400/13)
   2013/C 274/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sophia Marie Nicole Sanders, ko pārstāv Marianne Sanders

      Atbildētājs: David Verhaegen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 2011. gada 23. maijaGesetz zur Geltendmachung von Unterhaltsansprüchen im Verkehr mit ausländischen Staaten [Likuma par uzturlīdzekļu prasībām attiecībās ar ārvalstīm], BGBl I, 898. lpp., 28. panta 1. punkts pārkāpj Padomes 2008. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 4/2009 (1) 3. panta a) un b) punktu?

      (1)  Padomes 2008. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 4/2009 par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās (OV L 7, 1. lpp.).


title: Lieta C-642/13 P: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 26. janvāra spriedums – Villeroy & Boch – Belgium/Eiropas Komisija Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta pārkāpums — Cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Vienots pārkāpums — Pierādījums — Naudas sodi — Neierobežota kompetence — Saprātīgs termiņš — Samērīgums

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 26. janvāra spriedums – Villeroy & Boch – Belgium/Eiropas Komisija
   (Lieta C-642/13 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta pārkāpums - Cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Vienots pārkāpums - Pierādījums - Naudas sodi - Neierobežota kompetence - Saprātīgs termiņš - Samērīgums)
   (2017/C 104/14)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Villeroy & Boch – Belgium (pārstāvji – O. W. Brouwer un N. Lorjé, advocaten)

      Otra lietas dalībniece: Komisija (pārstāvji – L. Malferrari un F. Ronkes Agerbeek)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Villeroy & Boch Belgium SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta T-338/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. maija rīkojums — Komisija/ Tornaslo Films

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/32

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. maija rīkojums — Komisija/Tornaslo Films

   (Lieta T-338/10) (1)

   2011/C 186/58
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Septītā palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta C-428/05: Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 21. jūnija spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Firma Laub GmbH & Co. Vieh & Fleisch Import-Export / Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Eksporta kompensācijas — Regula (EEK) Nr. 3665/87 — Jēdziens nepienācīgi saņemta kompensācija — Kompensācijas samaksa, pamatojoties uz nepilnīgu dokumentāciju — Iespēja papildināt ar kompensāciju saistīto dokumentāciju pēc minētās regulas 47. panta 2. punktā un 48. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzēto termiņu izbeigšanās vēlāk uzsāktas atgūšanas procedūras ietvaros)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/8

         Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 21. jūnija spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Firma Laub GmbH & Co. Vieh & Fleisch Import-Export/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-428/05) (1)

   (Eksporta kompensācijas - Regula (EEK) Nr. 3665/87 - Jēdziens “nepienācīgi saņemta kompensācija’ - Kompensācijas samaksa, pamatojoties uz nepilnīgu dokumentāciju - Iespēja papildināt ar kompensāciju saistīto dokumentāciju pēc minētās regulas 47. panta 2. punktā un 48. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzēto termiņu izbeigšanās vēlāk uzsāktas atgūšanas procedūras ietvaros)
   (2007/C 183/13)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Hamburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Firma Laub GmbH & Co. Vieh & Fleisch Import-Export

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — 11. panta 3. punkta pirmās daļas pirmā teikuma, 47. panta 2. punkta un 48. panta 2.a punkta interpretācija Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulā (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 351, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1998. gada 17. marta Regulu (EK) Nr. 495/97 (OV L 77, 12. lpp.) — Jēdziens “nepienācīgi saņemta kompensācija” — Kompensāciju, kas piešķirtas, pamatojoties uz nepilnīgu transporta pavaddokumentu, atgūšana, jo pienācīgi aizpildīts dokuments ticis iesniegts tikai pēc paredzēto termiņu izbeigšanās
   Rezolutīvā daļa:
   Eksporta kompensāciju nevar atzīt par “nepienācīgi saņemtu” 11. panta 3. punkta pirmās daļas pirmā teikuma izpratnē Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulā (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1998. gada 17. marta Regulu (EK) Nr. 604/98, ja labuma guvējs šīs kompensācijas atgūšanas procedūras ietvaros iesniedz pierādījumus, kas vajadzīgi, lai pamatotu viņa tiesības uz minētās kompensācijas saņemšanu. Kompetentajām iestādēm ir jānosaka saprātīgs termiņš, kas ļauj minētajam labuma guvējam iesniegt šos pierādījumus.

      (1)  OV C 36, 11.2.2006.


title: Lieta C-566/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 14. novembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Iberdrola, S.A . un Gas Natural SDG, S.A./Administración del Estado, Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. un Endesa, S.A.

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 14. novembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Iberdrola, S.A. un Gas Natural SDG, S.A./Administración del Estado, Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. un Endesa, S.A.

   (Lieta C-566/11)
   2012/C 39/13
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Iberdrola, S.A. un Gas Natural SDG, S.A.

      Atbildētājas: Administración del Estado, Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. un Endesa, S.A.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvas 2003/87/EK (1), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, 10. pants var tikt interpretēts tādējādi, ka tas neaizliedz piemērot tādus valsts likumdošanas pasākumus kā šajā lietā aplūkotie, kuru mērķis un sekas ir atlīdzības par elektroenerģijas ražošanu samazināšana par summu, kas atbilst atbilstošajā laikposmā bez maksas piešķirto siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu vērtībai?

      (1)  OV L 275, 32. lpp.


title: lieta T-430/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. aprīļa spriedums — Bodegas Montebello/ITSB — Montebello ( MONTEBELLO RHUM AGRICOLE ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes MONTEBELLO RHUM AGRICOLE reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme MONTEBELLO — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Preču līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/39

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. aprīļa spriedums — Bodegas Montebello/ITSB — Montebello (“MONTEBELLO RHUM AGRICOLE”)
   (lieta T-430/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “MONTEBELLO RHUM AGRICOLE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MONTEBELLO” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Preču līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2009/C 141/79
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bodegas Montebello, SA, Montilla (Spānija) (pārstāvji — T. Andrade Boué, I. Lehmann Novo un A. Hernández Lehmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — P. López Fernández de Corres un J. Crespo Carrillo)

      Otrā procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Montebello SARL, Petit-Bourg (Francija) (pārstāvis — G.-G. Lamoureux, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 7. septembra lēmumu lietā R 223/2007-2 saistībā ar iebildumu procesu starp Bodegas Montebello, SA un Montebello SARL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bodegas Montebello, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008.


title: Lieta C-140/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Zoll-Senat 3 (K) des Unabhängigen Finanzsenates (Neatkarīgā Finanšu senāta muitas senāts Nr. 3 (K), Austrija) 2005. gada 17. marta lēmumu lietā Amalia Valesko pret Zollamt Klagenfurt

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Zoll-Senat 3 (K) des Unabhängigen Finanzsenates (Neatkarīgā Finanšu senāta muitas senāts Nr. 3 (K), Austrija) 2005. gada 17. marta lēmumu lietā Amalia Valesko pret Zollamt Klagenfurt

   (Lieta C-140/05)
   (2005/C 143/32)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Zoll-Senat 3 (K) des Unabhängigen Finanzsenates (Neatkarīgā Finanšu senāta muitas senāts Nr. 3 (K), Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 17. marta lēmumu lietā Amālija Valesko [Amalia Valesko] pret Zollamt Klagenfurt (Klagfurtes muitas pārvalde) un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 25. martā.

      Zollamt Klagenfurt lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai tiesību normas Aktā par Slovēnijas pievienošanos Eiropas Savienībai, XIII Pielikums — Pievienošanās akta 24. pantā minētais saraksts: Slovēnija, 6. Nodokļu politika, 2. pants (Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis, 23.09.2003, L 236), saskaņā ar kuru, neskarot 8. pantu Padomes Direktīvā 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību un informējot Komisiju, dalībvalstis var laikā, kamēr tiek piemērota iepriekš paredzētā atkāpe, attiecībā uz cigaretēm, ko attiecīgo valstu teritorijā varētu ievest no Slovēnijas, papildus nemaksājot akcīzes nodokli, “saglabāt” tādus pašus kvantitatīvos ierobežojumus, kādi tiek piemēroti ievešanai no trešām valstīm, attiecībā uz terminus technicus“saglabāt” ir interpretējams tādējādi, ka ar šiem līgumiskiem noteikumiem pieļauj kvantitatīvos ierobežojumus, kas bijuši spēkā dalībvalstī līdz Slovēnijas Republikas iestāšanās brīdim un kas uz Slovēniju attiecās kā uz trešo valsti?

