title: Lieta C-596/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. decembrī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/8

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. decembrī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-596/12)
   2013/C 71/13
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Enegren, un C. Cattabriga)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, no Likuma Nr. 223/1991 4. pantā savienojumā ar tā paša likuma 24. pantu noteiktās mobilitātes procedūras piemērojamības subjektu loka izslēdzot “vadītāju” kategoriju, Itālijas Republika nav izpildījusi Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (1) 1. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republiku atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka, no Likuma Nr. 223/1991 4. pantā savienojumā ar tā paša likuma 24. pantu noteiktās mobilitātes procedūras piemērojamības subjektu loka izslēgdama “vadītāju” kategoriju, Itālijas Republika neesot izpildījusi Direktīvas 98/59/EK 1. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus.
   Šajā direktīvā esot reglamentēta kārtība, kādā jāinformē darba ņēmēju pārstāvji un ar tiem jākonsultējas, kas darba devējam ir jāievēro, ja tas vēlas veikt kolektīvu atlaišanu, kā arī pati kolektīvās atlaišanas kārtība.
   Šī kārtība saskaņā ar direktīvas 1. panta 1. un 2. punktu esot piemērojama gadījumā, kad darba devējs atlaišanu no darba veic kāda vai kādu ar attiecīgo darbinieku personu nesaistītu iemeslu dēļ, ja veikto atlaišanu skaits pārsniedz kādu konkrētu robežvērtību, kas noteikta, ņemot vērā visu uzņēmumā strādājošo personu kopskaitu. Aprēķinot uzņēmumā nodarbināto, kā arī atlaisto personu skaitu, tiekot ņemti vērā visi darbinieki neatkarīgi no viņu kvalifikācijas vai amata pienākumiem, izņemot vienīgi uz noteiktu laiku nodarbinātos, valsts pārvaldes iestādēs strādājošos un tālbraucēju kuģu apkalpes.
   Ieviešot Direktīvu 98/59/EK, Itālijas likumdevējs esot no tajā kolektīvās atlaišanas gadījumā paredzēto informēšanas un konsultēšanās kārtības piemērojamības subjektu loka izslēdzis vadītāju kategoriju, kura turpretim saskaņā ar Itālijas Civilkodeksu ietilpst darba ņēmēja jēdzienā. Šāda izslēgšana esot ne vien pretrunā direktīvas vispārējai piemērojamībai, bet arī gluži nepamatota. Proti, vadītāju kategorija Itālijas tiesiskajā regulējumā esot visnotaļ plaša un ietverot arī darbiniekus, kas nav apveltīti ar īpašām uzņēmuma vadīšanas pilnvarām un par “vadītājiem” tiek saukti tāpēc vien, ka tiem ir augstāka profesionālā kvalifikācija.

      (1)  OV L 225, 16. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nod., 3. sēj., 327. lpp.


title: Lieta C-637/15 P: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 25. oktobra rīkojums – VSM Geneesmiddelen BV/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Sabiedrības veselība — Patērētāju tiesību aizsardzība — Regula (EK) Nr. 1924/2006 — Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem — 13. panta 3. punkts — Kopienas saraksts ar veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem — Botāniskas vielas — Atliktās norādes — Prasība sakarā ar bezdarbību un prasība atcelt tiesību aktu — Komisijas nostājas pieņemšana — Apstrīdams akts

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/7

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 25. oktobra rīkojums – VSM Geneesmiddelen BV/Eiropas Komisija
   (Lieta C-637/15 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Sabiedrības veselība - Patērētāju tiesību aizsardzība - Regula (EK) Nr. 1924/2006 - Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem - 13. panta 3. punkts - Kopienas saraksts ar veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem - Botāniskas vielas - Atliktās norādes - Prasība sakarā ar bezdarbību un prasība atcelt tiesību aktu - Komisijas nostājas pieņemšana - Apstrīdams akts)
   (2017/C 063/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: VSM Geneesmiddelen BV (pārstāvis – U. Grundmann, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Wilderspin un S. Grünheid)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               nav jālemj par European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (EUCOPE) iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               VSM Geneesmiddelen BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā;

               4)

               VSM Geneesmiddelen BV un European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (EUCOPE) sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar šīs pēdējās minētās iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 48, 8.2.2016.


title: Lieta T-110/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. februārī — ASA /ITSB — Merck ( “FEMIFERAL” )

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. februārī — ASA/ITSB — Merck (“FEMIFERAL”)
   (Lieta T-110/11)
   2011/C 139/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ASA Sp. z o.o. (Głubczyce, Polija) (pārstāvis — M. Chimiak, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Merck Sp. z o.o. (Varšava, Polija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 19. novembra lēmumu lietā R 0182/2010-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FEMIFERAL” (reģistrācijas pieteikums Nr. 5320701) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Merck Sp. z o.o.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “Feminatal” un valsts grafiska preču zīme ar vārdisku elementu “feminatal” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un pilnībā noraidīt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo esot nepareizi konstatēts, ka preču zīmes “Feminatal” un “FEMIFERAL” ir tik līdzīgas, ka pastāv iespēja maldināt Polijas sabiedrību par preču izcelsmi, priedēkļa “femi” atšķirtspējas kļūdains vērtējums un Polijas sabiedrības īpatnību, kā arī Polijas valodas principu neņemšana vērā, kļūdains preču līdzības vērtējums visās trīs jomās — vizuālajā, fonētiskajā un konceptuālajā

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-576/17: Prasība, kas celta 2017. gada 24. augustā – Mas Que Vinos Global/EUIPO – JESA (“EL SEÑORITO”)

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/26

         Prasība, kas celta 2017. gada 24. augustā – Mas Que Vinos Global/EUIPO – JESA (“EL SEÑORITO”)
   (Lieta T-576/17)
   (2017/C 357/34)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mas Que Vinos Global, SL (Dobarrios, Spānija) (pārstāve – M. Sanmartín Sanmartín, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Jose Estevez, SA (JESA) (Heresa de la Frontera, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “EL SEÑORITO” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 502 166

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 9. jūnija lēmums lietā R 1775/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42., 60., 63., 75. un 76. panta, kā arī tās 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-302/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – HeidelbergCement /Komisija Konkurence — Administratīvais process — Lēmums par informācijas pieprasīšanu — Pieprasītās informācijas nepieciešamība — Pietiekami nopietni netiešie pierādījumi — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/31

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – HeidelbergCement/Komisija
   (Lieta T-302/11) (1)

   (Konkurence - Administratīvais process - Lēmums par informācijas pieprasīšanu - Pieprasītās informācijas nepieciešamība - Pietiekami nopietni netiešie pierādījumi - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums)
   2014/C 135/38
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HeidelbergCement AG (Heidelberga, Vācija) (pārstāvji – U. Denzel, T. Holzmüller un P. Pichler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Kellerbauer, R. Sauer un C. Hödlmayr, pārstāvji, kuriem palīdz A. Böhlke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmumu C(2011) 2361, galīgā redakcija, par Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta piemērošanas procedūru (Lieta 39520 – Cements un ar to saistītie produkti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               HeidelbergCement AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta T-78/12: Prasība, kas celta 2012. gada 17. februārī — GRE /ITSB — Villiger Söhne ( “LIBERTE brunes” )

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/30

         Prasība, kas celta 2012. gada 17. februārī — GRE/ITSB — Villiger Söhne (“LIBERTE brunes”)
   (Lieta T-78/12)
   2012/C 109/61
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Vācija) (pārstāve — I. Memmler, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Villiger Söhne GmbH (Waldshut-Tiengen, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 1. decembra lēmumu lietā R 2109/2010-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “LIBERTE brunes” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25., 30. un 34. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 462 171)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Villiger Söhne GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “LA LIBERTAD” (Kopienas preču zīme Nr. 1 456 664) un grafiska preču zīme “La LIBERTAD” (Kopienas preču zīme Nr. 2 433 126) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14. un 34. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas


title: Lieta C-506/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 9. jūlija spriedumu lietā T-552/11 Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro /Komisija 2013. gada 19. septembrī iesniedza Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro Α.Ε.

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/50

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 9. jūlija spriedumu lietā T-552/11 Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Komisija 2013. gada 19. septembrī iesniedza Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro Α.Ε.

