title: Lieta C-219/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. maijā iesniedza Employment Tribunals, Birmingham (Apvienotā Karaliste) – Kathleen Greenfield / The Care Bureau Ltd

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 6. maijā iesniedza Employment Tribunals, Birmingham (Apvienotā Karaliste) – Kathleen Greenfield/The Care Bureau Ltd

   (Lieta C-219/14)
   2014/C 223/11
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Employment Tribunals, Birmingham

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kathleen Greenfield

      Atbildētāja: The Care Bureau Ltd

      Prejudiciālie jautājumi

               (i)

               Vai “pro rata temporis princips”, kā tas izklāstīts Pamatnolīguma 4. klauzulas 2. punktā, ir jāinterpretē kā tāds, saskaņā ar kuru valsts tiesību normas (tādai kā Darba laika noteikumu 13., 13.A un 14. noteikums) ietekmei jābūt tādai, ka apstākļos, kad tiek palielināts darba ņēmēja darba laiks, jau uzkrātā atvaļinājuma apmērs ir jāmaina proporcionāli jaunajam darba laikam, kā rezultātā darba ņēmējam, kurš palielina savu darba laiku, ir tiesības uz uzkrātā atvaļinājuma pārrēķināšanu atbilstoši palielinātajam darba laikam?

               (ii)

               Vai Pamatnolīguma 4. klauzulas 2. punkts vai Darba laika direktīvas (1) 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek aizliegts ar valsts tiesību normām (tādām kā Darba laika noteikumu 13., 13.A un 14. noteikumi) paredzēt, ka apstākļos, kad tiek palielināts darba ņēmēja darba laiks, jau uzkrātais atvaļinājums ir jāmaina proporcionāli jaunajam darba laikam, kā rezultātā darba ņēmējam, kurš palielina savu darba laiku, ir tiesības uz uzkrātā atvaļinājuma pārrēķināšanu atbilstoši palielinātajam darba laikam?

               (iii)

               Ja atbilde uz (i) un/vai (ii) jautājumu ir apstiprinoša, vai pārrēķini ir piemērojami tikai tai atvaļinājuma aprēķina gada daļai, kuras laikā darba ņēmējs strādāja palielināto darba laiku, vai kādam citam laika posmam?

               (iv)

               Vai, aprēķinot darba ņēmēja izmantoto atvaļinājumu, Pamatnolīguma 4. klauzulas 2. punkts vai Darba laika direktīvas 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar tiem valsts tiesību normu (tādu kā Darba laika noteikumu 13., 13.A un 14. noteikumi) iedarbībai ir jābūt tādai, ka ar tām tiek paredzēta atšķirīga pieeja, aprēķinot darba ņēmēja pabalstu tiesību uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu gadījumā, pārtraucot darba attiecības, un aprēķinot darba ņēmēja atlikušās tiesības uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu, ja viņš turpina darba attiecības?

               (v)

               ja atbilde uz (iv) jautājumu ir apstiprinoša, ar ko atšķiras piemērojamās pieejas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).


title: lieta T-418/05: Prasība, kas celta  2005. gada 9. novembrī  —  Investire Partecipazioni  pret Komisiju

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/21

         Prasība, kas celta 2005. gada 9. novembrī — Investire Partecipazioni pret Komisiju
   (lieta T-418/05)
   (2006/C 22/39)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Investire Partecipazioni S.p.A (Itālija) (pārstāvji — Avv. Gian Michele Roberti un Avv. Alessandra Franchi)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 11. augusta lēmumu Nr. 08405 un 2005. gada 23. augusta papildu lēmumu Nr. 08720;

               —

               pakārtoti, atbilstoši EKL 241. pantam atzīt par prettiesisku un nepiemērojamu, Komisijas 1997. gada 23. aprīļa lēmumam 97/322/EK pievienotās veidlapas Nr. 19 B sadaļas 12. punktu un C sadaļas 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība attiecas uz riska kapitāla fonda intervenci uzņēmumā (Sys SpA), lai ļautu šim uzņēmumam veikt ieguldījumu zonā, uz kuru attiecas Mērķis 2. Ar savu prasību sabiedrība Investire Partecipazioni SpA lūdz Pirmās instances tiesai atcelt Komisijas 2005. gada 11. augusta lēmumu Nr. 08405 par Komisijas pieņemto finanšu korekciju galīgo pozīciju, ņemot vērā Regulas (EEK) Nr. 4253/88 (1) 24. pantu attiecībā uz 1.5. pasākumu DOCUP Piemonte, Mērķis 2 (1997-1999) — Riska kapitāla fondi ieguldīšanai sabiedrībā Sys SpA — un 2005. gada 23. augusta papildu lēmumu Nr. 08720. No šiem diviem lēmumiem izriet, ka nepieņemams Kopienas palīdzība sasniedza EUR 542 277,6; šī summa atbilst Kopienas daļai no riska kapitāla fondu intervenci uzņēmumā Sys SpA.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītājs izvirza šādus pamatus:

               —

               pirmkārt, Investire Partecipazioni uzskata, ka, pieņemot apstrīdētos lēmumus, Komisija pieļāva acīmredzamu kļūdu faktisko apstākļu un tiesību vērtējumā. Faktiski Komisija nepareizi novērtēja faktus, kas attiecas uz ieguldījumu sabiedrībā SyS SpA, un uzsāka nepareizu attiecīgo tiesību aktu, jo īpaši veidlapas Nr. 19, kas attiecas uz attaisnotiem izdevumiem struktūrfondu “Finanšu inženierija — kapitāla riska fondi” ietvaros, kas ir pielikums Komisijas 1997. gada 23. aprīļa (2) lēmumam un Regulas Nr. 4253/88 24. punkta piemērošanu. Šajā sakarā jāuzsver, ka sabiedrība SyS SpA ir praktiski veikusi attiecīgās darbības, neatgriezeniski izveidojot darbības tīklu zonā Mērķis 2;

               —

               otrkārt, prasītājs apgalvo, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija pārkāpa pareizas finanšu vadības principu, ko paredz EKL 274. pants un Regulas Nr. 4253/88 24. pants;

               —

               pakārtoti, proti, gadījumā, kad Komisijas sniegtā atbilstīgo tiesību aktu interpretācija būtu atzīta par pareizu, Investire Partecipazioni apgalvo, ka lēmumi, ar kuriem saistīta šī tiesvedība, jebkurā gadījumā rada tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības aizsardzības un samērīguma vispārīgo principu pārkāpumu, ņemot vērā gan Piemont reģiona, gan Kopienas iestāžu rīcību un ieņemto nostāju Fonds Piemonte vadības laikā attiecībā uz apstrīdēto tiesību aktu interpretāciju.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra regula (EEK) Nr. 4253/88 par dažādu struktūrfondu, no vienas puses, un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finanšu instrumentu, no otras puses, intervences saskaņošanu (OV L 347, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1997. gada 23. aprīļa lēmums (97/322/EK), ar ko groza lēmumus, kas apstiprina Kopienas atbalsta ietvarus, programmas vienotos dokumentus un Kopienas iniciatīvas programmas, ko pieņēma attiecībā uz Itāliju (OV L 146, 11. lpp.).


title: Lieta T-346/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūnijā – CSL Behring/EUIPO – Vivatrex (“Vivatrex”)

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/47

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. jūnijā – CSL Behring/EUIPO – Vivatrex (“Vivatrex”)
   (Lieta T-346/16)
   (2016/C 305/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CSL Behring AG (Berne, Šveice) (pārstāvji – M. Best, U. Pfleghar un S. Schäffner, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Vivatrex GmbH (Āhene, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “VIVATREX” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 677 788

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 27. aprīļa lēmums apvienotajās lietās R 1263/2015-4 un R 1221/2015-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu un atcelt Iebildumu nodaļas 2015. gada 30. aprīļa lēmumu iebildumu procesā Nr. B 2 241 613, ciktāl ar to tika noraidīti iebildumi;

               —

               pilnībā apmierināt iebildumus Nr. B 2 241 613;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-300/08: Prasība, kas celta 2008. gada 1. augustā — Hoo Hing /ITSB — Tresplain Investments ( Golden Elephant Brand )

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/21

         Prasība, kas celta 2008. gada 1. augustā — Hoo Hing/ITSB — Tresplain Investments (“Golden Elephant Brand”)
   (Lieta T-300/08)
   (2008/C 247/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hoo Hing Holdings Ltd, Romford (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — M. Edenborough, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa dalībniece ITSB Apelāciju padomē: Tresplain Investments Ltd, Honkonga (Ķīna)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. maija lēmumu lietā R 889/2007-1 attiecībā uz Apelāciju padomes konstatējumu, ka bija nepieņemams Padomes Regulas Nr. 40/94 51. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētais spēkā neesamības pamats;

               —

               pakārtoti, grozīt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. maija lēmumu lietā R 889/2007-1 tādējādi, ka Padomes Regulas Nr. 40/94 51. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētais spēkā neesamības pamats tiek atzīts par pieņemamu un pamatotu;

