title: Lieta T-457/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 9. aprīļa spriedumu lietā F-59/13 Rouffaud /EĀDD 2014. gada 18. jūnijā iesniedza Thierry Rouffaud

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/44

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 9. aprīļa spriedumu lietā F-59/13 Rouffaud/EĀDD 2014. gada 18. jūnijā iesniedza Thierry Rouffaud

   (Lieta T-457/14 P)
   2014/C 261/70
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Thierry Rouffaud (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas un J.-N. Louis, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešās palātas) 2014. gada 9. aprīļa spriedumu lietā F-59/13 (Thierry Rouffaud/Eiropas Ārējās darbības dienests);

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību, ciktāl Civildienesta tiesa ir vērsusi lietas dalībnieku uzmanību uz prasības pieteikuma pieņemamību tikai pirms pēdējās darbības garas procedūras laikā un nav sniegusi prasītājam iespēju sagatavot atbilstošus argumentus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz savstarpējas atbilstības noteikumu piemērošanu, ciktāl priekšmets un pamats sūdzībā un prasībā par tiesību akta atcelšanu esot identiski.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi pierādījumu un faktu sagrozīšana, ciktāl Civildienesta tiesa savā spriedumā ir izklāstījusi tikai ierobežotu daļu prasītāja rakstisko ziņojumu satura, kas nesniedz ieskatu, kurš atainotu rakstveida procesā izskatīto patieso situāciju.


title: Lieta T-204/11: Prasība, kas celta 2011. gada 4. aprīlī — Spānija/Komisija

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 4. aprīlī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-204/11)
   2011/C 160/41
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 10. janvāra Regulu (ES) 15/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2074/2005 attiecībā uz atzītām testēšanas metodēm jūras biotoksīnu noteikšanai dzīvās gliemenēs; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar apstrīdēto regulu Komisija nolēma noteikt, ka par atsauces metodi jūras lipofīlo toksīnu noteikšanai, aizstājot peļu bioloģiskās pārbaudes metodi, ir jāizmanto šķidruma hromatogrāfijas masas spektrometrijas (LC-MS/MS) metode.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti LESD 168. pants un samērīguma princips, kuri Savienības institūcijām ir jāievēro lēmumu pieņemšanā.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka jaunā, lipofīlo toksīnu noteikšanai paredzētā atsauces metode nav labvēlīgāka sabiedrības veselības aizsardzībai par peļu bioloģisko pārbaudi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka nolemjot peļu bioloģisko pārbaudi aizstāt ar LC-MS/MS kā atsauces metodi lipofīlo toksīnu noteikšanai, Komisija neesot izvērtējusi visu informāciju un apstākļus saistībā ar situāciju, ko tā vēlējusies reglamentēt, jo neesot ņēmusi vērā, kā šīs izmaiņas saimnieciski ietekmētu attiecīgo ražošanas nozari.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots tiesiskās paļāvības princips.

                           —

                           Prasītāja valsts uzskata, ka dzīvo gliemeņu audzētāji varēja paļauties, ka Komisija nenolemtu aizstāt peļu bioloģisko pārbaudi kā atsauces metodi lipofīlo toksīnu noteikšanai, kamēr nav izpildīti Regulas Nr. 2074/2005 sākotnējās redakcijas III pielikuma III nodaļas B daļas 4. punktā paredzētie nosacījumi.


title: Lieta T-81/10: Prasība, kas celta 2010. gada 24. februārī — Tempus Vade /ITSB — Palacios Serrano ( AIR FORCE )

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/64

         Prasība, kas celta 2010. gada 24. februārī — Tempus Vade/ITSB — Palacios Serrano (“AIR FORCE”)
   (Lieta T-81/10)
   2010/C 100/95
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tempus Vade, S.L. (Madride, Spānija) (pārstāvis — A. Gómez López, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Palacios Serrano (Alcobendas, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. janvāra lēmums lietā R 944/2006-1, ar kuru atcelts ITSB Iebildumu nodaļas 2008. gada 28. maija lēmums iebildumu procesā Nr. B 1009607 un attiecīgi reģistrēta Kopienas preču zīme Nr. 5 016 704“AIRFORCE” 14. klasē, neatbilst Regulai (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi;

               —

               atzīt, ka Kopienas preču zīmes Nr. 5 016 704“AIR FORCE” reģistrācija 14. klasē ir jāatsaka atbilstoši aizliegumam, kas paredzēts Preču zīmes regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 8. panta 5. punktā;

               —

               piespriest ITSB un, attiecīgā gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Juan Palacios Serrano

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “AIR FORCE” (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 016 704) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “TIME FORCE” (reģistrācijas pieteikums Nr. 395 657) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 18. un 25. klasē; un četras citas Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisko elementu “TIME FORCE”: reģistrācijas pieteikums Nr. 398 776 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14., 18. un 25. klasē; reģistrācijas pieteikums Nr. 3 112 133 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 8., 9., 14., 18., 25., 34., 35. un 37. klasē, un reģistrācijas pieteikumi Nr. 1 998 375 un Nr. 2 533 667 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta nepareiza piemērošana


title: Lieta T-486/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. novembrī — GOLAM /ITSB — Pentafarma ( “METABOL” )

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/42

         Prasība, kas celta 2012. gada 3. novembrī — GOLAM/ITSB — Pentafarma (“METABOL”)
   (Lieta T-486/12)
   2013/C 9/75
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sofia Golam (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — N. Trovas, Dikigoros)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Pentafarma-Sociedade Tecnico-Medicinal, SA (Prior Velho, Portugāle)

      Prasītājas prasījumi

               —

               apmierināt šo prasību, kuras priekšmets ir Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 19. jūlija lēmuma lietā R 1901/2011-1 atcelšana;

               —

               attiecīgos iebildumus noraidīt un pilnībā apmierināt tās attiecīgo pieteikumu;

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “METABOL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5.,16. un 30. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 888 5287

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Portugāles vārdiska preču zīme “METABOL-MG” ar reģistrācijas Nr. 241 841 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu daļēji atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-451/16: Prasība, kas celta 2016. gada 10. augustā – sheepworld/EUIPO (“Bester Papa”)

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/26

      Prasība, kas celta 2016. gada 10. augustā – sheepworld/EUIPO (“Bester Papa”)
      (Lieta T-451/16)
      (2016/C 364/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: sheepworld AG (Ursensollen, Vācija) (pārstāvis – S. von Rüden, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Bester Papa” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 169 213

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 26. maija lēmums lietā R 94/2016–4

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lietas no T-135/06 līdz T-138/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 29. septembra spriedums — Al-Faqih u.c./Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Cīņa pret terorismu — Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban — Naudas līdzekļu iesaldēšana — Pamattiesības — Tiesības uz īpašumu, tiesības tikt uzklausītam un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā)

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/28

         Vispārējās tiesas 2010. gada 29. septembra spriedums — Al-Faqih u.c./Padome
   (Lietas no T-135/06 līdz T-138/06) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Cīņa pret terorismu - Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban - Naudas līdzekļu iesaldēšana - Pamattiesības - Tiesības uz īpašumu, tiesības tikt uzklausītam un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā)
   2010/C 328/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih (Birmingema, Apvienotā Karaliste), Sanabel Relief Agency Ltd (Birmingema), Ghunia Abdrabbah (Birmingema) un Taher Nasuf (Mančestra, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji N. Garcia-Lora, solicitor, un S. Cox, barrister, pēc tam N. Garcia-Lora un E. Grieves, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un E. Finnegan)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. J. Kuijper, pēc tam C. O’Reilly un J. Aquilina, pēc tam E. Paasivirta un P. Aalto, un beigās E. Paasivirta un M. Konstantinidis) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — C. Gibbs, Z. Bryanston-Cross un S. Ossowski, kam palīdz A. Dashwood, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 2. pantu Padomes 2002. gada 27. maija Regulā (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu (OV L 139, 9. lpp.), kurā sešdesmit trešo reizi grozījumi izdarīti ar Komisijas 2006. gada 10. februāra Regulu (EK) Nr. 246/2006 (OV L 40, 13. lpp.), ar kuru prasītāju vārdi tika iekļauti Regulas Nr. 881/2002 I pielikumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas no T-135/06 līdz T-138/06 apvienot sprieduma taisīšanai;

               2)

               atcelt 2. pantu Padomes 2002. gada 27. maija Regulā (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu, kurā sešdesmit trešo reizi grozījumi izdarīti ar Komisijas 2006. gada 10. februāra Regulu (EK) Nr. 246/2006, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Taher Nasuf, Ghunia Abdrabbah, un Sanabel Relief Agency Ltd;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina prasītājiem radušos tiesāšanās izdevumus, kā arī summas, ko Vispārējās tiesas kase izmaksājusi kā juridisko palīdzību;

