title: Lieta T-220/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Kurt Jacobs iesniedza 2005. gada 7. jūnijā

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/26

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Kurt Jacobs iesniedza 2005. gada 7. jūnijā
   (Lieta T-220/05)
   (2005/C 205/48)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 7. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Kurts Džeikobss [Kurt Jacobs], ar dzīvesvietu Brigē (Beļģija), kuru pārstāv Lukas Fogels [Lucas Vogel], avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 11. februāra lēmumu, kas tika paziņots 2005. gada 14. februārī un saņemts 2005. gada 27. februārī, ar kuru tika noraidīta prasītāja 2004. gada 16. novembra sūdzība ar lūgumu atcelt trīs lēmumus, kas pieņemti 2004. gada 16. augustā, 2004. gada 24. augustā un 2004. gada 31. augustā, ciktāl tie nosaka viņa kategoriju kā B*3, 2. pakāpe, un atalgojumu kā pamatalgu EUR 3 101,85 apmērā;

               2)

               papildus tam ciktāl tas ir nepieciešams atcelt 2004. gada 16. augusta, 2004. gada 24. augusta un 2004. gada 31. augusta lēmumus, par kuriem ir iesniegta minētā sūdzība;

               3)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt zaudējumus EUR 250 000 apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs bija kandidāts vispārējā konkursā COM/B/1/02, kura mērķis bija sastādīt rezerves sarakstu B5 un B4 administratīvo asistentu pieņemšanai darbā nākotnē. Izturējis šo konkursu, viņš saņēma amata piedāvājumu no Komisijas ĢD RELEX pa elektronisko pastu 2004. gada 20. aprīlī. 2004. gada 21. aprīlī viņš pieņēma šo piedāvājumu. Dokuments par iecelšanu amatā netika sastādīts līdz pat 2004. gada 31. augustam, jo sākumā prasītājam vajadzēja lauzt līgumu ar savu iepriekšējo darba devēju. Piemērojot jaunās Civildienesta noteikumu normas, kas stājās spēkā 2004. gada 1. maijā, viņš tika pieņemts darbā kategorijā B*3, otrajā pakāpē, kaut agrākā kategorija B5, kas tika noteikts konkursa paziņojumā, atbilst jaunajai kategorijai B*5. Tādējādi viņa pamatalga bija būtiski zemāka nekā tā būtu bijusi pēc iepriekšējā sistēmas.
   Tādēļ prasītājs lūdz atcelt apstrīdētos lēmumus, attiecībā uz viņa iecelšanu un kategorijas noteikšanu, un izmaksāt kompensāciju par zaudējumiem, kas, saskaņā ar viņa apgalvoto, tam radušies. Kā pirmo pamatu viņš izvirza tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, administrācijas pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses pārkāpumu un konkursa paziņojuma saistošo noteikumu pārkāpumu. Šajā kontekstā viņš apgalvo, ka lēmums viņu iecelt amatā patiesībā tika pieņemts pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā, apmainoties ar elektronisko pastu 2004. gada 20. un 21. aprīlī.
   Kā otro pamatu prasītājs turklāt izvirza apgalvojumu par nediskriminācijas principa pārkāpumu, jo viņš tika iecelts zemākā kategorijā nekā tika noteikta konkursa paziņojumā, kurā tika iecelti citi veiksmīgi kandidāti no šī paša konkursa.


title: Lieta T-206/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 22. septembra spriedums – Intercon/Komisija Šķīrējklauzula — Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) — Dotācijas nolīgums attiecībā uz projektu “Virtual Pathological Heart of the Virtual Physiological Human” — Komisijas lēmums prasīt atlīdzināt daļu no pārskaitītajām summām — Nepieņemamība — 1991. gada 2. maija Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Dokumenti un apsvērumi, kas iesniegti pēc šim nolūkam paredzēto termiņu beigām

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/13

         Vispārējās tiesas 2016. gada 22. septembra spriedums – Intercon/Komisija
   (Lieta T-206/15) (1)

   (Šķīrējklauzula - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Dotācijas nolīgums attiecībā uz projektu “Virtual Pathological Heart of the Virtual Physiological Human” - Komisijas lēmums prasīt atlīdzināt daļu no pārskaitītajām summām - Nepieņemamība - 1991. gada 2. maija Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Dokumenti un apsvērumi, kas iesniegti pēc šim nolūkam paredzēto termiņu beigām)
   (2016/C 410/16)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intercon sp. z o.o. (Łódź, Polija) (pārstāvis – B. Eger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Herbout-Borczak un S. Lejeune)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 272. pantu, kuras mērķis ir konstatēt, pirmkārt, ka Komisija ir pārkāpusi dotācijas Nolīgumu Nr. 224635 par projekta “Virtual Pathological Heart of the Virtual Physiological Human (VPH2)” finansēšanu, un, otrkārt, ka summas, kas tika pārskaitītas kā Eiropas Savienības finanšu iemaksa, atbilst attaisnojamām izmaksām un ka summa EUR 70 620, kas tiek prasīta no prasītājas Komisijas 2015. gada 28. janvāra vēstulē un pielikumā pievienotajā parādzīmē, tātad nav jāatlīdzina.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Intercon sp. z o.o. sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 221, 6.7.2015.


title: Lieta C-307/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā T-202/09 Deichmann SE /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 20. jūnijā iesniedza Deichmann SE

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā T-202/09 Deichmann SE/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 20. jūnijā iesniedza Deichmann SE

   (Lieta C-307/11 P)
   2011/C 269/49
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Deichmann SE (pārstāvis — O. Rauscher, Rechtsanwalt)

      Otrs Lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apelācijas sūdzības iesniedzēja prasa atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā T-202/09;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 3. aprīļa lēmumu lietā R 224/2007-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas spriedumu, ar ko šī tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 3. aprīļa lēmumu, ar kuru tika noraidīts tās pieteikums reģistrēt grafisku preču zīmi, kurā ir attēlota leņķveidīga loksne ar raustītām līnijām. Preču zīmes aizsardzība tika pieteikta attiecībā uz 10. (“ortopēdiskie apavi”) un 25. (“apavi”) klasi Nicas nolīguma izpratnē.
   Ar pārsūdzēto spriedumu esot pārkāpts Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (turpmāk tekstā — “Preču zīmju regula”) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 74. panta 1. punkta teikuma pirmā daļa.
   Sprieduma pamatā esot nepareizais pieņēmums, ka, lai preču zīmes atšķirtspēju noraidītu kopumā, pietiek ar strīdus apzīmējuma izmantošanas veida, kuram nav atšķirtspējas, vienkāršu esamības iespēju vai varbūtību. Tomēr faktiski, lai pārvarētu aizsardzības šķērsli saistībā ar trūkstošu atšķirtspēju, pietiekot jau ar pieejamu atšķirtspējīgas izmantošanas iespēju. Tas izrietot no Preču zīmju regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta salīdzinājuma ar Preču zīmju regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta formulējumu un veidojot pa šo laiku nostiprinājušos Vācijas Federālās augstākās tiesas un Vācijas Federālās patentu tiesas judikatūras principu.
   Runājot par (ortopēdiskiem) apaviem, apzīmējumu kā izcelsmes norādi tostarp uztverot tad, ja to, kā tas parasti tiekot darīts apavu apzīmēšanai, norāda uz iekšējās zoles aizmugurējās vidējās daļas, uz etiķetes vai apavu kārbas. Ņemot vērā šo pieejamo izmantošanas iespēju, Vispārējās tiesas pieņēmumam, ka aizsardzībai pieteikto preču zīmi veidojot pašas preces sastāvdaļas attēlojums, nevarētu būt pamata.
   Turklāt Vispārējā tiesa neesot pēc būtības izskatījusi acīmredzamo apelācijas sūdzības iesniedzējas izklāstīto apzīmēšanas praksi sporta un brīvā laika apavu jomā, lai gan saskaņā ar Preču zīmes regulas 74. panta 1. punkta teikuma pirmajā daļā kodificēto izmeklēšanas pēc savas ierosmes principu tai esot bijis pienākums to darīt.
   Visbeidzot, Vispārējā tiesa neesot varējusi strīdus preču zīmes atšķirtspēju noraidīt ar pamatojumu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas pienākums esot bijis ar konkrētām un pamatotām norādēm pierādīt, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir atšķirtspēja.


title: Lieta C-82/14: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 15. jūlija rīkojums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Agenzia delle Entrate/Nuova Invincibile Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Sestā direktīva 77/388/EEK

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/3

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 15. jūlija rīkojums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Agenzia delle Entrate/Nuova Invincibile

   (Lieta C-82/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Sestā direktīva 77/388/EEK)
   (2015/C 320/04)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Agenzia delle Entrate

      Atbildētājs: Nuova Invincibile

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 2. un 22. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā 2002. gada 27. decembra Likuma Nr. 289 par valsts gada un daudzgadu budžeta veidošanas noteikumiem (2003. gada finanšu likums) 9. panta 17. punkts, kurā, ņemot vērā zemestrīci, kas tika novērota Katānijas, Ragūzas un Sirakūzas provincēs, par labu šīs zemestrīces skartajām personām ir paredzēts par 90 % samazināt pievienotās vērtības nodokli, kas parasti bija jāmaksā par 1990.–1992. gadu, piešķirot tiesības uz jau samaksāto pievienotās vērtības nodokļa summu atmaksu šādā apmērā, ciktāl šī tiesību norma neatbilst nodokļu neitralitātes principa prasībām un neļauj nodrošināt tā pievienotās vērtības nodokļa vienotu iekasēšanu, kas ir jāmaksā Itālijas teritorijā.