               2.

               Ja tomēr Tiesa nonāk pie secinājuma, ka minētie līgumiskie noteikumi nav interpretējami tādējādi, ka ar tiem pieļauj kvantitatīvos ierobežojumus, kas bijuši spēkā dalībvalstī līdz Slovēnijas Republikas iestāšanās brīdim un uz Slovēniju attiecās kās uz trešo valsti, rodas jautājums:
               Vai EKL 23., 25. un 26. pants ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru atbrīvojums no akcīzes nodokļa tabakas precēm, kas tiek ievestas to ceļotāju personiskajās mantās, kuru parastā dzīvesvieta atrodas dalībvalsts nodokļu zonā un kuri dalībvalsts nodokļu zonā ieceļo tieši, šķērsojot sauszemes robežu vai pa iekšzemes ūdeņiem, ir ierobežots līdz 25 cigaretēm, ieceļojot no noteiktām citām dalībvalstīm, nav pretrunā ar brīvas preču aprites pamatprincipu, ja šāda veida kvantitatīvais ierobežojums attiecas tikai uz vienu trešās valsts (Šveices) muitu izslēdzošo zonu un tajā pat laikā, nemaksājot akcīzes nodokli, no citām trešajām valstīm šajā dalībvalstī atļauj ievest 200 cigaretes?


title: Lieta T-186/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Schönberger /Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesības iesniegt sūdzību — Eiropas Parlamentam adresēta sūdzība — Par pieņemamu atzīts lūgumraksts — Lēmums, ar kuru ir izbeigta lūgumrakstu procedūra — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/33

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Schönberger/Parlaments
   (Lieta T-186/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesības iesniegt sūdzību - Eiropas Parlamentam adresēta sūdzība - Par pieņemamu atzīts lūgumraksts - Lēmums, ar kuru ir izbeigta lūgumrakstu procedūra - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2013/C 114/52
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Peter Schönberger (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — O. Mader, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — E. Waldherr un U. Rösslein)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komitejas 2011. gada 25. janvāra lēmumu izbeigt pārbaudīt prasītāja 2010. gada 2. oktobrī iesniegto lūgumrakstu (lūgumraksts Nr. 1188/2010), kas tika atzīts par pieņemamu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2.

               P. Schönberger sedz savus un atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 145, 14.5.2011.


title: Lieta C-221/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums ( Sozialgericht Stuttgart (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Krystyna Zablocka-Weyhermüller / Land Baden-Württemberg (Pabalstu piešķiršana pārdzīvojušajiem kara upuru laulātajiem — Nosacījums par dzīvesvietu — EKL 18. panta 1. punkts)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums (Sozialgericht Stuttgart (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Krystyna Zablocka-Weyhermüller/Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-221/07) (1)

   (Pabalstu piešķiršana pārdzīvojušajiem kara upuru laulātajiem - Nosacījums par dzīvesvietu - EKL 18. panta 1. punkts)
   (2009/C 19/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Sozialgericht Stuttgart
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Krystyna Zablocka-Weyhermüller

      Atbildētājs: Land Baden-Württemberg

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sozialgericht Stuttgart — Valsts tiesību normu, kas ierobežo pārdzīvojušo kara upuru laulāto nodrošinājuma (Hinterbliebbenenversorgung) eksportējamību, saderība ar Kopienu tiesībām
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 18. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru šī dalībvalsts atsakās izmaksāt pārdzīvojušiem kara upuru laulātajiem piešķirtus noteiktus pabalstus, pamatojoties vienīgi uz to, ka šie pilsoņi dzīvo noteiktu dalībvalstu teritorijā.

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta C-674/13: Prasība, kas celta 2013. gada 17. decembrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 17. decembrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-674/13)
   2014/C 45/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot visus vajadzīgos pasākumus, kas vajadzīgi, lai tūlītēji un efektīvi izpildītu Komisijas 2012. gada 25. janvāra Lēmumu 2012/636/ES par pasākumu C 36/07 (ex NN 25/07), ko ieviesusi Vācija attiecībā uz Deutsche Post AG
                   (1), pilnībā atgūstot piešķirto un ar iekšējo tirgu nesaderīgo atbalstu, kā arī izdarot grozījumus nākotnes atbalsta shēmā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi no LESD 288. panta, 108. panta 2. punkta, efektivitātes principa, Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (2), 14. panta 3. punkta, kā arī iepriekš minētā Komisijas lēmuma 1. un 4.–6. panta izrietošos pienākumus;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Neveicot visus vajadzīgos pasākumus, kas vajadzīgi, lai tūlītēji un efektīvi izpildītu Komisijas 2012. gada 25. janvāra Lēmumu 2012/636/ES par pasākumu C 36/07 (ex NN 25/07), ko ieviesusi Vācija attiecībā uz Deutsche Post AG, pilnībā atgūstot piešķirto un ar iekšējo tirgu nesaderīgo atbalstu, kā arī izdarot grozījumus nākotnes atbalsta shēmā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi no LESD 288. panta, 108. panta 2. punkta, efektivitātes principa, Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, 14. panta 3. punkta, kā arī iepriekš minētā Komisijas lēmuma1. un 4.–6. panta izrietošos pienākumus.
   Vācija, izpildot Lēmumu 2012/636/ES, atsakās ievākt informāciju, lai (atgūšanas nolūkā) norobežotu objektīvi atbilstošo paku sūtījumu pakalpojumu tirgu laikposmam no 2003. gada līdz 2012. gadam, kā arī laikposmam kopš 2012. gada. Tādējādi Vācija kavē Lēmuma 2012/636/ES izpildi, jo šajā lēmumā ir noteikts atgūt pagātnē piešķirtus, nelikumīgus un ar iekšējo tirgu nesaderīgus atbalstus, kā arī atcelt/grozīt pensiju subsīdijas nākotnē saistībā ar nereglamentētajiem pasta pakalpojumiem. Tomēr, lai varētu noteikt, kādi pasta pakalpojumi tie ir, objektīvi atbilstošā paku sūtījumu pakalpojumu tirgus analīze ir conditio sine qua non.
   Neveicot šādu analīzi, Vācija nevar tūlītēji un efektīvi pilnībā atgūt piešķirtos un ar iekšējo tirgu nesaderīgos atbalstus, nedz arī izdarīt grozījumus nākotnes atbalsta shēmā.
   Pakārtoti, gadījumā, ja tiktu pieņemta Vācijas tiesiskā nostāja, ka, lai izpildītu Lēmumu 2012/636/ES, varēja izmantot spēkā esošos kompetento iestāžu nolēmumus un tiesību aktus, quod non, Vācijai esot bijis jāpamatojas uz paku sūtījumu pakalpojuma “B2B” atsevišķu tirgu. Vācija un Komisija ir vienisprātis, ka kopš 2003. gada Deutsche Post AG nevienā brīdī neieņēma dominējošo stāvokli šādā paku sūtījumu pakalpojuma “B2B” atsevišķajā tirgū. Paku sūtījumu pakalpojuma “B2B” tirgus tātad pieder pie nereglamentētajiem pasta pakalpojumiem.
   Līdz ar to, aprēķinot atgūstamos atbalstus par laikposmu no 2003. gada līdz 2012. gadam, kā arī izdarot grozījumus nākotnes atbalsta shēma, Vācijai par nesaderīgām ar iekšējo tirgu esot bijis jākvalificē pensiju subsīdijas tiem ierēdņiem, kas ir saistīti ar paku sūtījumu pakalpojumiem “B2B”. Tai esot bijis jāatgūst pagātnē piešķirtie atbalsti un jāatceļ to piešķiršana nākotnē.

