title: Lieta C-609/11 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Centrotherm Systemtechnik GmbH/centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG , Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Regula (EK) Nr. 207/2009 un Nr. 2868/95 — Atcelšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “CENTROTHERM” — Faktiska izmantošana — Jēdziens — Pierādīšanas līdzekļi — Zvērestam pielīdzināms paziņojums — Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. — 3. punkts — Vispārējās tiesas pilnvaras grozīt lēmumus — Personas, kas iestājusies lietā, formulēto pamatu un prasījumu apjoms)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/15

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Centrotherm Systemtechnik GmbH/centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-609/11 P) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 207/2009 un Nr. 2868/95 - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “CENTROTHERM” - Faktiska izmantošana - Jēdziens - Pierādīšanas līdzekļi - Zvērestam pielīdzināms paziņojums - Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. - 3. punkts - Vispārējās tiesas pilnvaras grozīt lēmumus - Personas, kas iestājusies lietā, formulēto pamatu un prasījumu apjoms)
   2013/C 344/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Centrotherm Systemtechnik GmbH (pārstāvji — A. Schulz un C. Onken, Rechtsanwälte, kā arī F. Schmidt, Patentenwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (pārstāvji — O. Löffel un P. Lange, Rechtsanwälte), Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedumu lietā T-427/09 Centrotherm Clean Solutions/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa atcēla ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 25. augusta lēmumu lietā R 6/2008-4, ciktāl ar to daļēji atcelts Iebildumu nodaļas 2007. gada 30. oktobra lēmums — Preču zīmes faktiska izmantošana — Pierādījumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               piespriest Centrotherm Systemtechnik GmbH papildus savu izdevumu segšanai atlīdzināt centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 80, 17.3.2012.


title: Lieta C-287/16: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA/Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības apdrošināšana — Direktīva 72/166/EEK — 3. panta 1. punkts — Otrā direktīva 84/5/EEK — 2. panta 1. punkts — Apdrošināšanas līgums, kas noslēgts, pamatojoties uz nepatiesām ziņām par īpašumtiesībām uz transportlīdzekli un tā parastā vadītāja identitāti — Apdrošinājuma ņēmējs — Ekonomiskas intereses noslēgt šo līgumu neesamība — Apdrošināšanas līguma absolūta spēkā neesamība — Iespēja atsaukties uz to attiecībā pret trešajām personām

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/2

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA/Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira

   (Lieta C-287/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības apdrošināšana - Direktīva 72/166/EEK - 3. panta 1. punkts - Otrā direktīva 84/5/EEK - 2. panta 1. punkts - Apdrošināšanas līgums, kas noslēgts, pamatojoties uz nepatiesām ziņām par īpašumtiesībām uz transportlīdzekli un tā parastā vadītāja identitāti - Apdrošinājuma ņēmējs - Ekonomiskas intereses noslēgt šo līgumu neesamība - Apdrošināšanas līguma absolūta spēkā neesamība - Iespēja atsaukties uz to attiecībā pret trešajām personām)
   (2017/C 338/02)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal de Justiça

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Fidelidade-Companhia de Seguros SA

      Atbildētāji: Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīvas 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 3. panta 1. punkts un Padomes 1983. gada 30. decembra Otrās direktīvas 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz [mehānisko] transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, var atsaukties uz transportlīdzekļa civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas līguma spēkā neesamību attiecībā pret cietušajām trešajām personām apdrošināšanas ņēmēja sākotnēji sniegto nepatieso ziņu par attiecīgā transportlīdzekļa īpašnieka un parastā vadītāja identitāti dēļ vai tādēļ, ka personai, kurai par labu vai kuras vārdā ir noslēgts šis apdrošināšanas līgums, nebija ekonomiskas intereses noslēgt minēto līgumu.

      (1)  OV C 326, 6.9.2016.


title: Lieta T-190/07: Prasība, kas celta 2007. gada 31. maijā — KEK DIAGLOS /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/34

         Prasība, kas celta 2007. gada 31. maijā — KEK DIAGLOS/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-190/07)
   (2007/C 211/66)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: KEK DIAGLOS, Peristeri Attikis (Grieķija) (pārstāvis — D. Katzimichalis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               norādīto iemeslu dēļ atcelt apstrīdēto Eiropas Kopienu Komisijas Lēmumu 23.II.2006 un visus citus ar to saistītos Eiropas Kopienu Komisijas tiesību aktus un/vai lēmumus;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un citus ar advokāta atlīdzību saistītos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir celta par Eiropas Kopienu Komisijas 2006. gada 23. februāra Lēmumu C(2006) 465 galīgajā redakcijā, ar kuru prasītājam ir noteikts samaksāt summu EUR 71 981 apmērā, atmaksājot avansus, ko “KEK XINI” (1) saņēmis kā subsīdijas atbilstoši Eiropas pilsoņu informēšanas programmai “PRINCE”, kurai pieskaitīti procenti par nepamatotu kavējumu un to, ka nav pierādījumu par projekta izpildi. Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav pamatots, ka tajā ir pieļautas kļūdas un ir pārsniegtas pilnvaras un ka tajā ir norādīts nepienācīgs un kļūdains pamatojums.
   Pretēji, kā uzskata prasītājs, Komisijas kļūdainajiem un nepamatotajiem apgalvojumiem, prasītājs norāda, ka ir izpildījis pienākumus, kas tam izriet no subsīdiju līguma, kuru tas ir parakstījis, lai piedalītos attiecīgajā programmā, un ka gadījumā, ja objektīvu iemeslu dēļ ir bijusi kavēšanās, tas savlaicīgi ir informējis Eiropas Savienības kompetentās iestādes.
   Prasītājs arī norāda, ka, izņemot sākotnēji saņemto avansu EUR 71 981 apmērā, KEK XINI nav saņēmis atlikušo subsīdiju summu, kaut gan tas uzskata, ka darbi un izdevumi, kas tam radušies, īstenojot iepriekš minēto programmu, pārsniedz minēto summu.
   Tāpēc prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo tas ir pieņemts tādēļ, ka sabiedrības darbinieki Eiropas Savienības iestādēm, kas veica pārbaudes uz vietas, nosūtīja nepilnīgu informāciju, jo, tā kā bija nomainījušies darbinieki, kuri nodarbojās ar programmas īstenošanu, jaunos darbiniekus sākumā nevarēja pilnībā informēt tādā veidā, lai viņi savāktu vajadzīgo informāciju un nekavējoties sniegtu izsmeļošas atbildes.

      (1)  Pēc 2006. gada 12. aprīļa grozījumiem sabiedrības statūtos nosaukums KEK XINI tika mainīts uz “KEK DIAGLOS”.


title: Lieta T-520/11: Prasība, kas celta 2011. gada 30. septembrī — Genebre /ITSB — General Electric ( “GE” )

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/15

         Prasība, kas celta 2011. gada 30. septembrī — Genebre/ITSB — General Electric (“GE”)
   (Lieta T-520/11)
   2012/C 13/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Genebre, SA (Hospitalet de Llobregat, Spānija) (pārstāvis — D. Pellisé Urquiza, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: General Electric Company (Schenectady, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 26. jūlija lēmumu lietā R 20/2009-4;

               —

               nospriest, ka Kopienas preču zīme Nr. 5 006 325 ir reģistrējama attiecībā uz visām reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “GE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 7., 9., 11. un 17. klasē
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: General Electric Company

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas vārdiskas preču zīmes “GE” un Kopienas grafiska preču zīme “GE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 2., 3., 4., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12., 14., 16., 17., 18., 19., 25., 28., 35., 36., 37., 38., 39., 40., 41., 42., 43. un 44. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja un General Electric Company neesot sniegusi pietiekamus pierādījumus par savu preču zīmju faktisku izmantošanu


title: Lieta T-36/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa rīkojums – Athens Resort Casino/Komisija Valsts atbalsts — Apstrīdētā akta atcelšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/22

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa rīkojums – Athens Resort Casino/Komisija
   (Lieta T-36/12) (1)

   (Valsts atbalsts - Apstrīdētā akta atcelšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 232/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Maroussi, Grieķija) (pārstāvji – N. Niejahr, advokāts, F. Carlin, barrister, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis, K. Spyropoulos, A. Komninos, K. Struckmann, advokāti, un M. Powell, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Triantafyllou, H. van Vliet un P.-J. Loewenthal)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Grieķija) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 24. maija Lēmumu 2011/716/ES par Grieķijas piešķirto valsts atbalstu dažiem Grieķijas kazino C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) (OV L 285, 25. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina Athens Resort Casino AE Symmetochon tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 80, 17.3.2012.


title: Lieta C-22/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2016. gada 14. novembra rīkojumu lietā T-221/16 Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh/EUIPO (“NEONART”) 2017. gada 16. janvārī iesniedza Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o.

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2016. gada 14. novembra rīkojumu lietā T-221/16 Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh/EUIPO (“NEONART”) 2017. gada 16. janvārī iesniedza Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o.

