title: Lieta T-519/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. septembrī – Global Silicones Council u.c./ECHA

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/42

      Prasība, kas celta 2018. gada 3. septembrī – Global Silicones Council u.c./ECHA

      (Lieta T-519/18)
      (2018/C 399/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Global Silicones Council (Vašingtonas štats, ASV) un 6 citi (pārstāvji: R. Cana, F. Mattioli, G. David, advokāti, un D. Abrahams, Barrister)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atceltu apstrīdēto lēmumu (1), ciktāl ar to tādu kandidātvielu sarakstā, kas rada ļoti lielas bažas, ir iekļautas visas trīs vielas: Octamethylcyclotetrasiloxane (“D4”), Decamethylcyclopentasiloxane (“D5”) un Dodecamethylcyclohexasiloxane (“D6”);

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz vienu vai vairākām sarakstā iekļautajām vielām;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā; un

                  —

                  veikt citus vai turpmākus pasākumus, kurus Vispārējā tiesa uzskatītu par nepieciešamiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu D4, D5 un D6 bioakumulatīvo (“B”) īpašību vērtējumā, kā arī D5 un D6 toksisko (“T”) īpašību vērtējumā un esot pārsniegusi savas pilnvaras, kā arī pārkāpusi Regulas Nr. 1907/2006 59. pantu:

                              —

                              pamatodamās uz MSC [Maritime Safety Committee] un RAC [Risk Assessment Committee] atzinumiem, neveicot savu vērtējumu par tās rīcībā esošo informāciju, un tādējādi pārņemot šajos atzinumos pieļautās kļūdas;

                              —

                              secinādama, ka D4, D5 un D6 atbilst vPvB kritērijam XIII pielikumā, lai arī noturība (N) un bioakumulācija (B) nebija tikušas noteiktas par to pašu nodalījumu;

                              —

                              neņemdama vērā D4, D5 un D6 īpašo būtību (to “hibrīdo” būtību), kad tā piemēroja XIII pielikumā bioakumulācijai noteiktos kritērijus;

                              —

                              izdarīdama secinājumus par D4 un D5 bioakumulāciju (B/vB), kurus nevar apstiprināt izmantotie pierādījumi;

                              —

                              neizvērtēdama jaunos pierādījumus par bioakumulāciju (B/vB) attiecībā uz D4 un D5, kas tai bija pieejami pēc MSC un RAC atzinumiem;

                              —

                              neņemdama vērā visu atbilstošo informāciju, izdarot secinājumus par D6 bioakumulāciju (vB);

                              —

                              neizvērtēdama informāciju par paša D5 toksiskumu un tā vietā, pamatojoties uz D4 klātesamību kā piemaisījumu, noteikdama, ka D5 ir PBT [noturīga, bioakumulatīva un toksiska], un noteikdama, ka D5 ir PBT, neparedzot konkrētas robežas D4 saturam, par kurām ir panākta vienošanās MSC;

                              —

                              neizvērtēdama informāciju par paša D6 toksiskumu un tā vietā, pamatojoties uz D4 klātesamību kā piemaisījumu, noteikdama, ka D6 ir PBT, un noteikdama, ka D6 ir PBT, neparedzot konkrētas robežas D4 saturam, par kurām ir panākta vienošanās MSC.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts samērīguma princips, jo iekļaušana kandidātvielu sarakstā pārsniedzot robežas tam, kas ir piemērots un nepieciešams, lai sasniegtu izvirzīto mērķi, un neesot uzskatāma par vismazāk apgrūtinošo pasākumu, kuru atbildētāja būtu varējusi izmantot.

         (1)  Eiropas Ķimikāliju aģentūras 2018. gada 27. jūnijā publicētais lēmums “To vielu, kas rada ļoti lielas bažas, iekļaušana kandidātvielu sarakstā iespējamai iekļaušanai XIV pielikumā”, ciktāl ar to trīs vielas – Octamethylcyclotetrasiloxane (“D4”), Decamethylcyclopentasiloxane (“D5”) un Dodecamethylcyclohexasiloxane (“D6”) ir iekļautas to kandidātvielu sarakstā, kas rada ļoti lielas bažas, atbilstoši 59. pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1907/2006 (2006. gada 18. decembris), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 30.12.2006, L 396, 1. lpp.).


title: Lieta T-39/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra spriedums – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest)/Komisija (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Dokumenti, kas saistīti ar sākotnējām izmeklēšanām par valsts atbalstu shēmām ostu jomā visās dalībvalstīs – Piekļuves atteikums – Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību – Regula (EK) Nr. 45/2001 – Privātās dzīves jēdziens – Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas vai revīziju mērķu aizsardzību – Vispārējas prezumpcijas piemērošana – Sevišķas sabiedrības intereses)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/33

      Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra spriedums – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest)/Komisija
      (Lieta T-39/17) (1)

      ((Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kas saistīti ar sākotnējām izmeklēšanām par valsts atbalstu shēmām ostu jomā visās dalībvalstīs - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību - Regula (EK) Nr. 45/2001 - Privātās dzīves jēdziens - Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas vai revīziju mērķu aizsardzību - Vispārējas prezumpcijas piemērošana - Sevišķas sabiedrības intereses))
      (2018/C 399/45)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) (Bresta, Francija) (pārstāvji: J. Vanden Eynde un E. Wauters, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Buchet, B. Stromsky un C. Georgieva-Kecsmar)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 23. novembra Lēmumu C(2016) 7755 final, ar ko prasītājai atteikta piekļuve, pirmkārt, pilnīgai visām dalībvalstīm nosūtītajai anketai un, otrkārt, dalībvalstu atbildēm uz šo anketu, kas ietvertas 2016. gada 8. jūlija vēstulē Francijas Republikai saistībā ar valsts atbalsta procedūru SA.38398 (2016/C) (ex 2015/E) – Nodokļu piemērošana ostām Francijā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 104, 3.4.2017.


title: Lieta T-524/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. augustā – Billa/EUIPO – Boardriders IP Holdings (“Billa”)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/43

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. augustā – Billa/EUIPO – Boardriders IP Holdings (“Billa”)
      (Lieta T-524/18)
      (2018/C 399/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Billa AG (Wiener Neudorf, Austrija) (pārstāvji: J. Rether, M. Kinkeldey, J. Rosenhäger, S. Brandstätter, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Boardriders IP Holdings LLC (Huntington Beach, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Billa” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 592 623

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 21. jūnija lēmums lietā R 2235/2017-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 46. un 71. panta. tos aplūkojot kopsakarā ar Deleģētās regulas 2017/1430 2. panta 2. punkta i) apakšpunktu un 27. panta 2. punktu, pārkāpums.


title: Lieta C-475/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 20. jūlijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 20. jūlijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

      (Lieta C-475/18)
      (2018/C 399/30)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA

         Atbildētāja: Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (1) (2007. gada 23. oktobris) 5. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesiskajā regulējumā aizliegums tieši piešķirt vietējā sabiedriskā transporta pakalpojumu sniegšanas tiesības, kas nepieļauj tiešu piešķiršanu arī gadījumos, kad tas būtu atļauts Eiropas Savienības tiesiskajā regulējumā, pastāv tad, ja ir paredzēts vispārējs noteikums par publisku iepirkumu iepriekš minētā pakalpojuma sniegšanas tiesību piešķiršanai, vai tomēr [tas ir aizliegts] tikai tiešas piešķiršanas konkrēta aizlieguma gadījumā arī saistībā ar gadījumiem, kad tas ir atļauts Eiropas Savienības tiesiskajā regulējumā?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV 2007, L 315, 1. lpp.).


title: Lieta C-454/17 P: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums – Vincent Piessevaux/Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Civildienests – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi – VIII pielikuma 11. panta 2. punkts – Pensijas tiesības, kas iegūtas valsts pensiju shēmā – Šo tiesību pārskaitījums uz Savienības pensiju shēmu – Atšķirīga attieksme pret ierēdņiem, kuru kapitāls, kas atspoguļo viņu pensijas tiesības, tika pārskaitīts uz Savienības sistēmu pirms jauno vispārīgo īstenošanas noteikumu stāšanās spēkā un pēc tās)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/10

      Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums – Vincent Piessevaux/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-454/17 P) (1)

      ((Apelācija - Civildienests - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi - VIII pielikuma 11. panta 2. punkts - Pensijas tiesības, kas iegūtas valsts pensiju shēmā - Šo tiesību pārskaitījums uz Savienības pensiju shēmu - Atšķirīga attieksme pret ierēdņiem, kuru kapitāls, kas atspoguļo viņu pensijas tiesības, tika pārskaitīts uz Savienības sistēmu pirms jauno vispārīgo īstenošanas noteikumu stāšanās spēkā un pēc tās))
      (2018/C 399/12)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Vincent Piessevaux (pārstāvis: L. Ponteville, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Vincent Piessevaux sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 374, 6.11.2017.