               —

               grozīt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. maija lēmumu lietā R 889/2007-1 tādējādi, ka Regulas Nr. 40/94 51. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētais spēkā neesamības pamats tiek atzīts par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pieņemot, ka ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. maija lēmums lietā R 889/2007-1 tiek grozīts atbilstoši prasījumiem, šo pašu lēmumu grozīt arī tādējādi, ka Kopienas preču zīme Nr. 241 810 tiek atzīta par spēkā neesošu, attiecīgi, pamatojoties uz vienu vai abiem no šiem papildus pamatiem;

               —

               piespriest ITSB vai otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. Pakāroti, piespriest ITSB un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei solidāri atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “Golden Elephant Brand” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 241 810

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: nereģistrēta grafiska preču zīme “GOLDEN ELEPHANT”, kas tikusi izmantota Apvienotajā Karalistē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati: Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu, nolemjot, ka bija nepieņemams apgalvojums, kas balstīts uz Padomes Regulas Nr. 40/94 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu, kā arī neatzīstot, ka iebildums pret reģistrāciju, kurš bija balstīts uz Padomes Regulas Nr. 40/94 51. panta 1. punkta b) apakšpunktu, bija pieņemams un pamatots.


title: Lieta C-177/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2008. gada 29. aprīļa rīkojumu — Khoshnaw Abdullah /Vācijas Federatīvā Republika

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2008. gada 29. aprīļa rīkojumu — Khoshnaw Abdullah/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-177/08)
   (2008/C 197/06)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Khoshnaw Abdullah

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 11. panta 1. punkta e) apakšpunkts Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/83/EK (1) jāinterpretē tādējādi, ka — neņemot vērā 1. panta C. nodaļas 5. punkta otro teikumu 1951. gada 28. jūlija Ženēvas konvencijā par bēgļu statusu (turpmāk tekstā — “Ženēvas konvencija”) — bēgļa statuss izbeidzas tad, ja bēgļa pamatotas bailes no vajāšanas direktīvas 2. panta c) apakšpunkta nozīmē, uz kurām pamatojoties ir notikusi statusa piešķiršana, vairs nepastāv un viņam arī citu iemeslu dēļ nav jābaidās no vajāšanas direktīvas 2. panta c) apakšpunkta nozīmē?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: vai bēgļa statusa izbeigšana saskaņā ar direktīvas 11. panta 1. punkta b) apakšpunktu turklāt paredz nosacījumu, ka valstī, kuras valstspiederīgais ir bēglis,

                           a)

                           pastāv aizsardzības dalībnieks direktīvas 7. panta 1. punkta nozīmē, un vai šajā sakarā pietiek, ka aizsardzību ir iespējams nodrošināt tikai ar starptautisku bruņoto spēku palīdzību,

                           b)

                           bēglim nedraud smags kaitējums direktīvas 15. panta nozīmē, kas izraisa alternatīvā aizsardzības statusa piešķiršanu saskaņā ar direktīvas 18. pantu, un/vai

                           c)

                           drošības apstākļi ir stabili un vispārējie dzīves apstākļi nodrošina iztikas minimumu?

               3)

               Vai situācijā, kurā vairs nepastāv līdzšinējie apstākļi, uz kuriem pamatojoties attiecīgā persona atzīta par bēgli, jauni atšķirīgi vajāšanu pamatojoši apstākļi

                           a)

                           ir jāvērtē pēc tāda varbūtības kritērija, kādu attiecina uz bēgļu atzīšanu, vai arī attiecīgajām personām ir jāpiemēro cits kritērijs,

                           b)

                           ir jāvērtē, ievērojot direktīvas 4. panta 4. punktā noteikto pierādīšanas atvieglojumu?

      (1)  OV L 304, 12. lpp.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-450/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 98/44/EK netransponēšana)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 9. septembrī
   lietā C-450/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 98/44/EK netransponēšana)
   (2004/C 262/22)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-450/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve - K. Banks) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis – S. Schreiner) par prasību sakarā ar pienākumu neizpildi saskaņā ar EKL 226. pantu Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J.-P. Puissochet, tiesnese F. Macken (referente) un tiesnesis S. von Bahr, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvai 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 15. pants;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta T-263/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 15. novembra rīkojums — Becker Flugfunkwerk /ITSB — Harman Becker Automotive Systems ( “BECKER AVIONIC SYSTEMS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/51

      Vispārējās tiesas 2011. gada 15. novembra rīkojums — Becker Flugfunkwerk/ITSB — Harman Becker Automotive Systems (“BECKER AVIONIC SYSTEMS”)
      (Lieta T-263/08) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2012/C 25/99)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Becker Flugfunkwerk GmbH (Rheinmünster, Vācija) (pārstāvis — O. Griebenow, avocat)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Harman Becker Automotive Systems GmbH (Karlsbad, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 10. aprīļa lēmumu lietā R 398/2007-1 par iebildumu procesu starp Harman Becker Automotive Systems GmbH un Becker Flugfunkwerk GmbH

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

                  2)

                  prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētājas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta C-190/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daniela Mühlleitner/Ahmad Yusufi, Wadat Yusufi (Jurisdikcija civillietās un komerclietās — Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Šīs jurisdikcijas iespējamā ierobežošana attiecībā uz distances līgumiem)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daniela Mühlleitner/Ahmad Yusufi, Wadat Yusufi

   (Lieta C-190/11) (1)

   (Jurisdikcija civillietās un komerclietās - Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Šīs jurisdikcijas iespējamā ierobežošana attiecībā uz distances līgumiem)
   2012/C 355/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Daniela Mühlleitner

      Atbildētāji: Ahmad Yusufi, Wadat Yusufi

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā — Šīs jurisdikcijas iespējamā ierobežošana attiecībā uz distances līgumiem

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav prasīts, lai līgums starp patērētāju un uzņēmēju būtu noslēgts kā distances līgums.

      (1)  OV C 204, 09.07.2011.


title: Lieta T-230/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Spānija/Komisija

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/42

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Spānija/Komisija
   (Lieta T-230/10)
   ()
   2010/C 209/65
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 11. marta Lēmumu 2010/152/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), daļā, uz kuru attiecas prasība par lēmuma atcelšanu, un

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par divām Komisijas noteiktām finanšu korekcijām un tiek pamatota ar to, ka esot pārkāpti Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulas (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (1), Komisijas 2003. gada 11. augusta Regulas (EK) Nr. 1433/2003, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2200/96 attiecībā uz darbības fondiem, darbības programmām un finansiālu palīdzību (2), un Komisijas 2003. gada 11. augusta Regulas (EK) Nr. 1432/2003, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanas un ražotāju grupu pagaidu atzīšanas nosacījumiem (3), noteikumi, uz kuriem Komisija atsaukusies minēto korekciju pamatošanai.
   Jautājumā par videi nekaitīga iepakojuma apsaimniekošanas izmaksu neattiecināšanu Komisija Regulas Nr. 2200/96 15. panta 5. punktu un Regulas Nr. 1433/2003 I pielikumu interpretē tādējādi, ka uz vienotas likmes atbalstu attiecināmo izmaksu noteikšanā dalībvalstīm ir jāievēro noteikums, ka atbalstu piešķir tikai ražotāju organizāciju izmaksām, un tādēļ jāprasa tieši pierādīt šo apstākli.
   Savukārt Spānijas Karaliste uzskata, ka, ņemot vērā minēto tiesību normu mērķi un redakciju, ticamu pierādījumu tam, ka izmaksas ir segusi ražotāju organizācija, nav jāprasa. Turklāt katrā ziņā ražotāju organizācijas patiešām sedz ar iepakojuma videi nekaitīgu apsaimniekošanu saistītās izmaksas, ņemot vērā, ka tiem tās pārnes tirgotāji, maksājot mazāku maksu par to precēm.
   Attiecībā uz uzraudzības sistēmas trūkumiem saistībā ar SAT Royal ražotāju organizācijas atzīšanu Komisija uzskata, ka noteikums, ka nevienam ražotāju organizācijas biedram nedrīkst būt vairāk nekā 20 % balsu, esot jāattiecina arī uz fiziskām personām, kuras ir akcionāri/dalībnieki juridiskajās personās, kuras savukārt ir ražotāju organizācijas biedri. Spānijas Karaliste uzskata, ka Regulas Nr. 1432/2003 14. panta 2. punktā paredzētais noteikums ir piemērojams tikai organizācijas biedriem un nav jāpārbauda, kas veido ražotāju organizācijā ietilpstošo juridisko personu akcionāru/dalībnieku kopumu.

      (1)  OV L 297, 21.11.1996., 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 3. nod., 20. sēj., 55. lpp.

      (2)  OV L 203, 12.08.2003., 25. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 3. nod., 39. sēj., 431. lpp.