   (Lieta C-22/17 P)
   (2017/C 269/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o. (pārstāvis – J. Marn, kas nav advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   Ar 2017. gada 11. maija rīkojumu Tiesa (septītā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta F-6/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. janvārī — ZZ /Komisija

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 28. janvārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-6/14)
   2014/C 85/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis — F. Van der Schueren, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītajai ir atteikts piešķirt apgādnieka zaudējuma pensiju pēc viņas laulātā nāves

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 29. oktobra lēmumu, kas pieņemts atbildot uz prasītājas sūdzību (Nr. R/485/13), ar ko tai ir atteikts piešķirt apgādnieka zaudējuma pensiju pēc viņas laulātā nāves;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-301/11: Prasība, kas celta 2011. gada 16. jūnijā — Ben Ali /Padome

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 16. jūnijā — Ben Ali/Padome
   (Lieta T-301/11)
   2011/C 226/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Tunisa, Tunisija) (pārstāvis — A. de Saint Remy, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               veikt procesuālus organizatoriskus pasākumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantu, lai Komisija atklātu visus dokumentus, kas saistīti ar apstrīdētās regulas pieņemšanu;

               —

               atcelt 2011. gada 4. februāra Regulu (ES) Nr. 101/2011 tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               ja tā netiek atcelta, piemērot atkāpi finanšu līdzekļiem, kas tiek izmantoti kā pamats, bet arī noteiktus ārkārtas izdevumus, kas tiek izvērtēti katrā atsevišķā gadījumā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei pārskaitīt prasītājam kopējo summu EUR 50 000 apmērā kā visa veida kaitējuma atlīdzību;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei pārskaitīt prasītājam summu EUR 7 500 apmērā par viņa aizstāvības izdevumiem, kas radušies šī prasības pieteikuma pamatojumam;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei pārskaitīt atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav pietiekama juridiska pamata, jo, pirmkārt, sods neesot paredzēts miera un drošības saglabāšanai vai atjaunošanai un ar to tiekot pārkāptas prasītāja personiskās tiesības, otrkārt, lēmuma pamatojumā esot pieļautas neskaidrības un nelielas kļūdas un, treškārt, pasākums esot nesamērīgs un nepamatots.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka tiek pārkāptas aizstāvības tiesības un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka tiek pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo, pirmkārt, līdzekļu iesaldēšana esot sods, par kuru lēmumu pieņem politisks veidojums, otrkārt, apstrīdētajā regulā neesot minēta nekāda izslēgšanas procedūra, treškārt, prasītāja pamattiesības esot pārkāptas katrā procedūras posmā, un, ceturtkārt, pasākumu pamatojums esot vispārīgs, nepamatots, neskaidrs un neprecīzs.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda faktu vērtējumā, jo nav konstatēti pierādījumi par prasītāja dalību prettiesiskā rīcībā.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz īpašumu, jo pasākumi nepamatoti ierobežojot prasītāja tiesības uz īpašumu.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz dzīvību, jo līdzekļu iesaldēšanas dēļ nedrīkstētu tikt apdraudēti prasītāja iztikas līdzekļi un tiesības uz dzīvību.


title: Lieta C-173/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 21. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 23., 25. un 133. pants — EEK un Alžīrijas sadarbības nolīgums — Vides aizsardzības nodoklis Sicīlijas reģionā uzstādītiem gāzes vadiem — Maksājums ar muitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/4

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 21. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-173/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 23., 25. un 133. pants - EEK un Alžīrijas sadarbības nolīgums - Vides aizsardzības nodoklis Sicīlijas reģionā uzstādītiem gāzes vadiem - Maksājums ar muitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību)
   (2007/C 183/05)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia un A. Cingolo, advokāts)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 23., 25., 26. un 133. panta un Sadarbības nolīguma starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Alžīrijas Tautas Demokrātisko Republiku, kas parakstīts 1976. gada 26. aprīlī un Kopienas vārdā apstiprināts ar Padomes 1978. gada 26. septembra Regulu (EEK) Nr. 2210/78 (OV L 263, 1. lpp.), 4. un 9. panta pārkāpums — Valsts tiesību akti, kas Sicīlijas reģiona teritorijā izvietotiem gāzes vadiem nosaka vides aizsardzības nodokli (tributo ambientale)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               ieviešot vides nodokli, kas skar metāna gāzi no Alžīrijas, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 23., 25. un 133. pants, kā arī Sadarbības nolīguma starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Alžīrijas Tautas Demokrātisko Republiku, kas parakstīts Alžīrā 1976. gada 26. aprīlī un Kopienas vārdā apstiprināts ar Padomes 1978. gada 26. septembra Regulu (EEK) Nr. 2210/78, 9. pants;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 25.6.2005.


title: Lieta T-90/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 14. decembra rīkojums — Elegant Target Development u.c./Padome

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/27

         Vispārējās tiesas 2012. gada 14. decembra rīkojums — Elegant Target Development u.c./Padome
   (Lieta T-90/12) (1)

   2013/C 38/50
   Tiesvedības valoda — angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 118, 21.04.2012.


title: Lieta F-41/15 DISS I: Civildienesta tiesas 2015. gada 12. novembra rīkojums – FL, FM un FO/CEPOL

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/30

         Civildienesta tiesas 2015. gada 12. novembra rīkojums – FL, FM un FO/CEPOL

   (Lieta F-41/15 DISS I)
   (2015/C 429/40)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta C-482/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. septembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Spānija) — Unicaja Banco SA/José Hidalgo Rueda u.c.

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. septembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spānija) — Unicaja Banco SA/José Hidalgo Rueda u.c.
   (Lieta C-482/13)
   2013/C 352/06
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Unicaja Banco SA

      Atbildētāji: José Hidalgo Rueda, María del Carmen Vega Martín, Gestión Patrimonial Hive SL, Francisco Antonio López Reina, Rosa María Hidalgo Vega

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši direktīvas 6. panta 1. punktam, nolūkā nodrošināt patērētāju un lietotāju tiesību aizsardzību atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principiem, gadījumā, kad valsts tiesa izvērtē negodīga noteikuma par nokavējuma procentiem esamību hipotekārā kredīta līgumos, tai ir jāatzīst šis noteikums par spēkā neesošu un nesaistošu vai arī, gluži pretēji, tai ir jāgroza attiecīgais noteikums par procentiem, nosūtot jautājumu līguma izpildītājam vai aizdevējam procentu pārrēķināšanai?

               2)

               Vai [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 Otrajā pārejas noteikumā ir ietverts skaidrs patērētāju interešu aizsardzības ierobežojums, netieši tiesai nosakot par pienākumu grozīt noteikumu par nokavējuma procentiem, kurš tiek uzskatīts par negodīgu, pārrēķinot noteiktos procentus un atstājot spēkā negodīgo aprēķinu, tā vietā, lai atzītu noteikumu par spēkā neesošu un patērētājam nesaistošu?

               3)

               Vai [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 Otrais pārejas noteikums, ciktāl ar to tiek traucēta līdzvērtības un efektivitātes principu piemērošana patērētāju tiesību aizsardzības jomā un notiek izvairīšanās no spēkā neesamības un saistoša spēka neesamības sankcijas piemērošanas noteikumiem par nokavējuma procentiem, kas tiek uzskatīti par negodīgiem un kas ir ietverti hipotekārā kredīta līgumos, kas ir noslēgti pirms [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 spēkā stāšanās, ir pretrunā Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši tās 6. panta 1. punktam?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-160/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums ( Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E./Ypourgos Oikonomikon (Regula (EEK) Nr. 1591/84 — Sadarbības nolīgums starp Eiropas Ekonomikas kopienu, no vienas puses, un Kartahenas nolīgumu un tās dalībvalstīm, proti, Bolīviju, Kolumbiju, Ekvadoru, Peru un Venecuēlu, no otras puses — Vislielākā labvēlības režīma atruna — Tieša iedarbība — Akcīzes nodoklis par Grieķijā importētajiem banāniem)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/13

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E./Ypourgos Oikonomikon

   (Lieta C-160/09) (1)

   (Regula (EEK) Nr. 1591/84 - Sadarbības nolīgums starp Eiropas Ekonomikas kopienu, no vienas puses, un Kartahenas nolīgumu un tās dalībvalstīm, proti, Bolīviju, Kolumbiju, Ekvadoru, Peru un Venecuēlu, no otras puses - Vislielākā labvēlības režīma atruna - Tieša iedarbība - Akcīzes nodoklis par Grieķijā importētajiem banāniem)
   2010/C 179/20
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E.

