title: Lieta C-500/06: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums ( Giudice di pace di Genova (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Corporación Dermoestética SA / To Me Group Advertising Media (EKL 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts, 4., 10., 43., 49., 81., 86. un 98. pants — Valsts tiesību akti, ar kuriem tiek aizliegts pārraidīt reklāmu par medicīniskām un ķirurģiskām procedūrām estētiskās ārstniecības jomā)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/10

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums (Giudice di pace di Genova (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Corporación Dermoestética SA/To Me Group Advertising Media

   (Lieta C-500/06) (1)

   (EKL 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts, 4., 10., 43., 49., 81., 86. un 98. pants - Valsts tiesību akti, ar kuriem tiek aizliegts pārraidīt reklāmu par medicīniskām un ķirurģiskām procedūrām estētiskās ārstniecības jomā)
   (2008/C 223/14)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Giudice di pace di Genova
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Corporación Dermoestética SA

      Atbildētājs: To Me Group Advertising Media

   Piedaloties: Cliniche Futura Srl
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Giudice di pace di Genova — EKL 43., 49., 81., 86. un 98. panta interpretācija — Tāda valsts tiesību noteikuma saderīgums, ar kuru tiek aizliegts pārraidīt valsts televīzijā reklāmas saistībā ar medicīniskām un ķirurģiskām procedūrām, kuras tiek veiktas privātās veselības aprūpes iestādēs, kuras ir saņēmušas attiecīgu atļauju, un kuras attiecībā uz šo reklāmu paredz izdevumu robežvērtību 5 % apmērā no ienākumiem par iepriekšējo gadu
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 43. un 49. pants, lasot tos kopā ar EKL 48. un 55. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamata prāvā un saskaņā ar kuru ir aizliegts pārraidīt medicīnisku un ķirurģisku procedūru, kuras tiek veiktas privātās veselības aprūpes iestādēs, reklāmu valsts televīzijas kanālos, lai arī šādu reklāmu, ja tiek izpildīti zināmi nosacījumi, ir atļauts pārraidīt vietējos televīzijas kanālos.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007.


title: Lieta C-494/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/10

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-494/07)
   (2008/C 8/17)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un D Recchia)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai pareizi transponētu pienākumus, kas izriet no Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK (1) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 4. punkta, 12. un 13. panta (kopā ar IV pielikumu), nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs tiesību normas;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija izvērtēja Grieķijas Republikas veikto pasākumu Direktīvas 92/43/EEK transponēšanai saderību ar Kopienu tiesībām.
   Šajā pārbaudē tika atklāts, ka atsevišķi Direktīvas noteikumi nav transponēti pilnībā un/vai nav transponēti pareizi.
   It īpaši Komisija uzskata, ka vārdu “svarīgas sabiedrības intereses” izmantošana Grieķijas tiesiskajā regulējumā, nevis Direktīvas 6. panta 4. punktā lietoto vārdu “sevišķi svarīgas sabiedrības intereses” izmantošana, ir kļūdaina šādas normas transponēšana, jo šādi tiek paplašināta paredzētā izņēmuma iespēja un tas nav saderīgi ar nepieciešamību šo direktīvu interpretēt šauri.
   Turklāt Komisija norāda, ka “īpašu ekonomiska rakstura” interešu iekļaušana Grieķijas tiesiskajā regulējumā kā “sevišķi svarīgas sabiedrības intereses”, kurām Direktīvas 6. panta 4. punkts pakļauj šajā pašā tiesību normā paredzēto izņēmumu, ir nepareiza Direktīvas 6. panta 4. punkta transponēšana, jo ar to tiek radītas papildu izņēmuma iespējas.
   Visbeidzot Komisija konstatēja, kā to atzina Grieķijas iestādes, ka Grieķijas tiesiskā regulējuma normas, kas transponē Direktīvas 12. un 13. pantu, neatsaucas uz pielikumu, kurā ir precizēta to piemērošanas joma, kas nozīmē, ka šie Direktīvas panti nav transponēti pareizi.
   Līdz ar to Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav pareizi transponējusi Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 4. punktu, 12. un 13. pantu.

      (1)  OV L 206, 22.7.1992.


title: lieta T-77/05: Pirmās instances tiesas  2005. gada 25. novembra  rīkojums —  Balduini  pret Komisiju

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/26

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 25. novembra rīkojums — Balduini pret Komisiju
   (lieta T-77/05) (1)

   (2006/C 22/51)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Apvienotās lietas C-147/11 un C-148/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums ( Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for Work and Pensions/Lucja Czop (C-147/11), Margita Punakova (C-148/11) (Regula (EEK) Nr. 1612/68 — Direktīva 2004/38/EK — Pastāvīgās uzturēšanās tiesības — Sociālās palīdzības pabalsts — Bērna aizgādība — Uzturēšanās, kas ir izbeigta pirms izcelsmes valsts pievienošanās Savienībai)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/8

      Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums (Upper Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for Work and Pensions/Lucja Czop (C-147/11), Margita Punakova (C-148/11)
      (Apvienotās lietas C-147/11 un C-148/11) (1)

      (Regula (EEK) Nr. 1612/68 - Direktīva 2004/38/EK - Pastāvīgās uzturēšanās tiesības - Sociālās palīdzības pabalsts - Bērna aizgādība - Uzturēšanās, kas ir izbeigta pirms izcelsmes valsts pievienošanās Savienībai)
      (2012/C 331/11)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Iesniedzējtiesa

         Upper Tribunal

         Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Secretary of State for Work and Pensions

      Atbildētājas: Lucja Czop (C-147/11), Margita Punakova (C-148/11)

         Priekšmets

      Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal — Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 12. panta, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38 par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (OV L 158, 77. lpp.) 16. panta 1. punkta interpretācija — Polijas pilsones, kas Apvienotajā Karalistē ieradās pirms Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai, kas pēc pievienošanās bija pašnodarbināta mazāk nekā vienu gadu un kuras apgādībā ir bērns, kas uzsācis mācības vispārējās izglītības iestādē laikā, kad viņa bija pašnodarbinātā, uzturēšanās tiesības

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to personām, kuru faktiskā aizgādībā ir migrējoša darba ņēmēja vai bijuša migrējoša darba ņēmēja bērns, kas turpina mācības uzņemošajā dalībvalstī, tiek piešķirtas uzturēšanās tiesības šīs valsts teritorijā, bet šo pantu nevar interpretēt tādējādi, ka ar to tiktu piešķirtas šādas tiesības personām, kuru faktiskā aizgādībā ir pašnodarbinātas personas bērns;
      16. panta 1. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, ir jāinterpretē tādējādi, ka Savienības pilsonis — tādas dalībvalsts pilsonis, kura nesen pievienojās Eiropas Savienībai, — var saskaņā ar šo tiesību normu atsaukties uz pastāvīgas uzturēšanās tiesībām, ja tas ir uzturējies nepārtraukti vairāk kā piecus gadus uzņemošajā dalībvalstī, ieskaitot to laika posma daļu, kas ir nodzīvota tajā pirms pirmās minētās valsts pievienošanās Eiropas Savienībai, ja uzturēšanās ir bijusi atbilstoša Direktīvas 2004/38 7. panta 1. punkta nosacījumiem.

         (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: Lieta T-775/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. novembrī – Red Lemon/ITSB – Lidl Stiftung (“ABTRONIC”)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/39

      Prasība, kas celta 2014. gada 24. novembrī – Red Lemon/ITSB – Lidl Stiftung (“ABTRONIC”)
      (Lieta T-775/14)
      (2015/C 073/50)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Red Lemon Inc. (Hong Kong, Ķīna) (pārstāvji – T. Wieland un S. Müller, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija)

         Informācija par procesu ITSB

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “ABTRONIC” – reģistrācijas pieteikums Nr. 8 534 811

         Process ITSB: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 4. septembra lēmums lietā R 2060/2013–1

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un iebildumus noraidīt;

                  —

                  piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-283/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedums ( Sąd Rejonowy Warszawa (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Artur Weryński/Mediatel 4B Spółka z o.o. (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Pierādījumu iegūšana — Liecinieka nopratināšana pieprasījumu saņēmušajā tiesā, pamatojoties uz pieprasījumu iesniegušās tiesas lūgumu — Liecinieku atlīdzība)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedums (Sąd Rejonowy Warszawa (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Artur Weryński/Mediatel 4B Spółka z o.o.