               4)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 165, 15.07.2006.


title: Lieta T-280/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 30. maija spriedums — Morte Navarro /Parlaments (Eiropas Parlamentam adresēts lūgumraksts — Lēmums atstāt lūgumrakstu bez izskatīšanas — Prasība atcelt tiesību aktu — Nelabvēlīgs akts — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Lūgumraksts, kas neattiecas uz Savienības darbības jomām)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/61

         Vispārējās tiesas 2013. gada 30. maija spriedums — Morte Navarro/Parlaments
   (Lieta T-280/09) (1)

   (Eiropas Parlamentam adresēts lūgumraksts - Lēmums atstāt lūgumrakstu bez izskatīšanas - Prasība atcelt tiesību aktu - Nelabvēlīgs akts - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Lūgumraksts, kas neattiecas uz Savienības darbības jomām)
   2013/C 225/137
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Carlos Morte Navarro (Saragosa, Spānija) (pārstāvis — J. González Buitrón, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — N. Lorenz, N. Görlitz un P. López-Carceller)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komitejas 2009. gada 5. maija lēmumu, ar kuru tika atstāts bez izskatīšanas prasītāja 2008. gada 17. decembra lūgumraksts Nr. 1818/2008

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               José Carlos Morte Navarro k-gs sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 328, 4.12.2010.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-141/04 (Symvoulio tis Epikrateias lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Michail Peros pret Techniko Epimelitirio Ellados (Direktīva 89/48/EEK — Darba ņēmēji — Diplomu atzīšana — Inženieris mehāniķis)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/18

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-141/04 (Symvoulio tis Epikrateias lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Michail Peros pret Techniko Epimelitirio Ellados
       (1)

   (Direktīva 89/48/EEK - Darba ņēmēji - Diplomu atzīšana - Inženieris mehāniķis)
   (2005/C 217/34)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-141/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 30. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 17. martā, tiesvedībā Michail Peros pret Techniko Epimelitirio Ellados, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric] un K. Šīmans [K. Schiemann] (referents), ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Gadījumā, ja nav veikti transpozīcijas pasākumi Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (redakcijā, kura bija spēkā līdz 2001. gada 31. jūlijam), 12. pantā noteiktajā termiņā, dalībvalsts pilsonis var balstīties uz šīs direktīvas 3. panta pirmās daļas a) apakšpunktu, lai attiecīgajā dalībvalstī iegūtu atļauju strādāt tādā reglamentētajā profesijā kā inženieris mehāniķis.
   Šo iespēju nevar pakļaut prasībai kompetentām valsts iestādēm veikt kvalifikācijas pielīdzināšanu.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta F-16/07: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 30. aprīļa spriedums — Dragoman /Komisija (Civildienests — Konkurss — Atlases komisija — Atlases komisijas objektivitātes princips — Civildienesta noteikumu 11.a pants — Vienlīdzīga attieksme pret iekšējiem un ārējiem kandidātiem — Kandidāta izslēgšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Piemērošanas joma — Atlases komisijas darba konfidencialitātes ievērošana)

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/23

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 30. aprīļa spriedums — Dragoman/Komisija
   (Lieta F-16/07)
   (Civildienests - Konkurss - Atlases komisija - Atlases komisijas objektivitātes princips - Civildienesta noteikumu 11.a pants - Vienlīdzīga attieksme pret iekšējiem un ārējiem kandidātiem - Kandidāta izslēgšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Piemērošanas joma - Atlases komisijas darba konfidencialitātes ievērošana)
   (2008/C 158/40)
   Tiesvedības valoda — rumāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Adriana Dragoman, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — G.-F. Dinulescu, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Herrmann, F. Telea un M. Velardo)
   Priekšmets
   Konkursa EPSO/AD/34/05 (par rezerves saraksta izveidošanu konferences tulku rumāņu valodai amatā iecelšanu) atlases komisijas lēmumu piešķirt pirmajā mutiskās tulkošanas pārbaudījumu kārtā prasītājai atzīmi, kas tai neļauj tālāk piedalīties nākamajās minētā konkursa kārtās, atcelšana — Civildienesta noteikumu III pielikuma 6. pantā minētā iebilde par prettiesiskumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta F-10/11: Prasība, kas celta 2011. gada 7. februārī — Bojinova un Ghiba /Komisija

text:
               26.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/14

         Prasība, kas celta 2011. gada 7. februārī — Bojinova un Ghiba/Komisija
   (Lieta F-10/11)
   2011/C 95/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Silvia Bojinova (Brisele, Beļģija) un Dorina Maria Ghiba (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — C. Mourato, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Konkursa COM/INT/EU2/10/AD5 un konkursa COM/INT/EU2/AST3 žūriju lēmumu noraidīt prasītāju kandidatūras, jo viņas neatbilst konkursa paziņojumos noteiktajiem pieteikšanās nosacījumiem, atcelšana

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt žūrijas 2010. gada 11. maija lēmumu noraidīt Silvia Bojinova kandidatūru iekšējā konkursā COM/INT/EU2/10/AD5, kā arī iecēlējinstitūcijas 2010. gada 26. oktobra apstiprinošo lēmumu, ar kuru noraidīta saistītā sūdzība, kas iesniegta 2010. gada 6. augustā;

               —

               atcelt žūrijas 2010. gada 10. maija lēmumu noraidīt Dorina Maria Ghiba kandidatūru iekšējā konkursā COM/INT/EU2/AST3, kā arī iecēlējinstitūcijas 2010. gada 26. oktobra apstiprinošo lēmumu, ar kuru noraidīta saistītā sūdzība, kas iesniegta 2010. gada 4. augustā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-198/17: Prasība, kas celta 2017. gada 29. martā – EKETA/Komisija

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 29. martā – EKETA/Komisija
   (Lieta T-198/17)
   (2017/C 151/60)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Saloniki, Grieķija) (pārstāvji – V. Christianos un S. Paliou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisijas paziņojumā par parādu Nr. 3241615335/29.11.2016 izteiktais prasījums ΕΚΕΤΑ atmaksāt summu EUR 38 241,00 apmērā no maksājuma, ko šī sabiedrība saņēmusi par ACTIBIO projektu, ir nepamatots attiecībā uz summu EUR 9 353,56;

               —

               atzīt, ka summa EUR 9 353,56 apmērā ir atlīdzināmās izmaksas un ka ΕΚΕΤΑ nav pienākuma šo summu atmaksāt Eiropas Komisijai, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar šo prasību Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (turpmāk tekstā – “EKETA”) apstrīd prasījumu, ko Komisija izteikusi paziņojumā par parādu Nr. 3241615335/29.11.2016 saistībā ar dalību ACTIBIO projektā. Minētajā paziņojumā par parādu Komisija prasa ΕΚΕΤΑ atmaksāt daļu EUR 38 241,00 apmērā no maksājuma, ko šī sabiedrība saņēmusi par ACTIBIO projektu. Minētais prasījums ir izteikts, pamatojoties uz prasītājas telpās Eiropas Komisijas veikto auditu in situ.

               2.

               Šajā ziņā prasītāja lūdz Eiropas Savienības Vispārējo tiesu saskaņā ar LESD 272. pantu atzīt, ka šajā paziņojumā par parādu norādītās summas daļa EUR 9 353,56 apmērā ir atlīdzināmās izmaksas un ka ΕΚΕΤΑ nav pienākuma šo summu atmaksāt Komisijai.

               3.

                  ΕΚΕΤΑ apgalvo, ka minētā summa EUR 9 353,56 apmērā ir atlīdzināmās personāla izmaksas un netiešās izmaksas, kuras Komisija nepamatoti noraidīja kā neatlīdzināmas. Prasītājas izmaksu atlīdzināmība ir pierādīta ar apstākli, kas Eiropas Komisijai ir norādīts in situ veiktā audita laikā un tam sekojošajā sarakstē, kā arī tagad norādīts Vispārējai tiesai.


title: Lieta C-424/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 7. marta spriedums ( First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd u.c./Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 77/388/EEK — Kopīgo ieguldījumu fondu pārvaldīšanas atbrīvojums no nodokļa — Piemērošanas joma — Darba devēju fondēto pensiju programmas)

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 7. marta spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd u.c./Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-424/11) (1)

   (Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 77/388/EEK - Kopīgo ieguldījumu fondu pārvaldīšanas atbrīvojums no nodokļa - Piemērošanas joma - Darba devēju fondēto pensiju programmas)
   2013/C 123/06
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd u.c.

      Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunkta interpretācija — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 135. panta 1. punkta g) apakšpunkta interpretācija — Kopīgo ieguldījumu fonda pārvaldīšanas atbrīvojuma apjoms — Profesionālo pensiju shēmu iekļaušana

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunkts un Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta g) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka, ņemot vērā šo direktīvu mērķi un nodokļu neitralitātes principu, ieguldījumu fonds, kurā apkopoti vecuma pensiju programmas līdzekļi, neietilpst minētajās normās paredzētajā jēdzienā “kopīgo ieguldījumu fondi”, kuru pārvaldīšana var tikt atbrīvota no pievienotās vērtības nodokļa, jo tā dalībnieki neuzņemas minētā fonda pārvaldības risku un iemaksas, kuras darba devējs veic vecuma pensiju programmā, ir līdzeklis, ar ko tas pilda tam likumā paredzētos pienākumus pret saviem darbiniekiem.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: Lieta C-119/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Tiesas spriedums, kurā konstatēta valsts pienākumu neizpilde — Neizpilde — EKL 228. pants — Finansiālas sankcijas — Bijušo svešvalodas lektoru iegūto tiesību atzīšana)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/2

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-119/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Tiesas spriedums, kurā konstatēta valsts pienākumu neizpilde - Neizpilde - EKL 228. pants - Finansiālas sankcijas - Bijušo svešvalodas lektoru iegūto tiesību atzīšana)
   (2006/C 224/04)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa [E. Traversa] un L. Pinjataro [L. Pignataro], pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Bragulja [I. M. Braguglia], pārstāvis, M. Fjorilli [M. Fiorilli], avocat)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 228. pants — 2001. gada 26. jūnija sprieduma lietā C-212/99 neizpilde — EK līguma 48. panta (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 39. pants) pārkāpums — Bijušo svešvalodas lektoru iegūto tiesību atzīšana — Lūgums noteikt kavējuma naudu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Itālijas Republika, nenodrošinot, ka brīdī, kad beidzās argumentētajā atzinumā norādītais termiņš, tika atzītas bijušo lektoru, kas kļuvuši par līdzstrādniekiem un lingvistiem–ekspertiem, iegūtās tiesības, lai gan šādu tiesību atzīšana tika garantēta visiem valsts darba ņēmējiem, nav veikusi visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2001. gada 26. jūnija spriedumu lietā C-212/99 Komisija/Itālija, un tādējādi nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar EKL 228. pantu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-516/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. novembrī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA / Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. novembrī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-516/14)
   (2015/C 034/11)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, pareizi interpretējot PVN direktīvas (1) 226. panta 6. punktu, Autoridade Tributária e Aduaneira var uzskatīt, ka rēķinā norādītais apraksts “juridiskie pakalpojumi, kas sniegti no konkrēta datuma līdz šim brīdim” vai pat tikai “juridiskie pakalpojumi, kas sniegti līdz šim brīdim” ir nepietiekams, ņemot vērā, ka šī iestāde, piemērojot sadarbības principu, var iegūt papildu informāciju, ko tā uzskatītu par nepieciešamu, lai apstiprinātu darbības esamību un tās detalizētas pazīmes?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-395/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – Best–Lock (Europe)/ITSB – Lego Juris (Spēļu figūriņas forma) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas trīsdimensiju preču zīme — Spēļu figūriņas forma — Absolūti atteikuma pamati — Apzīmējums, ko veido tikai un vienīgi forma, kura ir atkarīga no pašas preces īpašībām — Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e), i) un ii) apakšpunkts — Ļaunticība — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/25

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – Best–Lock (Europe)/ITSB – Lego Juris (Spēļu figūriņas forma)
   (Lieta T-395/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas trīsdimensiju preču zīme - Spēļu figūriņas forma - Absolūti atteikuma pamati - Apzīmējums, ko veido tikai un vienīgi forma, kura ir atkarīga no pašas preces īpašībām - Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e), i) un ii) apakšpunkts - Ļaunticība - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 262/33)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Best–Lock (Europe) Ltd (Colne, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – J. Becker, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – D. Hanf un A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Lego Juris A/S (Billund, Dānija) (pārstāvis – V. von Bomhard, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas padomes 2014. gada 26. marta lēmumu lietā R 1695/2013–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Best-Lock (Europe) Ltd un Lego Juris A/S

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Best–Lock (Europe) Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 315, 15.9.2014.


title: Lieta T-215/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. aprīlī — ADEDY u.c./Eiropas Savienības Padome

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 12. aprīlī — ADEDY u.c./Eiropas Savienības Padome
   (Lieta T-215/11)
   2011/C 186/54
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY) (Atēnas, Grieķija), Sp. Papaspyros (Atēnas, Grieķija), Il. Iliopoulos (Atēnas, Grieķija), (pārstāvis — M. Tsipra, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 20. decembra Lēmumu 2011/57/ES, ar ko groza Lēmumu 2010/320/ES, kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu, kas ir publicēts 2011. gada 29. janvāraEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV 2011, L 26, 15. lpp.);

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāji lūdz atcelt Eiropas Savienības Padomes 2010. gada 20. decembra Lēmumu 2011/57/ES, ar ko groza Lēmumu 2010/320/ES, kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu, kas ir publicēts 2011. gada 29. janvāraEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV 2011, L 26, 15. lpp.).
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāji ir izvirzījuši šādus prasības pamatus tiesību akta atcelšanai.
   Pirmkārt, prasītāji apgalvo, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ir pārsniegtas Eiropas Komisijas un Padomes pilnvaras, kas tām ir paredzētas Līgumos. Konkrētāk, ar Līgumu 4. un 5. pantu ir ieviesti subsidiaritātes un samērīguma principi. Turklāt Līgumu 5. panta 2. punktā ir tieši paredzēts, ka kompetence, kuru dalībvalstis nav piešķīrušas Eiropas Savienībai, paliek dalībvalstīm. Saskaņā ar Līgumu 126. un nākamajiem pantiem pasākumi, kurus Padome var veikt pārmērīga valsts budžeta deficīta novēršanas procedūras ietvaros un kas tiek ietverti tās attiecīgajos lēmumos, nedrīkst tikt noteikti konkrētā, tiešā un saistošā veidā, jo šāda kompetence Padomei Līgumos nav tikusi piešķirta.
   Otrkārt, prasītāji atzīmē, ka Līguma 126. panta 9. punkts un 136. pants ir norādīts kā apstrīdētā lēmuma pieņemšanas juridiskais pamats. Tomēr apstrīdētais lēmums esot pieņemts, pārsniedzot šajos iepriekš minētajos pantos paredzētās Eiropas Komisijas un Padomes pilnvaras, vienkārši kā pasākums, ar kuru tiek īstenots starp 15 euro zonas dalībvalstīm, kuras bija nolēmušas piešķirt divpusējos aizdevumus, un Grieķiju noslēgts divpusējs nolīgums. Tomēr šāda Padomes kompetence pieņemt tamlīdzīgu tiesību aktu Līgumos nav nedz atzīta, nedz arī paredzēta.
   Treškārt, prasītāji apgalvo, ka, ieviešot ģimenes pabalstu samazinājumus un saistot tos ar atalgojuma kritērijiem, ar apstrīdēto lēmumu ir ietekmētas prasītāju jau iegūtās tiesības uz īpašumu un tādējādi šis lēmums ir ticis pieņemts, pārkāpjot Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 1. protokola 1. pantu.


title: Lieta C-564/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 26. septembra spriedumu lietā T-631/13 Raffinerie Heide GmbH /Komisija 2014. gada 9. decembrī iesniedza Raffinerie Heide GmbH

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 26. septembra spriedumu lietā T-631/13 Raffinerie Heide GmbH/Komisija 2014. gada 9. decembrī iesniedza Raffinerie Heide GmbH

   (Lieta C-564/14 P)
   (2015/C 034/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Raffinerie Heide GmbH (pārstāvji – U. Karpenstein un C. Eckart, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 26. septembra spriedumu;

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmumu 2013/448/ES (1) par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2) 11. panta 3. punktu, ciktāl tā 1. panta 1. punktā, lasot to kopā ar tā I pielikuma A punktu, ir atteikts iekļaut apelācijas sūdzības iesniedzēju atbilstoši Direktīvas 2003/87/EK 11. pantam iesniegtajā sarakstā un atteikts piešķirt provizorisku ikgadēju emisijas kvotu skaitu, ko bez maksas bija jāpiešķir apelācijas sūdzības iesniedzējas iekārtai ar identifikatoru DE 000000000000010;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka esot pārkāptas tās procesuālās tiesības. It īpaši tā apgalvo, ka Vispārējā tiesa nevienā brīdī neesot analizējusi tās galveno iebildumu, kurš tika izvirzīts tiesas sēdē Vispārējā tiesā un saskaņā ar kuru Komisija nebija individuāli izvērtējusi gadījumus, kur bija runa par pārmērīgām grūtībām, kādam apelācijas sūdzības iesniedzēja bija pakļauta Vācijā.