      (1)  OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta F-23/08: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 27. novembra rīkojums — Di Bucci /Komisija

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/78

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 27. novembra rīkojums — Di Bucci/Komisija
   (Lieta F-23/08) (1)

   (2009/C 44/143)

      Tiesvedības valoda — franču

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 116, 9.5.2008., 33. lpp.


title: Lieta F-65/11: Prasība, kas celta 2011. gada 3. jūlijā — ZZ/Parlaments

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/57

         Prasība, kas celta 2011. gada 3. jūlijā — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-65/11)
   2011/C 252/127
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — O. Mader, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu, ar kuru prasītājam par 2004. gada novērtējuma periodu, kura laikā viņš bija nosūtīts darbā uz Eiropas Revīzijas palātu, piešķirti tikai divi nopelnu punkti

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja 2010. gada 19. jūlija lēmumu prasītājam viņa novērtējuma ietvaros par 2004. gadu nepiešķirt trešo nopelnu punktu un 2011. gada 28. aprīļa lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība par 2010. gada 19. jūlija lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, kura apmērs noteikts pēc tiesas ieskata;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-408/04 P: Tiesas (virspalāta) spriedums 2008. gada 22. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/ Salzgitter AG , Vācijas Federatīvā Republika (Apelācija — Valsts atbalsts — Komisijas apstiprinājums saskaņā ar EK līgumu — Metalurģijas uzņēmums — EOTKL 4. panta c) punkts, 67. un 95. pants — EOTK līgums — EK līgums — Kodeksi par atbalstu metalurģijai — Vienlaicīga piemērošana — Atbalsta nesaderība — Obligāta paziņošana par piešķirto atbalstu — Nepaziņošana Komisijai — Ilglaicīga Komisijas nereaģēšana — Lēmums par atgūšanu — Tiesiskās drošības princips — Tiesiskās paļāvības aizsardzība — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/2

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2008. gada 22. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Salzgitter AG, Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-408/04 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Komisijas apstiprinājums saskaņā ar EK līgumu - Metalurģijas uzņēmums - EOTKL 4. panta c) punkts, 67. un 95. pants - EOTK līgums - EK līgums - Kodeksi par atbalstu metalurģijai - Vienlaicīga piemērošana - Atbalsta nesaderība - Obligāta paziņošana par piešķirto atbalstu - Nepaziņošana Komisijai - Ilglaicīga Komisijas nereaģēšana - Lēmums par atgūšanu - Tiesiskās drošības princips - Tiesiskās paļāvības aizsardzība - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2008/C 142/02)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kreišics (V. Kreuschitz) un M. Nījārs (M. Niejahr))

      Pretējā puse procesā: Salzgitter AG (pārstāvji — J. Zēdemunds (J. Sedemund) un T. Libigs (T. Lübbig), Rechtsanwälte), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma (M. Lumma) un V. D. Plesings (W.-D. Plessing), kā arī K. Šulce-Bāra (C. Schulze-Bahr))
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas ir iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2004. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-308/00 Salzgitter/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla 2. un 3. pantu Komisijas 2000. gada 28. jūnija Lēmumā 2000/797/EOTK par valsts atbalstu, ko Vācija piešķīrusi Salzgitter AG, Preussag Stahl AG un grupas meitas uzņēmumiem, kuri darbojas metalurģijas nozarē un tagad apvienoti ar nosaukumu Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG) (OV L 323, 5. lpp.), attiecībā uz Vācijas pienākumu atgūt attiecīgo atbalstu no prasītājas — EOTKL 4. panta c) punkta un Trešā, Ceturtā, Piektā un Sestā kodeksa par atbalstu metalurģijai pārkāpums — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-308/00 Salzgitter AG/Komisija tiktāl, ciktāl ar to tiek atcelts 2. un 3. pants Komisijas 2000. gada 28. jūnija Lēmumā 2000/797/EOTK par valsts atbalstu, ko Vācija piešķīrusi Salzgitter AG, Preussag Stahl AG un grupas meitas uzņēmumiem, kuri darbojas metalurģijas nozarē un tagad apvienoti ar nosaukumu Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG), un tiktāl, ciktāl ar to tiek noteikta tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanas kārtība;

               3)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.


title: Lieta C-411/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 20. maija spriedumu lietā T-456/10 Timab Industries un CFPR/Komisija 2015. gada 27. jūlijā iesniedza Timab Industries, Cie financière et de participations Roullier (CFPR)

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 20. maija spriedumu lietā T-456/10 Timab Industries un CFPR/Komisija 2015. gada 27. jūlijā iesniedza Timab Industries, Cie financière et de participations Roullier (CFPR)

   (Lieta C-411/15 P)
   (2015/C 320/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Timab Industries un Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (pārstāvis – N. Lenoir, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 20. maija spriedumu lietā T-456/10;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai pienācīgi samazinātu naudas soda apmēru;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu nesaprātīgi ilgas tiesvedības dēļ;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza piecus atcelšanas pamatus.
   Pirmkārt, uzskatīdama, ka apelācijas sūdzības iesniedzējām izlīguma procedūrā ir jāpierāda nepiedalīšanās aizliegtās vienošanās īstenošanā pirms 1993. gada, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi noteikumus par pierādīšanas pienākumu un esot pārkāpusi tiesības uz aizstāvību.
   Otrkārt, tās pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot pārkāpusi tiesības sevi neapsūdzēt, kā arī tiesības uz aizstāvību. Vispārējā tiesa neesot izmantojusi savu neierobežoto kompetenci, jo neesot pārbaudījusi Komisijas pierādīšanas pienākumu attiecībā uz apgalvoto apelācijas sūdzības iesniedzēju “atzīšanos” kvalificēšanu, kam esot bijusi būtiska ietekme uz naudas soda apmēra noteikšanu.
   Treškārt, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi savas neierobežotās kompetences apmēru, jo par “jauniem pierādījumiem” esot uzskatījusi to, ka pēc tam, kad apelācijas sūdzības iesniedzējas bija izstājušās no izlīguma procedūras, Komisija, lai pamatotu ļoti liela naudas soda uzlikšanu par ļoti neilgu pārkāpumu, bija atzinusi, ka tās nebija piedalījušas aizliegtās vienošanās īstenošanā laikā no 1978. gada līdz 1992. gadam.
   Ceturtkārt, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi savu neierobežoto kompetenci, esot pieļāvusi pretrunas pamatojumā, īstenodama izlīguma procedūru, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un esot pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu un vienlīdzīgas attieksmes principu, jo esot pieņēmusi gandrīz pilnīgu to samazinājumu svītrošanu, kas pienākas par sadarbību izlīguma procedūrā, ko apelācijas sūdzības iesniedzējas nevarēja sapratīgi paredzēt šādā apmērā.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējas pārmet Vispārējai tiesai, ka tā nav ievērojusi savu neierobežoto kompetenci un pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes un soda individualizācijas principus.
   Pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzējas visbeidzot lūdz Tiesu atzīt, ka Vispārējā tiesa nav ievērojusi tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punktu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punktu, tādēļ, ka tiesvedība esot bijusi nesaprātīgi ilga.


title: Lieta T-185/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2005. gada 3. maijā

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/32

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2005. gada 3. maijā
   (Lieta T-185/05)
   (2005/C 155/60)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 3. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Itālijas Republika, kuru pārstāv Mauricio Fiorilli (Maurizio Fiorilli), avvocato dello Stato.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 10. novembra administratīvajā un budžeta sanāksmē Nr. 1678 pieņemto Ģenerāldirektorāta “Administrācija” lēmumu par valodu lietošanu, kas pieņemts atbilstoši 29. panta 2. punktam (EUR-25 vietas);

               —

               atcelt paziņojumu COM/2005/335 par konkursu uz Ģenerāldirektora amata vietu (A*15-16 pakāpe) OLAF Ģenerāldirektorātā (kas pieņemts, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 29. panta 2. punktu), publicēts 2005. gada 9. februāra Oficiālajā Vēstnesī, C 34 A.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir vērsta pret

               —

               2004. gada 10. novembra Ģenerāldirektorāta “Administrācija” lēmumu par valodu lietošanu, kas pieņemts atbilstoši 29. panta 2. punktam (EUR-25 vietas), ciktāl šis lēmums paredz, ka ārējie paziņojumi par konkursiem uz augstā līmeņa vadītāju vietām tiek publicēti Oficiālajā Vēstnesī tikai vācu, angļu un franču valodā;

               —

               paziņojumu COM/2005/335 par konkursu uz Ģenerāldirektora amata vietu (A*15-16 pakāpe) OLAF Ģenerāldirektorātā (kas pieņemts, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 29. panta 2. punktu), publicēts 2005. gada 9. februāra Oficiālajā Vēstnesī, C 34 A. Šis paziņojums netika publicēts itāļu valodā.