   (Lieta C-283/09) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Pierādījumu iegūšana - Liecinieka nopratināšana pieprasījumu saņēmušajā tiesā, pamatojoties uz pieprasījumu iesniegušās tiesas lūgumu - Liecinieku atlīdzība)
   2011/C 103/06
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy Warszawa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Artur Weryński

      Atbildētāja: Mediatel 4B Spółka z o.o.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Padomes 2001. gada 28. maija Regulas (EK) Nr. 1206/2001 par sadarbību starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās (OV L 174, 1. lpp.) interpretācija — Liecinieka nopratināšana dalībvalsts tiesā, pamatojoties uz citas dalībvalsts tiesas pieprasījumu — Lieciniekiem piešķirtā atlīdzība — Iespēja tiesai, kas saņem pieprasījumu, prasīt tiesai, kas iesniedz pieprasījumu, samaksāt liecinieka atlīdzības avansu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2001. gada 28. maija Regulas (EK) Nr. 1206/2001 par sadarbību starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās 14. un 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pieprasījumu iesniegušajai tiesai nav pienākuma maksāt pieprasījumu saņēmušajai tiesai avansu par liecinieka atlīdzību vai atmaksāt nopratinātajam lieciniekam samaksāto atlīdzību.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta C-321/16: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 10. novembra rīkojums (Dublin District Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Owen Pardue Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Preambula un 6., 20., 41., 47. un 48. pants — Par kriminālvajāšanas veikšanu atbildīgās valsts iestādes pilnvaras — Savienības tiesību īstenošanas neesamība — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/12

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 10. novembra rīkojums (Dublin District Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Owen Pardue

   (Lieta C-321/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Preambula un 6., 20., 41., 47. un 48. pants - Par kriminālvajāšanas veikšanu atbildīgās valsts iestādes pilnvaras - Savienības tiesību īstenošanas neesamība - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   (2017/C 063/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Dublin District Court

      Lietas dalībnieks kriminālprocesā pamatlietā

      Owen Pardue

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Dublin District Court (Īrija) 2016. gada 27. maija lēmumā uzdotajiem jautājumiem.

      (1)  OV C 279, 1.6.2016.


title: Lieta C-329/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. jūlijā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – ENEA S. A.(Poznaņa)/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. jūlijā iesniedza Sąd Najwyższy (Polija) – ENEA S. A.(Poznaņa)/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

   (Lieta C-329/15)
   (2015/C 320/22)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: ENEA S. A., Poznaņa

      Atbildētājs: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Prejudiciālie jautājumi

               1

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka 1997. gada 10. aprīļa Enerģētikas likuma [ustawa – Prawo energetyczne] 9.a panta 8. punktā – redakcijā, kas bija spēkā 2006. gadā, pamatojoties uz 2005. gada 4. marta Likuma par grozījumiem Enerģētikas likumā un Vides aizsardzības likumā [ustawa o zmianie ustawy – Prawo energetyczne oraz ustawy – Prawo ochrony środowiska] 1. panta 13. punktu (2005. gada Dz.U. Nr. 62, 552. pozīcija), – paredzētais pienākums iepirkt elektroenerģiju, kas ražota kopā ar siltumu, ir valsts atbalsts?

               2

               Apstiprinošas atbildes uz pirmo jautājumu gadījumā – vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka uz šīs tiesību normas pārkāpumu tiesvedībā valsts tiesā var atsaukties tāds enerģētikas uzņēmums kā dalībvalsts veidojums, kuram bija uzliks pienākums, kurš ticis kvalificēts par valsts atbalstu?

               3

               Apstiprinošas atbildes uz pirmo un otro jautājumu gadījumā – vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. pants kopsakarā ar Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka no valsts tiesībām izrietošā pienākuma nesaderība ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību 107. pantu izslēdz iespēju uzlikt naudas sodu uzņēmumam, kurš nav izpildījis šo pienākumu?


title: Lieta T-17/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. novembra rīkojums — Steinberg /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti saistībā ar finansēšanas lēmumiem par dotācijām Izraēlas un Palestīnas nevalstiskajām organizācijām pēdējo trīs gadu laikā saskaņā ar “Partnerības mieram” programmu un “Demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu” — Daļējas piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar sabiedrības interešu aizsardzību sabiedriskās drošības jomā — Pienākums norādīt pamatojumu — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/44

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. novembra rīkojums — Steinberg/Komisija
   (Lieta T-17/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti saistībā ar finansēšanas lēmumiem par dotācijām Izraēlas un Palestīnas nevalstiskajām organizācijām pēdējo trīs gadu laikā saskaņā ar “Partnerības mieram” programmu un “Demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu” - Daļējas piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar sabiedrības interešu aizsardzību sabiedriskās drošības jomā - Pienākums norādīt pamatojumu - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   2013/C 26/86
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gerald Steinberg (Jeruzaleme, Izraēla) (pārstāvis — T. Asserson, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Tufvesson un C. ten Dam)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 1999. gada 15. maija Lēmumu SG.E.3/MV/psi D(2009) 3914, ar kuru tiek daļēji noraidīts prasītāja lūgums sniegt pilnu piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz finansējumu Izraēlas un Palestīnas nevalstiskajām organizācijām saskaņā ar programmu “Partnerība miera” un “Demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               Gerald Steinberg sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: lieta C-284/08: Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 5. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/35

         Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 5. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (lieta C-284/08) (1)

   2009/C 141/67

      Tiesvedības valoda — angļu

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta F-3/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. janvārī — Moschonaki pret EUROFOUND

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/43

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. janvārī — Moschonaki pret EUROFOUND

   (Lieta F-3/07)
   (2007/C 56/82)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chrysanthe Moschonaki, Ballybrack (Īrija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds (EUROFOUND)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EUROFOUND direktora lēmumu neapstiprināt prasītājas komandējumu dalībai Aģentūru personāla komiteju asamblejas 2006. gada 30. un 31. marta sanāksmē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītāja galvenokārt apgalvo, ka, noraidot viņas komandējuma pieteikumu dalībai Aģentūru personāla komiteju asamblejas 2006. gada 30. un 31. marta sanāksmē, EUROFOUND ir pārkāpusi Civildienesta noteikumu 24.b pantu un 9. panta 3. punktu, kā arī Civildienesta noteikumu 2. pielikuma 1. panta sesto daļu, kas nosaka apvienošanās brīvību un arodbiedrības pārstāvību, personāla komitejas konsultatīvo un vadības lomu un aizliegumu ietekmēt personāla komitejas locekļus šādu pienākumu veikšanas dēļ.
   Turklāt prasītāja atsaucas uz Civildienesta noteikumu 110. panta 4. punkta un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 126. panta pārkāpumu. No šīm tiesību normām izrietot, ka ir vajadzīgas regulāras apspriedes starp iestāžu pārvaldēm un aģentūrām, piedaloties personāla komitejām, lai nodrošinātu Civildienesta noteikumu vienotu piemērošanu.
   Apstrīdētais lēmums pārkāpjot arī labas vadības un labas pārvaldības principu.


title: Lieta C-270/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 25. marta spriedumu lietā T-538/11 Beļģija/Komisija 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Beļģijas Karaliste

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 25. marta spriedumu lietā T-538/11 Beļģija/Komisija 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-270/15 P)
   (2015/C 254/18)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – C. Pochet un J.-C. Halleux, pārstāvji, L. Van Den Hende, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedumu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 27. jūlija lēmumu par valsts atbalstu transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) skrīninga liellopiem finansēšanai, kuru īstenojusi Beļģija [valsts atbalsts C 44/08 (ex NN 45/04)]; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais pamats: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz ekonomiskas priekšrocības pastāvēšanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

               (a)

                  Pirmā daļa: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, uzskatīdama, ka ikreiz, kad iestādes noteiktiem uzņēmumiem uzliek likumīgu vai administratīvu pienākumu, ar pienākumu izpildi saistītās izmaksas automātiski ir jāsedz attiecīgajiem uzņēmumiem, neparedzot iestādēm kaut ko šai ziņā mainīt, neraugoties uz pasākuma mērķi vai valsts varas īstenošanas faktu. Šī nostāja nav pieņemama, bet Vispārējā tiesa nepaskaidro, kādēļ BSE analīžu izmaksas ir uzskatāmas par finansiālu slogu, kas “parasti” ir attiecināms uz uzņēmumu budžetu. Vispārējā tiesa turklāt nav izpildījusi tai Tiesas Statūtu 36. pantā, lasot kopā ar 53. pantu, paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, īpaši, kad tā neņem vērā dažādus prasītājas norādītos argumentus un precedentus vai arī atzīst tos par neatbilstošiem.

               (b)

                  Otrā daļa: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka tas, vai pastāv saskaņošanas noteikumi, nav svarīgi valsts atbalsta pastāvēšanas izvērtējumā. Vispārējā tiesa turklāt arī nav izpildījusi tai Tiesas Statūtu 36. pantā, lasot kopā ar 53. pantu, paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, neatbildot uz Beļģijas Karalistes izvirzītajiem argumentiem.

               (c)

                  Trešā daļa: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētajā spriedumā uzskatot, ka Beļģijas Karaliste nav norādījusi, kādēļ pārmērīgas kompensācijas esamība vai neesamība ir juridiski nozīmīga saistībā ar ekonomiskas priekšrocības esamību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Turklāt pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta kļūda, ciktāl no tā iespējams secināt, ka argumentiem nav pietiekamas faktiskās bāzes.

      Otrais pamats: Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz selektivitātes prasību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vispārīgi pieņemot, ka visi uzņēmumi, kuriem ir pienākums veikt pārbaudes, pirms laist savus produktus tirgū vai pārdot, per definitionem atrodas “līdzīgā faktiskā un juridiskā situācijā”. Katrā ziņā Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, nepaskaidrojot, kādēļ visi šie uzņēmumi atrodas “līdzīgā faktiskā un juridiskā situācijā” no valsts atbalsta aspekta, un neatbildot uz Beļģijas Karalistes paustajiem iebildumiem.


title: lieta T-468/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB), ko Kenzo Takada iesniedza 2004. gada 19. novembrī

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/27

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB), ko Kenzo Takada iesniedza 2004. gada 19. novembrī
   (lieta T-468/04)
   (2005/C 57/46)
   valoda, kurā iesniegta prasība - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 19. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi; ITSB), ko cēla Kenzo Takada, Parīze, kuru pārstāv Fernard de Visscher, Eric De Gryse un Donatienne Moreau, avocats.

      Kenzo SA bija arī puse procesā Apelāciju pirmajā padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 14. septembra lēmumu lietā R 643/2003-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Kenzo Takada

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā preču zīme “KENZO TAKADA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas klasificēti 3., 25. un 42. klasē (Balināšanas un citi mazgāšanas līdzekļi; apģērbi; viesnīcu pakalpojumi, ēdināšana, …) – pieteikums Nr. 2008084

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Kenzo SA

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Kopienas, valstu un starptautiskās vārdiskās un grafiskās preču zīmes “KENZO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas klasificēti 3., 9., 25. un 42. klasē (Balināšanas un citi mazgāšanas līdzekļi; apģērbi; viesnīcu pakalpojumi, ēdināšana, …)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

               Apelāciju padomes lēmums:

               Noraidīt apelāciju

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/9418. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-132/06: Prasība, kas celta  2006. gada 7. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/11

         Prasība, kas celta 2006. gada 7. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-132/06)
   (2006/C 108/18)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un M. Afonso, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika skaidri un vispārīgi norādot 2002. gada 27. decembra Likuma Nr. 289 8. un 9. pantā (2003. gada Likums par finansēm), ka netiks izvērtēti ar nodokli apliekamie darījumi par vairākiem taksācijas gadiem, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1977. gada 17. maija (1) Sestās direktīvas 77/388/EEK 2. un 22. pants mijiedarbībā ar EK līguma 10. pantu;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija norāda, ka Kopienu tiesības uzliek par pienākumu dalībvalstīm divpusēju pienākumu, kas ietver sevī ne tikai pienākumu pieņemt tādus valsts tiesību aktus, kas īsteno Sesto PVN Direktīvu, bet arī tādus administratīvos pasākumus, kuri vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka PVN maksātāji rīkojas atbilstīgi pienākumiem, kas noteikti Sestajā direktīvā, proti, galvenokārt, pienākums maksāt nodokli, kas jāmaksā par darījumiem, kas ir apliekami ar nodokli noteiktā laika posmā. Kopienu likumdevējam nebūtu jēgas un jebkāda praktiska iemesla ieviest PVN saskaņošanu, ja valsts nodokļu iestādēm nebūtu uzlikts pienākums īstenot novērtēšanas un uzraudzības sistēmu, kuras mērķis ir nodrošināt “vienādu nodokļu iekasēšanu visās dalībvalstīs”, kā tas ir precizēts Sestās direktīvas preambulas četrpadsmitajā apsvērumā.
   Noteikumus, ko ieviesa Itālijas Likuma Nr. 289/2002 8. un 9. pants plašā mērogā pārkāpa administratīvo rīcības brīvību, ko Kopienu likumdevējs ir atstājis dalībvalstīm. Būtībā, tā vietā, lai izmantotu minēto rīcības brīvību un nolūkā sasniegt efektīvu nodokļu uzraudzību, Itālijas valsts ar iepriekš minēto likumu tiešā un vispārējā, kā arī nediskriminējošā un preventīvā veidā atteicās no visām PVN aprēķina un pārbaudes formām, tādējādi tieši pārkāpa Sestās direktīvas 22. pantā noteiktās prasības un līdz ar to arī 2. pantā minēto vispārējo pienākumu maksāt PVN par visiem ar nodokli apliekamiem darījumiem. Itālijas likumdevējs visiem PVN maksātājiem, kuri pakļauti tās fiskālajai kompetencei deva iespēju pilnībā apiet jebkādu fiskālo kontroli attiecībā uz vairākiem taksācijas gadiem. Šādu nozīmīgu ieguvumu nodokļu maksātājs var iegūt, samaksājot summu, kas aprēķināta saskaņā ar standarta metodi, kurai vairs nav jebkāda saistība ar PVN, kas būtu jāmaksā par preču piegādi vai pakalpojumiem, ko veicis nodokļu maksātājs attiecīgajā taksācijas gadā.
   Šis pārsteidzošais piemērs tik radikālai “atbrīvošanai” no nodokļu saistībām, kas aprēķinātas sekojoši ierastajiem PVN noteikumiem un “apmēru”, kas maksājams kā “parādu atlaišana”, ir īpaši redzams gadījumā, kurā nodokļu maksātājs nav iesniedzis jebkādu nodokļu deklarāciju. Nodokļu maksātājs var padarīt par likumīgu savu [nodokļu maksātāja] stāvokli par katru taksācijas gadu, samaksājot 1 500 euro gadījumā, ja tā ir fiziska persona, un 3 000 euro gadījumā, ja nodokļu maksātājs ir uzņēmums. Cits piemērs attiecībā uz pilnīgi nepastāvošo saikni ar bāzes aprēķinu par veiktajiem darījumiem (bet nedeklarētiem) ir atrodami noteikumos, kas nosaka “parādu” atlaišanu, ko varēja panākt, iesniedzot papildināto deklarāciju. Apmērs, kas jāmaksā nodokļu maksātājam, kurš vēlas gūt labumu no atlaišanas, ir aprēķināts kā procentuāla likme (2 %), ko piemēro PVN, ko būtu bijis jāmaksā saistībā ar preču piegādi un sniegtajiem pakalpojumiem katru taksācijas gadu (vai PVN, ko nepilnīgi atskaitīja par pirkumiem tajā pašā taksācijas gadā).
   Šāda vispārēja un preventīva atteikšanās no jebkādas PVN kontroles varētu ievērojami traucēt kopējās PVN sistēmas darbību. Tā jo īpaši var apdraudēt fiskālās neitralitātes principu, kas uz vieniem un tiem pašiem darījumiem aizliedz piemērot atšķirīgu PVN dažādiem saimnieciskās darbības subjektiem. Jebkāds izņēmums no noteikuma, ka PVN tiek aplikts un iekasēts efektīvi, no vienas puses, varētu radīt ievērojamu zaudējumu, kurš kaitē gan Itālijas, gan citu dalībvalstu uzņēmumiem, kuri ir pakļauti pievienotās vērtības nodokļa noteikumiem, un, no otras puses, ievērojami grautu Kopienas iekšējā tirgū pastāvošo “godīgas konkurences” principu, kas minēts Sestās direktīvas preambulas ceturtajā apsvērumā.

      (1)  OV. L 145., 1.lpp.


title: Lieta F-138/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. novembrī – ZZ/Parlaments

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/78

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. novembrī – ZZ/Parlaments
   (Lieta F-138/15)
   (2016/C 027/100)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, lawyers)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu izbeigt prasītāja darba līgumu un atlīdzināt prasītājam nodarīto apgalvoto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 19. decembra lēmumu izbeigt prasītāja darba līgumu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt prasītājam tam nodarīto morālo kaitējumu, to provizoriski nosakot uz ex aequo et bono pamata EUR 20 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-43/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedumu lietā T-595/13 BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 4. februārī iesniedza BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedumu lietā T-595/13 BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2015. gada 4. februārī iesniedza BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH

   (Lieta C-43/15 P)
   (2015/C 146/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (pārstāvis – S. Biagosch, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 4. decembra spriedumu lietā T-595/13;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 5. septembra un 2013. gada 3. decembra lēmumus lietā R 1176/2012-1;

         pakārtoti,

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt abās instancēs radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir vērsta pret Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru šī tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 5. septembra lēmumu apelācijas lietā R 1176/2012-1.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savu apelācijas sūdzību balsta uz diviem apelācijas sūdzības pamatiem:
   Pirmkārt, tā atsaucas uz Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 60. panta pārkāpumu tāpēc, ka Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka Apelāciju padome nav varējusi grozīt Iebildumu nodaļas lēmumu, radot neizdevīgas sekas apelācijas sūdzības iesniedzējai, jo pretējā puse apelācijas procesā neesot iesniegsi pieņemamu apelācijas sūdzību un Apelācijas padomju Reglamenta 8. panta 3. punktā neesot paredzēta “pretapelācijas sūdzība”.
   Otrkārt, tā atsaucas uz Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, jo gadījumā, ja agrāka preču zīme ir uzskatāma par viegli atpazīstamu, grozītu aprakstošas norādes variantu un jaunāka preču zīme pati ietver šo aprakstošo norādi, pat liela apzīmējumu līdzība un preču identiskums nevar būt pamats pieņēmumam par sajaukšanas iespējas esamību, ja apzīmējumu līdzība ir ierobežota ar aprakstošo norādi un ir skartas tikai ar šo norādi aprakstītās preces.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi; OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-11/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Verwaltungsgericht Aachen 2006. gada 11. janvāra  rīkojumu —  Rhiannon Morgan  pret  Bezirksregierung Köln

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/1

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Aachen2006. gada 11. janvāra rīkojumu — Rhiannon Morgan pret Bezirksregierung Köln

   (Lieta C-11/06)
   (2006/C 121/01)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Aachen