      (1)  Izziņots ar numuru C(2012) 184, OV L 289, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-141/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Tribunal administratif de Rennes (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Doux SA, maksātnespējas procesā/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 543/2008 — 15. panta 1. punkts — 16. pants — Saldēta vai ātrsaldēta cāļa gaļa — Maksimāli pieļaujamais ūdens saturs — Šā pieļaujamā daudzuma aktualitātes zudums — Pārbaužu praktiskā kārtība — Kontrolanalīzes — Regula Nr. 612/2009 — 28. pants — Eksporta kompensācijas lauksaimniecības produktiem — Piešķiršanas nosacījumi — Pienācīgi laba tirdzniecības kvalitāte — Produkti, kas tiek tirgoti parastos apstākļos

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Tribunal administratif de Rennes (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Doux SA, maksātnespējas procesā/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

   (Lieta C-141/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 543/2008 - 15. panta 1. punkts - 16. pants - Saldēta vai ātrsaldēta cāļa gaļa - Maksimāli pieļaujamais ūdens saturs - Šā pieļaujamā daudzuma aktualitātes zudums - Pārbaužu praktiskā kārtība - Kontrolanalīzes - Regula Nr. 612/2009 - 28. pants - Eksporta kompensācijas lauksaimniecības produktiem - Piešķiršanas nosacījumi - Pienācīgi laba tirdzniecības kvalitāte - Produkti, kas tiek tirgoti parastos apstākļos)
   (2017/C 144/02)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Rennes

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Doux SA, maksātnespējas procesā

      Atbildētājs: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izvērtējot trešo prejudiciālo jautājumu, nav atklāts neviens faktors, kas varētu ietekmēt Komisijas 2008. gada 16. jūnija Regulas (EK) Nr. 543/2008 par kārtību, kādā piemērojama Padomes Regula (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz mājputnu gaļas tirdzniecības standartiem, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2012. gada 19. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1239/2012, 15. panta 1. punktā un VI un VII pielikumā definēto saldētās cāļa gaļas ūdens satura maksimālo daudzumu spēkā esamību;

               2)

               Komisijas 2009. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 612/2009, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2011. gada 23. februāra Regulu (ES) Nr. 173/2011, 28. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saldēta vai ātrsaldēta cāļa gaļa, kuras ūdens saturs pārsniedz Regulā Nr. 543/2008, kurā grozījumi izdarīti ar Īstenošanas regulu Nr. 1239/2012, noteiktos limitus, nevar tikt tirgota parastos apstākļos Savienības teritorijā un neatbilst prasībai par pienācīgi labu tirdzniecības kvalitāti, pat ja tai ir kompetentas iestādes izdots veselības sertifikāts;

               3)

               tā kā Regulas Nr. 543/2008, kurā grozījumi ir izdarīti ar Īstenošanas regulu Nr. 1239/2012, VI un VII pielikums ir pietiekami precīzi, lai īstenotu eksportam, saņemot eksporta kompensāciju, paredzētas saldētas vai ātrsaldētas cāļa gaļas pārbaudi, apstāklis, ka dalībvalsts nav noteikusi praktisko kārtību, kuras pieņemšana ir paredzēta šīs regulas 18. panta 2. punktā, nepadara šīs pārbaudes nepiemērojamas attiecīgajiem uzņēmumiem;

               4)

               atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Regulas (EK) Nr. 450/2008, ar ko izveido Kopienas Muitas kodeksu (Modernizētais muitas kodekss), 118. panta 2. punktam un 119. panta 1. punkta otrajai daļai saldētas vai ātrsaldētas cāļa gaļas eksportētājs var, pirmkārt, personiski piedalīties vai būt klātesošs šo preču pārbaudē vai paraugu ņemšanā un, otrkārt, lūgt šo preču papildu pārbaudi vai paraugu ņemšanu, ja tas uzskata, ka kompetento iestāžu gūtie rezultāti nav spēkā.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015.


title: Lieta F-98/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. jūlijā – ZZ/Parlaments

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/86

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. jūlijā – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-98/15)
   (2015/C 294/105)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt 2014. gada 18. jūlija lēmumu, ar kuru prasītājs ir apstiprināts nodaļas vadītāja amatā, jo šajā lēmumā nav paredzēts ar atpakaļejošu spēku atzīt nodaļas vadītāja statusu un ar atpakaļejošu spēku piešķirt pamatalgas palielinājumu saistībā ar viņa amatu (vadības piemaksu), un prasība atlīdzināt zaudējumus par materiālo un morālo kaitējumu, kāds esot nodarīts prasītājam

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 18. jūlija Lēmuma 2. pantu, jo tajā ir paredzēts, ka ar prasītāja iecelšanu nodaļas vadītāja amatā saistītās pamatalgas palielināšana stājas spēkā tikai deviņu mēnešu perioda beigās;

               —

               atcelt 2015. gada 20. marta Lēmumu, kurš tika saņemts 2015. gada 24. martā un ar kuru tika noraidīta prasītāja 2014. gada 29. augusta sūdzība;

               —

               atlīdzināt prasītāja materiālos un finanšu zaudējumus;

               —

               jebkurā gadījumā, piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-245/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/17

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-245/07)
   (2007/C 155/33)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Braun un P. Dejmek, pārstāvji)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/50/EK (1), ar ko groza Padomes Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību (2) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību (3), vai katrā ziņā, nedarot šos aktus zināmus Komisija, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/50/EK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 164, 114. lpp.

      (2)  OV L 235, 6. lpp.

      (3)  OV L 110, 1. lpp.


title: Lieta C-186/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. aprīlī iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) — Stanleybet International LTD, William Hill Organization Ltd un William Hill Plc/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon un Ypourgos Politismou

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. aprīlī iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) — Stanleybet International LTD, William Hill Organization Ltd un William Hill Plc/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon un Ypourgos Politismou

   (Lieta C-186/11)
   2011/C 186/26
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Stanleybet International LTD, William Hill Organization Ltd un William Hill Plc

      Atbildētāji: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon un Ypourgos Politismou

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar EK līguma 43. un 49. pantu ir saderīgs valsts tiesību akts, kas nolūkā ierobežot azartspēļu piedāvājumu ekskluzīvas tiesības saistībā ar azartspēļu norises nodrošināšanu, pārvaldību, organizēšanu un rīkošanu piešķir tikai vienam uzņēmumam, kas izveidots akciju sabiedrības formā un kotēts biržā, ja minētais uzņēmums turklāt arī reklamē sevis organizētās azartspēles, paplašina savu darbību un veic to citās valstīs, spēlētāju dalība ir brīva, un derību un laimesta maksimāli pieļaujamā summa tiek noteikta katrai biļetei, nevis katram spēlētājam?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai ar EK līguma 43. un 49. pantu ir saderīgs valsts tiesību akts, kurš nolūkā cīnīties pret noziedzību, īstenojot kontroli pār attiecīgajā jomā aktīvo uzņēmumu darbību, lai nodrošinātu, ka minētā darbība norisinās tikai kontrolētā veidā, ekskluzīvas tiesības saistībā ar azartspēļu norises nodrošināšanu, pārvaldību, organizēšanu un rīkošanu piešķir tikai vienam uzņēmumam, arī tad, ja minētā piešķīruma rezultātā attiecīgais piedāvājums paplašinās neierobežoti? Vai katrā ziņā, lai minēto ierobežojumu varētu uzskatīt par piemērotu noziedzības apkarošanas mērķa sasniegšanai, ir noderīgi piedāvājuma paplašināšanos tomēr kontrolēt, proti, lai tas nepārsniedz to, kas vajadzīgs minētā mērķa sasniegšanai? Ja minētā paplašināšanās tomēr ir jākontrolē, vai no tāda viedokļa to var uzskatīt par kontrolētu, ja minētajā nozarē tiek piešķirtas ekskluzīvas tiesības struktūrai, kurai piemīt pirmajā prejudiciālajā jautājumā uzskaitītās īpašības? Visbeidzot, ja uzskata, ka konkrēto ekskluzīvo tiesību piešķiršana izraisa azartspēļu piedāvājuma kontrolētu paplašināšanos, vai piešķīrums tikai vienam uzņēmumam pārsniedz to, kas vajadzīgs, tajā ziņā, ka to pašu mērķi var pienācīgi sasniegt, minētās tiesības piešķirot arī vairākiem uzņēmumiem?