      Atbildētājs: Ypourgos Oikonomikon

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — 1984. gada 4. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1591/84 par to, lai noslēgtu Sadarbības nolīgumu starp Eiropas Ekonomikas kopienu, no vienas puses, un Kartahenas līgumu ar tās dalībvalstīm — Bolīviju, Kolumbiju, Ekvadoru, Peru un Venecuēlu, no otras puses (OV L 153., 1. lpp.), 4. panta interpretācija — Vislielākā labvēlības režīma atruna — Privātpersonas tiesības atsaukties uz iekšējā nodokļa atmaksu, lai pierādītu tā nesaderību ar minēto nolīgumu — Banānu importa tiesiskais regulējums

      Rezolutīvā daļa:

   Sadarbības nolīguma starp Eiropas Ekonomikas kopienu, no vienas puses, un Kartahenas nolīgumu un tās dalībvalstīm, proti, Bolīviju, Kolumbiju, Ekvadoru, Peru un Venecuēlu, no otras puses, kurš apstiprināts ar Padomes 1984. gada 4. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1591/84, 4. pants privātpersonām nepiešķir tiesības, uz kurām tās var atsaukties dalībvalsts tiesās.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta C-49/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. janvārī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Unibet International Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. janvārī iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Unibet International Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala

   (Lieta C-49/16)
   (2016/C 136/20)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Unibet International Limited

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk tekstā – “LESD”) 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts pasākums, ar kuru, rīkojot atklātu konkursu koncesijas piešķiršanai vai attiecīgi pieņemot koncesijas saņemšanai iesniegto piedāvājumu, jebkuram uzņēmumam – tostarp citā dalībvalstī reģistrētam uzņēmumam –, kas atbilst tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem, dalībvalsts tiesiskajā regulējumā teorētiski ir nodrošināta iespēja saņemt koncesiju neliberalizētu tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu sniegšanai, ja tas vai nu piedalās šādā konkursā, vai iesniedz šādu piedāvājumu, taču attiecīgā dalībvalsts patiesībā nerīko konkursu koncesijas piešķiršanai un pakalpojuma sniedzējam arīdzan praktiski nav iespējas iesniegt piedāvājumu, toties dalībvalsts iestādes konstatē, ka pakalpojuma sniedzējs – sniegdams šo pakalpojumu bez šādas uz koncesiju balstītas atļaujas – ir pārkāpis tiesību normas, un nosaka tam tiesiskajā regulējumā paredzēto administratīvo sodu (piekļuves ierobežojums uz laiku un atkārtota pārkāpuma gadījumā – naudas sods)?

               2)

               Vai LESD 56. pantam pretrunā ir tas, ka dalībvalsts pieņem savā tiesību sistēmā ar augstāku juridisku spēku apveltītas tiesību normas, kurās tiešsaistes azartspēļu uzņēmumiem teorētiski tiek dota iespēja sniegt pārrobežu azartspēļu pakalpojumus, taču, tā kā šajā dalībvalstī trūkst ar zemāku juridisku spēku apveltītu īstenošanas noteikumu, pakalpojuma sniegšanai vajadzīgās atļaujas šie uzņēmumi no iestādēm patiesībā nespēj saņemt?

               3)

               Vai – ja, ņemot vērā uz iepriekšējiem jautājumiem sniegtās atbildes, pamatlietu izskatošā tiesa atzīst, ka šis dalībvalsts pasākums ir pretrunā LESD 56. pantam, – minētā tiesa rīkojas saderīgi ar Savienības tiesībām, ja tā uzskata, ka LESD 56. pantam pretrunā ir gan dalībvalsts iestāžu lēmumos veiktais konstatējums par tiesību normu pārkāpumu saistībā ar pakalpojuma sniegšanu bez atļaujas, gan par šo pārkāpumu uzliktais administratīvais sods (piekļuves ierobežojums uz laiku un naudas sods)?


title: Lieta T-513/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. novembra rīkojums – GreenPack/ITSB (“greenpack”) Kopienas preču zīme — Reģistrācijas atteikums — Preču zīmes reģistrācijas pieteikuma atsaukums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/54

         Vispārējās tiesas 2015. gada 30. novembra rīkojums – GreenPack/ITSB (“greenpack”)
   (Lieta T-513/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Reģistrācijas atteikums - Preču zīmes reģistrācijas pieteikuma atsaukums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 038/71)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GreenPack GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji P. Ruess un A. Doepner-Thiele, vēlāk C. Glasemann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji G. Schneider, vēlāk G. Schneider un D. Botis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 29. aprīļa lēmumu lietā R 2324/2013–1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “greenpack” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               GreenPack GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-270/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 15. februārī ( Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Athinaïki Chartopoïïa AE pret L. Panagiotidis u.c. (Kolektīvā atlaišana — Padomes Direktīva 98/59/EK — 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Uzņēmuma darbības izbeigšana pēc darba devēja vēlēšanās — Uzņēmuma jēdziens)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/5

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 15. februārī (Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Athinaïki Chartopoïïa AE pret L. Panagiotidis u.c.
   (Lieta C-270/05) (1)

   (Kolektīvā atlaišana - Padomes Direktīva 98/59/EK - 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Uzņēmuma darbības izbeigšana pēc darba devēja vēlēšanās - “Uzņēmuma ’jēdziens)
   (2007/C 82/08)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Areios Pagos
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Athinaïki Chartopoïïa AE

      Atbildētāji: L. Panagiotidis u.c.

      Persona, kas iestājusies lietā: Geniki Synomospondia Ergaton Elládas (GSEE)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Areios Pagos — Padomes 1975. gada 17. februāra Direktīvas 75/129/EEK (OV L 48, 29. lpp.) 1. panta 2. punkta d) apakšpunkta, Padomes 1992. gada 24. jūnija Direktīvas 92/56/EEK (OV L 245, 3. lpp.) 2. panta 4. punkta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (OV L 225, 16. lpp.) 4. panta 4. punkta interpretācija — Darba devēja pienākums informēt darba ņēmējus un ar tiem konsultēties — Atlaišanas atkāpes nosacījumu piemērojamība, ja darbība izbeigta saskaņā ar tiesas lēmumu
   Rezolutīvā daļa
   Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīva 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu un tostarp tās 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz tādu ražošanas vienību kā pamata prāvā attiecas “uzņēmuma ”jēdziens šīs direktīvas piemērošanas izpratnē.

      (1)  OV C 217, 3.9.2005.


title: Lieta T-74/16: Prasība, kas celta 2016. gada 17. februārī – POA/Komisija

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 17. februārī – POA/Komisija
   (Lieta T-74/16)
   (2016/C 145/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Lacija, Kipra) (pārstāvis – N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Ģenerālsekretariāta 2015. gada 7. decembra Lēmumu Ares(2015)5632670, ar kuru tika noraidīts atkārtotais pieteikums, ko prasītāja iesniedza ar 2015. gada 15. septembri datēto vēstuli, kurā tā atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulai (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.) lūdza piekļuvi dokumentiem attiecībā uz Kipras ražotāju organizācijas pieteikumu nosaukuma “Halloumi” reģistrācijai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulu (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.), un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, pamatodamās uz Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmo daļu, nav pienācīgi izskaidrojusi, kāpēc iepazīšanās ar dokumentu nepubliskotajām daļām varētu nopietni kaitēt lēmumu pieņemšanas procedūrai.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo Kipras Republikas norādītie pamati atteikumam ļaut iepazīties ar dokumentiem, pamatojoties uz Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otro ievilkumu, ir nepietiekami.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un nav ievērots pārskatāmības princips, jo Kipras Republikas atteikuma ļaut iepazīties ar dažiem no attiecīgajiem dokumentiem sekas ir tādas, ka prasītājai nav iespējams izprast katra nepubliskotā dokumenta saturu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo dalībvalsts nevar izmantot Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmo daļu, lai atteiktu ļaut iepazīties ar dokumentiem, ja lēmums, kam varētu tikt kaitēts, ir Eiropas Savienības institūcijas lēmums.


title: Lieta T-465/16: Prasība, kas celta 2016. gada 23. augustā – Cotecnica/EUIPO – Visán Industrias Zootécnicas (“cotecnica OPTIMA”)

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/25

         Prasība, kas celta 2016. gada 23. augustā – Cotecnica/EUIPO – Visán Industrias Zootécnicas (“cotecnica OPTIMA”)
   (Lieta T-465/16)
   (2016/C 371/27)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cotecnica, SCCL (Bellpuig, Spānija) (pārstāvji – J. Devaureix, J. C. Erdozain López un J. Galán López, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Visán Industrias Zootécnicas, SL (Arganda, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “cotecnica OPTIMA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 292 479

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 13. jūnija lēmums lietā R 229/2016–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atļaut iesniegt piedāvātos pierādījumus;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un Vispārējās tiesas judikatūras, it īpaši 2009. gada 20. janvāra sprieduma lietā T-424/07 Pioneer Hi-Bred International/ITSB (“OPTIMUM”), pārkāpums.


title: Lieta T-62/10 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. septembra spriedums — Zangerl-Posselt /Komisija (Apelācija — Civildienests — Pieņemšana darbā — Paziņojums par konkursu — Atklāts konkurss — Nepielaišana pie praktiskajiem un mutiskajiem pārbaudījumiem — Pielaišanas nosacījumi — Pieprasītie diplomi — Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punkta a) apakšpunkta ii) daļa — Interpretācija — Dažādu valodu versiju ņemšana vērā — Sagatavošanas darbi)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/43