title: Lieta C-547/17 P: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums – Basic Net SpA/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Grafiska preču zīme, kurā attēlotas trīs vertikālas līnijas – Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas pierādījums)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/11

      Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 6. septembra spriedums – Basic Net SpA/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-547/17 P) (1)

      ((Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Grafiska preču zīme, kurā attēlotas trīs vertikālas līnijas - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas pierādījums))
      (2018/C 399/14)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Basic Net SpA (pārstāvis: D. Sindico, avvocato)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: L. Rampini)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Basic Net SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 13, 15.1.2018


title: Lieta C-80/17: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 4. septembra spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fundo de Garantia Automóvel/Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu – Direktīva 72/166/EEK – 3. panta 1. punkts – Otrā direktīva 84/5/EEK – 1. panta 4. punkts – Pienākums noslēgt apdrošināšanas līgumu – Privātā teritorijā novietots transportlīdzeklis – Par kompensāciju atbildīgās iestādes tiesības celt regresa prasību pret neapdrošināta transportlīdzekļa īpašnieku)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/8

      Tiesas (virspalāta) 2018. gada 4. septembra spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fundo de Garantia Automóvel/Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana

      (Lieta C-80/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu - Direktīva 72/166/EEK - 3. panta 1. punkts - Otrā direktīva 84/5/EEK - 1. panta 4. punkts - Pienākums noslēgt apdrošināšanas līgumu - Privātā teritorijā novietots transportlīdzeklis - Par kompensāciju atbildīgās iestādes tiesības celt regresa prasību pret neapdrošināta transportlīdzekļa īpašnieku))
      (2018/C 399/09)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal de Justiça

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Fundo de Garantia Automóvel

         Atbildētājas: Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 72/166/EEK (1972. gada 24. aprīlis) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/14/EK (2005. gada 11. maijs), 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas līguma noslēgšana saistībā ar mehāniskā transportlīdzekļa lietošanu ir obligāta gadījumā, ja attiecīgais transportlīdzeklis joprojām ir reģistrēts dalībvalstī un ar to var piedalīties ceļu satiksmē, bet tas pēc tā īpašnieka, kurš vairs nevēlas to vadīt, izvēles ir novietots privātā teritorijā.

                  2)

                  Padomes Otrās direktīvas 84/5/EEK (1983. gada 30. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/14/EK (2005. gada 11. maijs), 1. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka šajā noteikumā minētajai iestādei ir tiesības celt regresa prasību ne tikai pret personu vai personām, kas ir atbildīgas par negadījumu, bet arī pret personu, kurai bija pienākums iegādāties civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar tāda transportlīdzekļa lietošanu, kas ir izraisījis kaitējumu, ko šī iestāde ir atlīdzinājusi, bet kura šajā nolūkā nebija noslēgusi līgumu, kaut arī šī persona nav civiltiesiski atbildīga par negadījumu, kura rezultātā ir nodarīts šis kaitējums.

         (1)  OV C 144,8.5.2017.


title: Lieta C-448/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. jūlijā iesniedza Landgericht München I (Vācija) – WA/Münchener Hypothekenbank eG

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. jūlijā iesniedza Landgericht München I (Vācija) – WA/Münchener Hypothekenbank eG

      (Lieta C-448/18)
      (2018/C 408/48)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht München I

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: WA

         Atbildētāja: Münchener Hypothekenbank eG

      Ar Tiesas 2018. gada 6. septembra rīkojumu lieta tika izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta C-369/17: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Shajin Ahmed/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Robežas, patvērums un imigrācija – Bēgļa statuss vai alternatīvās aizsardzības statuss – Direktīva 2011/95/ES – 17. pants – Izslēgšana no alternatīvās aizsardzības statusa – Pamati – Notiesāšana par smagu noziegumu – Smaguma noteikšana, pamatojoties uz sodu, kāds paredzēts saskaņā ar valsts tiesībām – Pieļaujamība – Individuāla vērtējuma nepieciešamība)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/25

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Shajin Ahmed/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

      (Lieta C-369/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Robežas, patvērums un imigrācija - Bēgļa statuss vai alternatīvās aizsardzības statuss - Direktīva 2011/95/ES - 17. pants - Izslēgšana no alternatīvās aizsardzības statusa - Pamati - Notiesāšana par smagu noziegumu - Smaguma noteikšana, pamatojoties uz sodu, kāds paredzēts saskaņā ar valsts tiesībām - Pieļaujamība - Individuāla vērtējuma nepieciešamība))
      (2018/C 408/32)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Shajin Ahmed

         Atbildētājs: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu 17. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesību aktus, atbilstoši kuriem tiek uzskatīts, ka alternatīvās aizsardzības pieteikuma iesniedzējs ir “izdarījis smagu noziegumu” šīs normas izpratnē, kas var liegt viņam saņemt šo aizsardzību, pamatojoties vienīgi uz sodu, kāds saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesībām ir paredzēts par attiecīgo noziegumu. Valsts kompetentajai iestādei vai tiesai, kas lemj par alternatīvās aizsardzības pieteikumu, ir jāizvērtē attiecīgā pārkāpuma smagums, veicot pilnīgu pārbaudi attiecībā uz visiem apstākļiem konkrētajā gadījumā.

         (1)  OV C 293, 4.9.2017.


title: Lieta C-372/17: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vision Research Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējais muitas tarifs – Tarifu pozīcijas – Preču klasifikācija – Kamera ar energoatkarīgu atmiņu, no kuras, izslēdzot kameru vai uzņemot jaunus attēlus, ierakstītie attēli tiek izdzēsti – Kombinētā nomenklatūra – Apakšpozīcijas 8525 80 19 un 8525 80 30 – Skaidrojumi – Interpretācija – Īstenošanas regula (ES) Nr. 113/2014 – Interpretācija – Spēkā esamība)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/26

      Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vision Research Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

      (Lieta C-372/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifu pozīcijas - Preču klasifikācija - Kamera ar energoatkarīgu atmiņu, no kuras, izslēdzot kameru vai uzņemot jaunus attēlus, ierakstītie attēli tiek izdzēsti - Kombinētā nomenklatūra - Apakšpozīcijas 8525 80 19 un 8525 80 30 - Skaidrojumi - Interpretācija - Īstenošanas regula (ES) Nr. 113/2014 - Interpretācija - Spēkā esamība))
      (2018/C 408/33)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Noord-Holland

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vision Research Europe BV

         Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 8525 80 30, kas noteikta I pielikumā Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā, kas izriet no Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1001/2013 (2013. gada 4. oktobris), ir jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas uz tādu kameru kā pamatlietā aplūkotā, ar kuru ir iespējams uzņemt lielu skaitu fotoattēlu sekundē un tos saglabāt kameras energoatkarīgajā iekšējā atmiņā, no kuras, izslēdzot kameru, tie tiek izdzēsti, un Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 113/2014 (2014. gada 4. februāris) par dažu preču klasifikāciju Kombinētajā nomenklatūrā, tā kā tā pēc analoģijas ir piemērojama precēm ar tādām pašām pazīmēm kā minētajai kamerai, nav spēkā.

         (1)  OV C 300, 11.9.2017.


title: Lieta C-99/17 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 26. septembra spriedums – Infineon Technologies AG/Eiropas Komisija (Apelācija – Aizliegtas vienošanās – Eiropas viedkaršu čipu tirgus – Divpusējas saziņas tīkls – Konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa – Pierādījumu autentiskuma apstrīdēšana – Tiesības uz aizstāvību – Konkurences ierobežojums “mērķa dēļ” – Vienots un turpināts pārkāpums – Pārbaude tiesā – Neierobežota kompetence – Apjoms – Naudas soda apmēra aprēķins)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/15

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 26. septembra spriedums – Infineon Technologies AG/Eiropas Komisija
      (Lieta C-99/17 P) (1)

      ((Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Eiropas viedkaršu čipu tirgus - Divpusējas saziņas tīkls - Konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Pierādījumu autentiskuma apstrīdēšana - Tiesības uz aizstāvību - Konkurences ierobežojums “mērķa dēļ” - Vienots un turpināts pārkāpums - Pārbaude tiesā - Neierobežota kompetence - Apjoms - Naudas soda apmēra aprēķins))
      (2018/C 408/17)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Infineon Technologies AG (pārstāvji: M. Dreher, T. Lübbig un M. Klusmann, Rechtsanwälte)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Biolan, A. Dawes un J. Norris-Usher)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedumu Infineon Technologies/Komisija (T-758/14, nav publicēts, EU:T:2016:737) atcelt, ciktāl Vispārējā tiesa ir noraidījusi Infineon Technologies AG pakārtoto prasījumu samazināt naudas soda apmēru, ko tam ir noteikusi Eiropas Komisija.

                  2)

                  Apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Lietu nodot atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par prasījumu samazināt Infineon Technologies AG noteiktā naudas soda apmēru, ņemot vērā sesto pamatu.

                  4)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 168, 29.5.2017.


title: Lieta C-109/17: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedums (Juzgado de Primera Instancia n° 5 de Cartagena (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bankia SA/Juan Carlos Mari Merino, Juan Pérez Gavilán, María Concepción Mari Merino (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2005/29/CE – Uzņēmumu negodīga komercprakse pret patērētājiem – Hipotekārā aizdevuma līgums – Tiesvedība par piedziņas vēršanu uz hipotēku – Nekustama īpašuma novērtēšana pirms tā pārdošanas izsolē – Izpilddokumenta spēkā esamība – 11. pants – Adekvāti un efektīvi līdzekļi pret negodīgu komercpraksi – Aizliegums valsts tiesai novērtēt negodīgas komercprakses esamību – Neiespējamība apturēt piedziņas vēršanas uz hipotēku procedūru – 2. un 10. pants – Labas rīcības kodekss – Šā kodeksa juridiski saistoša rakstura neesamība)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/16

      Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedums (Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bankia SA/Juan Carlos Mari Merino, Juan Pérez Gavilán, María Concepción Mari Merino

      (Lieta C-109/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2005/29/CE - Uzņēmumu negodīga komercprakse pret patērētājiem - Hipotekārā aizdevuma līgums - Tiesvedība par piedziņas vēršanu uz hipotēku - Nekustama īpašuma novērtēšana pirms tā pārdošanas izsolē - Izpilddokumenta spēkā esamība - 11. pants - Adekvāti un efektīvi līdzekļi pret negodīgu komercpraksi - Aizliegums valsts tiesai novērtēt negodīgas komercprakses esamību - Neiespējamība apturēt piedziņas vēršanas uz hipotēku procedūru - 2. un 10. pants - Labas rīcības kodekss - Šā kodeksa juridiski saistoša rakstura neesamība))
      (2018/C 408/18)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

            Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bankia SA

         Atbildētāji: Juan Carlos Mari Merino, Juan Pérez Gavilán, María Concepción Mari Merino

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004, 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, par kādu ir pamatlieta, kas aizliedz piedziņas vēršanas uz hipotēku tiesvedības tiesai kontrolēt pēc savas ierosmes vai pēc pušu lūguma izpilddokumenta spēkā esamību attiecībā uz negodīgas komercprakses esamību, un katrā ziņā tiesai, kas ir kompetenta izskatīt lietu pēc būtības par šādas prakses esamību, noteikt tādus pagaidu pasākumus kā hipotekārās piedziņas procedūras apturēšana.

                  2)

                  Direktīvas 2005/29 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar ko rīcības kodeksam, kāds ir minēts šīs direktīvas 10. pantā, netiek noteikts juridiski saistošs raksturs.

         (1)  OV C 161, 22.5.2017.


title: Lieta C-466/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. jūlijā iesniedza Landesgericht Linz (Austrija) – DS/Porsche Inter Auto GmbH & Co KG

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/36

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. jūlijā iesniedza Landesgericht Linz (Austrija) – DS/Porsche Inter Auto GmbH & Co KG

      (Lieta C-466/18)
      (2018/C 408/49)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Linz

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: DS

         Atbildētāja: Porsche Inter Auto GmbH & Co KG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (1) 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nav pieļaujams tāds transportlīdzekļa aprīkojums Regulas Nr. 715/2007 1. panta 1. punkta izpratnē, atbilstoši kuram izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts, tātad daļa, kas varētu radīt emisiju, ir konstruēts tā, ka atgāzes recirkulācijas daudzums, tātad atgāzes daudzums, kas tiek recirkulēts, tiek regulēts tā, ka izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts zema piesārņojuma režīmu nodrošina tikai 15–33 grādu pēc Celsija temperatūras robežās un tikai augstumā, kas nepārsniedz 1 000 metrus virs zemes, un ārpus šīm temperatūras robežām ik pa 10 grādiem pēc Celsija un ik pa 250 metriem augstumā, kas pārsniedz 1 000 metrus virs zemes, lineāri samazinās līdz nullei, tādējādi radot NOx-emisiju palielinājumu, kas pārsniedz Regulā Nr. 715/2007 noteiktās robežvērtības?

                  2.

                  Vai, vērtējot pirmo jautājumu, ir nozīme tam, vai pirmajā jautājumā minētais transportlīdzekļa aprīkojums ir vajadzīgs, lai aizsargātu dzinēju no bojājumiem?

                  3.

                  Vai, vērtējot otro jautājumu, nozīme vēl ir arī tam, vai dzinēja sastāvdaļa, kas jāaizsargā pret bojājumiem, ir izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts?

                  4.

                  Vai, vērtējot pirmo jautājumu, ir nozīme tam, vai pirmajā jautājumā minētais transportlīdzekļa aprīkojums tika iebūvēts jau transportlīdzekļa ražošanas laikā, vai arī pirmajā jautājumā raksturoto izplūdes gāzu recirkulācijas vārsta regulēšanas mehānismu ir paredzēts transportlīdzeklī iebūvēt, veicot labošanu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (2) 3. panta 2. punkta izpratnē?

                  5.

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām 3. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nav nenozīmīga neatbilstība līgumam, ja ir noslēgts pirkuma līgums par transportlīdzekļa iegādi, balstoties uz kuru pārdevējam ir jānodod pircējam normatīvo aktu (Savienības tiesību) noteikumiem atbilstošs transportlīdzeklis un transportlīdzeklī ir izmantota pārslēgšanas loģika, tātad mehānisms, saskaņā ar ko brīdī, kad transportlīdzekli iedarbina, tas atrodas pirmajā režīmā un, ja programmatūra atpazīst pārbaudes situāciju, tātad transportlīdzekļa darbināšanu Eiropas Jaunajā braukšanas ciklā, transportlīdzeklis turpina darboties pirmajā režīmā (Eiropas Jaunais braukšanas cikls), tomēr, ja programmatūra atpazīst, ka transportlīdzekli darbina ārpus Eiropas Jaunā braukšanas cikla pielaides sliekšņiem (atkāpes no ātruma profila +/- 2 km/h vai attiecīgi +/- 1s), transportlīdzeklis pāriet uz nulles režīmu (braukšanas režīms), kurā izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts ir noregulēts tādējādi, ka Regulā Nr. 715/2007 noteiktās robežvērtības vairs nevar tikt ievērotas, turklāt šis stāvoklis iestājas tik ātri, ka galarezultātā transportlīdzeklis tiek darbināts gandrīz tikai nulles režīmā?

         (1)  OV 2007, L 171, 1. lpp.

         (2)  OV 1999, L 171, 12. lpp.


title: Lieta C-114/17 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums – Spānijas karaliste/Eiropas Komisija (Apelācija – Valsts atbalsts – Ciparu televīzija – Atbalsts zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha (Kastīlijas-Lamančas autonomā kopiena, Spānija) – Subsīdija zemes ciparu televīzijas platformu operatoriem – Lēmums, ar kuru atbalsta pasākumi atzīti par daļēji nesaderīgiem ar iekšējo tirgu – Jēdziens “valsts atbalsts” – Priekšrocība – Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi – Definīcija – Dalībvalstu rīcības brīvība)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/17

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums – Spānijas karaliste/Eiropas Komisija
      (Lieta C-114/17 P) (1)

      ((Apelācija - Valsts atbalsts - Ciparu televīzija - Atbalsts zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha (Kastīlijas-Lamančas autonomā kopiena, Spānija) - Subsīdija zemes ciparu televīzijas platformu operatoriem - Lēmums, ar kuru atbalsta pasākumi atzīti par daļēji nesaderīgiem ar iekšējo tirgu - Jēdziens “valsts atbalsts” - Priekšrocība - Pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi - Definīcija - Dalībvalstu rīcības brīvība))
      (2018/C 408/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāve: M. J. García-Valdecasas Dorrego)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: É. Gippini Fournier, B. Stromsky un P. Němečková)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 129, 24.4.2017.


title: Lieta C-514/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 6. augustā Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedumu lietā T-72/17 Gabriele Schmid/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/37