   (Lieta C-506/13 P)
   2013/C 344/88
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro Α.Ε. (pārstāvis — E. Tzannini, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 9. jūlija spriedumu lietā T-552/11 (kas reģistrēts ar protokola Nr. 575925);

               —

               atzīt attiecīgo lietu par pieņemamu un izskatīt to pēc būtības vai pretējā gadījumā nodot to atpakaļ Vispārējai tiesai tās izskatīšanai pēc būtības;

               —

               noraidīt Komisijas pretprasību, jo visi izvirzītie attiecīgie pamatargumenti ir pilnībā nepieņemami vai katrā ziņā nepamatoti;

               —

               apmierināt 2011. gada 24. oktobrī celto “Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro” prasību atcelt 2011. gada 9. septembrī izdoto paziņojumu par parādu Nr. 3241109207;

               —

               atcelt apstrīdēto paziņojumu par parādu Nr. 3241109207 par summu EUR 83 001,09;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Tiesību normas kļūdaina piemērošana, proti, paziņojuma par parādu izpildu rakstura neatzīšana un no tā izrietošā LESD 263. panta nepiemērošana. Vispārējā tiesa, atzīstot, ka Komisija nav izmantojusi tās rīcībā esošās valsts varas prerogatīvas un ka paziņojuma par parādu mērķis ir īstenot tiesības, kas Komisijai ir piešķirtas ar līguma noteikumiem, ir nepareizi piemērojusi tiesību normu.

               2)

               Kļūda tiesību piemērošanā, proti, tiesību jēdziena “pārmaksāta summa” kļūdaina piemērošana. Vispārējā tiesa ir kļūdaini un nepieļaujami interpretējusi līgumu saistībā ar pārmaksātas summas jēdzienu.

               3)

               Savienības tiesību pamatprincipu pārkāpums, jo nav tikuši ņemti vērā “Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro” argumenti attiecībā uz procentu likmi. Vispārējā tiesa kā procentu maksājuma sākuma dienu kļūdaini esot noteikusi dienu, kas seko pēc paziņojumā par parādu norādītās maksājuma veikšanas dienas.

               4)

               Nepareizu juridisko kritēriju piemērošana saistībā ar Vispārējās tiesas veikto pierādījumu izvērtēšanu. Vispārējā tiesa esot kļūdaini apstrīdējusi nodarbināto personu nostrādātās darba stundas.

               5)

               Kļūda tiesību piemērošanā un kļūdaina faktu klasificēšana premisā. Vispārējā tiesa neesot attiecinājusi pareizo tiesību normu uz faktiskajiem apstākļiem, kas bija izvirzīti attiecībā uz “time sheets” [darba lapu] raksturu un darbību.

               6)

               Acīmredzamas kļūdas vērtējumā attiecībā uz procesuālo tiesību normām, kas garantē tiesības uz aizstāvību un Komisijas un “Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro” procesuālo tiesību vienlīdzību. Vispārējā tiesa esot kļūdaini atzinusi, ka iesniegtās darba lapas neatbilst līguma noteikumos paredzētajām prasībām un līdz ar to nosprieda, ka tās ir noraidāmas kā pierādīšanas līdzekļi, un ka iesniegtā sarakste nav atbilstošs pierādījums par nodarbināto personu faktiski nostrādātajām darba stundām.

               7)

               Kļūda tiesību piemērošanā, izvērtējot izmaksu aprēķināšanas metožu (Cost Models) juridisko raksturu.

               8)

               Kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz pilnvaru nepareizas izmantošanas, ko pieļāvusi Eiropas Komisija, jēdzienu.

               9)

               Faktisko apstākļu kļūdaina klasificēšana premisā, no kā izriet kļūdains juridiskais vērtējums attiecībā uz “Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro” argumentu noraidījumu un apstrīdētā paziņojuma par parādu pamatojuma trūkumu.

               10)

               Kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz tiesiskās paļāvības principa izvērtējumu. Vispārējā tiesa kļūdaini neesot atzinusi, ka Komisija, pārkāpjot tiesiskās paļāvības principu, ir padarījusi par nebijušu visu “Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro” paveikto izpētes darbu, piemērodama sodu par iespējamajām standarta novirzēm no apgalvotās pareizās procedūras, pieprasot atmaksāt visas nepamatoti samaksātās summas.


title: lieta C-139/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums (Oberlandesgericht Karlsruhe (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Rafet Kqiku (Vīzas, patvērums, imigrācija — Trešās valsts pilsonis, kuram ir Šveices uzturēšanās atļauja — Ieceļošana un uzturēšanās dalībvalsts teritorijā citiem mērķiem, kas nav tranzīts — Vīzas neesamība)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/18

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums (Oberlandesgericht Karlsruhe (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Rafet Kqiku
   (lieta C-139/08) (1)

   (Vīzas, patvērums, imigrācija - Trešās valsts pilsonis, kuram ir Šveices uzturēšanās atļauja - Ieceļošana un uzturēšanās dalībvalsts teritorijā citiem mērķiem, kas nav tranzīts - Vīzas neesamība)
   2009/C 141/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberlandesgericht Karlsruhe

      Lietas dalībnieks pamata procesā

   Rafet Kqiku

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Karlsruhe — Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūlija Lēmuma Nr. 896/2006/EK, ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz dažu Šveices un Lihtenšteinas izdotu uzturēšanās atļauju vienpusēju atzīšanu dalībvalstīs tranzīta vajadzībām to teritorijā (OV L 167, 8. lpp.), 1. un 2. panta interpretācija — Iespēja bijušās Serbijas un Melnkalnes pilsonim, kurš dzīvo Šveicē, bez vīzas iebraukt Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā tādos nolūkos, kas nav tranzīts, un tajā uzturēties divas dienas

      Rezolutīvā daļa:

   Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Lēmums Nr. 896/2006/EK, ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz dažu Šveices un Lihtenšteinas izdotu uzturēšanās atļauju vienpusēju atzīšanu dalībvalstīs tranzīta vajadzībām to teritorijā, ir interpretējams tādējādi, ka šī lēmuma pielikumā uzskaitītās uzturēšanas atļaujas, kuras Šveices Konfederācija un Lihtenšteinas Firstiste izsniegusi to trešo valstu pilsoņiem, kuriem ir pienākums saņemt vīzu, ir pielīdzināmas vienīgi tranzīta vīzai. Lai ieceļotu dalībvalstu teritorijā tranzīta nolūkos, Padomes 2001. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas, 1. panta 1. punktā un 2. pantā paredzēto prasību izpildei pietiek, ja minētajā lēmumā paredzētajai personai ir šī paša lēmuma pielikumā minētā uzturēšanās atļauja, ko izdevusi Šveices Konfederācija vai Lihtenšteinas Firstiste.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta C-313/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. jūnijā iesniedza Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) — Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală / Cătălin Ienciu

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. jūnijā iesniedza Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) — Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală/Cătălin Ienciu

   (Lieta C-313/13)
   (2013/C 226/12)
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Alba Iulia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

      Atbildētājs: Cătălin Ienciu

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai gadījumā, kad pārdevēju pārkvalificē par PVN maksātāju un puses ir vienojušās par atlīdzību (cenu) par nekustamā īpašuma piegādi, neko neminot par PVN, Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) 73. un 78. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka summa, kurai uzliek nodokli, ir:

               a)

               atlīdzība (cena) par preces piegādi, par kuru puses ir vienojušās, no kā atņem PVN likmi, vai

               b)

               atlīdzība (cena) par preces piegādi, par kuru puses ir vienojušās?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-220/06: Prasība, kas celta 2006. gada 16. augustā — JAKO-O pret ITSB- P. I. Fashion ( JAKO-O )

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/14

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. augustā — JAKO-O pret ITSB- P. I. Fashion (JAKO-O)
   (Lieta T-220/06)
   (2006/C 249/33)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jako-O Moebel und Spielmittel für die junge Familie GmbH, Bad Rodach (Vācija) (pārstāvis — E. Bertram, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: P. I. Fashion BV, Amsterdama (Nīderlande)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2006. gada 14. jūnija lēmumu (lieta R 1178/2005-2);

               —

               noraidīt iebildumu Nr. B 553695 pret Kopienas preču zīmes pieteikumu Nr. 2395564;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Prasītāja.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “JAKO-O” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 8., 9., 11., 12.,14., 15., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28., 39. un 41. klasē (ziepes, parfimērijas līdzekļi, ēteriskās eļļas, kosmētika) — reģistrācijas pieteikums Nr. 2395564.

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: P. I. Fashion B. V.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Valsts grafiska preču zīme “LAGERFELD JAKO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3. klasē.

      Iebildumu nodaļas lēmums: Apmierināt iebildumus attiecībā uz iebildumos norādītajām precēm.

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju.