      (3)  OV L 203, 12.08.2003., 18. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 3. nod., 39. sēj., 424. lpp.


title: Lieta T-124/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. martā — Lidl Stiftung /ITSB — Vinotasia ( “VITASIA” )

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/45

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. martā — Lidl Stiftung/ITSB — Vinotasia (“VITASIA”)
   (Lieta T-124/10)
   2010/C 134/74
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji — M. Schaeffer un A. Marx, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Vinotasia GmbH (Koblenz, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 14. janvāra lēmumu lietā R 1054/2008–4;

               —

               noraidīt iebildumus Nr. B 1 027 947, kas iesniegti 2006. gada 30. jūnijā, tiktāl, ciktāl šie iebildumi ir apmierināti ar Iebildumu nodaļas 2008. gada 30. maija lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Eiropas Savienības Vispārējā tiesā un izdevumus procesā Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtajā padomē;

               —

               pakārtoti, apturēt tiesvedību, līdz brīdim, kad tiks pieņemts galīgais lēmums par 2010. gada 10. martāDeutscher Patent- und Markenamt [Vācijas patentu un preču zīmju birojam] iesniegto anulēšanas pieteikumu attiecībā uz agrāko Vācijas preču zīmi Nr. 302 15 015 “VINOTASIA”

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “VITASIA” attiecībā uz precēm, kas tilpst 29., 30., 31., 32. un 33. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 691 101)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Vinotasia GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “VINOTASIA” Nr. 302 15 015 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 32., 33. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-483/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 31. oktobrī iesniedza Obersten Gerichtshof (Austrija) – KA Finanz AG / Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 31. oktobrī iesniedza Obersten Gerichtshof (Austrija) – KA Finanz AG/Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

   (Lieta C-483/14)
   (2015/C 046/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Atbildētāja un kasācijas sūdzības iesniedzēja: KA Finanz AG

      Prasītāja un atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai 1980. gada Konvencijas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (1), 1. panta 2. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jomas izņēmums “sabiedrību tiesības” aptver

                           a.

                           izmaiņas uzņēmumu pārveidošanās – kā apvienošanos un sadali – un

                           b.

                           noteikumu par kreditoru aizsardzību Padomes 1978. gada 9. oktobra Trešās direktīvas 78/855/EK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz akciju sabiedrību apvienošanos (2), pārveidojot sabiedrības?

               2.

               Vai pie tāda paša risinājuma var nonākt, ja piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Direktīvu 2011/35/EK par akciju sabiedrību apvienošanos (3)?

               3.

               Ja uz pirmo un otro jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai Romas I regulas (4) 1. panta 2. punkta d) apakšpunkta jomas izņēmums kā Romas konvencijas 1. panta 2. punkta e) apakšpunktam sekojošais tiesiskais regulējums ir par iemeslu tādam pašam risinājumam, vai arī tas ir jāinterpretē citādi? Ja jā, tad kādā veidā?

               4.

               Vai no Eiropas primārajām tiesībām – kā brīvības veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar LESD 49. pantu, pakalpojumu sniegšanas brīvības atbilstoši LESD 56. pantam vai arī brīvas kapitāla un maksāšanas aprites saskaņā ar LESD 63. pantu – var izsecināt prasību apvienošanās gadījumā rīkoties saskaņā ar kolīziju normām, it īpaši – vai ir piemērojamas apvienojamās sabiedrības valsts tiesības, vai arī izveidojamās sabiedrības valsts tiesības?

               5.

               Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir noliedzoša: vai no Eiropas atvasinātajām tiesībām, kā Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/56/EK par kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanos (5) vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Direktīvas 2011/35/EK par akciju sabiedrību apvienošanos, vai Padomes 1982. gada 17. decembra Sestās direktīvas 82/891/EK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz akciju sabiedrību sadalīšanu (6), var izsecināt principu par rīcību saskaņā ar kolīziju normām, it īpaši, vai ir jāpiemēro apvienojamās sabiedrības valsts tiesības, vai tomēr izveidojamās sabiedrības valsts tiesības, vai arī saskaņā ar kolīziju normām var izvēlēties, kuras materiālo tiesību normas būtu jāpiemēro?

               6.

               Vai Padomes 1978. gada 9. oktobra Trešās direktīvas 78/855/EK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz akciju sabiedrību apvienošanos, 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka emitentam attiecībā pret citu tādu vērtspapīru turētāju, kas nav akcijas, ar kurām saistītas īpašas tiesības, it īpaši saistībā ar subordinētu aizņēmumu, kapitālsabiedrību pārrobežu apvienošanās gadījumā ir tiesības izbeigt tiesiskās attiecības un atmaksāt pienākošās naudas summas?

               7.

               Vai pie tāda paša risinājuma var nonākt, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Direktīvas 2011/35/EK par akciju sabiedrību apvienošanos 15. pantu?

      (1)  80/934/EEK: Konvencijas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, atvērta parakstīšanai Romā, 1980. gada 19. jūnijā, OV L 266, 1. lpp.

      (2)  OV L 295, 36. lpp.

      (3)  OV L 110, 1. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Regula (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I) (OV L 177, 6. lpp.)

      (5)  OV L 310, 1. lpp.

      (6)  OV L 378, 47. lpp.


title: Lieta T-379/09: Prasība, kas celta 2009. gada 24. septembrī — Itālija/Komisija

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/59

         Prasība, kas celta 2009. gada 24. septembrī — Itālija/Komisija
   (Lieta T-379/09)
   2009/C 282/110
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — F. Arena, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 13. jūlija Lēmumu C (2009) 5497 par valsts atbalsta shēmu Nr. C 6/2004 (ex NN. 70/01) un C 5/2005 (ex NN 71/04), ko Itālija ieviesusi attiecībā uz lauksaimniekiem, kuri nodarbojas ar audzēšanu siltumnīcās (atbrīvojums no akcīzes nodokļa par degvielu, ko izmanto siltumnīcu apsildīšanai);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Itālijas valdība Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ir apstrīdējusi Komisijas 2009. gada 13. jūlija Lēmumu C (2009) 5497 par valsts atbalsta shēmu Nr. C 6/2004 (ex NN 70/01) un Nr. C 5/2005 (ex NN 71/04), kuru Itālija ieviesusi attiecībā uz lauksaimniekiem, kuri nodarbojas ar audzēšanu siltumnīcās (atbrīvojums no akcīzes nodokļa par degvielu, ko izmanto siltumnīcu apsildīšanai).
   Prasība ir pamatota ar pieciem pamatiem.
   Ar pirmo pamatu prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts EK līguma 87. panta 1. punkts, jo tiesību aktu noteikumi, kas atzīti par valsts atbalstu, kurš nav saderīgs ar kopējo tirgu, nav selektīvi, ņemot vērā, ka ikviens lauksaimniecības nozares dalībnieks var izmantot samazinātu akcīzes nodokļa likmi degvielai, ko paredzēts izmantot siltumnīcu apsildīšanai, un pastāv būtiskas atšķirības starp audzēšanu siltumnīcās un audzēšanu uz lauka, kas nerada ražošanas izmaksas, kuras saistītas ar apsildīšanai nepieciešamo degvielu.
   Ar otro pamatu prasītāja, atsaucoties uz EK līguma 87. panta 1. punkta pārkāpumu, norāda arī, ka nepastāv nekādi konkurences traucējumi, ko būtu radījuši attiecīgie tiesību aktu noteikumi. Savas nostājas pamatojumam prasītāja atsaucas arī uz Kopienas pamatnostādnēm attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.–2013. gadā, kuru 167. punktā tieši ir apstiprināts, ka pilnīgi vai daļēji atbrīvojumi no nodokļa degvielai, kas paredzēta primārajai ražošanai lauksaimniecības nozarē, nav tādi, kas radītu konkurences traucējumus, ņemot vērā lauku saimniecību struktūras mazos apmērus Eiropas Savienībā.
   Trešajā pamatā prasītāja apgalvo, ka nav norādīts pamatojums attiecībā uz minētajiem konkurences traucējumiem.
   Ceturtajā pamatā prasītāja atsaucas uz Direktīvas 92/81/EK (1) 8. panta, Direktīvas 2003/96/EK (2) 15. panta, kā arī EK līguma 33., 36. un 87. panta pārkāpumu. Īpaši tā norāda, ka atbrīvojumi tieši bija atļauti minētajās direktīvās un ka pārbaude par to atbilstību Kopienu tiesībām katrā ziņā ir jāveic, ņemot vērā ne tikai konkurences noteikumus, bet arī un galvenokārt noteikumus par kopējo lauksaimniecības politiku. Šajā sakarā prasītāja norāda, ka kopējai lauksaimniecības politikai ir jābūt pārākai par konkurences noteikumiem. No tā izriet, ka, tā kā apstrīdētie pasākumi atbilst EK līguma 33. pantā paredzētajiem mērķiem, nav nekāda pamata apgalvot, ka ir piemērojami noteikumi par valsts atbalstu.
   Piektajā un pēdējā pamatā prasītāja norāda uz EK līguma 87. panta 3. punkta pārkāpumu, katrā ziņā apgalvojot, ka ir piemērojama atkāpe, kas paredzēta minētajā tiesību normā, īpaši atsaucoties uz atkāpes piemērojamību, ņemot vērā vides aizsardzības mērķus, kas minēti Kopienu pamatnostādņu attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2000. gadā 3.5. punktā.

      (1)  Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/81/EK par akcīzes nodokļa minerāleļļām struktūras saskaņošanu (OV 316, 12. lpp.).

