title: Lieta C-379/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī ( Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Amurta S.G.P.S. / Inspecteur van de Belastingdienst (EKL 56. un 58. pants — Kapitāla brīva aprite — Valsts nodokļu tiesību akti, kas paredz kapitāla daļu atbrīvošanu no sabiedrību ienākuma nodokļa — Nodokļu uzlikšana dividendēm — Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā — Atbrīvojums no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā — Piemērošana dividenžu saņēmējām sabiedrībām, kuru juridiskā adrese vai pastāvīgs uzņēmums atrodas dalībvalstī, kura piešķir atbrīvojumu no nodokļa, un kuru kapitāla daļas ir atbrīvotas no sabiedrību ienākuma nodokļa — Atteikums piemērot atbrīvojumu no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā tādām dividendēm, kas ir izmaksātas sabiedrībai, kurai minētajā dalībvalstī nav ne juridiskās adreses, ne pastāvīga uzņēmuma)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/8

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī (Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Amurta S.G.P.S./Inspecteur van de Belastingdienst

   (Lieta C-379/05) (1)

   (EKL 56. un 58. pants - Kapitāla brīva aprite - Valsts nodokļu tiesību akti, kas paredz kapitāla daļu atbrīvošanu no sabiedrību ienākuma nodokļa - Nodokļu uzlikšana dividendēm - Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā - Atbrīvojums no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā - Piemērošana dividenžu saņēmējām sabiedrībām, kuru juridiskā adrese vai pastāvīgs uzņēmums atrodas dalībvalstī, kura piešķir atbrīvojumu no nodokļa, un kuru kapitāla daļas ir atbrīvotas no sabiedrību ienākuma nodokļa - Atteikums piemērot atbrīvojumu no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā tādām dividendēm, kas ir izmaksātas sabiedrībai, kurai minētajā dalībvalstī nav ne juridiskās adreses, ne pastāvīga uzņēmuma)
   (2007/C 315/12)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Gerechtshof te Amsterdam
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Amurta S.G.P.S.

      Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Amsterdam — EKL 56., 57. un 58. panta interpretācija — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz dividendēm, kuras valsts teritorijā reģistrēta sabiedrība izmaksā sabiedrībai, kas ir reģistrēta šīs pašas valsts teritorijā — Atteikums piemērot šo atbrīvojumu attiecībā uz dividendēm, kuras valsts teritorijā reģistrēta sabiedrība izmaksā sabiedrībai, kas ir reģistrēta citas dalībvalsts teritorijā — Apstāklis, ka šajā otrajā dalībvalstī pastāv līdzvērtīgs atbrīvojums no dividenžu nodokļa tajā reģistrētām sabiedrībām.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 56. un 58. pantam neatbilst dalībvalsts likumdošana, kas, līdzko nav sasniegts minimālais mātes uzņēmuma dalības meitas uzņēmumā slieksnis, kurš ir paredzēts Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, 5. panta 1. punktā, paredz dividendēm, kuras šajā dalībvalstī reģistrēta sabiedrība izmaksā sabiedrībai, kas ir reģistrēta citā dalībvalstī, piemērot nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā, vienlaikus atbrīvojot no šī ieturējuma dividendes, kuras ir izmaksātas sabiedrībai, kura ir pirmās dalībvalsts sabiedrību ienākuma nodokļu maksātāja vai kurai šajā dalībvalstī ir pastāvīgs uzņēmums, kuram pieder dividenžu izmaksātājas kapitāla daļas.

               2)

               Dalībvalsts nevar atsaukties uz pilnīgas nodokļa atlaides pastāvēšanu, ko cita dalībvalsts vienpusēji ir piešķīrusi šajā pēdējā dalībvalstī reģistrētai dividenžu saņēmējai sabiedrībai, lai izvairītos no pienākuma novērst ekonomisko dubulto nodokļu uzlikšanu dividendēm, kas izriet no tās kompetences nodokļu jomā īstenošanas, tādā situācijā, kad pirmā dalībvalsts novērš ekonomisko dubulto nodokļu uzlikšanu dividendēm, kas ir izmaksātas tās teritorijā reģistrētām sabiedrībām. Ja dalībvalsts atsaucas uz konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu, kas ir noslēgta ar citu dalībvalsti, valsts tiesai ir jākonstatē, vai pamata lietā ir jāņem vērā šī konvencija, un vajadzības gadījumā jāpārbauda, vai šī konvencija ļauj neitralizēt kapitāla brīvas aprites ierobežojuma sekas.

      (1)  OV C 22, 28.1.2006.


title: Lieta C-319/09 P: Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums — ACEA SpA/Iride Spa , agrāk AEM SpA /Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Atbalsta shēma sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem — Atbrīvojumi no nodokļiem — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Tiesības celt prasību — Interese celt prasību — EKL 87. pants — Atbalsta jēdziens — EKL 88. pants — Jauna atbalsta jēdziens — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 1. un 14. pants — Rīkojuma par atgūšanu tiesiskums — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/4

         Tiesas (sestā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums — ACEA SpA/Iride Spa, agrāk AEM SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-319/09 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsta shēma sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem - Atbrīvojumi no nodokļiem - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Tiesības celt prasību - Interese celt prasību - EKL 87. pants - Atbalsta jēdziens - EKL 88. pants - Jauna atbalsta jēdziens - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 1. un 14. pants - Rīkojuma par atgūšanu tiesiskums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2012/C 49/06
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ACEA SpA (pārstāvji — L. Radicati di Brozolo, A. Giardina un T. Ubaldi, avvocati)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Righini, V. Di Bucci un D. Grespan) un Iride Spa, agrāk AEM SpA (pārstāvji — L. Radicati di Brozolo, M. Merola, T. Ubaldi un A. Santa Maria, avvocati)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-297/02 ACEA/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2002. gada 5. jūnija Lēmuma 2003/193/EK par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem, kuru akciju vairākums pieder valstij, atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgākiem nosacījumiem formā (OV L 77, 21. lpp.), 2. un 3. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               pamata un pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               2.

               ACEA SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus pamata apelācijas tiesvedībā;

               3.

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus pretapelācijas tiesvedībā;

               4.

               Iride SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta T-597/11 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 8. oktobra rīkojums — Michail /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Lūgums sniegt palīdzību — Civildienesta noteikumu 24. pants — Psiholoģiska vardarbība — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/12

         Vispārējās tiesas 2013. gada 8. oktobra rīkojums — Michail/Komisija
   (Lieta T-597/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Lūgums sniegt palīdzību - Civildienesta noteikumu 24. pants - Psiholoģiska vardarbība - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2013/C 359/21
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Christos Michail (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — C. Meïdanis, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un J. Baquero Cruz, pārstāvji, kam palīdz E. Bourtzalas un E. Antypas, advokāti)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 13. septembra spriedumu lietā F-100/09 Michail/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2.

               Christos Michail sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 39, 11.2.2012.


title: Lieta C-550/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht München (Vācija) 2008. gada 11. decembra rīkojumu — British American Tobacco (Germany) GmbH / Hauptzollamt Schweinfurt

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht München (Vācija) 2008. gada 11. decembra rīkojumu — British American Tobacco (Germany) GmbH/Hauptzollamt Schweinfurt

   (Lieta C-550/08)
   (2009/C 69/34)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht München
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: British American Tobacco (Germany) GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Schweinfurt

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (1) (OV L 76, 1. lpp.) 5. panta 2. punkta pirmās daļas pirmais ievilkums ir interpretējams tādējādi, ka akcīzes precēm, kas ievestas no trešās valsts, ievešanas pārstrādei muitas režīmā atbilstoši Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 84. panta 1. punkta a) apakšpunktam, akcīzes nodoklis tiek atlikts arī tad, ja tās tikai pēc ievešanas pārstrādei tiek saražotas par tādām, par kurām akcīzes nodoklis ir atliekams, un tādējādi atbilstoši Direktīvas 92/12/EEK piecpadsmitajam apsvērumam to pārvadāšanai nav jāizmanto Direktīvas 92/12/EEK 18. panta 1. punktā paredzētais pavaddokuments?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:
               Vai Direktīvas 92/12/EEK 15. panta 4. punkts ir interpretējams tādējādi, ka fakts, ka saņēmējs ir saņēmis akcīzes preces, var būt pierādīts arī citādi nekā ar Direktīvas 92/12/EEK 18. pantā minēto pavaddokumentu?