               3)

               Ja, atsaucoties uz iepriekšējiem diviem prejudiciālajiem jautājumiem, tiktu uzskatīts, ka ekskluzīvu tiesību piešķiršana ar konkrētajiem valsts noteikumiem saistībā ar azartspēļu norises nodrošināšanu, pārvaldību, organizēšanu un rīkošanu nav saderīga ar EK līguma 43. un 49. pantu: a) vai saskaņā ar minētajiem Līguma noteikumiem ir pieļaujams, ka valsts iestādes pārejas periodā, kas vajadzīgs, lai pieņemtu ar EK līgumu saderīgus noteikumus, pārstāj izskatīt lūgumus par minētās darbības uzsākšanu, kurus iesnieguši citās dalībvalstīs reģistrēti subjekti, b) ja atbilde ir apstiprinoša, pamatojoties uz kādiem kritērijiem nosaka šāda pārejas perioda ilgumu, c) ja pārejas periods netiek atļauts, pamatojoties uz kādiem kritērijiem valsts iestādēm ir jāvērtē attiecīgie lūgumi?


title: Lieta C-484/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) 2009. gada 30. novembra rīkojumu — Manuel Carvalho Ferreira Santos/Companhia Europeia de Seguros, S.A.

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) 2009. gada 30. novembra rīkojumu — Manuel Carvalho Ferreira Santos/Companhia Europeia de Seguros, S.A.

   (Lieta C-484/09)
   2010/C 37/21
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação do Porto

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Manuel Carvalho Ferreira Santos

      Atbildētāja: Companhia Europeia de Seguros, S.A.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai transportlīdzekļu sadursmes gadījumā, kurā nav vainojams neviens no autovadītājiem un kas radīja miesas bojājumus un materiālos zaudējumus vienam no vadītājiem (cietušais, kurš lūdz kompensāciju), iespēja sadalīt atbildību par risku (Código Civil 506. panta 1. un 2. punkts), kas tieši ietekmē cietušajam piešķiramo kompensācijas apmēru par materiālo un nemateriālo zaudējumu, kas radies no miesas bojājumiem (jo šī atbildības par risku sadalījuma rezultātā tiks samērīgi samazināts kompensācijas apmērs), ir pretrunā Kopienu tiesībām, konkrētāk, Pirmās direktīvas (Direktīvas 72/166/EEK (1)) 3. panta 1. punktam, Otrās direktīvas (Direktīvas 84/5/EEK (2)) 2. panta 1. punktam un Trešās direktīvas (Direktīvas 90/232/EEK (3)) 1. pantam atbilstoši tam, kā šos noteikumus ir interpretējusi Tiesa?

      (1)  Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV L 103, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: Nodaļa 06, Sējums 01, 10.– 12. lpp.).

      (2)  Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV 1984, L 8, 17. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: Nodaļa 06, Sējums 07, 3. — 6. lpp.).

      (3)  Padomes 1990. gada 14. maija Trešā Direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV L 129, 33. lpp.)


title: Lieta T-362/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūnijā – Tillotts Pharma/EUIPO – Ferring (“XENASA”)

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/32

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūnijā – Tillotts Pharma/EUIPO – Ferring (“XENASA”)
   (Lieta T-362/16)
   (2016/C 314/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tillotts Pharma AG (Rheinfelden, Šveice) (pārstāvis – M. Douglas, lawyer)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Ferring BV (Hoofddorp, Nīderlande)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “XENASA” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 11 920 055

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 29. aprīļa lēmums lietā R 3264/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-16/17: Prasība, kas celta 2017. gada 13. janvārī – APF/Parlaments

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 13. janvārī – APF/Parlaments
   (Lieta T-16/17)
   (2017/C 063/56)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alliance for Peace and Freedom (APF) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis –P. Richter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja 2016. gada 12. decembra lēmuma (Nr. FINS-2017–15) I.4.1. punktu, kas attiecas uz priekšfinansējuma summas samazināšanu līdz 33 % no noteiktās maksimālās summas, kā arī rīkojumu par nodrošinājuma sniegšanu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-13/17 Europa Terra Nostra/Parlaments izvirzītajiem prasības pamatiem.


title: Lieta C-496/06: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 21. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/23

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 21. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-496/06) (1)

   (2008/C 79/41)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-197/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. martā – La Zaragozana /ITSB – Charles Cooper  ( “GREEN'S” )

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. martā – La Zaragozana/ITSB – Charles Cooper (“GREEN'S”)
   (Lieta T-197/14)
   2014/C 235/25
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: La Zaragozana, SA (Zaragoza, Spānija) (pārstāvis – L. Broschat García, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Charles Cooper Ltd (Leeds, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījums:

               —

               prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2014. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 1284/2012-5.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Charles Cooper Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “GREEN'S”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 1 89  813

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “AMBAR-GREEN”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-245/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. janvāra rīkojums — Komisija/ Lior u.c. (Šķīrējklauzula — Pirmās instances tiesas kompetence — Prasība, kas vērsta pret Eiropas Ekonomisko interešu grupu un pret tās biedriem un bijušajiem biedriem — Daļēja kompetences neesamība)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/39

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. janvāra rīkojums — Komisija/Lior u.c.
   (Lieta T-245/04) (1)

   (Šķīrējklauzula - Pirmās instances tiesas kompetence - Prasība, kas vērsta pret Eiropas Ekonomisko interešu grupu un pret tās biedriem un bijušajiem biedriem - Daļēja kompetences neesamība)
   (2008/C 64/63)
   Tiesvedības valoda — franču un grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk, kam palīdz M. Bra, avocat, pēc tam H. Støvlbæk un M. Konstantinidis, kuriem palīdz B. Wägenbaur, avocat)

      Atbildētāji: Lior GEIE, Brisele (Beļģija), Lior International NV, Hoilarta (Beļģija), Deira SA (Hoilarta), Eutec Srl, Forli (Itālija), Mindshare Bvba, Senmartēnlatēma, (Beļģija), Società politecnica italiana ricerche e progetti Srl, Kastello (Itālija), RPA SpA, Perusa (Itālija), Carmen eV, Straubinga (Vācija) (pārstāvis — V. Marien, avocat); University College Dublin — Energy Research Group, Dublina (Īrija) (pārstāvji — F. Herbert un L. Demeyere, avocats); Beneport SA (Brisele), Europe Information Service SA (Brisele), Managium Sprl (Brisele) (pārstāvis — J.-P. Brusseleers, avocat); un Aris Hellas EPE, Kifisija (Grieķija) (pārstāvis — K. Sakellariadis, avocat)
   Priekšmets
   Prasība atbilstoši EKL 228. pantam, lai atbildētājiem liktu piespriests solidāri atmaksāt avansā pārmaksātās summas, kuras Kopiena pārskaitīja, pildot sešus līgumus, kas tika noslēgti programmas Thermie ietvaros un vienu līgumu, kas tika noslēgts programmas Altener II ietvaros.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl tā vērsta pret Deira SA, Eutec Srl, Mindshare Bvba, Società politecnica italiana ricerche e progetti Srl, RPA SpA, Carmen eV, University College Dublin — Energy Research Group, Beneport SA, Europe Information Service SA, Managium Sprl un Aris Hellas EPE;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar prasībām pret Deira SA, Eutec Srl, Mindshare Bvba, Società politecnica italiana ricerche e progetti Srl, RPA SpA, Carmen eV, University College Dublin — Energy Research Group, Beneport SA, Europe Information Service SA, Managium Sprl un Aris Hellas EPE, kā arī atlīdzina Deira SA, Eutec Srl, Mindshare Bvba, Società politecnica italiana ricerche e progetti Srl, RPA SpA, Carmen eV, University College Dublin — Energy Research Group, Beneport SA, Europe Information Service SA, Managium Sprl un Aris Hellas EPE tiesāšanās izdevumus;