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.
   Prasītāja apgalvo, ka starp agrāko preču zīmi un pieteikto Kopienas preču zīmi nepastāv fonētiska, vizuāla vai konceptuāla līdzība un tāpēc nepastāv sajaukšanas iespēja iepriekš minētā panta izpratnē. Saskaņā ar prasītājas norādīto, sajaukšanas iespēju vēl vairāk samazina reputācija, kādu elementam “LAGERFELD”, kas uzskatāms par preču zīmes dominējošo elementu, piešķir vidusmēra patērētājs.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 20. janvārīlietā C-448/02 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Grāmatojumu noskaidrošana — 1995. finanšu gads — Laukaugi)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 20. janvārī

      lietā C-448/02 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju
       (1)

   (ELVGF - Grāmatojumu noskaidrošana - 1995. finanšu gads - Laukaugi)
   (2005/C 57/09)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Lietā C-448/02 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2002. gada 10. decembrī cēla Grieķijas Republika (pārstāvji - I. Chalkias un G. Kanellopoulos) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāve - M. Condou-Durande), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesnese R. Silva de Lapuerta, tiesneši J. Makarczyk, P. Kūris (referents) un G. Arestis, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2005. gada 20. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 31, 08.02.2003.


title: Lieta C-278/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2007. gada 13. jūnija rīkojumu — Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co. / Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2007. gada 13. jūnija rīkojumu — Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co./Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-278/07)
   (2007/C 211/28)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co.

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (1) 3. panta 1. punkta 1. apakšpunkta pirmajā teikumā reglamentētais noilguma termiņš ir piemērojams arī gadījumos, ja pārkāpums tika izdarīts vai beidzās pirms stājās spēkā Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95?

               2)

               Vai minētajā punktā reglamentētais noilguma termiņš vispār ir piemērojams tādiem administratīviem pasākumiem kā piešķirtās eksporta kompensācijas atgūšana, pamatojoties uz pārkāpumu?

         Gadījumā, ja uz šiem jautājumiem tiktu atbildēts apstiprinoši:

               3)

               Vai ilgāku termiņu, ko saskaņā ar Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 3. panta 3. punktu dalībvalsts var noteikt, drīkst piemērot arī gadījumos, ja šāds ilgāks termiņš bija noteikts dalībvalsts tiesībās vēl, pirms tika izdota iepriekš minētā regula? Vai šādu ilgāku termiņu var piemērot arī gadījumos, ja tas nebija paredzēts specifiskā tiesiskajā regulējumā eksporta kompensācijas atgūšanai vai kopumā administratīvos pasākumos, bet gan izrietēja no attiecīgās dalībvalsts vispārēja tiesiskā regulējuma (standarta noteikumiem), kas ietver visus noilguma gadījumus, kas nav atsevišķi reglamentēti?

      (1)  OV L 312, 1. lpp.


title: Lieta F-25/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. martā  – ZZ / FRA

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/43

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. martā – ZZ/FRA

   (Lieta F-25/14)
   2014/C 184/71
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      ZZ (pārstāvji – L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu izbeigt prasītāja beztermiņa līgumu, atcelt lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība, un piespriest kompensāciju par ciesto morālo kaitējumu un materiālajiem zaudējumiem

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt FRA direktora 2011. gada 13. jūnija lēmumu izbeigt prasītāja beztermiņa līgumu;

               —

               atcelt FRA direktora 2013. gada 20. decembra lēmumu noraidīt sūdzību;

               —

               piešķirt prasītājam kompensāciju par materiālajiem zaudējumiem, kas izpaužas kā atšķirība starp bezdarbnieka pabalstu, kuru viņš saņems no 2014. gada aprīļa un pēc tam potenciālajiem aizstājošajiem ienākumiem vai to neesamības, no vienas puses, un viņa pilno algu, ieskaitot pabalstus EUR 7 850,33 apmērā līdz viņa pilnīgai atkaliesaistīšanai aģentūrā (pieskaitot klāt nokavējuma procentus, kas ir par trīs punktiem augstāki par Eiropas Centrālās Bankas likmi), no otras puses;

               —

               piešķirt prasītājam adekvātu kompensāciju par morālo kaitējumu, ko izraisījis lēmums un kuru nav iespējams kompensēt ar lēmuma atcelšanu. Šis morālais kaitējums ir novērtēts ex aequo et bono EUR 50 000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-125/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 30. marta rīkojums — Atlantean /Komisija

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/33

         Vispārējās tiesas 2012. gada 30. marta rīkojums — Atlantean/Komisija
   (Lieta T-125/08) (1)

   2012/C 151/56
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta F-125/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 13. marta spriedums — Mendes /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Nepielaišana pie novērtēšanas pārbaudījumiem — Iestādes pienākums interpretēt sūdzības brīvi no aizspriedumiem — Pēc iestāšanās pārbaudījumiem izdarīti grozījumi paziņojumā par vakanci — Tiesiskās paļāvības princips — Tiesiskā noteiktība)

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/28

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 13. marta spriedums — Mendes/Komisija
   (Lieta F-125/11) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Nepielaišana pie novērtēšanas pārbaudījumiem - Iestādes pienākums interpretēt sūdzības brīvi no aizspriedumiem - Pēc iestāšanās pārbaudījumiem izdarīti grozījumi paziņojumā par vakanci - Tiesiskās paļāvības princips - Tiesiskā noteiktība)
   2013/C 123/49
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Isabel Mendes (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — J. Currall)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu nepielaist prasītāju konkursa EPSO/AST/111/10 novērtēšanas pārbaudījumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt atklātā konkursa EPSO/AST/111/10 atlases komisijas 2011. gada 7. aprīļa lēmumu nepielaist prasītāju novērtēšanas pārbaudījumiem;

               2)

               Eiropas Komisija izmaksā prasītajai summu EUR 2 000 apmērā;

               3)

               prasības pieteikumu pārējā daļā noraidīt;

               4)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012, 21. lpp.


title: Lieta C-635/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 11. oktobra rīkojumu lietā T-564/15 Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV/Eiropas Komisija 2016. gada 8. decembrī iesniedza Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 11. oktobra rīkojumu lietā T-564/15 Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV/Eiropas Komisija 2016. gada 8. decembrī iesniedza Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV

   (Lieta C-635/16 P)
   (2017/C 070/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV (pārstāvis – Y. De Vries, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 11. oktobra rīkojumu lietā T-564/15;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo atzina, ka prasība ir nepieņemama tādēļ, ka tā ir vērsta pret Komisiju, kas nav apstrīdētā akta autore.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo atzina, ka prasība ir nepieņemama tādēļ, ka apstrīdētais akts ir tikai pagaidu dokuments pēc savas būtības un līdz ar to nav galīgs akts.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo noraidīja Spliethoff’s lūgumu izskatīt tās prasību atcelt tiesību aktu tā, it kā tā būtu vērsta pret 2016. gada 31. jūlija lēmumu (1).

      (1)  Komisijas Īstenošanas lēmums C(2015) 5274 final, ar ko nosaka piedāvājumu sarakstu, kas ir atlasīti Savienības finanšu atbalsta saņemšanai pēc 2014. gada 11. septembrī izsludinātā uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus saskaņā ar Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta (EISI) daudzgadu darbības programmu finansiālās palīdzības sniegšanai transporta nozarē.


title: Lieta T-114/10: Prasība, kas celta 2010. gada 8. martā — Vācija/Komisija

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/40

         Prasība, kas celta 2010. gada 8. martā — Vācija/Komisija
   (Lieta T-114/10)
   2010/C 134/69
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — J. Möller, C. Blaschke un U. Karpenstein, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 23. decembra Lēmumu C(2009) 10712 par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finanšu atbalsta samazināšanu, kas Kopienu iniciatīvas IC Interreg II/C ietvaros tika piešķirts preventīvās aizsardzības pret Reinas-Maas plūdiem programmai Beļģijas Karalistē, Vācijas Federatīvajā Republikā, Luksemburgas Lielhercogistē un Nīderlandes Karalistē atbilstoši Komisijas 1997. gada 18. decembra Lēmumam C(97) 3742 (ERAF Nr. 970010008);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija ir samazinājusi ERAF finanšu atbalstu laikposmā no 1994. gada 1. janvāra līdz 1999. gada 31. decembrim preventīvās aizsardzības pret Reinas-Maas plūdiem programmai Kopienu iniciatīvas IC Interreg II/C ietvaros Beļģijas Karalistē, Vācijas Federatīvajā Republikā, Luksemburgas Lielhercogistē un Nīderlandes Karalistē.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs prasības pamatus.
   Kā pirmo prasības pamatu prasītāja norāda, ka neesot pastāvējuši Regulas (EEK) Nr. 4253/88 (1) 24. panta 2. punkta nosacījumi finanšu korekcijas veikšanai. Pēc prasītājas uzskata šīs tiesību norma nesniedz Komisijai tiesības izdarīt finanšu korekcijas saistībā ar vadības kļūdām vai iespējami neatbilstošām vadības un kontroles sistēmām. Turpinājumā tiek norādīts, ka pat tad, ja Regulas Nr. 4253/88 24. pants attiektos uz vadības kļūdām vai neatbilstošām vadības un kontroles sistēmām, finanšu korekcija nevarētu tikt izdarīta. Pirmkārt, “nelikumības”, kuras Komisija šeit apgalvo, var pamatot finanšu korektūras tikai tad, ja tās nelabvēlīgi ietekmē vai varētu ietekmēt Savienības budžetu. Tas pēc prasītājas domām nav noticis Komisijas apstrīdēto pasākumu gadījumā. Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka daudzu apstrīdēto projektu gadījumā arī faktiski nav noticis Kopienas tiesību pārkāpums.
   Kā otrais prasības pamats tiek norādīts, ka saskaņā ar Regulu Nr. 4253/88 Komisija neesot bijusi tiesīga izdarīt kopējas un ekstrapolētas finanšu korekcijas. Šajā sakarā prasītāja apgalvo, ka šīs regulas 24. panta teksts ir skaidri attiecas uz konkrētiem gadījumiem un skaitliski nosakāmām summām.
   Trešā prasības pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts samērīguma princips un ka nedrīkst veikt pārrobežu ekstrapolāciju, saskaņā ar kuru dalībvalstij obligāti būtu jāatbild par citas dalībvalsts kļūdām.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz dažādu struktūrfondu, struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības koordināciju (OV L 374, 1. lpp.).