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. septembra spriedums — Zangerl-Posselt/Komisija
   (Lieta T-62/10 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pieņemšana darbā - Paziņojums par konkursu - Atklāts konkurss - Nepielaišana pie praktiskajiem un mutiskajiem pārbaudījumiem - Pielaišanas nosacījumi - Pieprasītie diplomi - Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punkta a) apakšpunkta ii) daļa - Interpretācija - Dažādu valodu versiju ņemšana vērā - Sagatavošanas darbi)
   2011/C 311/79
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Brigitte Zangerl-Posselt (Merzig, Vācija) (pārstāvis — S. Paulmann, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Curall un B. Eggers)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 30. novembra spriedumu lietā F-83/07 Zangerl-Posselt/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar ko tiek lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Brigitte Zangerl-Posselt sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies Eiropas Komisijai.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-459/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedums — Hangzhou Duralamp Electronics /Padome (Dempings — Ķīnas, Vjetnamas, Pakistānas un Filipīnu izcelsmes integrētu elektrisko luminiscences kompaktspuldžu (CFL-i) imports — Antidempinga maksājumu termiņa izbeigšanās — Pārskatīšana — Līdzīga prece — Dati, kuri izmantoti zaudējumu noteikšanai — Analogā valsts — Kopienas intereses — Regulas (EK) Nr. 384/96 4. panta 1. punkts un 5. panta 4. punkts (jaunajā redakcijā – Regulas Nr. 1225/2009 4. panta 1. punkts un 5. panta 4. punkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/28

         Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedums — Hangzhou Duralamp Electronics/Padome
   (Lieta T-459/07) (1)

   (Dempings - Ķīnas, Vjetnamas, Pakistānas un Filipīnu izcelsmes integrētu elektrisko luminiscences kompaktspuldžu (CFL-i) imports - Antidempinga maksājumu termiņa izbeigšanās - Pārskatīšana - Līdzīga prece - Dati, kuri izmantoti zaudējumu noteikšanai - Analogā valsts - Kopienas intereses - Regulas (EK) Nr. 384/96 4. panta 1. punkts un 5. panta 4. punkts (jaunajā redakcijā – Regulas Nr. 1225/2009 4. panta 1. punkts un 5. panta 4. punkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību)
   2013/C 252/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd (Hangzhou, Ķīna) (pārstāvji — M. Gambardella un V. Villante, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji J.-P. Hix, kam palīdz G. Berrisch un G. Wolf, advokāti, J.-P. Hix un B. Driessen, kam palīdz G. Berrisch)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un K. Talabér-Ritz) un Osram GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis — R. Bierwagen, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2007. gada 15. oktobra Regulu (EK) Nr. 1205/2007, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, nosaka antidempinga maksājumus par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes integrētu, elektronisku, kompaktu, luminiscējošu spuldžu (CFL-i) importu un attiecina tos uz šā paša ražojuma importu no Vjetnamas Sociālistiskās Republikas, Pakistānas Islāma Republikas un Filipīnu Republikas (OV L 272, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Osram GmbH tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 51, 23.02.2008.


title: Lieta C-217/04: Prasība pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi, ko Apvienotā Karaliste iesniedza 2004. gada 24. maijā

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/8

         Prasība pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi, ko Apvienotā Karaliste iesniedza 2004. gada 24. maijā
   (Lieta C-217/04)
   (2004/C 201/15)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 24. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Apvienotā Karaliste, kuru pārstāv Mark Bethell, pārstāvis, kuram palīdz Lord Goldsmith QC, Her Majesty's Attorney General, Nicholas Paines QC un Tim Ward, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Apvienotā Karalistes prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt 2004. gada 10. marta Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes Regulu Nr. 460/2004, ar ko izveido Eiropas Tīklu un informācijas drošības aģentūru (1), par spēkā neesošu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētā Regula (Regula (EK) Nr. 460/2004, ''ENISA regula'') izveido Eiropas Tīklu un informācijas drošības aģentūru, kuras funkcijas ir sniegt ieteikumus, padomus un palīdzību Komisijai, dalībvalstīm un uzņēmējiem par tīklu un informācijas drošības jautājumiem ENISA regulas darbības ietvaros. Apvienotā Karaliste atbalsta šādas aģentūras izveidošanu, bet apgalvo, ka EKL 95. pants nav atbilstošs juridiskais pamats tās izveidošanai. ENISA regula pilnībā izveido aģentūru kā Kopienas iestādi; šī Regula nosaka aģentūras mērķus un uzdevumus, izveido normas vadībai, organizācijai un darba programmai; papildus, tā nosaka aģentūras budžetu, juridisko statusu, privilēģijas un imunitātes un darba valodas. ENISA Regulas normas pilnībā stājas spēkā Kopienas institucionālo tiesību līmenī.
   Apvienotā Karaliste apgalvo, ka EKL 95. panta piešķirtās likumdošanas pilnvaras ir pilnvaras tuvināt valsts tiesību aktus; tās nav pilnvaras izveidot Kopienas iestādes vai piešķirt šādam iestādēm uzdevumus. Šādi jautājumi ir ārpus valsts tiesību darbības ietvariem, un Kopienas tiesību akti, kas izveido šādu iestādi vai piešķir tai uzdevumus, nevar tuvināt valsts tiesību aktus EKL 95. panta izpratnē.
   Neviena ENISA Regulas norma netuvina, pat netieši, nevienu valsts tiesību normu. Tieši pretēji, aģentūrai ir tieši aizliegts pārkāpt dalībvalstu iestāžu kompetenci un regulas 1. panta 3. apakšpunktā uzskaitītie mērķi ir jārealizē bez dalībvalstu kompetences ierobežošanas.
   Tādēļ ENISA Regulas normas ir ārpus tām valsts tiesību aktu tuvināšanas pilnvarām, kuras EKL 95. pants piešķir Parlamentam un Padomei un vienīgais atbilstošais juridiskais pamats šādam līdzeklim būtu EKL 308. pants.

      (1)  OV L 77, 13.3.2004, 1. lpp [neoficiāls tulkojums]


title: Lieta T-158/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. maijā — COFAC /Komisija

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. maijā — COFAC/Komisija
   (Lieta T-158/07)
   (2007/C 155/65)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: COFAC — Cooperativa de Formación y Animación Cultural, crl, Lisabona (Portugāle) (pārstāvis — Luís Gomes, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atbilstoši EKL 230. pantam atcelt Komisijas 2004. gada 9. novembra Lēmumu D(2004)24253, ar kuru samazina ar 1987. gada 30. aprīļa Lēmumu C(87)0860 prasītājam piešķirtā Eiropas Sociālā fonda (ESF) atbalsta apjomu (lietas Nr. 880707 P1);

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2007. gada 1. martā prasītājam tika paziņots Komisijas Lēmums par EUR 25 291,75 samazināt finansiālo atbalstu, kas tam tika piešķirts ar 1987. gada 30. aprīļa Lēmumu C(87)0860, ar pamatojumu, ka “pēc kriminālvajāšanas noslēgšanas attiecībā uz piešķirtā atbalsta pārvaldību un konkrētu piemērošanu […] un pēc korekciju izdarīšanas attiecībā uz lietas izmaksām un atbalsta struktūrām atbilstoši tiesu nolēmumiem vai auditu vai pārbaudēm, kas veikti saistībā ar attiecīgajām organizācijām, ir norādes, kas liecina, ka noteiktās profesionālās apmācību darbībās, ko līdzfinansē ESF […], notikušas nelikumības” .
   Tomēr tiesvedība, ko Portugālē uzsāka pret prasītāju, noslēdzās ar neko pēc būtības nenolemjošu nolēmumu par prasības noilgumu, no kā, dabiski, nevar izdarīt nekādus secinājumus par samazinājumu.
   Turklāt prasītāju valsts iestādes nekad nav informējušas par audita vai jaunas analīzes galīgo sagatavošanu, kuru secinājumu izstrādāšanā prasītājs nekāda veidā nepiedalījās un jebkurā gadījumā nekad nav varējis aizstāvēties pret apsūdzībām par lietas izmaksu un finansējuma noteikumu neievērošanu.
   Atbilstoši iedibinātai Tiesas judikatūrai Komisijas lēmums, kas samazina vai atceļ ESF sniegto atbalstu, var tieši un individuāli skart šī atbalsta saņēmējus.
   Prasītājam nekad netika dota iespēja efektīvi paust Komisijai savu viedokli par atbalsta samazināšanu, kā dēļ Komisijas pieņemtais lēmums ir nelikumīgs un tādēļ jāatceļ.
   Attiecīgais lēmums tika pieņemts, pārkāpjot tiesības uz aizstāvību, kas ir Kopienu tiesību pamatprincips un saskaņā ar ko visām personām, attiecībā uz kurām var tikt pieņemti lēmumi, kas var nozīmīgi skart to intereses, jābūt iespējai noderīgi darīt zināmu to viedokli par faktiem, kas ir attiecīgā lēmuma pamatā.


title: Lieta C-211/06 P: Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 24. janvāra spriedums — Herta Adam /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācijas sūdzība — Ierēdņi — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā paredzētais nosacījums — Jēdziens darbs, kas veikts kādas citas valsts labā )

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/7

         Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 24. janvāra spriedums — Herta Adam/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-211/06 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Ierēdņi - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā paredzētais nosacījums - Jēdziens “darbs, kas veikts kādas citas valsts labā’)
   (2008/C 64/08)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Herta Adam (pārstāvji — S. Orlandi un J.-N. Louis, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un L. Lozano)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 22. februāra spriedumu lietā T-342/04 Herta Adam/Komisija, ar kuru noraidīta prasība atcelt Komisijas 2003. gada 2. septembra lēmumu, ar kuru prasītājai tika atteikts piešķirt ekspatriācijas pabalstu, kas paredzēts Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt.