   Lietas dalībnieki pamata procesā
   Prasītājs: Rhiannon Morgan

   Atbildētājs: Bezirksregierung Köln

   Prejudiciālais jautājums
   Vai tiesības brīvi pārvietoties, ko Savienības pilsoņiem nodrošina EKL 17. un 18. pants, tādā gadījumā, kā izskatāmajā lietā, aizliedz dalībvalstij nepiešķirt savam pilsonim pabalstu pilnas izglītības ieguvei citā dalībvalstī ar pamatojumu, ka viņš nav vismaz pirmo mācību gadu mācījies iekšzemes izglītības iestādē?


title: Lieta C-400/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Landkreis Potsdam-Mittelmark/Finanzamt Brandenburg

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Landkreis Potsdam-Mittelmark/Finanzamt Brandenburg

   (Lieta C-400/15)
   (2015/C 363/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Landkreis Potsdam-Mittelmark

      Atbildētāja: Finanzamt Brandenburg

      Prejudiciālie jautājumi

   Vācijas Umsatzsteuergesetz [Likuma par PVN] 15. panta 1. punkta otrajā teikumā ir noteikts, ka tādas preces piegāde, imports vai iegāde Kopienas iekšienē, kuru uzņēmējs izmanto sava uzņēmuma vajadzībām mazāk nekā 10 % apmērā, netiek uzskatīta par veiktu uzņēmējdarbības mērķiem, un tāpēc par to nevar atskaitīt priekšnodokli.
   Šī norma balstās uz Padomes 2004. gada 19. novembra Lēmuma (2004/817/EK (1)) 1. pantu, saskaņā ar kuru, atkāpjoties no Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 17. panta 2. punkta, Vācijas Federatīvajai Republikai tiek atļauts neattiecināt tiesības atskaitīt PVN uz izdevumiem, kas saistīti ar precēm un pakalpojumiem, kuri vairāk nekā 90 % apmērā izmantoti ar nodokli apliekamās personas vai tās darbinieku personiskajām vajadzībām vai, plašākā nozīmē, ar uzņēmējdarbību nesaistītiem mērķiem.
   Vai šī atļauja – atbilstoši normas tekstam – attiecas tikai uz Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 6. panta 2. punktā (Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 26. pantā) minētajiem gadījumiem vai arī uz visiem gadījumiem, kad prece vai pakalpojums tiek izmantots uzņēmējdarbībai tikai daļēji?

      (1)  OV L 357, 33. lpp.


title: Lieta T-437/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Holger Standertskjöld-Nordenstam iesniedza 2004. gada 1. novembrī

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/44

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Holger Standertskjöld-Nordenstam iesniedza 2004. gada 1. novembrī
   (Lieta T-437/04)
   (2005/C 6/86)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 1. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Holger Standertskjöld-Nordenstam, dzīvojošs Vaterlo (Beļģija), kuru pārstāv advokāts Thierry Demaseure.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2003. gada 19. decembra administratīvajās ziņās Nr. 84-2003 publicēto Komisijas lēmumu neiekļaut prasītāju to ierēdņu sarakstā, kas ir nopelnījuši paaugstināšanu A3 pakāpē 2003. gada paaugstināšanas amatā otrajā posmā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ģenerāldirektorāts, kurā strādā prasītājs, piedāvāja viņu paaugstināt A3 pakāpē 2003. gadā. Konsultatīvā amatā iecelšanas komiteja izveidoja sarakstu ar četrpadsmit ierēdņiem, kas ir nopelnījuši paaugstināšanu amatā. Prasītājs nebija iekļauts sarakstā, jo atradās piecpadsmitajā vietā. Iecēlējiestāde nolēma sarakstu papildināt ar diviem kabinetu locekļiem. Uz šī pamata prasītaja, pamatojot savu prasību, norāda, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Civildienesta noteikumu 45. pantu, jo šo kabinetu locekļu nopelni netika salīdzināti ar citu ierēdņu, tajā skaita arī prasītāja, nopelniem.
   Papildus prasītāja izvirza otro pamatu, kas izriet no Komisijas 1988. gada 19. jūlija lēmuma 4. panta 2. punkta iespējama pārkāpuma. Šajā sakarā prasītājs norāda, ka attiecīgā paaugstināšana amatā ir notikusi bez iepriekšēja Konsultatīvās amatā iecelšanas komitejas atzinuma un to ierēdņu sarakstā, kam ir visvairāk nopelnu, vajadzētu būt par 50 % vairāk ierēdņu vārdu nekā paaugstināšanas iespēju, nevis, kā tas ir šajā gadījumā, tādam ierēdņu vārdu skaitam, kurš atbilst pieejamo amatu skaitam.
   Visbeidzot prasītājs norāda, ka nav ievērots pienākums sniegt pamatojumu.


title: Lieta T-483/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra spriedums – Nestlé Unternehmungen Deutschland/ITSB – Lotte (Koalas lāča attēls) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēloti koalas lāči, reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts trīsdimensiju preču zīme “KOALA-BÄREN” un agrāka valsts grafiska preču zīme “KOALA” — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra spriedums – Nestlé Unternehmungen Deutschland/ITSB – Lotte (Koalas lāča attēls)
   (Lieta T-483/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurā attēloti koalas lāči, reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts trīsdimensiju preču zīme “KOALA-BÄREN” un agrāka valsts grafiska preču zīme “KOALA” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)
   (2015/C 363/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji – A. Jaeger Lenz un P. Blumenthal, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – D. Walicka un D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Lotte Co. Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāvji – M. Knitter un H. Bickel, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2012. gada 3. septembra lēmumu lietā R 2103/2010–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nestlé Schöller GmbH & Co. KG un Lotte Co. Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas ceturtās padomes 2012. gada 3. septembra lēmumu lietā R 2103/2010–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nestlé Schöller GmbH & Co. KG un Lotte Co. Ltd atcelt;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH radušos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lotte Co. Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta C-282/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Prague Regional Court 2006. gada 28. jūnija rīkojumu — Ochranný Svaz Autorský pro Práva k Dilům Hudebním ( OSA ) pret Miloslav Lev

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Prague Regional Court2006. gada 28. jūnija rīkojumu — Ochranný Svaz Autorský pro Práva k Dilům Hudebním (OSA) pret Miloslav Lev

   (Lieta C-282/06)
   (2006/C 212/37)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Iesniedzējtiesa

      Prague Regional Court (Krajský Soud v Praze)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ochranný Svaz Autorský pro Práva k Dilům Hudebním (OSA)

      Atbildētājs: Miloslav Lev

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai saskaņā ar Eiropas Kopienu tiesībām — Direktīvu 2001/29/EK — autoram ir tiesības uz atlīdzību, ja darbs tiek publiskots radio vai televīzijā, ko attiecīgās ierīces lietotājs izmanto viesnīcā, pat tad, ja televizors vai radiouztvērējs ir novietots viesnīcas privātajā daļā (istabās)?

               2.

               Vai Autortiesību likuma Nr. 121/2000 Sb., kurā grozījumi izdarīti ar Likumu Nr. 81/2005 Sb., 23. pants ir pretrunā Eiropas Kopienu tiesībām?


title: Lieta C-391/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums ( Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas (Lietuvas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Malgožata Runevič-Vardyn, Łukasz Wardyn/Vilniaus miesto savivaldybės administracija, Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija, Valstybinė lietuvių kalbos komisija, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Teisės departamento Civilinės metrikacijos skyrius (Savienības pilsonība — Pārvietošanās un uzturēšanās dalībvalstīs brīvība — Nediskriminācijas pilsonības dēļ princips — LESD 18. un 21. pants — Vienlīdzīgas attieksmes pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības princips — Direktīva 2000/43/EK — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko noteikta fizisku personu vārdu un uzvārdu atveidošana civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošos dokumentos tādā formā, lai būtu ievēroti valsts oficiālās valodas rakstības noteikumi)

text:
               2.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/4

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 12. maija spriedums (Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas (Lietuvas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Malgožata Runevič-Vardyn, Łukasz Wardyn/Vilniaus miesto savivaldybės administracija, Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija, Valstybinė lietuvių kalbos komisija, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Teisės departamento Civilinės metrikacijos skyrius

   (Lieta C-391/09) (1)

   (Savienības pilsonība - Pārvietošanās un uzturēšanās dalībvalstīs brīvība - Nediskriminācijas pilsonības dēļ princips - LESD 18. un 21. pants - Vienlīdzīgas attieksmes pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības princips - Direktīva 2000/43/EK - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko noteikta fizisku personu vārdu un uzvārdu atveidošana civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošos dokumentos tādā formā, lai būtu ievēroti valsts oficiālās valodas rakstības noteikumi)
   2011/C 194/04
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Malgožata Runevič-Vardyn, Łukasz Wardyn

      Atbildētāji: Vilniaus miesto savivaldybės administracija, Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija, Valstybinė lietuvių kalbos komisija, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Teisės departamento Civilinės metrikacijos skyrius

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — EKL 12. panta pirmās daļas un 18. panta 1. punkta, kā arī Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvas 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (OV L 180, 22. lpp.), 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kas nosaka, ka personu, kuras ir piederīgas citai tautībai vai pilsonībai, vārdi un uzvārdi civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošos dokumentos ir jāatveido, izmantojot valsts oficiālās valodas rakstu zīmes

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               valsts tiesību akti, kuros ir paredzēts, ka personas uzvārdi un vārdi šīs dalībvalsts civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošos dokumentos var tikt atveidoti tikai tādā formā, lai būtu ievēroti valsts oficiālās valodas rakstības noteikumi, attiecas uz situāciju, kas nav ietverta Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvas 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas [vienlīdzīgas] attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības, piemērošanas jomā;

               2)

               LESD 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           ar to tiek pieļauts, ka dalībvalsts kompetentās iestādes, piemērojot valsts tiesību aktus, kuros ir paredzēts, ka personas vārdi un uzvārds šīs dalībvalsts civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošos dokumentos var tikt atveidoti tikai tādā formā, lai būtu ievēroti valsts oficiālās valodas rakstības noteikumi, atsakās viena no tās pilsoņiem dzimšanas apliecībā un laulības apliecībā grozīt viņa uzvārdu un vārdu atbilstoši citas dalībvalsts rakstības noteikumiem;

                           —

                           ar to tiek pieļauts, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, un piemērojot šos pašus tiesību aktus dalībvalsts kompetentās iestādes atsakās grozīt Savienības pilsoņu laulātā pāra kopīgo uzvārdu, kāds viena no šiem pilsoņiem izcelsmes dalībvalsts izsniegtajos civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošajos dokumentos ir norādīts tādā formā, lai būtu ievēroti šīs pēdējās minētās dalībvalsts rakstības noteikumi, ar nosacījumu, ka minētajiem Savienības pilsoņiem šis atteikums nerada nopietnas neērtības administratīvā, profesionālā un privātā jomā, un tas ir jānosaka iesniedzējtiesai. Ja izrādīsies, ka šādas neērtības rodas, šai tiesai tāpat ir jāpārbauda, vai atteikums veikt grozījumus ir vajadzīgs interešu, kuras ar valsts tiesību aktiem ir paredzēts nodrošināt, aizsardzībai un ir samērīgs ar leģitīmi sasniedzamo mērķi;

                           —

                           ar to tiek pieļauts, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, un piemērojot šos pašus tiesību aktus dalībvalsts kompetentās iestādes atsakās grozīt Savienības pilsoņa no citas dalībvalsts laulības apliecību, lai minētā pilsoņa vārdi šajā apliecībā būtu rakstīti ar tādām diakritiskajām zīmēm, ar kādām tie ir rakstīti viņa izcelsmes valsts izsniegtajos civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošajos dokumentos, un tādā formā, lai būtu ievēroti šīs pēdējās minētās valsts oficiālās valodas rakstības noteikumi.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: lieta T-292/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Caremar S.p.A. un citi iesniedza 2004. gada 19. jūlijā

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/26

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Caremar S.p.A. un citi iesniedza 2004. gada 19. jūlijā
   (lieta T-292/04)
   (2004/C 251/48)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 19. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Caremar S.p.A. un citi, kuru pārstāv Gian Michele Roberti, Alessandra Franchi un Guido Bellitti, advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā sabiedrībām Caremar, Toremar, Siremar un Saremar piešķirtās subsīdijas attiecībā uz pienākumiem sniegt sabiedriskos pakalpojumus atzītas par atbalstu Līguma 87. panta izpratnē;

               —

               pakārtoti, atzīt par spēkā neesošu Apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā sabiedrībām Caremar, Toremar, Siremar un Saremar piešķirtās subsīdijas attiecībā uz pienākumiem sniegt sabiedriskos pakalpojumus klasificētas kā jauns atbalsts, nevis kā jau esošs atbalsts;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti atbilst pamatiem un galvenajiem argumentiem lietā T-265/04 (Adriatica di Navigazione u.c./Komisija) (1).

      (1)  Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts.


title: Lieta C-375/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. jūlijā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/11

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. jūlijā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-375/10)
   ()
   2010/C 274/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun un E. Adsera Ribera)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Direktīvas 2007/36/EK par biržu sarakstos iekļautu sabiedrību akcionāru konkrētu tiesību izmantošanu (1) prasības, vai katrā ziņā par šiem aktiem nepaziņojot Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi minētās direktīvas 15. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2007/36/EK transponēšanai valsts tiesību sistēmā noteiktais termiņš beidzās 2009. gada 3. augustā.

      (1)  OV L 184, 17. lpp.


title: Lieta T-792/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 25. septembra spriedumu lietā F-101/13 Osorio  u.c./EĀDD 2014. gada 5. decembrī iesniedza Eric Vanhalewyn

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/57

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 25. septembra spriedumu lietā F-101/13 Osorio u.c./EĀDD 2014. gada 5. decembrī iesniedza Eric Vanhalewyn

   (Lieta T-792/14 P)
   (2015/C 046/73)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eric Vanhalewyn (Grand Baie, Maurīcija sala) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 25. septembra spriedumu lietā F-87/12 (Osorio/EĀDD);

               —

               pieņemot lēmumu par jauniem pasākumiem, nospriest, ka:

                           —

                           pārsūdzētais lēmums ir atcelts;

                           —

                           EĀDD sedz tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   No prasības pieteikuma izriet, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs prasa atcelt Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 25. septembra spriedumu, kas taisīts lietā F-101/13 Osorio u.c./EĀDD.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa (turpmāk tekstā – “CDT”) esot uzskatījusi, ka, pirmkārt, tas, ka EĀDD nav pieņēmis Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “civildienesta noteikumi”) X pielikuma 10. panta vispārīgos noteikumus (turpmāk tekstā – “VN”), esot attaisnojams ar faktu, ka EĀDD šīs tiesību normas kontekstā atradās adaptācijas periodā, un, otrkārt, uz pienākuma pieņemt VN neievērošanu apelācijas sūdzības iesniedzējs var lietderīgi atsaukties tikai tad, ja tas pierāda, ka iecēlējinstitūcija šo tiesību normu ir piemērojusi patvaļīgi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka CDT esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka EĀDD ir pienācīgi pamatojis pārsūdzēto lēmumu, lai gan nav tikuši izklāstīti iemesli, kas iecēlējinstitūciju ir mudinājuši atkāpties no negatīvā personālkomitejas atzinuma.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka CDT esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka, tā kā nebija VN, tad iecēlējinstitūcija varēja ņemt vērā citus parametrus nevis tos, kas paredzēti civildienesta noteikumos, lai noteiktu dzīves apstākļu grūtības intensitāti darbinieku darba vietās ārpus Eiropas Savienības.


title: Lieta T-66/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 31. janvāra spriedums — Present-Service Ullrich /ITSB — Punt Nou ( “babilu” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “babilu” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “BABIDU” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Pakalpojumu līdzība — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/13

         Vispārējās tiesas 2013. gada 31. janvāra spriedums — Present-Service Ullrich/ITSB — Punt Nou (“babilu”)
   (Lieta T-66/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “babilu” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “BABIDU” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Pakalpojumu līdzība - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 79/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Present Service Ullrich Verwaltungs-GmbH (Erlangen, Vācija) (pārstāvji — A. Graf von Kalckreuth un I. Stein, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Punt-Nou, SL (Valence, Spānija) (pārstāvis — I. Sempere Massa, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 19. novembra lēmumu lietā R 773/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Punt-Nou, SL un Present-Service Ullrich GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Present-Service Ullrich GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 19.3.2011.


title: Lieta T-463/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 6. novembra spriedums – Popp un Zech /ITSB – Müller-Boré & Partner ( “MB” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “MB” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “MB&P”  — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts un 15. panta 1. punkts — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/20

         Vispārējās tiesas 2014. gada 6. novembra spriedums – Popp un Zech/ITSB – Müller-Boré & Partner (“MB”)
   (Lieta T-463/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “MB” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “MB&P” - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts un 15. panta 1. punkts - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2014/C 448/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eugen Popp (Minhene, Vācija) un Stefan M. Zech (Minhene) (pārstāvji – sākotnēji C. Rohnke un M. Jacob, vēlāk M. Jacob un F. Thiering, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Müller-Boré & Partner Patentanwälte (Minhene) (pārstāvji – sākotnēji T. Koerl un E. Celenk, vēlāk K. Kern un B. Maneth, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 19. jūlija lēmumu lietā R 506/2011-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Müller-Boré & Partner Patentanwälte, no vienas puses, un Eugen Popp un Stefan M. Zech, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eugen Popp un Stefan M. Zech atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta C-516/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 11. decembrī iesniedza Obersten Gerichtshofs (Austrija) — Tanja Borger/Tiroler Gebietskrankenkasse

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 11. decembrī iesniedza Obersten Gerichtshofs (Austrija) — Tanja Borger/Tiroler Gebietskrankenkasse

   (Lieta C-516/09)
   2010/C 63/41
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Tanja Borger

      Atbildētāja: Tiroler Gebietskrankenkasse

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (1), 1. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas — uz pusgadu — ir arī attiecināms uz personu, kas, likumiski izbeidzoties tās divu gadu darba attiecību pārtraukumam uz laiku, pēc bērna piedzimšanas ar darba devēju vienojas par darba tiesisko attiecību pārtraukšanu uz laiku vēl uz pusgadu, lai iespējami ilgāk saņemtu bērna kopšanas pabalstu, proti, atbilstošu kompensāciju, un tad darba attiecības izbeidz?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:
               Vai Regulas (EEK) Nr. 1408/71 1. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas — uz pusgadu — ir arī attiecināms uz personu, kas, likumiski izbeidzoties tās divu gadu darba attiecību pārtraukumam uz laiku, ar darba devēju vienojas par darba tiesisko attiecību pārtraukšanu uz laiku vēl uz pusgadu, ja tā šajā laikā saņem bērna kopšanas pabalstu, proti, atbilstošu kompensāciju?

      (1)  OV L 149, 2. lpp.


title: Lieta T-70/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 14. janvāra spriedums – Melt Water /ITSB (Caurspīdīgas cilindrveida pudeles forma) Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Caurspīdīgas cilindrveida pudeles forma — Absolūts atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 14. janvāra spriedums – Melt Water/ITSB (Caurspīdīgas cilindrveida pudeles forma)
   (Lieta T-70/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Caurspīdīgas cilindrveida pudeles forma - Absolūts atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 065/47)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Research and Production Company “Melt Water” UAB (Klaipēda, Lietuva) (pārstāve – V. Viešūnaitė, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju piektās padomes 2013. gada 26. novembra lēmumu lietā R 481/2013–5 attiecībā uz pieteikumu trīsdimensiju apzīmējumu, kuru veido caurspīdīgas cilindrveida pudeles forma, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Research and Production Company “Melt Water” UAB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta F-45/09: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. jūnija spriedums — Lebedef-Caponi /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2007. gada novērtējums — Prasība atcelt tiesību aktu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Personāla pārstāvji — Ad hoc grupas viedoklis)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/53

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. jūnija spriedums — Lebedef-Caponi/Komisija
   (Lieta F-45/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2007. gada novērtējums - Prasība atcelt tiesību aktu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Personāla pārstāvji - Ad hoc grupas viedoklis)
   2010/C 209/82
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lebedef-Caponi (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasītājas karjeras attīstības ziņojuma par 2007. gadu atcelšana.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009., 51. lpp.


title: Lieta C-297/11: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/60/EK — Savienības rīcība ūdens resursu politikas jomā — Upju baseinu apsaimniekošanas plāni — Publicēšana — Sabiedrības informēšana un sabiedriskā apspriešana — Nepaziņošana Komisijai)

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/7

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-297/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/60/EK - Savienības rīcība ūdens resursu politikas jomā - Upju baseinu apsaimniekošanas plāni - Publicēšana - Sabiedrības informēšana un sabiedriskā apspriešana - Nepaziņošana Komisijai)
   2012/C 165/11
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Marghelis un I. Hadjiyiannis)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — G. Karipsiadis)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 1. lpp.), 13. panta 1.-3. un 6. punkta, 14. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 15. panta 1. punkta pārkāpums — Upju baseinu apsaimniekošanas plāni — Publicēšana — Sabiedrības informēšana un sabiedriskā apspriešana — Upju baseinu apsaimniekošanas plānu nepaziņošana Komisijai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               līdz 2009. gada 22. decembrim nenodrošinot upju baseinu apsaimniekošanas plānu izstrādi gan katram upju baseinu apgabalam, kas atrodas vienīgi tās teritorijā, gan starptautiskajiem upju baseinu apgabaliem, un līdz 2010. gada 22. martam nenosūtot šo plānu kopiju Eiropas Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 13. panta 1.-3. un 6. punktā un 15. panta 1. punktā paredzētos pienākumus, kā arī, vēlākais, līdz 2008. gada 22. decembrim neuzsākot sabiedrības informēšanas procedūru un attiecīgu sabiedriskās apspriešanas procedūru saistībā ar upju baseinu apsaimniekošanas plānu projektiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 238, 13.08.2011.


title: lieta T-99/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 10. maija spriedums — Spānija/Komisija (Zveja — Regula (EK) Nr. 494/2002 — Jūras resursu saglabāšana — Juridiskais pamats — Nediskriminācijas princips — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/21

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 10. maija spriedums — Spānija/Komisija
   (lieta T-99/05) (1)

   (Zveja - Regula (EK) Nr. 494/2002 - Jūras resursu saglabāšana - Juridiskais pamats - Nediskriminācijas princips - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2007/C 140/35)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díaz Abad)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. van Rijn, F. Jimeno Fernández un S. Pardo Quintillán)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2002. gada 19. marta Regulu (EK) Nr. 494/2002, ar ko nosaka tehniskus papildu pasākumus heka krājumu atjaunošanai ICES III, IV, V, VI un VII apakšapgabalā un ICES VIII.a, VIII.b, VIII.d un VIII.e rajonā (OV L 77, 8. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 144, 15.06.2002. (iepriekš lieta C-165/02)


title: Lieta F-106/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. marta spriedums – Giaprakis /Reģionu komiteja (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Atalgojuma daļas pārskaitīšana ārpus nodarbinātības valsts — Civildienesta noteikumu agrākās redakcijas VII pielikuma 17. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Būvniecības krājkonts — Nepamatoti samaksātu summu atgūšana — Nosacījumi — Pārskaitījumu neregularitāte — Neregularitātes acīmredzamība)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/38

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. marta spriedums – Giaprakis/Reģionu komiteja
   (Lieta F-106/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Atalgojuma daļas pārskaitīšana ārpus nodarbinātības valsts - Civildienesta noteikumu agrākās redakcijas VII pielikuma 17. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Būvniecības krājkonts - Nepamatoti samaksātu summu atgūšana - Nosacījumi - Pārskaitījumu neregularitāte - Neregularitātes acīmredzamība)
   2009/C 102/56
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stavros Giaprakis, Brisele (Beļģija) (pārstāvis – M. A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Reģionu komiteja (pārstāvji – P. Cervilla, pārstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   2006. gada 21. novembra lēmuma atgūt summas, kas prasītājam pārskaitītas, piemērojot korekcijas koeficientu tai atalgojuma daļai, kas pārskaitīta uz Franciju laikā no 2004. gada aprīļa līdz 2005. gada jūnijam, sakarā ar šādam pārskaitījumam piemērojamo nosacījumu iespējamo neievērošanu, atcelšana – Prasība par zaudējumu atlīdzību

      Sprieduma rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Reģionu komitejas 2006. gada 21. novembra lēmumu atgūt summas EUR 1 246,06 apmērā, kas Giaprakis pārskaitītas, piemērojot korekcijas koeficientu tai atalgojuma daļai, kas pārskaitīta uz Franciju laikā no 2004. gada aprīļa līdz 2005. gada jūnijam;

               2)

               Eiropas Savienības Reģionu komiteja atmaksā Giaprakis EUR 1 246,06 un dienas naudas summu, kurai pieskaita nokavējuma procentus, sākot no datuma, kurā tā bija atgūta un līdz datumam, kurā tā faktiski samaksāta, atbilstoši Eiropas Centrālās bankas galvenajām refinansēšanas operācijām noteiktajai likmei, kas bija piemērojama attiecīgajā laika posmā, pieskaitot divus punktus;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Savienības Reģionu komiteja sedz visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 297, 8.12.2007., 49. lpp.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 21. oktobrī lietā C-445/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Uzņemošās dalībvalsts prasības uzņēmumiem, kas norīko uz tās teritoriju darba ņēmējus, kuri ir trešās valsts pilsoņi)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/22

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 21. oktobrī
   lietā C-445/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Uzņemošās dalībvalsts prasības uzņēmumiem, kas norīko uz tās teritoriju darba ņēmējus, kuri ir trešās valsts pilsoņi)
   (2004/C 300/46)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-445/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 21. oktobrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve M. Patakia) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis S. Schreiner, kam palīdzēja A. Rukavina), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši K. Lenaerts, K. Schiemann, E. Juhász un M. Ilešič, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2004. gada 21. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               izvirzot citā dalībvalstī dibinātiem pakalpojumu sniedzējiem, kas vēlas norīkot uz tās teritoriju darba ņēmējus, kuri ir trešo valstu pilsoņi, prasību saņemt individuālu darba atļauju, kuras izsniegšana ir atkarīga no darba tirgus apsvērumiem, vai prasību saņemt kolektīvu darba atļauju, kas tiek piešķirta tikai izņēmuma gadījumos, paredzot, ka attiecīgajiem darba ņēmējiem vismaz sešus mēnešus pirms viņu norīkošanas jābūt saistītiem ar viņu izcelsmes uzņēmumu ar darba līgumu uz nenoteiktu laiku, un uzliekot šiem pakalpojumu sniedzējiem par pienākumu iesniegt bankas garantiju, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 49. pantu;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta C-366/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 1. augustā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Dortmund-West/Klinikum Dortmund gGmbH

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 1. augustā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Finanzamt Dortmund-West/Klinikum Dortmund gGmbH

   (Lieta C-366/12)
   2012/C 366/40
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Atbildētāja un kasācijas sūdzības iesniedzēja: Finanzamt Dortmund-West

      Prasītāja un atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Klinikum Dortmund gGmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai darbībai, kas cieši saistīta ar slimnīcas un medicīnisko aprūpi, ir jābūt pakalpojumam atbilstoši Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 6. panta 1. punktam?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša: vai darbība, kas cieši saistīta ar slimnīcas un medicīnisko aprūpi, pastāv tikai gadījumā, ja to sniedz tas pats nodokļu maksātājs, kurš sniedz arī slimnīcas vai medicīnisko aprūpi?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noraidoša: vai darbība, kas cieši saistīta ar slimnīcas un medicīnisko aprūpi, pastāv arī tādā gadījumā, ja medicīniskā aprūpe ir atbrīvota no nodokļiem nevis saskaņā ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktu, bet šī punkta c) apakšpunktu?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-405/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 23. oktobra spriedums — Borco-Marken-Import Matthiesen /ITSB ( Caipi ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes Caipi reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/38

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 23. oktobra spriedums — Borco-Marken-Import Matthiesen/ITSB (“Caipi”)
   (Lieta T-405/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Caipi’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2007/C 297/78)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. Kg, Hamburga (Vācija) (pārstāvis — M. Wolter, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 6. augusta lēmumu lietā R 912/2002-2 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “Caipi” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.


title: Lieta C-212/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. aprīlī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — František Ryneš/Úřad pro ochranu osobních údajů

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. aprīlī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — František Ryneš/Úřad pro ochranu osobních údajů

   (Lieta C-212/13)
   2013/C 207/19
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: František Ryneš

      Atbildētāja: Úřad pro ochranu osobních údajů

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai saskaņā ar Direktīvas 95/46/EK (1) (OV 1995, L 281, 31. lpp.) 3. panta 2. punktu ģimenes mājā uzstādītas novērošanas kameras sistēmas darbība ar mērķi aizsargāt šīs mājas īpašnieku īpašumu, veselību un dzīvību var tikt kvalificēta par personas datu apstrādi, “ko veic fiziska persona tikai un vienīgi personiska vai mājsaimnieciska pasākuma gaitā [personiskām vai sadzīviskām vajadzībām]”, pat ja šāda sistēma ieraksta arī publisko telpu?

      (1)  OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.; īpašais izdevums 13/015, 355. lpp.


title: Lieta T-370/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. septembrī — GDF Suez /Komisija

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/54

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. septembrī — GDF Suez/Komisija
   (Lieta T-370/09)
   2009/C 282/102
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      GDF Suez, Parīze (Francija) (pārstāvji — J.-P. Gunther un C. Breuvart, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl GDF Suez tajā ir atzīta par atbildīgu par to, ka ir pārkāpusi EKL 81. panta 1. punkta noteikumus, piedaloties līgumā un saskaņotās darbībās dabas gāzes nozarē no 1980. gada 1. janvārim vismaz līdz 2005. gada 30. septembrim saistībā ar Vācijā izdarīto pārkāpumu un no 2000. gada 10. augusta vismaz līdz 2005. gada 30. septembrim saistībā ar Francijā izdarīto pārkāpumu, un līdz ar to atcelt arī lēmuma 3. pantu, jo tajā GDF Suez ir likts izbeigt pārkāpumus, kas paredzēti 1. pantā vai kam ir identisks vai līdzīgs priekšmets vai sekas;

               —

               pakārtoti, atcelt vai būtiski samazināt naudas soda apmēru, kas GDF Suez noteikts lēmuma 2. pantā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu GDF Suez pamatā lūdz pilnībā vai daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 8. jūlija Lēmumu C(2009) 5355 galīgajā redakcijā, kas attiecas uz EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.401 — E.ON/GDF) saistībā ar līgumu un saskaņotām darbībām dabas gāzes nozarē. Pakārtoti, prasītāja lūdz atcelt vai, alternatīvi, samazināt naudas sodu, kas tai noteikts ar šo lēmumu.
   Sava galvenā lūguma atcelt lēmumu pamatojumam prasītājs norāda četrus pamatus, kas pamatoti ar to, ka:

               —

               ir pārkāpts EKL 81. pants, ar pierādījumu sniegšanu saistītās tiesību normas un pienākums norādīt pamatojumu saistībā ar to, ka pastāv līgums un/vai saskaņotas darbības starp GDF Suez un E.ON/E.ON Ruhrgas līdz 2000. gada augustam, jo:

                           —

                           līdz 2000. gada augustam 1975. gada vēstuļu priekšmets un sekas nebija vērstas pret konkurenci;

                           —

                           Kopienas iekšējā tirdzniecība līdz 2000. augustam netika ietekmēta un

                           —

                           nav nekādu pierādījumu, ka norādītais pārkāpums pastāvēja laika posmā no 1980. gada janvāra līdz 1999. gada februārim;

               —

               ir pārkāpts EKL 81. pants, ar pierādījumu sniegšanu saistītās tiesību normas un pienākums norādīt pamatojumu saistībā ar to, ka pastāv līgums un/vai saskaņotas darbības starp GDF Suez un E.ON/E.ON Ruhrgas pēc 2000. gada augusta, jo:

                           —

                           laika posmā no 1980. gada 1. janvāra līdz 2005. gada 30. septembrim nav izdarīts vienots un ilgstošs pārkāpums un līdz ar to 1975. gada vēstulēm ir iestājies noilgums;

                           —

                           pušu griba nebija saskaņota, lai 1975. gada vēstules piemērotu pēc 2000. gada augusta;

                           —

                           acīmredzami nepareizi tika novērtētas sanāksmes un sarakste GDF Suez un E.ON/E.ON Ruhrgas starpā; un

                           —

                           netika novērtēta GDF Suez autonomā rīcība Vācijā un E.ON/E.ON Ruhrgas atsevišķā rīcība Francijā;

               —

               ir acīmredzams, ka nepastāv pierādījumi, kas saistīti ar to, ka pastāvētu līgums un/vai saskaņotas darbības, kuru mērķis ir Francijā ierobežot gāzes izmantošanu uzņēmumā E.ON/E.ON Ruhrgas, ko piegādā pa gāzes vadu MEGAL, jo

                           —

                           nepastāv nekāds pārkāpums Francijas tirgū, kas izrietētu no “Direktion G” vēstules;

                           —

                           acīmredzami nepareizi ir interpretētas GDF Suez un E.ON/E.ON Ruhrgas sanāksmes un sarakste, kas attiecas uz Franciju;

                           —

                           pastāv izņēmums, kas pamatots ar GDF Suez importa un gāzes piegādes likumīgo monopolu Francijā pirms gāzes tirgus liberalizācijas 2003. gada janvārī;

               —

               pastāv kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, kas pieļautas EKL 81. panta piemērošanā un kas saistītas ar līguma un/vai saskaņotu darbību pastāvēšanu GDF Suez et E.ON/E.ON Ruhrgas starpā pēc 2004. gada augusta.

         Sava pakārtotā lūguma atcelt naudas sodu pamatojumam prasītājs norāda vienu pamatu, kas pamatots ar vienlīdzīgas attieksmes, samērīguma un atpakaļejoša spēka aizlieguma principa pārkāpumu.
   Sava alternatīvā lūguma samazināt naudas sodu pamatojumam prasītājs norāda sešus pamatus, kas pamatoti ar:

               —

               to, ka norādītais pārkāpums, kas saistīts ar gāzes tirgiem Francijā, nebija pietiekami juridiski pierādīts, un to, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums šajā sakarā;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principa pārkāpumu, jo GDF Suez un E.ON/E.ON Ruhrgas tika noteikts identisks naudas sods;

               —

               nepareizu pārkāpuma ilguma novērtējumu;

               —

               nepareizu pārkāpuma smaguma novērtējumu;

               —

               nepareizu vajadzības GDF Suez piemērot īpašo palielinājumu 15 % apmērā novērtējumu un

               —

               nepareizu atbildību mīkstinošo apstākļu novērtējumu.


title: Lieta T-165/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūlija spriedums — Vounakis pret Komisiju (Ierēdņi — Karjeras attīstības ziņojums — Novērtējuma veikšana par 2001./2002. gadu — Apelācijas izskatītāja nekompetence — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/36

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūlija spriedums — Vounakis pret Komisiju
   (Lieta T-165/04) (1)

   (Ierēdņi - Karjeras attīstības ziņojums - Novērtējuma veikšana par 2001./2002. gadu - Apelācijas izskatītāja nekompetence - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2006/C 224/78)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hippocrate Vounakis, Wezembeek-Oppem, Beļģija (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris)
   Priekšmets
   Prasība atcelt 2003. gada 23. maija Lēmumu par prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par periodu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Atcelt 2003. gada 23. maija Lēmumu par prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par periodu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim tiktāl, ciktāl tas attiecas uz sadaļu “uzvedība dienestā”;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt vienu trešdaļu no prasītāja tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               piespriest prasītājam segt divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta)  2005. gada 27. oktobrī  apvienotajās lietās C-187/04 un C-188/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 93/37/EEK — Būvdarbu valsts līgumi — Valsts koncesijas — Izsludināšanas noteikumi)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 27. oktobrī
   apvienotajās lietās C-187/04 un C-188/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 93/37/EEK - Būvdarbu valsts līgumi - Valsts koncesijas - Izsludināšanas noteikumi)
   (2006/C 36/20)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Apvienotajās lietās C-187/04 un C-188/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 22. aprīlī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Wiedner, G. Bambara, avocat) pret Itālijas Republiku (pārstāvji — I. M. Braguglia, M. Fiorilli, avocat), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši J. Makarczyk (referents), R. Silva de Lapuerta, P. Kūris un J. Klučka, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2005. gada 27. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Tā kā valsts uzņēmums ANAS SpA piešķīra Valtrompia un Pdemontana Veneta Ovest autoceļu būvdarbu un vadības līgumu Società per l'autostrada Brescia-Verona-Vincenza-Padova pA kā tiešu koncesiju, iepriekš neizsludinot konkursu, kaut gan tam nav izpildīti nepieciešamie nosacījumi, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1993. gada 14. jūnija direktīva 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras, un īpaši tās 3. panta 1. punkts un 11. panta 3., 6. un 7. punkts.

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.

      OV C 168, 26.06.2004.


title: Lieta C-316/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 16. novembra spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc lūguma, ko iesniedza Timothy Martin Hemming, kas rīkojas ar tirdzniecības nosaukumu “Simply Pleasure Ltd.”, u.c./Westminster City Council Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Direktīva 2006/123/EK — 13. panta 2. punkts — Atļaujas izsniegšanas procedūras — Izdevumu, kas saistībā ar to var rasties, jēdziens

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/12

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 16. novembra spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc lūguma, ko iesniedza Timothy Martin Hemming, kas rīkojas ar tirdzniecības nosaukumu “Simply Pleasure Ltd.”, u.c./Westminster City Council

   (Lieta C-316/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Direktīva 2006/123/EK - 13. panta 2. punkts - Atļaujas izsniegšanas procedūras - Izdevumu, kas saistībā ar to var rasties, jēdziens)
   (2017/C 014/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: The Queen, pēc lūguma, ko iesniedza Timothy Martin Hemming, kas rīkojas ar tirdzniecības nosaukumu “Simply Pleasure Ltd.”, James Alan Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, kas rīkojas ar tirdzniecības nosaukumu “Janus”, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd

      Atbildētāja: Westminster City Council

      Piedaloties: The Architects’ Registration Board, The Solicitors’ Regulation Authority, The Bar Standards Board, The Care Quality Commission, The Farriers’ Registration Council, The Law Society, The Bar Council, The Local Government Association, Her Majesty’s Treasury

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū 13. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā tie, kas pastāv pamatlietā, ar to netiek pieļauta prasība atļaujas piešķiršanas vai atjaunošanas pieteikuma iesniegšanas brīdī samaksāt nodevu, kuras viena daļa atbilst ar attiecīgās atļauju sistēmas pārvaldību un uzraudzību saistītajām izmaksām, pat ja šī daļa ir atmaksājama šī pieteikuma noraidīšanas gadījumā.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta C-453/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums  2006. gada 1. jūnijā  [ Landgericht Berlin  (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] —  innoventif Ltd  (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — EKL 43. un 48. pants — Citā dalībvalstī dibinātas sabiedrības ar ierobežotu atbildību meitas sabiedrība — Sabiedrības mērķa ierakstīšana valsts komercreģistrā — Prasība veikt avansa maksājumu par pilnīgu sabiedrības mērķa publicēšanu — Saderīgums)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/3

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 1. jūnijā [Landgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — innoventif Ltd

   (Lieta C-453/04) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - EKL 43. un 48. pants - Citā dalībvalstī dibinātas sabiedrības ar ierobežotu atbildību meitas sabiedrība - Sabiedrības mērķa ierakstīšana valsts komercreģistrā - Prasība veikt avansa maksājumu par pilnīgu sabiedrības mērķa publicēšanu - Saderīgums)
   (2006/C 178/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Landgericht Berlin

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: innoventif Ltd

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Berlin — EKL 43. un 48. panta interpretācija — Kapitālsabiedrības filiāles reģistrācija citas dalībvalsts komercreģistrā, kas pakļauta avansa maksājumam par sabiedrības dibināšanas līgumā paredzēto ziņu par sabiedrību publicēšanas izdevumiem
   Rezolutīvā daļa:
   ar EKL 43. un 48. pantu nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka, lai ierakstītu komercreģistrā citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības ar ierobežotu atbildību filiāli, ir jāmaksā sabiedrības dibināšanas dokumentā aprakstītā sabiedrības mērķa paredzamo publicēšanas izmaksu avanss.

      (1)  OV C 6, 08.01.2005.


title: Lieta C-348/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 17. novembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stadt Wiener Neustadt/Niederösterreichische Landesregierung Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 85/337/EEK — Direktīva 2011/92/ES — Piemērošanas joma — Jēdziens “īpašs valsts leģislatīvs akts” — Ietekmes uz vidi novērtējuma neesamība — Neapstrīdama atļauja — Ietekmes uz vidi novērtējuma neesamības legalizācija a posteriori ar leģislatīvu aktu — Sadarbības princips — LES 4. pants

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/13

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 17. novembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stadt Wiener Neustadt/Niederösterreichische Landesregierung

   (Lieta C-348/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Direktīva 85/337/EEK - Direktīva 2011/92/ES - Piemērošanas joma - Jēdziens “īpašs valsts leģislatīvs akts” - Ietekmes uz vidi novērtējuma neesamība - Neapstrīdama atļauja - Ietekmes uz vidi novērtējuma neesamības legalizācija a posteriori ar leģislatīvu aktu - Sadarbības princips - LES 4. pants)
   (2017/C 014/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Stadt Wiener Neustadt

      Atbildētāja: Niederösterreichische Landesregierung,

      piedaloties: .A.S.A. Abfall Service AG

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, 1. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to no šīs direktīvas piemērošanas jomas netiek izslēgts projekts, kurš ir minēts tādā tiesību normā kā tā, kas tiek aplūkota pamatlietā, saskaņā ar kuru projekts, uz ko attiecas lēmums, kurš ir pieņemts, nepildot pienākumu veikt šī projekta ietekmes uz vidi novērtējumu, un attiecībā uz kuru ir beidzies termiņš prasības celšanai par tā atcelšanu, ir jāuzskata par likumīgi atļautu. Šāda tiesību norma, ciktāl tajā ir paredzēts, ka ir jāpieņem, ka šādam projektam ir veikts iepriekšējs ietekmes uz vidi novērtējums, ir pretrunā Savienības tiesībām.

      (1)  OV C 363, 3.11.2015.


title: Lieta C-244/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. maijā – Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/18

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. maijā – Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-244/14)
   2014/C 253/23
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Braun un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka Austrijas Republika, pilnībā netransponējot Direktīvas 2004/49/EK 3. panta k) punktu, 10. panta 5. punktu, 11. panta 2. punktu, 17. panta 1. punktu, 19. panta 2. punktu, 22. panta 3. punktu un 25. panta 3. punktu, nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisijai pēc Austrijas Republikas tiesību aktu izvērtēšanas ir radušās šaubas par dažu Direktīvas 2004/49/EK (1) normu pareizu transponēšanu. Šaubas būtībā attiecas uz normām par drošības sertifikāciju un drošības atļaujām, valsts drošības iestādi, izmeklēšanu, izmeklēšanas iestādi un drošības ieteikumiem.

      (1)  OV L 164, 44. lpp.


title: Lieta C-300/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 13. jūlija Raad van State lēmumu lietā M. G. Eman un O. B. Sevinger pret het college van burgemeester en wethouders van Den Haag

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 13. jūlija Raad van State lēmumu lietā M. G. Eman un O. B. Sevinger pret het college van burgemeester en wethouders van Den Haag
   (Lieta C-300/04)
   (2004/C 228/58)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Raad van State 2004. gada 13. jūlija lēmumu lietā M. G. Eman un O.B. Sevinger pret het college van burgemeester en wethouders van Den Haag, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 15. jūlijā.
   Raad van State lūdz Eiropas Kopienu Tiesu lemt par šādiem prejudiciāliem jautājumiem:

               1.

               Vai Līguma Otrā daļa attiecas uz personām, kurām ir kādas dalībvalsts pilsonība un kuras uzturas vai dzīvo teritorijā, kas pieder aizjūras zemēm un teritorijām (AZT), uz kurām atsaucas EKL 299. panta 3. punkts un kurām ir īpašas attiecības ar šo dalībvalsti?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, vai dalībvalstis EKL 17. panta 1. punkta otrā teikuma izpratnē var brīvi piešķirt pilsonību personām, kuras uzturas vai dzīvo EKL 299. panta 3. punktā norādītajās AZT?

               3.

               Vai EKL 19. panta 2. punkts, lasot to kopā ar EKL 189. pantu un 190. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, izņemot parastos valsts tiesību sistēmā paredzētos izņēmumus, starp citiem, vēlēšanu tiesību atņemšana sakarā ar notiesāšanu krimināllietā un rīcības nespēju – pat gadījumā, ja attiecīgās personas uzturas vai dzīvo AZT, Savienības pilsoņa statuss automātiski piešķir tiesības balsot un kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās?

               4.

               Vai EKL 17. pants un 19. panta 2. punkts, ja tos lasa un izprot atbilstoši Protokola 3. panta 1. rindkopai, kā to interpretē Eiropas Cilvēktiesību Tiesa, liedz vēlēšanu tiesības un tiesības kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās personām, kuras nav Savienības pilsoņi?

               5.

               Vai Kopienu tiesības nosaka prasības tiesību atjaunošanas gadījumā, ja valstu tiesas, pamatojoties, starp citu, uz Eiropas Kopienu Tiesas sniegtajām atbildēm uz augstākminētajiem jautājumiem, secina, ka personām, kuras uzturas vai dzīvo Nīderlandes Antiļu salās vai Arubā un kurām ir Nīderlandes pilsonība, ir bijusi nelikumīgi atteikta reģistrācija 2004. gada 10. jūnija vēlēšanās?