      (2)  Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 51. lpp.).


title: Lieta T-377/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. jūlijā – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/41

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. jūlijā – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB

   (Lieta T-377/16)
   (2016/C 343/54)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Austrija) (pārstāvis – advokāts G. Eisenberger)

      Atbildētājs: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt “Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)”, kā arī pirmo, šķiet, 2016. gada 15. aprīļa lēmumu, kas acīmredzami ir nesaraujami saistīts ar 2016. gada 20. maija lēmumu;

               —

               pakārtoti atcelt “Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)” tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka pārmaksātās iemaksas atmaksāšanai ir jānotiek, nosakot Vienotā noregulējuma fonda iemaksas 2017. gadam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots rupjš būtisku procedūras noteikumu pārkāpums, jo apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots rupjš būtisku procedūras noteikumu pārkāpums, jo apstrīdētais lēmums nav paziņots pilnībā

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota prasītājas iemaksas Vienotajā noregulējuma fondā par 2016. gadu pārāk maza korekcija

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka pārmaksātās iemaksas atmaksāšana tikai 2017.gadā esot nelikumīga.


title: Lieta C-419/07: Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 8. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/32

         Tiesas astotās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 8. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-419/07) (1)

   (2008/C 285/55)

      Tiesvedības valoda — zviedru

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-21/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. janvārī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Simon, Evers, & Co GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. janvārī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Simon, Evers, & Co GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

   (Lieta C-21/13)
   2013/C 114/37
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Simon, Evers, & Co GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2009. gada 11. jūnija Regula (EK) Nr. 499/2009, ar kuru galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Regulu (EK) Nr. 1174/2005 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu importam, attiecina uz šā paša ražojuma importu, to nosūtot no Taizemes un deklarējot vai nedeklarējot kā Taizemes izcelsmes ražojumu (1), ir spēkā neesoša tādēļ, ka Komisija, neievērojot Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (2), 13. pantā noteiktās prasības attiecībā uz antidempinga pasākumu apiešanas konstatēšanu, ir prezumējusi apiešanas esamību, pamatojoties tikai uz to, ka pēc attiecīgo pasākumu ieviešanas ir būtiski pieaudzis atbilstošā eksporta no Taizemes apjoms, lai arī Komisija, atsaucoties uz Taizemes eksportētāju nesadarbošanos, nav izdarījusi nekādus citus konkrētus secinājumus?

      (1)  OV L 151, 1. lpp.

      (2)  OV L 56, 1. lpp.


title: Lieta T-345/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 28. novembra rīkojums – Quanzhou Wouxun Electronics /ITSB – Locura Digital  ( “WOUXUN” ) Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Neparedzētu apstākļu vai nepārvaramas varas neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/22

         Vispārējās tiesas 2014. gada 28. novembra rīkojums – Quanzhou Wouxun Electronics/ITSB – Locura Digital (“WOUXUN”)
   (Lieta T-345/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Neparedzētu apstākļu vai nepārvaramas varas neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2015/C 056/31)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd (Quanzhou, Ķīna) (pārstāvji – A. Sebastião un J. Pimenta, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Locura Digital, SL (Granollers, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 17. februāra lēmumu lietā R 407/2013–4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “WOUXUN” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta C-372/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar VAT and Duties Tribunal , Londona (Apvienotā Karaliste) 2006. gada 11. septembra rīkojumu — Asda Stores Ltd pret Commissioners of HM Revenue and Customs

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar VAT and Duties Tribunal, Londona (Apvienotā Karaliste) 2006. gada 11. septembra rīkojumu — Asda Stores Ltd pret Commissioners of HM Revenue and Customs

   (Lieta C-372/06)
   (2006/C 294/42)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunal, Londona
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Asda Stores Ltd

      Atbildētāji: Commissioners of HM Revenue and Customs

   Prejudiciālie jautājumi
   Kodeksa saderība ar attiecīgajiem Īstenošanas regulas 11. pielikuma noteikumiem

               1)

               Vai noteikumi par nepreferenciālās izcelsmes noteikšanu saskaņā ar Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93 (1), kas nosaka izpildes kārtību Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 (2) par Kopienas muitas kodeksa izveidi (“Īstenošanas regula”), 11. pielikumu ir spēkā neesoši attiecībā uz Turcijā ražotiem krāsu televizoriem (“CTV”), kas minēti kombinētās nomenklatūras ex 8528 zem šī nosaukuma esošās tabulas 3. ailē, tāpēc, ka tie nav savietojami ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulu Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (“Kopienas Muitas Kodekss”)?

               2)

               Gadījumā, ja ir spēkā Īstenošanas regulas īpašās izcelsmes noteikums attiecībā uz CTV, kas atbilst 11. pielikuma kombinētās nomenklatūras ex 8528 zem šī nosaukuma esošās tabulas 3. ailē minētajam, vai ir atsevišķi jānosaka atsevišķas daļas, kā šasijas, kas tiek ievietota izgatavotajā CTV, nepreferenciālā izcelsme; un, ja tas tā ir, vai nepreferenciālā izcelsme ir jānosaka, pamatojoties uz:

                           a)

                           fizisko pārstrādi vai apstrādi, lai analizētu, vai attiecīgajam produktam ir veikta pēdējā, būtiskā, ekonomiski pamatotā pārstrāde vai apstrāde (pieņemot, ka ir izpildītas citas Kopienas Muitas Kodeksa 24. pantā minētās prasības); vai

                           b)

                           īpašajiem un atlikuma noteikumiem, par kuriem Eiropas Komisija un dalībvalstis ir vienojušās Eiropas Kopienas Sarunu vešanas pozīcijas ar Pasaules Tirdzniecības Organizāciju sakarā jautājumā par nepreferenciālās izcelsmes noteikumiem, kur šajā gadījumā īpašais noteiks ir 45 % vērtības pieauguma tests un atlikušās vērtības noteikums ir tāds, ka preces izcelsmes valsts būs valsts, kurā tiek ražota lielākā daļa materiālu, kā tas ir minēts katrā nodaļā, tomēr, pie noteikuma, ka, ja izcelsmes materiāli veido vismaz 50 % no visiem izmantotajiem materiāliem, preces izcelsmes valsts būs šo materiālu izcelsmes valsts, vai

                           c)

                           kāds cits pamatojums?

               3)

               Ja CTV daļa, kā, piemēram, šasija, ir ieguvusi vietējo izcelsmi saskaņā ar Kopienas Muitas Kodeksa 24. pantu, pamatojoties uz fizisku pārstrādes vai apstrādes testu, vai joprojām ir jānosaka šādas daļas vērtību, lai attiecībā uz CTV piemērotu īpašās izcelsmes noteikumu, kas minēts Īstenošanas regulas 11. pielikumā?

               4)

               Gadījumā, ja, piemērojot 11. pielikumu, var piemērot noteikumus attiecībā uz EK Sarunu vešanas pozīciju ar PTO, vai attiecībā uz CTV daļu, kā, piemēram. šasija, ir jānosaka tās faktisko ražotāja cenu, vai arī uz to var attiecināt vērtību, kas ir ekvivalenta ražotāja cenai?

               5)

               Ja, atbildot uz 3. vai 4. jautājumu, ir jāņem vērā ražotāja cenai ekvivalentu vērtību, kā šāda vērtība ir jānosaka? Jo īpaši:

                           a)

                           Vai ir pareizi piemērot: (i) Kopienas Muitas Kodeksa 29. un 30. pantu; (ii) jebkuru no Īstenošanas regulas 141. līdz 153. pantiem; un (iii) jebkādu no Īstenošanas regulas 23. pielikumā minētajām Muitas Vērtības Interpretējošām piezīmēm?

                           b)

                           Kāda veida vērtības vai izmaksu pierādījumi ir nepieciešami?

                           c)

                           Kādos gadījumos, nosakot nepreferenciālo izcelsmi, var atsaukties uz izskaitļoto vai sastādīto CTV daļas vērtību?

                           d)

                           Kāda veida izmaksas var ņemt vērā, aprēķinot izskaitļoto vai sastādītu daļas vērtību?

                           e)

                           Vai ir pareizi pielietot laika posma vidējās vērtības, nosakot specifiska produkta nodevu specifiskā laika posmā?

                           f)

                           Vai ir pareizi izmantot dažādu metodiku, aprēķinot izmaksas vai vērtību, ja tiek salīdzināta daļas izmaksa vai vērtība ar izgatavotu, eksportētu produktu?

         Jautājumi attiecībā uz lēmuma Nr. 1/95 44. līdz 47. pantam un Ankaras Līguma Papildu Protokola 47. pantu

               6)

               Vai EK-Turcijas Asociācijas Padomes 1995. gada 22. decembra Lēmuma Nr. 1/95 par Muitas Savienības nobeiguma fāzes īstenošanu 44. panta 2. punkta noteikumi, lasot tos kopā ar Ankaras Līguma Papildu Protokola 47. pantu, uzliek par pienākumu Kopienai vispirms iesniegt EK-Turcijas Asociācijas Padomei pieteikumu par rekomendāciju sniegšanu un iesniegt paziņojumu EK-Turcijas Asociācijas Padomei, pirms saskaņā ar Padomes Regulu Nr. 2584/98 (3) tiek piemērotas antidempinga nodevas, ir attiecināmi arī uz produktiem, kas tiek importēti no Turcijas, kur tie bija brīvā apgrozībā?