title: Lieta T-471/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 24. novembra rīkojums — Éditions Jacob /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Uzņēmumu koncentrācija — Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumu, ka aktīvi tiek pārdoti tālāk — Vispārējās tiesas atcelts sākotnējs lēmums, ar ko Komisija apstiprina tālākpārdodamo aktīvu ieguvēju — Lēmuma, ar ko no jauna apstiprina to pašu aktīvu ieguvēju, piemērošanas apturēšana — Steidzamības neesamība — Interešu izsvēršana)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/52

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 24. novembra rīkojums — Éditions Jacob/Komisija
      (Lieta T-471/11 R)
      (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Uzņēmumu koncentrācija - Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumu, ka aktīvi tiek pārdoti tālāk - Vispārējās tiesas atcelts sākotnējs lēmums, ar ko Komisija apstiprina tālākpārdodamo aktīvu ieguvēju - Lēmuma, ar ko no jauna apstiprina to pašu aktīvu ieguvēju, piemērošanas apturēšana - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana)
      (2012/C 25/103)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Éditions Odile Jacob SAS (Parīze, Francija) (pārstāvji — O. Fréget, M. Struys un L. Eskenazi, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Giolito, O. Beynet un S. Noë)

         Priekšmets

      Prasība apturēt Komisijas 2011. gada 13. maija Lēmuma C(2011) 3503 par Wendel Investissement SA kā tālākpārdodamo aktīvu ieguvējas atzīšanu saskaņā ar Komisijas 2004. gada 7. janvāra Lēmumu 2004/422/EK, ar ko koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (lieta COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP), piemērošanu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

                  2)

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-446/15: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 10. novembra rīkojums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Atteikums — Rēķina izrakstītājs, kurš netiek uzskatīts par patieso rēķinā norādīto pakalpojumu sniedzēju — Nodokļu maksātājam noteikts pārbaudes pienākums

text:
               27.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/5

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 10. novembra rīkojums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

   (Lieta C-446/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Atteikums - Rēķina izrakstītājs, kurš netiek uzskatīts par patieso rēķinā norādīto pakalpojumu sniedzēju - Nodokļu maksātājam noteikts pārbaudes pienākums)
   (2017/C 063/07)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Signum Alfa Sped Kft.

      Atbildētājs: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par pievienotās vērtības nodokli noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts prakse, saskaņā ar kuru nodokļu administrācija atsaka nodokļu maksātājam tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa, kas maksājams vai samaksāts par viņam sniegtajiem pakalpojumiem, atskaitīšanu, pamatojoties uz to, ka rēķini par šiem pakalpojumiem nevar tikt uzskatīti par ticamiem, jo šo rēķinu izrakstītājs nevarēja būt patiesais minēto pakalpojumu sniedzējs, ja vien, ņemot vērā objektīvus apstākļus un neprasot nodokļu maksātājam veikt tādu pārbaudi, kas tam nav jādara, netiek pierādīts, ka šis nodokļu maksātājs zināja vai viņam bija jāzina, ka minētie pakalpojumi bija saistīti ar krāpšanu, kas saistīta ar pievienotās vērtības nodokli, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Lieta C-196/12: Prasība, kas celta 2012. gada 26. aprīlī — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/6

         Prasība, kas celta 2012. gada 26. aprīlī — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-196/12)
   2012/C 184/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall, J.-P. Keppenne un D. Martin)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot Komisijas priekšlikumu par Padomes regulu, ar ko no 2011. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī attiecīgos korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām, Padome nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no Civildienesta noteikumiem;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja apgalvo, ka Padome ir atkāpusies no Komisijas regulas priekšlikuma, ar kuru koriģē ierēdņu atalgojumu un pensijas saskaņā ar Civildienesta noteikumu XI pielikuma 3. pantu, kaut gan no šī panta saistošajiem noteikumiem izriet, ka minēto atalgojumu un pensiju ikgadējās koriģēšanas metode ir automātiska procedūra, saistībā ar kuru Padomei nav rīcības brīvības. Ar iepriekš minēto pantu ir noteikts pienākums Padomei pieņemt Komisijas priekšlikumu pirms kārtējā gada 31. decembra. Prasītāja uzskata, ka Padome nav tiesīga atkāpties no šī pienākuma ar pamatojumu, ka Padome uzskata, ka Komisijai būtu bijis tai jāiesniedz priekšlikums saskaņā ar XI pielikuma 10. pantu. Katrā ziņā nav tikuši izpildīti materiāltiesiskie nosacījumi 10. panta piemērošanai, kā tas turklāt izrietot no diviem ekonomiskiem ziņojumiem, ko Komisija pēc Padomes pieprasījuma esot tai iesniegusi. Pati pieņemdama Lēmumu 2011/866/ES (1) saskaņā ar Civildienesta noteikumu 10. pantu, Padome esot pārkāpusi obligātos institucionālos nosacījumus.
   Komisija arī pārmet Padomei, ka tā ir atteikusies koriģēt korekcijas koeficientus, kuri ir jāpiemēro šiem atalgojumiem un pensijām atkarībā no dažādajām darba vai dzīves vietām. Prasītāja uzskata, ka nav apstrīdams, ka Padomes “lēmumā” par šo aspektu nekas nav minēts un lēmuma pamatojumā vienīgi ir norāde uz XI pielikuma 10. panta “izņēmuma klauzulu”. Tādējādi Padomes attieksme ir jāuzskata par prettiesisku bezdarbību.

      (1)  Padomes 2011. gada 19. decembra Lēmums attiecībā uz Komisijas priekšlikumu Padomes Regulai, ar ko no 2011. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām (OV L 341, 54. lpp.).


title: Lieta T-94/05 RENV II: Vispārējās tiesas 2011. gada 22. septembra rīkojums — Athinaïki Techniki /Komisija (Valsts atbalsts — Sūdzība — Lēmums izbeigt sūdzības izskatīšanu — Nodošana Vispārējai tiesai pēc atcelšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 22. septembra rīkojums — Athinaïki Techniki/Komisija
   (Lieta T-94/05 RENV II) (1)

   (Valsts atbalsts - Sūdzība - Lēmums izbeigt sūdzības izskatīšanu - Nodošana Vispārējai tiesai pēc atcelšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 340/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Athinaïki Techniki AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts))

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — D. Triantafyllou)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Marrousi, Grieķija) (pārstāvis — P. Spyropoulos, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 2. decembra lēmumu atstāt bez izskatīšanas prasītājas sūdzību par iespējamo valsts atbalstu, ko Grieķijas Republika piešķīrusi konsorcijam Hyatt Regency publiskā iepirkuma “Casino Mont Parnès” ietvaros

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina pusi Athinaïki Techniki AE tiesāšanās izdevumu;

               3)

               Athinaïki Techniki sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu pati;

               4)

               Athens Resort Casino AE Symmetochon sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 106, 30.04.2005.


title: Lieta T-153/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. martā — Et Solar Industry u.c./Komisija

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/27

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. martā — Et Solar Industry u.c./Komisija
   (Lieta T-153/13)
   2013/C 123/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Et Solar Industry Ltd (Taizhou City, Ķīna), Et Energy Co. Ltd (Taizhou City) un Dotec Electric Co. Ltd (Taizhou City, Ķīna) (pārstāvis — R. MacLean, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kas ir ietverts tās 2013. gada 3. janvāra vēstulē, ar kuru ir nolemts, ka vairs netiks izskatīts prasītāju lūgums, lai tās atzītu par uzņēmumiem, kuri darbojas tirgus ekonomikas apstākļos (“UTE”);

               —

               piespriest atbildētājai un jebkurai personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt visus prasītāju tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā;

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ tādēļ, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pārkāpjot un neievērojot prasītāju tiesības uz to, lai tiktu ievērota to tiesiskās paļāvības aizsardzība un samērīguma princips, tādējādi pretlikumīgi bez atbilstoša attaisnojuma izbeidzot prasītāju lūguma tās atzīt par uzņēmumiem, kuri darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, izskatīšanu saistībā ar anti–dempinga izmeklēšanu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ tādēļ, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pārkāpjot tiesiskās noteiktības un aizlieguma piemērot Eiropas Savienības tiesības ar atpakaļejošu spēku principus, pretlikumīgi izbeidzot prasītāju UTE lūgumu, tādējādi pretlikumīgi bez atbilstoša pamatojuma izbeidzot prasītāju lūguma tās atzīt par uzņēmumiem, kuri darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, izskatīšanu saistībā ar anti–dempinga izmeklēšanu.


title: Lieta T-282/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. aprīļa spriedums – Iglotex/ITSB – Iglo Foods Group (“IGLOTEX”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “IGLOTEX” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “IGLO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/13

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. aprīļa spriedums – Iglotex/ITSB – Iglo Foods Group (“IGLOTEX”)
   (Lieta T-282/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “IGLOTEX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “IGLO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 190/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iglotex S. A. (Skórcz, Polija) (pārstāvji – I.–M. Helbig, P. Hansmersmann un S. Rengshausen, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Iglo Foods Group Ltd (Feltham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – sākotnēji C. Hawkes, solicitor, vēlāk B. Brandreth un C. Hall, barristers)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 1. marta lēmumu lietā R 67/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Iglo Foods Group Ltd un Iglotex S. A.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Iglotex S. A. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-326/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. jūnijā iesniedza Hoge Rad der Nederlanden (Nīderlande) — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. jūnijā iesniedza Hoge Rad der Nederlanden (Nīderlande) — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-326/11)
   2011/C 269/57
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Rad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV

      Otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Sestās direktīvas (1) 13. panta B daļas g) punkts, skatot to kopā ar 4. panta 3. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas ēkas nodošana, kurā pārdevējs pirms nodošanas ir veicis pārbūvēšanas vai attiecīgi renovācijas darbus, lai uzbūvētu jaunu ēku, kuras būvēšanu pēc nodošanas turpināja un pabeidza pircējs, nav atbrīvota no pievienotās vērtības nodokļa?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-458/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedums — Dominio de la Vega/ITSB — Ambrosio Velasco ( DOMINIO DE LA VEGA ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes DOMINIO DE LA VEGA reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme PALACIO DE LA VEGA — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/61

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedums — Dominio de la Vega/ITSB — Ambrosio Velasco (“DOMINIO DE LA VEGA”)
   (lieta T-458/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “DOMINIO DE LA VEGA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “PALACIO DE LA VEGA” - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2009/C 267/108
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Dominio de la Vega, SL, Requena (Spānija) (pārstāvji — E. Caballero Oliver un A. Sanz-Bermell y Martínez, advokāti)

      Atbildētājs: Íekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Laporta Insa)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Ambrosio Velasco, SA, Dicastillo (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Castán Pérez-Gómez, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 1431/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ambrosio Velasco, SA un Dominio de la Vega, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dominio de la Vega, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 51, 23.2.2008.


title: Lieta T-438/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – BelTechExport /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju — Līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības tikt uzklausītam — Kļūda vērtējumā

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/27

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – BelTechExport/Padome
   (Lieta T-438/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības tikt uzklausītam - Kļūda vērtējumā)
   (2015/C 034/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BelTechExport ZAO (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji – V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte, T. Milašauskas, avocats un M. Shenk, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un F. Naert)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Scharf un E. Paasivirta)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Padomes Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 25. lpp.), Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 10. oktobra Lēmumu 2011/666/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/639/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Baltkrieviju (OV L 265, 17. lpp.), Padomes 2011. gada 10. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1000/2011, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 265, 8. lpp.), Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju (OV L 285, 1. lpp.), Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 307, 7. lpp.), Padomes 2013. gada 29. oktobra Lēmumu 2013/534/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642 (OV L 288, 69. lpp.), un Padomes 2013. gada 29. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1054/2013, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 288, 1. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Padomes Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām, Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām, Padomes 2011. gada 10. oktobra Lēmumu 2011/666/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/639/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Baltkrieviju, Padomes 2011. gada 10. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1000/2011, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju, Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, ciktāl tie attiecas uz BelTechExport ZAO;

               2)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl tā attiecas uz Padomes 2013. gada 29. oktobra Lēmumu 2013/534/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642, un Padomes 2013. gada 29. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1054/2013, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina BelTechExport tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 290, 1.10.2011.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 14. decembra lietā C-463/01 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Vide — Brīva preču aprite — Iepakojums un izlietotais iepakojums — Direktīva 94/62/EK — Dabisko minerālūdeņu ieguve un realizācija — Direktīva 80/777/EEK — Depozīta maksa vienreizējas lietošanas iepakojumam un pieņemšanas pienākums atkarībā no vispārējas atkārtoti lietojamo iepakojumu likmes)

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2004. gada 14. decembra

      lietā C-463/01 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku
       (1)

   (Vide - Brīva preču aprite - Iepakojums un izlietotais iepakojums - Direktīva 94/62/EK - Dabisko minerālūdeņu ieguve un realizācija - Direktīva 80/777/EEK - Depozīta maksa vienreizējas lietošanas iepakojumam un pieņemšanas pienākums atkarībā no vispārējas atkārtoti lietojamo iepakojumu likmes)
   (2005/C 45/01)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-463/01 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2001. gada 3. decembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis G. zur Hausen), ko atbalsta Francijas Republika (pārstāvji G. de Bergues, E. Puisais un D. Petrausch) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāve P. Ormond, pēc tam C. Jackson) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvji W.-D. Plessing un T. Rummler, kam palīdz D. Sellner), Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann un K. Lenaerts (referents), tiesneši C. Gulmann, J.-P. Puissochet un R. Schintgen, tiesnese N. Colneric, tiesneši S. von Bahr un J. N. Cunha Rodrigues, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretāre M.-F. Contet, galvenā administratore, 2004. gada 14. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               ar Verordnung über die Vermeidung und Verwertung von Verpackungsabfällen (rīkojums par iepakojumu atkritumu novēršanu un reģenerāciju) 8. panta 1. punktu un 9. panta 2. punktu ieviešot atkārtotas lietošanas iepakojumu sistēmu precēm, kas saskaņā ar Padomes 1980. gada 15. jūlija Direktīvu 80/777/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz dabisko minerālūdeņu ieguvi un realizāciju ir jāiepilda ieguves vietā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 20. decembra Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu 5. pants un EKL 28. pants, kas skatāmi kopā;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina izdevumus;

               3)

               Francijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 56, 02.03.2002.


title: Lieta T-515/11: Prasība, kas celta 2011. gada 27. septembrī — Delphi Technologies /ITSB ( “INNOVATION FOR THE REAL WORLD” )

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 27. septembrī — Delphi Technologies/ITSB (“INNOVATION FOR THE REAL WORLD”)
   (Lieta T-515/11)
   2011/C 355/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Delphi Technologies, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — C. Albrecht un J. Heumann, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 23. jūnija lēmumu lietā R 1967/2010-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “INNOVATION FOR THE REAL WORLD” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9., 10. un 12. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7072705

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7.panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome i) neesot pareizi sapratusi 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto argumentu un pierādīšanas pienākumu; ii) esot pieļāvusi kļūdu, piemērojot atbilstošo Eiropas Savienības tiesas judikatūru par lozunga atšķirtspējas novērtēšanu un iespējamo reģistrācijai pieteiktās preču zīmes nozīmi; un iii) neesot ņēmusi vērā preču zīmes nozīmīgo izmantošanu un atpazīstamību, kam ir nozīme attiecībā uz to, kā lozungu uztver atbilstošie patērētāji. Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums un administratīvās tiesvedības vispārējo principu pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot ņēmusi vērā, ka identiski un līdzīgi lozungi, kas ietver vārdu “INNOVATION” jau ir reģistrēti ES un, konkrētāk, ITSB.


title: Lieta C-344/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. jūlijā iesniedza Appeal Commissioners (Īrija) – National Roads Authority/The Revenue Commissioners