         Savu prasījumu pamatojumam prasītāja norāda uz to, ka:

               1)

               apstrīdētie akti ir pretrunā Kopienu tiesību pamatprincipiem, kuru ievērošana pirmām kārtām gulstas uz dalībvalstīm. No EK līguma 290. panta izriet, ka Kopienas iestādes īsteno savas pilnvaras, ievērojot valodu daudzveidību. Valodu daudzveidības ievērošana ir viens no dalībvalstu nacionālās identitātes nodrošināšanas pamataspektiem, kā izriet no EKL 12. un 148. panta un ES līguma 6. panta 3. punkta. Saskaņā ar pastāvīgu judikatūru EKL 12. pants it īpaši nostiprina Kopienu tiesību vispārējo principu kā vispārēja vienlīdzības principa īpašu formu. Šis princips ir viens no pamatprincipiem Kopienu tiesiskajā kārtībā;

               2)

               publicējot paziņojumus par konkursiem uz vietām Komisijā tikai trīs valodās, kas līdz 2004. gadam tika publicēti visās Kopienu “oficiālajās valodās”, tika pārkāpta ne tikai Regula (EEK) Nr. 1/1958, bet arī Komisijas Reglamenta 18. panta pēdējā daļa, kā arī Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts un 27. pants, kas nostiprina principu par diskriminācijas aizliegumu pilsonības dēļ un valodu daudzveidības ievērošanas principu.


title: Lieta T-571/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedums — El Corte Inglés /ITSB — Chez Gerard ( “CLUB GOURMET” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CLUB GOURMET” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “CLUB DEL GOURMET, EN… El Corte Inglés” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Preču un pakalpojumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Argumenti un pierādījumi, kas pirmo reizi izvirzīti Vispārējā tiesā)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedums — El Corte Inglés/ITSB — Chez Gerard (“CLUB GOURMET”)
   (Lieta T-571/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CLUB GOURMET” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “CLUB DEL GOURMET, EN… El Corte Inglés” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Preču un pakalpojumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Argumenti un pierādījumi, kas pirmo reizi izvirzīti Vispārējā tiesā)
   2013/C 129/36
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — E. Seijo Veiguela, advokāts, un J. L. Rivas Zurdo, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — Ó. Mondéjar Ortuño)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 1946/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp El Corte Inglés, SA un Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               El Corte Inglès, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 14.1.2012.


title: Lieta T-514/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. jūnija spriedums – AgriCapital/ITSB – agri.capital (AGRI.CAPITAL) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “AGRI.CAPITAL” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “AgriCapital” un “AGRICAPITAL” — Relatīvs atteikuma pamats — Pakalpojumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/36

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. jūnija spriedums – AgriCapital/ITSB – agri.capital (AGRI.CAPITAL)
   (Lieta T-514/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “AGRI.CAPITAL” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “AgriCapital” un “AGRICAPITAL” - Relatīvs atteikuma pamats - Pakalpojumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 236/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AgriCapital Corp. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – P. Meyer un M. Gramsch, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: agri.capital GmbH (Münster, Vācija) (pārstāvis – A. Nordemann–Schiffel, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 10. jūlija lēmumu lietā R 2236/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp AgriCapital Corp. un agri.capital GmbH.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AgriCapital Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta T-235/06: Prasība, kas celta 2006. gada 30. augustā — Austrian Relief Program pret Komisiju

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/24

         Prasība, kas celta 2006. gada 30. augustā — Austrian Relief Program pret Komisiju
   (Lieta T-235/06)
   (2006/C 261/45)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Austrian Relief Program — Verein für Not- und Katastrophenhilfe, Insbruka (Austrija) (pārstāvis — C. Leyroutz, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2006. gada 4. maija paziņojumu par parādu Nr. 3240802998;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija prasītāju Eiropas Savienības finansētās programmas Obnova ietvaros izvēlējās projekta Serbijā izpildei, pamatojoties uz 1998. gada 2. aprīlī parakstīto līgumu (Obnova līgums). Ar 2006. gada 4. maija vēstuli Komisija prasīja prasītājai atmaksāt visu šī līguma summu. Ar šo prasību prasītāja vēršas pret šo lēmumu.
   Vispirms prasītāja apgalvo, ka Komisija nebija materiāli kompetenta pieņemt apstrīdēto lēmumu, jo strīdi saistībā ar Obnova līgumu ir piekritīgi kompetentajai Briseles tiesai.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka atbildētāja ir pārkāpusi būtiskas formas prasības. It īpaši nav ievērotas prasītājas tiesības tikt uzklausītai un izpildīts pienākums norādīt pamatojumu atbilstoši EKL 253. pantam. Saistībā ar šo tā apgalvo arī, ka ir kļūdaini konstatēti fakti.
   Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka atbildētāja ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, jo tā prasa atpakaļ visu Obnova līgumā noteikto summu, lai gan šis līgums ir atbilstoši izpildīts un atsevišķie projekti ir atbilstoši pabeigti.


title: Lieta T-409/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 22. marta spriedums — Bottega Veneta International /ITSB (rokassomas forma) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Rokassomas forma — Absolūti atteikuma pamatojumi — Atšķirtspējas neesamība — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts — Reģistrācijai pieteikto preču zīmi veidojošās sastāvdaļas neņemšana vērā — Regulas (EK) Nr. 2868/95 9. noteikums)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 22. marta spriedums — Bottega Veneta International/ITSB (rokassomas forma)
   (Lieta T-409/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Rokassomas forma - Absolūti atteikuma pamatojumi - Atšķirtspējas neesamība - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts - Reģistrācijai pieteikto preču zīmi veidojošās sastāvdaļas neņemšana vērā - Regulas (EK) Nr. 2868/95 9. noteikums)
   2013/C 129/28
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bottega Veneta International Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto un E. Gavuzzi, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Mannucci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 16. jūnija lēmumu lietā R 1247/2009-1 saistībā ar pieteikumu trīsdimensiju apzīmējumu, ko veido rokassomas forma, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bottega Veneta International Sàrl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Lieta C-250/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 26. maijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Air France–KLM / Ministère des finances et des comptes publics

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 26. maijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Air France–KLM/Ministère des finances et des comptes publics

   (Lieta C-250/14)
   2014/C 253/24
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Air France–KLM

      Atbildētāja: Ministère des finances et des comptes publics

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EKK (1) 2. panta 1. punkta un 10. panta 2. punkta tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka biļetes izsniegšana ir jāpielīdzina faktiskai pārvadājuma pakalpojuma izpildīšanai un ka summas, ko aviokompānija patur, ja lidmašīnas biļetes īpašnieks nav izmantojis savu biļeti un tās derīguma termiņš ir beidzies, ir apliekamas ar pievienotās vērtības nodokli?

               2)

               Vai šajā gadījumā iekasētais nodoklis ir jāsamaksā Valsts kasei sākot no samaksas iekasēšanas brīža, pat ja ir iespējams, ka brauciens varētu nenotikt no klienta atkarīgu apstākļu dēļ?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.)


title: Lieta F-38/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Breige Martin/Eiropols

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Breige Martin/Eiropols
   (Lieta F-38/09)
   2009/C 167/52
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Breige Martin, Dublina (Īrija) (pārstāvis — P. de Casparis)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols)

      Strīda priekšmets un apraksts

   2008. gada 12. jūnija lēmuma, ar kuru prasītājs tiek informēts par neiespējamību piedāvāt viņam pastāvīgu amatu, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmuma, ar kuru tiek noraidīta par pirmo lēmumu iesniegtā sūdzība, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru atbildētājs prasītājam ir norādījis, ka nevar viņam piedāvāt pastāvīgu darbu, kā arī par viņa sūdzību pieņemto 2009. gada 7. janvāra lēmumu, kurā par nepamatotiem atzīti iebildumi, kurus prasītājs ir izvirzījis pret 2008. gada 12. jūnija lēmumu;

               —

               piespriest Eiropolam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-423/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. jūnijā  – Larko /Komisija

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/48

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. jūnijā – Larko/Komisija
   (Lieta T-423/14)
   2014/C 292/59
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki A.E. (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – I. Drillerakis, E. Triantafillou, G. Psaroudakis, E. Rantos, N. Korogiannakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā apmierināt šo prasību;

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 27. marta Lēmumu [SG-Greffe(2014) D/4621/28/03/2014] par valsts atbalstu, ko prasītājai sniegusi Grieķijas Republika (Nr. SA.34572 (2013/C) (ex 2013/NN);

               —

               noteikt, ka kopā ar procentiem ir jāatmaksā visas summas, kas, izpildot apstrīdēto tiesību aktu, iespējami tieši vai netieši tiks “atgūtas” no prasītājas, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus [piecus] pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par to, ka atbildētāja esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu un 296. pantu, jo: a) 2., 3., 4. un 6. atbalsta pasākums neesot uzskatāmi par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, un b) pat gadījumā, ja kādi no 2., 3., 4. un 6. atbalsta pasākumiem tiktu uzskatīti par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, šis atbalsts esot saderīgs ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 3. punkta izpratnē.

               2.

               Otrais pamats ir par to, ka esot nepareizi un nepamatoti piemēroti valsts atbalsta jomā paredzētie paziņošanas kritēriji un esot pārkāpts samērīguma princips, 2., 4. un 6. pasākumu kvalificējot kā valsts atbalstu un nosakot atbalsta elementa apjomu.

               3.

               Trešais pamats ir par to, ka neesot norādīts pamatojums un esot pārkāpts labas pārvaldības princips, jo pamatojumā jautājumā par 3., 4. un 6. pasākumu nav ņemti vērā zaudējumi, kas prasītājai radušies 2009. gadā notikušo ārkārtējo notikumu rezultātā un kas atbilst nosacījumiem LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunkta piemērošanai.

               4.

               Ceturtais pamats ir par to, ka neesot norādīts pamatojums un esot pārkāpts labas pārvaldības princips, jo par ārkārtēju notikumu LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē nav uzskatītas Grieķijas ekonomiskās krīzes sekas un no tām izrietošā Grieķijas parādsaistību attiecībā pret prasītāju izpildes apturēšana.

               5.

               Piektais atcelšanas pamats ir par to, ka apstrīdētā lēmuma 4.5. nodaļā un rezolutīvajā daļā esot pieļautas kļūdas jautājumā par atgūstamajām summām: esot pārkāpts LESD 108. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 659/99 14. pants, neesot pietiekami izklāstīts pamatojums, esot pārkāpts samērīguma princips, esot pārkāptas tiesības uz īpašumu un atgūšanas rīkojumam piemītot soda sankcijas raksturs.


title: Lieta T-121/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – Oil Pension Fund Investment Company/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Samērīgums — Tiesības uz īpašumu — Atcelšanas seku pielāgošana laikā

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/21

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – Oil Pension Fund Investment Company/Padome
   (Lieta T-121/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Samērīgums - Tiesības uz īpašumu - Atcelšanas seku pielāgošana laikā)
   (2015/C 371/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oil Pension Fund Investment Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – K. Kleinschmidt, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un J.-P. Hix)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 356, 71. lpp.), kā arī Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 356, 55. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, ciktāl ar to Oil Pension Fund Investment Company nosaukums ir iekļauts Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, II pielikumā esošajā sarakstā;

               2)

               atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, ciktāl ar to Oil Pension Fund Investment Company nosaukums ir iekļauts Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu IX pielikumā esošajā sarakstā;

               3)

               atstāt spēkā Lēmuma 2012/829 un Īstenošanas regulas Nr. 1264/2012 sekas attiecībā uz Oil Pension Fund Investment Company līdz brīdim, kad beidzas Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 56. panta pirmajā daļā noteiktais termiņš apelācijas sūdzības iesniegšanai, vai, ja šajā termiņā tiek iesniegta apelācijas sūdzība, līdz apelācijas sūdzības noraidīšanai;

               4)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Oil Pension Fund Investment Company tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013.


title: Lieta C-111/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Högsta domstolen (Zviedrija) 2008. gada 12. marta rīkojumu — SCT Industri AB i likvidation / Alpenblume AB

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Högsta domstolen (Zviedrija) 2008. gada 12. marta rīkojumu — SCT Industri AB i likvidation/Alpenblume AB

   (Lieta C-111/08)
   (2008/C 116/28)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Högsta domstolen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SCT Industri AB i likvidation

      Atbildētāja: Alpenblume AB

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Briseles I regulas 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētais izņēmums par maksātnespēju, sastāvu un tamlīdzīgām procedūrām ir jāinterpretē tādējādi, ka tas piemērojams vienas dalībvalsts (A) tiesas nolēmumam par uzņēmuma, kura juridiskā adrese ir A dalībvalstī, daļu īpašuma tiesību reģistrēšanu, ja īpašuma tiesības nodod citā dalībvalstī (B) esoša uzņēmuma likvidators, ja tiesa pamatoja savu lēmumu ar to, ka A dalībvalsts, neesot līgumam starp valstīm par maksātnespējas procedūru savstarpēju atzīšanu, neatzīst likvidatora pilnvaras atsavināt īpašumu A dalībvalstī?


title: Lieta C-299/09: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. maija rīkojums ( Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH/Ministerstvo životního prostředí

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/27

      Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. maija rīkojums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH/Ministerstvo životního prostředí

      (Lieta C-299/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/48)
      Tiesvedības valoda — čehu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta T-449/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Rotter /ITSB ( EU-BRUZZEL )

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/31

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Rotter/ITSB (“EU-BRUZZEL”)
   (Lieta T-449/07)
   (2008/C 37/49)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thomas Rotter, Minhene (Vācija) (pārstāvis — M. Müller, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 27. septembra lēmumu lietā R 1415/2006-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies procesā Apelāciju padomē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme “EU-BRUZZEL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29., 30. un 43. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 346 185);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecībā uz vēl strīdīgajiem desu izstrādājumiem reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-422/06: Prasība, kas celta 2006. gada 16. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Polijas Republiku

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Polijas Republiku
   (Lieta C-422/06)
   (2006/C 326/57)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un K. Mojzesowicz)

      Atbildētāja: Polijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1974. gada 4. jūnija Direktīvu 74/557/EEK, par to, kā nodrošināt brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību attiecībā uz pašnodarbinātu personu un starpnieku darbību toksisku produktu tirdzniecībā un izplatīšanā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 8. pants;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 74/557/EEK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 307, 18.11.1974., 5. lpp.


title: Lieta T-327/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. marta rīkojums — Connefroy u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/27

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. marta rīkojums — Connefroy u.c./Komisija
   (Lieta T-327/09) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2012/C 151/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Philippe Connefroy (Le Rozel, Francija), Jean-Guy Gueguen (Carantec, Francija) un EARL de Cavagnan (Grézet-Cavagnan, Francija)) (pārstāvis — C. Galvez, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmumu 2009/402/EK par ārkārtas rīcības plāniem augļu un dārzeņu nozarē, kurus īstenojusi Francija (OV L 127, 11. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Philippe Connefroy, Jean-Guy Gueguen un EARL de Cavagnan sedz savus tiesāšanās izdevumus paši un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Apvienotās lietas T-431/10 un T-560/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūnija spriedums — Nencini /Parlaments (Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Ceļa un parlamentārās palīdzības izdevumi — Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana — Noilgums — Saprātīgs termiņš — Tiesības uz aizstāvību — Sacīkstes princips — Samērīgums)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/64

         Vispārējās tiesas 2013. gada 4. jūnija spriedums — Nencini/Parlaments
   (Apvienotās lietas T-431/10 un T-560/10) (1)

   (Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Ceļa un parlamentārās palīdzības izdevumi - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana - Noilgums - Saprātīgs termiņš - Tiesības uz aizstāvību - Sacīkstes princips - Samērīgums)
   2013/C 225/142
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Riccardo Nencini (Barberino del Mugello, Itālija) (pārstāvji — F. Bertini un M. Chiti, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji N. Lorenz, D. Moore un A. Caiola, vēlāk N. Lorenz, D. Moore un G. Ricci)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasības atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2010. gada 16. jūlija un 2010. gada 7. oktobra lēmumus atgūt konkrētas summas, kas prasītājam, kurš ir bijušais Parlamenta deputāts, ir nepamatoti izmaksātas kā atlīdzība par ceļa un parlamentārās palīdzības izdevumiem, kā arī Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora paziņojumus par parādu Nr. 312331 (2010. gada 4. augusts) un Nr. 315653 (2010. gada 13. oktobris), kā arī ikvienu citu ar tiem saistītu un/vai pirms tiem izdotu aktu, un, pakārtoti, prasības nosūtīt lietu atpakaļ Parlamenta ģenerālsekretāram, lai tas no jauna taisnīgi noteiktu summu, kuras atgūšana tiek pieprasīta

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību lietā T-560/10 noraidīt;

               2)

               Riccardo Nencini atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā T-560/10, tostarp izdevumus, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā;

               3)

               lietu T-431/10 izslēgt no reģistra;

               4)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus lietā T-431/10 pats, tostarp izdevumus, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta C-261/12 P: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 17. janvāra rīkojums — Annunziata Del Prete/Giorgio Armani SpA , Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Reputācija — Grafisks apzīmējums “AJ AMICI JUNIOR” — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “AJ ARMANI JEANS” un agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “ARMANI JUNIOR” īpašnieka iebildumi)

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/2

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 17. janvāra rīkojums — Annunziata Del Prete/Giorgio Armani SpA, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-261/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Reputācija - Grafisks apzīmējums “AJ AMICI JUNIOR” - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “AJ ARMANI JEANS” un agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “ARMANI JUNIOR” īpašnieka iebildumi)
   2013/C 79/03
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Annunziata Del Prete (pārstāvis — R. Bocchini, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Giorgio Armani SpA (pārstāvis — M. Rapisardi, advokāts) un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — P. Bullock un F. Mattina)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 27. marta spriedumu lietā T-420/10 Armani/ITSB, ar kuru tā ir atcēlusi ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 1360/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Giorgio Armani SpA un Annunziata Del Prete k-dzi — Sajaukšanas iespēja — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Annunziata Del Prete k-dze atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 227, 28.7.2012


title: Lieta C-310/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 30. jūnijā iesniedza Helsingin hovioikeus (Somija) – Nike European Operations Netherlands BV / Sportland Oy:n konkurssipesä

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 30. jūnijā iesniedza Helsingin hovioikeus (Somija) – Nike European Operations Netherlands BV/Sportland Oy:n konkurssipesä

   (Lieta C-310/14)
   2014/C 292/24
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa:

      Helsingin hovioikeus

      Pamatlietas puses:

      Prasītāja: Nike European Operations Netherlands BV

      Atbildētāja: Sportland Oy maksātnespējas procesā

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Regulas par maksātnespējas procedūrām (1) 13. pants jāinterpretē tādējādi, ka formulējums “attiecīgā lieta [attiecīgais akts]” nozīmē, ka, ņemot vērā visus apstākļus, juridisks akts nav apstrīdams?

               2)

               Ja atbilde uz 1) jautājumu ir apstiprinoša un ja puse, kas iebilst pret apstrīdēšanu, ir atsaukusies uz tādu tiesību akta noteikumu 13. panta pirmā ievilkuma izpratnē, saskaņā ar kuru nokavēta parāda maksājums ir apstrīdams tikai šajā noteikumā paredzētajos apstākļos un kas nav tikuši norādīti prasībā, kas celta atbilstoši maksātnespējas valsts tiesību aktiem:

                           i)

                           vai ir pamati, kas liedz Regulas par maksātnespējas procedūrām 13. pantu interpretēt tādējādi, ka pusei, kas prasa apstrīdēšanu, pēc tam, kad tā ir uzzinājusi par šo Nīderlandes tiesību normu, ir jāatsaucas uz šiem apstākļiem, ja tā saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību normām, kurā maksātnespējas process tika uzsākts, ir jāsniedz argumentācija par apstrīdēšanu pamatojošajiem apstākļiem, vai

                           ii)

                           vai pusei, kas iebilst pret apstrīdēšanu, ir jāpierāda, ka šie apstākļi attiecīgajā gadījumā nav bijuši un tāpēc apstrīdēšana atbilstoši strīdīgajam noteikumam nav iespējama, tā ka pusei, kas prasa apstrīdēšanu, nav atsevišķi jāatsaucas uz šiem apstākļiem?

               3)

               Neatkarīgi no atbildes uz 2.i) jautājumu: vai 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka

                           i)

                           puse, kas iebilst pret apstrīdēšanu, ir pierādīšanas pienākums attiecībā uz to, ka normā minētie apstākļi konkrētajā gadījumā nav bijuši, vai

                           ii)

                           vai attiecībā uz šo apstākļu esamību pierādīšanas pienākumu var noteikt saskaņā ar otras dalībvalsts, kas nav procesa uzsākšanas valsts tiesību aktiem, kas piemērojami juridiskam aktam, kas paredz, ka pierādīšanas pienākums ir pusei, kas prasa apstrīdēšanu, vai

                           iii)

                           vai 13. pants var tikt interpretēts arī tādējādi, ka šo jautājumu par pierādīšanas pienākumu nosaka saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem, kurā atrodas tiesa?

               4)

               Vai 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka formulējums “minētais tiesību akts nekādiem līdzekļiem neļauj apstrīdēt [..]” aptver tādu tiesību aktu, kuri atteicas uz aktu, noteikumus, kuri regulē maksātnespēju, kā arī šo tiesību vispārējos noteikumus un principus, kuri piemērojami attiecībā uz šo aktu?

               5)

               Ja atbilde uz 4) jautājumu ir apstiprinoša:

                           i)

                           vai 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pusei, kas iebilst pret apstrīdēšanu, šajā ziņā ir jāpierāda, ka tiesību aktā 13. panta izpratnē nav ietverti vispārēji vai citi noteikumi vai principi, saskaņā ar kuriem ir iespējama apstrīdēšana, pamatojoties uz izklāstītajiem apstākļiem, un

                           ii)

                           vai tiesa, ja tā uzskata, ka puse, kas iebilst pret apstrīdēšanu, šajā ziņā ir iesniegusi pietiekamu argumentāciju, saskaņā ar 13. pantu var uzskatīt, ka otrai pusei ir jāsniedz pierādījumus par dalībvalsts, kas nav procedūras uzsākšanas valsts, maksātnespēju regulējošu noteikumu vai principu, vai vispārēju likumu, kas piemērojami aktam 13. panta izpratnē, saskaņā ar kuriem apstrīdēšana tomēr ir iespējama?

      (1)  Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām,OV L 160, 1. lpp.


title: Lieta C-497/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 18. oktobrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — Barbara Mercredi/Richard Chaffe

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 18. oktobrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — Barbara Mercredi/Richard Chaffe

   (Lieta C-497/10)
   ()
   2010/C 328/45
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Barbara Mercredi

      Atbildētājs: Richard Chaffe

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Lūdzu, izskaidrojiet, kādi ir piemērotie kritēriji bērna pastāvīgās dzīvesvietas noteikšanai:

                           a)

                           Regulas Nr. 2201/2003 (1) 8. panta vai

                           b)

                           Regulas Nr. 2201/2003 10. panta izpratnē.

               2)

               Vai tiesa ir “iestāde vai cita struktūra”, kurai var tikt piešķirtas uzraudzības tiesības, Regulas Nr. 2201/2003 izpratnē?

               3)

               Vai 10. pants joprojām ir piemērojams pēc tam, kad tiesas ir lūgušas dalībvalsti noraidīt prasību par bērna atgriešanu saskaņā ar 1980. gada Hāgas Konvenciju par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem, pamatojoties uz to, ka nav izpildītas tās 3. un 5. panta prasības?
               Konkrētāk, kā būtu jāatrisina pretruna starp to, ka izpildes valsts ir noteikusi, ka 1980. gada Hāgas Konvencijas 3. un 5. panta prasības nav izpildītas, un to, ka izcelsmes valsts ir noteikusi, ka minētā 3. un 5. panta prasības ir izpildītas?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-347/13 un C-353/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 24. februāra rīkojums ( Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Erich Pickert (C-347/13), Jürgen Hein (C-353/13), Hjördis Hein (C-353/13)/ Condor Flugdienst GmbH

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/24

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 24. februāra rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Erich Pickert (C-347/13), Jürgen Hein (C-353/13), Hjördis Hein (C-353/13)/Condor Flugdienst GmbH

   (Apvienotās lietas C-347/13 un C-353/13) (1)

   2014/C 184/39
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietas no reģistra.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013


title: Lieta T-72/06: Prasība, kas celta  2006. gada 23. februārī  —  Groupe Gascogne  pret Komisiju

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/30

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. februārī — Groupe Gascogne pret Komisiju
   (Lieta T-72/06)
   (2006/C 96/49)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Groupe Gascogne (Saint-Paul-les-Dax, Francija) (pārstāvis — C. Lazarus, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pirmkārt, atcelt lēmuma 1. panta k) apakšpunktu, 2. panta i) apakšpunktu un 4. panta 12) apakšpunktu tiktāl, ciktāl tie ir adresēti Groupe Gascogne un uzliek tai soda naudu, un grozīt lēmuma 2. panta i) apakšpunktu tiktāl, ciktāl pretēji Regulas Nr. 17/62 15. panta 2. punktam un Regulas (EK) Nr. 1/2003 Sachsa tiek uzlikta soda nauda, kas pārsniedz 10 % tās apgrozījuma;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 2. panta i) apakšpunktu;

               —

               tālāk pakārtoti, grozīt lēmuma 2. panta i) apakšpunktu un samazināt Sachsa un Groupe Gascogne solidāri uzliktās soda naudas apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra lēmumu C(2005)4634 final par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi), kurā Komisija atzina, ka uzņēmumi, lēmuma adresāti, tostarp prasītāja, pārkāpa EK līguma 81. pantu, piedaloties nolīgumos vai saskaņotās darbībās rūpniecisko maisu nozarē Beļģijā, Nīderlandē, Luksemburgā, Vācijā, Francijā un Spānijā. Lēmuma daļā, kas attiecas uz prasītāju, Komisija atzina, ka prasītāja un Sachsa Verpackung GmbH ir solidāri atbildīgas par pārkāpumu tā fakta dēļ, ka prasītāja ir Sachsa Verpackung mātes sabiedrība. Pakārtoti, prasītāja lūdz atcelt tikai lēmuma 2. panta i) apakšpunktu, ar kuru tai ir uzlikta soda nauda, un, tālāk pakārtoti, tā lūdz grozīt minēto pantu nolūkā samazināt uzlikto soda naudu.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Pirmajā pamatā, kas ir izvirzīts kā galvenais pamats, tā apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 81. panta 1. punkta noteikumus, nepareizi attiecinot uz to solidāru atbildību par Sachsa darbībām un atzīstot to par solidāri atbildīgu par Sachsa uzliktās soda naudas samaksu.
   Otrajā pamatā, kas izvirzīts pakārtoti, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi tiesisku maldību, kļūdaini interpretējot “uzņēmuma” jēdzienu EKL 81. panta nozīmē un tā rezultātā uzliekot tai soda naudu, kas ir aprēķināta pēc Groupe Gascogne konsolidētā apgrozījuma, lai gan atbilstoši prasītājas apgalvojumam to vajadzēja aprēķināt, balstoties uz Groupe Gascogne un Sachsa kopējo sabiedrību apgrozījumu, nenorādot iemeslus, kādēļ citas Groupe Gascogne filiāles ir jāiekļauj “uzņēmumā”, kas ir atbildīgs par Sachsa darbībām, kuras apstrīdētajā lēmumā ir atzītas kā konkurenci ierobežojošas.
   Trešajā pamatā, kas ir izvirzīts kā tālāka alternatīva, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, uzliekot solidāri Sachsa un Groupe Gascogne, iespējams, pārmērīgu soda naudu, īpaši nenorādot, ka pastāv saprātīga saikne starp uzlikto sodu un Groupe Gascogne faktisko apgrozījumu plastmasas maisu nozarē.


title: Lieta T-179/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Zitro IP /ITSB — Show Ball Informática ( “BINGO SHOWALL” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “BINGO SHOWALL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “SHOW BALL” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Zitro IP/ITSB — Show Ball Informática (“BINGO SHOWALL”)
   (Lieta T-179/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BINGO SHOWALL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “SHOW BALL” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 160/35
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zitro IP Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — A. Canela Giménez, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Show Ball Informática Ltda (São Paulo, Brazīlija)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 9. februāra lēmumu lietā R 666/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Zitro IP Sàrl un Show Ball Informática Ltda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zitro IP Sàrl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta F-28/08: Prasība, kas celta 2008. gada 28. februārī — Pouzol /Revīzijas Palāta

