title: Lieta C-196/13: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 2. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 75/442/EEK, 91/689/EEK un 1999/31/EK — Atkritumu apsaimniekošana — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde — Neizpilde — LESD 260. panta 2. punkts — Finansiālas sankcijas — Kavējuma nauda — Naudas sods

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/5

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 2. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-196/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 75/442/EEK, 91/689/EEK un 1999/31/EK - Atkritumu apsaimniekošana - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - LESD 260. panta 2. punkts - Finansiālas sankcijas - Kavējuma nauda - Naudas sods)
   (2015/C 046/06)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Recchia, A. Alcover San Pedro un E. Sanfrutos Cano)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāvis, kam palīdz G. Fiengo, avvocato dello Stato)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu spriedumu Komisija/Itālija (C–135/05, EU:C:2007:250), Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti LESD 260. panta 1. punktā;

               2)

               Itālijas Republika maksā Eiropas Komisijai kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”, skaitot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz sprieduma Komisija/Itālija (EU:C:2007:250) pilnīgai izpildei, ik pusgadu maksājamu kavējuma naudu, kura par pirmo pusgadu pēc šī sprieduma pasludināšanas tā beigās tiek aprēķināta no sākotnējās summas EUR 4 2 8 00  000 apmērā, kura var tikt samazināta par EUR 4 00  000 par katru no bīstamo atkritumu poligoniem, kuru atbilstība minētajam spriedumam ir tikusi panākta, un par EUR 2 00  000 par katru no pārējiem poligoniem, kuru atbilstība minētajam spriedumam ir tikusi panākta. Nākamajos pusgados katra no tiem beigās maksājamā kavējuma nauda tiek aprēķināta, par pamatu ņemot iepriekšējam pusgadam aprēķināto kavējuma naudas apmēru un piemērojot tādus pašus samazinājumus atkarībā no attiecīgajā pusgadā panāktā progresa poligonu, uz kuriem attiecas pienākumu neizpilde, atbilstības nodrošināšanā;

               3)

               Itālijas Republika samaksā Eiropas Komisijai naudas sodu 40 miljonu euro apmērā, ieskaitot to kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”;

               4)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-395/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/19

         Prasība, kas celta 2007. gada 23. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-395/07)
   (2007/C 247/24)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Wils un H. Kraemer)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 29. aprīlī.

      (1)  OV L 157, 45. lpp. un OV L 195, 16. lpp.


title: Lieta C-496/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. novembrī iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) – Rumānijas valsts/ Tamara Văraru , Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. novembrī iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) – Rumānijas valsts/Tamara Văraru, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

   (Lieta C-496/14)
   (2015/C 046/27)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Sibiu

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Rumānijas valsts

      Atbildētāji: Tamara Văraru un Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienību 6. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pants, 21. panta 1. punkts, 24. panta 1. punkts, 34. panta 1. un 2. punkts un 52. pants, kā arī Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1) 4. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā valdības steidzamais rīkojums Nr. 111/2010, kurā ir paredzēta atšķirīga attieksme pret otro no bērniem, trešo no bērniem utt., kas ir dzimuši dzemdībās, kurās ir dzimuši vairāki bērni, pirmdzimtajiem, kas ir dzimuši dzemdībās, kurās ir dzimuši vairāki bērni, kā arī bērniem, kas ir dzimuši dzemdībās, kurās ir dzimis viens bērns?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (Dokuments attiecas uz EEZ un Šveici) (OV L 166, 1. lpp.).


title: Lieta C-243/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 22. maijā ierosinājis Carsten Brinkmann  par 2007. gada 22. marta spriedumu lietā T-322/05, Carsten Brinkmann /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/17

         Apelācija, ko 2007. gada 22. maijā ierosinājis Carsten Brinkmann par 2007. gada 22. marta spriedumu lietā T-322/05, Carsten Brinkmann/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-243/07 P)
   (2007/C 199/27)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carsten Brinkmann (pārstāve — K. van Bebber, Rechtsanwältin)

      Citi lietas dalībnieki:

               1.

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

               2.

               Terra Networks S.A.

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 22. marta spriedumu lietā T-322/05;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja 2004. gada 29. oktobra lēmumu lietā Nr. 3646/2004;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus ITSB instancēs, kā arī Pirmās instances tiesā un Tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs savu apelāciju par iepriekš minēto Pirmās instances tiesas spriedumu pamato ar Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi normu pārkāpumu. Proti, pareizi izvērtējot, starp pretstatītajām preču zīmēm nepastāv sajaukšanas iespēja regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.
   Pirmkārt, šajā gadījumā nav tā, ka attiecīgās ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi un pretstatīto preču zīmi aptvertās preces un pakalpojumi ir pilnīgi identiski.
   Otrkārt, konkrēto sabiedrības daļu neveidojot Vācijas vidusmēra patērētāji, bet gan drīzāk profesionāļi, proti, banku nozares eksperti, nekustamo īpašumu īpašnieki u.c.
   Treškārt, iebildumu iesniedzējas preču zīmes elementa “terra” atšķirtspēja ir ļoti vāja. Šo izšķirošo aspektu Pirmās instances tiesa ir atstājusi bez ievērības, tā neesot aplūkojusi pretstatītās preču zīmes atšķirtspēju. Tas esot būtiski, jo, ja agrākās preču zīmes atšķirtspēja ir ļoti vāja, tad sajaukšanas iespēja būtu jānoliedz gadījumos, kuros parasti tā būtu jāapstiprina. Jo vājāka esot apzīmējuma atšķirtspēja, jo šīs preču zīmes aizsardzības apjoms ir mazāks. Preču zīmju ar vāju atšķirtspēju gadījumā sajaukšanas iespēja tiesiskajā izpratnē nevar tikt pamatota ar faktisku (arī augstu) sajaukšanas iespēju.
   Ceturtkārt, attiecībā uz apzīmējumu līdzību nozīmīga ir vizuālā, fonētiskā un konceptuālā līdzība, turklāt attiecīgi ir jāņem vērā kopējais iespaids, tomēr ievērojot arī atšķirtspējīgos un dominējošos elementus. Pretstatītā preču zīme esot grafiska preču zīme, kuru veido vārds “terra” un grafiskais elements, kurš ir aptuveni tikpat liels cik vārdiskais elements “terra”. Jau tādēļ vien, ka apstrīdētajā preču zīmē nav grafiskā elementa, salīdzinot preču zīmju kopējo iespaidu, ir redzamas būtiskas atšķirības. Tomēr, pat pieļaujot, ka pretstatītās preču zīmes vārdiskais elements “terra” ir dominējošais, no preču zīmju tiesību viedokļa tam nav raksturīgās līdzības. Ir jāuzsver, ka mākslīgi izveidotajā vārdā “Terranus” gan ir pilnībā pārņemts sabiedrībai pēc tā nozīmes plaši pazīstamais vārds “Terra”, tomēr apzīmējums “terra” nesaglabā nekādu patstāvīgu atšķirošu novietojumu jaunākajā preču zīmē. Turklāt sabiedrība esot pieradusi, ka vārdi, kuru izcelsme ir noteikta vārda sakne, variāciju rezultātā var iegūt pavisam citu nozīmi un tādēļ saturiski vairs nav saistāmi ar sākotnējo vārdu.


title: Lieta T-61/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. janvārī – Monster Energy /ITSB – Balaguer ( “icexpresso + energy coffee” )

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/26

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. janvārī – Monster Energy/ITSB – Balaguer (“icexpresso + energy coffee”)
   (Lieta T-61/14)
   2014/C 129/34
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Corona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Luis Yus Balaguer (Movera, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācijas otrās padomes 2013. gada 15. novembra lēmumu lietā R 821/2013–2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “icexpresso + energy coffee” attiecībā precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 30., 32. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 950 403

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: agrākas preču zīmes: Kopienas preču zīmes reģistrācijas Nr. 8 445 711, Nr. 8 815 722 un Nr. 8 815 748 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. un 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-451/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. novembrī — Wind /ITSB — Sanyang Industry ( Wind )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/56

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. novembrī — Wind/ITSB — Sanyang Industry (“Wind”)
   (Lieta T-451/09)
   2010/C 24/101
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Harry Wind, Selfkant (Vācija) (pārstāvis — J. Sroka, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Sanyang Industry Co. Ltd, Hsinchu (Taivāna)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 3. septembra lēmumu lietā R 1470/2008-4; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Wind” attiecībā un precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 11., 12 un 37. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas reģistrācija grafiskai preču zīmei “Wind” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 37. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot secinājusi, ka pastāv līdzība starp precēm un pakalpojumiem, ko aptver attiecīgā preču zīme.