               7)

               Vai Lēmuma Nr. 1/95 46. pants uzliek par pienākumu Kopienai, kas saskaņā ar Padomes Regulu Nr. 2584/98 ir papildinājusi trīs iepriekšējo Padomes Regulu produktu veidus un uzlikto nodevu likmes attiecībā uz noteiktu Ķīnas un Korejas izcelsmes CTV importu, informēt Muitas Savienības Apvienoto Komiteju par nodomu piemērot šos pasākumus arī importam no Turcijas, pirms tā var attiecināt uz Ķīnas un Korejas izcelsmes CTV, kas tiek importēti no Turcijas, jaunās antidempinga nodevas saskaņā ar Padomes Regulu Nr. 2584/98?

               8)

               Vai Lēmuma Nr. 1/95 44. līdz 47. pants nosaka, ka ir jāinformē tirgotāji vai citādi tiem jāpaziņo par saskaņā ar Lēmuma Nr. 1/95 46. pantu sniedzamo informāciju vai saskaņā ar Ankaras Līguma Papildu Protokola 47. panta 2. daļu sniedzamo paziņojumu?

               9)

               Gadījumā, ja ir nepieciešams pieteikums, paziņojums vai informācija:

                           a)

                           Kādā formā jābūt saskaņā ar Lēmuma Nr. 1/95 44. pantu, lasot to kopā ar Ankaras Līguma Papildu Protokola 47. pantu, sniedzamajam pieteikumam vai paziņojumam?

                           b)

                           Kādā formā jābūt saskaņā ar Lēmuma Nr. 1/95 46. pantu veicamajam pasākumam vai sniedzamajai informācijai?

                           c)

                           Vai Eiropas Komisijas veiktās darbības šajā lietā pietiekami izpilda noteiktās pieteikuma, paziņojuma vai informācijas formas prasības?

                           d)

                           Kādas ir neizpildes sekas?

               10)

               Vai Lēmuma Nr. 1/95 44., 46. un 47. pants un Ankaras Līguma Papildu Protokola 47. pants ir tieši piemērojami vai ar tiešu iedarbību valsts tiesās, lai individuāliem tirgotājiem piešķirtu tiesības atsaukties uz šo normu pārkāpumu, apstrīdot antidempinga nodevu aprēķinu, kas pretējā gadījumā būtu jāmaksā?

      (1)  OL L 11, p. 88.

      (2)  OL L 3, p. 23.

      (3)  OL L 324, p. 1.


title: Lieta T-222/10: Prasība, kas celta 2010. gada 12. maijā — ratiopharm /ITSB — Nycomed ( “ZUFAL” )

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/27

         Prasība, kas celta 2010. gada 12. maijā — ratiopharm/ITSB — Nycomed (“ZUFAL”)
   (Lieta T-222/10)
   2010/C 195/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ratiopharm GmbH (Ulm, Vācija) (pārstāvis –S. Völker, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: nycomed GmbH (Konstanz, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 12. marta lēmumu lietā R 874/2008-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ZUFAL” attiecībā uz precēm, ka ietilpst 5. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: nycomed GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “ZURCAL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē, un trīs valsts vārdiskas preču zīmes “ZURCAL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.).


title: Lieta F-51/12: Prasība, kas celta 2012. gada 7. maijā — ZZ /EZA

text:
               14.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/14

         Prasība, kas celta 2012. gada 7. maijā — ZZ/EZA
   (Lieta F-51/12)
   2012/C 209/24
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu noraidīt prasītāja lūgumu pagarināt viņa pagaidu darbinieka līgumu ar Eiropas Zāļu aģentūru

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 1. septembra lēmumu, ar kuru EZA ir noraidījusi prasītāja 2011. gada 22. augusta lūgumu pagarināt viņa pagaidu darbinieka līgumu;

               —

               piespriest Eiropas Zāļu aģentūrai prasītājam provizoriski samaksāt 1 EUR ar iespēju šo summu paaugstināt;

               —

               piespriest Eiropas Zāļu aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-44/10 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 17. marta rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Medicīnisko izdevumu atlīdzināšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Nelabvēlīgs akts — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 17. marta rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-44/10 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Medicīnisko izdevumu atlīdzināšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Nelabvēlīgs akts - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2011/C 139/35
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, kam palīdz A. Dal Ferro, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 25. novembra rīkojumu lietā F-11/09 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 80, 27.3.2010.


title: lieta T-32/05: Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Claire Staelen iesniedza 2005. gada 19. janvārī

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/22

         Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Claire Staelen iesniedza 2005. gada 19. janvārī
   (lieta T-32/05)
   (2005/C 115/43)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 19. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Parlamentu, ko cēla Klēra Štēlena [Claire Staelen], ar dzīvesvietu Bridelā [Bridel] (Luksemburga), kuru pārstāv Ž. Šukruns [J. Choucroun], avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt atlases komisijas 2004. gada 18. augusta lēmumu, kas pieņemts konkursa EUR/A/151/98 ietvaros;

               2)

               piespriest Eiropas Parlamentam pārskaitīt prasītājai summu EUR 30 000,00 apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu, kā arī likumiskos procentus, kas noteikti Luksemburgas Lielhercogistē, sākot ar sprieduma pieņemšanas dienu līdz galīgai samaksai, saglabājot iespēju lūgt atlīdzināt mantiskos zaudējumus;

               3)

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja iesniedza prasības pieteikumu atcelt atlases komisijas lēmumu, kas pieņemts konkursa EUR/A/151/98 ietvaros. Pirmās instances tiesa ar 2003. gada 5. marta spriedumu lietā T-24/01 atcēla šo lēmumu. Pēc šī lēmuma atcelšanas Parlaments no jauna uzsāka konkursu un atlases komisija atsāka savu darbu. Šajā lietā Apstrīdētajā lēmumā atlases komisija nolēma neiekļaut prasītāju veiksmīgo kandidātu sarakstā.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts EKL 233. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās paļāvības principi.


title: Lieta T-345/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. septembrī — La Banque Postale /Komisija

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/60

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. septembrī — La Banque Postale/Komisija
   (Lieta T-345/07)
   (2007/C 269/109)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: La Banque Postale (pārstāvji — S. Hautbourg un J.-E. Skovron, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu pilnībā, pamatojoties uz EKL 230. panta 4. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja prasa atcelt Komisijas 2007. gada 10. maija Lēmumu K(2007) 2110 galīgajā redakcijā, ar kuru Code Monétaire et Financier français normas, kas garantē trim kredītiestādēm — prasītājai, Caisses d'Épargne et de Prévoyance un Crédit Mutuel — īpašas tiesības izplatīt “A” un zilās krājgrāmatiņas, atzītas par neatbilstošām EKL 86. panta 1. punktam, skatītam kopā ar EKL 43. un 49. pantu.
   Savas prasības pamatojumam tā izvirza četrus pamatus.
   Pirmajā pamatā prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi tās tiesības tikt uzklausītai procedūrā, kuras rezultātā ir pieņemts apstrīdētais lēmums, jo tai nav dota iespēja izteikt savus apsvērumus par diviem sūdzības iesniedzēju iesniegtiem ziņojumiem Komisijai, kuri, kā apgalvo prasītāja, kļuva par būtiskiem Komisijas pierādījumiem.
   Otrkārt, tā apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi vairākas tiesību kļūdas, uzskatot, ka krājgrāmatiņu “A” izplatīšanas kārtība ir brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības īstenošanas ierobežojums. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdas, pārāk plaši interpretējot jēdzienu “ierobežojums” EKL 43. un 49. panta nozīmē, kā arī apstākļus, kuros var atsaukties uz šiem abiem principiem. Prasītāja arī apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini secinājusi, ka speciālās tiesības sarežģī un sadārdzina nodibināšanos Francijas krājbanku tirgū.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ietver tiesību kļūdas un kļūdas vērtējumā, jo Komisija uzskata, ka spēkā esošo krājgrāmatiņas “A” izplatīšanas kārtību nevar pamatot ar EKL 86. panta 2. punktu. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdu un vairākas kļūdas vērtējumā, definējot banku pakalpojumu ar vispārēju nozīmi, kas saistīts ar krājgrāmatiņu “A”, un analizējot speciālo tiesību nepieciešamību un samērīgumu, lai izpildītu pakalpojumu ar vispārēju nozīmi un pakalpojumu, kas saistīts ar sociālo izmitināšanu.
   Ar ceturto pamatu prasītāja apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma pamatojums ir pretrunīgs un nepietiekams.


title: Lieta F-3/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. janvārī — CK /Komisija

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/31

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. janvārī — CK/Komisija
   (Lieta F-3/13)
   2013/C 129/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CK (pārstāvis — M.-A. Lucas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt ziņojumu par prasītāja karjeras attīstību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ziņojumu par karjeras attīstību 2011. gadā, kas izdots 2012. gada 14. februārī un kas galīgajā versijā apstiprināts 2012. gada 9. martā;