               3)

                  Aris Hella sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 213, 6.9.2003. (pirms tam — lieta C-280/03).


title: Lieta C-587/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-257/10 Itālija/Komisija 2012. gada 13. decembrī iesniedza Itālijas Republika

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedumu lietā T-257/10 Itālija/Komisija 2012. gada 13. decembrī iesniedza Itālijas Republika
   (Lieta C-587/12 P)
   2013/C 63/18
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri un P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedumu, kas paziņots 2012. gada 3. oktobrī, lietā T-257/10 Itālijas Republika/Komisija par prasību atcelt saskaņā ar LESD 264. pantu Komisijas 2010. gada 24. marta Lēmumu C(2010) 1711, galīgā redakcija, par valsts atbalstu C 4/2003 (ex NN 102/2002), kas paziņots ar 2010. gada 25. marta vēstuli SG Greffe (2010) D/4224, un tādējādi atcelt arī šo lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības atbalstam Itālijas Republika izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, minētā valsts apstrīd LESD 108. panta 2. un 3. punkta un Regulas (EK) Nr. 659/99 (1) 4., 6., 7., 10., 13. un 20. panta pārkāpumu. Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, apgalvojot, ka Komisija šajā lietā varēja pieņemt jaunu lēmumu, neuzsākot jaunu, uz sacīkstes principu balstītu izmeklēšanas procedūru ar Itālijas Republikas un pārējo ieinteresēto lietas dalībnieku piedalīšanos.
   Otrkārt, Itālijas Republika atsaucas uz LESD 296. panta otrās daļas un res judicata spēka principa pārkāpumu. Vispārējai tiesai esot bijis jāatceļ jaunais Komisijas lēmums, jo tajā tika atkārtota tā pati analīze, kurā tika konstatēti trūkumi un kura bija pirmā lēmuma pamatā.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka ir noticis LESD 107. panta 1. punkta un Regulas (EK) Nr. 1998/2006 (2) 1. panta 1. punkta d) apakšpunkta un 2. panta pārkāpums. Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, nospriežot, ka apstrīdētie pasākumi nav pasākumi, kuri saskaņā ar šo regulu nav uzskatāmi par valsts atbalsta pasākumiem.
   Ceturtkārt, ar pārsūdzēto spriedumu tiekot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 659/99 14. pants un samērīguma princips. Vispārējā tiesa nav norādījusi, ka ar Komisijas lēmumu ir uzdots atgūt priekšrocību, kuru uzņēmums faktiski nekad nav saņēmis.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2006. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 1998/2006 par Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam (OV L 379, 5. lpp.).


title: Lieta T-160/13: Prasība, kas celta 2013. gada 15. martā — Bank Mellat /Padome

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 15. martā — Bank Mellat/Padome
   (Lieta T-160/13)
   2013/C 147/45
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank Mellat (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Solicitors, D. Wyatt, QC, un R. Blakeley, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Regulas (ES) Nr. 1263/2012 (1) 1. panta 15. punktu un/vai

               —

               atcelt Padomes Regulas (ES) Nr. 1263/2012 1. panta 15. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un

               —

               atzīt Padomes Lēmuma 2012/635/KĀDP (2) 1. panta 6. punktu par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka finanšu embargo neesot “nepieciešams pasākums” un līdz ar to tam trūkst juridiskā pamata atbilstoši LESD 215. pantam, ciktāl tam nav loģiskas saiknes ar atbilstošo ārpolitikas mērķi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka finanšu embargo jebkurā gadījumā neesot samērīgs ar apgalvoto ārpolitikas mērķi un līdz ar to tam neesot nekāda juridiska pamata atbilstoši LESD 215. pantam.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka finanšu embargo ir pretrunā ES tiesību vispārējiem principiem un it īpaši LESD 215. panta 3. punktam, samērīguma principam, tiesiskās noteiktības principam, patvaļīgas rīcības aizlieguma principam un prasībai, ka katrai sankcijai ir jāietver nepieciešamās juridiskās garantijas.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar finanšu embargo tiekot pārkāptas prasītājas tiesības uz īpašumu, tiesības veikt komercdarbību, tiesības uz kapitāla brīvu apriti un samērīguma princips.

      (1)  Padomes 2012. gada 21. decembra Regula (ES) Nr. 1263/2012, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 356, 34. lpp.).

      (2)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmums 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.).


title: Lieta T-392/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. oktobrī — 1. garantovaná /Komisija

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. oktobrī —  1. garantovaná/Komisija
   (Lieta T-392/09)
   2009/C 297/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 1. garantovaná a.s., Bratislava (Slovākijas Republika) (pārstāvji — M. Powell, Solicitor, A. Sutton un G. Forwood, Barristers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 22. jūlija lēmumu par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru lietā COMP/39.396 — Reaģenti uz kalcija karbonāta un magnija bāzes tērauda un gāzes rūpniecībai — tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, samazināt prasītājai lēmuma par EK līguma 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru lietā COMP/39.396 — Reaģenti uz kalcija karbonāta un magnija bāzes tērauda un gāzes rūpniecībai — 2. pantā uzliktā naudas soda apmēru,

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasībā prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, lietā COMP/39.396, kurā atzīts, ka pastāv aizliegta vienošanās kalcija karbonāta un magnija nozarēs, kas ir EKL 81. panta pārkāpums, par kuru prasītāja tika atzīta par solidāri atbildīgu kopā ar sabiedrību Novácke chemické závody a.s. (turpmāk tekstā — “NCHZ”). Prasība ir balstīta uz diviem plašiem pamatiem.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un faktu vērtējumā, atzīstot prasītāju par atbildīgu par NCHZ rīcību, gan nelikumīgi uzliekot pierādīšanas pienākumu prasītājai, gan to neatbrīvojot no pierādīšanas pienākuma. Prasītāja apgalvo, ka Komisija kļūdaini piemēroja pieņēmumu, kas piemērojams mātes sabiedrībām ar pilnīgi to īpašumā esošajām meitas sabiedrībām, prasītājai — vairākuma akcionārei sabiedrībā, kura bija tieši iesaistīta konkurences tiesību pārkāpumā. Katrā ziņā prasītāja apgalvo, ka Komisija nepierādīja, ka prasītājai pārkāpuma laikā patiesi un efektīvi bija noteicošā ietekme NCHZ darbībā.
   Otrkārt un pakārtoti, ja Tiesa apstiprinātu prasītājas atbildību, prasītāja lūdz saskaņā ar EKL 229. pantā, ko skata kopā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 31. pantu, paredzēto Tiesas neierobežoto jurisdikciju samazināt uzlikto naudas sodu, kas tai uzlikts solidāri ar NCHZ, jo Komisija esot nepareizi piemērojusi ierobežojumu — 10 % no apgrozījuma, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. pantā. Pēc prasītājas domām, Komisija ir acīmredzami pieļāvusi kļūdu, izmantojot 2007. gadu nevis 2008. gadu kā atsauces gadu 10 % apgrozījuma ierobežojuma aprēķinam.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisijas lēmums atkāpties no vispārīgā noteikuma, kas iekļauts Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā, ir uzskatāms par būtiskas procesuālas prasības pārkāpumu, jo Komisijai esot bijis pienākums ievērot prasītājas tiesības tikt uzklausītai pirms šāda lēmuma pieņemšanas.
   Tāpat prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav spēkā, jo Komisija neesot norādījusi pamatojumu atkāpei no vispārīgā noteikuma, ka, aprēķinot 10 % no apgrozījuma ierobežojumu, ir jāņem vērā iepriekšējais uzņēmējdarbības gads.
   Attiecībā uz naudas soda apmēru prasītāja apgalvo, ka tas ir nesamērīgs attiecībā uz likumīgajiem mērķiem, kurus cenšas sasniegt, proti, nodrošināt netraucētu konkurenci iekšējā tirgū. Pēc prasītājas domām, naudas soda apmērs samazinās konkurentu skaitu un pastiprinās lielākās sabiedrības — Akzo Nobel — spēku tirgū, kas ir pretrunā EKL 3. pantā noteiktajam mērķim.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, neņemot vērā pašas pieņemtās Pamatnostādnes (2) attiecībā uz prasītājas spēju samaksāt sodu. Prasītāja it īpaši apgalvo, ka tās apgalvojumu par nespēju samaksāt noraidīšana nav spēkā, jo tā nav pietiekami pamatota un ir acīmredzami nesaprātīga, jo Komisija neesot ņēmusi vērā tai iesniegtos objektīvos pierādījumus tam, ka naudas soda uzlikšanas rezultātā prasītājas ekonomiskā dzīvotspēja neatgriezeniski tiktu pakļauta briesmām un tās aktīvi zaudētu visu savu vērtību.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 1, 1. lpp.)