title: Lieta C-544/08: Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 4. decembra rīkojums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/27

         Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 4. decembra rīkojums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-544/08) (1)

   2010/C 51/45

      Tiesvedības valoda — čehu

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta T-183/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. jūnija rīkojums – L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER DRAMA”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MASTER DRAMA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “MASTERS COLORS PARIS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība — Reglamenta 126. pants

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/20

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. jūnija rīkojums – L’Oréal/EUIPO – Guinot (“MASTER DRAMA”)
   (Lieta T-183/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MASTER DRAMA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “MASTERS COLORS PARIS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība - Reglamenta 126. pants)
   (2017/C 269/28)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L’Oréal (Parīze, Francija) (pārstāvji – T. de Haan un P. Péters, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Guinot (Parīze) (pārstāvis – A. Sion, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 23. februāra lēmumu lietā R 2500/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Guinot un L’Oréal

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               L’Oréal atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 222, 20.6.2016.


title: Lieta T-454/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 3. maija spriedums – Laboratorios Ern/EUIPO - Werner (“Dynamic Life”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Dynamic Life” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “DYNAMIN” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/17

         Vispārējās tiesas 2016. gada 3. maija spriedums – Laboratorios Ern/EUIPO - Werner (“Dynamic Life”)
   (Lieta T-454/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Dynamic Life” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “DYNAMIN” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 222/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji – M. Pérez Serres, R. Guerras Mazón, S. Correa Rodríguez un T. González Martínez, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Rajh)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Matthias Werner (Neufahrn, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 27. maija lēmumu lietā R 441/2014–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Laboratorios Ern un M. Werner

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Laboratorios Ern, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta T-47/17: Prasība, kas celta 2017. gada 26. janvārī – Yotrio Group/EUIPO (Zaļa riņķa piestiprināšana balsta kājai)

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/18

         Prasība, kas celta 2017. gada 26. janvārī – Yotrio Group/EUIPO (Zaļa riņķa piestiprināšana balsta kājai)
   (Lieta T-47/17)
   (2017/C 095/28)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yotrio Group Co. Ltd (Linhai City, Ķīna) (pārstāvis – L. Ullmann, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: cita Eiropas Savienības preču zīme (Zaļa riņķa piestiprināšana balsta kājai) – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 396 568

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 15. novembra lēmums lietā R 285/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-108/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī ( Gerechtshof te 's-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bovemij Verzekeringen NV pret Benelux-Merkenbureau (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — 3. panta 3. punkts — Atšķirtspēja — Iegūšana lietošanas rezultātā — Visas vai būtiskas Beniluksa teritorijas ņemšana vērā — Beniluksa valodu zonu ņemšana vērā — Vārdiska preču zīme EUROPOLIS)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/12

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī (Gerechtshof te 's-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bovemij Verzekeringen NV pret Benelux-Merkenbureau

   (Lieta C-108/05) (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - 3. panta 3. punkts - Atšķirtspēja - Iegūšana lietošanas rezultātā - Visas vai būtiskas Beniluksa teritorijas ņemšana vērā - Beniluksa valodu zonu ņemšana vērā - Vārdiska preču zīme EUROPOLIS)
   (2006/C 294/19)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Gerechtshof te 's-Gravenhage
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Bovemij Verzekeringen NV

      Atbildētājs: Benelux-Merkenbureau

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te 's-Gravenhage — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), 3. panta 3. punkta interpretācija — Preču zīmes atšķirtspējas izvērtējums — Preču zīmes lietošana — Preču zīmes atpazīstamība visā Beniluksa teritorijā vai būtiskā tā daļā (piemēram, Nīderlandē) — Valodu zonu ņemšana vērā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmi, pamatojoties uz šo normu, var reģistrēt tikai tad, ja ir pierādīts, ka šī preču zīme ir ieguvusi atšķirtspēju lietošanas rezultātā visā dalībvalsts teritorijā vai Beniluksa gadījumā — visā tā teritorijas daļā, kurā pastāv iemesls atteikumam;

               2)

               attiecībā uz preču zīmi, kura sastāv no viena vai vairākiem vārdiem kādā no dalībvalsts vai Beniluksa oficiālajām valodām, ja iemesls atteikumam pastāv tikai vienā no tās valodu zonām, ir jāatzīst, ka preču zīme atšķirtspēju lietošanas rezultātā ir ieguvusi visā šajā valodu zonā. Jau noteiktajā valodu zonā ir jāizvērtē, vai attiecīgā ieinteresēto personu grupa vai vismaz būtiska to daļa preču zīmes dēļ attiecīgo preci vai pakalpojumu saista ar konkrēto uzņēmumu.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005.


title: Lieta T-394/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 11. aprīļa  spriedums —  Angletti  pret Komisiju (Civildienests — Sociālā drošība — Arodslimība — Pakļaušana azbesta iedarbībai — Atteikums atzīt slimību par arodslimību — Pienākums pieņemt lēmumu saprātīgā termiņā — Morālais kaitējums)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/30

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 11. aprīļa spriedums — Angletti pret Komisiju
   (Lieta T-394/03) (1)

   (Civildienests - Sociālā drošība - Arodslimība - Pakļaušana azbesta iedarbībai - Atteikums atzīt slimību par arodslimību - Pienākums pieņemt lēmumu saprātīgā termiņā - Morālais kaitējums)
   (2006/C 143/60)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Flavia Angletti, Nīca (Francija) (pārstāvji — sākotnēji K. Devolvé un J. Iturriagagoitia Bassas, advokāti, vēlāk — J. Iturriagagoitia Bassas)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2003. gada 7. oktobra lēmumu, kurā slimība, ar kuru slimo prasītāja pēc pakļaušanas azbesta iedarbībai, nav atzīta par arodslimību, lūgums atcelt ar šo lēmumu saistīto medicīnas komisijas atzinumu, lūgums atcelt Komisijas lēmumu piedzīt no prasītāja noteiktas šis komisijas locekļu izmaksas un honorārus, kā arī lūgums piespriest Komisijai kompensēt medicīnas izdevumus un honorārus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisija maksā prasītājai kaitējuma atlīdzību EUR 12 000 apmērā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no prasītājas tiesāšanās izdevumiem, ieskaitot tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma procedūru.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004.


title: Lieta C-483/08: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 9. jūlija rīkojums ( Tribunal de première instance de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge — SPF Finances (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Sestā PVN direktīva — 10. panta 1. un 2. punkts — Nepamatoti atskaitīta nodokļa atgūšana — Noilguma termiņa sākšanās brīdis)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/18

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 9. jūlija rīkojums (Tribunal de première instance de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge — SPF Finances

   (Lieta C-483/08) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Sestā PVN direktīva - 10. panta 1. un 2. punkts - Nepamatoti atskaitīta nodokļa atgūšana - Noilguma termiņa sākšanās brīdis)
   2009/C 282/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Mons

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Régie communale autonome du stade Luc Varenne

      Atbildētājs:
      État belge — SPF Finances

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de première instance de Mons — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 10. panta interpretācija — “Darījuma, par kuru jāmaksā nodoklis” un “nodokļa iekasējamības” jēdzieni — Brīdis, kurā sākas prasījuma par nodokļa atgūšanu noilgums — Diena, kurā ir izdots faktūrrēķins vai iesniegta deklarācija, ar kuru nodokļu maksātājs izmanto savas tiesības uz nodokļa atskaitījumu?

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 2002. gada 7. maija Direktīvu 2002/38/EK, 10. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā valsts tiesību akti un administratīvā prakse, saskaņā ar kuru kā brīdis kad sākas noilguma termiņš prasībai par nepamatoti atskaitīta pievienotās vērtības nodokļa atgūšanu, ir noteikta diena, kurā ir iesniegta deklarācija, ar kuru nodokļu maksātājs pirmo reizi pieprasīja tiesības uz atskaitījumu.