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 6. augustāLandeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedumu lietā T-72/17 Gabriele Schmid/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-514/18 P)
      (2018/C 408/50)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (pārstāvji: I. Hödl, advokāte, S. Schoeller, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Gabriele Schmid, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  a)

                  atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedumu lietā T-72/17 tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa apmierināja prasību tās galvenā prasījuma ziņā un atcēla EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 7. decembra lēmumu lietā R 1768/2015-4, un pieņemt nolēmumu lietā; in eventu

                  b)

                  atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedumu lietā T-72/17 tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa apmierināja prasību tās galvenā prasījuma ziņā un atcēla EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 7. decembra lēmumu lietā R 1768/2015-4, un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna nolēmuma pieņemšanai;

                  c)

                  piespriest prasītājai pirmajā instancē – Gabriele Schmid – atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Apelācijas sūdzības pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniedz apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedumu lietā T-72/17, EU:T:2018:335, attiecībā uz prasību par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 7. decembra lēmumu lietā R 1768/2015-4 atcelšanas procesā starp G. Schmid un Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark, jo Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 (1) 15. panta 1. punktu (tagad – Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkts).
      Apelācijas sūdzība ir balstīta uz diviem apelācijas sūdzības pamatiem: Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta (tagad – Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkts) un Regulas Nr. 207/2009 15. panta 2. punkta (tagad – Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkts) pārkāpumu.
      Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata un vērš savu pirmo – četrās daļās sadalīto – apelācijas sūdzības pamatu konkrēti uz tiesiski kļūdaino vērtējumu attiecībā uz aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, kas ir tikusi reģistrēta kā individuāla preču zīme atbilstoši tās galvenajai funkcijai, izmantošanu, tiesiski kļūdaino prasību par ražotāja identitāti, judikatūras trūkumu par individuālu preču zīmju kā kvalitātes zīmju, kas ietver aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kvalitātes garantijas funkciju, kā arī preču zīmes izmantošanu, ko veic licenciātes dalībnieki.
      Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata un vērš savu otro apelācijas sūdzības pamatu uz Regulas Nr. 207/2009 15. panta 2. punkta (tagad – Regulas 2017/1001 18. panta 2. punkts) tiesiski kļūdaino piemērošanu, konkrēti – uz to, kā Vispārējā tiesa ir novērtējusi jautājumu par Savienības preču zīmes tiesisku izmantošanu, ko veic trešās personas – apvienības, ko veido tās dalībnieki – un šīs izmantošanas piedēvēšanu preču zīmes īpašniecei.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi (Kodificētā versija) (OV 2009, L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-358/16: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Cour administrative (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UBS Europe SE, agrāk – UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin un partneri (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Direktīva 2004/39/EK – 54. panta 1. un 3. punkts – Valsts finanšu uzraudzības iestāžu pienākuma glabāt dienesta noslēpumu apmērs – Lēmums, ar kuru ir konstatēta profesionālās reputācijas zaudēšana – Gadījumi, uz kuriem attiecas krimināltiesības – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 47. un 48. pants – Tiesības uz aizstāvību – Piekļuve lietas materiāliem)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/5

      Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Cour administrative (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UBS Europe SE, agrāk – UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin un partneri

      (Lieta C-358/16) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2004/39/EK - 54. panta 1. un 3. punkts - Valsts finanšu uzraudzības iestāžu pienākuma glabāt dienesta noslēpumu apmērs - Lēmums, ar kuru ir konstatēta profesionālās reputācijas zaudēšana - Gadījumi, uz kuriem attiecas krimināltiesības - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. un 48. pants - Tiesības uz aizstāvību - Piekļuve lietas materiāliem))
      (2018/C 408/03)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour administrative

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: UBS Europe SE, agrāk – UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin un partneri

         piedaloties: DV, EU, Commission de surveillance du secteur financier (CSSF), Ordre des avocats du barreau de Luxembourg

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un padomes Direktīvas 2004/39/EK (2004. gada 21. aprīlis), kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK, 54. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                  —

                  šī panta 1. un 3. punktā minētais formulējums “gadījumi, uz kuriem attiecas krimināltiesības” neattiecas uz situāciju, kurā kompetentās iestādes veic pasākumu, par kādu ir runa pamatlietā, aizliedzot personai izpildīt uzraudzītā uzņēmumā vadītāja amatu vai citu amatu, kura izpildīšanai ir jāsaņem piekrišana, izdodot rīkojumu atteikties no visiem saviem amatiem, cik ātri vien iespējams, pamatojot ar to, ka šī persona vairs neatbilst šīs direktīvas 9. pantā paredzētajām profesionālās reputācijas prasībām, kas ir pasākumu daļa, kuri kompetentajām iestādēm ir jāpieņem, īstenojot savu kompetenci atbilstoši minētās direktīvas II sadaļas normām. Minētā tiesību norma, paredzot, ka pienākums glabāt dienesta noslēpumu var tikt noraidīts izņēmuma gadījumos, attiecas uz konfidenciālas informācijas nodošanu vai izmantošanu kriminālvajāšanai, kā arī sankcijām, kas ir attiecīgi veiktas vai noteiktas saskaņā ar krimināltiesībām;

                  —

                  pienākums glabāt dienesta noslēpumu, kas paredzēts minētā panta 1. punktā, skatīta kopā ar Hartas 47. un 48. pantu, ir jāgarantē un jāīsteno, ievērojot tiesības uz aizstāvību. Tādējādi kompetentajai valsts tiesai, ja kompetentā iestāde atsaucas uz minēto pienākumu, lai atteiktos paziņot tās rīcībā esošu informāciju, kas nav minēta lietā par personu, kura ir tai nelabvēlīga akta subjekts, ir jāpārbauda, vai šī informācija ir objektīvi saistīta ar iebildumiem, kas pret to izdarīti, un apstiprinošas atbildes gadījumā pirms lemšanas par katras pieprasītās informācijas paziņošanu jālīdzsvaro attiecīgās personas interese iegūt savā rīcībā informāciju, kas ir vajadzīga, lai varētu pilnībā īstenot tiesības uz aizstāvību, un interese saglabāt tās informācijas konfidencialitāti, uz kuru attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu.

         (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta C-373/17 P: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums – Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Agria Beteiligungsgesellschaft mbH, Star Agro Analyse und Handels GmbH/Eiropas Komisija (Apelācija – Konkurence – Eiropas Komisijas noraidīta sūdzība – Eiropas Savienības interešu neesamība)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/27

      Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums – Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Agria Beteiligungsgesellschaft mbH, Star Agro Analyse und Handels GmbH/Eiropas Komisija
      (Lieta C-373/17 P) (1)

      ((Apelācija - Konkurence - Eiropas Komisijas noraidīta sūdzība - Eiropas Savienības interešu neesamība))
      (2018/C 408/34)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Agria Beteiligungsgesellschaft mbH, Star Agro Analyse und Handels GmbH (pārstāvji: P. Graczyk, adwokat, un W. Rocławski, radca prawny)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Szczodrowski un A. Dawes)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o. un Agria Beteiligungsgesellschaft mbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Star Agro Analyse und Handels GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta T-233/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – Portugāle/Komisija (ELGF un ELFLA – No finansējuma izslēgti izdevumi – Portugāles izdevumi – Tiešie maksājumi – POSEI programma – Maksimālā apjoma pārsniegšana – Maksājumu kavējumi – Regulas Nr. 885/2006 11. panta 1. punkta pirmā daļa – Divkārša finanšu korekcija – Tiesības uz aizstāvību – Samērīgums)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/51

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – Portugāle/Komisija
      (Lieta T-233/17) (1)

      ((ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Portugāles izdevumi - Tiešie maksājumi - POSEI programma - Maksimālā apjoma pārsniegšana - Maksājumu kavējumi - Regulas Nr. 885/2006 11. panta 1. punkta pirmā daļa - Divkārša finanšu korekcija - Tiesības uz aizstāvību - Samērīgums))
      (2018/C 408/65)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida un P. Estêvão, pārstāvji)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: D. Triantafyllou, D. Bianchi un B. Rechena)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2017) 766 final (2017. gada 14. februāris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to no Savienības finansējuma ir izslēgti konkrēti izdevumi, ko Portugāles Republika ir deklarējusi programmas “POSEI – Īpašs piegādes režīms” un “Tiešie maksājumi 2010. tirdzniecības gadam” ietvaros.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 3.7.2017.


title: Lieta C-448/17: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Danková (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju līgumi – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi – 4. panta 2. punkts un 5. pants – Pienākums izteikt noteikumus skaidri un saprotami – 7. pants – Tādu personu vai organizāciju, kurām ir leģitīmas intereses patērētāju aizsardzībā pret negodīgu noteikumu izmantošanu, vēršanās tiesās – Valsts tiesiskais regulējums, kurā patērētāju tiesību aizsardzības apvienības iespēja iestāties lietā ir pakļauta patērētāja piekrišanas procedūrai – Patēriņa kredīts – Direktīva 87/102/EEK – 4. panta 2. punkts – Pienākums norādīt gada procentu likmi rakstveida līgumā – Līgums, kurā ir norādīts tikai matemātisks vienādojums gada procentu likmes aprēķinam, kuram nav pievienoti elementi, kas ir vajadzīgi, lai varētu veikt šo aprēķinu)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/27

      Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Danková

      (Lieta C-448/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju līgumi - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi - 4. panta 2. punkts un 5. pants - Pienākums izteikt noteikumus skaidri un saprotami - 7. pants - Tādu personu vai organizāciju, kurām ir leģitīmas intereses patērētāju aizsardzībā pret negodīgu noteikumu izmantošanu, vēršanās tiesās - Valsts tiesiskais regulējums, kurā patērētāju tiesību aizsardzības apvienības iespēja iestāties lietā ir pakļauta patērētāja piekrišanas procedūrai - Patēriņa kredīts - Direktīva 87/102/EEK - 4. panta 2. punkts - Pienākums norādīt gada procentu likmi rakstveida līgumā - Līgums, kurā ir norādīts tikai matemātisks vienādojums gada procentu likmes aprēķinam, kuram nav pievienoti elementi, kas ir vajadzīgi, lai varētu veikt šo aprēķinu))
      (2018/C 408/35)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Iesniedzējtiesa

         Krajský súd v Prešove

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: EOS KSI Slovensko s.r.o.

         Atbildētāji: Ján Danko, Margita Danková

         piedaloties: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, to lasot kopā ar līdzvērtības principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā neatļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamatlietā un kurš neļauj patērētāju tiesību aizsardzības apvienībai patērētāja interesēs iestāties maksājuma rīkojuma procedūrā, kas skar atsevišķu patērētāju, un iesniegt iebildumus pret šādu rīkojumu, ja to nav apstrīdējis minētais patērētājs, gadījumā, kad minētajā tiesiskajā regulējumā patērētāju aizsardzības apvienību iestāšanās lietās, uz kurām attiecas Savienības tiesības, faktiski ir pakļauta nelabvēlīgākiem nosacījumiem nekā tie, ko piemēro strīdiem, uz kuriem attiecas tikai valsts tiesības, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  2)

                  Direktīva 93/13 ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamatlietā un kurā, maksājuma rīkojuma patērētājam izdošanas stadijā paredzot veikt līguma, kas noslēgts starp komersantu un patērētāju, noteikumu negodīgā rakstura pārbaudi, pirmkārt, tiesas administratīvajam ierēdnim, kuram nav tiesneša kompetences, ir uzticēts izsniegt šādu maksājuma rīkojumu un, otrkārt, ir paredzēts 15 dienu termiņš iebildumu iesniegšanai un pieprasīts, lai tie būtu pamatoti pēc būtības gadījumā, kad šāda kontrole pēc pašas ierosmes nav paredzēta minētā rīkojuma izpildes stadijā, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  3)

                  Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka gadījumā, kad patēriņa kredīta līgumā, pirmkārt, nav norādīta gada procentu likme un ir sniegts tikai matemātisks šīs gada procentu likmes aprēķina vienādojums, kam nav pievienoti elementi, kas ir vajadzīgi šī aprēķina veikšanai, un, otrkārt, nav minēta procentu likme, šāds apstāklis ir izšķirošs, attiecīgajai valsts tiesai analizējot, vai minētā līguma noteikums par kredīta izmaksām ir izteikts skaidri un saprotami minētās normas izpratnē.

         (1)  OV C 382, 13.11.2017.


title: Lieta C-466/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums (Tribunale di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Chiara Motter/Provincia autonoma di Trento (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 1999/70/EK – UNICE, CEEP un EAK pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – 4. klauzula – Publiskais sektors – Vidusskolu skolotāji – Darba ņēmēju pieņemšana darbā civildienesta ierēdņa amatā uz noteiktu laiku, pamatojoties uz atlases procedūru, kas balstīta uz kvalifikāciju – Darba stāža noteikšana – Dienesta laikposmu, kas ir nostrādāti saskaņā ar darba līgumiem uz noteiktu laiku, daļēja ņemšana vērā)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/28

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums (Tribunale di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Chiara Motter/Provincia autonoma di Trento

      (Lieta C-466/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Publiskais sektors - Vidusskolu skolotāji - Darba ņēmēju pieņemšana darbā civildienesta ierēdņa amatā uz noteiktu laiku, pamatojoties uz atlases procedūru, kas balstīta uz kvalifikāciju - Darba stāža noteikšana - Dienesta laikposmu, kas ir nostrādāti saskaņā ar darba līgumiem uz noteiktu laiku, daļēja ņemšana vērā))
      (2018/C 408/36)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Trento

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Chiara Motter

         Atbildētāja: Provincia autonoma di Trento

         Rezolutīvā daļa

      1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts pielikumā Padomes Direktīvai 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to principā ir pieļaujams tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā, saskaņā ar kuru, lai klasificētu darba ņēmēju atalgojuma kategorijā brīdī, kad viņš uz kvalifikācijas pamata tiek pieņemts darbā civildienesta ierēdņa amatā, dienests, kas pildīts saskaņā ar darba līgumiem uz noteiktu laiku, tiek ņemts vērā pilnībā par pirmajiem četriem gadiem un pēc tam daļēji – divu trešdaļu apjomā.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta T-328/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (“BBQLOUMI”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BBQLOUMI” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības kolektīva vārdiska preču zīme “HALLOUMI” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/52

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (“BBQLOUMI”)
      (Lieta T-328/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BBQLOUMI” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības kolektīva vārdiska preču zīme “HALLOUMI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
      (2018/C 408/67)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji: S. Malynicz, QC, V. Marsland, solicitor, un S. Baran, barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Rajh, D. Walicka un D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: M. J. Dairies EOOD (Sofija, Bulgārija) (pārstāvis: D. Dimitrova, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 16. marta lēmumu lietā R 497/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi un M. J. Dairies.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta C-438/16 P: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika, IFP Énergies nouvelles (Apelācija – Valsts atbalsts – Atbalsta shēma, ko īstenojusi Francija – Netieša un neierobežota valsts garantija, kas Institut Français du Pétrole (IFP) piešķirta, piešķirot tai publiskas organizācijas, kura nodarbojas ar rūpnieciskiem un komerciāliem jautājumiem (EPIC), statusu – Lēmums, ar kuru šis pasākums atzīts par tādu, kas daļēji nav valsts atbalsts un daļēji ir valsts atbalsts, kurš ir saderīgs ar iekšējo tirgu, ja tiek ievēroti noteikti nosacījumi – Jēdziens “atbalsta shēma” – Priekšrocības pastāvēšanas prezumpcija – Pierādīšanas pienākums un apjoms)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/6

      Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika, IFP Énergies nouvelles

      (Lieta C-438/16 P) (1)

      ((Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, ko īstenojusi Francija - Netieša un neierobežota valsts garantija, kas Institut Français du Pétrole (IFP) piešķirta, piešķirot tai publiskas organizācijas, kura nodarbojas ar rūpnieciskiem un komerciāliem jautājumiem (EPIC), statusu - Lēmums, ar kuru šis pasākums atzīts par tādu, kas daļēji nav valsts atbalsts un daļēji ir valsts atbalsts, kurš ir saderīgs ar iekšējo tirgu, ja tiek ievēroti noteikti nosacījumi - Jēdziens “atbalsta shēma” - Priekšrocības pastāvēšanas prezumpcija - Pierādīšanas pienākums un apjoms))
      (2018/C 408/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky un D. Grespan)

         Citi lietas dalībnieki: Francijas Republika (pārstāvji: D. Colas un J. Bousin), IFP Énergies nouvelles (pārstāvji: E. Morgan de Rivery un E. Lagathu)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 26. maija spriedumu Francija un IFP Énergies nouvelles/Komisija (T-479/11 un T-157/12, EU:T:2016:320), ciktāl Vispārējā tiesa ar šo spriedumu atcēla Komisijas 2011. gada 29. jūnija Lēmuma 2012/26/ES par valsts atbalstu C 35/08 (ex NN 11/08), ko Francija piešķīrusi publiskajai organizācijai “Institut Français du Pétrole”, 1. panta 3.–5. punktu, kā arī 2.–12. pantu.

                  2)

                  Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 392, 24.10.2016.


title: Lieta T-457/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – Medisana/EUIPO (“happy life”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “happy life” reģistrācijas pieteikums – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts))

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/54

      Vispārējās tiesas 2018. gada 25. septembra spriedums – Medisana/EUIPO (“happy life”)
      (Lieta T-457/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “happy life” reģistrācijas pieteikums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts)))
      (2018/C 408/69)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Medisana AG (Neuss, Vācija) (pārstāvji: J. Bühling un D. Graetsch, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Söder un D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 3. maija lēmumu lietā R 1965/2016-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “happy life” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Medisana AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 300, 11.9.2017


title: Lieta C-176/17: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej/Mariusz Wawrzosek (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 93/13/EK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Direktīva 2008/48/EK – Maksājuma rīkojuma izdošanas procedūra, pamatojoties uz vekseli, kas nodrošina no patēriņa kredītlīguma izrietošas saistības)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/20

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 13. septembra spriedums (Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej/Mariusz Wawrzosek

      (Lieta C-176/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 93/13/EK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Direktīva 2008/48/EK - Maksājuma rīkojuma izdošanas procedūra, pamatojoties uz vekseli, kas nodrošina no patēriņa kredītlīguma izrietošas saistības))
      (2018/C 408/24)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej

         Atbildētājs: Mariusz Wawrzosek

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru ir atļauts izdot maksājuma rīkojumu, pamatojoties uz formas ziņā pareizu vekseli, ar ko tiek nodrošināts no patēriņa kredītlīguma izrietošs parāds, ja tiesai, kurā ir iesniegts pieteikums par maksājuma rīkojuma izdošanu, nav pilnvaru pārbaudīt līguma noteikumu iespējamo negodīgo raksturu tāpēc, ka tiesību celt iebildumus pret šādu rīkojumu izmantošanas noteikumi neļauj nodrošināt tādu tiesību ievērošanu, ko patērētājs iegūst no šīs direktīvas.