               2)

                  Adam atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Lieta T-122/08 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 11. aprīļa rīkojums — Kipra/Komisija (Pagaidu noregulējums — Paziņojums par konkursu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanai, lai veicinātu Kipras ziemeļdaļas ekonomisko attīstību — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/38

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 11. aprīļa rīkojums — Kipra/Komisija
   (Lieta T-122/08 R)
   (Pagaidu noregulējums - Paziņojums par konkursu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanai, lai veicinātu Kipras ziemeļdaļas ekonomisko attīstību - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2008/C 171/73)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvis — P. Kliridis)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. van Nuffel un I. Zervas)
   Priekšmets
   Pieteikums apturēt Komisijas pieņemtā paziņojuma par konkursu īstenošanu, kurš ir paredzēts, lai veicinātu Kipras ziemeļdaļas ekonomisko attīstību saistībā ar programmas vadības vienības izveidi, kas atbalstītu investīciju projektu īstenošanu ūdens apgādes, notekūdeņu un cieto atkritumu nozarē.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta C-495/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 1. decembrī ierosinājis Bart Nijs par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 3. oktobra spriedumu lietā T-171/05 Bart Nijs pret Revīzijas palātu

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/9

         Apelācija, ko 2006. gada 1. decembrī ierosinājis Bart Nijs par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 3. oktobra spriedumu lietā T-171/05 Bart Nijs pret Revīzijas palātu
   (Lieta C-495/06 P)
   (2007/C 42/15)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Bart Nijs (pārstāvis — F. Rollinger, avocat)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Revīzijas palāta
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               grozīt Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 3. oktobra spriedumu lietā T-171/05 Bart Nijs/Revīzijas palāta;

               —

               atcelt lēmumus, kas bija prasības priekšmets lietā T-171/05, tostarp lēmumu, ar kuru noteikta prasītāja novērtējuma ziņojuma par 2003. gada novērtējuma periodu galīgā redakcija, un lēmumu 2004. gadā paaugstināt Y redaktora amatā Revīziju palātas tulkošanas dienesta Holandiešu nodaļā;

               —

               apmierināt prasību piespriest kompensāciju par ciesto kaitējumu, kura atbilstu prasītāja negūtajiem ienākumiem, salīdzinājumā ar situāciju, kādā prasītājs būtu, ja viņš būtu bijis paaugstināts amatā;

               —

               uzdot Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībā pirmajā instancē, divās pagaidu noregulējuma tiesvedībās un šajā apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar savu apelācijas sūdzību prasītājs būtībā apgalvo, ka Pirmās instances tiesa nav lēmusi par viņa prasības pieteikuma devīto pamatu, kas attiecās uz to, ka iecēlējinstitūcija nav izpildījusi pienākumu paziņot Birojam krāpšanas apkarošanai (OLAF) par iebiedēšanas un krāpšanas gadījumiem, kas nelabvēlīgi ietekmē Kopienas invaliditātes pensiju plānu, kuri tai bija darīti zināmi. Ja būtu veikta šāda izmeklēšana, tā būtu atklājusi virkni procesuālu pārkāpumu no iecēlējinstitūcijas puses, un it īpaši faktu, ka Y pretlikumīgi uz laiku pildīja hierarhijas ziņā augstāka līmeņa funkcijas, un faktu, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja augstākstāvošais pretlikumīgi pildīja savas funkcijas. Tāpat fakts, ka iesniedzējinstitūcija neinformēja Apelāciju komiteju par personīgajām interesēm, kas bija divu ierēdņu augstākstāvošajam personām attiecībā uz šo ierēdņu novērtējumiem, rada šaubas par apelācijas sūdzības iesniedzēja novērtējuma ziņojuma galīgās redakcijas likumību.
   Turpinot, apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd Pirmās instances tiesas apgalvojumu, ka viņš neesot iesniedzis nekādus pierādījumus, lai pierādītu sava apgalvojuma, ka Y tika lūgta uz laiku pildīt redaktora funkcijas, pareizību vai, vismaz, padarītu šo apgalvojumu ticamu. Pirmkārt, viņš 2003. gada martā par šo norīkošanu uz laiku nemaz nezināja un šī informācija, kas tika noskaidrota vairāk nekā divus gadus vēlāk, tāpēc patiešām ir jauns fakts, kas pamato viņa 2005. gada 16. decembra raksta pieņemamību. Otrkārt, prasības pieteikumā izvirzītie 11 pamati, ne tikai nevājina argumentu par pretlikumīgo norīkošanu uz laiku, tieši pretēji, tie faktiski to nostiprina. Tomēr Pirmās instances tiesa nav izteikusies ne par vienu no šiem pamatiem, un ir savu pamatojumu balstījusi uz vienu vienīgu pamatu, kuru pats apelācijas sūdzības iesniedzējs nemaz nebija izteicis.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka lēmums viņu nepaaugstināt amatā un lēmums paaugstināt amatā Y ir jāuzskata par vienu vienotu un nedalāmu lēmumu, kas ir ticis pieņemts pirms tā oficiālā datuma, proti, piemērojot Civildienesta noteikumu 7. panta 2. punktu Y karjerai 2003. gada rudenī, un ka lēmums paaugstināt Y amatā ir apelācijas sūdzības iesniedzējam nelabvēlīgs tiesību akts, jo tas groza viņa tiesisko stāvokli, un vienlaikus ir pilnvaru nepareiza izmantošana, slēpts sods un viņu diskriminējošs pasākums.


title: Lieta T-490/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. jūnija rīkojums — Endesa un Endesa Generación /Komisija

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/36

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. jūnija rīkojums — Endesa un Endesa Generación/Komisija
   (Lieta T-490/10) (1)

   2011/C 238/64
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 27. septembrī lietā T-108/04 Nikolaus Steininger pret Eiropas Kopienu Komisiju (Karjeras attīstības ziņojums — Nopelnu punktu samazināšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/36

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 27. septembrī
   lietā T-108/04 Nikolaus Steininger pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Karjeras attīstības ziņojums - Nopelnu punktu samazināšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2005/C 6/71)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-108/04 Nikolaus Steininger, Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Briselē, ko pārstāv advokāts N. Lhoest, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāve C. Berardis-Kayser, un pārstāvis H. Kraemer) par prasību atcelt Komisijas lēmumu par nopelnu punktu samazināšanu, kas prasītājam tika piešķirti par novērtējuma periodu 2001. – 2002. gadā, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnesis P. Mengozzi un tiesnese I. Wiszniewska-Bialecka, sekretārs H. Jung, 2004. gada 27. septembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               tiesvedība tiek izbeigta pirms sprieduma taisīšanas;

               2)

               Komisija sedz savus izdevumus, kā arī prasītāja izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.


title: Lieta T-497/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. augustā – Oltis Group/Komisija

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/59

         Prasība, kas celta 2015. gada 28. augustā – Oltis Group/Komisija
   (Lieta T-497/15)
   (2015/C 389/68)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oltis Group a.s. (Olomouc, Čehijas Republika) (pārstāvis – P. Konečný, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, ar ko noraida prasītājas piedāvājumu vai piedāvājumus inovāciju programmām “The Innovation Programme IP 4 – IT Solutions for Attractive Railway Services” un “The Innovation Programme IP 5 – Technologies for Sustainable & Attractive European Freight” saistībā ar projektu “Shift2Rail”;

               —

               atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbilstības novērtējuma struktūra ir pārsniegusi savas pilnvaras.

                           —

                           Prasītāja saistībā ar šo tostarp apgalvo, ka atbilstības novērtējuma struktūra tās uzsāktajā procedūrā nevarēja aizstāt prasītājas ekskluzīvās tiesības kombinēt vairākus atsevišķus piedāvājumus, lai iegūtu asociētā dalībnieka statusu sabiedrībā “Shift2Rail”, ar vienu vienīgu piedāvājumu, līdz ar to atbilstības novērtējuma struktūra ir pieļāvusi kļūdu novērtējuma procedūrā. Prasītāja turklāt apgalvo, ka, ja viena pretendenta iesniegtie divi atsevišķie piedāvājumi atšķirīgām inovāciju programmām atbilstības novērtējuma struktūras ieskatā bija pretrunā ar iepirkuma procedūras dokumentiem un ja šajos dokumentos nav paredzēta šāda iespēja, tad prasītāja bija jābrīdina par šo faktu atbilstoši iepirkuma procedūras dokumentu 8.2 sadaļai, līdz ar to prasītajai ir jābūt iespējai paturēt savas tiesības izmantot iesniegtos piedāvājumus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbilstības novērtējuma struktūras uzsāktā procedūra neatbilda iepirkuma procedūras dokumentiem.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka atbilstības novērtējuma struktūra nav rīkojusies atbilstoši iepirkuma procedūras dokumentiem, ciktāl tā ir pati rīkojusies ar prasītājas piedāvājumiem, par to nepaziņojot prasītajai, vai lūdzot viņai paskaidrot jebkādas neskaidrības vai kļūdas.