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. jūlijā iesniedza Appeal Commissioners (Īrija) – National Roads Authority/The Revenue Commissioners

   (Lieta C-344/15)
   (2015/C 311/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Appeal Commissioners

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: National Roads Authority

      Atbildētājs: The Revenue Commissioners

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tad, ja publisko tiesību subjekts veic tādu darbību kā piekļuves ceļam nodrošināšana apmaiņā pret ceļu lietošanas maksu, un dalībvalstī pastāv privātas struktūras, kuras iekasē ceļu lietošanas maksu uz dažādiem maksas ceļiem saskaņā ar līgumu, kas noslēgts ar attiecīgo publisko tiesību subjektu atbilstoši valsts tiesību aktiem, Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) 13. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgais publisko tiesību subjekts ir jāuzskata par konkurējošu ar attiecīgajiem privātajiem uzņēmumiem, jo, ja publisko tiesību subjekts tiktu uzskaitīts par personu, kas nav nodokļa maksātāja, tas radītu nozīmīgu konkurences izkropļojumu, neraugoties uz to, ka (a) starp publisko tiesību subjektu un attiecīgajiem privātajiem uzņēmumiem nav un nevar būt faktiska konkurence, un (b) nav pierādīts, ka pastāv reāla iespēja, ka kāds privāts uzņēmums varētu ienākt tirgū, lai būvētu un apsaimniekotu maksas ceļu, kas konkurētu ar maksas ceļu, ko apsaimnieko publisko tiesību subjekts?

               2)

               Ja nepastāv neviens pieņēmums, kāds kritērijs būtu jāpiemēro, lai noteiktu, vai pastāv nozīmīgs konkurences izkropļojumus Padomes Direktīvas 2006/112/EK 13. panta 1. punkta otrās daļas izpratnē?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2006. gada 9. februārī  Lietā C-415/04 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Staatssecretaris van Financiën pret Stichting Kinderopvang Enschede (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — Pakalpojumu sniegšana, kas ir saistīta ar sociālo aprūpi un sociālās nodrošināšanas darbu, kā arī bērnu un jauniešu aizsardzību un izglītību)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2006. gada 9. februārī
   Lietā C-415/04 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Staatssecretaris van Financiën pret Stichting Kinderopvang Enschede (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - Pakalpojumu sniegšana, kas ir saistīta ar sociālo aprūpi un sociālās nodrošināšanas darbu, kā arī bērnu un jauniešu aizsardzību un izglītību)
   (2006/C 86/14)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-415/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 24. septembrī un kas Tiesā reģistrēts tajā pašā dienā, tiesvedībā Staatssecretaris van Financiën pret Stichting Kinderopvang Enschede, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský], A. La Pergola [A. La Pergola], E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] (referents) un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2006. gada 9. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze 13. panta A daļas 1. punkta g) un h) apakšpunkts kopā ar šī panta 2. punkta b) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka starpniecība starp personām, kuras meklē, un personām, kuras piedāvā bērnu uzraudzības pakalpojumus, kuru nodrošina publisko tiesību subjekti vai citas organizācijas, ko attiecīgā dalībvalsts atzinusi par sociāla rakstura organizācijām, var tikt atbrīvota no nodokļa atbilstoši minētajām normām tikai tad, ja:

               —

               bērnu uzraudzības pakalpojumi paši atbilst atbrīvojumu no nodokļiem nosacījumiem, kurus paredz šīs normas;

               —

               šiem pakalpojumiem ir tāds veids un kvalitāte, ka vecāki nevarētu saņemt identiskas vērtības pakalpojumus, neizmantojot tādus starpniecības pakalpojumus kā pamata prāvā esošie;

               —

               šo starpniecības pakalpojumu pamatmērķis nav gūt to sniedzējam papildu ienākumus, veicot darījumus, kas tieši konkurē ar komercuzņēmumu darījumiem, kuriem jāmaksā PVN.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: Lieta C-24/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. janvārī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst/Austrijas Republika

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. janvārī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst/Austrijas Republika
   (Lieta C-24/17)
   (2017/C 112/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Obersten Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1.1.

               vai Savienības tiesību normas, it īpaši Direktīvas 2000/78/EK (1) 1., 2. un 6. pants, skatot tos kopā ar Pamattiesību hartas 21. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar tām nav pieļaujams valsts tiesiskais regulējums, ar kuru (attiecībā uz nodarbinātības laikposmu pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas ieskaitīšanu) vecuma dēļ diskriminējoša atalgojuma sistēma tiek aizstāta ar jaunu atalgojuma sistēmu, taču esošo darbinieku pāreja uz jauno atalgojuma sistēmu notiek tādējādi, ka jaunā atalgojuma sistēma ar atpakaļejošu spēku tiek piemērota attiecībā uz sākotnējā likuma spēkā stāšanās brīdi, savukārt pirmreizējā klasificēšana jaunajā atalgojuma sistēmā ir atkarīga no algas, kas saskaņā ar veco atalgojuma sistēmu ir tikusi faktiski izmaksāta noteiktā pārejas mēnesī (2015. gada februāris), un līdz ar to līdzšinējās diskriminācijas vecuma dēļ finansiālās sekas saglabājas?

               1.2.

               Ja uz pirmā jautājuma 1. punktu tiks sniegta apstiprinoša atbilde:
               Vai Savienības tiesību normas, it īpaši Direktīvas 2000/78/EK 17. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka esošajiem darbiniekiem, kuri vecajā atalgojuma sistēmā tika diskriminēti saistībā ar iepriekšējās nodarbinātības laikposmu pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas ieskaitīšanu, ir jāsaņem finansiāla kompensācija, ja šīs diskriminācijas vecuma dēļ finansiālās sekas saglabājas arī pēc iekļaušanas jaunajā atalgojuma sistēmā?

               1.3.

               Ja uz pirmā jautājuma 1. punktu tiks sniegta noliedzoša atbilde:
               Vai Savienības tiesību normas, it īpaši Pamattiesību hartas 47. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā noteiktajām pamattiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pašreizējās un turpmākajās procedūrās vairs netiek piemērota vecā, diskriminējošā atalgojuma sistēma un esošo darbinieku atalgojuma pāreja uz jauno atalgojuma režīmu notiek, pamatojoties tikai uz aprēķināmo vai izmaksāto algu par pārejas mēnesi?

               2.

               Vai Savienības tiesību normas, it īpaši LESD 45. pants, Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Regulas (ES) Nr. 492/2011 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (2) 7. panta 1. punkts un Pamattiesību hartas 20. panta f) apakšpunkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru līgumdarbinieku pabeigtie iepriekšējie nodarbinātības laikposmi

                           —

                           dienesta attiecībās ar kādas Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalsts, Turcijas Republikas vai Šveices Konfederācijas pašvaldību vai pašvaldību apvienību, Eiropas Savienības struktūrvienību vai starpvalstu organizāciju, kuras dalībniece ir Austrija, u.tml., ir ieskaitāmi pilnā apmērā, bet

                           —

                           dienesta attiecībās ar citu darba devēju – tikai tad, ja tajos ir veikta atbilstīga profesionālā darbība vai atbilstīga administratīvā prakse, – kopumā ne vairāk kā 10 gadu apmērā?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).

      (2)  OV L 141, 1. lpp.


title: Lieta C-56/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 18. novembra spriedumu lietā T-659/14 Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP/ITSB 2016. gada 29. janvārī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 18. novembra spriedumu lietā T-659/14 Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP/ITSB 2016. gada 29. janvārī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-56/16 P)
   (2016/C 175/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji – O. Mondéjar Ortuño un E. Zaera Cuadrado)

      Pārējās lietas dalībnieces: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību pilnībā;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               piespriest prasītājai Vispārējā tiesā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārēja tiesa esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 53. panta 1. punkta c) apakšpunktu, lasot to kopsakarā ar Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punktu un 53. panta 2. punkta d) apakšpunktu, secinot, ka ar Regulu (EK) Nr. 491/2009 (2) piešķirtā aizsardzība cilmes vietas nosaukumiem var tikt papildināta ar Dekrētlikumu [Decreto-Lei] Nr. 173/2009 un Dekrētlikumu [Decreto-Lei] Nr. 212/2004 un Portugāles Intelektuālā īpašuma kodeksu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 25. maija Regula (EK) Nr. 491/2009, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (“Vienotā TKO regula”) (OV L 154, 1. lpp.).


title: Lieta C-676/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer ( FranceAgriMer ), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture ( VINIFLHOR ) tiesību un saistību pārņēmējs/ Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm ( COPAM )

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) tiesību un saistību pārņēmējs/Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)
   (Lieta C-676/11)
   2012/C 89/15
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) tiesību un saistību pārņēmējs

      Atbildētājs: Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Kā pilnvaras, kas piešķirtas ar Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām ELVGF Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm (1) 2. panta 4. punktu, paplašināt pārbaudāmo laikposmu par laikposmiem […], kas ir pirms vai pēc 12 mēnešu laikposma, ko tas definē, dalībvalsts var ieviest, ņemot vērā, pirmkārt, prasības par Kopienu finanšu interešu aizsardzību, un, otrkārt, tiesiskās noteiktības principu un nepieciešamību neatstāt pārbaudošajām iestādēm neierobežotas pilnvaras?

               2.

               Konkrētāk:

                           —

                           Vai pārbaudāmajam laikposmam katrā ziņā ir jābeidzas 12 mēnešu laikposmā, kas ir pirms laikposma, kas tiek saukts par “pārbaudes” laikposmu, kurā tiek veiktas pārbaudes darbības, pretējā gadījumā pārbaude būtu nelikumīga, uz ko pārbaudītais varētu atsaukties attiecībā uz lēmumu, kurā izdara secinājumus par šīs kontroles rezultātiem?

                           —

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā uz iepriekšējo jautājumu, kā būtu saprotamas pilnvaras, kas ir skaidri paredzētas šajā regulā, paplašināt pārbaudes laikposmu laikposmiem, “kas ir pēc 12 mēnešu laikposma”?

                           —

                           Noraidošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai pārbaudes laikposmam ir tomēr jāietver 12 mēnešu laikposms, kas beidzas pārbaudes laikposmā, kas ir pirms laikposma, kurā tika veikta pārbaude, vai pārbaude var tomēr attiekties tikai uz vienu laikposmu, kas beidzas pirms iepriekšējās pārbaudes laikposma, pretējā gadījumā pārbaude būtu nelikumīga, uz ko pārbaudītais varētu atsaukties attiecībā uz lēmumu, kurā izdara secinājumus par šīs kontroles rezultātiem?

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu (OV L 388, 18. lpp.).


title: Lieta T-442/05: Prasība, kas celta  2005. gada 16. decembrī  —  Biofarma  pret ITSB

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/23

         Prasība, kas celta 2005. gada 16. decembrī — Biofarma pret ITSB
   (Lieta T-442/05)
   (2006/C 74/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biofarma, Neuilly-sur-Seine (Francija) (pārstāvji — Victor Gil Vega un Antonia Ruiz López, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Anca Health Care Limited
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 26. septembra lēmumu un pasludināt, ka starp preču zīmēm “CAFON” un “DAFLON”, kas aptver līdzīgas preces, patiešām pastāv sajaukšanas iespēja;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas ietver prasītājas pārstāvju honorārus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Surtech Internacional Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “CAFON” attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām precēm (farmaceitiskās preces un vielas)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vārdiska preču zīme “DAFLON” (reģistrācija attiecas uz Spāniju, Portugāli, Beneluksu, Austriju, Franciju un Itāliju) attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām precēm (farmaceitiskās preces un vielas)

      Iebildumu nodaļas lēmums: Noraidīt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana


title: Lieta C-607/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. decembrī — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/8

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. decembrī — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-607/10)
   2011/C 89/15
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un K. Simonsson)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tās kompetentās iestādes, izmantojot atļaujas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (1) (turpmāk tekstā — “PINK direktīva”) 6. un 8. pantu vai attiecīgā gadījumā pārskatot un vajadzības gadījumā atjauninot nosacījumus, panāk, ka esošās iekārtas tiek ekspluatētas saskaņā ar 3., 7., 9., 10. un 13. pantā, 14. panta a) un b) apakšpunktā, kā arī 15. panta 2. punktā noteiktajām prasībām ne vēlāk kā no 2007. gada 30. oktobra, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   No PINK direktīvas 5. panta 1. punkta izriet, ka dalībvalstīm ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka to kompetentās iestādes, izmantojot atļaujas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli 6. un 8. pantu vai attiecīgā gadījumā pārskatot un vajadzības gadījumā atjauninot nosacījumus, panāk, ka esošās iekārtas tiek ekspluatētas saskaņā ar 3., 7., 9., 10. un 13. pantā, 14. panta a) un b) apakšpunktā, kā arī 15. panta 2. punktā noteiktajām prasībām ne vēlāk kā no 2007. gada 30. oktobra. Pēc Komisijas domām šis pienākums esot jāsaprot tādējādi, ka tas attiecas uz visām esošajām iekārtām attiecīgajā dalībvalstī.
   Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru jautājums par to, vai ir pārkāpti Līgumi, ir vērtējams, ņemot vērā situāciju, kāda attiecīgajā dalībvalstī ir pēc argumentētajā atzinumā norādīta termiņa beigām. No Zviedrijas atbildes uz argumentēto atzinumu izriet, ka atbildes sniegšanas brīdī PINK direktīvas prasībām neatbilda 33 esošās iekārtas.
   Turklāt no Zviedrijas papildu atbildes uz argumentēto atzinumu pielikuma ir skaidrs, ka 2010. gada oktobrī, gandrīz trīs gadus pēc PINK direktīvā noteiktā perioda beigām, bija palikušas 23 esošās iekārtas, kuras neatbilda direktīvas prasībām.

      (1)  OV L 24, 29.01.2008., 8. lpp.


title: Lieta F-58/09: Prasība, kas celta 2009. gada 10. jūnijā — Pascual García /Komisija

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/65

         Prasība, kas celta 2009. gada 10. jūnijā — Pascual García/Komisija
   (lieta F-58/09)
   2009/C 180/122
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: César Pascual García, Madride (Spānija) (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Komisijas lēmuma, ar kuru prasītājs, sākot no 2009. gada 10. marta, pieņemts darbā tehniskā asistenta amatā AST3 pakāpes 2. līmenī, atcelšana tiktāl, ciktāl tajā nav paredzēts piešķirt viņam tiesības un finansējumu, kas vajadzīgs, lai nodrošinātu pareizu Civildienesta tiesas 2008. gada 22. maija sprieduma lietā F-145/06 Pascual García/Komisija izpildi.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājs, sākot no 2009. gada 10. marta, pieņemts darbā tehniskā asistenta amatā AST3 pakāpes 2. līmenī, tiktāl, ciktāl tajā nav paredzēts piešķirt viņam tiesības un finansējumu, kas vajadzīgs, lai nodrošinātu pareizu Civildienesta tiesas 2008. gada 22. maija sprieduma lietā F-145/06 Pascual García/Komisija izpildi, it īpaši:

                           a)

                           tiktāl, ciktāl tajā nav paredzēts, ka prasītāja darba stāžs paaugstināšanas amatā, pensijas aprēķināšanas un jebkurā citā nolūkā ir aprēķināms no 2006. gada 1. aprīļa;

                           b)

                           tiktāl, ciktāl tajā ir noraidītas prasītāja tiesības uz ekspatriācijas pabalstu saskaņā ar Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punktu;

               —

               tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt 2009. gada 10. marta lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja šajā datumā iesniegtā sūdzība, ar kuru lūgts piešķirt tiesības un finansējumu, kas vajadzīgs, lai nodrošinātu pareizu Civildienesta tiesas 2008. gada 22. maija sprieduma lietā F-145/06 Pascual García/Komisija izpildi, tostarp nesaņemtos ienākumus un dažādus pabalstus, kuriem pieskaitīti nokavējuma procenti;

               —

               pakārtoti, piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus par tiesību uz ekspatriācijas pabalstu neatzīšanu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-547/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-158/09 Grieķija/Komisija 2012. gada 28. novembrī iesniedza Grieķijas Republika

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/38

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-158/09 Grieķija/Komisija 2012. gada 28. novembrī iesniedza Grieķijas Republika
   (Lieta C-547/12 P)
   2013/C 26/72
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias un S. Papaïoannou)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību un atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu, ciktāl Vispārējā tiesa ir nolēmusi, ka lietā Nr. 4 Magrizos II, EL./1995/107 Komisija pamatoti ir vainojusi Grieķijas iestādes par nolaidīgu rīcību saistībā ar attiecīgo naudas summu neatgūšanu;

               —

               apmierināt pirmo apelācijas sūdzības pamatu, ar kuru prasīts atcelt Komisijas lēmumu, jo šajā pašā lietā nebija izpildīti nosacījumi, lai piemērotu Regulas Nr. 1290/2005 32. pantu un lai Komisija varētu likt Grieķijas Republikai samaksāt naudas summu EUR 276 347,86 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt Grieķijas Republikas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa, acīmredzami sagrozot lietas materiālos esošo pierādījumu saturu, lietā Nr. 4 Magrizos II, EL./1995/107 kļūdaini ir interpretējusi faktiskos apstākļus, kļūdaini secinot, ka šajā lietā bija izpildīti nosacījumi, lai piemērotu Regulas Nr. 1290/2005 32. pantu un lai Komisija varētu likt Grieķijas Republikai samaksāt naudas summu EUR 276 347,86 apmērā.