         (1)  OV C 300, 11.9.2017.


title: Lieta C-555/17: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – 2M-Locatel A/S/Skatteministeriet (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EEK) Nr. 2658/87 – Muitas savienība un kopējais muitas tarifs – Tarifu klasifikācija – Kombinētā nomenklatūra – Apakšpozīcijas 8528 71 13 un 8528 71 90 – Ierīce, kas spēj uztvert, dekodēt un apstrādāt televīzijas signālus, ko pārraida tiešraidē, izmantojot interneta protokolu)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/30

      Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – 2M-Locatel A/S/Skatteministeriet

      (Lieta C-555/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EEK) Nr. 2658/87 - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Apakšpozīcijas 8528 71 13 un 8528 71 90 - Ierīce, kas spēj uztvert, dekodēt un apstrādāt televīzijas signālus, ko pārraida tiešraidē, izmantojot interneta protokolu))
      (2018/C 408/39)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Østre Landsret

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: 2M-Locatel A/S

         Atbildētāja: Skatteministeriet

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētā nomenklatūra, kas ietverta Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1549/2006 (2006. gada 17. oktobris), I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas ierīces kā pamatlietā, kas spēj uztvert, dekodēt un apstrādāt televīzijas signālus, ko pārraida tiešraidē, izmantojot interneta protokolu, ir jāklasificē tās apakšpozīcijā 8528 71 90, ar nosacījumu, ka tām nav iebūvēts videoskaņotājs vai “televīzijas uztvērējs”; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 402, 27.11.2017.


title: Lieta C-520/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 2. augustā iesniedza Cour constitutionnelle (Beļģija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l’Homme ASBL, VZ, WY, XX/Conseil des ministres

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/39

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 2. augustā iesniedza Cour constitutionnelle (Beļģija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l’Homme ASBL, VZ, WY, XX/Conseil des ministres

      (Lieta C-520/18)
      (2018/C 408/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour constitutionnelle

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l’Homme ASBL, VZ, WY, XX

         Atbildētāja: Conseil des ministres

         Piedaloties: Child Focus

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Direktīvas 2002/58/EK (1) 15. panta 1. punkts, to aplūkojot kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. pantā garantētajām tiesībām uz drošību un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. pantā un 52. panta 1. punktā garantētajām tiesībām uz personas datu aizsardzību, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kurā elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem un operatoriem ir noteikts vispārīgs pienākums saglabāt informācijas plūsmas datus un atrašanās vietas datus Direktīvas 2002/58/EK izpratnē, kurus tie ģenerējuši vai apstrādājuši saistībā ar šo pakalpojumu sniegšanu, ja valsts tiesiskā regulējuma mērķis ir ne tikai nodrošināt smagu noziegumu izmeklēšanu, atklāšanu un kriminālvajāšanu, bet arī sniegt valsts drošības, teritorijas aizsardzības un sabiedrības drošības garantijas, nodrošināt citu nodarījumu, kuri nav smagi noziegumi, izmeklēšanu, atklāšanu un kriminālvajāšanu, novērst elektronisko komunikāciju sistēmu neatļautu izmantošanu vai sasniegt kādu citu mērķi, kas noteikts Regulas (ES) 2016/679 (2) 23. panta 1. punktā, turklāt to pakļaujot šajā pašā tiesiskajā regulējumā paredzētajām garantijām datu saglabāšanas ziņā un piekļuves šiem datiem ziņā?

                  2.

                  Vai Direktīvas 2002/58/EK 15. panta 1. punkts, to aplūkojot kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4., 7., 8., 11. pantu un 52. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kurā elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem un operatoriem ir noteikts vispārīgs pienākums saglabāt informācijas plūsmas datus un atrašanās vietas datus Direktīvas 2002/58/EK izpratnē, kurus tie ģenerējuši vai apstrādājuši saistībā ar šo pakalpojumu sniegšanu, ja šī regulējuma mērķis tostarp ir izpildīt pozitīvos pienākumus, kas attiecīgajai iestādei izriet no Hartas 4. un 8. panta un kas liek izveidot tiesisko regulējumu, kurš ļautu veikt efektīvu kriminālizmeklēšanu un efektīvu sodīšanu par nepilngadīgo seksuālu izmantošanu un ļautu efektīvi identificēt nozieguma izdarītāju, pat tad, ja viņš ir izmantojis elektronisko sakaru līdzekļus?

                  3.

                  Ja, pamatojoties uz atbildēm uz pirmo vai otro prejudiciālo jautājumu, Konstitucionālajai tiesai būtu jāsecina, ka ar apstrīdēto likumu ir pārkāpts viens vai vairāki pienākumi, kas izriet no šajos jautājumos minētajām tiesību normām, vai tā varētu uz laiku saglabāt 2016. gada 29. maija Likuma par datu savākšanu un saglabāšanu elektronisko komunikāciju nozarē sekas, lai izvairītos no juridiskās nenoteiktības un ļautu iepriekš savāktos un saglabātos datus joprojām izmantot likumā paredzētajiem mērķiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV L 201, 37. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-523/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 8. augustā iesniedza Audiencia Nacional (Spānija) – Engie Cartagena S.L./Ministerio para la Transición Ecológica (iepriekš Ministerio de Industria, Energía y Turismo)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/40

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 8. augustā iesniedza Audiencia Nacional (Spānija) – Engie Cartagena S.L./Ministerio para la Transición Ecológica (iepriekš Ministerio de Industria, Energía y Turismo)

      (Lieta C-523/18)
      (2018/C 408/53)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Nacional

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Engie Cartagena S.L.

         Atbildētāja: Ministerio para la Transición Ecológica (iepriekš Ministerio de Industria, Energía y Turismo)

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Real Decreto-Ley 14/2010 Financiación de planes de ahorro y eficiencia energética para los años 2011, 2012 y 2013 [Karaļa Dekrētlikuma Nr. 14/2010 par energoefektivitātes un energotaupības plānu 2011., 2012. un 2013. gadam finansēšanu] trešā papildu noteikumā iekļautā tiesību norma ir sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības Direktīvas 2003/54/EK (1) 3. panta 2. punkta un Direktīvas 2009/72/EK (2) izpratnē?

                              “1.

                              No elektroenerģijas sistēmas iekasētās summas, lai finansētu ar Ministru padomes [Consejo de Ministros] 2005. gada 8. jūlija lēmumu apstiprināto Rīcības plānu 2008.–2012. gadam, ar ko ir konkretizēti ar Ministru padomes 2003. gada 28. novembra vienošanos apstiprinātajā dokumentā “Spānijas energoefektivitātes un energotaupības stratēģija 2004.–2012. gadam” noteiktie pasākumi, 2011. un 2012. gadā attiecīgi 270 miljonu EUR un 250 miljonu EUR apmērā finansē no elektroenerģijas ražošanas uzņēmumu iemaksām atbilstoši šajā tabulā noteiktajai procentuālajai daļai:

                                             Uzņēmums

                                             Procenti

                                             Endesa Energía SA,

                                          34,66

                                             Iberdrola Generación, S.A.

                                          32,71

                                             GAS Natural S.D.G, S.A.

                                          16,37

                                             Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A.

                                          4,38

                                             E.ON Generación, S.L.

                                          2,96

                                             AES Cartagena, S.R.L.

                                          2,07

                                             Bizkaia Energía, S.L.

                                          1,42

                                             Fortia Energía, SL.

                                          1,58

                                             Nueva Generadora del Sur, S.A.

                                          1,62

                                             Bahía de Bizkaia Electricidad, S.L.

                                          1,42

                                             Tarragona Power, S.L.