      (1)  OV L 76, 1. lpp.


title: Lieta F-18/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. martā — Merhzaoui/Padome

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/46

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. martā — Merhzaoui/Padome
   (Lieta F-18/09)
   2009/C 113/96
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed Merhzaoui, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prāvas priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, lēmuma iecelt prasītāju karjeras posmā AST 1-7, otrkārt, lēmuma nepaaugstināt prasītāju AST 2 pakāpē 2008. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, kā arī lēmumu paaugstināt šajā pakāpē ierēdņus ar mazāk nopelniem atcelšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu sākot ar 2006. gada 1. maiju iecelt prasītāju karjeras posmā AST 1-7;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju AST 2 pakāpē 2008. gada paaugstināšanas amatā ietvaros un vajadzības gadījumā atcelt lēmumus paaugstināt šajā pakāpē ierēdņus ar mazāk nopelniem;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-371/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. maijā  – NICO /Padome

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/34

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. maijā – NICO/Padome
   (Lieta T-371/14)
   2014/C 261/59
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Šveice) (pārstāvji – J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey un D. Rovetta, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 14. marta vēstulē ietverto lēmumu, kurš adresēts prasītājas advokātiem un kas attiecas uz to, lai tiktu pārskatīts personu un vienību saraksts, kas iekļautas Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un kas grozīts ar Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP, II pielikumā, un Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, kura īstenota ar Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 945/2012, IX pielikumā, ciktāl apstrīdētais lēmums ir uzskatāms par atteikumu svītrot prasītāju no personu un vienību sarakstā, kurām tiek piemēroti ierobežojoši pasākumi;

               —

               apvienot šo lietu ar lietu T-6/13 saskaņā ar Reglamenta 50. panta 1. punktu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus, apgalvojot, ka pamatojums nebija pietiekams un ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
   Prasītāja apgalvo, ka tā nav meitasuzņēmums, kas pieder Naftiran Intertrade Company (NICO) Limited, jo šī sabiedrība vairs nav reģistrēta Džersijā, un katrā ziņā Padome nav pamatojusi, kādēļ, pat ja prasītāja būtu Naftiran Intertrade Company (NICO) Limited meitasuzņēmums, tas radītu ekonomisko labumu Irānas valstij, kas būtu pretrunā apstrīdēto pasākumu mērķim.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 16. decembrī lietā C-271/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Resursu saglabāšana un pārvaldība — Zivsaimniecības darbību kontroles pasākumi)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 16. decembrī

      lietā C-271/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti
       (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Resursu saglabāšana un pārvaldība - Zivsaimniecības darbību kontroles pasākumi)
   (2005/C 45/03)
   tiesvedības valoda - zviedru
   Lietā C-271/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 24. jūlijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji T. van Rijn un C. Tufvesson) pret Zviedrijas Karalisti (pārstāvji A. Kruse un A. Falk), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Rosas, tiesneši J.-P. Puissochet (referents), S. von Bahr, U. Lõhmus un A. Ó Caoimh, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2004. gada 16. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Attiecībā uz 1995. un 1996. gadu

                           —

                           nenoteikdama atbilstošu tai piešķirto kvotu izmantošanas kārtību un neveikdama pārbaudes un cita veida kontroli, ko pieprasa piemērojamās Kopienu regulas,

                           —

                           neveikdama citus efektīvus pasākumus, lai novērstu kvotu pārsniegšanu,

                           —

                           nepiemērodama visus administratīva vai krimināla rakstura pasākumus, kas tai bija jāpiemēro pret to kuģu kapteiņiem, kuri ir pārkāpuši minētās regulas, vai pret jebkuru citu personu, kas ir atbildīga par šādu pārkāpumu,

                     Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1992. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3760/92, kas izveido Kopienas sistēmu zivsaimniecībai un akvakultūrai, 9. panta 2. punkts un Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai, 2. pants, 21. panta 1. un 2. punkts, kā arī 31. pants.

               2)

               Zviedrijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta F-7/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. janvārī — ZZ /Komisija

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/47

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. janvārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-7/13)
   2013/C 114/71
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko ir noraidīta sūdzība par lēmumu, kas pieņemts, atbildot uz prasītāja, kurš strādā Komisijas delegācijā Antananarivu, Madagaskarā, lūgumu saņemt kompensāciju par sarežģījumiem, kas viņam radās, iekārtojoties iepriekš minētajā pilsētā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ko pieņēma nodaļas vadītājs Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorātā par “lūgumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu — 0/867/11 par kompensācijas saņemšanu par sarežģījumiem, kas radās, jums iekārtojoties Antananarivu”, saskaņā ar kuru šis lūgums ir noraidīts tādēļ, ka neesot izpildīti “šādai kompensācijas izmaksai par morālo un psiholoģisko kaitējumu nepieciešamie nosacījumi”, jo no faktiem izrietot, ka “delegācija ir darījusi visu, lai atrisinātu radušos sarežģījumus, uzdodot veikt papildu remontdarbus sākotnējā mājvietā, šo remontdarbu laikā jums piedāvājot citas izmitināšanas iespējas”;

               —

               atcelt uz prasītāja sūdzību sniegto atbildi, saskaņā ar kuru iecēlējinstitūcija noraidīja viņa sūdzību, pamatojoties uz to, ka i) “administrāciju šajā lietā nevar vainot nekāda veida dienesta pārkāpumā un vēl mazāk pretlikumībā”, ka ii) prasītājs “nav sniedzis ne vismazākos pierādījumus par apgalvoto morālo vai psiholoģisko kaitējumu” un ka iii) “apstrīdētajā lēmumā ir pievērsta uzmanība labvēlības apliecinājumiem, kurus administrācija izrādīja pret sūdzības iesniedzēju”, un ka “saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pamatojuma iespējamu trūkumu var novērst ar atbilstošu pamatojumu, kas iesniegts atbildes uz sūdzību stadijā”, kas tā esot šajā lietā;

               —

               piespriest Komisijai par prasītājam nodarīto morālo un psiholoģisko kaitējumu izmaksāt summu, kas pagaidām ir novērtēta, ar iespēju to tiesvedības gaitā palielināt vai samazināt, EUR 30 000 apmērā.

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-474/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Schiebel Aircraft GmbH

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 22. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Schiebel Aircraft GmbH

   (Lieta C-474/12)
   2013/C 26/37
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Sūdzības iesniedzēja: Schiebel Aircraft GmbH

      Iestāde, kurā iesniegta sūdzība: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Savienības tiesībām, it īpaši LESD 18., 45. un 49. pantam, skatītam kopā ar 346. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir pretrunā tāda dalībvalsts tiesību norma, kāda ir pamattiesvedībā piemērojamais regulējums, saskaņā ar kuru komercsabiedrību orgānu, kam ir likumiskās pārstāvības tiesības, locekļiem vai daļu īpašniekiem, kam ir [sabiedrības] vadīšanas vai pārstāvēšanas tiesības, kuri vēlas nodarboties ar militāro ieroču un munīcijas tirdzniecību un starpniecību militāru ieroču un munīcijas pirkšanā un pārdošanā, ir jābūt Austrijas pilsoņiem un citas EEZ dalībvalsts valstspiederība nav pietiekama?


title: Lieta T-199/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 6. septembra rīkojums – Vanbreda Risk & Benefits/Komisija Ārpuslīgumiskā atbildība — Publiski pakalpojumu līgumi — Vienošanās par zaudējumu atlīdzības summām — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Tiesāšanās izdevumi

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/16

         Vispārējās tiesas 2016. gada 6. septembra rīkojums – Vanbreda Risk & Benefits/Komisija
   (Lieta T-199/14) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Publiski pakalpojumu līgumi - Vienošanās par zaudējumu atlīdzības summām - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Tiesāšanās izdevumi)
   (2016/C 475/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vanbreda Risk & Benefits (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji P. Teerlinck un P. de Bandt, vēlāk P. Teerlinck, P. de Bandt un R. Gherghinaru, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji S. Delaude un L. Cappelletti, vēlāk S. Delaude)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt 2014. gada 30. janvāra lēmumu, ar kuru Komisija noraidīja prasītājas piedāvājumu daļai Nr. 1 publiskajā iepirkumā par īpašuma un personu apdrošināšanu OIB.DR.2/PO/2013/062/591 (OV 2013/S 155-269617) un piešķīra līguma slēgšanas tiesības attiecībā uz šo daļu citai sabiedrībai, un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Vanbreda Risk & Benefits tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies pamattiesvedībā un pagaidu noregulējuma tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 159, 26.5.2014.


title: Lieta T-32/06: Prasība, kas celta  2006. gada 27. janvārī  —  Justerini & Brooks Limited  pret ITSB

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/15

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. janvārī — Justerini & Brooks Limited pret ITSB
   (Lieta T-32/06)
   (2006/C 96/29)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Justerini & Brooks Limited, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — B. Korderijs [B. Cordery], Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Cita procesa Apelāciju padomē dalībniece: Elia Canelo Gutierrez, Talavera de la Reina (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 23. novembra lēmumu lietā R 36/2005-2 attiecībā uz iebildumu procesu Nr. B 605 461, kas tika paziņots 2005. gada 30. novembrī;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “J&B” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 14., 18., 21., 25., 33. un 43. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 2 696 383
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Elia Canelo Gutierrez

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Starptautiska grafiska preču zīme “JOB” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 275 247)
   Iebildumu nodaļas lēmums: Noraidīt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: Atcelt apstrīdēto lēmumu un nosūtīt lietu Iebildumu nodaļai tālākai izskatīšanai

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 8. panta 2. punkta iii) daļas un 73. panta pārkāpums un procesuālo prasību pārkāpums, kas ir ietvertas dažādos Komisijas Regulas Nr. 2868/95 noteikumos.


title: Lieta T-352/13 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. aprīļa spriedums – BX/Komisija Apelācija — Civildienests — Pieņemšana darbā — Paziņojums par konkursu — Atklāts konkurss — Rezerves saraksta izveidošana administratoru (AD), 5. pakāpe, ar Bulgārijas un Rumānijas pilsonību pieņemšanai darbā jurisprudences jomā — Konkursa atlases komisijas lēmums neiekļaut apelācijas sūdzības iesniedzēju rezerves sarakstā — Pierādīšanas pienākums — Salīdzinošs novērtējums — Vienlīdzīga attieksme — Stabilitātes saglabāšana atlases komisijas sastāvā — Civildienesta noteikumu III pielikuma 3. panta piektā daļa — Faktu un pierādījumu sagrozīšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Lēmums par tiesāšanās izdevumiem

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/14

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. aprīļa spriedums – BX/Komisija
   (Lieta T-352/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pieņemšana darbā - Paziņojums par konkursu - Atklāts konkurss - Rezerves saraksta izveidošana administratoru (AD), 5. pakāpe, ar Bulgārijas un Rumānijas pilsonību pieņemšanai darbā jurisprudences jomā - Konkursa atlases komisijas lēmums neiekļaut apelācijas sūdzības iesniedzēju rezerves sarakstā - Pierādīšanas pienākums - Salīdzinošs novērtējums - Vienlīdzīga attieksme - Stabilitātes saglabāšana atlases komisijas sastāvā - Civildienesta noteikumu III pielikuma 3. panta piektā daļa - Faktu un pierādījumu sagrozīšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Lēmums par tiesāšanās izdevumiem)
   (2015/C 190/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: BX (Vašingtona, ASV) (pārstāvis – R. Rata, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un B. Eggers)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 24. aprīļa spriedumu lietā BX/Komisija (F-88/11, Krājums-CDL, EU:F:2013:51) un ar kuru tiek prasīts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               BX sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta T-408/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija spriedums — ancotel /ITSB — Acotel ( “ancotel.” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “ancotel” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “ACOTEL” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Konkrētā sabiedrības daļa)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija spriedums — ancotel/ITSB — Acotel (“ancotel.”)
   (Lieta T-408/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “ancotel” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “ACOTEL” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Konkrētā sabiedrības daļa)
   2011/C 204/37
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ancotel GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis — H. Truelsen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Acotel SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji — sākotnēji D. De Simone un D. Demarinis, advokāti, vēlāk — D. De Simone, D. Demarinis un J. Wrede, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 19. jūnija lēmumu lietā R 1385/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Acotel SpA un ancotel GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 19. jūnija lēmumu lietā R 1385/2008-1;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina ancotel GmbH tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Acotel SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta T-451/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. oktobrī — Stim /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/52

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. oktobrī — Stim/Komisija
   (Lieta T-451/08)
   (2008/C 313/93)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (Stim) u.p.a., Stokholma (Zviedrija) (pārstāvji — C. Thomas, Solicitor, un N. Pourbaix, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija lēmuma par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu un 4. panta 2. punktu, un 4. panta 3. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz 3. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija lēmumu par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) un īpaši tā 3. pantu, ar kuru ir noteikts, ka EEZ reģistrētie CISAC  (1) dalībnieki, saskaņojot savstarpēji piešķirto pārstāvības pilnvarojumu teritoriālos sadalījumus tā, ka katras autortiesību aģentūras licence attiecas tikai uz valsts teritoriju, ir iesaistīti saskaņotās darbībās, kas ir pretrunā EKL 81. pantam un EEZ līguma 53. pantam.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja atsaucas uz šādiem apstākļiem.
   Pēc prasītājas domām, apstrīdētais lēmums ir pretrunā EKL 151. panta 4. punktam, jo Komisija, prasot pārtraukt attiecīgās saskaņotās darbības attiecībā uz pilnvarojumu izsniegt licences par sava repertuāra lietošanu, izmantojot satelītu, kabeli un internetu, teritoriālo sadalījumu, ko EEZ reģistrētas autortiesību aģentūras ir piešķīrušas citām EEZ reģistrētām autortiesību aģentūrām, nav pietiekami ņēmusi vērā ietekmi uz kultūru dažādību Eiropā. Turklāt prasītāja apgalvo, ka lēmums kaitēs kultūru dažādībai Eiropā, jo tādas mūzikas autori, kurai piemīt mazāka kultūras vērtība, zaudēs pašreizējās sistēmas radīto drošību, ka to mūzika būs licencēta un ka ienākumi tiks saņemti no visām teritorijām, kurās to mūzika tiks izpildīta.
   Vēl prasītāja apgalvo, ka Komisijai bija jāņem vērā fakts, ka tās norādītais konkurences ierobežojums ir hipotētisks vai vismaz ļoti neliels. Prasītāja uzskata, ka EKL 81. panta 1. punkta izpratnē konkurences ierobežojums nepastāv. Tādēļ prasītāja apgalvo, ka Komisija, piemērojot iepriekš minēto normu, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā vai acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija varēja likumīgi uz saskaņotajām darbībām attiecināt izņēmumu saskaņā ar EKL 81. panta 3. punktu. Tā nerīkojoties, tā nevajadzīgi kaitēja kultūru dažādībai Eiropā.

      (1)  Starptautiskā autoru un komponistu tiesību aizsardzības aģentūru apvienība.


title: Lieta T-434/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 27. novembra spriedums — Gateway /ITSB — Fujitsu Siemens Computers ( ACTIVY Media Gateway ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes ACTIVY Media Gateway reģistrācijas pieteikums — Kopienas un valsts agrākas vārdiskas un grafiskas preču zīmes Gateway un GATEWAY — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/13

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 27. novembra spriedums — Gateway/ITSB — Fujitsu Siemens Computers (“ACTIVY Media Gateway”)
   (Lieta T-434/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ACTIVY Media Gateway’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas un valsts agrākas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “Gateway’ un “GATEWAY’ - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)
   (2008/C 8/24)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gateway, Inc., Irvine, Kalifornija (Savienotās Valstis) (pārstāvji — sākotnēji C. R. Jones un P. Massey, vēlāk C. R. Jones un E. S. Mackenzie, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Laporta Insa)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Fujitsu Siemens Computers GmbH, Minhene (Vācija)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 14. septembra lēmumu lietā R 1068/2004-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Fujitsu Siemens Computers GmbH un Gateway, Inc.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Gateway, Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta C-8/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 7. maija rīkojums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika, lietā iestājoties Beļģijas Karalistei un Nīderlandes Karalistei

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/17

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 7. maija rīkojums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika, lietā iestājoties Beļģijas Karalistei un Nīderlandes Karalistei
   (Lieta C-8/13) (1)

   2014/C 261/25
   Tiesvedības valoda – slovēņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta C-462/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) 2008. gada 27. oktobra rīkojumu — Ümit Bekleyen / Land Berlin

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) 2008. gada 27. oktobra rīkojumu — Ümit Bekleyen/Land Berlin

   (Lieta C-462/08)
   (2009/C 19/20)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ümit Bekleyen

      Atbildētāja: Land Berlin

   Prejudiciālais jautājums
   Vai EEK-Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 par Asociācijas padomes nodibināšanu 7. panta otrā daļa ir interpretējama tādējādi, ka pieeja darba tirgum un ar to saistītās uzturēšanās tiesības pēc arodizglītības iegūšanas mītnes valstī rodas arī tad, ja mītnes valstī dzimis bērns, kurš ar savu ģimeni bija atgriezies kopīgajā dzimtenē, sasniedzis pilngadību, viens pats atgriežas attiecīgajā dalībvalstī, lai iegūtu arodizglītību un tas notiek brīdī, kad apritējuši desmit gadi, kopš viņa vecāki — Turcijas pilsoņi, kuri agrāk šajā dalībvalstī bija strādājuši, šo valsti ir pametuši?


title: Lieta T-171/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko Daniel Surget iesniedza 2004. gada 17. maijā

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/19

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko Daniel Surget iesniedza 2004. gada 17. maijā
   (Lieta T-171/04)
   (2004/C 190/31)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Daniel Surget, ar dzīvesvietu Cherbourg (Francijā), kuru pārstāv advokāts Jean-François Péricaud.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Piespriest Padomei un Komisijai kā zaudējumu atlīdzību solidāri samaksāt prasītājam summu 9 094 28 eiro apmērā, papildus– summu 7 401 90 eiro apmērā, kas jebkurā gadījumā tiek palielināta, ņemot vērā likumiskos procentus, kas tiek skaitīti no šīs prasības iesniegšanas dienas.