      (2)  Vadlīnijas naudas soda noteikšanas procesam saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta C-127/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Ireland (Īrija) 2008. gada 25. marta rīkojumu — Blaise Baheten Metock , Hanette Eugenie Ngo Ikeng , Christian Joel Baheten , Samuel Zion Ikeng Baheten , Hencheal Ikogho , Donna Ikogho, Roland Chinedu , Marlene Babucke Chinedu , Henry Igboanusi , Roksana Batkowska / Minister for Justice , Equality and Law Reform

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Ireland (Īrija) 2008. gada 25. marta rīkojumu — Blaise Baheten Metock, Hanette Eugenie Ngo Ikeng, Christian Joel Baheten, Samuel Zion Ikeng Baheten, Hencheal Ikogho, Donna Ikogho, Roland Chinedu, Marlene Babucke Chinedu, Henry Igboanusi, Roksana Batkowska/Minister for Justice, Equality and Law Reform

   (Lieta C-127/08)
   (2008/C 116/34)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   High Court of Ireland
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Blaise Baheten Metock, Hanette Eugenie Ngo Ikeng, Christian Joel Baheten, Samuel Zion Ikeng Baheten, Hencheal Ikogho, Donna Ikogho, Roland Chinedu, Marlene Babucke Chinedu, Henry Igboanusi, Roksana Batkowska

      Atbildētāji: Minister for Justice, Equality and Law Reform

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 2004/38/EK (1) pieļauj, ka dalībvalsts paredz vispārēju prasību, ka trešās valsts pilsonim, kas ir Savienības pilsoņa laulātais, ir likumīgi jāuzturas citā dalībvalstī pirms iebraukšanas uzņēmējā dalībvalstī, lai viņam vai viņai varētu tikt piemēroti Direktīvas 2004/38/EK noteikumi?

               2)

               Vai Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 1. punkta piemērošanas jomā ietilpst trešās valsts pilsonis, kurš ir:

                           i)

                           tāda Savienības pilsoņa laulātais, kurš dzīvo uzņēmējā dalībvalstī un atbilst 7. panta 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem, un

                           ii)

                           pēc tam dzīvo uzņēmējā dalībvalstī kopā ar Savienības pilsoni kā viņa(s) laulātais(ā), neraugoties uz to, kad vai kur tie precējušies vai kad vai kā trešās valsts pilsonis iebrauca uzņēmējā dalībvalstī?

               3)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noraidoša — vai Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 1. punkta piemērošanas jomā ietilpst trešās valsts pilsonis, kas ir Savienības pilsoņa laulātais, kurš ir:

                           i)

                           tāda Savienības pilsoņa laulātais, kurš dzīvo uzņēmējā dalībvalstī un atbilst 7. panta 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem, un

                           ii)

                           dzīvo uzņēmējā dalībvalstī kopā ar Savienības pilsoni kā viņa(s) laulātais(ā);

                           iii)

                           ir iebraucis uzņēmējā dalībvalstī neatkarīgi no Savienības pilsoņa un

                           iv)

                           pēc tam ir apprecējies ar Savienības pilsoni uzņēmējā dalībvalstī?

      (1)  OV 158, 77. lpp.


title: Lieta T-568/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 15. februāra spriedums – Morgese u.c./EUIPO – All Star (“2 STAR”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “2 STAR” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “ONE STAR” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/9

         Vispārējās tiesas 2017. gada 15. februāra spriedums – Morgese u.c./EUIPO – All Star (“2 STAR”)
   (Lieta T-568/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “2 STAR” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “ONE STAR” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 095/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Giuseppe Morgese (Barletta, Itālija), Pasquale Morgese (Barletta), Felice D’Onofrio (Barletta) (pārstāvis – D. Russo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – J. Crespo Carrillo un G. Sakalaite-Orlovskiene)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: All Star CV (Hilversum, Nīderlande) (pārstāvis – C. Sleep, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 1906/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp All Star, no vienas puses, un G. Morgese, P. Morgese un F. D’Onofrio, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Giuseppe Morgese, Pasquale Morgese un Felice D’Onofrio atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lieta C-147/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. marta iesniedza Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) — Secretary of State for Work and Pensions/Lucja Czop

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. marta iesniedza Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) — Secretary of State for Work and Pensions/Lucja Czop

   (Lieta C-147/11)
   2011/C 152/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

   Upper Tribunal

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Secretary of State for Work and Pensions

      Atbildētāja: Lucja Czop

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai apstākļos, kad prasītāja:

               a)

               ir Polijas pilsone;

               b)

               ieceļoja Apvienotajā Karalistē pirms viņas valsts pievienošanās ES;

               c)

               reģistrējās kā pašnodarbinātā LESD 49. panta (agrāk — EKL 43. pants) izpratnē;

               d)

               palika šeit un saglabāja pašnodarbinātās statusu pēc pievienošanās;

               e)

               vairs nav pašnodarbinātā un

               f)

               viņas faktiskā aizgādībā ir bērns, kurš ieceļoja Apvienotajā Karalistē un uzsāka vispārējo izglītību pēc pievienošanās un pēc tam, kad viņa pārstāja būt pašnodarbināta,

         prasītājai ir tiesības uzturēties Apvienotajā Karalistē, pamatojoties (individuāli vai kumulatīvi) ar to, ka:

               a)

               ir piemērojama Regula 1612/68 (1) kopā ar Eiropas Savienības Tiesas argumentāciju 2002. gada 17. septembra spriedumā lietā C-413/99 Baumbast un R/Secretary of State for the Home Department (Recueil, I-7091. lpp.), spriedumā lietā C-310/08 London Borough of Harrow/Ibrahim un lietā C-480/08 London Borough of Lambeth;

               b)

               pastāv vispārējs ES tiesību princips, kas pielīdzina pašnodarbinātos darba ņēmējiem;

               c)

               ja prasītājai nebūtu uzturēšanās tiesību, tas kavētu vai traucētu brīvībai veikt uzņēmējdarbību?

      (1)  OV L 257, 2. lpp.


title: Lieta T-527/10: Prasība, kas celta 2010. gada 12. novembrī — Google /ITSB — Giersch Ventures ( GMail )

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/41

         Prasība, kas celta 2010. gada 12. novembrī — Google/ITSB — Giersch Ventures (“GMail”)
   (Lieta T-527/10)
   ()
   2011/C 30/75
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Google, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — M. Kinkeldey un A. Bognár, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Giersch Ventures LLC (Losandželosa, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 8. septembra lēmumu lietā R 342/2010-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “GMail” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 5685136

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiskas preču zīmes “G-mail” reģistrācija Nr. 30666860, tostarp attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē; Vācijas grafiskas preču zīmes “G-mail … und die Post geht richtig ab” reģistrācija Nr. 30025697 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38., 39. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, i) veicot apstrīdētās preču zīmes un agrākās pretstatītās preču zīmes vizuālo salīdzināšanu, ii) neņemot vērā, kā tās uztver attiecīgie patērētāji, iii) pieņemot, ka kombinēto preču zīmju vārdiskie elementi ir vienmēr izteiktāki nekā vizuālie elementi, un neņemot vērā attiecīgo judikatūru, iv) konstatējot, ka agrāka vārdiska preču zīme kopumā nav jāuzskata par pēc būtības vāju, un v) secinot, ka reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja argumenti par preču zīmju vizuālā salīdzinājuma nozīmīgumu attiecībā pret to fonētisko salīdzinājumu nav pārliecinoši


title: Lieta T-12/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – Sherwin - Williams Sweden /ITSB – Akzo Nobel Coatings International  ( “ARTI” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas preču zīmes “ARTI” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “ARTITUDE” un agrākas Beniluksa vārdiskas preču zīmes “ARTITUDE” starptautiska reģistrācija — Reģistrācijas atteikums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Identiskas un ļoti līdzīgas preces — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/34