      (1)  OV C 19, 24.01.2009.


title: Lieta C-349/13: Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedums ( Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Minister Finansów / Oil Trading Poland sp. z o.o. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Akcīzes nodoklis — Direktīvas 92/12/EK un 2008/118/EK — Piemērošanas joma — Naftas produkti un energoprodukti — Smēreļļas, kas tiek izmantotas citiem nolūkiem, nevis par motordegvielu vai kurināmo — Izslēgšana — Akcīzes nodoklis, ko par energoproduktu patēriņu uzliek dalībvalsts atbilstoši saskaņotā akcīzes nodokļa sistēmas noteikumiem — Jēdziens “robežšķērsošanas formalitātes”  — LESD 110. pants — Īsāks samaksas termiņš dažos gadījumos, veicot iegādi Kopienā, nevis produktus iegādājoties vietējā tirgū

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/4

         Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Minister Finansów/Oil Trading Poland sp. z o.o.

   (Lieta C-349/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Akcīzes nodoklis - Direktīvas 92/12/EK un 2008/118/EK - Piemērošanas joma - Naftas produkti un energoprodukti - Smēreļļas, kas tiek izmantotas citiem nolūkiem, nevis par motordegvielu vai kurināmo - Izslēgšana - Akcīzes nodoklis, ko par energoproduktu patēriņu uzliek dalībvalsts atbilstoši saskaņotā akcīzes nodokļa sistēmas noteikumiem - Jēdziens “robežšķērsošanas formalitātes” - LESD 110. pants - Īsāks samaksas termiņš dažos gadījumos, veicot iegādi Kopienā, nevis produktus iegādājoties vietējā tirgū)
   (2015/C 118/06)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Minister Finansów

      Atbildētāja: Oil Trading Poland sp. z o.o.

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību 3. panta 3. punkts un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/18/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12, 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts, ka šo direktīvu tvērumā neietilpst tādi produkti kā smēreļļas, kuras tiek izmantotas citiem nolūkiem, nevis par motordegvielu vai kurināmo un kurām tiek piemērots nodoklis, kuru regulē identiski noteikumi kā šajās direktīvās minētie par saskaņoto akcīzes nodokli, un tādējādi šī nodokļa piemērošana šiem produktiem nerada robežšķērsošanas formalitātes tirdzniecībā starp dalībvalstīm.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013.


title: Lieta T-424/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. augustā – Gifi Diffusion/EUIPO (“Footwear”)

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/41

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. augustā – Gifi Diffusion/EUIPO (“Footwear”)
   (Lieta T-424/16)
   (2016/C 392/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Francija) (pārstāvis – C. de Chassey, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Crocs, Inc. (Longmont, Kolorado, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs “Footwear” – Kopienas dizainparaugs Nr. 733 282–0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2015. gada 25. aprīļa lēmums lietā R 37/2015–3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt par spēkā neesošu Kopienas dizainparaugu Nr. 000733282–0001;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 62. un 63. panta pārkāpums.


title: Lieta C-50/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. janvārī iesniedza Tribunale ordinario di Aosta (Itālija) — Rocco Papalia/Comune di Aosta

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. janvārī iesniedza Tribunale ordinario di Aosta (Itālija) — Rocco Papalia/Comune di Aosta

   (Lieta C-50/13)
   2013/C 147/06
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Aosta

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Rocco Papalia

      Atbildētāja: Comune di Aosta

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīva 1999/70/EK (1) (1. pants, pielikumā pievienotā pamatnolīguma 5. klauzula, kā arī jebkura cita jebkādi saistīta tiesību norma) ir jāinterpretē tādējādi, ka darbiniekam, kuru ir pieņēmusi darbā publisko tiesību iestāde saskaņā ar līgumu uz noteiktu laiku, neievērojot Kopienu tiesību aktos paredzētos noteikumus, ir tiesības prasīt kaitējuma atlīdzību tikai tad, ja viņš pierāda, ka šis kaitējums faktiski pastāv, un tādējādi tikai tad, ja viņš iesniedz apstiprinošu, ieskaitot varbūtēju, bet katrā ziņā precīzu pierādījumu, ka viņš ir atteicies no citām labākām darba iespējām?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.


title: Lieta C-128/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. martā iesniedza Tribunal do Trabalho do Porto (Portugāle) — Sindicato dos Bancários do Norte e outros/BPN — Banco Português de Negócios, SA

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. martā iesniedza Tribunal do Trabalho do Porto (Portugāle) — Sindicato dos Bancários do Norte e outros/BPN — Banco Português de Negócios, SA

   (Lieta C-128/12)
   2012/C 151/35
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal do Trabalho do Porto

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Sindicato dos Bancários do Norte, Sindicato dos Bancários do Centro, Sindicato dos Bancários do Sul e Ilhas, Luís Miguel Rodrigues Teixeira de Melo

      Atbildētāja: BPN — Banco Português de Negócios, SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai vienlīdzīgas attieksmes princips, no kura ir atvasināts diskriminācijas aizliegums, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams valsts sektora darbiniekiem?

               2)

               Vai algas samazinājums, ko valsts piemēro ar Lei do Orçamento de Estado para 2011 [Likums par valsts budžetu 2011. gadam] un kas attiecas tikai uz personām, kuras ir nodarbinātas valsts sektorā vai valsts uzņēmumā, ir pretrunā diskriminācijas aizlieguma principam, jo tas rada diskrimināciju, pamatojoties uz darba tiesisko attiecību publisko raksturu?

               3)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 31. panta 1. punktā noteiktās tiesības uz cilvēka cieņai atbilstīgiem darba apstākļiem ir jāinterpretē tādējādi, ka ir prettiesiski samazināt algu bez darbinieka piekrišanas, ja darba līgums šajā saistībā netiek grozīts?

               4)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 1. punktā noteiktās tiesības uz cilvēka cieņai atbilstīgiem darba apstākļiem ir jāinterpretē tādējādi, ka darbiniekiem ir tiesības saņemt taisnīgu atalgojumu, kas nodrošina darbiniekiem un viņu ģimenēm pienācīgu dzīves līmeni?

               5)

               Tā kā algas samazināšana nav vienīgais iespējamais pasākums, un tas nav nepieciešams un būtisks, ņemot vērā centienus konsolidēt valsts finanses laikā, kad valstī ir nopietna ekonomiskā un finanšu krīze, vai šāda algas samazinājuma piemērošana ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 1. punktā noteiktajām tiesībām, jo tiek apdraudēts darbinieku un viņu ģimenes dzīves līmenis un finansiālās saistības?

               6)

               Vai šāds algu samazinājums, ko ir veikusi Portugāle, ir pretrunā tiesības uz cilvēka cieņai atbilstīgiem darba apstākļiem, jo darbinieki to nevarēja paredzēt un sagaidīt?

      (1)  OV C 364, 1. lpp.


title: Lieta T-455/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 15. marta spriedums – Fernández González/Komisija Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Pieņemšana darbā — Pagaidu darbinieku pieņemšana darbā pastāvīgās amata vietās — Iebilde par prettiesiskumu — Kļūda tiesību piemērošanā

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/42

         Vispārējās tiesas 2017. gada 15. marta spriedums – Fernández González/Komisija
   (Lieta T-455/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pieņemšana darbā - Pagaidu darbinieku pieņemšana darbā pastāvīgās amata vietās - Iebilde par prettiesiskumu - Kļūda tiesību piemērošanā)
   (2017/C 144/56)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Elia Fernández González (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – M. Casado García-Hirschfeld un É. Boigelot, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid, kuriem sākotnēji palīdzēja D. Waelbroeck un A. Duron, vēlāk – A. Duron, advokāti)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2016. gada 14. jūnija spriedumu Fernández González/Komisija (F-121/15, EU:F:2016:128), kurā ir lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2016. gada 14. jūnija spriedumu Fernández González/Komisija (F-121/15, EU:F:2016:128);

               2)

               nodot lietu atpakaļ Vispārējās tiesas palātai, kura nav lēmusi par šo apelācijas sūdzību;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta C-353/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. jūnijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) – MP/Secretary of State for the Home Department

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. jūnijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) – MP/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-353/16)
   (2016/C 326/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: MP

      Atbildētāja: Secretary of State for the Home Department

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes Direktīvas 2004/83/EK (1) 2. panta e) punkts, skatot to kopsakarā ar tās 15. panta b) punktu, attiecas uz reālu smaga kaitējuma risku prasītāja fiziskajai vai garīgajai veselībai, kas rastos, ja viņš atgrieztos izcelsmes valstī, un kurš izriet no spīdzināšanas vai necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās, no kā prasītājs cietis pagātnē un par ko ir atbildīga izcelsmes valsts?