               —

               piespriest Padomei un Komisijai solidāri atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir identiski tiem, kas izvirzīti lietā T-440/03 Arizmendi u.c./Padome un Komisija (1).

      (1)  OV C 59, 6.3.2004., 31. lpp.


title: Lieta T-266/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 4. jūnija rīkojums — Komisija/ TH Parkner

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/41

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 4. jūnija rīkojums — Komisija/TH Parkner

   (Lieta T-266/06) (1)

   (2007/C 183/80)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta C-551/07: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 19. decembra rīkojums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Deniz Sahin / Bundesminister für Inneres (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkts — Direktīva 2004/38/EK — EKL 18. un 39. pants — Tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību — Tāda trešās valsts pilsoņa uzturēšanās tiesības, kas dalībvalsts teritorijā ieradies kā patvēruma meklētājs un pēc tam apprecējies ar citas dalībvalsts pilsoni)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/23

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 19. decembra rīkojums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Deniz Sahin/Bundesminister für Inneres

   (Lieta C-551/07) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkts - Direktīva 2004/38/EK - EKL 18. un 39. pants - Tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību - Tāda trešās valsts pilsoņa uzturēšanās tiesības, kas dalībvalsts teritorijā ieradies kā patvēruma meklētājs un pēc tam apprecējies ar citas dalībvalsts pilsoni)
   (2009/C 44/39)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Deniz Sahin

      Atbildētājs: Bundesminister für Inneres

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — EKL 18. un 39. panta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), 3. panta 1. punkta, 6. panta 2. punkta, 7. panta 1. punkta d) apakšpunkta un 2. punkta, 9. panta 1. punkta un 10. panta 1. punkta interpretācija — Trešās valsts pilsoņa, kas dalībvalstī ieceļojis kā patvēruma meklētājs un vēlāk ir salaulājies citas dalībvalsts pilsoni, uzturēšanās tiesības
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 3. panta 1. punkts, 6. panta 2. punkts un 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tie attiecas arī uz tiem ģimenes locekļiem, kuri uzņēmējā dalībvalstī ieradušies neatkarīgi no Savienības pilsoņa un tikai tur ar Savienības pilsoni ir nodibinājuši ģimeni vai sākuši dzīvot ģimenes dzīvi. Šajā sakarā nav nekādas nozīmes tam, ka brīdī, kad attiecīgais ģimenes loceklis nodibinājis ģimeni vai sācis dzīvot ģimenes dzīvi, viņam uzņēmējā dalībvalstī bijušas pagaidu uzturēšanās tiesības saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem par patvēruma meklētājiem;

               2)

               Direktīvas 2004/38 9. panta 1. punkts un 10. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru Savienības pilsoņa ģimenes locekļi, kuri nav kādas dalībvalsts pilsoņi un kuriem atbilstoši Kopienu tiesībām, it īpaši saskaņā ar Direktīvas 7. panta 2. punktu, pienākas uzturēšanās tiesības, nevar saņemt Savienības pilsoņa ģimenes locekļa uzturēšanās atļauju tikai tādēļ, ka saskaņā ar uzņēmējas dalībvalsts patvēruma meklētāju tiesību normām viņiem ir pagaidu uzturēšanās atļauja šajā valstī.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Lieta C-102/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2012. gada 18. decembra rīkojumu lietā T-205/11 Vācija/Komisija 2013. gada 1. martā iesniedza Vācijas Federatīvā Republika

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2012. gada 18. decembra rīkojumu lietā T-205/11 Vācija/Komisija 2013. gada 1. martā iesniedza Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-102/13 P)
   2013/C 164/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze un J. Möller)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 18. decembra rīkojumu lietā T-205/11,

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai pēc būtības, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus par tiesvedību Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir iesniegta par Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 18. decembra rīkojumu lietā T-205/11 Vācija/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja Vācijas Federatīvās Republikas prasību atcelt Komisijas 2011. gada 26. janvāra Lēmumu 2011/527/ES par valsts atbalstu C-7/10 (ex CP 250/09 un NN 5/10), ko īstenoja Vācija — Shēma nodokļu zaudējumu pārnešanai grūtībās nonākušu uzņēmumu pārstrukturēšanas gadījumā (“Sanierungsklausel”).
   Vācijas valdība balsta savu apelācijas sūdzību uz diviem pamatiem, katrs no kuriem ir saistīts ar iebildumu par nepietiekamu pamatojumu:

               —

               pareizas tiesvedības principa, kas ir īpaša vispārējā tiesiskās noteiktības principa izpausme, pārkāpums, jo Vispārējā tiesa nepareizi klasificējusi Komisijas izvēlēto procedūru apstrīdētā lēmuma paziņošanai un nav noteikusi nekādas prasības attiecībā uz to, kādas formalitātes ir jāievēro, lai pret paziņojumu par saņemšanu paziņotu lēmumu saskaņā ar Padomes 1999. gada 22. marta Regulas Nr. 659/1999 (1), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, 7. pantu;

               —

               pareizas tiesvedības principa, kas ir īpaša vispārējā tiesiskās noteiktības principa izpausme, pārkāpums, jo Vispārējā tiesa ir atzinusi, ka Komisija, atsaucoties uz prasības celšanas nokavējumu, nav iesniegusi pierādījumus par to, ka paziņojumu ir saņēmusi identificējama persona un ka šī persona bija tiesīga saņemt paziņojumus.

      (1)  OV L 83, 1. lpp.


title: Lieta T-166/14: Prasība, kas celta 2014. gada 3. martā – PRS Mediterranean /ITSB – Reynolds Presto Products ( “NEOWEB” )

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 3. martā – PRS Mediterranean/ITSB – Reynolds Presto Products (“NEOWEB”)
   (Lieta T-166/14)
   2014/C 142/58
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PRS Mediterranean Ltd (Tel Aviv, Izraēla) (pārstāvji – A. Späth un V. Töbelmann, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Reynolds Presto Products, Inc. (Richmond, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 28. novembra lēmumu apvienotajās lietās R 889/2012-2 un R 635/2012-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “NEOWEB” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 19. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 184 568

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vairākas valsts vārdiskas preču zīmes “GEOWEB” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 17. un 19. klasē, un nereģistrēta preču zīme “GEOWEB”, kas tiek izmantota komercdarbībā visās Eiropas Savienības dalībvalstīs

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzības noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 8. panta 3. punkta, 8. panta 4. punkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-178/05: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 19. aprīlī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/8

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 19. aprīlī
   (Lieta C-178/05)
   (2005/C 155/15)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 19. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Dimitrios Triantafillu [Dimitrios Triantafyllou], pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, pieņemot tiesību aktus attiecībā uz nodokļa piemērošanu juridiskās adreses vai valdes atrašanās vietas adreses maiņai, kā arī visu lauksaimniecības kooperatīvu, neskatoties uz to līmeni, savienībām vai visa veida konsorcijiem, kuģu kopīpašuma, jūrniecības konsorciju un sabiedrību, neatkarīgi no to veidiem, atbrīvojumu no šī nodokļa, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīva 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (1);

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka nodokļa piemērošanas kritērijs juridiskās adreses maiņas gadījumā ir tas, ka sabiedrība tiek kvalificēta kā kapitālsabiedrība izcelsmes dalībvalstī, kas nozīmē, ka tā nav nodokļu maksātāja, ja izcelsmes dalībvalstī tā netiek uzskatīta par kapitālsabiedrību. Tātad Komisija kritizē to, ka Grieķijas tiesību akti par nozīmīgu uzskata vienīgi to, vai izcelsmes dalībvalsts piemēro kapitāla nodokli vai nē, atbrīvojot no šī nodokļa tikai tādas juridiskās adreses maiņu, kas tiek pārcelta no dalībvalsts, kurā uzliek kapitāla nodokli, uz Grieķiju. Komisijas viedoklis tiek pamatots ar Direktīvas gramatisku un sistēmisku interpretāciju, kas attiecas uz šī nodokļa maksātāju sabiedrību īpašībām saistībā ar kapitālu; bez tam šo viedokli pastiprina Direktīvas 85/303/EEK veiktie grozījumi, kuri atceļ kapitāla nodokli.
   Attiecībā uz lauksaimniecības kooperatīvu un jūrniecības sabiedrību atbrīvojumu no nodokļa, prasība attiecas uz tām kategorijām visās tautsaimniecības nozarēs, par kurām Grieķijas iestādes nav paskaidrojušas, kāpēc tās nav kapitālsabiedrības un uz kuru pilnīgu atbrīvošanu no nodokļa neattiecas direktīvā paredzētās tiesības atbrīvot no nodokļa noteiktus darījumus. Turklāt, ja direktīvas mērķis ir atbrīvot no nodokļa visas nozares, tas skaidri tajā ir norādīts (piemēram, attiecībā uz valsts uzņēmumiem ar vispārēju nozīmi).

      (1)  OV L 249, 03.10.1969., 25. lpp.


title: Lieta C-207/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängiger Finanzsenat Salzburg-Aigen (Austrija) 2006. gada 8. maija rīkojumu — Schwaninger Martin, Viehhandel — Viehexport pret Zollamt Salzburg, Erstattungen

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängiger Finanzsenat Salzburg-Aigen (Austrija) 2006. gada 8. maija rīkojumu — Schwaninger Martin, Viehhandel — Viehexport pret Zollamt Salzburg, Erstattungen

   (Lieta C-207/06)
   (2006/C 190/12)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Unabhängiger Finanzsenat Salzburg-Aigen

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Schwaninger Martin, Viehhandel — Viehexport

      Atbildētāja: Zollamt Salzburg, Erstattungen

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas 1998. gada 18. marta Regulas (EK) Nr. 615/98 (1) 1. pants ir saprotams tādējādi, ka Padomes 1991. gada 19. novembra Direktīvas 91/628/EEK (2) pielikuma VII nodaļas 48. punkta 7. daļas b) apakšpunkts ir piemērojams analogi, pārvadājot dzīvniekus tiešā satiksmē pa jūru starp Kopienā esošu ģeogrāfisku punktu un trešajā valstī atrodošos ģeogrāfisku punktu ar tādiem transportlīdzekļiem, kuri, neizkraujot no tiem dzīvniekus, tiek novietoti uz kuģa,?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, rodas jautājums, vai Direktīvas 91/628/EEK pielikuma VII nodaļas 48. punkta 7. daļas b) apakšpunkts ir saprotams tādējādi, ka, pārvadājot liellopus pa jūras ceļiem, to pārvadāšanas laiks neatbilst 7. daļas d) apakšpunktam, ja dzīvnieki pēc 14 stundu ilga pārvadājuma perioda netiek vismaz vienu stundu atpūtināti.

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noraidoša, rodas jautājums, vai tad piemērojamais Direktīvas 91/628/EEK pielikuma VII nodaļas 48. punkta 7. daļas a) apakšpunkts ir saprotams tādējādi, ka, veicot pārvadājumus pa jūru starp Kopienā esošu ģeogrāfisku punktu un trešajā valstī atrodošos ģeogrāfisku punktu ar tādiem transportlīdzekļiem, kuri, neizkraujot no tiem dzīvniekus tiek novietoti uz kuģa, pārvadājuma ilgumam nav nekādas nozīmes, ja vien dzīvnieki tiek regulāri pabaroti un padzirdīti un vai šādā gadījumā, galapunkta ostā izkraujot kravas transportlīdzekli [no kuģa] uzreiz aizsākas jauns 29 stundu ilgs pārvadāšanas periods pa sauszemi?

               4)

               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, rodas jautājums, vai Direktīvas 91/628/EEK 5. panta A. punkta 2) daļas d) apakšpunkta ii) daļas pirmais ievilkums ir saprotams tādējādi, ka par pārvadāšanu atbildīgajām personām maršruta plānā ir jāatzīmē, kad attiecīgie dzīvnieki pārvadāšanas laikā ir tikuši pabaroti un padzirdīti un ka Direktīvas 91/628/EEK prasībām neatbilst ar rakstāmmašīnu iepriekš izdarīts ieraksts “Pārvadāšanas laikā vakarā, no rīta, pusdienlaikā, vakarā un no rīta tiek veikta barošana un dzirdināšana” un tā sekas ir tādas, ka, neveicot atzīmes par veiktajām aprūpes darbībām, tiek zaudētas tiesības uz eksporta kompensāciju, ja vien attiecīgo pierādījumu nevar sniegt citā veidā?

      (1)  OV L 82, 19. lpp.

      (2)  OV L 340, 17. lpp.


title: Lieta C-407/10: Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 28. februāra rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/9

         Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 28. februāra rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-407/10) (1)

   2011/C 173/20
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta T-370/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 24. janvāra rīkojums — Rubinetterie Teorema /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Komisijas lēmums, ar kuru uzlikts naudas sods — Bankas garantija — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Finansiāls kaitējums — Ārkārtēju apstākļu neesamība — Steidzamības neesamība)

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/18

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 24. janvāra rīkojums — Rubinetterie Teorema/Komisija
   (Lieta T-370/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Komisijas lēmums, ar kuru uzlikts naudas sods - Bankas garantija - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Finansiāls kaitējums - Ārkārtēju apstākļu neesamība - Steidzamības neesamība)
   2011/C 72/30
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rubinetterie Teorema SpA (Flero, Itālija) (pārstāvji — R. Cavani, M. di Muro un P. Preda, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Antoniadis, F. Castillo, M. di Muro un L. Malferrari)

      Priekšmets

   Pieteikums par Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 3 4185, galīgā redakcija, par [LESD] 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.092 — Sanitārā tehnika vannas istabām) piemērošanas apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-545/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 6. oktobra rīkojums – GEA Group/ITSB (“engineering for a better world”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “engineering for a better world” reģistrācijas pieteikums — Apstiprinošs lēmums — Apstiprinātā lēmuma galīgais raksturs — Jautājuma izskatīšana pēc savas ierosmes — Nepieņemamība

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/59

         Vispārējās tiesas 2015. gada 6. oktobra rīkojums – GEA Group/ITSB (“engineering for a better world”)
   (Lieta T-545/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “engineering for a better world” reģistrācijas pieteikums - Apstiprinošs lēmums - Apstiprinātā lēmuma galīgais raksturs - Jautājuma izskatīšana pēc savas ierosmes - Nepieņemamība)
   (2015/C 389/67)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GEA Group AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvis – J. Schneiders, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk – S. Hanne, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 2. jūnija lēmumu (lieta R 303/2014-4) attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “engineering for a better world” reģistrāciju kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               GEA Group AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: Lieta C-426/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social n° 2 de Terrassa (Spānija) – Elena Barba Giménez/Francisca Carrión Lozano

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 14. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Spānija) – Elena Barba Giménez/Francisca Carrión Lozano

   (Lieta C-426/17)
   (2017/C 300/30)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Elena Barba Giménez

      Atbildētāja: Francisca Carrión Lozano

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 93/13 (1), aplūkojot to kopsakarā ar Direktīvu 2005/29 (2) un Hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā Likuma Nr. 1/2000 par civilprocesu 35. pants, saskaņā ar kuru izpildes procedūras honorāra samaksai veikšanai pilnvarotā iestāde pirms izpildes rīkojuma izdošanas pēc savas ierosmes nedrīkst pārbaudīt līgumā starp advokātu un patērētāju ietverto noteikumu negodīgumu vai negodīgas komercprakses pastāvēšanu?

               2)

               Vai rindas kārtībā ieceltie advokāti ir “pārdevēji” vai “piegādātāji” Direktīvas 93/13 2. panta c) punkta un Direktīvas 2005/29 2. panta b) punkta izpratnē?

               3)

               Vai ir piemērojams Direktīvas 2005/29 6. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 7. panta 2. punkts gadījumos, kad tarifus par profesionāļa pakalpojumiem reglamentē tiesību norma? Ja atbilde ir apstiprinoša, vai Direktīva 2005/29 ir jāinterpretē tādējādi, ka tai pretrunā ir tāds regulējums kā Likuma Nr. 1/1996 36. pantā paredzētais, kurā ir noteikts pienākums piemērot noteikumos paredzēto tarifu režīmu arī tad, ja uzņēmējs noklusē savu pakalpojumu cenas vai arī maldina par tām?

               4)

               Vai LESD 101. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu regulējumu kā Likuma Nr. 1/1996 36. pantā paredzētais, kurā atlīdzība advokātiem, kas sniedz pakalpojumus saskaņā ar bezmaksas juridiskās palīdzības sistēmu, tiek noteikta saskaņā ar iepriekš apstiprināto honorāru skalu gadījumā, ja prasība tiek apmierināta, un dalībvalsts iestādes to nevar nepiemērot?

               5)

               Vai šis regulējums atbilst Direktīvas 2006/123/EK 15. panta 3. punktā minētajām nepieciešamības un samērīguma prasībām?

               6)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu regulējumu kā Likuma Nr. 1/1996 36. pantā paredzētais, kurā bezmaksas juridiskās palīdzības saņēmējam gadījumā, ja viņa prasība tiek apmierināta un ja [spriedumā] nav lemts par tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu, ir noteikts pienākums samaksāt honorāru advokātam saskaņā ar arodapvienības noteikto skalu, un tā apmērs pārsniedz 50 % no sociālā nodrošinājuma pabalsta gada summas?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV 2005, L 149, 22. lpp.).


title: Lieta T-111/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. aprīlī — Agrofert Holding /Komisija

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/21

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. aprīlī — Agrofert Holding/Komisija
   (Lieta T-111/07)
   (2007/C 129/37)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agrofert Holding a. s., Prāga (Čehijas Republika) (pārstāvis — R. Pokorný, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 13. februāra lēmumu SG.E.3/MIB/md D (2007) 1360 par pieprasījumu piekļuvei dokumentiem apvienošanās lietā Nr. COMP/M.3543 — PKN Orlean/Unipetrol, un Komisijas 2006. gada 2. augusta lēmumu 16796/16797;

               —

               uzlikt Komisijai par pienākumu uzrādīt pieprasītos dokumentus;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar savu pieteikumu prasītāja, pamatojoties uz EK līguma 230. pantu, lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 13. februāra lēmumu par pieprasījumu piekļūt visiem nepublicētajiem dokumentiem, kas attiecas uz apstrīdētās apvienošanās paziņošanas un pirms paziņošanas posmiem (turpmāk tekstā — “Lēmums I”), kā arī sekojošo apstiprinošo Komisijas 2006. gada 2. augusta lēmumu 16796/16797 (turpmāk tekstā — “Lēmums II”).
   Prasītāja apgalvo, ka abi lēmumi ir pretrunā Regulai (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1) (turpmāk tekstā — “Regula”), jo uz tiem nav attiecināmi tās 4. panta 2. punktā noteiktie izņēmumi, kas saistīti ar komerciālo interešu aizsardzību, izmeklēšanas mērķiem, juridisku konsultāciju aizsardzību, vai tās 4. panta 3. punktā noteiktie izņēmumi saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību.
   Prasītāja arī norāda, ka Regulas 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu nevajadzētu interpretēt tādējādi, ka šie izņēmumi attiecināmi uz dokumentu kopumā, nevis uz tā daļām, kuras satur komercnoslēpumu vai komerciāli aizsargājamu informāciju. Tādā veidā, pēc prasītājas domām, atbildētāja varēja dot pieeju vai nu publiskotām daļām pieprasītajos dokumentos vai aizsegt daļas, kuras satur aizsargājamu informāciju, neiespaidojot pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķus, pieteikuma iesniedzējas un trešo personu tiesības, juridisku konsultāciju aizsardzību un lēmuma pieņemšanas procesu iestādē.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka atbildētāja, neveicot katra atsevišķa dokumenta, uz kuru, pēc viņas domām, attiecināmi Regulas 4. panta 2. punkta trešā ievilkuma izņēmumi, individuālu pārbaudi, piekļuvi noraidīja vispārīgi, pamatojoties vienīgi uz faktu, ka visi dokumenti varētu saturēt komercnoslēpumu un saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (2) 17. pantu nevar tikt publiskoti. Šāda vispārināšana būtu pretrunā Regulas 4. panta 6. punktam.
   Turklāt, prasītāja norāda, ka iepriekš minētie izņēmumi ir piemērojami tikai tad, ja tie nav saistīti ar sevišķām sabiedrības interesēm informācijas publiskošanā. Pēc prasītājas domām šāda interese, kas ir saistīta ar prasītājai un iegūtās uzņēmējsabiedrības mazākuma akcionāriem nodarītajiem zaudējumiem, atklāt pieprasītos dokumentus, pastāv un ir svarīgāka par izņēmumiem.
   Prasītāja turklāt norāda, ka Lēmumi I un II ir pretrunā LES līguma 1. panta otrajā daļā noteiktajam atklātības principam.
   Visbeidzot, prasītāja norāda, ka atbildētāja atkārtoto pieteikumu neizskatīja precīzi saskaņā ar Regulas 8. panta 1. punktu un pārkāpa atbildes sniegšanai paredzēto termiņu — 100 darba dienas.

      (1)  OV L 145, 31.5.2001, 43.-48. lpp.

      (2)  2004. gada 20. janvāra Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 24, 29.1.2004, 1.-22. lpp.).


title: Lieta T-48/04: Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. jūnija spriedums — Qualcomm /Komisija (Konkurence — Koncentrācija — Ceļu telemātisko sistēmu tirgus — Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu — Saistības — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/41

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. jūnija spriedums — Qualcomm/Komisija
   (lieta T-48/04) (1)

   (Konkurence - Koncentrācija - Ceļu telemātisko sistēmu tirgus - Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu - Saistības - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2009/C 180/74
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV, Waarle (Vārle, Nīderlande) (pārstāvji — G. Berišs [G. Berrisch], advokāts, un D. Hulls [D. Hull], solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji K. Mojcesoviča [K. Mojzesowicz] un E. Velans [A. Whelan], pēc tam Mojcesoviča un K. Lūiss [X. Lewis])

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — sākotnēji K. D. Kvasovskis [C.-D. Quassowski] un S. Flokermane [S. Flockermann], pārstāvji, pēc tam M. Lumma [M. Lumma], pārstāvis, kam palīdz U. Karpenšteins [U. Karpenstein] un A. Rozenfelds [A. Rosenfeld], advokāti), Deutsche Telekom AG, Bonna (Vācija), Daimler AG, agrāk — DaimlerChrysler AG, Štutgarte (Vācija), Daimler Financial Services AG, agrāk — DaimlerChrysler Services AG, Berlīne (Vācija) (pārstāvji — J. Šice [J. Schütze] un A. fon Grēvenics [A. von Graevenitz], advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 30. aprīļa Lēmumu 2003/792/EK, ar ko koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (Lieta COMP/M.2903 — Kopuzņēmums DaimlerChrysler/Deutsche Telekom) (OV L 300, 62. lpp.).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4)

               Deutsche Telekom AG, Daimler AG un Daimler Financial Services AG sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta T-326/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. augustā — Cheminova u.c./Komisija

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/38

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. augustā — Cheminova u.c./Komisija
   (Lieta T-326/07)
   (2007/C 247/63)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Cheminova A/S, Harboøre (Dānija), Cheminova Agro Italia Srl, Roma (Itālija), Cheminova Bulgaria EOOD, Sofija (Bulgārija), Agrodan SA, Madride (Spānija) un Lodi SAS, Grand Fougeray (Francija) (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Lēmumu 2007/389/EK;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Padomes Direktīva 91/414 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (1) paredz, ka dalībvalstis nedrīkst atļaut augu aizsardzības līdzekli, ja vien tā sastāvā esošās aktīvās vielas nav uzskaitītas I pielikumā un visi tajā izklāstītie nosacījumi nav izpildīti. Prasītāji lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 6. jūnija Lēmumu 2007/389/EK par malationa neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un tādu augu aizsardzības līdzekļu atļauju atsaukšanu, kuros ir minētā viela (2).
   Savas prasības pamatojumam prasītāji apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav pilnīgs no zinātniskā viedokļa un kļūdains, ciktāl tajā nav ņemti visi atbildētājai iesniegtie zinātniskie dati par malationu. Pēc prasītāju domām, ar to turklāt tiek pārkāpts Direktīvas 91/414 4. panta 1. punkts, 5. panta 1. punkts un EKL 95. panta 3. punkts, jo atbildētāja atteicās izskatīt jaunākos datus.
   Prasītāji vēl apgalvo, ka apstrīdētais lēmums tika balstīts uz zinātnisko ziņojumu, kas netika sagatavots termiņā, ko paredz Regulas Nr. 451/2000 8. panta 7. punkts.
   Turklāt prasītāji inter alia apgalvo, ka tika pārkāpts samērīguma, nediskriminācijas, subsidiaritātes un labas pārvaldības princips, kā arī pienākums sniegt pamatojumu un to tiesības tikt uzklausītiem.
   Visbeidzot, prasītāji apgalvo, ka tie nevarēs izmantot intelektuālā īpašuma tiesības saskaņā ar Direktīvas 91/414 13. pantu saistībā ar atbildētājai iesniegto datu kopumu.

      (1)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV 1991 L 230, 1. lpp.).

      (2)  OV 2007 L 146, 19. lpp.


title: Lieta T-197/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — FMC /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — FMC/Komisija
   (Lieta T-197/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 226/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FMC Corp. (Philadelphie, Pennsylvanie, Savienotās Valstis) (pārstāvji — C. Stanbrook, QC, un Y. Virvilis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Arbault, pēc tam V. Di Bucci, V. Bottka un X. Lewis, kam palīdz M. Gray, barrister)

      Priekšmets

   Prasība, galvenokārt, atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, attiecībā uz procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, samazināt naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               FMC Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 02.09.2006.


title: Lieta T-306/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – Schwenk Zement /Komisija Konkurence — Administratīvais process — Lēmums par informācijas pieprasīšanu — Pieprasītās informācijas nepieciešamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/32

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – Schwenk Zement/Komisija
   (Lieta T-306/11) (1)

   (Konkurence - Administratīvais process - Lēmums par informācijas pieprasīšanu - Pieprasītās informācijas nepieciešamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums)
   2014/C 135/40
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schwenk Zement KG (Ulm, Vācija) (pārstāvis – M. Raible, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Kellerbauer, R. Sauer un C. Hödlmayr, pārstāvji, kuriem palīdz A. Böhlke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmumu C(2011) 2367, galīgā redakcija, par Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta piemērošanas procedūru (Lieta 39520 – Cements un ar to saistītie produkti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmumu C(2011) 2367, galīgā redakcija, par Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta piemērošanas procedūru (Lieta 39520 – Cements un ar to saistītie produkti) atcelt, ciktāl tas attiecas uz anketas, kas ir tā I pielikums, 11. jautājumu grupu;

               2)

               Schwenk Zement KG sedz divas trešdaļas savu tiesāšanās izdevumu, kā arī atlīdzina divas trešdaļas Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu. Komisija sedz vienu trešdaļu savu tiesāšanās izdevumu, kā arī vienu trešdaļu Schwenk Zement tiesāšanās izdevumu;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta T-365/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 26. februāra spriedums – Lietuva/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Lauku attīstības pasākumi — “Nelabvēlīgi dabas apstākļi” un agrovide — Kontroles atbilstība — Vienotas likmes finanšu korekcijas — Samērīgums

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 26. februāra spriedums – Lietuva/Komisija
   (Lieta T-365/13) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Lauku attīstības pasākumi - “Nelabvēlīgi dabas apstākļi” un agrovide - Kontroles atbilstība - Vienotas likmes finanšu korekcijas - Samērīgums)
   (2015/C 118/34)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lietuvas Republika (pārstāvji – D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė un A. Petrauskaitė)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Steiblytė un G. von Rintelen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 2. maija Īstenošanas lēmumu 2013/214/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 123, 11. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2013. gada 2. maija Īstenošanas lēmumu 2013/214/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to ir noteikta finanšu korekcija 5 % apmērā attiecībā uz agrovides pasākumiem, kas ir saistīti ar mēslojuma izmantošanas kritēriju;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Lietuvas Republika un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 284, 28.9.2013.


title: Lieta T-488/11: Prasība, kas celta 2011. gada 9. septembrī — Sarc /Komisija

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 9. septembrī — Sarc/Komisija
   (Lieta T-488/11)
   2011/C 331/50
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Scheepsbouwkundig Advies — en Rekencentrum (Sarc) BV (Bussum, Nīderlande) (pārstāvis — H. Speyart, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 10. maija Lēmumu C(2011) 642, galīgā redakcija, kas sniegts valsts atbalsta procedūrā NN 68/2010, ar kuru paziņots, ka sniegtais atbalsts nav valsts atbalsts, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka Komisija nav uzsākusi izmeklēšanas procedūru LESD 108. panta 2. punkta izpratnē, lai gan tai tas bija jādara;

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka Komisija savā vēlāk sniegtajā paziņojumā nav pietiekami iesaistījusi SARC savā sākotnējā izvērtējumā;

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka Komisija ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu;

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka Komisija nav likusi Nīderlandes iestādēm iesniegt novērtējumu vai uzdevusi veikt neatkarīgu novērtējumu, lai gan tai tas bija jādara;

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots,

                           —

                           ka Komisija nav atbilstoši pamatojusi savu lēmumu.


title: Lieta C-270/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedumu lietā T-356/12 Debonair Trading Internacional Ld a /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2014. gada 3. jūnijā iesniedza Debonair Trading Internacional Ld a

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedumu lietā T-356/12 Debonair Trading Internacional Lda
      /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2014. gada 3. jūnijā iesniedza Debonair Trading Internacional Lda

   (Lieta C-270/14 P)
   2014/C 303/18
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Debonair Trading Internacional Lda (pārstāvis – T. Alkin, Barrister)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt sprieduma rezolutīvās daļas 2. punktu, ar kuru prasība atlikušajā daļā tikusi noraidīta;

               —

               nodot lietu ar norādi par piemērojamām tiesībām atpakaļ turpmākai izskatīšanai Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā gan Vispārējā tiesā, gan Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja balstās uz vienu pamatu, proti, Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu. Kopumā tā apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini ierobežojusi nosacījumus, ar kādiem varētu rasties sajaukšanas iespēja starp preču zīmju “ģimeni” un jaunāku preču zīmi. Pakārtoti apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot veikusi sajaukšanas iespējas visaptverošu vērtējumu, ņemot vērā visus attiecīgos faktorus.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-251/10 P: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 9. novembra rīkojums — KEK Diavlos /Eiropas Komisija

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/13

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 9. novembra rīkojums — KEK Diavlos/Eiropas Komisija
   (Lieta C-251/10 P) (1)

   2011/C 89/26
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta T-365/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 27. oktobra spriedums — Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki /ITSB — Free ( FREE ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes FREE reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme FREE un valsts agrāka grafiska preču zīme LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/41

         Vispārējās tiesas 2010. gada 27. oktobra spriedums — Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki/ITSB — Free (“FREE”)
   (Lieta T-365/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FREE” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “FREE” un valsts agrāka grafiska preču zīme “LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2010/C 346/81
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — K. Papadiamantis un A. Koliothomas, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Free SAS (Parīze, Francija) (pārstāvis: Y. Coursin, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 11. jūnija lēmumu (lieta R 1346/2008-1) par iebildumu procesu starp Free SAS un Eidikes Ekdoseis AE.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki AE sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Free SAS tiesāšanās izdevumus, kas radušies procesā Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta F-4/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. janvārī — ZZ /Parlaments

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/22

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. janvārī — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-4/14)
   2014/C 61/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — A. Salerno un B. Cortese, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja atlaišanu pārbaudes laika beigās

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 26. februāra lēmumu par viņa atlaišanu;

               —

               noteikt, ka Eiropas Parlaments viņam samaksā summu EUR 35 000 apmērā, pieskaitot nokavējuma procentus, ja viņa atjaunošanai amatā rastos juridiski nepārvarams šķērslis;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-57/06 P: Tiesas rīkojums 2007. gada 26. janvārī — Elisabetta Righini pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Ierēdņi — Pagaidu darbinieki — Klasificēšana pakāpē un līmenī — Klasificēšana augstākā karjeras pakāpē — Faktu sagrozīšana — Kļūdas pamatojumā — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācija)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/9

         Tiesas rīkojums 2007. gada 26. janvārī — Elisabetta Righini pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-57/06 P) (1)

   (Apelācija - Ierēdņi - Pagaidu darbinieki - Klasificēšana pakāpē un līmenī - Klasificēšana augstākā karjeras pakāpē - Faktu sagrozīšana - Kļūdas pamatojumā - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācija)
   (2007/C 82/18)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elisabetta Righini (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, D. Waelbroeck, avocat)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2005. gada 15. novembra spriedumu lietā T-145/04 Righini/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas lēmumus par prasītājas klasifikāciju A7/3 pakāpē, stājoties amatā, un, vajadzības gadījumā, 2004. gada 21. janvāra lēmumu par prasītājas sūdzības noraidījumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Righini sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: Lieta F-73/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. februāra spriedums — Bodson u.c./EIB (Civildienests — EIB personāls — Darba attiecību līgumiskais raksturs — EIB darba samaksas un atalgojuma progresīvas paaugstināšanas reforma)

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/25

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. februāra spriedums — Bodson u.c./EIB
   (Lieta F-73/12) (1)

   (Civildienests - EIB personāls - Darba attiecību līgumiskais raksturs - EIB darba samaksas un atalgojuma progresīvas paaugstināšanas reforma)
   2014/C 85/42
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jean-Pierre Bodson u.c. (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji — C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams un G. Nuvoli, P. E. Partsch, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt lēmumus, kuri ir ietverti algas paziņojumos, par Eiropas Investīciju bankas vispārējā lēmuma, ar kuru nosaka atalgojuma progresīvu paaugstināšanu 2,8 % apmērā visiem darbiniekiem, piemērošanu, un lēmumu, kurā izklāstīta nopelnu tabula, atbilstoši kurai atalgojums tiek samazināts par 1 %, un, otrkārt, piespriest iestādei samaksāt atalgojuma starpību, tai pieskaitot nokavējuma procentus, kā arī atlīdzināt zaudējumus.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               J.–P. Bodson un septiņi citi prasītāji, kuru uzvārdi ir iekļauti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus paši un atlīdzina Eiropas Investīciju bankas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 295, 29.9.2012., 33. lpp.


title: Lieta T-646/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 24. jūnija rīkojumu lietā F-142/11 RENV Simpson/Padome 2016. gada 6. septembrī iesniedza Erik Simpson

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/51

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 24. jūnija rīkojumu lietā F-142/11 RENV Simpson/Padome 2016. gada 6. septembrī iesniedza Erik Simpson

   (Lieta T-646/16 P)
   (2016/C 419/67)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Erik Simpson (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (“Civildienesta tiesa”) 2016. gada 24. jūnija rīkojumu lietā [F-]142/11 RENV Erik Simpson/Padome, ciktāl ar to ir atteikts atcelt Eiropas Savienības Padomes 2010. gada 9. decembra lēmumu un ir atzīts, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam ir jāsedz pašam savi un jāatlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumi;