title: Lieta T-316/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra spriedums — Komisija/ Premium (Šķīrējtiesas klauzula — Līgumi, kas noslēgti saistībā ar īpašu tehnoloģiskās izpētes un attīstības programmu informācijas tehnoloģiju jomā — Kopienas izmaksātā avansa daļēja atmaksa — Nokavējuma procenti)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra spriedums — Komisija/Premium

   (Lieta T-316/06) (1)

   (Šķīrējtiesas klauzula - Līgumi, kas noslēgti saistībā ar īpašu tehnoloģiskās izpētes un attīstības programmu informācijas tehnoloģiju jomā - Kopienas izmaksātā avansa daļēja atmaksa - Nokavējuma procenti)
   (2009/C 6/47)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Montaguti, pārstāvis, kam palīdz J.-L. Fagnart un F. Longfils, advokāti)

      Atbildētāja: Premium SA, Roeulx (Beļģija) (pārstāvji — S. Bertouille un D. Joos de ter Beerst, advokāts)
   Priekšmets
   Prasībā saskaņā ar EKL 238. pantu, lai panāktu, ka atbildētājai tiek piespriests atmaksāt daļu no Kopienas izmaksātā avansa, kā arī nokavējuma procentus, atsevišķu līgumā noteiktu pienākumu neizpildes dēļ.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Premium SA samaksā Komisijai pamatsummu EUR 57 605,74 apmērā, kā arī nokavējuma procentus:

                           —

                           3,36 % gadā par laika posmu no 1998. gada 1. oktobra līdz 31. decembrim;

                           —

                           3,47 % gadā par laika posmu no 1999. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

                           —

                           2,74 % gadā par laika posmu no 2000. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

                           —

                           4,26 % gadā par laika posmu no 2001. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim;

                           —

                           3,29 % gadā par laika posmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

                           —

                           2,27 % gadā par laika posmu no 2004. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

                           —

                           2,05 % gadā par laika posmu no 2005. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

                           —

                           2,11 % gadā par laika posmu no 2006. gada 1. janvāra līdz šī sprieduma pasludināšanas dienai;

                           —

                           atbilstoši likmei, kura ir piemērojama saskaņā ar Francijas tiesībām laika posmam no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz pamatsummas samaksai pilnā apmērā.

               2)

               Premium samaksā Komisijai pamatsummu EUR 30 988,74 apmērā, kā arī nokavējuma procentus:

                           —

                           3,95 % gadā par laika posmu no 1998. gada 1. oktobra līdz 31. decembrim;

                           —

                           2,85 % gadā par laika posmu no 1999. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

                           —

                           3,6 % gadā par laika posmu no 2000. gada 1. janvāra līdz 2001. gada 31. decembrim;

                           —

                           2,95 % gadā par laika posmu no 2002. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

                           —

                           2,15 % gadā par laika posmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 31. decembrim;

                           —

                           2,4 % gadā par laika posmu no 2005. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim;

                           —

                           2,5 % gadā par laika posmu no 2006. gada 1. janvāra līdz šī sprieduma pasludināšanas dienai;

                           —

                           atbilstoši likmei, kura ir piemērojama saskaņā ar Dānijas tiesībām laika posmam no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz pamatsummas samaksai pilnā apmērā.

               3)

               Premium atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-113/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija spriedums — Toshiba /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Tirgus sadale — Tiesības uz aizstāvību — Pārkāpuma pierādīšana — Vienots un turpināts pārkāpums — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums — Pamatojums — Sākumsumma — Atsauces gads)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/30

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. jūlija spriedums — Toshiba/Komisija
   (Lieta T-113/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Tirgus sadale - Tiesības uz aizstāvību - Pārkāpuma pierādīšana - Vienots un turpināts pārkāpums - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums - Pamatojums - Sākumsumma - Atsauces gads)
   2011/C 252/71
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Toshiba Corp. (Tokija, Japāna) (pārstāvji — sākotnēji J. MacLennan, solicitor, A. Schulz un J. Borum, advokāti, pēc tam J. MacLennan un A. Schulz, pārstāvji)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Arbault un J. Samnadda, pēc tam X. Lewis, pēc tam J. Bourke un F. Ronkes Agerbeek, visbeidzot J. Ronkes Agerbeek un N. Khan)

      Priekšmets

   Prasība galvenokārt, atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu C(2006) 6762, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, grozīt minētā lēmuma 1. un 2. pantu, lai atceltu vai samazinātu prasītājai uzliktā naudas soda summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmuma C(2006) 6762, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas) 2. panta h) un i) apakšpunktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Toshiba Corp.;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Toshiba sedz trīs ceturtdaļas tiesāšanās izdevumu, kas lietas dalībniekiem radušies Vispārējā tiesā;

               4)

               Eiropas Komisija sedz vienu ceturtdaļu tiesāšanās izdevumu, kas lietas dalībniekiem radušies Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 140, 23.06.2007.


title: lieta C-462/05: Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 22. decembrī

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/23

         Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. decembrī
   (lieta C-462/05)
   (2006/C 60/45)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Portugāles Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv R. Lyal un M. Alfonso, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, paturot spēkā samazinātu pievienotās vērtības nodokļa likmi 5 % apmērā, kas piemērojama nodevai par maksas ceļu, kas ved pāri Težu upei Lisabonā, izmantošanu, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Sestās direktīvas (1) 12. un 28. pants;

               2)

               piespriest Portugāles Republiku atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   No Eiropas Kopienu tiesas 1998. gada 8. marta sprieduma lietā C-276/98 Komisija/Portugāle (Recueil, I-1699. lpp.) skaidri redzams — turklāt Portugāles iestādes to netieši atzinušas — ka Sestā direktīva neparedz nevienu noteikumu, kas attiecīgajiem pakalpojumiem atļautu piemērot samazinātu 5 % nodokļa likmi. Tomēr Portugāles iestādes uz nenoteiktu laiku atlikušas šīs valsts pienākumu neizpildes situācijas, kas ilgst kopš 1995. gada 1. janvāra, izbeigšanu, izmantodamas virkni pretrunīgu argumentu, neviennozīmīgu paziņojumu un biežas nostājas maiņas jautājumā par iespējamo Sestās direktīvas 4. panta 5. punkta piemērošanu.
   Rūpīgi izpētījusi argumentus un dažādās nostājas, ko Portugāles valdība ieņēmusi šajā jautājumā šā procesa pirmstiesas stadijā, Komisija uzskata, ka nav izpildīti priekšnosacījumi tam, lai Sestās direktīvas 4. panta 5. punkta pirmo daļu uzskatītu par piemērojamu strīdīgajiem pakalpojumiem.
   No Sestās direktīvas 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta izriet, ka samazināta PVN likme var tikt piemērota tikai darbībām, kuras, būdamas apliekamas ar nodokli, ietilpst vienā no kategorijām, kas iekļautas H pielikumā — kā tas nav gadījumā, kad pakalpojuma būtība ir pret nodevas maksājumu ļaut lietotājiem izmantot lielceļa infrastruktūru.
   Kas attiecas uz Sestās direktīvas 28. panta 2. punkta e) apakšpunktu, uz ko atsaucas Portugāles iestādes, Komisija uzskata, ka tas ietver pienākumu neturpināt piemērot samazinātu likmi darbībām, attiecībā uz kurām par vēlamu uzskatāma pāreja uz nodokļa standarta likmes piemērošanas jomu jau ir bijusi iespējama. Atzīt, kā to apgalvo Portugāles valdība, ka dalībvalsts var piemērot samazinātu likmi pēc garāka vai īsāka standarta likmes piemērošanas perioda, nozīmētu padarīt neiespējamu pakāpenisku vai progresīvu PVN likmju un līmeņu saskaņošanu, ko Kopienu likumdevējs uzskatījis par nepieciešamu.
   Jebkurā gadījumā, pat ja Tiesa nepiekristu Komisijas piedāvātajai sašaurinātajai Sestās direktīvas 28. panta 2. punkta e) apakšpunkta interpretācijai, tomēr jāatzīst, ka Portugāles likumdošana, kas paredz samazinātas 5 % likmes, vai jebkurā gadījumā likmes, kas mazāka par 12 %, piemērošanu nodevai par maksas ceļu, kas ved pāri Težu upei Lisabonā, ir nesaderīga ar šo noteikumu.

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.)