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 28. februārī — Pouzol/Revīzijas Palāta
   (Lieta F-28/08)
   (2008/C 116/68)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel Pouzol, Combaillaux (Francija) (pārstāvji — D. Grisay, I. Andoulsi, D. Piccininno, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas Palāta
   Priekšmets un lietas apraksts
   Pirmkārt, atcelt Revīzijas Palātas 2007. gada 29. novembra lēmumu, kā arī prasītājam 2007. gada 10. maijā izteiktos piedāvājumus attiecībā uz Francijā iegūto tiesību uz pensiju pārnešanu, un līdz ar to atzīt prasītāja tiesības saņemt papildu pensiju par izdienas gadiem 6 gadu 10 mēnešu un 1 dienas apmērā, t.i., vispārīgu pensiju par izdienas gadiem 10 gadu 3 mēnešu un 24 dienu apmērā, kas izmaksājama kā pensijas papildinājums. Otrkārt, piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja ciesto materiālo un morālo kaitējumu.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Revīzijas Palātas 2007. gada 29. novembra lēmumu, kā arī prasītājam 2007. gada 10. maijā izteiktos piedāvājumus;

               —

               atzīt prasītāja tiesības saņemt papildu pensiju par izdienas gadiem 6 gadu 10 mēnešu un 1 dienas apmērā, t.i., vispārīgu pensiju par izdienas gadiem 10 gadu 3 mēnešu un 24 dienu apmērā;

               —

               piespriest Revīzijas Palātai pārvērst šos maksājumus par izdienas gadiem papildu pensijā prasītājam EUR 1 232,32 mēnesī apmērā;

               —

               piespriest Revīzijas Palātai atlīdzināt prasītāja ciesto materiālo kaitējumu, kas šī prasības pieteikuma iesniegšanas brīdī novērtēts EUR 32 040,32 apmērā (tas ir, prasītāja ciestais peļņas zudums EUR 1 232,32 mēnesī apmērā, sākot no aiziešanas pensijā 2006. gada 1. janvārī, līdz 2008. gada 1. martam);

               —

               piespriest Revīzijas Palātai atlīdzināt prasītāja vairāk nekā 14 gadus ciesto morālo kaitējumu, zaudējumu un procentu apmēru nosakot vēlāk, izlīguma pušu starpā veidā;

               —

               piespriest Eiropas Revīzijas Palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-227/11: Prasība, kas celta 2011. gada 26. aprīlī — Wall /ITSB — Bluepod Media Worldwide ( “bluepod media” )

text:
               2.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 26. aprīlī — Wall/ITSB — Bluepod Media Worldwide (“bluepod media”)
   (Lieta T-227/11)
   2011/C 194/30
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wall AG (Berlīne, Vācija) (pārstāvis — A. Nordemann, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bluepod Media Worldwide Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 10. februāra lēmumu lietā R 301/2010-1 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “bluepod media” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 38. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6099709

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 5660972 grafiskai preču zīmei “blue spot” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36., 37. un 38. klasē; starptautiskas preču zīmes reģistrācija Nr. 880800 vārdiskai preču zīmei “BlueSpot” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 37. un 38. klasē; Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 30472373 vārdiskai preču zīmi “BlueSpot” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 37. un 38. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji apmierināt un reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt. Attiecīgi, pieteikums pārējā daļā tika apmierināts un iebildumi daļēji noraidīti

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini uzskatījusi, ka nav bijis sajaukšanas iespējas


title: Lieta T-100/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – Dextro Energy/Komisija Patērētāju tiesību aizsardzība — Regula (EK) Nr. 1924/2006 — Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu, kā arī bērnu attīstību un veselību — Atteikums atļaut atsevišķas norādes, kaut arī ir saņemts pozitīvs EFSA atzinums — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/41

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – Dextro Energy/Komisija
   (Lieta T-100/15) (1)

   (Patērētāju tiesību aizsardzība - Regula (EK) Nr. 1924/2006 - Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu, kā arī bērnu attīstību un veselību - Atteikums atļaut atsevišķas norādes, kaut arī ir saņemts pozitīvs EFSA atzinums - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 156/54)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dextro Energy GmbH & Co. KG (Krēfelde, Vācija) (pārstāvji – M. Hagenmeyer un T. Teufer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāve – S. Grünheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 6. janvāra Regulu (ES) Nr. 2015/8 par atteikumu piešķirt atļauju tādām konkrētām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību (OV L 3, 6. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt,

               2)

               Dextro Energy GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 11.5.2015.


title: Lieta C-500/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. oktobrī iesniedza Commissione Tributaria Centrale — Sezione di Bologna (Itālija) — Ufficio IVA di Piacenza/Belvedere Costruzioni Srl

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. oktobrī iesniedza Commissione Tributaria Centrale — Sezione di Bologna (Itālija) — Ufficio IVA di Piacenza/Belvedere Costruzioni Srl

   (Lieta C-500/10)
   ()
   2010/C 346/59
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Centrale — Sezione di Bologna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ufficio IVA di Piacenza

      Atbildētājs: Belvedere Costruzioni Srl

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai EK līguma 10. pants, tagad — Līguma par Eiropas Savienību 4. pants, un Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 2. un 22. pants iestājas pret tādu Itālijas valsts tiesību normu, kāda ir iekļauta 2010. gada 25. marta Dekrētlikuma Nr. 40[/2010], kurš tika pārveidots par 2010. gada 22. maija Likumu Nr. 73, 3. panta 2.a punktā un ar kuru Nodokļu tiesai ir liegts taisīt spriedumu par nodokļu prasījumiem, kurus Nodokļu administrācija ar apelācijas sūdzību par nelabvēlīgiem lēmumiem ir iesniegusi noteiktajā termiņā, un tādējādi būtībā tiek panākta pilnīga atteikšanās no strīdīgā PVN parāda, ja šie prasījumi ir noraidīti abās iepriekšējās tiesu instancēs, nepiespriežot nodokļu maksātājam, kura labā valsts veic šo atteikšanos, nedz veikt jebkāda veida maksājumu, nedz arī daļēji samaksāt strīdus parādu.


title: Lieta T-417/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. jūnijā – Afar 4 /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/55

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. jūnijā – Afar 4/Komisija
   (Lieta T-417/14)
   2014/C 253/73
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Afar 4, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis – A. López Gómez, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu,

               —

               pakārtoti, atcelt lēmumu, ar kuru viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma (turpmāk tekstā –“SFLS”), tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt, pārkāpjot ES vispārējos tiesību principus,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-401/14 Duro Felguera SA/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-277/11: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M.M./Minister for Justice, Equality and Law Reform, Īrija un Attorney General (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā Eiropas patvēruma sistēma — Direktīva 2004/83/EK — Bēgļa statusa vai alternatīvā aizsardzības statusa piešķiršanas nosacījumu obligātie standarti — 4. panta 1. punkta otrais teikums — Dalībvalsts sadarbība ar pieteikuma iesniedzēju viņa pieteikuma atbilstošo elementu novērtēšanā — Piemērojamība — Pēc lūguma piešķirt bēgļa statusu noraidīšanas īstenotās valsts procedūras alternatīvās aizsardzības pieteikuma izskatīšanai likumība — Pamattiesību ievērošana — Tiesības tikt uzklausītam)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M.M./Minister for Justice, Equality and Law Reform, Īrija un Attorney General
   (Lieta C-277/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā Eiropas patvēruma sistēma - Direktīva 2004/83/EK - Bēgļa statusa vai alternatīvā aizsardzības statusa piešķiršanas nosacījumu obligātie standarti - 4. panta 1. punkta otrais teikums - Dalībvalsts sadarbība ar pieteikuma iesniedzēju viņa pieteikuma atbilstošo elementu novērtēšanā - Piemērojamība - Pēc lūguma piešķirt bēgļa statusu noraidīšanas īstenotās valsts procedūras alternatīvās aizsardzības pieteikuma izskatīšanai likumība - Pamattiesību ievērošana - Tiesības tikt uzklausītam)
   2013/C 26/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: M.M.

      Atbildētāji: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Īrija un Attorney General

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Ireland — Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.), 4. panta 1. punkta interpretācija — Lūgums piešķirt alternatīvās aizsardzības statusu pēc tam, kad noraidīts pieteikums par bēgļa statusa piešķiršanu — Ieteikums noraidīt lūgumu par alternatīvās aizsardzības statusa piešķiršanu — Pienākums informēt pieteikuma iesniedzēju par tā pieteikuma novērtēšanas rezultātiem pirms tiek pieņemts galīgais lēmums

      Rezolutīvā daļa:

   Prasība sadarboties attiecīgajai dalībvalstij ar patvēruma meklētāju, kas ir ietverta 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, 4. panta 1. punkta otrajā teikumā, nevar tikt interpretēta tādējādi, ka gadījumā, kad ārvalstnieks vēlas saņemt alternatīvās aizsardzības statusu pēc tam, kad viņam ir ticis atteikts bēgļa statuss, un kad kompetentā valsts iestāde ir paredzējusi noraidīt arī šo otru pieteikumu, šai iestādei pirms lēmuma pieņemšanas ir jāinformē attiecīgā persona par viņa pieteikuma noraidīšanu, kā arī par argumentiem, ar kuriem tā vēlas pamatot šo noraidījumu, lai ļautu šim pieteikuma iesniedzējam izteikt savu viedokli šajā ziņā.
   Taču, runājot par tādu sistēmu, kāda ir ieviesta ar tiesisko regulējumu pamatlietā, kurā ir paredzētas divas atsevišķas un secīgas procedūras, lai izvērtētu attiecīgi patvēruma pieteikumu un alternatīvas aizsardzības pieteikumu, iesniedzējtiesai ir jārūpējas par to, lai katrā no šīm procedūrām tiek ievērotas pieteikuma iesniedzēja pamattiesības un it īpaši tiesības tikt uzklausītam tā, ka viņš var atbilstoši izteikt savus apsvērumus pirms ikviena lēmuma pieņemšanas, ar kuru viņam netiek piešķirta lūgtā aizsardzība. Šādā sistēmā fakts, ka attiecīgā persona jau ir tikusi likumīgi uzklausīta viņa pieteikuma par bēgļa statusa piešķiršanu izskatīšanas laikā, nenozīmē, ka šo prasību var neņemt vērā pieteikuma par alternatīvo aizsardzību izskatīšanas procedūrā.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011.


title: Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-408/05 labojums  ( OV C 22, 28.1.2006., 18. lpp. )

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/46

         Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-408/05 labojums

      (
            2006. gada 28. janvāra Eiropas Kopienu Oficiālais Vēstnesis C 22, 18. lpp.
         )

   (2006/C 48/85)
   Paziņojumu OV lietā T-408/05 Luigi Marcuccio pret Komisiju lasīt šādi:

         Prasība, kas celta 2005. gada 16. novembrī — Luigi Marcuccio pret Komisiju
         (lieta T-408/05)
         (2006/C 22/35)
         Tiesvedības valoda — itāļu
         Lietas dalībnieki

            Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija), (pārstāvis — Alessandro Distante)

            Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
         Prasītāja prasījumi

                     —

                     atcelt netieši izteikto noraidījumu, ar kuru noraidīts prasītāja 2004. gada 11. oktobra lūgums;

                     —

                     atcelt, ciktāl vajadzīgs, 2005. gada 4. augusta lēmumu;

                     —

                     piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam ārstēšanās izdevumus 100 % (t.i., simts procentu) apmērā, kas ir EUR 381,04;

                     —

                     piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam kavējuma procentus 10 % (t.i., desmit procentu gadā) apmērā ar ikgadēju kapitalizāciju no 2004. gada 11. oktobra līdz faktiskas samaksas brīdim;

                     —

                     piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

               Pamati un galvenie argumenti
         Prasītājs šajā lietā vēršas pret atbildētājas atteikumu atlīdzināt tam radušos ārstēšanās izdevumus 100 % apmērā.
         Pamati un galvenie argumenti atbilst lietā T-18/04 (1) (Marcuccio pret Komisiju) izvirzītajiem.
         Konkrēti, prasītājs norāda absolūtu pamatojuma trūkumu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kā arī Civildienesta noteikumu 72. panta pārkāpumu un pienācīgas rūpības principa, kā arī diskriminācijas aizlieguma un labas pārvaldības principa pārkāpumu.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004., 38. lpp.


title: Lieta F-139/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. novembrī – ZZ/Reģionu komiteja

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/38

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. novembrī – ZZ/Reģionu komiteja
   (Lieta F-139/15)
   (2016/C 007/52)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – L. Levi, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Reģionu komiteja

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Reģionu komitejas lēmumu, ar kuru tā atteicās atzīt, ka prasītājas invaliditāti izraisīja arodslimība, kā arī prasība atlīdzināt iespējami nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Reģionu komitejas Biroja 2014. gada 2. decembra lēmumu, kas paziņots 2015. gada 6. janvārī, jo tajā, apstiprinot invaliditātes komisijas secinājumus, ir atteikts atzīt, ka prasītājas invaliditāti izraisīja arodslimība atbilstoši Civildienesta noteikumu 78. panta 5. punktam;

               —

               atcelt Reģionu komitejas 2015. gada 24. jūlija lēmumu, kas paziņots 2015. gada 27. jūlijā un ar ko tika noraidīta prasītājas sūdzība;

               —

               piespriest Reģionu komitejai samaksāt EUR 25 000 kā atlīdzību par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-252/08: Prasība, kas celta 2008. gada 26. jūnijā — Tipik /Komisija

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/64

         Prasība, kas celta 2008. gada 26. jūnijā — Tipik/Komisija
   (Lieta T-252/08)
   (2008/C 209/114)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tipik Communication Agency SA, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — E. Gillet, L. Levi un C. Dubois, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, pieņemšanas datums nav zināms, ar kuru tika nolemts noraidīt prasītājas publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras ietvaros iesniegto piedāvājumu saistībā ar pakalpojumiem, kas it īpaši attiecas uz EUROPA tīmekļa vietni (PO/2007-31/C2);

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, pieņemšanas datums nav zināms, ar kuru tika nolemts minēto publiskā iepirkuma līgumu piešķirt sabiedrības European Service Network pārvaldītajam konsorcijam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai radušies sakarā ar šo prettiesisko lēmumu pieņemšanu; radušies zaudējumi ir 5 063 773,29 EUR, šai summai ir jāpieskaita nokavējuma procenti, sākot no dienas, kad Pirmās instances tiesa pasludinās spriedumu šajā lietā, līdz pilnīgai summas samaksai. Piemērojamo nokavējuma procentu likme ir aprēķināma, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi refinansējuma pamatoperācijām, kas piemērojama attiecīgajā laikposmā, palielinot par trīs punktiem;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas lēmumu noraidīt prasītājas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma līguma ar nosaukumu “Komunikācija, izmantojot EUROPA — oficiālo ES tīmekļa vietni un citus tiešsaistes un drukātos komunikācijas produktus, kurus pārvalda Eiropas Komisijas Sakaru ģenerāldirektorāts — redakcionāls, grafisks, tehnisks un tulkošanas atbalsts izstrādē, sagatavošanā un uzturēšanā” (OV 2007, S 193-234221) ietvaros iesniegto piedāvājumu, kā arī lēmumu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības piešķirt konsorcijam, kuru pārvalda sabiedrība European Service Network. Turklāt prasītāja lūdz zaudējumu, kas esot radušies Komisijas pieļauto kļūdu dēļ, atlīdzību.
   Savu prasību pamatojot prasītāja galvenokārt norāda, ka Komisijai no līguma piešķiršanas procedūras būtu bijis jāizslēdz sabiedrības European Service Network pārvaldītais konsorcijs, jo attiecībā uz vienu konsorcija dalībnieku esot konstatēts, ka tas būtiski nav izpildījis savas līgumsaistības publiskā iepirkuma līguma ietvaros, kas attiecas uz Eiropas Kopienu Oficiālā publikāciju birojam paredzētiem pakalpojumiem, kas ir līdzīgi tiem, kas ir attiecīgā publiskā iepirkuma līguma priekšmets.
   Pakārtoti, prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kad tā, pārbaudot sabiedrības European Service Network pārvaldītā konsorcija iesniegto piedāvājumu, par kvalitātes kritēriju piešķīrusi tam tāda pašu atzīmi kā prasītājai, lai arī tai nebija nekādas drošības attiecībā uz minētā konsorcija kapacitāti šajā sakarā sniegt apmierinošus tehniskus risinājumus.
   Prasītāja uzskata, ka šie pārkāpumi var rada Komisijas atbildību, jo tā, pirmkārt, ir pieļāvusi kļūdu un, otrkārt, ir būtiski un acīmredzami ir pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas.


title: lieta C-132/05: Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienas Komisija iesniedza 2005. gada 21. martā

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/15

         Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienas Komisija iesniedza 2005. gada 21. martā
   (lieta C-132/05)
   (2005/C 132/28)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienas Komisija, kuru pārstāv Eugenio de Maršs [Eugenio De March] un Sabīne Grīnheida [Sabine Grünheid], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka Vācijas Federatīvajai Republikai formāli atsakoties sodīt “Parmesan” nosaukuma izmantošanu tās teritorijā tādu ražojumu etiķetēs, kas neatbilst aizsargātā cilmes vietas nosaukuma “Parmigiano Reggiano” specifikācijai, tā pārkāpa Padomes 1992. gada 14. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2081/92 (1) par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību 13. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktos pienākumus, un līdz ar to veicināja patiesā Kopienas teritorijā aizsargātā ražojuma slavas prettiesisku piesavināšanos;

               2)

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija uzskata, ka siera ar nosaukumu “Parmesan”, kas neatbilst nosaukuma “Parmigiano Reggiano” specifikācijai, laišana apgrozībā Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā veido Regulas (EEK) Nr. 2081/92 13. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, kas Vācijas iestādēm jānovērš pēc pašu iniciatīvas.
   Tā kā nosaukums “Parmigiano Reggiano” kopš 1996. gada ir iekļauts “Aizsargāto cilmes vietu nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā” un, līdz ar to, ir aizsargāts Kopienas teritorijā, tad dalībvalstīm ir jānodrošina šī nosaukuma aizsardzība pret jebkādu prettiesisku piesavināšanos, atdarināšanu vai asociāciju arī tad, ja ir norādīta ražojumu patiesā izcelsme, vai ja ir runa par aizsargāta nosaukuma tulkojumu.
   Komisija norāda, ka jēdziens “Parmesan” ir nosaukuma “Parmigiano Reggiano” tulkojums, kas aizgūts no franču valodas. Atbilstoši Komisijas viedoklim, jēdzieni “Parmesan” un “Parmigiano Reggiano” ir sinonīmi, kas saskaņā ar aizsargātā nosaukuma rašanās vēsturi un pierādījumiem daudzās enciklopēdijās, kuras attiecas uz laika periodu no 1516. gada līdz mūsdienām, apzīmē Itālijā attiecīgajā izcelsmes reģionā ražoto sieru. Cilmes vietas nosaukuma “Parmigiano Reggiano” reģistrācijas rezultātā ģeogrāfiskie jēdzieni “Parmigiano” un “Reggiano” ir Kopienas aizsardzībā gan skatot tos atsevišķi, gan arī kopumā.
   Komisija uzskata, ka nav ticamu pamatu Vācijas Federatīvās Republikas norādītajai interpretācijai, ka jēdziens “Parmigiano”, izmantojot to atsevišķi, ir uzskatāms par sugas vārdu Regulas (EEK) Nr. 2081/92 3. panta izpratnē, sakarā ar ko patērētājam nerodas nekāda saistība ar noteiktu ģeogrāfisku apgabalu.
   Līdz ar to, tā kā nosaukuma “Parmesan” izmantošanas tiesības pieder vienīgi norobežotā Itālijas apgabala ražotājiem, kas šo sieru ražo atbilstoši saistošajai specifikācijai, tad Vācijas Federatīvā Republika, atsakoties novērst nosaukuma “Parmesan” prettiesisku izmantošanu Vācijas teritorijā, pārkāpa Regulas (EEK) Nr. 2081/92 13. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktos pienākumus.

      (1)  OV L 208, 1. lpp.


title: Lieta T-44/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — Kaučuk pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/49

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — Kaučuk pret Komisiju
   (Lieta T-44/07)
   (2007/C 82/102)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kaučuk a.s., Kralupy nad Vltavou (Čehijas Republika) (pārstāvji — M. Powell un K. Kuik, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdētā lēmuma 1.-3. pantu tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl ar to Kaučuk ir uzlikts naudas sods 17,55 miljonu EUR apmērā, un noteikt ievērojami mazāku naudas sodu; un

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs vēlas panākt, ka tiek daļēji atcelts Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmums K(2006) 5700, galīgā redakcija, lietā COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks, kurā Komisija ir secinājusi, ka prasītājs kopā ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpis EKL 81. pantu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. pantu, vienojoties par ražojumu vēlamajām cenām, klientu sadalījumu saskaņā ar nolīgumiem par atteikšanos no agresīvas konkurences un apmainoties ar komerciālu informāciju par cenām, konkurentiem un klientiem.
   Prasības pamatojumam prasītājs apgalvo, ka Komisija:

               —

               ir pieļāvusi juridisku kļūdu, vainojot prasītāju tā tirdzniecības starpnieka Tavorex, kas ir patstāvīga juridiska persona, rīcībā;

               —

               ir pieļāvusi kļūdu, nesniedzot pienācīgus juridiskus pierādījumus tam, ka Tavorex ir iesaistīts vienotā un turpinātā pārkāpumā no 1999. gada novembra līdz 2002. gada novembrim;

               —

               ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka vieni un tie paši fakti ir pietiekami, lai pierādītu Tavorex piedalīšanos, bet tie paši fakti nav pietiekami, lai pierādītu cita uzņēmuma piedalīšanos;

               —

               ir pieļāvusi juridisku kļūdu, pretēji judikatūrai par EK konkurences tiesību piemērošanu ārpus Kopienu teritorijas piemērodama EK konkurences tiesības prasītājam un Tavorex, pietiekami nepierādot saikni starp prasītāju/Tavorex, attiecīgo darbību un Eiropas Kopienu teritoriju;

               —

               ir pieļāvusi acīmredzamu juridisku kļūdu un kļūdu vērtējumā, secinot, ka prasītājs ar Tavorex starpniecību ir izdarījis pārkāpumu saistībā ar butadiēnkaučuku, ražojumu, kuru prasītājs nedz ražo, nedz pārdod;

               —

               naudas soda uzlikšanai nav pierādījusi, vai prasītājs ar Tavorex starpniecību ir izdarījis pārkāpumu tīši vai aiz neuzmanības; un

               —

               ir pieļāvusi acīmredzamu juridisku kļūdu un kļūdu vērtējumā, nepiemērojot pamatnostādnes par naudas sodu uzlikšanu.


title: Lieta T-427/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra spriedums — CEAHR /Komisija (Aizliegtas vienošanās — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Lēmums par sūdzības noraidīšanu — Šveices pulksteņu ražotāju atteikums piegādāt rezerves daļas neatkarīgajiem pulksteņu labotājiem — Kopienas interese — Konkrētais tirgus — Primārais tirgus un pēcpārdošanas tirgus — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/11

         Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra spriedums — CEAHR/Komisija
   (Lieta T-427/08) (1)

   (Aizliegtas vienošanās - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Šveices pulksteņu ražotāju atteikums piegādāt rezerves daļas neatkarīgajiem pulksteņu labotājiem - Kopienas interese - Konkrētais tirgus - Primārais tirgus un pēcpārdošanas tirgus - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2011/C 38/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — P. Mathijsen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji X. Lewis un F. Ronkes Agerbeek, vēlāk — F. Ronkes Agerbeek un F. Castilla Contreras)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Richemont International SA (Bellevue, Šveice) (pārstāvji — J. Ysewyn, advokāts, un H. Crossley, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 10. jūlija Lēmumu C(2008) 3600, ar kuru noraidīta prasītājas sūdzība lietā COMP/E-1/39.097

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 10. jūlija Lēmumu C(2008) 3600 lietā COMP/E-1/39.097;

               2)

               Richemont International SA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) saistībā ar iestāšanos lietā;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina pārējos CEAHR tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta F-11/06: Prasība, kas celta  2006. gada 31. janvārī  —  Larsen  pret Komisiju

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/36

         Prasība, kas celta 2006. gada 31. janvārī — Larsen pret Komisiju
   (Lieta F-11/06)
   (2006/C 74/70)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Holger Larsen, (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Lois, E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Individuālo nodokļu pārvaldes un likvidācijas biroja direktores 2005. gada 2. marta lēmumu samazināt prasītāja algu sākot ar 2005. gada 1. maiju;

               —

               piespriest atbildētājai pārskaitīt prasītājam īres maksas pabalstu, uz kuru viņam bija tiesības, sākot ar dienu, kad tas vairs prasītājam netika pārskaitīts, pieskaitot tam kompensējošos procentus, kas aprēķināti atbilstoši Eiropas centrālās bankas likmei, kam pieskaitīti divi punkti;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, ierēdnis, kas piesaistīts Komisijas pārstāvniecības birojam Londonā, kopš 2002. gada 1. oktobra saņēma īres maksas pabalstu atbilstoši Civildienesta noteikumu VII pielikuma 14.bis pantam un Regulai Nr. 6/66/Euratom un Nr. 121/66/EEK (1). Tā kā šis pants Civildienesta noteikumu reformas brīdī ir atcelts, Komisija ar 2005. gada 2. maija lēmumu ir prasītājam minēto pabalstu atņēmusi.
   Savu prasību pamatojot, prasītājs vispirms atsaucas uz Civildienesta noteikumu 62. panta pārkāpumu un Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 19. panta pārkāpumu. Viņš īpaši apgalvo, ka atbildētāja nepareizi piemērojusi šo pēdējo pantu atbilstoši Pārvaldes vadītāju kolēģijas 2004. gada 14. oktobrī pieņemtajai interpretācijai, kas izslēdz īres maksas pabalstu no tiem atlīdzības elementiem, uz kuriem attiecas pārejas perioda pasākumi, kuri pievienoti šim pantam. Šāda interpretācija faktiski būtu pretlikumīga, ciktāl tā ierobežo nominālo ienākumu garantiju, ko paredz šī norma.
   Turklāt prasītājs uzskata, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj ierēdņu pirktspējas vienlīdzības principu, kas paredzēts Civildienesta noteikumu 64. un 65. pantā.

      (1)  Padomju 1966. gada 28. jūlija Regula Nr. 6/66/Euratom, Nr. 121/66/EEK, ar ko paredz to vietu sarakstu, attiecībā uz kurām var piešķirt īres maksas pabalstu, minētā pabalsta maksimālo apjomu un tā piešķiršanas noteikumus, OV 150, 2749. lpp.


title: Lieta T-257/05: Prasība, kas celta  2005. gada 12. jūlijā  — Deutsche Telekom/ITSB

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/25

         Prasība, kas celta 2005. gada 12. jūlijā — Deutsche Telekom/ITSB
   (Lieta T-257/05)
   (2005/C 296/55)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Telekom AG, Bonna (Vācija) (pārstāvis — J.- K. Gēderts [J.-C. Gaedertz], Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2005. gada 2. maija lēmumu, kas pieņemts apelācijas procesā R 0620/2004-2;

               —

               atjaunot prasītājas tiesības (restitutio in integrum) saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 78. pantu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “t” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 36., 38., 39. un 41. klasē — Reģistrācijas pieteikums Nr. 2 893 865

      Pārbaudītāja lēmums: Atteikt reģistrāciju

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt lūgumu atjaunot prasītājas tiesības un noraidīt tās apelāciju

      Izvirzītie pamati: Atteikums atjaunot prasītājas tiesības apelācijas procesā ir prettiesisks, jo tas ir nepareizi, ka prasītājas advokātu darba organizācija neatbilst Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) par Kopienas preču zīmi 78. panta 1. punkta prasībām.