               2.

               Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka emisijas kvotu tirdzniecība Kopienas līmenī uzreiz izslēdz individuālu gadījumu, kuros ir runa par pārmērīgam grūtībām, ņemšanu vērā. Šādi rīkojoties, ar apstrīdēto lēmumu tiekot pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punkts un 10.a pants, kā arī Komisijas Lēmums 2011/278.

               3.

               Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā neesot ņēmusi vērā Komisijas pienākumu interpretēt atbilstoši pamattiesībām un tādējādi esot pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 51. panta 1. punktu.

               4.

               Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot pieļāvusi procesuālu kļūdu pierādījumu sagrozīšanas veidā, jo Vispārējā tiesa savā pamatojumā neesot iekļāvusi apelācijas sūdzības iesniedzējas sniegtos pierādījumus par gadījumu, kad ir runa par pārmērīgām grūtībām.

               5.

               Visbeidzot, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi pamattiesības, kas ietvertas Hartas 16., 17. pantā un 52. panta 1. punktā, skatot šīs normas visas kopā. Tā kļūdaini esot uzskatījusi, ka Komisijas Lēmums 2011/278 ir saderīgs ar pamattiesībām un ir samērīgs.

      (1)  Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV L 240, 27. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta T-706/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. oktobra rīkojums – Holistic Innovation Institute / REA Pagaidu noregulējums — Eiropas Savienības finansētie projekti pētniecības un tehnoloģiju attīstības jomā — Lēmums par atteikumu piedalīties noteiktos projektos — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība

text:
               8.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 439/27

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. oktobra rīkojums – Holistic Innovation Institute/REA

   (Lieta T-706/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Eiropas Savienības finansētie projekti pētniecības un tehnoloģiju attīstības jomā - Lēmums par atteikumu piedalīties noteiktos projektos - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   (2014/C 439/37)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Holistic Innovation Institute, SLU (Pozuelo de Alarcón, Spānija) (pārstāvis – R. Muñiz García, advokāts)

      Atbildētāja: Pētniecības izpildaģentūra (REA) (pārstāvis – G. Gascard)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Pētniecības izpildaģentūras (REA) 2014. gada 24. jūlija Lēmuma ARES (2014) 2461172 par prasītājas izslēgšanu no piedalīšanās projektos ZONeSEC un Inachus izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: lieta C-78/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Tribunale di Livorno2005. gada 19. janvāra rīkojumu lietā Gentilini Umberto pret Dal Colle Industria Dolciaria S.p.A.

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Tribunale di Livorno2005. gada 19. janvāra rīkojumu lietā Gentilini Umberto pret Dal Colle Industria Dolciaria S.p.A.

   (lieta C-78/05)
   (2005/C 93/28)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Tribunale di Livorno (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 19. janvāra rīkojumu lietā Gentilini Umberto pret Dal Colle Industria Dolciaria S.p.A. un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 17. februārī.

      Tribunale di Livorno lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               a)

               Vai, ņemot vērā 17. panta saturu Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvā 86/653 par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem (1), 19. pantu var interpretēt tādējādi, ka valsts transponējošos tiesību aktos ir atļauts paredzēt, ka tirdzniecības pārstāvja atlīdzība ir maksājama saskaņā ar koplīgumu, kas ir saistošs tā parakstītājiem, neņemot vērā nosacījumus, kas ir noteikti 17. panta 2. punkta divos ievilkumos, un tā ir aprēķināma nevis saskaņā ar Direktīvā noteiktajiem kritērijiem, bet saskaņā ar koplīgumā noteiktajiem kritērijiem, kā rezultātā daudzos gadījumos maksājamās atlīdzības lielums būtu ievērojami zemāks par Direktīvas nodrošinātajiem atlīdzības griestiem?

               b)

               Vai atlīdzību būtu jāaprēķina katrā atsevišķā gadījumā individuāli, ņemot vērā komisijas naudu, ko tirdzniecības pārstāvis varētu nopelnīt turpmākos gados pēc līguma izbeigšanas, ņemot vērā jaunos atrastos klientus vai būtiski palielinoties viņa darījumu apjomam, piemērojot taisnīguma kritēriju tikai, lai koriģētu atlīdzības lielumu, vai ir pieļaujamas citas, jaukta veida, aprēķināšanas metodes, kuras būtiski izmanto taisnīguma kritēriju?

      (1)  OV L 382, 31.12.1986., 17. lpp.


title: Lieta T-313/14: Prasība, kas celta 2014. gada 5. maijā  – Christian Dior Couture /ITSB (Atkārtota motīva ar reljefu rakstu attēlojums)

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/60

         Prasība, kas celta 2014. gada 5. maijā – Christian Dior Couture/ITSB (Atkārtota motīva ar reljefu rakstu attēlojums)
   (Lieta T-313/14)
   2014/C 223/62
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Christian Dior couture SA (Parīze, Francija) (pārstāvis – M. Sabatier, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 4. marta lēmumu lietā R 459/2013–4 daļā, kurā noraidīta apelācijas sūdzība par pārbaudītāja lēmumu, ar kuru atteikta Kopienas preču zīmes sistēmas aizsardzība grafiskas preču zīmes Nr. 1 1 00  187 starptautiskai reģistrācijai, ko attiecina uz Eiropas Savienību, lai apzīmētu dažas no precēm, kas ietilpst 9., 14., 18. un 25. klasē;

               —

               atļaut grafiskas preču zīmes Nr. 1 1 00  187 reģistrāciju, lai apzīmētu visas preces, kas ietilpst 9., 14., 18. un 25. klasē, un, pakārtoti, preces, kuru izmantošana ir tieši pierādīta;

               —

               piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 87. pantu, piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas izdevumus procesā ITSB un tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas attēlo atkārtotu motīvu ar reljefu rakstu, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14., 18. un 25. klasē, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 3. punkta pārkāpums


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 10. martā lietā C-531/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 97/11/EK — Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Ceļu būves projekti dažās Vācijas zemēs)

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 10. martā
   lietā C-531/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 97/11/EK - Dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Ceļu būves projekti dažās Vācijas zemēs)
   (2005/C 115/13)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-531/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 18. decembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. C. Šīferers [J. C. Schieferer] un F. Simoneti [F. Simonetti]) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvji — K.-D. Kvasovskis [C.-D. Quassowski] un M. Lumma [M. Lumma]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk] (referents) un P. Kūris [P. Kūris], ģenerāladvokāts D. Ruizs-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 10. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, ar kuru groza Direktīvu 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, attiecībā uz ceļu būves projektiem Reinzemē-Pfalcā un, pieļaujot to, ka pēc šī termiņa beigām Ziemeļreina-Vestfālene apstiprināja ceļu būves projektus, apejot plānu izvērtēšanas procedūru un tādējādi nenovērtējot ietekmi uz vidi, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva, kā arī 4. pants Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu Direktīvas 97/11 grozījumu redakcijā saistībā ar I pielikuma 7. punkta b) un c) apakšpunktiem, kā arī II pielikuma 10. punkta e) apakšpunktu;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta C-433/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. un 50. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Darbības būvniecības nozarē — Nodokļu krāpšanas apkarošana būvniecības nozarē — Valsts tiesiskais regulējums, kas uzliek pienākumu ieturēt 15 % no summām, kuras maksājamas Beļģijā nereģistrētiem darījuma partneriem — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ievieš solidāru atbildību par Beļģijā nereģistrētu darījuma partneru nodokļu parādiem)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/5

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 9. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-433/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 49. un 50. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Darbības būvniecības nozarē - Nodokļu krāpšanas apkarošana būvniecības nozarē - Valsts tiesiskais regulējums, kas uzliek pienākumu ieturēt 15 % no summām, kuras maksājamas Beļģijā nereģistrētiem darījuma partneriem - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ievieš solidāru atbildību par Beļģijā nereģistrētu darījuma partneru nodokļu parādiem)
   (2006/C 326/11)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Triandafilu [D. Triantafyllou])