      (1)  2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par minimālajiem standartiem un statusu, lai trešo valstu pilsoņus vai bezvalstniekus atzītu par bēgļiem vai personām, kam kādā citā veidā vajadzīga starptautiska aizsardzība, un par sniegtās aizsardzības apjomu OV L 304, 12. lpp.


title: Lieta T-749/15: Prasība, kas celta 2015. gada 21. decembrī – Nausicaa Anadyomène un Banque d’Escompte/ECB

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/39

         Prasība, kas celta 2015. gada 21. decembrī – Nausicaa Anadyomène un Banque d’Escompte/ECB
   (Lieta T-749/15)
   (2016/C 068/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Nausicaa Anadyomène SAS (Parīze, Francija) un Banque d’Escompte (Parīze) (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Tymen, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

         rezultātā:

               —

               nospriest, ka atbildētāja ir atbildīga LESD 340. panta izpratnē par kļūdām, kas ir pieļautas tās monetārajā politikā saistībā ar Grieķijas parāda instrumentiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt nodarīto kaitējumu, kas attiecībā uz sabiedrību Nausicaa novērtēts EUR 10 901 448,38 apmērā, paturot tiesības to pārskatīt, un attiecībā uz Banque d’Escompte novērtēts EUR 239 058,84 apmērā;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest atbildētājai segt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pieļāvusi pietiekami būtiskus pārkāpumus. Šis pamats ir iedalīts trīs daļās:

                           —

                           pirmā daļa attiecas uz tiesiskās noteiktības principa un tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu;

                           —

                           otrā daļa attiecas uz vienlīdzīgas attieksmes principa un nediskriminācijas principa pārkāpumu, kā arī uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 20. un 21. panta pārkāpumu;

                           —

                           trešā daļa attiecas uz labas pārvaldības principa, Hartas 41. panta un pienākuma ievērot pienācīgu rūpību pārkāpumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītājām ir nodarīts kaitējums un pastāv cēloņsakarība starp ECB prettiesisko rīcību un šo kaitējumu.


title: Lieta C-138/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 16. marta spriedums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM)/Zürs.net Betriebs GmbH Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Intelektuālais īpašums — Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā — Direktīva 2001/29/EK — Tiesības uz darbu izziņošanu — 3. panta 1. punkts — Izņēmumi un ierobežojumi — 5. panta 3. punkta o) apakšpunkts — Televīzijas raidījumu pārraidīšana, izmantojot vietējo kabeļtīklu — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru paredz izņēmumus saistībā ar iekārtām, kuras sniedz piekļuvi ne vairāk kā 500 abonentiem, kā arī saistībā ar sabiedriskās apraides raidījumu retranslāciju valsts teritorijā

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/12

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 16. marta spriedums (Handelsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM)/Zürs.net Betriebs GmbH

   (Lieta C-138/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais īpašums - Autortiesības un blakustiesības informācijas sabiedrībā - Direktīva 2001/29/EK - Tiesības uz darbu izziņošanu - 3. panta 1. punkts - Izņēmumi un ierobežojumi - 5. panta 3. punkta o) apakšpunkts - Televīzijas raidījumu pārraidīšana, izmantojot vietējo kabeļtīklu - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru paredz izņēmumus saistībā ar iekārtām, kuras sniedz piekļuvi ne vairāk kā 500 abonentiem, kā arī saistībā ar sabiedriskās apraides raidījumu retranslāciju valsts teritorijā)
   (2017/C 151/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Handelsgericht Wien

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM)

      Atbildētāja: Zürs.net Betriebs GmbH

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 3. panta 1. punkts un 1886. gada 9. septembra Bernes konvencijas par literatūras un mākslas darbu aizsardzību, redakcijā, kas izriet no Parīzes 1971. gada 24. jūlija akta, kas grozīta 1979. gada 28. septembrī, 11.bis pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus, par kādiem ir runa pamatlietā, saskaņā ar kuriem prasība saņemt autora atļauju, pamatojoties uz izziņošanas sabiedrībai ekskluzīvajām tiesībām, neattiecas uz vienlaicīgu, pilnīgu un neizmainītu valsts radiopārraižu iestādes radiopārraižu pārraidīšanu ar iekšzemes kabeļiem valsts teritorijā, ja vien tā ir vienkārša izziņošanas tehnika un darba autors, atļaujot sākotnējo izziņošanu, to ir ņēmis vērā, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;
   Direktīvas 2001/29 5. pants, it īpaši tā 3. punkta o) apakšpunkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādus valsts tiesību aktus, par kādiem ir runa pamatlietā, atbilstoši kuriem prasība saņemt autora atļauju, pamatojoties uz izziņošanas sabiedrībai ekskluzīvajām tiesībām, neattiecas uz pārraidīšanu ar kopējo antenu, ja šai antenai ir pieslēgti ne vairāk kā 500 abonenti, un ka līdz ar to šiem tiesību aktiem ir jābūt piemērojamiem atbilstoši šīs direktīvas 3. panta 1. punktam, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 222, 20.6.2016.


title: Lieta C-419/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 10. augustā iesniedza Městský soud v Praze (Čehijas Republika) — Česká spořitelna a.s./Gerald Feichter

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 10. augustā iesniedza Městský soud v Praze (Čehijas Republika) — Česká spořitelna a.s./Gerald Feichter

   (Lieta C-419/11)
   2011/C 311/36
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

   Prāgas Městský soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Česká spořitelna a.s.

      Atbildētājs: M. Gerald Feichter

      Prejudiciālie jautājumi

               i)

               Vai jēdzienu “lietās, kas saistītas ar līgumiem, kurus noslēgusi kāda persona, patērētājs mērķiem, kas var būt uzskatāmi par nesaistītiem ar viņa arodu vai profesiju”, kas izmantots Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 15. panta 1. punktā, var interpretēt tādējādi, ka tas ietver arī no nepilnīgi noformēta vekseļa izrietošas tiesības, ko vekseļa uzrādītājs izvirza pret vekseļa devēja galvinieku?

               ii)

               Neatkarīgi no tā, vai atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša vai noliedzoša, vai Regulas Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā ietvertais jēdziens “lietas, kas attiecas uz līgumiem” var tikt interpretēts tādējādi, ka, ņemot vērā vienīgi vekseļa saturu kā tādu, tas ietver arī no nepilnīgi noformēta vekseļa izrietošas tiesības, kādas vekseļa uzrādītājs izvirza pret vekseļa devēja galvinieku?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta T-45/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada. 25. oktobra spriedums — Riva Acciaio /Komisija (Aizliegtas vienošanās — Betona stiegru ražotāji — Lēmums, ar ko konstatē EOTK līguma 65. panta pārkāpumu — Lēmums, kas pamatots ar EOTK līgumu pēc šī līguma darbības izbeigšanās — Komisijas kompetences neesamība)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/36

         Pirmās instances tiesas 2007. gada. 25. oktobra spriedums — Riva Acciaio/Komisija
   (Lieta T-45/03) (1)

   (Aizliegtas vienošanās - Betona stiegru ražotāji - Lēmums, ar ko konstatē EOTK līguma 65. panta pārkāpumu - Lēmums, kas pamatots ar EOTK līgumu pēc šī līguma darbības izbeigšanās - Komisijas kompetences neesamība)
   (2007/C 297/74)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Riva Acciaio SpA, Milāna (Itālija) (pārstāvji — A. Pappalardo, M. Merola, M. Pappalardo un F. Martin, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Pignataro-Nolin un A. Whelan, kam palīdz P. Manzini, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītājas prasījumus: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Braguglia un M. Fiorolli)
   Priekšmets
   Komisijas 2002. gada 17. decembra lēmuma C (202) 5087 galīgā redakcijā par EOTK līguma 65. panta piemērošanas procedūru (COMP/37.956 — Betona stiegras) atcelšana.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Komisijas 2002. gada 17. decembra lēmumu C (202) 5087 galīgā redakcijā par EOTK līguma 65. panta piemērošanas procedūru (COMP/37.956 — Betona stiegras) attiecībā uz Riva Acciaio SpA;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Riva Acciaio radušos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 101, 26.4.2003.


title: Lieta T-560/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. decembrī — Nencini /Parlaments

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/17

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. decembrī — Nencini/Parlaments
   (Lieta T-560/10)
   2011/C 38/31
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Riccardo Nencini (Florence, Itālija) (pārstāvis — F. Bertini, avvocato)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2010. gada 7. oktobra lēmumu, kas adresēts Riccardo Nencini, un Eiropas parlamenta Finanšu ģeneraldirektorāta 2010. gada 13. oktobra paziņojumu Nr. 315653 par “Nepamatoti samaksātās summas atgūšanu saistībā ar parlamentārā atbalsta un ceļošanas izdevumu atmaksu — Debita paziņojums” un tam sekojošus aktus, par kuriem jau Vispārējā tiesā tiek izskatīta lieta T-431/10: Eiropas Parlamenta ģēnerālsekretāra 2010. gada 16. jūlija prasītājam adresēto lēmumu un, ciktāl nepieciešams, visus pirms tam izdotos aktus, kas saistīti ar minētajā tiesvedībā apstrīdēto lēmumu; Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirekcijas ģenerāldirektora 2010. gada 4. augusta paziņojumu Nr. 312331, kas ir adresēts Riccardo Nencini un visus iepriekšējos, saistītos un izrietošos aktus;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, to nosūtot Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāram apstrīdētās summas pareizam aprēķinam;

               —

               jebkurā gadījumā, piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs šajā lietā ir tas pats prasītājs, kāds ir lietā T-431/10 Nencini/Parlaments (1).
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda līdzīgus pamatus un argumentus, kādi ir norādīti minētajā lietā.