                                          0,81

                                          Kopā

                                          100,00 ”

                  2)

                  Ja faktiski tās ir sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, vai tās ir skaidri definētas, pārskatāmas, nediskriminējošas, pārbaudāmas?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/54/EK (2003. gada 26. jūnijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu (OV 2003, L 176, 37. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (OV 2009, L 211, 55. lpp.).


title: Lieta T-488/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 20. septembra spriedums – Ghost – Corporate Management/EUIPO (“Dry Zone”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Dry Zone” reģistrācijas pieteikums – Termiņš prasības celšanai – Nokavējums – Apelācijas padomē iesniegtas apelācijas sūdzības nepieņemamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 60. pants (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 68. pants) – Neparedzētu apstākļu vai nepārvaramas varas neesamība – Rūpības un uzmanības pienākums – Tiesiskā paļāvība)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/54

      Vispārējās tiesas 2018. gada 20. septembra spriedums – Ghost – Corporate Management/EUIPO (“Dry Zone”)
      (Lieta T-488/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Dry Zone” reģistrācijas pieteikums - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Apelācijas padomē iesniegtas apelācijas sūdzības nepieņemamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 60. pants (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 68. pants) - Neparedzētu apstākļu vai nepārvaramas varas neesamība - Rūpības un uzmanības pienākums - Tiesiskā paļāvība))
      (2018/C 408/70)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ghost – Corporate Management SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvis: S. de Barros Araújo, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 5. jūnija lēmumu lietā R 683/2017-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “Dry Zone” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ghost – Corporate Management SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 309, 18.9.2017.


title: Lieta C-312/17: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedums (Landesarbeitsgericht Hamm (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Surjit Singh Bedi/ Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland in Prozessstandschaft für das Vereinigte Königreich von Großbritannien und Nordirland (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 2000/78/EK – Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā – 2. panta 2. punkts – Jebkādas diskriminācijas invaliditātes dēļ aizliegums – Koplīgums par sociālo nodrošinājumu – Pagaidu papildu pabalsts par labu bijušajiem sabiedroto spēku civilajiem darbiniekiem Vācijā – Šī pabalsta izmaksas izbeigšana, ja ieinteresētā persona atbilst nosacījumiem attiecībā uz tiesībām uz priekšlaicīgu vecuma pensiju, kas atbilstoši likumā noteiktajai pensiju apdrošināšanas sistēmai tiek piešķirta personām ar invaliditāti)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/23

      Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedums (Landesarbeitsgericht Hamm (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Surjit Singh Bedi/ Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland in Prozessstandschaft für das Vereinigte Königreich von Großbritannien und Nordirland

      (Lieta C-312/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 2. panta 2. punkts - Jebkādas diskriminācijas invaliditātes dēļ aizliegums - Koplīgums par sociālo nodrošinājumu - Pagaidu papildu pabalsts par labu bijušajiem sabiedroto spēku civilajiem darbiniekiem Vācijā - Šī pabalsta izmaksas izbeigšana, ja ieinteresētā persona atbilst nosacījumiem attiecībā uz tiesībām uz priekšlaicīgu vecuma pensiju, kas atbilstoši likumā noteiktajai pensiju apdrošināšanas sistēmai tiek piešķirta personām ar invaliditāti))
      (2018/C 408/29)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesarbeitsgericht Hamm

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Surjit Singh Bedi

         Atbildētājas: Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland in Prozessstandschaft für das Vereinigte Königreich von Großbritannien und Nordirland

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā lietā, kāda ir pamatlieta, tas nepieļauj koplīguma normas, kurās ir paredzēts izbeigt maksāt pagaidu papildu pabalstu, kas tiek piešķirts, lai nodrošinātu pienācīgus ieņēmumus darba ņēmējam, kurš ir zaudējis darbu, līdz viņam ir tiesības uz vecuma pensiju atbilstoši likumā noteiktajai pensiju apdrošināšanas sistēmai, ja šis darba ņēmējs atbilst nosacījumiem, lai saņemtu priekšlaicīgu vecuma pensiju, kura atbilstoši šai sistēmai paredzēta personām ar smagu invaliditāti.

         (1)  OV C 309, 18.9.2017.


title: Lieta C-685/16: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums (Finanzgericht Münster (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EV/Finanzamt Lippstadt (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 63. – 65. pants – Kapitāla brīva aprite – Ar nodokli apliekamās peļņas atskaitīšana – Mātesuzņēmumam piederošās kapitāldaļas kapitālsabiedrībā, kuras vadība un juridiskā adrese ir trešajā valstī – Mātesuzņēmumam izmaksātās dividendes – Nodokļa atskaitāmība, kurai ir izvirzīti stingrāki nosacījumi nekā tās peļņas atskaitīšanai, kas ir gūta no kapitāldaļām atbilstoši valsts tiesībām dibinātā kapitālsabiedrībā, kura nav atbrīvota no nodokļa)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/9

      Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums (Finanzgericht Münster (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EV/Finanzamt Lippstadt

      (Lieta C-685/16) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 63. – 65. pants - Kapitāla brīva aprite - Ar nodokli apliekamās peļņas atskaitīšana - Mātesuzņēmumam piederošās kapitāldaļas kapitālsabiedrībā, kuras vadība un juridiskā adrese ir trešajā valstī - Mātesuzņēmumam izmaksātās dividendes - Nodokļa atskaitāmība, kurai ir izvirzīti stingrāki nosacījumi nekā tās peļņas atskaitīšanai, kas ir gūta no kapitāldaļām atbilstoši valsts tiesībām dibinātā kapitālsabiedrībā, kura nav atbrīvota no nodokļa))
      (2018/C 408/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Münster

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: EV

         Atbildētāja: Finanzamt Lippstadt

         Rezolutīvā daļa

      LESD 63.–65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds tiesiskais regulējums kā tas, kas tiek aplūkots pamatlietā un ar ko peļņas no kapitāldaļām kapitālsabiedrībā, kuras vadība un juridiskā adrese atrodas trešajā valstī, atskaitīšanai ir izvirzīti stingrāki nosacījumi nekā tādas peļņas atskaitīšanai, kas ir gūta no kapitāldaļām atbilstoši valsts tiesībām dibinātā kapitālsabiedrībā, kura nav atbrīvota no nodokļa.

         (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta C-327/18 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedums (High Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedībā par Eiropas apcietināšanas orderu izpildi, kuri izsniegti attiecībā uz RO (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība – Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – Neizpildīšanas pamati – LES 50. pants – Dalībvalsts, kura ir uzsākusi izstāšanas procedūru no Eiropas Savienības, tiesu iestāžu izdotais rīkojums – Neskaidrības par attiecībām starp šo valsti un Savienību piemērojamo kārtību pēc izstāšanās)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/33

      Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedums (High Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedībā par Eiropas apcietināšanas orderu izpildi, kuri izsniegti attiecībā uz RO
      (Lieta C-327/18 PPU) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - Neizpildīšanas pamati - LES 50. pants - Dalībvalsts, kura ir uzsākusi izstāšanas procedūru no Eiropas Savienības, tiesu iestāžu izdotais rīkojums - Neskaidrības par attiecībām starp šo valsti un Savienību piemērojamo kārtību pēc izstāšanās))
      (2018/C 408/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court (Īrija)

         Lietas dalībnieks pamata procesā

      RO

         Rezolutīvā daļa

      LES 50. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tikai dalībvalsts paziņojums par savu nodomu izstāties no Savienības saskaņā ar šo pantu nenozīmē, ka šīs dalībvalsts Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanas attiecībā uz personu gadījumā izpildes dalībvalstij ir pienākums atteikt šī Eiropas apcietināšanas ordera izpildi vai atlikt tā izpildi, gaidot precizējumu par konkrēto tiesisko regulējumu, kurš tiks piemērots izsniegšanas dalībvalstī pēc tās izstāšanās no Savienības. Gadījumā, ja nepastāv nopietni un pamatoti iemesli uzskatīt, ka personai, attiecībā uz kuru ir izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis, varētu tikt liegtas Eiropas Savienības Pamattiesību Hartā un Padomes pamatlēmumā 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), atzītās tiesības pēc izsniegšanas dalībvalsts izstāšanās no Savienības, izpildes dalībvalsts nevar atteikt šī Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, kamēr izsniegšanas dalībvalsts ir Eiropas Savienībā.

         (1)  OV C 349, 16.7.2018.


title: Affaire C-241/17 P: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 12. septembra rīkojums – Holistic Innovation Institute, SLU/Pētniecības izpildaģentūra Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Eiropas Savienības finansētie projekti pētniecības jomā – Septītā pamatprogramma pētniecībai un tehnoloģiju attīstībai (2007. līdz 2013. gads) – Projekti Inachus un ZONeSEC – Lēmums noraidīt prasītājas dalību – Prasība atcelt tiesību aktu un prasība sakarā ar atbildību)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/34

      Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 12. septembra rīkojums – Holistic Innovation Institute, SLU/Pētniecības izpildaģentūra
      (Affaire C-241/17 P) (1)

      (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Eiropas Savienības finansētie projekti pētniecības jomā - Septītā pamatprogramma pētniecībai un tehnoloģiju attīstībai (2007. līdz 2013. gads) - Projekti Inachus un ZONeSEC - Lēmums noraidīt prasītājas dalību - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība sakarā ar atbildību))
      (2018/C 408/44)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Holistic Innovation Institute, SLU (pārstāvis: J.J. Marín López, abogado)

         Otra lietas dalībniece: Pētniecības izpildaģentūra (pārstāvji: S. Payan-Lagrou, V. Canetti, pārstāvji, kam palīdz J. Rivas Andrés, abogado)

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu.

                  2.

                  Holistic Innovation Institute SLU atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 221. 10.7.2017.


title: Lieta C-539/17 P: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 13. septembra rīkojums – Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon/Eiropas Komisija (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Eiropas Kopienas Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013. gads) – Vienošanās par subsīdiju – Neattiecināmās izmaksas – Eiropas Komisijas lēmums par atgūšanu – Saņēmēja prasība Eiropas Savienības Vispārējā tiesā, pamatojoties uz LESD 272. pantu – Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/35

      Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 13. septembra rīkojums – Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon/Eiropas Komisija
      (Lieta C-539/17 P) (1)

      ((Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Eiropas Kopienas Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013. gads) - Vienošanās par subsīdiju - Neattiecināmās izmaksas - Eiropas Komisijas lēmums par atgūšanu - Saņēmēja prasība Eiropas Savienības Vispārējā tiesā, pamatojoties uz LESD 272. pantu - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība))
      (2018/C 408/45)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (pārstāvis: K. Damis, dikigoros)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Kyratsou un R. Lyal)

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu.

                  2.

                  Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 374, 6.11.2017.


title: Lieta C-41/17: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Isabel González Castro/Mutua Umivale, Prosegur España SL, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 92/85/EEK – 4., 5. un 7. pants – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Strādājoša sieviete, kas bērnu baro ar krūti – Nakts darbs – Maiņu darbs daļēji nakts stundās – Darba vietas radīto risku novērtējums – Prevencijas pasākumi – Attiecīgās darbinieces veikta apstrīdēšana – Direktīva 2006/54/EK – 19. pants – Vienlīdzīga attieksme – Diskriminācija dzimuma dēļ – Pierādīšanas pienākums)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/10

      Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Isabel González Castro/Mutua Umivale, Prosegur España SL, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

      (Lieta C-41/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 92/85/EEK - 4., 5. un 7. pants - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Strādājoša sieviete, kas bērnu baro ar krūti - Nakts darbs - Maiņu darbs daļēji nakts stundās - Darba vietas radīto risku novērtējums - Prevencijas pasākumi - Attiecīgās darbinieces veikta apstrīdēšana - Direktīva 2006/54/EK - 19. pants - Vienlīdzīga attieksme - Diskriminācija dzimuma dēļ - Pierādīšanas pienākums))
      (2018/C 408/11)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

            Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Isabel González Castro

         Atbildētāji: Mutua Umivale, Prosegur España SL, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 92/85/EEK (1992. gada 19. oktobris) par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti, 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams tādai situācijai, par kādu ir pamatlieta, kurā attiecīgā darbiniece veic maiņu darbu, kā ietvaros tikai daļu no funkcijām viņa veic naktī.

                  2)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, 19. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams tādai situācijai, kāda ir pamatlietā, kurā darbiniece, kam ir atteikta medicīniskā izziņa, kura apliecina risku barošanai ar krūti, ko rada viņas darba vieta, un tādēļ viņai nav piešķirts materiāls pabalsts par risku barošanas ar krūti laikā, apstrīd valsts tiesā vai jebkurā citā attiecīgās dalībvalsts kompetentajā institūcijā savas darba vietas riska novērtējumu, ja šī darbiniece norāda faktus, kas liecina par to, ka šajā novērtējumā netika iekļauta īpaša pārbaude, ņemot vērā viņas individuālo situāciju, tādējādi ļaujot prezumēt tiešas diskriminācijas esamību dzimuma dēļ Direktīvas 2006/54 izpratnē, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
                  Atbildētājai ir jāsniedz pierādījumi, ka šāds risku novērtējums patiesībā ietvēra šādu konkrētu pārbaudi un ka tādēļ nediskriminācijas princips nav pārkāpts.

         (1)  OV C 121, 18.4.2017.


title: Lieta C-51/17: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums (Fővárosi Ítélőtábla (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt/Teréz Ilyés, Emil Kiss (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Negodīgi noteikumi – Direktīva 93/13/EEK – Piemērošanas joma – 1. panta 2. punkts – Obligātas valsts tiesību normas – 3. panta 1. punkts – Jēdziens “līguma noteikums, par kuru nebija atsevišķas apspriešanās” – Noteikums, kas iekļauts līgumā pēc tā noslēgšanas, iejaucoties valsts likumdevējam – 4. panta 2. punkts – Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība – 6. panta 1. punkts – Valsts tiesas pēc savas ierosmes veikta līguma noteikuma negodīguma pārbaude – Starp tirgotāju un patērētāju noslēgts aizdevuma līgums, kas izteikts ārvalstu valūtā)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/11

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 20. septembra spriedums (Fővárosi Ítélőtábla (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt/Teréz Ilyés, Emil Kiss

      (Lieta C-51/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Negodīgi noteikumi - Direktīva 93/13/EEK - Piemērošanas joma - 1. panta 2. punkts - Obligātas valsts tiesību normas - 3. panta 1. punkts - Jēdziens “līguma noteikums, par kuru nebija atsevišķas apspriešanās” - Noteikums, kas iekļauts līgumā pēc tā noslēgšanas, iejaucoties valsts likumdevējam - 4. panta 2. punkts - Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība - 6. panta 1. punkts - Valsts tiesas pēc savas ierosmes veikta līguma noteikuma negodīguma pārbaude - Starp tirgotāju un patērētāju noslēgts aizdevuma līgums, kas izteikts ārvalstu valūtā))
      (2018/C 408/12)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Ítélőtábla

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt

         Atbildētāji: Teréz Ilyés, Emil Kiss

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  jēdziens “noteikums, par kuru nebija atsevišķas apspriešanās”, kas ir ietverts Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 3. panta 1. punktā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas tostarp uz līguma noteikumu, kas grozīts ar obligātu valsts tiesību normu, kas pieņemta pēc līguma noslēgšanas ar patērētāju un kuras mērķis ir aizstāt spēkā neesošu noteikumu šajā līgumā.

                  2)

                  Direktīvas 93/13 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas piemērošanas joma neattiecas uz noteikumiem, kas atspoguļo obligātas valsts tiesību normas un kas iekļauti pēc aizdevuma līguma noslēgšanas ar patērētāju, un kuru mērķis ir aizstāt spēkā neesošu līguma noteikumu, nosakot Ungārijas Nacionālās bankas fiksētu maiņas kursu. Tomēr tāds noteikums par maiņas kursa risku, par kādu ir pamatlieta, atbilstoši šim noteikumam nav izslēgts no šīs piemērošanas jomas.

                  3)

                  Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība, lai līguma noteikums būtu izteikts skaidri un saprotami, liek finanšu iestādēm sniegt aizņēmējiem pietiekamu informāciju, lai tie varētu pieņemt lēmumus, būdami piesardzīgi un labi informēti. Šajā ziņā šī prasība nozīmē, ka noteikums par maiņas risku patērētājam ir jāsaprot ne vien no formālā un gramatiskā viedokļa, bet arī attiecībā uz tā konkrēto nozīmi tādējādi, ka vidusmēra patērētājam, kas ir samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs, ir jāspēj ne vien apzināties valsts valūtas vērtības samazinājuma iespējamība attiecībā pret ārvalstu valūtu, kurā līgums ir noslēgts, bet arī novērtēt šāda noteikuma iespējami nozīmīgās ekonomiskās sekas attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām.

                  4)

                  Direktīvas 93/13 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir noteikts, ka līguma noteikumu skaidrība un saprotamība ir jānovērtē, atsaucoties uz visiem līguma slēgšanas brīdī esošajiem apstākļiem, kā arī uz citiem līguma noteikumiem, neraugoties uz to, ka atsevišķi no šiem noteikumiem ir atzīti vai tiek uzskatīti par negodīgiem un tādēļ valsts likumdevējs tos vēlāk ir atcēlis.

                  5)

                  Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai pēc savas ierosmes patērētāja kā prasītāja vietā ir jānorāda līguma noteikuma iespējamais negodīgais raksturs, ja tās rīcībā ir šim nolūkam nepieciešamie juridiskie un faktiskie elementi.

         (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta-T-558/18: Prasība, kas celta 2018. gada 21. septembrī – Lupu/EUIPO – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (“Djili DS”)

text:
               12.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/58

      Prasība, kas celta 2018. gada 21. septembrī – Lupu/EUIPO – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (“Djili DS”)
      (Lieta-T-558/18)
      (2018/C 408/75)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Victor Lupu (Buharesta, Rumānija) (pārstāvji: P. A. Acsinte, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bulgārija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Djili DS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 8 404 551

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 5. jūnija lēmums lietā R 2391/2017-5

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt iebildumu, kas iesniegts pret reģistrācijai pieteiktās preču zīmes reģistrāciju (Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 404 551), un/vai atcelt/atzīt par spēkā neesošu reģistrāciju.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 1. protokola 1. panta un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta pārkāpums;

                  —

                  Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 (1995. gada 13. decembris), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, 20. noteikuma 7. punkta a) un c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 2. punkta c) un d) apakšpunkta pārkāpums saistībā ar prasītāja autortiesībām uz “Djili”, kas uzrakstīts ar sarkaniem burtiem uz zila iepakojuma ar papagaiļa attēlu, iepakojuma attēlu, un saistībā ar prasītāja tiesībām izmantot tirdzniecības nosaukumu saistībā ar precēm Eiropas Savienības Tiesa sprieduma lietā C-17/06 “Celine” nozīmē.