               —

               vajadzības gadījumā nodot lietu atpakaļ pirmās instances tiesai; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajās tiesvedībās.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka attiecībā uz pienākumu norādīt pamatojumu Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ir pārkāpusi Eiropas tiesības, rīkojumā nav norādījusi vajadzīgo pamatojumu un ir sagrozījusi pierādījumus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka attiecībā uz vienlīdzīgas attieksmes principu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa ir sagrozījusi pierādījumus, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ir pārkāpusi Eiropas tiesības un apstrīdētajā rīkojumā nav norādījusi pietiekamu pamatojumu.


title: Lieta C-346/06: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 3. aprīlī ( Oberlandesgericht Celle (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rechtsanwalt Dr. Dirk Rüffert als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG / Land Niedersachsen (EKL 49. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Ierobežojumi — Direktīva 96/71/EK — Darba ņēmēju norīkošana darbā pakalpojumu sniegšanas jomā — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Darba ņēmēju sociālā aizsardzība)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/9

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2008. gada 3. aprīlī (Oberlandesgericht Celle (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rechtsanwalt Dr. Dirk Rüffert als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG/Land Niedersachsen

   (Lieta C-346/06) (1)

   (EKL 49. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Ierobežojumi - Direktīva 96/71/EK - Darba ņēmēju norīkošana darbā pakalpojumu sniegšanas jomā - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras - Darba ņēmēju sociālā aizsardzība)
   (2008/C 128/13)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht Celle
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Rechtsanwalt Dr. Dirk Rüffert als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Land Niedersachsen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Celle — EK līguma 49. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, ar ko uzņēmumiem, kuri piedalās būvdarbu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, ir noteikts pienākums pašiem ievērot un likt ievērot to apakšuzņēmējiem noteikumus par minimālo algu, kas ir paredzēti koplīgumā, kurš ir piemērojams pakalpojuma sniegšanas vietā
   Rezolutīvā daļa:
   Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā, kas interpretēta, ņemot vērā EKL 49. pantu, tādā situācijā, kāda tiek aplūkota pamata prāvā, nepieļauj tādu dalībvalsts iestādes pieņemtu tiesību aktu, kurā līgumslēdzējai iestādei ir noteikts būvdarbu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības piešķirt tikai tādiem uzņēmumiem, kuri, iesniedzot piedāvājumu, rakstiski apliecinājuši, ka par attiecīgo pakalpojuma sniegšanu izmaksās saviem darbiniekiem vismaz minēto pakalpojumu sniegšanas vietā piemērojamā koplīgumā paredzēto atlīdzību.

      (1)  OV C 294, 02.12.2006.


title: Lieta T-726/14: Prasība, kas celta 2014. gada 26. septembrī  – Novar /ITSB

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/39

         Prasība, kas celta 2014. gada 26. septembrī – Novar/ITSB
   (Lieta T-726/14)
   (2015/C 007/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novar GmbH (Albstadt, Vācija) (pārstāvis – R. Weede, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājam Birojam samaksāt EUR 2  498,00, pieskaitot procentus 5 procentpunktu virs procentu pamatlikmes apmērā kopš lietas izskatīšanas sākuma;

               —

               piespriest atbildētājam Birojam atlīdzināt tiesvedības izdevumus, tostarp prasītājas pārstāvības tiesā izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu.
   Prasības pamats: ārpuslīguma saistības saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 118. panta 3. punktu
   Prasītāja norāda, ka pastāvot pietiekami būtisks tās tiesību normas pārkāpums, kuras mērķis ir piešķirt indivīdiem tiesības, kā arī likumsakarība starp rīcību un zaudējumiem. Prasītāja izklāsta, ka prettiesiskā rīcība esot meklējama 2013. gada 14. maija noraidošajā lēmumā iebildumu procesā. Pastāvot pietiekami būtisks pārkāpums, jo Birojs, pretēji 2012. gada 22. jūnija vēstulē ietvertajām ziņām par iesniedzamo dokumentāciju saistībā ar agrāko tiesību pamatojumu preču zīmju iebildumu procesā B002027251, 2013. gada 14. maija lēmumā iebildumu procesā agrāko tiesību pierādīšanai ir uzskatījis, ka pastāv papildu nosacījumi, un tādēļ nav ņēmis vērā prasītājas agrākās tiesības. Šis tiesību pārkāpums esot bijusi cēloņsakarīgs attiecībā uz prasītājai papildus maksājamajiem advokāta izdevumiem, kuri tai ir radušies apelācijas sūdzības par 2013. gada 14. maija lēmumu, ar kuru ir noraidīts Iebildumu nodaļas 2013. gada 17. oktobra lēmums, ietvaros.


title: Lieta F-151/12: Prasība, kas celta 2012. gada 13. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 13. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-151/12)
   2013/C 55/45
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmuma, ar kuru prasītājam liedz saņemt ekspatriācijas pabalstu, atcelšana.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Individuālo tiesību pārvaldes un maksājumu biroja 2012. gada 6. marta lēmumu, ar kuru prasītājam atsakās piešķirt ekspatriācijas pabalstu atbilstīgi Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantam;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2012. gada 31. augusta lēmumu par viņa sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-480/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. augustā – KZ u.c./Komisija

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/39

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. augustā – KZ u.c./Komisija
   (Lieta T-480/15)
   (2015/C 337/44)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: KZ (Polija), LA (Polija), LB (Austrija), LC (Austrija) (pārstāvji – S. Dudzik, pārstāvis, J. Budzik, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 19. jūnija lēmumu C(2015) 4284, final, lietā AT.39864 – BASF, ar ko noraidīts prasītāju pieteikums, pamatojoties uz Regulas Nr. [773]/2004 (1) 7. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts tiesību efektīvas aizsardzības tiesā princips un tiesības uz efektīvu pārsūdzību tiesā.

                           —

                           Noraidot prasītāju pieteikumu, pamatojoties uz Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regulas (EK) Nr. 773/2004 7. panta 2. punktu, situācijā, kad ir pārkāpts Līguma 101. un 102. pants, kaitējot prasītājiem – lai gan kompetentā valsts konkurences iestāde neesot varējusi uzsākt procesu saistībā ar valsts tiesībās tiesvedības par konkurences tiesību pārkāpumu uzsākšanai paredzētā termiņa beigšanos, un turklāt prasītajiem neesot bijusi iespēja efektīvi prasīt kaitējuma atlīdzību, ceļot prasību valsts tiesā,– Komisija esot pārkāpusi prasītāju tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un tiesības uz efektīvu pārsūdzību tiesā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 101. un 102. pants saistībā ar Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 1. punkta otro teikumu, kā arī saistībā ar Regulas Nr. 773/2004 7. panta 2. punktu un Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2) 7. panta 1. un 2. punktu.

                           —

                           Pieņemot, ka Eiropas Savienības interesēs nav uzsākt procesu lietā, kas ierosināta, pamatojoties uz prasītāju sūdzību, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā.

                           —

                           Noraidot prasītāju sūdzību un atsakoties uzsākt procesu, balstīdamās uz nepamatotu pieņēmumu, ka LESD 101. panta pārkāpuma konstatēšanas nosacījumi, kas ir tikuši noformulēti Tiesas 1998. gada 17. jūlija spriedumā lietā T-111/96 ITT Promedia N. V./Komisija, neesot piemērojami krimināltiesiska vai administratīva procesa ļaunprātīgai izmantošanai, Komisija esot pārkāpusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. un 102. panta lietderīgās iedarbības principu (effet utile).

      (1)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (OV L 123, 18. lpp.; [attiecas uz poļu valodu]).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.; [attiecas uz poļu valodu]).


title: Lieta C-151/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. martā iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) — Condor Flugdienst GmbH/Jürgen Dörschel

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. martā iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) — Condor Flugdienst GmbH/Jürgen Dörschel

   (Lieta C-151/11)
   2011/C 204/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Frankfurt am Main

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Condor Flugdienst GmbH

      Atbildētāja: Jürgen Dörschel

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar regulas (1) 7. pantu pasažierim ir tiesības saņemt kompensāciju, ja lidojums tiek pārtraukts pēc tam, kad gaisa kuģis ir izlidojis plānotajā laikā, un tas pirms galamērķa lidostas sasniegšanas ir atgriezies lidostā, no kuras ir izlidojis, un pēc tam izlidojis no jauna, attiecīgi kavējoties, par ko pienāktos kompensācija?

               2)

               Vai lidojumu uzskata par pārtrauktu jau tad, ja pēc gaisa kuģa durvju aizvēršanas maršruts netiek turpināts? No kura brīža uzskata, ka reiss ir nevis aizkavējies, bet gan — ka lidojums ir pārtraukts?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).