      (1)  OV 2000 C 317, 40. lpp.


title: Lieta T-520/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. septembrī — Philip Morris Benelux /Komisija

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/65

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. septembrī — Philip Morris Benelux/Komisija
   (Lieta T-520/13)
   2013/C 344/120
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philip Morris Benelux (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji — K. Nordlander, advokāts, un P. Harrison, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas ģenerālsekretāra 2013. gada 15. jūlija lēmumu (“apstrīdētais pasākums”), ar kuru Komisija noraidīja prasītāja lūgumu piekļūt ietekmes novērtējuma ziņojuma projektiem, kas pievienoti Komisijas priekšlikumam par pārskatīto Tabakas izstrādājumu direktīvu; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto pasākumu, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un, uzskatot un secinot, ka gan Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 3. punkta pirmo, gan otro daļu (kas ir savstarpēji izslēdzošas) varēja piemērot vienlaicīgi attiecībā uz strīdīgo faktu kopumu, ir pārkāpusi šīs regulas 4. panta 3. punktu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto pasākumu, Komisija, secinot, ka ar minētajā otrajā daļā noteikto šauro un ierobežoto izņēmumu ir pamatots tās atteikums ļaut publiskot jebkuru no pieprasītajiem dokumentiem, ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmo daļu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto pasākumu, Komisija ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta otro daļu, jo pieprasītajiem dokumentiem nav atzinumu statusa un tādējādi uz tiem neattiecas minētās regulas 4. panta 3. punkta otrajā daļā paredzētais izņēmums. Turklāt i) pieprasīto dokumentu publiskošana neietekmētu Komisijas lēmumu pieņemšanas procesu; un ii) pieprasīto dokumentu publiskošana ir saistīta ar sevišķām sabiedrības interesēm.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta C-338/06: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 18. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Otrā direktīva 77/91/EEK — 29. un 42. pants — Akciju sabiedrības — Pamatkapitāla palielināšana — Pirmpirkuma tiesības uz akcijām un konvertējamām obligācijām — Atcelšana — Akcionāru aizsardzība — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 18. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-338/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Otrā direktīva 77/91/EEK - 29. un 42. pants - Akciju sabiedrības - Pamatkapitāla palielināšana - Pirmpirkuma tiesības uz akcijām un konvertējamām obligācijām - Atcelšana - Akcionāru aizsardzība - Vienlīdzīga attieksme)
   (2009/C 44/05)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — Ž. Brauns [G. Braun] un R. Vidāls Puī [R. Vidal Puig])

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Diess Moreno [F. Díez Moreno])

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāve — E. Osņecka-Tamecka [E. Ośniecka-Tamecka]), Somijas Republika (pārstāvis — J. Heliskoski [J. Heliskoski]), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — V. Džeksone [V. Jackson], pārstāve, kurai palīdz Dž. Stratforda [J. Stratford], barrister)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1976. gada 13. decembra otrās Direktīvas 77/91/EEK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (OV L 26, 1. lpp.), 29. un 42. panta pārkāpums — Mazākuma akcionāru aizsardzības nenodrošināšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Spānijas Karaliste:

                           —

                           piešķirot pirmpirkuma tiesības uz akcijām parakstītā kapitāla palielināšanas ar naudas ieguldījumu gadījumā ne tikai akcionāriem, bet arī konvertējamu obligāciju turētājiem,

                           —

                           piešķirot pirmpirkuma tiesības uz konvertējamām obligācijām ne tikai akcionāriem, bet arī konvertējamu obligāciju turētājiem, kuri tās konvertējuši akcijās iepriekšējo emisiju laikā, un

                           —

                           neparedzot, ka akcionāru kopsapulce var nolemt par pirmpirkuma tiesību uz konvertējamām obligācijām nepiešķiršanu,

                     nav izpildījusi Padomes 1976. gada 13. decembra Otrās direktīvas 77/91/EEK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma [48]. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses, 29. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Spānijas Karaliste atlīdzina trīs ceturtdaļas no tiesāšanās izdevumiem. Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina vienu ceturtdaļu no tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Polijas Republika, Somijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta T-34/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. janvārī – Skyleader/EUIPO – Sky International (“SKYLEADER”)

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. janvārī – Skyleader/EUIPO – Sky International (“SKYLEADER”)
   (Lieta T-34/17)
   (2017/C 078/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Skyleader a.s. (Ústí nad Labem, Čehijas Republika) (pārstāvis – K. Malmstedt, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sky International AG (Zug, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “SKYLEADER” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 6 347 827

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 21. novembra lēmums lietā R 805/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu Nr. 11084 C un apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un Sky International atlīdzināt izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā un procesā EUIPO.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Eiropas Savienības tiesību normu un ar tām saistīto būtisku procedūras noteikumu pārkāpums;

               —

               labas pārvaldības principa pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 45. noteikuma 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-154/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. martā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – “Latvijas dzelzceļš” VAS/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. martā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – “Latvijas dzelzceļš” VAS/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-154/16)
   (2016/C 191/18)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Pieteicēja: VAS “Latvijas dzelzceļš”

      Atbildētājs: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1992. gada 12. oktobra regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 203. panta 1. punkts interpretējams tādējādi, ka tas ir piemērojams ikvienā gadījumā, kad ārējā tranzīta procedūras galamērķa muitas iestādē netiek uzrādīts viss preces daudzums, tostarp gadījumā, ja ir pienācīgi pierādīta preču bojāeja un neglābjams zudums?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai pienācīgi pierādīta preču bojāeja un līdz ar to apstāklis, ka ir izslēgta preču nonākšana dalībvalsts ekonomiskajā apritē, var būt pamats Padomes 1992. gada 12. oktobra regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 204. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 206. panta piemērošanai, neaprēķinot muitas parādu par ārējā tranzīta procedūras laikā bojāgājušo preces daudzumu?

               3)

               Ja Padomes 1992. gada 12. oktobra regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 203. panta 1. punkts, 204. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 206. pants interpretējami tādējādi, ka par ārējā tranzīta procedūras laikā bojāgājušo preces daudzumu tiek aprēķināti ievedmuitas nodokļi, vai Padomes direktīvas 2006/112/EK (2) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta d) apakšpunkts, 70. un 71. pants ir interpretējami tādējādi, ka līdz ar ievedmuitas nodokļiem ir aprēķināms arī pievienotās vērtības nodoklis, pat ja ir izslēgta preču faktiska nonākšana dalībvalsts ekonomiskajā apritē?

               4)

               Vai Padomes 1992. gada 12. oktobra regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 96. pants ir interpretējams tādējādi, ka principāls vienmēr ir atbildīgs par tāda muitas parāda samaksu, kas radies sakarā ar ārējā tranzīta procedūru, neatkarīgi no tā, vai pārvadātājs ir ievērojis tam 96. panta 2. punktā noteiktos pienākumus?

               5)

               Vai Padomes 1992. gada 12. oktobra regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 94. panta 1. punkts, 96. panta 1. punkts un 213. pants ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts muitas iestādei ir pienākums noteikt solidāru atbildību visām personām, kuras konkrētajā gadījumā līdz ar principālu atzīstamas par atbildīgām par muitas parādu atbilstoši Muitas kodeksa normām?

               6)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša un ja dalībvalsts likumi pievienotās vērtības nodokļa maksāšanas pienākumu par preču importu vispārīgi sasaista ar procedūru, kurā preces tiek izlaistas brīvam apgrozījumam, vai Padomes direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 201., 202. un 205. pants jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij ir pienākums noteikt solidāru atbildību par pievienotās vērtības nodokļa samaksu visām personām, kuras konkrētajā gadījumā atzīstamas par atbildīgām par muitas parādu atbilstoši Padomes 1992. gada 12. oktobra regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi normām?

               7)

               Ja atbilde uz piekto un/vai sesto jautājumu ir apstiprinoša, vai Padomes 1992. gada 12. oktobra regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 96. panta 1. punkts un 213. pants, kā arī Padomes direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 201., 202. un 205. pants ir interpretējami tādējādi, ka gadījumā, ja dalībvalsts muitas iestāde kļūdas dēļ nav kādai no atbildīgajām personām līdz ar principālu piemērojusi solidāru atbildību par muitas parādu, tas pats par sevi varētu būt pamats principāla atbrīvošanai no atbildības par muitas parādu?

      (1)  OV L 302, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 2. nod., 4. sēj., 307. lpp.

      (2)  OV L 347, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas T-292/14 un T-293/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – Kipra/ITSB (“XAΛΛOYMI” un “HALLOUMI”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdisku preču zīmju “XAΛΛOYMI” un “HALLOUMI” reģistrācijas pieteikumi — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/52

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – Kipra/ITSB (“XAΛΛOYMI” un “HALLOUMI”)
   (Apvienotās lietas T-292/14 un T-293/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdisku preču zīmju “XAΛΛOYMI” un “HALLOUMI” reģistrācijas pieteikumi - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2015/C 398/65)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvji – S. Malynicz, barrister, un V. Marsland, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Priekšmets

   Divas prasības par diviem ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 19. februāra lēmumiem lietā R 1849/2013-4 un lietā R 1503/2013-4 attiecībā uz pieteikumiem reģistrēt, attiecīgi, vārdisku apzīmējumu “XAΛΛOYMI” un vārdisku apzīmējumu “HALLOUMI” kā Kopienas preču zīmes

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt,

               2)

               Kipras Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta C-613/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. novembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia n° 5 de Alcobendas (Spānija) – Ibercaja Banco S.A.U./José Cortés González

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 20. novembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 5 de Alcobendas (Spānija) – Ibercaja Banco S.A.U./José Cortés González

   (Lieta C-613/15)
   (2016/C 048/23)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 5 de Alcobendas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ibercaja Banco S.A.U.

      Atbildētājs: José Cortés González

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) 3. panta 1. punktam, 4. panta 1. punktam, 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā Ley Hipotecaria [Hipotekārā likuma] 114. pants, ar kuru valsts tiesai, pārbaudot, vai noteikums par nokavējuma procentiem ir negodīgs, ir atļauts pārbaudīt tikai to, vai nolīgtā procentu likme trīs reizes pārsniedz likumisko procentu likmi, bet tā nevar ņemt vērā citus apstākļus?

               2)

               Vai 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK 3. panta 1. punktam, 4. panta 1. punktam, 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā [Civilprocesa likuma] 693. pants, saskaņā ar kuru ir atļauts pirms termiņa pieprasīt atmaksāt visu aizdevuma summu, ja nav veikti trīs ikmēneša maksājumi, neņemot vērā citus faktorus, piemēram, aizdevuma termiņu, tā apmēru vai citus būtiskus jautājumus, un kurā ir paredzēts, ka no šādas pirmstermiņa atmaksas sekām var izvairīties, ja kreditors to vēlas, izņemot gadījumus, ja hipotēka ir garantēta ar aizņēmēja mājokli?

               3)

               Vai Likuma Nr. 1/2013 ceturtais pārejas noteikums pārkāpj Cofidis
                   (2) judikatūru?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).

      (2)  Lieta C-473/00, EU:C:2002:705.


title: lieta C-361/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) 2006. gada 4. septembra rīkojumu — Feinchemie Schwebda GmbH un Bayer CropScience AG pret College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen , cits lietas dalībnieks: Agrichem B.V.

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) 2006. gada 4. septembra rīkojumu — Feinchemie Schwebda GmbH un Bayer CropScience AG pret College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen, cits lietas dalībnieks: Agrichem B.V.

   (lieta C-361/06)
   (2006/C 294/40)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Feinchemie Schwebda GmbH un Bayer CropScience AG

      Atbildētāja: College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen

      Cits lietas dalībnieks: Agrichem B.V.

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Direktīvas 2002/37/EK (1) 4. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šis noteikums neuzliek dalībvalstīm pienākumu atsaukt etofumezātu saturoša augu aizsardzības līdzekļa atļauju līdz 2003. gada 1. septembrim tādēļ, ka atļaujas turētājam nav vai nav pieejama dokumentācija, kas atbilst Direktīvas 91/414/EEK (2) II pielikuma priekšnosacījumiem?

      (1)  Komisijas 2002. gada 3. maija Direktīva 2002/37/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai iekļautu etofumezātu kā aktīvu vielu (OV L 117, 10. lpp.).

      (2)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.).


title: Lieta T-196/17: Prasība, kas celta 2017. gada 27. martā – Naftogaz of Ukraine/Komisija

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 27. martā – Naftogaz of Ukraine/Komisija
   (Lieta T-196/17)
   (2017/C 151/58)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: NJSC Naftogaz of Ukraine (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji – D. Mjaaland, A. Haga, P. Grzejszczak, un M. Krakowiak, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 28. oktobra Lēmumu C(2016) 6950 par gāzesvada Ostseepipeline-Anbindungsleitung atbrīvojuma no prasībām par trešo personu piekļuvi, kas piešķirta ar Direktīvu 2003/55/EK, pārskatīšanu un tarifu regulējumu; un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas 2016. gada lēmums nav spēkā kompetences neesamības dēļ.

                           —

                           Direktīvas 2009/73/EK 36. panta 9. punktā Komisijai nav piešķirta kompetence apstiprināt regulatīvās iestādes lēmumu, ar ko groza atbrīvojumu, kas ir piešķirts atbilstoši 36. panta 1. punktam, kuru tā ir iepriekš apstiprinājusi.

                           —

                           Pakārtoti, ja Komisijai ir kompetence apstiprināt šādu lēmumu, tai šāda kompetence ir vienīgi ierobežotā skaitā gadījumu, piemēram, ja ir notikušas ievērojamas izmaiņas apstākļos kopš pēdējā apstiprinājuma lēmuma. Pretējā gadījumā tiktu aizskarts tiesiskās noteiktības princips. Komisijai nebija tiesību pieņemt Lēmumu šīs lietas apstākļos.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Direktīvas 2009/73/EK 36. panta 1. punkta pārkāpums.

                           —

                           Pakārtoti, ja Komisijai principā bija kompetence pieņemt lēmumu, tā to varēja likumīgi darīt vienīgi tad, ja būtu izpildīti Direktīvas 2009/73/EK 36. panta 1. punkta kritēriji.

                           —

                           Lēmums ir pieņemts pretrunā 36. panta 1. punkta a) apakšpunktam. Ar Lēmumu netiks palielināta konkurence gāzes piegādē un netiks palielināta apgādes drošība ES un Enerģētikas kopienas Centrālās un Austrumeiropas valstīs.

                           —

                           Lēmums ir pieņemts, pārkāpjot 36. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Nepastāv ieguldījumu risks, jo attiecīgais gāzesvads ir nodots ekspluatācijā kopš 2011. gada jūlija.

                           —

                           Lēmums ir pieņemts, pārkāpjot 36. panta 1. punkta e) apakšpunktu. Lēmums kaitē konkurencei un efektīvai ES un Enerģētikas kopienas iekšējā tirgus darbībai, jo ar to var pastiprināt PJSC Gazprom un tā filiāļu dominējošo stāvokli attiecīgajā ģeogrāfiskajā tirgū un tas var veicināt iekšējā tirgus sadalīšanu atkarībā no valstu robežām.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota pamatojuma nenorādīšana.

                           —

                           Pretrunā LESD 296. pantam Lēmumā nav norādīts pietiekams pamatojums vai pierādījumi, ar ko pamatoti Komisijas secinājumi.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots LESD 216. panta 2. punkta pārkāpums.

                           —

                           Saskaņā ar LESD 216. panta 2. punktu Eiropas Savienības noslēgtie starptautiskie nolīgumi ir saistoši Savienības iestādēm.