               —

               piespriest Komisijai maksāt summu EUR 5 000 apmērā kā atlīdzību par šī ziņojuma rezultātā radīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-2/15: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 16. novembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DHL Express (Austria) GmbH/Post-Control-Kommission, Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 97/67/EK — 9. pants — Eiropas Savienības pasta pakalpojumi — Pienākums līdzfinansēt pasta nozares valsts regulatīvās iestādes darbības izmaksas — Apjoms

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/4

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 16. novembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DHL Express (Austria) GmbH/Post-Control-Kommission, Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie

   (Lieta C-2/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 97/67/EK - 9. pants - Eiropas Savienības pasta pakalpojumi - Pienākums līdzfinansēt pasta nozares valsts regulatīvās iestādes darbības izmaksas - Apjoms)
   (2017/C 014/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: DHL Express (Austria) GmbH

      Atbildētāji: Post-Control-Kommission, Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīvu 2008/6/EK, 9. panta 2. punkta otrās daļas ceturtais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, kurā visiem pasta nozares pakalpojumu sniedzējiem, ieskaitot tos, kuri nesniedz ar vispārējo pakalpojumu saistītus pakalpojumus, ir paredzēts pienākums līdzfinansēt regulatīvo iestādi, kura atbild par šo nozari.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta C-526/08: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Pieņemamība — Non bis in idem — Res judicata spēks — EKL 226. un 228. pants — Reglamenta 29. pants — Tiesvedības valoda — Direktīva 91/676/EEK — Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti — Valsts iekšējo pasākumu nesaderība ar regulējumu attiecībā uz mēslojuma iestrādāšanas zemē laiku, nosacījumiem un paņēmieniem — Minimālā vircas uzglabāšanas kapacitāte — Iestrādāšanas zemē stāvās nogāzēs aizliegums — Tehnikas, kas ļauj nodrošināt mēslojuma viendabīgu un efektīvu iestrādāšanu zemē)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/10

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-526/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pieņemamība - Non bis in idem - Res judicata spēks - EKL 226. un 228. pants - Reglamenta 29. pants - Tiesvedības valoda - Direktīva 91/676/EEK - Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti - Valsts iekšējo pasākumu nesaderība ar regulējumu attiecībā uz mēslojuma iestrādāšanas zemē laiku, nosacījumiem un paņēmieniem - Minimālā vircas uzglabāšanas kapacitāte - Iestrādāšanas zemē stāvās nogāzēs aizliegums - Tehnikas, kas ļauj nodrošināt mēslojuma viendabīgu un efektīvu iestrādāšanu zemē)
   2010/C 234/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán, N. von Lingen un B. Smulders)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji — C. Schiltz, P. Kinsch, avocat)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Normatīvo un administratīvo aktu, kas vajadzīgi lai pilnībā un pareizi izpildītu Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti (OV L 375, 1. lpp.), 4. un 5. pantu, saistībā ar II pielikuma A. punkta 1) apakšpunktu un III pielikuma 1. punkta 1) apakšpunktu, II pielikuma A. punkta 5) apakšpunktu un III pielikuma 1. punkta 2) apakšpunktu, II pielikuma A. punkta 2) apakšpunktu un II pielikuma A. punkta 6) apakšpunktu, nepieņemšana — Mēslojuma iestrādāšanas zemē noteikumi, nosacījumi un periodi — Minimālā vircas uzglabāšanas kapacitāte — Iestrādāšanas zemē stāvās nogāzēs aizliegums — Tehnikas, kas ļauj nodrošināt mēslojuma viendabīgu un efektīvu iestrādāšanu zemē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, 4. un 5. pantu kopsakarā ar šīs direktīvas II pielikuma A punkta 1), 2), 5) un 6) apakšpunktu, kā arī III pielikuma 1. punkta 1) un 2) apakšpunktu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.2.2009.


title: Lieta C-10/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kapitāla brīva aprite — Pētniecības un mācību organizācijām veiktu ziedojumu summas atskaitīšana — Vienīgi iekšzemē reģistrētām organizācijām veiktu ziedojumu atskaitīšana)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/8

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-10/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kapitāla brīva aprite - Pētniecības un mācību organizācijām veiktu ziedojumu summas atskaitīšana - Vienīgi iekšzemē reģistrētām organizācijām veiktu ziedojumu atskaitīšana)
   2011/C 232/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un W. Mölls)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — C. Pesendorfer)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 56. panta un 1992. gada 2. maija Eiropas Ekonomikas zonas līguma (OV 1994, L 1, 3. lpp.) 40. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, kurā nodokļu atvieglojuma piešķiršanai par ziedojumiem publiskām pētniecības un mācību organizācijām ir paredzēts nosacījums, ka ziedojuma saņēmējam ir jābūt reģistrētam šajā valstī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ļaudama atskaitīt no bāzes, ko apliek ar nodokli, ziedojumus pētniecības un mācību organizācijām tikai tad, ja tās reģistrētas Austrijā, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti EKL 56. pantā un 1992. gada 2. maija EEZ līguma 40. pantā;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010


title: Lieta T-127/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra rīkojums — Abdulrahim /Padome un Komisija (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban — Regula (EK) Nr. 881/2002 — Ieinteresētās personas svītrošana no attiecīgo personu un organizāciju saraksta — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Cēloņsakarība — Neesamība)

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra rīkojums — Abdulrahim/Padome un Komisija
   (Lieta T-127/09) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban - Regula (EK) Nr. 881/2002 - Ieinteresētās personas svītrošana no attiecīgo personu un organizāciju saraksta - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Cēloņsakarība - Neesamība)
   2012/C 126/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Abdulbasit Abdulrahim (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji J. Jones, barrister un M. Arani, solicitor, vēlāk E. Grieves, barrister un H. Miller, solicitor)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — E. Finnegan un R. Szostak) un Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Paasivirta un G. Valero Jordana)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, daļēji atcelt Padomes 2002. gada 27. maija Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu, ko groza Komisijas 2008. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 1330/2008, ar kuru 103. reizi groza Padomes Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban (OV 2008 L 345, 60. lpp.), vai arī šo pēdējo minēto regulu un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību, kas radušies šo tiesību aktu pieņemšanas rezultātā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               vairs nav jālemj par prasību atcelt tiesību aktu;

               2)

               prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Abdulbasit Abdulrahim kunga tiesāšanās izdevumus saistībā ar prasību atcelt tiesību aktu, kas radušies līdz 2011. gada 18. janvārim, un Vispārējās tiesas kasē atmaksā tiesiskās palīdzības ietvaros ieskaitītās summas;

               4)

               Abdulbasit Abdulrahim kungs sedz savus, kā arī atlīdzina visus Eiropas Savienības Padomes un Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas radušies pēc 2011. gada 18. janvāra saistībā ar prasību atcelt tiesību aktu, kā arī atlīdzina visus šo divu iestāžu tiesāšanās izdevumus saistībā ar prasību atlīdzināt zaudējumus.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta C-18/08: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 20. novembra spriedums ( Tribunal d'instance de Bordeaux (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Foselev Sud-Ouest SARL / Administration des douanes et droits indirects (Transportlīdzekļu nodoklis — Direktīva 1999/62/EK — Dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšana smagajiem kravas transportlīdzekļiem — 6. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Komisijas lēmums par atbrīvojuma apstiprinājumu — Tiešas iedarbības neesamība)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/8

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 20. novembra spriedums (Tribunal d'instance de Bordeaux (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Foselev Sud-Ouest SARL/Administration des douanes et droits indirects

   (Lieta C-18/08) (1)

   (Transportlīdzekļu nodoklis - Direktīva 1999/62/EK - Dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšana smagajiem kravas transportlīdzekļiem - 6. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Komisijas lēmums par atbrīvojuma apstiprinājumu - Tiešas iedarbības neesamība)
   (2009/C 6/14)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal d'instance de Bordeaux
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Foselev Sud-Ouest SARL

      Atbildētājs: Administration des douanes et droits indirects

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal d'instance de Bordeaux (Francija) — Komisijas 2005. gada 20. jūnija lēmuma par Francijas lūgumu piešķirt atbrīvojumu no mehānisko transportlīdzekļu nodokļa, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/62/EK par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem (OV L 158, 23. lpp.) 6. panta 2. punkta b) apakšpunktu, interpretācija — Minētā lēmuma tiešā iedarbība vai, attiecībā uz lēmumu par tiesību piešķiršanu, nepieciešamība pēc valsts īstenošanas pasākumiem?
   Rezolutīvā daļa:
   Uz Komisijas 2005. gada 20. jūnija Lēmumu 2005/449/EK par Francijas iesniegto lūgumu atbrīvot no transportlīdzekļu nodokļa saskaņā ar 6. panta 2. punkta b) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 1999/62/EK par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem privātpersona nevar atsaukties attiecībā pret šī lēmuma adresāti Francijas Republiku, lai kopš šī lēmuma paziņošanas vai publicēšanas brīža saņemtu ar to apstiprināto nodokļa atbrīvojumu.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008.


title: Lieta C-183/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 31. janvāra rīkojumu lietā T-527/09 Chafiq Ayadi /Eiropas Komisija 2012. gada 18. aprīlī iesniedza Chafiq Ayadi

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 31. janvāra rīkojumu lietā T-527/09 Chafiq Ayadi/Eiropas Komisija 2012. gada 18. aprīlī iesniedza Chafiq Ayadi

   (Lieta C-183/12 P)
   2012/C 194/19
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Chafiq Ayadi (pārstāvis — H.A.S. Miller, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 31. janvāra rīkojumu;

               —

               atzīt, ka prasība atcelt tiesību aktu nav zaudējusi savu priekšmetu;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai par prasību atcelt tiesību aktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas instancē un tiesāšanās izdevumus, kas radušies, aizstāvot Vispārējā tiesā Komisijas prasību atzīt, ka prasība atcelt tiesību aktu ir zaudējusi savu priekšmetu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza šādus divus pamatus:

               A.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu:

                           a)

                           neuzklausot ģenerāladvokātu un/vai

                           b)

                           neuzaicinot apelācijas sūdzības iesniedzēju iesniegt apsvērumus par to, vai būtu jāuzsāk mutvārdu process, un/vai

                           c)

                           neuzsākot mutvārdu procesu par to, vai prasība atcelt tiesību aktu bija zaudējusi savu priekšmetu.