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — E. Dominkovica [E. Dominkovits], pārstāve, kam palīdz B. van de Valle de Gelke [B. van de Walle de Ghelcke], avocat)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. un 50. pants — Valsts tiesiskais regulējums, kas pasūtītājiem un uzņēmējiem uzliek pienākumu, paredzot naudas sodu, ieturēt 15 % no summām, kuras maksājamas Beļģijā nereģistrētiem darījuma partneriem, un pārskaitīt ieturēto summu Beļģijas iestādēm, lai nodrošinātu savu darījuma partneru nodokļu parādu samaksu — Pasūtītāju un uzņēmēju solidārā atbildībā par Beļģijā nereģistrētu darījuma partneru nodokļu parādiem
   Rezolutīvā daļa

               1)

               uzliekot pienākumu pasūtītājiem un uzņēmējiem, kas pieaicina Beļģijā nereģistrētus darījuma partnerus, ieturēt 15 % no summas, kas maksājama par veiktajiem darbiem, un paredzot šo pasūtītāju un uzņēmēju solidāru atbildību par šādu darījuma partneru nodokļu parādiem, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tai ar EKL 49. un 50. pantu uzliktos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 300, 04.12.2004.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 14. jūlijā lietā C-26/00 Nīderlandes Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Aizjūras zemju un teritoriju asociācijas režīms — Cukura un cukura un kakao maisījumu imports — Regula (EK) Nr. 2423/1999 — Prasība atcelt tiesību aktu — Aizsargpasākumi — Samērīgums)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   lietā C-26/00 Nīderlandes Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Aizjūras zemju un teritoriju asociācijas režīms - Cukura un cukura un kakao maisījumu imports - Regula (EK) Nr. 2423/1999 - Prasība atcelt tiesību aktu - Aizsargpasākumi - Samērīgums)
   (2005/C 217/01)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-26/00 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226./230. pantam, ko 2000. gada 29. janvārī cēla Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — M. Fīrstrā [M. Fiersta] un J. Van Bakela [J. van Bakel]) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — T. van Reins [T. van Rijn] un K. van der Hauverts [C. van der Hauwaert]), ko atbalsta Spānijas Karaliste (pārstāve N. Diasa Abada [N. Díaz Abad]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], R. Šintgens [R. Schintgen] (referents), Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass, 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pats/pati.

      (1)  OV C 149, 27.05.2000.


title: Lieta T-234/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. novembra spriedums — Nīderlande/Eiropas Kopienu Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Lēmums 2004/01/EK — Bīstamas vielas — Nepieciešamība saņemt Komisijas atļauju paziņoto valsts tiesību normu atstāšanai spēkā — Nostāja, ko Komisija ieņēma attiecībā uz saskaņošanas apmēru — Apstrīdams akts — Nepieņemamība)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/34

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. novembra spriedums — Nīderlande/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-234/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums 2004/01/EK - Bīstamas vielas - Nepieciešamība saņemt Komisijas atļauju paziņoto valsts tiesību normu atstāšanai spēkā - Nostāja, ko Komisija ieņēma attiecībā uz saskaņošanas apmēru - Apstrīdams akts - Nepieņemamība)
   (2007/C 315/63)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — H. Sevenster, J. van Bakel un M. de Grave, pārstāvji)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Simonetti un M. van Beek, pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvis — J. Molde, pārstāvis)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 16. decembra Lēmumu 2004/1/EK par tām valsts tiesību normām par hlorētu īsas virknes parafīnu lietošanu, kuras Nīderlandes Karaliste paziņoja saskaņā ar [EKL] 95. panta 4. punktu (OV 2004, L 1, 20. lpp.), ciktāl Komisija šajā lēmumā uzskatīja, ka saskaņā ar EKL 95. panta 6. punktu ir vajadzīga tās atļauja, lai atstātu spēkā to Nīderlandes tiesisko regulējumu, kas attiecas uz hlorētu īsas virknes parafīnu lietošanu, kas nav minēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 25. jūnija Direktīvā 2002/45/EK, ar ko divdesmito reizi groza Padomes Direktīvu 76/769/EEK attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem (hlorētie īsas virknes parafīni) (OV L 177, 21. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Nīderlandes Karaliste sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 94, 17.4.2004. (pirms tam — lieta C-103/04).


title: Lieta T-586/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija Dempings — Ķīnas izcelsmes solārā stikla imports — Galīgs antidempinga maksājums — Uzņēmuma, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) apakšpunkts un c) apakšpunkta trešais ievilkums — Nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas — Nodokļu priekšrocības

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/36

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedums – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija
   (Lieta T-586/14) (1)

   (Dempings - Ķīnas izcelsmes solārā stikla imports - Galīgs antidempinga maksājums - Uzņēmuma, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) apakšpunkts un c) apakšpunkta trešais ievilkums - Nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas - Nodokļu priekšrocības)
   (2016/C 156/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (Anhui, Ķīna) (pārstāvji – Y. Melin un V. Akritidis, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2014. gada 13. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 470/2014, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam (OV L 142, 1. lpp., un labojums – OV 2014, L 253, 4. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2014. gada 13. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 470/2014, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam, ciktāl tā attiecas uz Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 372, 20.10.2014.


title: Lieta T-206/13: Prasība, kas celta 2013. gada 8. aprīlī — Stance /ITSB — Pokarna ( “STANCE” )

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/34

         Prasība, kas celta 2013. gada 8. aprīlī — Stance/ITSB — Pokarna (“STANCE”)
   (Lieta T-206/13)
   2013/C 171/63
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stance, Inc. (San Clemente, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Pokarna Ltd (Secundrabad, Indija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt ITSB Apelāciju piektās padomes 2013. gada 1. februāra lēmumu lietā R 885/2012-5 saistībā ar iebildumiem, kas celti pret Kopienas preču zīmes “STANCE” reģistrācijas pieteikumu Nr. 008 957 516 un kas balstīti uz Kopienas preču zīmes reģistrāciju Nr. 005 491 329;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “STANCE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 957 516

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas melnbaltas preču zīmes “STANZA” reģistrācija attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 65. panta, 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 75. panta, 76. panta 1. un 2. punkta un 83. panta pārkāpums


title: Lieta T-98/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Tubesca /ITSB — Tubos del Mediterráneo ( “T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S.A.” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S.A.” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “TUBESCA” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa spriedums — Tubesca/ITSB — Tubos del Mediterráneo (“T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S.A.”)
   (Lieta T-98/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “T TUMESA TUBOS DEL MEDITERRANEO S.A.” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska un agrāka starptautiska grafiska preču zīme “TUBESCA” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 160/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tubesca (Ailly-sur-Noye, Francija) (pārstāvis — F. Greffe, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tubos del Mediterráneo, SA (Sagunto, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 17. decembra lēmumu lietā R 518/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tubesca un Tubos del Mediterráneo, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tubesca atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta F-29/07: Prasība, kas celta 2007. gada 28. martā — Quadu /Parlaments

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 28. martā — Quadu/Parlaments
   (Lieta F-29/07)
   (2007/C 117/60)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sandro Quadu, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iecēlējinstitūcijas 2006. gada 26. aprīļa lēmumu, ar ko prasītājs iecelts par Eiropas Kopienu ierēdni, daļā, kurā viņš klasificēts AST 2 pakāpē, 3. līmenī;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2006. gada 26. aprīļa lēmumu prasītājs, tobrīd Parlamenta pagaidu darbinieks, kas klasificēts C*4 pakāpē, 7. līmenī, un iekšējā konkursa ierēdņa palīga amatam (karjera C4-5) Nr. C/348, kas publicēts, pirms stājās spēkā Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (1), veiksmīgs kandidāts, tika iecelts ierēdņa amatā un klasificēts AST 2 pakāpē, 3. līmenī.
   Prasītājs savā prasībā tostarp norāda uz paziņojuma par konkursu pārkāpumu, kā arī uz vienlīdzīgas attieksmes principa un nediskriminācijas principa pārkāpumu. It īpaši viņš pārmet administrācijai Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punkta interpretāciju tādā izpratnē, ka pagaidu darbiniekiem, kas iecelti par ierēdņiem, ir tiesības saglabāt agrāko pakāpi un līmeni tikai gadījumā, ja iecelšanas rezultātā notiek pāreja uz augstāku kategoriju.

      (1)  ESOV L 124, 27.4.2004., 1. lpp.


title: lieta C-496/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 26. novembra College van Beroep voor het Bedrijfsleven te 's-Gravenhage lēmumu lietā J. Slob pret Productschap Zuivel

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 26. novembra College van Beroep voor het Bedrijfsleven te 's-Gravenhage lēmumu lietā J. Slob pret Productschap Zuivel
   (lieta C-496/04)
   (2005/C 31/24)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 26. novembraCollege van Beroep voor het Bedrijfsleven te 's-Gravenhage lēmumu lietā J. Slob pret Productschap Zuivel un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 1. decembrī.

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven te 's-Gravenhage lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               —

               vai [Komisijas 1993. gada 9. marta] Regulas (EEK) Nr. 536/93 (1) [kas nosaka, kā piemērot noteikumus par papildu nodevu pienam un piena produktiem] 7. panta 1. punkta ievads un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie atstāj dalībvalstij rīcības brīvību attiecībā uz to, vai noteikt normu, kas nosaka piena produktu ražotājiem, kas veic uzņēmējdarbību tās teritorijā, pienākumu veikt uzskaiti, kas ir plašāks nekā [šīs regulas] 7. panta 1. punkta f) apakšpunktā paredzētais pienākums?

               —

               Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, vai ir jāuzskata, ka dalībvalsts rīcības brīvībā ietilpst noteikums, kas pieprasa ražotājam sniegt savas darbības atskaiti par saražotā sviesta daudzumu un par tā izmantošanu, pat ja sviests ir iznīcināts vai ir izbarots?

      (1)  OV L 57, 12. lpp.


title: Lieta T-64/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. februārī — Nuova Terni Industrie Chimiche /Komisija

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/41

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. februārī — Nuova Terni Industrie Chimiche/Komisija
   (Lieta T-64/08)
   (2008/C 92/81)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nuova Terni Industrie Chimiche SpA, Milāna (Itālija) (pārstāvji — T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino, G. Barone, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku apstrīdēto lēmumu un pilnībā to atcelt, jo ar to par valsts atbalstu ir atzīts apstrīdētais pasākums, kas ir tiesisks tāda pasākuma turpinājums, ar kuru Itālija piešķīra kompensāciju Terni SpA (un tās tiesību pārņēmējiem) par tās elektroenerģijas iekārtu ekspropriāciju 1962.–1963. gadā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl:

                           (a)

                           ir noteikts, ka Itālija prettiesiski samaksāja valsts atbalstu ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche, pārkāpjot EK līguma 88. panta 3. punktu;

                           (b)

                           ir noteikts, ka no ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche ir jāatgūst naudas summas; un līdz ar to

                           (c)

                           piespriež Itālijai nekavējoties atgūt šīs summas kopā ar procentiem;

               —

               pakārtoti tam atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to tiek piespriests Itālijai nekavējoties atgūt valsts atbalstu kopā ar procentiem, jo šāda atgūšana pārkāpj vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības principu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši, kā tie, kuri ir minēti lietā T-62/08 ThyssenKrupp/Komisija.


title: lieta T-297/05 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 2. maija rīkojums — IPK International World Tourism Marketing Consultants /Komisija (Pagaidu noregulējums — EKL 256. pants — Prasības priekšmets — Pieņemamība — Steidzamības neesamība)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/24

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 2. maija rīkojums — IPK International World Tourism Marketing Consultants/Komisija
   (lieta T-297/05 R)
   (Pagaidu noregulējums - EKL 256. pants - Prasības priekšmets - Pieņemamība - Steidzamības neesamība)
   (2007/C 140/41)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH, Minhene (Vācija) (pārstāvis — C. Pitschas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Schima, pārstāvis, kam palīdz C. Arhold, avocat)
   Priekšmets
   Pieteikums apturēt Komisijas 2006. gada 4. decembra Lēmuma C (2006) 6452 par EUR 318 000 atmaksāšanu, ko prasītāja kā avansu saņēmusi par projektu Ecodata, piespiedu izpildi.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta T-179/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Siegfried Krahl iesniedza 2004. gada 17. maijā

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/18

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Siegfried Krahl iesniedza 2004. gada 17. maijā
   (Lieta T-179/04)
   (2004/C 201/39)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēlis Siegfried Krahl, kas dzīvo Zagrebā (Horvātijā), ko pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean- Noël Louis un Etienne Marchal, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               Atcelt Komisijas lēmumu no prasītāja atprasīt dienas naudu par laika periodu, kad viņa rīcībā bija nodots pagaidu dzīvoklis.

               —

               Piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas ir Komisijas ierēdnis, 2002. gada 2. februārī stājās amatā Komisijas delegācijā Zagrebā, un līdz 2002. gada 19. septembrim viņš dzīvoja dzīvoklī, ko viņa rīcībā bija nodevusi Komisija. Ar apstrīdēto lēmumu Komisija nolēma atprasīt dienas naudu, kas izmaksāta prasītājam iepriekšminētajā periodā, pamatojot ar to, ka viņam nav bijis tiesību to saņemt, jo viņš ir izmantojis dzīvokli, ko viņa rīcībā bija nodevusi Komisija.
   Pamatojot savu prasību, prasītājs norāda uz to, ka ir noticis Civildienesta noteikumu VII pielikuma 10. panta pārkāpums. Viņš ir norādījis, ka Komisija attiecīgo dzīvokli viņa rīcībā nodevusi pagaidu un nepastāvīgai lietošanai, kas nekavē dienas naudas saņemšanu. Bez tam, norāda prasītājs, ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, jo Komisija ir devusi garantijas par dienas naudas izmaksāšanu, prasītājam dzīvojot dzīvoklī.


title: Lieta C-604/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. novembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia n °12 de Madrid (Spānija) — Genil 48, S.L . un Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L./Bankinter S.A. un Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. novembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid (Spānija) — Genil 48, S.L. un Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L./Bankinter S.A. un Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

   (Lieta C-604/11)
   2012/C 32/28
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Genil 48, S.L. un Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L.

      Atbildētājas: Bankinter S.A. un Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja klientam piedāvā procentu likmju mijmaiņas līgumu, lai segtu procentu likmju svārstību risku citiem finanšu produktiem, vai tā ir jāuzskata par ieguldījumu konsultāciju FIT direktīvas (1) [Direktīvas 2004/39/EK] 4. panta 1. punkta 1. apakšpunkta izpratnē?

               2)

               Vai minētās direktīvas 19. panta 4. punktā paredzētās piemērotības pārbaudes neveikšana attiecībā uz privātieguldītāju izraisa procentu likmju mijmaiņas līguma, kas ir noslēgts starp ieguldītāju un konsultējošo kredītiestādi, spēkā neesamību pilnībā?

               3)

               Gadījumā, ja saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem sniegtais pakalpojums netiek uzskatīts par ieguldījumu konsultāciju, vai pats fakts, ka tiek iegādāts sarežģīts finanšu instruments, par kādu tiek uzskatīta procentu likmju mijmaiņa, neveicot Direktīvas [2004/39/EK] 19. panta 5. punktā paredzēto atbilstības pārbaudi, tādu iemeslu dēļ, kuros ir vainojama investīciju iestāde, izraisa ar šo pašu kredītiestādi noslēgtā iegādes līguma spēkā neesamību pilnībā?

               4)

               Vai pats fakts, ka kredītiestāde piedāvā sarežģītu, ar citiem finanšu produktiem saistītu finanšu instrumentu, ir pietiekams pamats tam, lai nebūtu piemērojams pienākums veikt iepriekš minētajā 19. pantā noteiktās piemērotības un atbilstības pārbaudes, kas investīciju iestādei ir jāveic attiecībā uz privātiem ieguldītājiem?

               5)

               Vai, lai panāktu Direktīvas [2004/39/EK] 19. pantā noteikto pienākumu nepiemērošanu, ir nepieciešams, lai finanšu produkts, ar kuru ir saistīts piedāvātais finanšu instruments, tiktu pakļauts tādiem pašiem ieguldītāju aizsardzības standartiem, kādi ir noteikti minētajā direktīvā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK


title: Lieta C-464/12: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums ( Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ATP Pension Service A/S / Skatteministeriet Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta B daļas d) punkta 3. un 6. apakšpunkts — Kopīgi ieguldījumu fondi — Arodpensiju shēmas — Pārvaldība — Darbības, kas saistītas ar noguldījumu kontiem, norēķinu kontiem, maksājumiem un pārskaitījumiem

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/8

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ATP Pension Service A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-464/12) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta B daļas d) punkta 3. un 6. apakšpunkts - Kopīgi ieguldījumu fondi - Arodpensiju shēmas - Pārvaldība - Darbības, kas saistītas ar noguldījumu kontiem, norēķinu kontiem, maksājumiem un pārskaitījumiem)
   2014/C 135/08
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

   Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: ATP Pension Service A/S

      Atbildētājs: Skatteministeriet

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Østre Landsret – Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1 lpp.), 13. panta B daļas d) punkta 3. un 6. apakšpunkta interpretācija – Atbrīvojumi attiecībā uz pakalpojumiem, kas saistīti ar noguldījumiem vai norēķinu kontiem, un attiecībā uz kopīgu ieguldījumu fondiem – Pakalpojumu, kas saistās ar līdzekļu iemaksu pensiju fondā, sniegšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma var attiekties uz pensiju fondiem, kādi tiek aplūkoti pamatlietā, ja tos finansē izmaksājamo pensiju saņēmēji, ja uzkrājums tiek ieguldīts, piemērojot dalītā riska principu, un ieguldījumu risku uzņemas pensiju saņēmēji. Šajā ziņā nav lielas nozīmes tam, ka šīs iemaksas veic darba devējs, ka to apmērs balstās uz koplīgumiem, kas noslēgti starp darba devēju organizācijām un arodbiedrībām, ka iemaksas var tikt atskaitītas, piemērojot noteikumus par ienākumu nodokli, vai ka tām ir iespējams pievienot papildu apdrošināšanas elementu;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “kopīgo ieguldījumu fondu pārvaldīšanas” jēdziens šīs tiesību normas izpratnē attiecas uz tādu pakalpojumu sniegšanu, ar kuriem uzņēmums īsteno pensiju saņēmēju tiesības attiecībā pret pensiju fondiem, atverot kontus un ieskaitot iemaksas, kas veiktas viņu uzdevumā, pensiju shēmas sistēmā. Šis jēdziens attiecas arī uz Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 21. janvāra Direktīvām 2001/107/EK un 2001/108/EK, II pielikumā norādītajiem grāmatvedības pakalpojumiem un pakalpojumiem, kas ir saistīti ar informācijas sniegšanu par kontiem;

               3)

               Sestās direktīvas 77/388 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa darījumiem, kas saistīti ar maksājumiem un pārskaitījumiem, ir piemērojams pakalpojumu sniegšanai, kuru veicot, uzņēmums faktiski īsteno pensijas saņēmēju tiesības attiecībā pret pensiju fondiem, atverot šo pensijas saņēmēju kontus pensiju shēmas sistēmā un ieskaitot šo pensijas saņēmēju iemaksas viņu kontos, kā arī veicot darījumus, kas papildina šos pakalpojumus vai kopā ar tiem veido ekonomiski nedalāmu pakalpojumu.

      (1)  OV C 9, 12.1.2013.


title: Lieta T-385/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 8. jūlija spriedums — Trautwein /ITSB (suņa attēls) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo suni, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/32

         Vispārējās tiesas 2010. gada 8. jūlija spriedums — Trautwein/ITSB (suņa attēls)
   (Lieta T-385/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo suni, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   2010/C 234/56
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development (Leopoldshöhe, Vācija) (pārstāvji — C. Czychowski, A. Nordemann un A. Dustmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 30. jūnija lēmumu (lieta R 1734/2007-1) saistībā ar grafiska apzīmējuma, kas attēlo suni, kā Kopienas preču zīmes reģistrēšanas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta C-50/11: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 21. jūnija rīkojums ( Tribunale di Ivrea , Itālija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procura della Repubblica/Lucky Emegor

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 21. jūnija rīkojums (Tribunale di Ivrea, Itālija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procura della Repubblica/Lucky Emegor

   (Lieta C-50/11) (1)

   2011/C 252/65
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 113, 09.04.2011.


title: Lieta C-344/15: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 19. janvāra spriedums (Appeal Commissioners (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – National Roads Authority/The Revenue Commissioners Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 13. panta 1. punkta otrā daļa — Ceļu infrastruktūras pārvaldības un nodrošināšanas pret lietošanas maksu darbība — Publisko tiesību subjekta darbības valsts iestādes statusā — Privāto uzņēmumu klātbūtne — Nozīmīgi konkurences izkropļojumi — Esošas vai iespējamas konkurences pastāvēšana

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/3

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 19. janvāra spriedums (Appeal Commissioners (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – National Roads Authority/The Revenue Commissioners

   (Lieta C-344/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 13. panta 1. punkta otrā daļa - Ceļu infrastruktūras pārvaldības un nodrošināšanas pret lietošanas maksu darbība - Publisko tiesību subjekta darbības valsts iestādes statusā - Privāto uzņēmumu klātbūtne - Nozīmīgi konkurences izkropļojumi - Esošas vai iespējamas konkurences pastāvēšana)
   (2017/C 070/04)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Appeal Commissioners

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: National Roads Authority

      Atbildētāja: The Revenue Commissioners

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 13. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā esošā nav jāuzskata, ka publisko tiesību subjekts, kurš veic savu darbību, ko veido piekļuves ceļam nodrošināšana pret samaksu, konkurē ar privātajiem uzņēmumiem, kas, piemērojot ar attiecīgo publisko tiesību subjektu noslēgtu līgumu, atbilstoši valsts tiesību normām iekasē maksu uz citiem ceļiem.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta C-248/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-413/13 City Cycle Industries/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 27. maijā iesniedza Maxcom Ltd

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 19. marta spriedumu lietā T-413/13 City Cycle Industries/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 27. maijā iesniedza Maxcom Ltd

   (Lieta C-248/15 P)
   (2015/C 262/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Maxcom Ltd (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, J. Beck, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: City Cycle Industries, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas konstatējumus attiecībā uz pirmā prasības pamata otro daļu;

               —

               pilnībā noraidīt prasītāja Vispārējā tiesā izvirzīto pirmo pamatu, un

               —

               piespriest prasītājam Vispārējā tiesā segt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību un iestāšanos lietā tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības atbalstam tās iesniedzējs izvirza šādus argumentus:

               —

               Vispārējā tiesa ir acīmredzami kļūdījusies, atzīstot, ka saskaņā ar Pamatregulas (1) 13. panta 1. punktu Padome no faktiem, ka (i) prasītājs Vispārējā tiesā nav īsts Šrilankas ražotājs un (ii) neveica montāžas operācijas, kas pārsniedza Pamatregulas 13. panta 2. punktā noteiktās robežvērtības, nevarēja secināt, ka prasītājs Vispārējā tiesā iesaistījās pārkraušanā.

               —

               pakārtoti: Regulas Nr. 501/2013 (2), ciktāl tā attiecas uz prasītāju Vispārējā tiesā, atcelšana nav pamatota pat tad, ja Padomes konstatējumi par pārkraušanu nav pareizi, jo Vispārējā tiesa apstiprināja, ka prasītājs Vispārējā tiesā piedalījās montāžas operācijās, kuras nepārsniedza Pamatregulas 13. panta 2. punktā paredzētās robežvērtības, un arī apstiprināja, ka ir izpildīti visi pārējie kritēriji, lai prasītājam Vispārējā tiesā nepiešķirtu atbrīvojumu no apiešanas pasākumiem.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).

      (2)  Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (OV L 153, 1. lpp.).


title: Lieta T-358/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 19. jūnija spriedums – Itālija/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Cukura intervences krājumi — Ar noliktavu īri saistīto izmaksu palielināšana — Krājumu ikgadēja inventarizācija — Glabāšanas vietu fiziskas pārbaudes — Tiesiskā noteiktība — Tiesiskā paļāvība — Samērīgums — Pienākums norādīt pamatojumu — Fondiem nodarīta finansiāla kaitējuma riska pastāvēšana — Lietderīgā iedarbība

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/13

         Vispārējās tiesas 2015. gada 19. jūnija spriedums – Itālija/Komisija
   (Lieta T-358/11) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Cukura intervences krājumi - Ar noliktavu īri saistīto izmaksu palielināšana - Krājumu ikgadēja inventarizācija - Glabāšanas vietu fiziskas pārbaudes - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība - Samērīgums - Pienākums norādīt pamatojumu - Fondiem nodarīta finansiāla kaitējuma riska pastāvēšana - Lietderīgā iedarbība)
   (2015/C 262/17)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz P. Marchini, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Rossi un D. Nardi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 15. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2011/244/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz dažus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 102, 33. lpp.), ciktāl ar to ir izslēgti noteikti Itālijas Republikas izdevumi, kā arī Komisijas 2010. gada 3. februāra un 2011. gada 3. janvāra vēstules kā šā lēmuma sagatavošanas aktus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011.


title: Lieta T-66/07: Prasība, kas celta 2007. gada 2. martā — Agencja Wydawnicza Technopol /ITSB ( 150 )