                           —

                           Prasītāja turklāt uzskata, ka atbilstības novērtējuma struktūrai turklāt esot bijis jāveic novērtējums (un jāpiešķir punkti) par tās piedāvājumiem atsevišķi arī pēc to apvienošanas vienā piedāvājumā, jo, vienīgi ievērojot šādu procedūru, var ievērot objektīvas pārbaudes un novērtējuma principu. Atbilstības novērtējuma struktūras uzsāktā procedūra, kurā prasītājas iesniegtie piedāvājumi tika novērtēti kopā un par kuriem līdz ar to tika piešķirti punkti atbilstoši novērtējuma kritērijiem, tos ņemot kopā, ir maldinoša, diskriminējoša un pretrunā iepirkuma procedūras dokumentu pamatprincipam un tās sekas ir tādas, ka lēmumu nav iespējams pārsūdzēt.


title: Lieta C-260/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. maijā iesniedza Verwaltungsgericht Sigmaringen (Vācija) — Sevda Aykul / Land Baden - Württemberg

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. maijā iesniedza Verwaltungsgericht Sigmaringen (Vācija) — Sevda Aykul/Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-260/13)
   2013/C 189/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Sigmaringen

      Lietas dalībnieki pamatalietā

      Prasītāja: Sevda Aykul

      Atbildētāja: Land Baden-Württemberg

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai no Direktīvas 2006/126/EK (1) 2. panta 1. punkta izrietošais pienākums savstarpēji atzīt dalībvalstu izsniegtās vadītāju apliecības nepieļauj tādu Vācijas Federatīvās Republikas tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru tiesības izmantot ārvalsts vadītāja apliecību Vācijā vēlāk administratīvajām iestādēm ir jāatņem, ja ārvalsts vadītāja apliecības turētājs ar šo apliecību Vācijā nelikumīgu narkotisko vielu ietekmē vada transportlīdzekli un tādēļ saskaņā ar Vācijas noteikumiem viņš vairs nav piemērots transportlīdzekļa vadīšanai?

               2)

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai tas tā ir arī tad, ja, zinot par transportlīdzekļa vadīšanu narkotisko vielu ietekmē, izpaliek izdevējas valsts darbība un tāpēc turpina pastāvēt draudi, ko izraisa ārvalsts vadītāja apliecības turētājs?

               3)

               Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde: vai Vācijas Federatīvā Republika drīkst tiesību izmantot ārvalsts vadītāja apliecību Vācijā, atkārtotu piešķiršanu pakārtot nosacījumam, ka jābūt izpildītiem valsts priekšnoteikumiem par atkārtotu piešķiršanu?

               4)

                           a)

                           Vai atruna par krimināltiesību aktu un policijas tiesību aktu teritoriālā principa ievērošanu saskaņā ar Direktīvas 2006/126/EK 11. panta 2. punktu var attaisnot dalībvalsts rīcību saskaņā ar tiesību aktiem par transportlīdzekļa vadīšanas tiesībām izdevējas valsts vietā? Vai atruna pieļauj, piemēram, tiesību izmantot ārvalsts vadītāja apliecību Vācijā vēlāku atņemšanu, pamatojoties uz krimināltiesiskas prevencijas pasākumu?

                           b)

                           Ja uz 4. a jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai, ņemot vērā atzīšanas pienākumu, kompetenta atkārtoti piešķirt tiesības izmantot ārvalsts vadītāja apliecību Vācijā ir dalībvalsts, kas ir noteikusi prevencijas pasākumu, vai tomēr izdevēja valsts?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīva 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (OV L 403, 18. lpp.).


title: Lieta C-504/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. septembrī iesniedza Tribunale di Frosinone (Itālija) – kriminālprocess pret Conti Antonio Paolo

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 23. septembrī iesniedza Tribunale di Frosinone (Itālija) – kriminālprocess pret Conti Antonio Paolo

   (Lieta C-504/15)
   (2015/C 406/21)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Frosinone

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Conti Antonio Paolo

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, tostarp ņemot vērā principus, kas ir ietverti Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumā [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kurā ir noteikts pienākums bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumu, kas veido spēļu pārvaldes un derību likmju iekasēšanas tīklu, ja darbība tiek izbeigta koncesijas galīgā termiņa beigu dēļ vai tiesību izbeigšanās vai atsaukšanas dēļ?


title: Lieta T-365/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. septembrī — Traxdata France /ITSB — Ritrax ( TRAXDATA , TEAM TRAXDATA )

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/33

         Prasība, kas celta 2007. gada 17. septembrī — Traxdata France/ITSB — Ritrax (“TRAXDATA”, “TEAM TRAXDATA”)
   (Lieta T-365/07)
   (2007/C 283/61)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Traxdata France SARL, Parīze (Francija) (pārstāvis — F. Valentin, lawyer,)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Ritrax Corp. Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               balstoties uz 1993. gada 20. decembra Regulas par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta c) apakšpunktu atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 23. maija lēmumu apvienotajās lietās R 1337/2005-1, R 1338/2005-1, R 1339/2005 un R 1340/2005-1, un, attiecīgi, atzīt par spēkā neesošām Kopienas preču zīmes “TRAXDATA” (reģistrācijas Nr. 000007393, 000877779, 001252725) un “TEAM TRAXDATA” (reģistrācijas Nr. 000877910) attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, kas uzskaitīti 9., 16. un 42, klasē;

               —

               atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi “TEAM TRAXDATA” (reģistrācijas Nr. 000877910) attiecībā uz šādiem 36. klasē uzskaitītiem pakalpojumiem “Sporta un izklaides aktivitāšu finansiāla atbalstīšana; sporta sacensību, pasākumu un komandu finansiāla atbalstīšana; sportistu finansiāla atbalstīšana […] padomdevēja un konsultāciju pakalpojumi saistībā ar visiem iepriekš minētajiem pakalpojumiem”;

               —

               atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi “TRAXDATA” (reģistrācijas Nr. 000877779) un “TEAM TRAXDATA” (reģistrācijas Nr. 000877910) attiecībā uz šādiem 41. klasē uzskaitītiem pakalpojumiem “izklaides un izglītības pakalpojumi; konferenču, kongresu, semināru, simpoziju organizēšana un vadība, […] elektronisko spēļu pakalpojumi, kas tiek sniegti, izmantojot internetu; grāmatu, žurnālu un periodisko izdevumu izdošana; […] izklaides centru pakalpojumi; […] video kasešu, audio kasešu, kompaktdisku un kinofilmu noma; padomdevēja un konsultāciju pakalpojumi saistībā ar visiem iepriekš minētajiem pakalpojumiem”.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiskas un grafiskas preču zīmes “TRAXDATA” un “TEAM TRAXDATA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 36., 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes Nr. 877910, 877779, 7393 un 1252725

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Ritrax Corp. Ltd

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: nereģistrēta firma “TRAXDATA FRANCE SARL” un tirdzniecībā izmantots nosaukums “TRAXDATA” attiecībā uz šādām precēm un pakalpojumiem “konsultācijas, datoru patēriņa preču, detaļu un aksesuāru piegāde un pārdošana”

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt prasītājas lūgumu atzīt preču zīmes par spēkā neesošām

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Apelāciju padome esot pārkāpusi Padomes Regulas Nr. 40/94 51. panta 1. punkta c) apakšpunktu, skatot to kopsakarā ar 8. panta 4. punktu, nolemjot, ka prasītāja nebija iesniegusi pierādījumus, ka tā turpina izmantot “TRAXDATA” un nepareizi piemērojot kritērijus par konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēju.


title: Lieta F-122/06: Prasība, kas celta 2006. gada 23. oktobrī — Roodhuijzen pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/31

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. oktobrī — Roodhuijzen pret Komisiju
   (Lieta F-122/06)
   (2006/C 310/67)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Anton Pieter Roodhuijzen, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2006. gada 28. februāra lēmumu, kas apstiprināts 2006. gada 20. martā, neatzīt prasītāja partnerattiecības ar H par partnerattiecībām, kas nav laulība, atbilstoši slimības apdrošināšanas shēmai;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2006. gada 12. jūlija lēmumu noraidīt sūdzību, ko prasītājs iesniedzis 2006. gada 27. martā ar numuru R/230/06;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kas ir holandiešu tautības Komisijas ierēdnis, lūdza, lai viņa partnerattiecības ar H, proti, vienošanās par kopdzīvi, kas apstiprināta pie notāra un atzīta Nīderlandes tiesībās, tiktu ņemta vērā, lai viņa partnerei piemērotu Kopienas slimības apdrošināšanas shēmu. Administrācija šo lūgumu noraidīja pat pēc tam, kad prasītājs bija iesniedzis savas valsts vēstniecības Luksemburgā izdotu apliecību, saskaņā ar kuru attiecīgajā līgumā prasītājam un viņa dzīvesbiedrei ir piešķirts pastāvīgu neprecētu partneru statuss.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 72. pants, šo noteikumu VII pielikuma 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta i) daļa, kā arī vispārējā tiesiskā regulējuma par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu pret slimības gadījumiem 12. pants. Turklāt viņš atsaucas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, kā arī tādu vispārējo tiesību principu kā nediskriminācijas principa un vienlīdzīgas attieksmes pret ierēdņiem principa neievērošanu.