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – Sherwin-Williams Sweden/ITSB – Akzo Nobel Coatings International (“ARTI”)
   (Lieta T-12/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas preču zīmes “ARTI” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “ARTITUDE” un agrākas Beniluksa vārdiskas preču zīmes “ARTITUDE” starptautiska reģistrācija - Reģistrācijas atteikums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Identiskas un ļoti līdzīgas preces - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 034/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sherwin–Williams Sweden AB (Märsta, Zviedrija) (pārstāvis – L.-E. Ström, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Akzo Nobel Coatings International BV (Arnhem, Nīderlande)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 18. oktobra lēmumu lietā R 2085/2011–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Akzo Nobel Coatings International BV un Sherwin–Williams Sweden Group AB

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sherwin-Williams Sweden AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 86, 23.3.2013.


title: Lieta T-697/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 9. marta rīkojums – MIP Metro/EUIPO – Associated Newspapers (“METRO”)

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/61

         Vispārējās tiesas 2017. gada 9. marta rīkojums – MIP Metro/EUIPO – Associated Newspapers (“METRO”)
   (Lieta T-697/14) (1)

   (2017/C 144/87)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 409, 17.11.2014.


title: Lieta T-461/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. decembrī — Visa Europe un Visa International Service Association /Komisija

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/49

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. decembrī — Visa Europe un Visa International Service Association/Komisija
   (Lieta T-461/07)
   (2008/C 51/91)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Visa Europe Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) un Visa International Service Association, Vilmingtona (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — S. Morris, QC, H. Davies, Barrister, A. Howard, Barrister, V. Davies, Solicitor un H. Masters, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt lēmumu; pakārtoti

               —

               pilnībā atcelt lēmuma 2. pantu vai, pakārtoti, atbilstoši samazināt tajā noteikto naudas sodu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar savu prasības pieteikumu Visa Europe un Visa International Service Association (“Visa”) saskaņā ar EKL 230. pantu lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 3. oktobra lēmumu C(2007) 4471 galīgā redakcija par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/D1/37860 — Morgan Stanley/Visa International un Visa Europe) no vienas puses, attiecībā uz secinājumu, ka Visa, atsakoties uzņemt Morgan Stanley Bank International Limited (“Morgan Stanley”) par Visa Europe biedru pirms 2006. gada 22. septembra, jo tai piederēja un tā vadīja konkurējošu karšu sistēmu, ir pārkāpusi EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu, un no otras puses attiecībā uz EUR 10,2 miljonu soda naudas noteikšanu prasītājiem.

      Visa izvirza trīs pamatus attiecībā uz Komisijas atklātajiem pārkāpumiem. Tā norāda, ka Komisijas secinājumi, ka Morgan Stanley neuzņemšana Visa biedru skaitā ir EKL 81. panta 1. punktā noteiktās konkurences ievērojams ierobežojums, nav spēkā tajos ietverto acīmredzamo tiesisko kļūdu dēļ un apgalvo, ka Komisija nav norādījusi nepieciešamos elementus šo secinājumu pamatošanai.

               (a)

               Pirmkārt, tiek apgalvots, ka Komisija minēto noteikumu piemērošanā ir piemērojusi nepareizu tiesisko un ekonomisko pārbaudi, proti, ka pastāvēja “tālākas konkurences iespēja” un tādējādi nonākusi pie nepareiza faktiskā un ekonomiskā novērtējuma par tās norādītajām sekām, ko radīja Morgan Stanley neuzņemšanu. Saskaņā ar Visa apgalvoto Morgan Stanley netika atturēts no iekļūšanas attiecīgajā tirgū (“Lielbritānijas iegādes tirgū”).

               (b)

               Otrkārt, tiek apgalvots, ka Komisija, lēmuma stadijā mainot tās lietu par ierobežojošo ietekmi un nedodot Visa iespēju atbildēt uz jauno lietas formulējumu ir pārkāpusi būtisku procedūras prasību.

               (c)

               Treškārt, tā apgalvo, ka, pat ja Morgan Stanley tika atturēts no iekļūšanas Lielbritānijā, iegūstot tirgu, tam neradās nozīmīgi konkurences traucējumi.

         Attiecībā uz noteikto soda naudu, Visa saskaņā ar EKL 229. pantu norāda šādus pamatus:

               (a)

               Saskaņā ar Kopienas tiesību pamatprincipu piemērošanu konkrētajos lietas apstākļos un pastāvīgajām šaubām, kas pastāvēja attiecībā uz Morgan Stanley pretlikumīgo neuzņemšanu, Komisijai vispār nebija jāuzliek Visa soda nauda. Visa uzskata, ka naudas soda uzlikšanai nebija pamats, jo attiecīgā vienošanās bija oficiāli paziņota Komisijai atbilstoši Regulai (EEK) Nr. 17/62 (1) un soda naudas, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 (2), tika noteikta tikai Komisijas administratīvās procedūras nopietno kavējumu dēļ.

               (b)

               Pakārtoti, pēc Visa teiktā Komisija esot pieļāvusi vairākas juridiskas kļūdas un kļūdas naudas soda līmeņa novērtējumā, ko tā varēja prasītājiem likumīgi noteikt. Pamatojoties uz to, Visa apgalvo, ka naudas sods EUR 10,2 miljonu apmērā bija acīmredzami pārmērīgs un nesamērīgs, neņemot vērā saprātīgās šaubas par Visa rīcības prettiesiskumu.

         Visbeidzot Visa norāda, ka Komisija bija tiesīga noteikt Visa soda naudu tikai par laika posmu, par kuru bija iesniegti pierādījumi, ka Morgan Stanley tika atturēts no ieejas Lielbritānijā, iegūstot tirgu. Pat ja Visa iepriekšējais atteikums pieņemt Morgan Stanley dalību Visa būtu varējuši radīt atšķirību konkurences apstākļos attiecīgajā tirgū, tas nevarēja būt pirms šī perioda un tādējādi Komisija atbilstoši tās 1998. gada Pamatnostādnēm naudas soda apmēra noteikšanai nebija jāpiemēro ilguma reizinātājs.

      (1)  EEK Padomes Regula Nr. 17 Pirmā Regula par Līguma 85. un 86. panta īstenošanu (OV 13, 204. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-453/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. oktobra spriedums — Zoo Sport /ITSB — K-2 ( “ZOOSPORT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ZOOSPORT” reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “ZOOT” un Kopienas agrāka grafiska preču zīme “SPORTS ZOOT SPORTS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. oktobra spriedums — Zoo Sport/ITSB — K-2 (“ZOOSPORT”)
   (Lieta T-453/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ZOOSPORT” reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “ZOOT” un Kopienas agrāka grafiska preču zīme “SPORTS ZOOT SPORTS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 352/28
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zoo Sport Ltd (Leeds, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — I. Rungg, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: K-2 Corp. (Seattle, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Graf, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 9. augusta lēmumu lietā R 1119/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp K-2 Corp. un Zoo Sport Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zoo Sport Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta F-88/07: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 12. novembra rīkojums – Domínguez González /Komisija (Civildienests — Tehniskais asistents — Iebilde par kompetences neesamību — Iebilde par nepieņemamību — Civildienesta tiesas kompetences neesamība)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/40

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 12. novembra rīkojums – Domínguez González/Komisija
   (Lieta F-88/07) (1)