               B.

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka prasība atcelt tiesību aktu nevarēja dot apelācijas sūdzības iesniedzējam materiālu labumu.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 21. oktobrī lietā C-288/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Jūras transports — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Jūras kabotāža)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 21. oktobrī
   lietā C-288/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Jūras transports - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Jūras kabotāža)
   (2004/C 300/17)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Lietā C-288/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 9. augustā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - K. Simonsson un M. Patakia) pret Grieķijas Republiku (pārstāve - E.-M. Mamouna), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans (referents), tiesneši C. Gulmann un R. Schintgen, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore, 2004. gada 21. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               uzskatot Peleponēsu par salu un kā pakalpojumu sniegšanas valsts piemērojot savus tiesību aktus attiecībā uz kuģu komandu Kopienu pasažieru laineriem ar tonnāžu virs 650 brutto tonnām, kas veic salu kabotāžu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1., 3. un 6. pants Padomes 1992. gada 7. decembra Regulā (EEK) Nr. 3577/92/EEK, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža);

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katra puse sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 247, 12.10.2002.


title: Lieta C-239/15 P: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums – RFA International, LP/Eiropas Komisija Apelācija — Dempings — Krievijas izcelsmes ferosilīcija imports — Pieteikumu par samaksāto antidempinga maksājumu atmaksāšanu noraidījums

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/6

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums – RFA International, LP/Eiropas Komisija
   (Lieta C-239/15 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Krievijas izcelsmes ferosilīcija imports - Pieteikumu par samaksāto antidempinga maksājumu atmaksāšanu noraidījums)
   (2017/C 213/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: RFA International, LP (pārstāvji – B. Evtimov, advokat, E. Borovikov, advokāts, un D. O'Keeffe, solicitor)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, P. Němečková un A. Stobiecka-Kuik)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               RFA International, LP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta C-478/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. septembrī iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) – Peter Radgen, Lilian Radgen/Finanzamt Ettlingen

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. septembrī iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) – Peter Radgen, Lilian Radgen/Finanzamt Ettlingen

   (Lieta C-478/15)
   (2016/C 016/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Baden-Württemberg

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Peter Radgen, Lilian Radgen

      Atbildētāja: Finanzamt Ettlingen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 1999. gada 21. jūnija Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos (OV L 114, 6. lpp.), it īpaši tā preambula, 1., 2., 4., 11., 16. un 21. pants, kā arī tā I pielikuma 7., 9. un 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pilsonim, kuram ir neierobežots nodokļu maksāšanas pienākums minētajā valstī, ir liegta iespēja atskaitīt ar nodokli neapliekamo summu saistībā ar papildu mācību darbu, jo šis darbs netiek veikts Eiropas Savienības dalībvalstī vai valstī, kurai ir piemērojams Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu, reģistrētas publisko tiesību juridiskas personas labā vai vārdā, bet tiek veikts Šveices Konfederācijas teritorijā reģistrētas publisko tiesību juridiskas personas labā vai vārdā?


title: Lieta T-406/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 14. janvāra spriedums – Gossio /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Īpaši ierobežojoši pasākumi, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā — Līdzekļu iesaldēšana — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pamattiesības

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/32

         Vispārējās tiesas 2015. gada 14. janvāra spriedums – Gossio/Padome
   (Lieta T-406/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Īpaši ierobežojoši pasākumi, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā - Līdzekļu iesaldēšana - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pamattiesības)
   (2015/C 065/45)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Marcel Gossio (Abidžāna, Kotdivuāra) (pārstāvis – S. Zokou, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – B. Driessen un G. Étienne)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Padomes 2005. gada 12. aprīļa Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā (OV L 95, 1. lpp.), Padomes 2010. gada 29. oktobra Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 285, 28. lpp.), un Padomes 2012. gada 8. marta Īstenošanas lēmumu 2012/144/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru (OV L 71, 50. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, atcelt Padomes 2013. gada 17. maija lēmumu atstāt spēkā ierobežojošos pasākumus, kas veikti attiecībā uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 12. maija Īstenošanas lēmumu 2014/271/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru, un Padomes 2014. gada 12. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 479/2014, ar kuru īsteno Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā, ciktāl tie attiecas uz Marcel Gossio;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 26.10.2013.


title: Lieta T-6/09: Prasība, kas celta 2009. gada 12. janvārī — Hansen /Komisija

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/45

         Prasība, kas celta 2009. gada 12. janvārī — Hansen/Komisija
   (Lieta T-6/09)
   (2009/C 69/100)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bent Hansen, Aarslev (Dānija) (pārstāvis — I. Anderson, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam EUR 800 000 vai citu summu, ko Pirmās instances tiesa uzskatītu par taisnīgu un līdzvērtīgu agrākām, tagadējām un turpmākām sāpēm, ciešanām un dzīves kvalitātes samazinājumam nopietnas viņa veselības pasliktināšanās dēļ, ko ir radījis Komisijas patvaļīgais un prettiesiskais atteikums veikt Direktīvas 96/26 agrāko Tules darbinieku medicīnas pārbaudes saistībā ar radiācijas radītām slimībām un apstākļiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam vai medicīniskās aprūpes iestādēm, vai aprūpes sniedzējiem turpmākās medicīniskās aprūpes un medikamentu izmaksas viņa sabojātās veselības atvieglošanai un vai ārstēšanai, par ko ir iepriekš minētā pirmā prasība, kuras viņam nav pieejamas, izmantojot viņa dalībvalsts sociālo medicīnas sistēmu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītājs ir iesniedzis prasību saistībā ar ārpuslīgumisko atbildību, kas rodas no kaitējuma, ko tas apgalvo, ka ir cietis apgalvotā prettiesiskā Komisijas atteikuma panākt atbilstību Eiropas Parlamenta plenārsēdē pieņemtajai rezolūcijai (1) un nodrošināt, ka Dānija attiecībā uz darbiniekiem, kuri bija iesaistīti kodolkatastrofā Tulē, Grenlandē, tajā skaitā prasītāju, piemēro Padomes 1996. gada 13. maija Direktīvas 96/29/Euratom, kas nosaka drošības pamatstandartus darba ņēmēju un iedzīvotāju veselības aizsardzībai pret jonizējošā starojuma radītajām briesmām (2), noteikumus, rezultātā.

      (1)  Eiropas Parlamenta 2007. gada 20. aprīļa Ziņojums par 1968. gada Tules katastrofas sekām sabiedrības veselībai (Lūgumraksts Nr. 720/2002) (2006/2012(INI)).

      (2)  OV L 159, 1. lpp.


title: Lieta C-261/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Komárom-Esztergom Megyei Bíróság2005. gada 29. aprīļa rīkojumu lietā Lakép Kft., Pár-Bau Kft. un Rottelma Kft. pret Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Komárom-Esztergom Megyei Bíróság 2005. gada 29. aprīļa rīkojumu lietā Lakép Kft., Pár-Bau Kft. un Rottelma Kft. pret Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal

   (Lieta C-261/05)
   (2005/C 205/24)
   tiesvedības valoda — ungāru
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Komárom-Esztergom Megyei Bíróság [Komāromas-Estergomas meģes tiesa] lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 29. aprīļa rīkojumu lietā Lakép Kft., Pár-Bau Kft. un Rottelma Kft. pret Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 22. jūnijā.

      Komárom-Esztergom Megyei Bíróság lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Saskaņā ar Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvu 77/38/EEK (1) — kādi ir kritēriji, kas liek nodokli uzskatīt par tādu, kuram ir apgrozījuma nodokļa raksturs?

               2.

               Vai par nodokli, kuram ir apgrozījuma nodokļa raksturs, ir uzskatāms nodoklis, kura bāze ir viss neto apgrozījums, kas atbilst pārdotajām precēm vai sniegtajiem pakalpojumiem, no kā atskaitītas pārdoto preču un starpnieku sniegto pakalpojumu pašizmaksa, kā arī materiālu izmaksas, vai šī apgrozījuma noteikta daļa?