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/52

         Prasība, kas celta 2007. gada 2. martā — Agencja Wydawnicza Technopol/ITSB (“150”)
   (Lieta T-66/07)
   (2007/C 95/104)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agencja Wydawnicza Technopol, Sp. z o. o., Częstochowa (Polijas Republika) (pārstāve — D. Rzążewska, Rechtsanwältin [radca prawny])

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 21. decembra lēmumu R 1035/2006-4 pilnā apjomā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdisks apzīmējums “150 ”attiecībā uz 16. klasē ietilpstošajām precēm

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: kļūdaina Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta piemērošana, jo apzīmējums “150 ”attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā minētajām precēm nav nedz aprakstošs, nedz arī tam nav pietiekamas atšķirtspējas

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-199/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Cementownia Odra /Komisija

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/39

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Cementownia “Odra”/Komisija
   (Lieta T-199/07)
   (2007/C 170/75)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cementownia “Odra” SA (pārstāvji — P. K. Rosiak, juriskonsults, un F. Puel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 26. marta lēmumu par valsts plānu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu piešķiršanu, kuru Polija ir iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja prasa atcelt Eiropas Komisijas lēmumu K (2007) 1295, redakcijā ar jaunākajiem grozījumiem, kas izdarīti 2007. gada 26. martā, par valsts plānu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu piešķiršanu, kuru Polija ir iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (1), un kurā Komisija ir nolēmusi, ka daži aspekti valsts plānā attiecībā uz CO2 emisijas kvotu piešķiršanu laika posmam no 2008. līdz 2012. gadam, kas Komisijai paziņots 2006. gada 30. jūnijā, neatbilst Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 1. un 3. punktam, 10. pantam un 13. panta 2. punktam, kā arī III pielikumā noteiktajiem kritērijiem. Apstrīdētajā lēmumā oglekļa dioksīda emisijas ierobežojums 2008.-2012. gadā ir samazināts par 26,7 % salīdzinājumā ar ierobežojumu, ko Polija ir ierosinājusi valsts plānā attiecībā uz emisijas kvotu piešķiršanu, kurš paziņots Komisijai.
   Prasītājas celtās prasības pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā tie, ko prasītāja norādījusi lietā T-195/07.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta T-94/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 11. decembra spriedumu lietā F-107/11 Ntouvas/ECDC 2013. gada 17. februārī iesniedza Ioannis Ntouvas

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/39

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 11. decembra spriedumu lietā F-107/11 Ntouvas/ECDC2013. gada 17. februārī iesniedza Ioannis Ntouvas

   (Lieta T-94/13 P)
   2013/C 114/62
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Ioannis Ntouvas (Agios Stefanos, Grieķija) (pārstāvis — V. Kolias, lawyer)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (ECDC) (Stokholma, Zviedrija)

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2012. gada 11. decembra spriedumu lietā F-107/11 Ntouvas/ECDC, ar kuru tiek noraidīta prasība atcelt apelācijas sūdzības iesniedzēja novērtējuma ziņojumu par 2010. gadu un nolemts, ka viņam ir jāatlīdzina visi tiesāšanās izdevumi;

               —

               atcelt pirmajā instancē apstrīdēto lēmumu un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies pirmajā instancē un apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza četrpadsmit pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesību normas, kas attiecas uz pierādīšanas pienākumu un pienākumu apstrādi, ciktāl Civildienesta tiesa ir izpildījusi prasītāja lūgumu pagarināt termiņu aizstāvības iesniegšanai pirmajā instancē, kaut arī atbildētājs nebija sniedzis pierādījumus par tādu apstākļu pastāvēšanu, kuri, pēc viņa teiktā, attaisnoja šādu termiņa pagarinājumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta būtiska faktu kļūda, ciktāl Civildienesta tiesa secināja, ka pieteikuma pirmajā instancē piegādes datums atbildētajam bija 2011. gada 7. novembris, nevis 2011. gada 4. novembris.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir veikts kļūdains faktu izvērtējums, ciktāl Civildienesta tiesa ir kļūdaini sapratusi un izvērtējusi lietas materiālos iekļautos dokumentus, kuri pierādīja pretējo atbildētāja argumentiem, ko tas izvirzīja sava lūguma pagarināt termiņu aizstāvības iesniegšanai pirmajā instancē atbalstam.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir veikta kļūdaina faktu juridiskā klasifikācija, ciktāl Civildienesta tiesa kļūdaini uzskatīja par “izņēmumu” apstākļus, uz kuriem norādīja atbildētājs, lūdzot pagarināt termiņu aizstāvības iesniegšanai pirmajā instancē.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda secinājumā vai, pakārtoti, juridisko faktu klasifikācijā, ciktāl Civildienesta tiesa kļūdaini secināja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nebija lūdzis pieņemt aizmugurisku spriedumu, pakārtoti, ka viņa apgalvojumi nebija uzskatāmi par lūgumu pieņemt aizmugurisku spriedumu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi kļūdaina lietā esošo dokumentu izvērtēšana, ciktāl Civildienesta tiesa nosprieda, ka divas pozīcijas atbildētāja sniegtajos pakalpojumos būtiski atšķiras viena no otras.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi kļūda pierādīšanas pienākuma izvērtēšanā, ciktāl Civildienesta tiesa, pamatojoties uz pierādījumu trūkumu, noraidīja apelācijas iesniedzēja pamatu, ka vismaz viens no atbildētāja Apvienotās Novērtēšanas Komitejas locekļiem atradās interešu konfliktā, kaut arī minētie pierādījumi bija iekļauti pieteikumā pirmajā instancē norādītajos dokumentos un bija pieejami atbildētājam; pakārtoti, Civildienesta tiesa neizpildīja savu pienākumu kā administratīva tiesa, kura izskata darba strīdu, izdot rīkojumu par nepieciešamo pasākumu veikšanu, lai saņemtu minētos dokumentus. Turklāt Civildienesta tiesa nepareizi izprata apelācijas sūdzības iesniedzēja lūgumu un nepareizi iztulkoja 9. panta 6. punktu Piemērošanas noteikumos Nr. 20 par novērtējumiem (turpmāk tekstā — “Piemērošanas noteikumi”), ko 2009. gada 17. aprīlī pieņēmis ECDC vadītājs.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi saprasts un nav pārbaudīts pamats, ar kuru tika apgalvots, ka nepastāv noteikumi, kas attiektos uz ECDC Apvienoto Novērtēšanas Komiteju.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka ir veikta pierādījumu sagrozīšana, pakārtota faktu juridiska klasifikācija, ciktāl Civildienesta tiesa uzskatīja par nepamatotu apelācijas sūdzības iesniedzēja pamatu, ka ECDC Apvienotā Komiteja nav pārbaudījusi elementus, kuri tai bija jāpārbauda saskaņā ar Piemērošanas noteikumu 9. panta 4. punktu.

               10.

               Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka ir veikta kļūdaina novērtēšana, pakārtota faktu juridiska klasifikācija, ciktāl Civildienesta tiesa atzina par pietiekamu ECDC Apvienotās Novērtēšanas Komitejas viedoklī iekļauto pamatojumu.

               11.

               Ar vienpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka ir veikta pamata nepareiza iztulkošana un pieļauta kļūda faktu juridiskajā klasifikācijā, ciktāl Civildienesta tiesa ir nepareizi iztulkojusi apelācijas iesnidzēja pamatu attiecībā uz to, ka atbildētājas ECDC Apvienotās Novērtēšanas Komitejas viedoklī iekļautais pamatojums ietver acīmredzamu kļūdu vērtējumā, un uzskatīja minēto pamatojumu par pietiekamu.

               12.

               Ar divpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi kļūdaina faktu izvērtēšana, ciktāl Civildienesta tiesa nolēma, ka apstrīdētais novērtējuma ziņojums nezaudēja spēku, pieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēja efektivitāti saistībā ar darba apjomu.

               13.

               Ar trīspadsmito pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi kļūdaina faktu juridiskā klasifikācija, ciktāl Civildienesta tiesa uzskatīja par samērīgu apstrīdētajā novērtējuma ziņojumā ietverto kritiku, kaut arī atbildētājs novērtējuma perioda laikā nebija norādījis apelācijas sūdzības iesniedzējam par iespējamām problēmām viņa rīcībā.

               14.

               Ar četrpadsmito pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi kļūdaina faktu izvērtēšana, ciktāl Civildienesta tiesa uzskatīja apelācijas sūdzības iesniedzēja darba apjomu par mazāk nozīmīgu, nekā tas patiešām bija.