                           —

                           Pārkāpjot Enerģētikas kopienas dibināšanas līguma 6. pantu, ar Lēmumu var destabilizēt regulatīvo un tirgus sistēmu, ar ko veicina ieguldījumus gāzes tīklos, samazināt apgādes drošību un bloķēt konkurences attīstību. Pārkāpjot Enerģētikas kopienas līguma 18. pantu, ar Lēmumu tiek atļauts Gazprom ļaunprātīgi izmantot tā dominējošo stāvokli attiecīgajā tirgū.

                           —

                           Pretrunā ar Enerģētikas hartas nolīguma 6. panta 1. punktu Lēmumam ir negatīva ietekme uz konkurenci enerģētiskas nozarē. Pārkāpjot Enerģētikas hartas nolīguma 10. panta 1. punktu, ar Lēmumu Gazprom kā ieguldītājam tiek piešķirta labvēlīgāka attieksme un tam ir tieši pretējas sekas attiecībā uz Naftogaz ieguldījumiem Ukrainas gāzes transporta sistēmā.

                           —

                           Pretrunā Asociācijas nolīguma starp ES un Ukrainu 274. pantam, Lēmums tika pieņemts bez apspriešanās un nesadarbojoties ar Ukrainu.


title: Lieta C-163/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. aprīlī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) — Annex Customs BVBA/Beļģijas valsts un KBC Bank NV

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. aprīlī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) — Annex Customs BVBA/Beļģijas valsts un KBC Bank NV

   (Lieta C-163/11)
   2011/C 179/21
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Annex Customs BVBA

      Atbildētājas: Beļģijas valsts un KBC Bank NV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93 (1), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 450.c panta 1. punkta b) apakšpunkts, kas ir iekļauts ar Komisijas 2000. gada 15. decembra Regulas (EK) Nr. 2787/2000 (2) 1. panta 53. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētais paziņojums tiesību ziņā spēkā esošs ir tikai tad, ja tajā ir norādīta precīza summa, kura galviniekam attiecīgajā gadījumā būs jāmaksā?

               2)

               Vai Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 450.c panta 2. punkts, kas ir iekļauts ar Komisijas 2000. gada 15. decembra Regulas (EK) Nr. 2787/2000 1. panta 53. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka galvinieks, kurš pēc paziņojuma Regulas Nr. 2454/93 450.c panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē saņemšanas trīs gadu laikā no tranzīta deklarācijas pieņemšanas saņem paziņojumu, kurā ir norādīta cita summa nevis tās summas, kuru samaksa no tā vēlāk tiks prasīta, ir atbrīvots no savām saistībām?

      (1)  OV L 253, 1. lpp.

      (2)  Regula par grozījumiem Regulā (EEK) Nr. 2454/93, kas nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienu Muitas kodeksa izveidi (OV L 330, 1. lpp.).


title: Lieta T-332/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. marta spriedums — Sebirán /ITSB — El Coto de Rioja ( Coto D'Arcis ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes Coto D'Arcis reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes EL COTO un COTO DE IMAZ — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Kaitējuma reputācijai neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. marta spriedums — Sebirán/ITSB — El Coto de Rioja (“Coto D'Arcis”)
   (Lieta T-332/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Coto D'Arcis’ reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “EL COTO’ un “COTO DE IMAZ’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Kaitējuma reputācijai neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   (2008/C 107/38)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sebirán, SL, Requena (Spānija) (pārstāvji — A. Calderón Chavero un T. Villate Consonni, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Laporta Insa)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: El Coto de Rioja, SA, Oyón (Spānija) (pārstāvji — sākotnēji M. E. López Camba, vēlāk M.E. López Camba un J. Grimau Muñoz, avocats)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās palātas 2004. gada 15. jūnija lēmumu lietā R 550/2003-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp El Coto de Rioja, SA un Sebirán, SL.

   Rezolutīvā daļa

               1)

               noraidīt prasību;

               2)

               noraidīt El Coto de Rioja, SA prasījumupar Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās palātas 2004. gada 15. jūnija lēmumu lietā R 550/2003-2 atcelšanu daļā;

               3)

                  Sebirán, SL sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina ITSB tiesāšanās izdevumus un pusi no El Coto de Rioja tiesāšanās izdevumiem;

               4)

                  El Coto de Rioja sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta T-278/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. janvāra spriedums – Now Wireless /ITSB – Starbucks (HK)  ( “now” ) Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “now”  — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 51. panta 2. punkts

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/19

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. janvāra spriedums – Now Wireless/ITSB – Starbucks (HK) (“now”)
   (Lieta T-278/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “now” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 51. panta 2. punkts)
   (2015/C 089/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Now Wireless Ltd (Guildford, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis –T. Alkin, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Starbucks (HK) Ltd (Hong Kong, Ķīna) (pārstāvis – P. Kavanagh, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 7. marta lēmumu lietā R 234/2012–2 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Now Wireless Ltd un Starbucks (HK) Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību atcelt;

               2)

               Now Wireless Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: lieta C-416/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 29. septembrī iesniedza The Sunrider Corporation, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-203/02 The Sunrider Corporation / Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), otrai pusei lietu izskatot ITSB Apelāciju padomē esot Juan Espadafor Caba

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/29

         Apelācija, ko 2004. gada 29. septembrī iesniedza The Sunrider Corporation, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-203/02 (1) The Sunrider Corporation / Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), otrai pusei lietu izskatot ITSB Apelāciju padomē esot Juan Espadafor Caba
   (lieta C-416/04 P)
   (2004/C 300/55)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 29. septembrī izskatīšanai ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-203/02 The Sunrider Corporation pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), kurā otra puse lietu izskatot ITSB Apelāciju padomē bija Juan Espadafor Caba, ko iesniedza The Sunrider Corporation, Torrance, Kalifornija (ASV), ko pārstāv A. Kocklauner, jurists.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               Pilnībā atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-203/02 (“apstrīdētais lēmums”).

               2)

               Piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (“ITSB”) atlīdzināt izdevumus, kas radušies, izskatot lietu Eiropas Kopienu Tiesā.

               3)

               Atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Pirmās Apelāciju padomes 2002. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 1046/2000-1.

               4)

               Piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (“ITSB”) atlīdzināt izdevumus, kas radušies, izskatot lietu Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā un ITSB.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas iesniedzējs uzskata, ka Pirmās instances tiesas spriedums ir atceļams sekojošu iemeslu dēļ:

      Regulas par Kopienas preču zīmi 43. panta 2. un 3. punkta kopsakarā ar tās 15. panta 3. punktu pārkāpums (Izmantošana bez īpašnieka piekrišanas)

   Pirmās instances tiesa nepareizi interpretējusi Regulas par Kopienas preču zīmi 43. panta 2. un 3. punktu kopsakarā ar tās 15. panta 3. punktu, jo tā kļūdaini ņēmusi vērā to, ka preču zīmi izmantojusi trešā persona.
   Šajā sakarā Pirmās instances tiesa nepareizi interpretējusi Regulas par Kopienas preču zīmi 15. panta 1. un 3. punktā regulēto pierādīšanas pienākuma sadalījumu. Bez tam, Pirmās instances tiesa ņēma vērā iebilduma iesniedzēja (netiešus) apgalvojumus un pierādījumus, kas nebija neapgāžami. Turklāt Pirmās instances tiesa balstījās uz pieņēmumiem, nevis pārliecinošiem pierādījumiem. Visbeidzot, Pirmās instances tiesai būtu bijis jāpārbauda, vai, ievērojot visus attiecīgos faktiskos un juridiskos apsvērumus, būtu bijis iespējams Pirmās instances tiesas sprieduma pasludināšanas brīdī pieņemt jaunu lēmumu ar tādu pašu operatīvo daļu, kā lēmums, par kuru bija iesniegta sūdzība.

      Regulas par Kopienas preču zīmi 43. panta 2. punkta pārkāpums (Nepārliecinoši pierādījumi par pretstatīto preču zīmi)

   Tāpat Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi 43. panta 2. punktu, ciktāl tā nepareizi interpretējusi faktiskas izmantošanas jēdzienu Regulas par Kopienas preču zīmi 43. panta 2. punkta izpratnē.
   Proti, Pirmās instances tiesa nav izvērtējusi to, ka:

               —

               iebilduma iesniedzējs par 1996. gadu iesniedza tikai trīs rēķinus, par kopējo summu, kas nepārsniedza EUR 3476;

               —

               iebilduma iesniedzējs par 1997. gadu iesniedza tikai divus rēķinus, par kopējo summu, kas nepārsniedza EUR 1306;

               —

               attiecīgās preces bija preces ar mazu izmaksu, tātad preces, kas tiek ražotas lielā apjomā un plašam patēriņam;

               —

               šīs preces ir salīdzinoši viegli pārdot;

               —

               attiecīgās preces bija, labākajā gadījumā, pārdotas vienam patērētājam.

         Tāpēc pretnostatītā preču zīme EC 372 221“VITAFRUIT” nav tikusi faktiski izmantota Regulas par Kopienas preču zīmi 43. panta 2. punkta izpratnē, jo tās izmantošana ir bijusi neregulāra, nepastāvīga, minimāla, un lielā daļā teritorijas, kurā preču zīme ir aizsargāta, tā faktiski lietota netika.

      Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

   Bez tam, salīdzināmās preču zīmes nav tik līdzīgas, lai tās maldinātu sabiedrību, attiecībā uz precēm, kas klasificētas kā ''ārstniecības augu un vitamīnu dzērieni“, par ko iesniegts pieteikums preču zīmes Nr. 156 422”VITAFRUIT“ reģistrēšanai. Proti, starp tādām precēm kā ''ārstniecības augu un vitamīnu dzērieni” un “augļu sulas koncentrāts” ir tikai attāla līdzība, jo tām ir tikai daži saskares punkti.
   Šī secinājuma pamatā ir fakts, ka salīdzināmās preces ir atšķirīgas, ja ņem vērā to īpašības, izejvielas un preču ražošanas apstākļus, proti, tehnoloģijas, zinātību un šo izstrādājumu ražošanai nepieciešamās iekārtas. Bez tam, salīdzināmās preces atšķiras attiecībā uz to lietošanas veidu, funkcionālajām īpašībām un to izplatīšanas veidu. Tāpēc, apskatāmo preču atšķirības pārsniedz to iespējamās kopējās iezīmes.

      (1)  OV C 233, 28.9.2002, 26. lpp.


title: Lieta C-86/06: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 13. februārī

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/14

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 13. februārī
   (Lieta C-86/06)
   (2006/C 74/28)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 13. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Amparo Alcover Pedro un Minas Kostandinidis, tās juridiskā dienesta darbinieki, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2003. gada 24. jūlija Direktīvu 2003/73/EK (1), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/94/EK III pielikumu, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 25. jūlijā.

      (1)  OV L 186, 25.7.2004., 34. lpp.


title: Lieta C-59/07: Tiesas (piektā palāta) 2007. gada 15. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/109/EK — Trešo valstu pilsoņu statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/4

         Tiesas (piektā palāta) 2007. gada 15. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-59/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/109/EK - Trešo valstu pilsoņu statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 8/07)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Aktu, kas nepieciešami, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, prasības, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta T-277/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. maijā – Permapore/ITSB – José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins (“Terraway”)

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/42

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. maijā – Permapore/ITSB – José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins (“Terraway”)
   (Lieta T-277/15)
   (2015/C 245/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Permapore Ltd (Nenagh Tipperary, Īrija) (pārstāvis – J. Sales, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: José Joaquim Oliveira II – Jardins & Afins Lda (Grijó, Portugāle)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Terraway” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 988 301

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 5. marta lēmums lietā R 2496/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelācijas padomes lēmumu un aizstāt to ar – vai uzdot pieņemt –citu lēmumu, kurā būtu faktiski izskatīti materiāltiesiskie jautājumi, nevis tikai lemts par savlaicīgu ar procesa saistīto izdevumu apmaksu.

      Izvirzītie pamati:

               —

               prasītāja apgalvo, ka tā esot samaksājusi Regulas Nr. 207/2009 60. pantā paredzēto apelācijas nodevu 2014. gada 20. novembrī;

               —

               runājot par materiāltiesiskajiem aspektiem, prasītāja norāda uz Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta, 7. panta 1. punkta g) apakšpunkta un 54. panta 2. punkta beigu daļas pārkāpumu.


title: Lieta C-135/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. martā iesniedza Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Georgsmarienhütte GmbH u.c./Vācijas Federatīvā Republika

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. martā iesniedza Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Georgsmarienhütte GmbH u.c./Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-135/16)
      (2016/C 211/34)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmums (ES) 2015/1585 par atbalsta shēmu SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (ko Vācija īstenojusi atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas un energoietilpīgu lietotāju atbalstam), C(2014) 8786 final (1), ir pretrunā Līgumam par Eiropas Savienības darbību tādējādi, ka Komisija kvalificē EEG piemaksas ierobežojumu kā atbalstu LESD 107. panta izpratnē?

         (1)  OV 2015, L 250, 122. lpp.


title: Lieta C-391/10: Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 3. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2007/36/EK — Biržu sarakstos iekļautu sabiedrību akcionāru konkrētu tiesību izmantošana — Pilnīgas transponēšanas noteiktajā termiņā neesamība)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/10

         Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 3. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-391/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2007/36/EK - Biržu sarakstos iekļautu sabiedrību akcionāru konkrētu tiesību izmantošana - Pilnīgas transponēšanas noteiktajā termiņā neesamība)
   2011/C 103/16
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun un L. de Schietere de Lophem)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — M. Jacobs un J.-C. Halleux)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana vai nepaziņošana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Direktīvas 2007/36/EK par biržu sarakstos iekļautu sabiedrību akcionāru konkrētu tiesību izmantošanu prasības (OV L 184, 17. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Direktīvas 2007/36/EK par biržu sarakstos iekļautu sabiedrību akcionāru konkrētu tiesību izmantošanu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta C-499/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 9. martā  ( Landesarbeitsgericht Düsseldorf  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Hans Werhof  pret  Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG.  (Uzņēmumu īpašnieka maiņa — Direktīva 77/187/EEK — Darba ņēmēju tiesību aizsardzība — Koplīgums, kurš pārejas brīdī piemērojams cedentam un darba ņēmējam)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/21

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 9. martā (Landesarbeitsgericht Düsseldorf lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hans Werhof pret Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG.

   (Lieta C-499/04) (1)

   (Uzņēmumu īpašnieka maiņa - Direktīva 77/187/EEK - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība - Koplīgums, kurš pārejas brīdī piemērojams cedentam un darba ņēmējam)
   (2006/C 131/37)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Landesarbeitsgericht Düsseldorf

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hans Werhof

      Atbildētājs: Freeway Traffic Systems GmbH & Co. KG.
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesarbeitsgericht Düsseldorf — Padomes 1998. gada 29. jūnija Direktīvas 98/50/EK, ar ko groza Direktīvu 77/187/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV L 201, 88. lpp.), 3. panta 1. punkta interpretācija — Cesionāra pienākumi ievērot labvēlīgākus darba samaksas nosacījumus, kuri izriet no koplīguma, kurš pārejas brīdī ir piemērojams cedentam un darba ņēmējam
   Rezolutīvā daļa:
   3. panta 1. punkts Padomes 1997. gada 14. februāra Direktīvā 77/187/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā jāinterpretē tādējādi, ka tas neiestājas pret to, ka, ja darba līgums atsaucas uz koplīgumu, kurš saista cedentu, cesionāram, kurš nav šāda koplīguma dalībnieks, nav saistoši koplīgumi, kuri seko tam koplīgumam, kurš bija spēkā uzņēmuma pārejas brīdī.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: Lieta T-223/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. jūlija spriedums – Massive Bionics/EUIPO – Apple (“DriCloud”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “DriCloud” reģistrācijas pieteikums — Agrākās starptautiskas vārdiskas preču zīmes “ICLOUD” — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pierādījumu iesniegšana pēc termiņa beigām — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/42

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. jūlija spriedums – Massive Bionics/EUIPO – Apple (“DriCloud”)
   (Lieta T-223/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “DriCloud” reģistrācijas pieteikums - Agrākās starptautiskas vārdiskas preču zīmes “ICLOUD” - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pierādījumu iesniegšana pēc termiņa beigām - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts)
   (2017/C 283/63)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Massive Bionics, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis – M. Galindo Martens, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis– S. Palmero Cabezas)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – J. Olsen, P. Andreottola, solicitors, un G. Tritton, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 3. marta lēmumu lietā R 339/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Apple un Massive Bionics

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Massive Bionics, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 251, 11.7.2016.