               3.

               Vai Direktīvas 33. pants ir jāsaprot tādējādi, ka dalībvalstis var paturēt tikai vienu nodokli, kam ir apgrozījuma nodokļa raksturs?

               4.

               Ciktāl dalībvalstī pēc tās pievienošanās Eiropas Savienībai turpina pastāvēt divi vai vairāki nodokļi, kam ir apgrozījuma nodokļa raksturs, vai nodokļa aprēķināšana ar atpakaļejošu spēku ir pretrunā ar Direktīvas 33. pantu?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-488/15: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 5. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2008/50/EK — Apkārtējā gaisa kvalitāte — 13. panta 1. punkts — XI pielikums — PM10 koncentrācijai piemērojamie dienas un gada robežlielumi — Sistemātiska un turpināta robežlielumu pārsniegšana — 22. pants — Izpildes termiņu atlikšana noteiktu robežlielumu sasniegšanai — Piemērošanas nosacījumi — 23. panta 1. punkts — Gaisa kvalitātes plāni — “Pēc iespējas īsāks” pārsniegšanas laiks — Atbilstīgi pasākumi — Novērtējuma faktori

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/11

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 5. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-488/15) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2008/50/EK - Apkārtējā gaisa kvalitāte - 13. panta 1. punkts - XI pielikums - PM10 koncentrācijai piemērojamie dienas un gada robežlielumi - Sistemātiska un turpināta robežlielumu pārsniegšana - 22. pants - Izpildes termiņu atlikšana noteiktu robežlielumu sasniegšanai - Piemērošanas nosacījumi - 23. panta 1. punkts - Gaisa kvalitātes plāni - “Pēc iespējas īsāks” pārsniegšanas laiks - Atbilstīgi pasākumi - Novērtējuma faktori)
   (2017/C 168/12)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Kružíková, S. Petrova un P. Mihaylova un E. Manhaeve)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika (pārstāves – E. Petranova un M. Georgieva)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji – A. Gawłowska, B. Majczyna un D. Krawczyk)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Bulgārijas Republika,

                           —

                           sistemātiski un ilgstoši no 2007. gada līdz 2014. gadam ieskaitot neievērojot dienas un gada PM10 robežlielumus šādās zonās un aglomerācijās: BG0001 AG Sofija; BG0002 AG Plovdiva; BG0004 Ziemeļbulgārija; BG0005 Dienvidrietumbulgārija un BG0006 Dienvidaustrumbulgārija;

                           —

                           sistemātiski un ilgstoši no 2007. gada līdz 2014. gadam ieskaitot neievērojot dienas PM10 koncentrācijas robežlielumus zonā BG0003 AG Varna un arī gada PM10 koncentrācijas robežlielumus 2007. un 2008. gadā un no 2010. gada līdz 2014. gadam ieskaitot šajā pašā zonā BG0003 AG Varna,

                           —

                           nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīvas 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 13. panta 1. punkta un tās XI pielikuma kombinētajās normās, un,

                           —

                           tā kā PM10 koncentrācijas dienas un gada robežlielumi minētajās zonās un aglomerācijās joprojām tiek pārsniegti, tā nav izpildījusi tai šīs direktīvas 23. panta 1. punkta otrajā daļā paredzētos pienākumus, īpaši pienākumu nodrošināt, lai pārsnieguma periods būtu pēc iespējas īsāks, ciktāl tas attiecas uz laika posmu no 2010. gada 11. jūnija līdz 2014. gadam ieskaitot;

               2)

               Bulgārijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 389, 23.11.2015.


title: Lieta F-112/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 21. marta spriedums — Dalmasso /Komisija (Civildienests — Atalgojums — Ierēdņu un pārējo darbinieku ikgadējā algu un pensiju korekcija — Civildienesta noteikumu 64., 65. un 65.a pants — Civildienesta noteikumu XI pielikums — Regula (ES) Nr. 1239/2010 — Korekcijas koeficienti — Ierēdņi, kas pilda pienākumus Isprā)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/33

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 21. marta spriedums — Dalmasso/Komisija
   (Lieta F-112/11) (1)

   (Civildienests - Atalgojums - Ierēdņu un pārējo darbinieku ikgadējā algu un pensiju korekcija - Civildienesta noteikumu 64., 65. un 65.a pants - Civildienesta noteikumu XI pielikums - Regula (ES) Nr. 1239/2010 - Korekcijas koeficienti - Ierēdņi, kas pilda pienākumus Isprā)
   2013/C 147/60
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Raffaele Dalmasso (Monvalle, Itālija) (pārstāvis — C. Mourato, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītājas paziņojumus par algu par 2011. gada februāri un paziņojumus par algu par turpmākajiem mēnešiem, kuriem ir piemērots jaunais Varēzes pilsētai paredzētais korekcijas koeficients atbilstoši Padomes 2010. gada 20. decembra Regulai (ES) Nr. 1239/2010

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dalmasso k-dze sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Savienības Padome, persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 6, 7.1.2012., 27. lpp.


title: Apvienotās lietas C-74/10 P un C-75/10 P: Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 29. septembra rīkojums — European Renewable Energies Federation ASBL(EREF) /Eiropas Komisija (Apelācija — Tiesas Statūtu 19. pants — Lietas dalībnieka pārstāvība ar advokātu, kurš nav trešā persona — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/9

         Tiesas (septītā palāta) 2010. gada 29. septembra rīkojums — European Renewable Energies Federation ASBL(EREF)/Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas C-74/10 P un C-75/10 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Statūtu 19. pants - Lietas dalībnieka pārstāvība ar advokātu, kurš nav trešā persona - Acīmredzama nepieņemamība)
   2011/C 80/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (pārstāvis — J. Kuhbier, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Martenczuk un N. Khan)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2009. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-94/07 EREF/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa, pamatojoties uz acīmredzamu nepieņemamību, noraidīja prasību atcelt Komisijas 2006. gada 24. oktobra lēmumu C(2006) 4963, galīgā redakcija, ar kuru tika atzīts, ka atsevišķi sabiedrības TVO izmantotie finanšu avoti atomenerģijas reaktora celtniecībai Somijā (“projekts Olkiluoto 3”) nav valsts atbalsts — Pārstāvība ar advokātu, kurš nav trešā persona

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas noraidīt;

               2)

               European Renewable Energies Federation ASBL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-484/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. septembrī — Skyhawke Technologies /ITSB — British Sky Broadcasting un Sky IP ( SKYCADDIE )

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 8. septembrī — Skyhawke Technologies/ITSB — British Sky Broadcasting un Sky IP (“SKYCADDIE”)
   (Lieta T-484/11)
   2011/C 319/55
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Skyhawke Technologies, LLC (ASV) (pārstāvji — K. Gilbert un M. Blair, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste) un Sky IP International Ltd (Isleworth, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 28. jūnija lēmumu lietā R 501/2010-4 un

               —

               piespriest atbildētājam un pārējām procesa dalībniecēm atlīdzināt savus un prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SKYCADDIE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 5., 28. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 4264685

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieces: pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “SKY” reģistrācija Nr. 3203411 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 18., 25., 28., 35., 38., 41. un 42. klasē; Apvienotās Karalistes vārdiskas preču zīmes “SKY” reģistrācija Nr. 2302176B attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 28., 36., 41., 42., 43. un 45. klasē; Kopienas grafiskas preču zīmes melnā un baltā krāsā “SKY” reģistrācija Nr. 3166337 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 18., 25., 28., 35., 38., 41. un 42. klasē; Apvienotās Karalistes vārdiskas preču zīmes “SKY” reģistrācija Nr. 2044507A attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 28. klasē; Apvienotās Karalistes grafiskas preču zīmes melnā un baltā krāsā “SKY” reģistrācija Nr. 2197682 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 18., 25., 28., 35., 38., 41. un 42. klasē; Apvienotajā Karalistē plaši pazīstama preču zīme “SKY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 28., 38. un 41. klasē; Apvienotajā Karalistē nereģistrēta preču zīme “SKY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 28., 38. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus un pilnībā noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome: (i) neesot novērtējusi, ka pastāv pietiekamas preču zīmju vizuālas, fonētiskās un konceptuālas atšķirības, īpaši ņemot vērā to jēdzieniskās nozīmes analīzi, un (ii) neesot pienācīgi ņēmusi vērā attiecīgo preču kategorijas vidusmēra patērētāja uzmanības pakāpi


title: Lieta T-370/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Polijas/Komisija (Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Pagaidu noteikumi saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei, sākot no 2013. gada — Emisiju kvotu sadales aprēķinam piemērojamie kritēriji — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/34

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. marta spriedums — Polijas/Komisija
   (Lieta T-370/11) (1)

   (Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Pagaidu noteikumi saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei, sākot no 2013. gada - Emisiju kvotu sadales aprēķinam piemērojamie kritēriji - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums)
   2013/C 114/54
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji — M. Szpunar, B. Majczyna, C. Herma un M. Nowacki)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. White, K. Herrmann un K. Mifsud-Bonnici)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 27. aprīļa lēmumu, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 2772) (OV L 130, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 290, 1.10.2011.