title: lieta T-47/05: Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Pilar Ange Serrano un citi iesniedza 2005. gada 31. janvārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/36

         Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Pilar Ange Serrano un citi iesniedza 2005. gada 31. janvārī
   (lieta T-47/05)
   (2005/C 93/67)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 31. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Parlamentu, ko cēla Pilar Ange Serrano, ar dzīvesvietu Luksemburgā, Jean-Marie Bras, ar dzīvesvietu Luksemburgā, Dominiek Decoutere, ar dzīvesvietu Wolwelange (Luksemburga), Armin Hau, ar dzīvesvietu Luksemburgā, Adolfo Orcajo Teresa, ar dzīvesvietu Briselē, un Francisco Javier Solana Ramos, ar dzīvesvietu Woluwe-Saint-Lambert (Beļģija), kurus pārstāv E. Boigelot, avocat.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumu par prasītāju klasifikāciju jaunās pakāpēs, par ko viņus informēja ar Personāla ģenerāldirektora vēstuli, kurai trūkst datuma un paraksta;

               —

               atcelt visus uz šo lēmumu attiecināmos un/vai no tā izrietošos aktus, arī tos, kas izdoti pēc šīs prasības;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt zaudējumus, kas novērtēti ex aequo et bono EUR 60.000 apmērā katram prasītājam, saglabājot tiesības tos palielināt un/vai samazināt procesa laikā;

               —

               jebkurā gadījumā piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Visi prasītāji ir Eiropas Parlamenta ierēdņi, kas izturējuši konkursu par pārcelšanu no vienas kategorijas citā (no D kategorijas uz C kategoriju vai no C kategorijas uz B kategoriju), pirms 2004. gada 1. maijā stājās spēkā grozītie Civildienesta noteikumi. Prasītāji uzsver, ka viņu pārcelšana citā pakāpē saskaņā ar jaunajiem Civildienesta noteikumiem ir viņiem mazāk izdevīga nekā tā, ko viņi būtu ieguvuši, ja nebūtu izturējuši attiecīgo konkursu.
   Savu prasījumu pamatošanai prasītāji atsaucas, pirmkārt, uz iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz Regulu 723/2004 (1) par Civildienesta noteikumu grozīšanu, pamatojot to ar iespējamiem pamatošanas pienākuma pārkāpumiem, tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības, proporcionalitātes un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumiem. Viņi arī norāda, ka Eiropas Parlaments, pieņemot apstrīdētos lēmumus, nav ievērojis ne savu rūpības pienākumu, ne arī labas pārvaldības principu.

      (1)  Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu ierēdņu civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (OV L 124 no 27.04.2004., 1.lpp.)


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 183, 19.7.2008 .

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/1

         (2008/C 197/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 183, 19.7.2008.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 171, 5.7.2008.

      OV C 158, 21.6.2008.

      OV C 142, 7.6.2008.

      OV C 128, 24.5.2008.

      OV C 116, 9.5.2008.

      OV C 107, 26.4.2008.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-155/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. martā – ANKO /Komisija

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. martā – ANKO/Komisija
   (Lieta T-155/14)
   2014/C 175/64
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – B. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka kopējā summa EUR 325 823,16 apmērā, ko Komisija ir pieprasījusi atmaksāt kā nepieļaujamās izmaksas un kas jau ir tikusi izmaksāta prasītājai saistībā ar projektu PERSONA, kā arī kopējā summa EUR 280 747,45 apmērā, ko Komisija ir pieprasījusi atmaksāt kā nepieļaujamās izmaksas un kas jau ir tikusi izmaksāta prasītājai saistībā ar projektu TERREGOV, ir uzskatāma par pieļaujamām izmaksām;

               —

               atzīt, ka summa EUR 6 752,74 apmērā ir uzskatāma par pieļaujamām izmaksām, kas ANKO bija radušās saistībā ar projektu PERSONA un kas Komisijai tādējādi ir jāizmaksā ANKO;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība attiecas uz Komisijas atbildību atbilstoši LESD 272. pantam saistībā ar līgumiem Nr. 045 459 un Nr. 507 749, kuru mērķis ir attiecīgi projektu PERSONA un TERREGOV īstenošana.
   Prasītāja it īpaši apgalvo, ka, kaut arī tā ir izpildījusi savus līgumiskos pienākumus, Komisija, pārkāpjot iepriekš minētos līgumus, labticības principu, aizliegumu ļaunprātīgi izmantot tiesības un samērīguma principu, prasa atmaksāt ANKO izmaksātās summas, ciktāl tās esot uzskatāmas par nepieļaujamām izmaksām. Šī iemesla dēļ prasītāja apgalvo, pirmkārt, ka, noraidot gandrīz visu summu, ko Komisija tai ir pārskaitījusi saistībā ar projektiem PERSONA un TERREGOV, pieļaujamo raksturu un pieprasot tās atmaksāt kā nepamatoti samaksātas summas, Komisija nav izpildījusi savus līgumiskos pienākumus attiecībā pret ANKO. Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka visu šo summu atgūšana ir nesamērīga un ļaunprātīga.


title: Lieta T-352/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Dura Vermeer Infra /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/15

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Dura Vermeer Infra/Komisija
   (Lieta T-352/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Tiesības uz aizstāvību)
   2012/C 355/28
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dura Vermeer Infra BV (Hoofddorp, Nīderlande) (pārstāvis — M. Slotboom, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Bouquet un A. Nijenhuis, kam palīdz F. Wijckmans, F. Tuytschaever un L. Gyselen, advokāti, vēlāk — A. Bouquet, A. Nijenhuis un F. Ronkes Agerbeek, kam palīdz F. Wijckmans un F. Tuytschaever)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)), ciktāl tas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dura Vermeer Infra BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.01.2007.


title: Lieta T-451/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. augustā — Syngenta Crop Protection u.c./Komisija

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/40

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. augustā — Syngenta Crop Protection u.c./Komisija
   (Lieta T-451/13)
   2013/C 325/68
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Syngenta Crop Protection AG (Bāzele, Šveice); Syngenta Crop Protection (Brisele, Beļģija); Syngenta Bulgaria (Sofija, Bulgārija); Syngenta Czech s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika); Syngenta Crop Protection A/S (Kopenhāgena, Dānija); Syngenta France SAS (Saint-Sauveur, Francija); Syngenta Agro GmbH (Maintal, Vācija); Syngenta Hellas AEBE — Proïonta Fytoprostasias & Sporoi (Anthoussa Attica, Grieķija); Syngenta Növényvédelmi kft (Budapešta, Ungārija), Syngenta Crop Protection SpA (Milāna, Itālija); Syngenta Crop Protection BV (Roosendaal, Nīderlande); Syngenta Polska sp. z o.o. (Varšava, Polija); Syngenta Agro Srl (Bukaresta, Rumānija); Syngenta Slovakia s.r.o. (Bratislava, Slovākija); Syngenta Agro, SA (Madride, Spānija); Syngenta UK Ltd (Kembridža, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. Waelbroeck, advokāts, D. Slater, Solicitor, un I. Antypas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija un Eiropas Savienība, kuru pārstāv Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 485/15 (turpmāk tekstā — “apstrīdētā regula”) pilnībā vai, pakārtoti, atcelt apstrīdēto regulu, ciktāl ar to ir noteikti ierobežojumi tiametoksamam (turpmāk tekstā — “TMK”) un precēm, kuras satur TMK;

               —

               piespriest ES, kuru pārstāv Komisija, atlīdzināt kaitējumu ar procentiem, kas prasītājām radies no tā, ka Komisija pārkāpusi tās tiesiskos pienākumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto regulu attiecībā uz TMK tika noteikti ierobežojumi, kas nebija zinātniski pamatoti, nebija ievērota taisnīga procedūra, pārkāpjot Regulas Nr. 1107/2009 (1) 4. pantu, 12. panta 2. punktu, 21. un 49. pantu, kā arī II pielikumu un tiesiskās noteiktības un tiesību uz aizstāvību principus. It īpaši Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (turpmāk tekstā — “EPNI”) pārskats un pēc tā noteiktie ierobežojumi nebija balstīti uz jauniem zinātniskiem pierādījumiem, kas norādītu uz apdraudējumu, tajā nebija ņemta vērā nozīmīga attiecīgās zinātnes daļa, tas ietvēra materiālas kļūdas attiecībā uz galvenajiem rādītājiem un nebija balstīts ne uz vienu atzītu metodoloģiju apdraudējuma novērtējuma veikšanā. Turklāt EPNI nekonstatēja nekādu apdraudējumu bišu saimju izdzīvošanai vai subletālo iedarbību un tas vispār neietvēra nekādus negatīvus secinājumus, kas būtu balstīti uz mūsdienīgām nozares studijām. Pārskata izstrādes process un ierobežojošu pasākumu pieņemšana bija sasteigta, jo zinātnisks pārskats nevarēja tikt veikts rūpīgi un ieinteresētajām pusēm netika sniegta iespēja dot savu ieguldījumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto regulu tika noteikti nesamērīgi un diskriminējoši ierobežojumi TMK, kas balstīti vienīgi uz hipotētisku apdraudējumu, un netika veikts pilnīgs zinātnisks novērtējums un jebkāds ietekmes novērtējums, pārkāpjot piesardzības principu un samērīguma principu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula tika pieņemta, pārkāpjot labas pārvaldības principu un rūpības pienākumu, nesaprātīgu pilnvaru piešķiršanas EPNI un sasteigtas procedūras dēļ, kas neļāva ieinteresētajām pusēm dot atbilstošu ieguldījumu, neņemot vērā atbilstošos zinātnes atklājumus un neveicot nekādu ietekmes vērtējumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.)