   (Civildienests - Tehniskais asistents - Iebilde par kompetences neesamību - Iebilde par nepieņemamību - Civildienesta tiesas kompetences neesamība)
   2009/C 102/59
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Juan Luís Domínguez González, Žirona [Gerona] (Spānija) (pārstāvji – sākotnēji R. Nikolaci Angelatss [R. Nicolazzi Angelats], pēc tam – R. Nikolaci Angelatss [R. Nicolazzi Angelats] un M. K. Ollers Hils [M.-C. Oller Gil], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – J. Kurals [J. Currall] un L. Losano Palasiosa [L. Lozano Palacios])

      Priekšmets

   Civildienests – Prasība atlīdzināt kaitējumu, ko iespējami cietis prasītājs sava darba līguma ar ECHO izbeigšanas medicīniskā apmeklējuma rezultātā dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Civildienesta tiesa nav kompetenta izskatīt prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 37, 9.2.2008., 34. lpp.


title: Lieta C-187/09: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 10. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/40/EK — Mehānisko transportlīdzekļu gaisa kondicionēšana — Nepilnīga transponēšana)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/15

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 10. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-187/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/40/EK - Mehānisko transportlīdzekļu gaisa kondicionēšana - Nepilnīga transponēšana)
   2010/C 24/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — O. Beynet un S. Walker)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis — S. Ossowski)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvas 2006/40/EK par emisijām no mehānisko transportlīdzekļu gaisa kondicionēšanas sistēmām un par grozījumiem Padomes Direktīvā 70/156/EEK (OV L 161, 12. lpp.) prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvas 2006/40/EK par emisijām no mehānisko transportlīdzekļu gaisa kondicionēšanas sistēmām un par grozījumiem Padomes Direktīvā 70/156/EEK prasības, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta C-401/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — Blanka Soukupová/Ministerstvo zemědělství

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — Blanka Soukupová/Ministerstvo zemědělství

   (Lieta C-401/11)
   2011/C 311/31
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Blanka Soukupová

      Atbildētāja: Ministerstvo zemědělství

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jēdzienu “parastais pensijas vecums” brīdī, kad saimniecība tiek nodota citai personai, kas ir ietverts Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1257/99 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu (1) 11. pantā, konkrētais prasītājs saskaņā ar valsts tiesību aktiem var interpretēt kā “vecumu, kas ir jāsasniedz, lai [personai] būtu tiesības saņemt vecuma pensiju”?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai tas, ka “parastais pensijas vecums” brīdī, kad saimniecība tiek nodota citai personai, katram pieteicējam tiek noteikts atšķirīgi atkarībā no viņa(-s) dzimuma un izaudzināto bērnu skaita, atbilst Eiropas Savienības tiesībām un vispārējiem Eiropas Savienības tiesību principiem?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, kādi kritēriji valsts tiesai būtu jāņem vērā, interpretējot jēdzienu “parastais pensijas vecums” brīdī, kad saimniecība tiek nodota citai personai, kas ietverts Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1257/99 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu 11. pantā?

      (1)  OV L 160, 80. lpp.


title: Lieta C-58/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/11

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti
   (Lieta C-58/07)
   (2007/C 69/26)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/110/EK (1) par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu, prasības, un katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/110/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 5. decembrī.

      (1)  OV L 321, 26. lpp.


title: Lieta T-382/04: Prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading B.V. iesniedza 2004. gada 23. septembrī

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/37

         Prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading B.V. iesniedza 2004. gada 23. septembrī
   (Lieta T-382/04)
   (2005/C 6/74)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 23. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko cēla Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading B. V., Landgraaft (Nīderlande), kuru pārstāv Hendrik Cornelis De Bie.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 17. jūnija lēmumu (REM 19/2002) tiktāl tas nosaka, ka prasītā parāda atlaišana nav pamatota;

               —

               piespriest Eiropas Kopienas Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja citu preču starpā ieved rīspapīru, kas vairāku gadu garumā ir norādīts zem vien un tā paša KN koda. Saskaņā ar Komisijas 1997. gada 27. jūnija Regulu Nr. 1196/97 (1) šīs preces jānorāda zem cita KN koda. Prasītāja norāda, ka šajā gadījumā tas nav noticis. Saskaņā ar prasītājas teikto tās gadījumā ir runa par īpašu situāciju, jo Nīderlandes muitas iestādes, veicot kontroli, ir pieļāvušas vairākas kļūdas. Pēc prasītājas domām, Nīderlandes muitas iestādes, astoņu mēnešu laikā veicot dažādas kontroles, nav pamanījušas kļūdaino rīspapīra klasifikāciju. Prasītāja norāda, ka tai nevar pārmest krāpnieciskas darbības vai acīmredzamu nolaidību.
   Savas prasības atbalstam prasītāja norāda uz Regulas Nr. 2913/92 (2) 239. panta pārkāpumu, faktu nepareizu novērtēšanu no Komisijas puses un pamatojuma trūkumu. Prasītāja arī atsaucas uz labas pārvaldības princpipa un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, jo agrākās lietās Komisija ir lēmusi citādi. Visbeidzot, prasītāja norāda uz samērīguma principa pārkāpumu.

      (1)  Komisijas 1997. gada 27. jūnija Regula (EK) Nr. 1196/97 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 170, 13. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).


title: Lieta T-165/17: Prasība, kas celta 2017. gada 10. martā – Emcur/EUIPO – Emcure Pharmaceuticals (“EMCURE”)

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 10. martā – Emcur/EUIPO – Emcure Pharmaceuticals (“EMCURE”)
   (Lieta T-165/17)
   (2017/C 129/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Emcur Gesundheitsmittel aus Bad Ems GmbH (Bad Ems, Vācija) (pārstāvis – K. Bröcker, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Emcure Pharmaceuticals Ltd (Bhosari, Indija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “EMCURE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 269 049

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 13. decembra lēmums lietā R 790/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-79/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums ( Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Mora IPR SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu (Nodokļi — PVN — Direktīva 2006/112/EK — 211. pants — PVN atliktais maksājums par importu)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/20

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SC Mora IPR SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu

   (Lieta C-79/12) (1)

   (Nodokļi - PVN - Direktīva 2006/112/EK - 211. pants - PVN atliktais maksājums par importu)
   2013/C 114/28
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Alba Iulia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SC Mora IPR SRL

      Atbildētājas: Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Curtea de Apel Alba Iulia — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 211. panta interpretācija — LESD 26. panta 2. punkta, 28., 30. un 107. panta interpretācija — Dalībvalstu tiesības atļaut atlikt PVN samaksu importējot — Tāda valsts tiesiskā regulējuma pieļaujamība, kurā ir izvirzīts direktīvā neparedzēts nosacījums par atliktā maksājuma sertifikāta saņemšanu — Secīgi tiesību aktu grozījumi, ar kuriem no pienākuma samaksāt PVN importējot tiek atbrīvoti tikai atsevišķi nodokļa maksātāji — Diskriminācija — Ievedmuitas nodokļa aizlieguma pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 211. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz piemērot tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kurā par importētajām precēm maksājamā pievienotās vērtības nodokļa atliktā maksājuma iespēja ir pakārtota nosacījumam par šīs direktīvas noteikumos neprasīta sertifikāta saņemšanu, ja vien šāda sertifikāta saņemšanas nosacījumi atbilst nodokļu neitralitātes principam, par ko pārliecināties ir iesniedzējtiesas ziņā.

      (1)  OV C 126, 28.4.2012.


title: Lieta T-576/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. marta rīkojums – Larymnis Larko/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Privatizācija — Pasākumi prasītājas parādnieces atbalstam — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/43

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. marta rīkojums – Larymnis Larko/Komisija
   (Lieta T-576/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Privatizācija - Pasākumi prasītājas parādnieces atbalstam - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   (2016/C 156/57)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko AE (Kallithea, Grieķija) (pārstāvis – V. Koulouris, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouchagiar, pārstāvis, kuram palīdz V. Chatzopoulos, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2014. gada 27. marta Lēmumu C(2014) 1805, ar ko ir atzīts, ka noteiktu Larko General Mining & Metallurgical Company SA izmantoto aktīvu pārdošana nav uzskatāma par valsts atbalstu (SA.37954 (2013/N))

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko AE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 395, 10.11.2014.