title: Lieta T-644/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Reuter/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/58

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Reuter/Parlaments
   (Lieta T-644/15)
   (2016/C 048/66)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Delphine Reuter (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 14. septembra Lēmumu A(2015)8627 C, ar ko tika noraidīts prasītājas atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītājas argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta T-142/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. aprīlī — Itālija/Komisija un EPSO

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/35

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. aprīlī — Itālija/Komisija un EPSO
   (Lieta T-142/08)
   (2008/C 142/64)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāji: Eiropas Kopienu Komisija un Eiropas personāla atlases birojs
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/116/08 (AD 8) –EPSO/AD/117/08 (AD 11), lai izveidotu attiecīgi 30 administratoru (AD 8) 20 galveno administratoru (AD 11) rezerves sarakstu krāpšanas novēršanas jomā;

               —

               atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AST/45/08 (AST 4), lai izveidotu 30 asistentu (AST 4) rezerves sarakstu krāpšanas novēršanas jomā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti Lietā T-117/08 Itālija/Komisija (1).

      (1)  Vēl nav publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.


title: Lieta C-34/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. janvārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia n° 6 de Alicante (Spānija) – Manuel González Poyato un Ana Belén Tovar García/Banco Popular Español S.A.

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. janvārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante (Spānija) – Manuel González Poyato un Ana Belén Tovar García/Banco Popular Español S.A.

   (Lieta C-34/16)
   (2016/C 136/17)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Manuel González Poyato un Ana Belén Tovar García

      Atbildētāja: Banco Popular Español S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai gadījumā, ja aizdevuma līgumā, kas noslēgts starp komersantu un patērētāju, ir iekļauts iepriekš noteikts līguma noteikums par parastās nolīgtās procentu likmes samazinājuma ierobežojumiem (noteikums par procentu likmes minimumu), kas nav ticis individuāli apspriests un kas minētajā līgumā ir iekļauts tik patērētājam nepietiekami skaidrā un nesaprotamā veidā, ka tiesa to uzskata par negodīgu, vārdkopas “nav saistoši” interpretācija, saskaņā ar kuru gadījumā, ja tiesa atzīst šāda noteikuma negodīgumu, tā rezultātā patērētājam nevar tikt atlīdzinātas summas, kuras tas iepriekš ir samaksājis komersantam, piemērojot minēto noteikumu, ir saderīga ar Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punktu?

               2)

               Ja iepriekš minētā interpretācija tiek atzīta par atbilstošu Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktam, vai iepriekš izklāstītā seku, kam būtu jāizriet no šādi aprakstīta noteikuma atzīšanas par negodīgu, interpretācija ir saderīga ar Direktīvas 93/13 7. panta 1. punktā iekļauto jēdzienu “adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu”?

               3)

               Ja iepriekš minētās interpretācijas netiek uzskatītas par saderīgām ar Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu, vai noteikumu, ar kuriem tiek definēts līguma galvenais priekšmets, kas ir izklāstīti nepietiekami skaidrā un saprotamā veidā, iekļaušana līgumā, kas ir noslēgts starp komersantu un patērētāju, joprojām un katrā ziņā ir pretrunā “labticības pienākumam”, vai arī šāds labticības principa pārkāpums ir jāizvērtē, ņemot vērā citus apstākļus? Šajā pēdējā gadījumā – kādi apstākļi ir jāņem vērā valsts tiesai, konstatējot, ka noteikums, ar kuru definēts līguma galvenais priekšmets, ir izklāstīts neskaidrā un nesaprotamā veidā, lai tā varētu secināt, ka labticības princips nav pārkāpts? Vai viens no šiem apstākļiem var būt arī tāda valsts tiesiskā regulējuma esamība, kam ir normatīvā akta spēks un kas abstrakti paredz šāda veida “noteikumu par procentu likmes minimumu” spēkā esamību?

               4)

               Vai tādā tiesvedībā, kāda ir šajā lietā, proti, saistībā ar individuālu prasību, lūdzot atzīt par spēkā neesošu “noteikumu par procentu likmes minimumu”, kas tiek uzskatīts par nepārskatāmu, interpretācija, ar kuru tiek ierobežota summu, kuru patērētājs ir samaksājis komersantam, piemērojot noteikumu par procentu likmes minimumu, kuru tiesa ir atzinusi par negodīgu, atlīdzināšana, – interpretācija, kas ir balstīta uz draudiem, ka varētu tikt nopietni traucēta sabiedriskā kārtība tautsaimniecībā, ja pasludinātajam spriedumam nebūtu res judicata spēks attiecībā uz citiem patērētājiem, kuri atrodas tādā pašā situācijā, – ir saderīga ar Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktā iekļauto vārdkopu “nav saistoši”?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-611/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 17. marta spriedums – Spa Monopole/ITSB – South Pacific Management (“Manea Spa”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Manea Spa” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Beniluksa vārdiskas un grafiskas preču zīmes “Spa” un agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “LES THERMES DE SPA” — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 17. marta spriedums – Spa Monopole/ITSB – South Pacific Management (“Manea Spa”)
   (Lieta T-611/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Manea Spa” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Beniluksa vārdiskas un grafiskas preču zīmes “Spa” un agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “LES THERMES DE SPA” - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   (2015/C 146/46)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Beļģija) (pārstāvji – L. De Brouwer, E. Cornu un E. De Gryse, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: South Pacific Management (Papeete, Taiti, Francija) (pārstāvji – S. de La Marnierre un E. Landon, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 8. septembra lēmumu apvienotajās lietās R 1176/2010–1 un R 1886/2010–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV un South Pacific Management

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 8. septembra lēmumu apvienotajās lietās R 1176/2010–1 un R 1886/2010–1;

               2)

               ITSB un South Pacific Management sedz katrs savus tiesāšanās izdevumus, kā arī Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: Lieta T-173/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. decembra spriedums — Heus pret Komisiju (Ierēdņi — Pieeja iekšējam konkursam — Paziņojums par konkursu — Nosacījums, kas saistīts ar darba stāžu — Prasība atcelt tiesību aktu — Nediskriminācijas princips)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/40

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. decembra spriedums — Heus pret Komisiju
   (Lieta T-173/05) (1)

   (Ierēdņi - Pieeja iekšējam konkursam - Paziņojums par konkursu - Nosacījums, kas saistīts ar darba stāžu - Prasība atcelt tiesību aktu - Nediskriminācijas princips)
   (2006/C 331/88)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Martine Heus, Anderlehta (Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Lozano Palacios un K. Herrmann, pārstāvji)
   Priekšmets
   Pirmkārt un galvenokārt, prasība atcelt lēmumu, ar ko prasītāja ir izslēgta no konkursa COM/PC/04.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 182, 23.7.2005.


title: Lietas C-516/04 izslēgšana no reģistra

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/31

         Lietas C-516/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 143/59)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 8. aprīlī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-516/04 Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: Lieta T-37/06: Prasība, kas celta  2006. gada 7. februarī  —  MEGGLE  pret ITSB

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/16

         Prasība, kas celta 2006. gada 7. februarī — MEGGLE pret ITSB
   (Lieta T-37/06)
   (2006/C 96/31)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: MEGGLE Aktiengesellschaft, Wasserburg a. Inn (Vācija) (pārstāvis — T. Raab, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Cita procesa Apelāciju padomē dalībniece: Clover Corporation Limited (North Sydney, Austrālija)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2005. gada 22. novembra lēmumu un ITSB Preču zīmju departamenta Iebildumu nodaļas 2004. gada 30. septembra lēmumu par iebildumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Clover Corporation Limited

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “HiQ mit Kleeblatt”, kas attiecas uz precēm, kas ietilpst 5., 29. un 30. klasē (Nr. 2 171 114)
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas grafiska preču zīme “Kleeblatt”, kas attiecas uz 1., 3., 5., 29., 30., 31., 32. un 33. klases precēm (Nr. 980 458), un Vācijas grafiska preču zīme “Kleeblatt”, kas attiecas uz 1., 3., 5., 29., 30., 31., 32., 33. klases precēm (Nr. 396 52 600)
   Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu noraidīt
   Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: netika pareizi piemērots Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo starp pretnostatītajām preču zīmēm pastāv sajaukšanas iespēja. Tās ir ļoti līdzīgas, un agrākai preču zīmei piemīt īpaša atšķirtspēja. Ir pārkāpts Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkts, jo atbildētāja iestāde nav izpildījusi pienākumu noskaidrot iesniegtās lietas apstākļus.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi.