title: Lieta C-491/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. oktobrī iesniedza Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — Magdolna Margit Szabadosné Bay/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. oktobrī iesniedza Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — Magdolna Margit Szabadosné Bay/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

   (Lieta C-491/12)
   2013/C 79/07
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Magdolna Margit Szabadosné Bay

      Atbildētājs: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā ir paredzēts garantēt iespēju vērsties tiesā tikai prettiesiskas un nepamatotas (unjustified) atlaišanas gadījumos?

               2)

               Vai [šī tiesību norma] nozīmē, ka, atlaižot no darba, darba devējam ir pienākums darbiniekam rakstiski paziņot atlaišanas iemeslus, jo pretējā gadījumā tā var izrādīties nepamatota (unjustified)?

               3)

               Vai iemeslu nepaziņošana jau pati par sevi padara pasākumu par prettiesisku vai arī darba devējs var norādīt iemeslus pēc tam — iespējamas darba strīda procedūras gaitā?


title: Atzinums 2/15: Eiropas Komisijas iesniegts pieteikums atzinuma saņemšanai saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/18

         Eiropas Komisijas iesniegts pieteikums atzinuma saņemšanai saskaņā ar LESD 218. panta 11. punktu
   (Atzinums 2/15)
   (2015/C 363/22)
   Tiesvedības valoda – visas ES oficiālās valodas

      Pieteikuma iesniedzēja

   Eiropas Komisija (pārstāvji – U. Wölker, B. De Meester, M. Kocjan, R. Vidal Puig)

      Tiesai uzdotais jautājums

   Vai Savienībai ir nepieciešamā kompetence vienai pašai parakstīt un noslēgt Brīvās tirdzniecības nolīgumu ar Singapūru? Konkrētāk:

               —

               Kādi nolīguma noteikumi ietilpst Savienības ekskluzīvajā kompetencē?

               —

               Kādi nolīguma noteikumi ietilpst Savienības dalītajā kompetencē?

               —

               Vai nolīgumā ir noteikumi, kas ietilpst dalībvalstu ekskluzīvajā kompetencē?


title: Lieta T-364/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Duravit u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Vienots un turpināts pārkāpums — Pierādīšanas pienākums — Naudas sodi — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums — Sodu likumība)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/23

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Duravit u.c./Komisija
   (Lieta T-364/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Vienots un turpināts pārkāpums - Pierādīšanas pienākums - Naudas sodi - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums - Sodu likumība)
   2013/C 325/38
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Duravit AG (Hornberg, Vācija), Duravit SA (Bischwiller, Francija) un Duravit BeLux SPRL/BVBA (Overijse, Beļģija) (pārstāvji — R. Bechtold, U. Soltész un C. von Köckritz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un A. Antoniadis, kuriem palīdz P. Thyri, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Simm un F. Florindo Gijón)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) un, pakārtoti, prasība samazināt prasītājām ar šo lēmumu uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) 1. panta 1. punkta 8. apakšpunktu tiktāl, ciktāl tajā Eiropas Komisija ir secinājusi, ka Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA un Duravit SA ir piedalījušās pārkāpumā Itālijas, Austrijas un Nīderlandes teritorijā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Duravit AG, Duravit BeLux un Duravit SA pašas sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina vienu ceturtdaļu Duravit AG, Duravit BeLux un Duravit SA tiesāšanās izdevumu;

               5)

               Eiropas Savienības Padome pati sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta F-7/12: Prasība, kas celta 2012. gada 16. janvārī — ZZ / European Network and Information Security Agency ( ENISA )

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/30

         Prasība, kas celta 2012. gada 16. janvārī — ZZ/European Network and Information Security Agency (ENISA)
   (Lieta F-7/12)
   2012/C 133/59
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — L. Levi, A. Tymen, lawyers)

      Atbildētāja: European Network and Information Security Agency (ENISA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt 2009. gada novērtējuma ziņojumu, 2010. gadā amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstu un, vajadzības gadījumā, 2011. gada 17. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja 2009. gada novērtējuma ziņojumu;

               —

               atcelt 2010. gada 16. novembra lēmumu, kurā paredzēts to ierēdņu saraksts, kurus paredzēts paaugstināt amatā 2010. gadā;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt 2011. gada 17. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2011. gada 16. jūnija sūdzība;

               —

               piespriest ENISA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-270/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — Lego Juris /ITSB — Mega Brands (sarkanais Lego klucītis) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Sarkanais Lego klucītis — Absolūts atteikuma pamatojums — Apzīmējums, ko veido vienīgi preču forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa — Piedāvātie pierādījumi)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/22

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — Lego Juris/ITSB — Mega Brands (sarkanais Lego klucītis)
   (Lieta T-270/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Sarkanais Lego klucītis - Absolūts atteikuma pamatojums - Apzīmējums, ko veido vienīgi preču forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa - Piedāvātie pierādījumi)
   (2009/C 6/45)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lego Juris A/S, Bilunda [Billund] (Dānija) (pārstāvji — V. Fon Bomhards [V. Von Bomhard], A. Renks [A. Renck] un T. Dolde [T. Dolde], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis [D. Botis])

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Mega Brands, Inc. Monreāla (Kanāda) (pārstāvji — P. Kapuīna [P. Cappuyns] un K. de Meijers [C. De Meyer], advokāti)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju padomes pilnā sastāvā 2006. gada 10. jūlija lēmumu lietā R 856/2004-G attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Mega Brands, Inc. un Lego Juris A/S

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lego Juris A/S atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta F-59/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 2. marta spriedums – FX/Komisija Civildienests — Pagaidu darbinieks — Atlaišanas pabalsts — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 12. panta 2. punkts — Dienesta attiecību izbeigšanās

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/47

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 2. marta spriedums – FX/Komisija
   (Lieta F-59/15) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Atlaišanas pabalsts - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 12. panta 2. punkts - Dienesta attiecību izbeigšanās)
   (2016/C 136/66)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: FX (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Gattinara un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu neizmaksāt atlaišanas pabalstu, kuru lūdzis prasītājs savu darba pienākumu izpildes beigās, kā arī prasība piespriest zaudējumu atlīdzību par viņa, iespējams, ciestajiem zaudējumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               FX sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina vienu trešdaļu no FX tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 213, 29.6.2015., 48. lpp.


title: Lieta C-477/09: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 10. marta spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Charles Defossez/Christian Wiart , kas ir Sotimon SARL pilnvarotais likvidators, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises , Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille ( CGEA ) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīvas 80/987/EEK un 2002/74/EK — Darba devēja maksātnespēja — Darbinieku aizsardzība — Darbinieku neapmaksāto prasījumu apmierināšana — Kompetentās iestādes, kas dod galvojumu, noteikšana — Labvēlīgāks galvojums saskaņā ar valsts tiesībām — Iespēja to saņem)

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/6

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 10. marta spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Charles Defossez/Christian Wiart, kas ir Sotimon SARL pilnvarotais likvidators, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA)
   (Lieta C-477/09) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīvas 80/987/EEK un 2002/74/EK - Darba devēja maksātnespēja - Darbinieku aizsardzība - Darbinieku neapmaksāto prasījumu apmierināšana - Kompetentās iestādes, kas dod galvojumu, noteikšana - Labvēlīgāks galvojums saskaņā ar valsts tiesībām - Iespēja to saņem)
   2011/C 139/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Charles Defossez

      Atbildētāji: Christian Wiart, kas ir Sotimon SARL pilnvarotais likvidators, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Francija) — Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvas 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, ar grozījumiem, kas paredzēti Direktīvā 2002/74/EK (OV L 270, 10. lpp.), 8.a panta interpretācija kopsakarā ar šīs pašas direktīvas 9. pantu — Iestādes, kas dod galvojumu un kuras kompetencē ir apmierināt darbinieku neapmaksātos prasījumus, noteikšana — Dalībvalsts, kuras teritorijā darbinieki parasti strādā, iestāde, kas dod galvojumu — Algotu darbinieku tiesības izmantot labvēlīgāku galvojumu no iestādes, kurā ir apdrošinājies to darba devējs un kurā tas veic iemaksas atbilstoši valsts tiesībām

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvas 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, redakcijā, kas bija spēkā pirms grozījumu izdarīšanas ar Direktīvu 2002/74/EK, 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka par tāda darbinieka neapmaksāto prasījumu apmierināšanu, kurš savu algoto darbu parasti ir veicis dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kurā atrodas līdz 2005. gada 8. oktobrim par maksātnespējīgu atzītā darba devēja juridiskā adrese, ja šim darba devējam nav uzņēmuma šajā pirmajā minētajā dalībvalstī un viņš ir veicis iemaksas iestādes, kas dod galvojumu, finansēšanai dalībvalstī, kurā atrodas viņa juridiskā adrese, šī iestāde ir tā, kurai ir jāizpilda šajā pantā paredzētie pienākumi.
   Ar Direktīvu 80/987 ir pieļauts, ka dalībvalsts tiesību aktos ir paredzēts, ka darbinieks var izmantot valsts iestādes algas izmaksas galvojumu atbilstoši šīs dalībvalsts tiesībām papildus vai aizstājot galvojumu, ko piedāvā iestāde, kura norādīta kā kompetentā iestāde saskaņā ar šo direktīvu, tomēr tiktāl, ciktāl minētais galvojums paredz lielāku darbinieka aizsardzību.

      (1)  OV C 37, 13.2.2010.


title: Lieta C-155/11 PPU: Tiesas 2011. gada 10. jūnija rīkojums ( Rechtbank ’s-Gravenhage lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/18

         Tiesas 2011. gada 10. jūnija rīkojums (Rechtbank ’s-Gravenhage lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken

   (Lieta C-155/11 PPU) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 269/30
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank ’s — Gravenhage

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Bibi Mohammad Imran

      Atbildētājs: Minister van Buitenlandse Zaken

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank’s-Gravenhage — Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (OV L 251, 12. lpp.) 7. panta 2. punkta interpretācija — Šo tiesību izmantošanas nosacījumi — Valsts regulējums, ar kuru personas, kurai ir trešās valsts pilsonība un kura likumīgi uzturas attiecīgajā dalībvalstī, ģimenes loceklim ir noteikts pienākums nokārtot integrācijas pārbaudi, lai viņš varētu ieceļot valsts teritorijā — Attiecīgais ģimenes loceklis, kas ir māte ar astoņiem bērniem, septiņi no kuriem ir nepilngadīgi, kuri likumīgi uzturas attiecīgajā dalībvalstī — Iespēja dzīvesvietas trešajā valstī iziet apmācību dalībvalsts valodā — Medicīniskie vai citi iemesli, kas attiecīgajam ģimenes loceklim neļauj saprātīgā termiņā nokārtot integrācijas pārbaudi

      Rezolutīvā daļa:

   Izbeigt tiesvedību lietā par Rechtbank’s-Gravenhage (Nīderlande) 2011. gada 31. marta lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.

      (1)  OV C 219, 23.07.2011.


title: Lieta T-309/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. jūlijā — Zweckverband Tierkörperbeseitigung /Komisija

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. jūlijā — Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Komisija
   (Lieta T-309/12)
   2012/C 273/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Vācija) (pārstāve — A. Kerkmann, Rechtsanwältin)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 25. aprīļa Lēmumu par valsts atbalstu SA.25051 (C-19/2010) (ex NN 23/2010), kuru Vāciju ir piešķīrusi Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (dokuments Nr. C(2012) 2557, galīgā redakcija);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza deviņus pamatus.

               —

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, atzīstot, ka prasītājs esot jāuzskata par uzņēmumu, ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts.
               Iemaksu maksājums ir paredzēts ar tirgu nesaistīta sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildei. Šā uzdevuma izpildes gaitā prasītājs nedarbojoties kā uzņēmums LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

               —

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, atzīstot, ka prasītājam ar maksājumu tiekot piešķirta ekonomiska priekšrocība un neesot runas par pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, LESD 106. panta 2. punkts.
               Ar savu biedru iemaksu maksājumu prasītājs negūstot ekonomisku priekšrocību, jo iemaksu maksājumu nosakot valsts iestādes un nenotiekot tādu darbību šķērssubsidēšana, kuras prasītājs piedāvā tirgū. Fakultatīvi runa ir par pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, kuras esamību Komisija noliedz, nepārprotami pārkāpjot judikatūrā tai noteikto pārbaudes kritēriju, un tā ir kļūda vērtējumā. Arī lietā Altmark četri noteiktie kritēriji šajā gadījumā esot izpildīti.

               —

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, kļūdaini konstatējot konkurences izkropļošanas un ietekmes uz tirdzniecību starp dalībvalstīm pazīmes, ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts.
               Regulā (EK) Nr. 1069/2009 paredzētās pirmās un otrās kategorijas dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu likvidēšana Vācijā neesot atvērta tirgum, tāpēc prasītājam likumīgi piešķirto ekskluzīvo tiesību dēļ neesot konkurences izkropļošanas un ietekmes uz tirdzniecību.

               —

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, neievērojot šajā noteikumā paredzētos apstiprināšanas nosacījumus, ir pārkāpts LESD 106. panta 2. punkts.
               Komisija, veicot pārbaudi, esot netaisnīgi piemērojusi ekonomiskās efektivitātes kritēriju un, neievērojot savu pārbaudes kompetenci, neesot aprobežojusies ar iespējamas pārmērīgas kompensācijas esamības pierādīšanu.

               —

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots LESD 14. pantā paredzētais pilnvaru sadalījums starp Savienību un dalībvalstīm; vienlaikus ir pārkāpts subsidiaritātes princips (LES 5. panta 3. punkts).
               Komisija, nosakot sabiedriskos pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, nav ievērojusi dalībvalstu federālo iestāžu rīcības brīvību.

               —

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka, atzīstot, ka iemaksu maksājumi no 1998. gada ir bijuši jauns atbalsts, ir pārkāpts LESD 108. panta 1. punkts un Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta b) punkta v) apakšpunkts un 14. pants.
               Komisijas konstatējumi ir balstīti uz nepietiekamu lietas apstākļu novērtējumu.

               —

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka, neievērojot tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības principa prasības, ir pārkāpts LES 2. pants, Pamattiesību hartas 52. pants un Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punkts.
               Komisija nepamatoti secina, ka prasītājs Bundesverwaltungsgericht2010. gada 16. decembra sprieduma (dokumenta Nr. 3 C 44.09) dēļ nevarot atsaukties uz tiesiskās paļāvības aizsardzību, kaut gan spriedumā nepārprotami ir noliegta atbalsta esamība prasītājam veiktu iemaksu maksājumu veidā. Spriedums ir stājies spēkā, tāpēc Komisija vienlaikus pārkāpjot tiesiskās drošības principu.

               —

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka, liekot dalībvalstij prasīt no 1998. gada veikto maksājumu pilnīgu atmaksu, ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punkts — nepieciešamības principa un samērīguma principa pārkāpums.
               Komisijas aicinājums Vācijai prasīt, lai prasītājs pilnība atmaksātu no 1998. gada veiktās iemaksas, ir nesamērīgs, jo tā neņem vērā, ka prasītājam faktiski ir radušās izmaksas sakarā ar saviem biedriem paredzēto iekārtu jaudu saglabāšanu.

               —

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka, atzīstot, ka piesārņoto platību sanācijas pasākumiem izmantotie iemaksu līdzekļi esot kvalificējami par valsts atbalstu, ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts.
               Piesārņoto platību sanācijai izmantotie iemaksu līdzekļi izlīdzinot strukturālu kaitējumu, kas prasītājam bija nodarīts Rheinland-Pfalz federālās zemes veiktās piesārņoto zemesgabalu likumīgās piešķiršanas dēļ, un tāpēc tie neesot atbalsts.


title: Lietas C-230/04 izslēgšana no reģistra

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/18

         Lietas C-230/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 19/41)

      (tiesvedības valoda – franču)

   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 29. oktobrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-230/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku.

      (1)  OV C 201, 7.8.2004.


title: Lieta F-25/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. martā — Bleser /Eiropas Kopienu Tiesa

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. martā — Bleser/Eiropas Kopienu Tiesa
   (Lieta F-25/07)
   (2007/C 117/57)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thomas Bleser, Nittel (Vācija) (pārstāvis — P. Goergen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt klasifikāciju pakāpē, kas viņam tika noteikta ar 2006. gada 16. marta lēmumu par viņa iecelšanu amatā;

               —

               atcelt Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. un 13. pantu un Civildienesta noteikumu 32. pantu, kas stājās spēkā 2004. gada 1. maijā

               —

               iecelt prasītāju konkursa paziņojumā minētajā pakāpē vai atbilstošā pakāpē saskaņā ar jaunajiem Civildienesta noteikumiem (kā arī atbilstošā līmenī saskaņā ar noteikumiem kas bija piemērojami līdz 2004. gada 1. maijam);

               —

               nospriest, ka viņam tiek samaksāta zaudējumu atlīdzības summa, kas vienāda ar starpību starp šīm attiecīgajām atalgojuma summām;

               —

               nospriest, ka viņam tiek atlīdzināti zaudējumi EUR 10 000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Tiesai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasībā galvenokārt tiek apstrīdēts Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu, kas stājas spēkā 2004. gada 1. maijā, XIII pielikuma 2. un 13. pants, kā arī Civildienesta noteikumu 32. pants;
   Prasītājs norāda, ka viņa klasifikācijai bija jānotiek atbilstoši agrākajiem Civildienesta noteikumiem, kas viņam bija daudz izdevīgāki un kas bija spēkā datumā, kad viņš izturēja konkursu. Prasītājs uzskata, ka viņa klasifikācija ir pretrunā ar vienlīdzības un nediskriminācijas principu, kā arī diskriminācijas aizliegumu vecuma dēļ.
   Turklāt prasītājs uzskata, ka tas ir pretrunā ar vispārējiem Kopienu tiesību principiem un it īpaši ar pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses un ar labas pārvaldības, pārskatāmības, tiesiskās paļāvības aizsardzības, tiesiskās drošības principu, labas ticības principu, kā arī “reformatio in peius”(stāvokļa pasliktināšanas) aizliegumu un tiesībām uz aizstāvību.


title: Lieta C-232/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 3. marta spriedumu lietā T-15/14 Simet/Komisija 2016. gada 20. aprīlī iesniedza Simet SpA

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2016. gada 3. marta spriedumu lietā T-15/14 Simet/Komisija 2016. gada 20. aprīlī iesniedza Simet SpA

   (Lieta C-232/16 P)
   (2016/C 232/09)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Simet SpA (pārstāvji – A. Clarizia, C. Varrone un P. Clarizia, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu (lieta T-15/14), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2013. gada 2. oktobra Lēmumu 2014/201/ES par kompensāciju, kas jāmaksā Simet SpA par sabiedriskā transporta pakalpojumiem, kuri sniegti laikposmā no 1987. gada līdz 2003. gadam (valsts atbalsta pasākums SA.33037 (2012/C) – Itālija), un atcelt šo lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka ir pieļauti šādi pārkāpumi:

               —

               pārkāpts LESD 107. pants, jo tā nosprieda, ka kompensācijas maksājumi Simet labā, kas piešķirti saskaņā ar Itālijas Consiglio di Stato spriedumu un ko paziņojušas valsts iestādes, ir valsts atbalsts, lai gan valsts tiesas izskatītā lieta bija par apelācijas sūdzības iesniedzējai nodarīto zaudējumu, kas radušies Infrastruktūru un transporta ministrijas pieņemto tiesību aktu prettiesiskuma dēļ saistībā ar starpreģionālā ceļa transporta pakalpojumu sniegšanu laikā no 1987. līdz 2003. gadam, atlīdzināšanu;

               —

               pārkāpta Regula (EEK) Nr. 1191/69 (1), jo Vispārējā tiesa neesot konstatējusi, ka Itālijas tiesiskais regulējums neatbilst minētajai regulai divu iemeslu dēļ: 1) tādēļ, ka ar to privātpersonām tika noteikts pienākums veikt savu uzņēmējdarbību tikai kā sabiedrisko pakalpojumu, lai gan atbilstoši Regulai Nr. 1191/69 šāds uzņēmējdarbības veikšanas veids ir aizliegts, ciktāl sabiedriskais pakalpojums nozīmē, ka koncesionāram ir sabiedriskā pakalpojuma pienākums; 2) tādēļ, ka tā neparedzēja kompensāciju par uzņēmuma sniegtajiem pakalpojumiem; pēc grozījumiem, kuri veikti ar Regulu (EEK) Nr. 1893/91 (2), Simet vairs nevarēja noteikt sabiedrisko pakalpojumu pienākumu kopš brīža, kad tā darbojās kā starpreģionālā pasažieru ceļu transporta uzņēmums;

               —

               pārkāpta Regula (EEK) Nr. 1191/69, jo, tā kā Vispārējā tiesa esot nepareizi nospriedusi, ka Komisijas lēmums, saskaņā ar kuru maksājumi Simet labā ir valsts atbalsts, esot tiesisks, ciktāl šī sabiedrība grāmatvedībā nav nodalījusi ar apskatāmo darbību saistītās izmaksas, esot pastāvējis pārmērīgas kompensācijas risks. Pretēji Vispārējās tiesas apgalvotajam, regulas 5. un nākamajos pantos esot paredzēta citādāka metode kompensācijas pasākuma noteikšanai, kas pamatojas uz “ietekmi”, kāda šo sabiedriskā pakalpojuma pienākumu uzlikšanai varētu būt uz uzņēmuma konkurētspējas zudumu kopumā;

               —

               pārkāpti principi, kas regulē privātpersonām Savienības tiesību pārkāpuma dēļ nodarītā zaudējuma atlīdzināšanu, kas ir principi, atbilstoši kuriem, ja dalībvalsts iestāde atbilstoši savai kompetencei veic Savienības tiesībām pretēju administratīvu pasākumu, tas izraisa tai pienākumu atlīdzināt zaudējumu pasākuma adresātam, ņemot vērā tā prettiesiskumu.

      (1)  Padomes 1969. gada 26. jūnija Regula (EEK) Nr. 1191/69 par dalībvalstu darbību sakarā ar saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē (OV L 156, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1991. gada 20. jūnija Regula (EEK) Nr. 1893/91, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1191/69 par dalībvalstu darbību sakarā ar saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē (OV L 169, 1. lpp.).


title: lieta T-236/02: Pirmās instances tiesas  2005. gada 24. novembra  spriedums —  Maruccio  pret Komisiju (Ierēdņi — Pārcelšana dienesta interesēs — Prasība atcelt tiesību aktu — Pamatojums — Pienākums rūpēties par ierēdņu labklājību — Tiesības uz aizstāvēšanos — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Civildienesta noteikumu 25. un 26. pants — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/11

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 24. novembra spriedums — Maruccio pret Komisiju
   (lieta T-236/02) (1)

   (Ierēdņi - Pārcelšana dienesta interesēs - Prasība atcelt tiesību aktu - Pamatojums - Pienākums rūpēties par ierēdņu labklājību - Tiesības uz aizstāvēšanos - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Civildienesta noteikumu 25. un 26. pants - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2006/C 22/21)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Maruccio (Tricase, Itālija), (pārstāvis — L. Garofalo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. de March un C. Berardis-Kayser, kuriem palīdz A. dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2002. gada 18. marta lēmumu, ar kuru prasītājs pārcelts no Komisijas delegācijas Luandā (Angola) Attīstības ģenerāldirektorāta uz to pašu ģenerāldirektorātu Briselē, visus iepriekšējos, ar to saistītos un/vai sekojošos aktus, jo īpaši, par jebkura cita ierēdņa iecelšanu šajā amatā, Komisijas 2001. gada 13. un 14. novembra piezīmes un Ārējo dienestu vadības komitejas atzinumu vai atzinumus, un otrkārt, prasība piešķirt pabalstu, kas saistīts ar tā pienākumiem Angolā, kā arī atlīdzināt nodarīto kaitējumu.
   Sprieduma rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs liets dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, ieskaitot pagaidu noregulējuma procesa izdevumus Pirmās instances tiesā.

      (1)  OV C 233, 28.9.2002.


title: lieta C-139/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 8. martā ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2006. gada 14. decembra spriedumu lietā T-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/6

         Apelācija, ko 2007. gada 8. martā ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2006. gada 14. decembra spriedumu lietā T-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-139/07 P)
   (2007/C 140/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz, P. Aalto)

      Pārējie lietas dalībnieki: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Schott Glas, Zviedrijas Karaliste, Somijas Republika
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. decembra spriedumu (1) lietā T-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Komisija tiktāl, ciktāl ar to atzīst par spēkā neesošu Komisijas 2002. gada 28. maija lēmumu, ar ko atsaka piekļuvi dokumentiem, kuri saistīti ar Technische Glaswerke Ilmenau GmbH piešķirtā atbalsta izmeklēšanas procedūrām;

               —

               piespriest Technische Glaswerke Ilmenau GmbH atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Kopienu Komisija lūdz atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. decembra spriedumu lietā T-237/02, ar ko atceļ Komisijas 2002. gada 28. maija lēmumu, ar kuru atsaka piekļuvi dokumentiem, kas saistīti ar Technische Glaswerke Ilmenau GmbH piešķirtā atbalsta izmeklēšanas procedūrām.
   Saskaņā ar Pirmās instances tiesas un Tiesas pastāvīgo judikatūru valsts atbalsta izmeklēšanas procedūrās procesa dalībniekiem un tātad arī atbalsta saņēmējam nav tiesību iepazīties ar lietas materiāliem. Apstrīdētā sprieduma 87.-89. punktā izklāstītais Pirmās instances tiesas konstatējums, ka nepastāvēja īpaši apstākļi, kas ļautu skaidri uzskatīt, ka pieteikums par piekļuvi lietas materiāliem bija jāatsaka, līdz ar to ir juridiski nepareizs. Tieši otrādi, no judikatūras skaidri izriet, ka attiecīgajiem dokumentiem acīmredzami esot pilnībā piemērojams izņēmums no tiesībām par piekļuvi dokumentiem un ka tātad nebija jāveic katra dokumenta individuāla pārbaude.
   Turklāt valsts atbalsta izmeklēšanas procedūra ir vērsta pret dalībvalsti, kas piešķir atbalstu, jo attiecīgajiem saņēmējiem nav tiesību saņemt valsts atbalstu. Līdz ar to attiecībā uz jautājumu par piekļuvi lietas materiāliem būtu jāpiemēro principu, ko pati Pirmās instances tiesa noteikusi attiecībā uz procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, proti, ka šādā procedūrā sabiedrībai nav tiesību piekļūt dokumentiem.
   Turklāt apstrīdētā sprieduma rezultāts būtu absurds tādā ziņā, ka sabiedrībai, atsaucoties uz tiesību normu par pārskatāmību — Regulu Nr. 1049/2002 (2), būtu plašākas tiesības iepazīties ar lietas materiāliem nekā atbalsta saņēmējam, kuru attiecīga procedūra skar tieši un kuram — tāpēc, ka tas ir skarts tieši un individuāli EKL 230. panta ceturtās daļas nozīmē — turklāt būtu tiesības celt prasību par lēmumu, ar kuru pabeidz procedūru. Vēl grūtāk būtu izskaidrojams tas, ka rezultātā atbalsta saņēmēja pieteikums varētu tikt noraidīts, atsaucoties uz piemērojamu judikatūru, kaut arī saņēmēja vai kādas trešās neiesaistītas personas pieteikumu, kas balstīts uz regulu par pārskatāmību, nedrīkst noraidīt.
   Ar savu trešo pamatu Komisija norāda, ka spriedumā tiek piešķirta atšķirīga nozīme vienam un tam pašam terminam, proti, terminam “dokuments”, kas ir lietots vienskaitlī Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktā un tās pašas regulas 6. pantā. Lai gan 4. panta 2. punktā šis termins nozīmē, ka, pieņemot attiecīgo lēmumu, katrs dokuments ir jāpārbauda individuāli, Pirmās instances tiesa interpretē 6. pantu tādējādi, ka var arī pieprasīt piekļuvi dokumentu grupai, kas dēvēta par administratīvās lietas materiāliem.
   Savā ceturtajā pamatā Komisija norāda, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi EKL 255. pantu, jo tās lēmums balstīts nevis uz tiesību normas tekstu, bet gan uz premisām, ko tā pati formulējusi neatkarīgi no normas teksta.
   Visbeidzot, Komisija uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir kļūdaini konstatējusi, ka abas Technische Glaswerke Ilmenau GmbH piešķirtā atbalsta izmeklēšanas procedūras jau ir bijušas pabeigtas brīdī, kad tika pieņemts lēmums par pieteikumu attiecībā uz piekļuvi administratīvās lietas materiāliem un ka līdz ar to administrācijai nebija intereses slepenības saglabāšanā, kas ir kļūdains secinājums cita starpā Pirmās instances tiesā notiekošās tiesvedības dēļ. Turklāt šķiet, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini pamatojās uz principu, ka ar Regulu Nr. 1049/2001 tika padarīta par nepiemērojamu iepriekšējā judikatūra un procesuālo tiesību noteikumi valsts atbalsta kontroles jomā.

      (1)  OV C 331, 29. lpp.

      (2)  OV L 145, 43. lpp.


title: Lieta T-202/16: Prasība, kas celta 2016. gada 3. maijā – Keturi kambariai/EUIPO – Coffee In (“coffee inn”)

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/46

         Prasība, kas celta 2016. gada 3. maijā – Keturi kambariai/EUIPO – Coffee In (“coffee inn”)
   (Lieta T-202/16)
   (2016/C 270/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: UAB Keturi kambariai (Viļņa, Lietuva) (pārstāve – R. Pumputienė, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: AS Coffee In (Tallina, Igaunija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme melnā, oranžā un baltā krāsā, kas ietver vārdiskus elementus “coffee inn” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 475 233

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 3. marta lēmums lietā R 137/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to noraidīt iebildumu, un atļaut pieteiktas preču zīmes reģistrāciju;

               —

               piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un izdevumus procesā Apelācijas padomē.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakspunkta pārkāpums.


title: Lieta T-344/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 19. novembra spriedums – Out of the blue /ITSB – Dubois  u.c. ( “FUNNY BANDS” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “FUNNY BANDS” reģistrācijas pieteikums — Agrāks valsts tirdzniecības nosaukums “FUNNY BANDS”  — Agrāks valsts interneta domēna vārds “www.funny-bands.com”  — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts — Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts — Iebildumu noraidījums

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/34

         Vispārējās tiesas 2014. gada 19. novembra spriedums – Out of the blue/ITSB – Dubois u.c. (“FUNNY BANDS”)
   (Lieta T-344/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FUNNY BANDS” reģistrācijas pieteikums - Agrāks valsts tirdzniecības nosaukums “FUNNY BANDS” - Agrāks valsts interneta domēna vārds “www.funny-bands.com” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts - Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts - Iebildumu noraidījums)
   (2015/C 007/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Out of the blue KG (Lilienthal, Vācija) (pārstāvji – G. Hasselblatt un D. Kipping, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Pohlmann)

      Pārējie procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieki: Frédéric Dubois (Lasne, Beļģija) un citi

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 4. aprīļa lēmumu lietā R 542/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Out of the blue KG un Frédéric Dubois k-gu un citiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Out of the blue KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta T-411/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — Artisjus /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām — Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences — Pierādījumi — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/28

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — Artisjus/Komisija
   (Lieta T-411/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām - Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences - Pierādījumi - Nevainīguma prezumpcija)
   2013/C 156/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji — Z. Hegymegi-Barakonyi, P. Vörös un M. Horányi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un V. Bottka)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület;

               2)

               atcelt minētā lēmuma 4. panta 2. un 3. punktu, ciktāl tajā ir ietverta atsauce uz šī lēmuma 3. pantu daļā, kurā tas attiecas uz Artisjus;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina ar pamattiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Artisjus un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus attiecībā uz pagaidu noregulējuma tiesvedību pašas.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta C-443/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 15. oktobra Hoge Raad der Nederlanden spriedumu lietā H.A. Solleveld pret Inspecteur van de Belastingdienst-ondernemingem Amersfoort

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 15. oktobra Hoge Raad der Nederlanden spriedumu lietā H.A. Solleveld pret Inspecteur van de Belastingdienst-ondernemingem Amersfoort
   (Lieta C-443/04)
   (2005/C 6/49)
   tiesvedības valoda: holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 15. oktobra Hoge Raad der Nederlanden spriedumu lietā H.A. Solleveld pret Inspecteur van de Belastingdienst-ondernemingem Amersfoort un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 20. oktobrī.
   Hoge Raad der Nederlanden lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Sestās Direktīvas (1) 13. panta A daļas 1. punkta c) apakšpunkts ir jāsaprot tā, ka atbrīvojumi no PVN tiek piešķirti attiecībā medicīniskām darbībām, kas ietver diagnozes noteikšanu, terapeita konsultāciju un iespējamo medicīniskās aprūpes sniegšanu saistībā ar aprūpi, kas ir minēta 3.1.2. un 3.1.3. punktos, pat ja šo medicīniskās aprūpes sniegšanu nevar ietvert to uzdevumu kategorijā, kurus veic medicīniskās vai paramedicīniskās profesijās, ko noteikusi attiecīgā dalībvalsts?

      (1)  OV L 145, 13.6.1977., 1.- 40. lpp.


title: Lieta T-291/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Consorizo per la tutela del formaggio Grana Padano /ITSB — Biraghi ( GRANA BIRAGHI ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme GRANA BIRAGHI — Cilmes vietas nosaukuma grana padano aizsardzība — Sugas vārda rakstura neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 142. pants — Regula (EEK) Nr. 2081/92)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/23

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Consorizo per la tutela del formaggio Grana Padano/ITSB — Biraghi (“GRANA BIRAGHI”)
   (Lieta T-291/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “GRANA BIRAGHI’ - Cilmes vietas nosaukuma “grana padano’ aizsardzība - Sugas vārda rakstura neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 142. pants - Regula (EEK) Nr. 2081/92)
   (2007/C 247/34)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Consorizo per la tutela del formaggio Grana Padano, (Desenzano del Garda, Italie) (pārstāvji — P. Perani [P. Perani], P. Colombo [P. Colombo], un A. Šmits [A. Schmitt], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — M. Buffolo [M. Buffolo] un O. Montalto [O. Montalto],)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Biraghi SpA, Cavallermaggiore (Itālija), (pārstāvji — F. Antenuči [F. Antenucci], F. Džudža [F. Giuggia], P. Maijers [P. Mayer] un Ž.-L. Šilcs [J.-L. Schiltz], advokāt)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 16. jūnija lēmumu (lieta R 153/2002-1) attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano un Biraghi SpA.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 16. jūnija lēmumu (lieta R 153/2002-1);

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus pats un atlīdzina Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika un Biraghi SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Tiesas Spriedums (otrā palāta)  2005. gada 20. oktobrī  lietā C-468/03 (VAT and Duties Tribunal, Londona (Apvienotā Karaliste), lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Overland Footwear Ltd pret Commissioners of Customs & Excise (Kopējais muitas tarifs — Ievedmuitas nodoklis — Deklarētā muitas vērtība, kurā iekļauta pirkšanas starpniecības nauda — Muitas nodokļa piemērošana visai deklarētajai summai — Muitas deklarācijas pārskatīšana — Nosacījumi — Par pirkšanas starpniecības naudu samaksāto muitas nodokļu atmaksa)

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 20. oktobrī
   lietā C-468/03 (VAT and Duties Tribunal, Londona (Apvienotā Karaliste), lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Overland Footwear Ltd pret Commissioners of Customs & Excise (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Ievedmuitas nodoklis - Deklarētā muitas vērtība, kurā iekļauta pirkšanas starpniecības nauda - Muitas nodokļa piemērošana visai deklarētajai summai - Muitas deklarācijas pārskatīšana - Nosacījumi - Par pirkšanas starpniecības naudu samaksāto muitas nodokļu atmaksa)
   (2005/C 315/07)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-468/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko VAT and Duties Tribunal, Londona (Apvienotā Karaliste), iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 29. septembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 6. novembrī, tiesvedībā
         Overland Footwear Ltd
       pret
         Commissioners of Customs & Excise
      , Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk], K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), R. Šintgens [R. Schintgen] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 20. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 29., 32. un 33. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pirkšanas starpniecības nauda, kas ir iekļauta deklarētajā muitas vērtībā un ievešanas deklarācijā nav nodalīta no preču pārdošanas cenas, ir jāuzskata par darījuma vērtības sastāvdaļu šī kodeksa 29. panta izpratnē un līdz ar to ir apliekama ar nodokli;

               2)

               Regulas Nr. 2913/92 78. un 236. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka

                           —

                           pēc ievesto preču atlaišanas muitas dienestiem, kuriem iesniegts deklarētāja lūgums pārskatīt muitas deklarāciju attiecībā uz minētajām precēm, ir pienākums, ievērojot iespējamo pārsūdzību tiesā, vai nu noraidīt lūgumu ar pamatotu lēmumu vai veikt lūgto pārskatīšanu;

                           —

                           ja pārskatīšanas beigās muitas dienesti konstatē, ka deklarētajā muitas vērtībā kļūdas dēļ ir iekļauta pirkšanas starpniecības nauda, tiem ir jāizlabo stāvoklis, atmaksājot šai starpniecības naudai piemēroto ievedmuitas nodokli.

      (1)  OV C 7, 10.01.2004.


title: Lieta T-572/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 13. novembra spriedumu lietā F-90/07 Traore /Komisija 2008. gada 19. decembrī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/64

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 13. novembra spriedumu lietā F-90/07 Traore/Komisija 2008. gada 19. decembrī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-572/08 P)
   (2009/C 44/109)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall, G. Berscheid un B. Eggers)

      Cits lietas dalībnieks: Amadou Traore, Rhode-Saint-Genèse (Beļģija)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2008. gada 13. novembra spriedumu lietā F-90/07 tiktāl, ciktāl ar to tiek apmierināts pirmais pamats par pieņemšanas darbā procedūras nelikumību, Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkta un 29. panta 1. punkta pārkāpumu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un aicinājuma uz karjeru principa pārkāpumu, jo amats tika noteikts AD9–AD14 pakāpēs attiecībā uz darbības vadītāja Tanzānijā amatu, un atcelt Traore kandidatūras noraidījumu un S iecelšanu šajā amatā;

               —

               noraidīt Traore celto prasību Civildienesta tiesā lietā F-90/07 tiktāl, ciktāl minētā Civildienesta tiesa to apmierināja;

               —

               piespriest prasītājam pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un atbilstoši lemt par tiesāšanās izdevumiem Civildienesta tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo apelācijas sūdzību Komisija lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2008. gada 13. novembra spriedumu lietā F-90/07 Traore/Komisija, ar kuru Civildienesta tiesa atcēla Komisijas 2006. gada 12. decembra lēmumu noraidīt Traore kandidatūru Komisijas delegācijas Tanzānijā darbības vadītāja amatam un lēmumu iecelt šajā amatā citu kandidātu, jo šī amata pakāpe tika noteikta AD9–AD14 (nevis ierobežota tikai attiecībā uz divu pakāpju grupām AD9/AD10, AD11/AD12 vai AD13/AD14).
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Komisija norāda pamatus, kas, attiecīgi, balstās uz:

               —

               Civildienesta tiesas pieļauto kļūdu tiesību piemērošanā, neņemot vērā Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-56/07 P Komisija/Economidis (Krājumā vēl nav publicēts), tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa kļūdaini noteica, ka šis spriedums ir piemērojams tikai attiecībā uz vakanto nodaļas vadītāja amatu, lai gan tādi paši nosacījumi attiecās uz amatiem ārpus vadības, piemēram, kāds tiek aplūkots šajā lietā;

               —

               vispārējo dienesta interešu ievērošanas un labas pārvaldības principa pārkāpumu.


title: Lieta C-439/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van beroep te Brussel (Beļģija) 2007. gada 24. septembra rīkojumu — Belgische Staat / KBC-bank NV

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hof van beroep te Brussel (Beļģija) 2007. gada 24. septembra rīkojumu — Belgische Staat/KBC-bank NV

   (Lieta C-439/07)
   (2007/C 315/44)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hof van beroep te Brussel
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Belgische Staat

      Atbildētājs: KBC-bank NV

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1990. gada 23. jūlija direktīva 90/435/EEK (1) par kopējo nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuras atrodas dažādās dalībvalstīs, jo īpaši 4. panta 1. punkta pirmais ievilkums, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj to, ka dalībvalsts nosaka izmaksātās peļņas apmēru, kuru sabiedrība, kas atrodas šajā dalībvalstī, saņem no citas dalībvalsts, izņemot gadījumu, ja meitas sabiedrība ir likvidēta, vispirms izmaksāto peļņu pilnībā iekļaujot [nodokļa] aprēķinu bāzē, bet pēc tam to 95 % apmērā no aprēķinu bāzes atskaitot, pēc tam, ierobežojot šo atskaitīto summu līdz tajā taksācijas periodā gūtajai peļņai, kurā peļņa ir izmaksāta (pēc noteiktu likumā minēto peļņas daļu summu atskaitīšanas) (WIB 205. panta 2. paragrāfs kontekstā ar KB/WIB 77. pantu), kā rezultātā šādas izmaksātās peļņas summu atskaitīšanas ierobežošanas sekas ir tādas, ka meitas sabiedrība par šo izmaksāto peļņu tiek aplikta ar nodokli vēlākā taksācijas periodā, kurā tā, saņemot pelņas izmaksu, peļņas summu nav saņēmusi vai nav saņēmusi pietiekami lielu ar nodokļiem apliekamas peļņas summu, kas tomēr vismaz nodrošina to, ka taksācijas periodā ciestie zaudējumi tiek kompensēti ar izmaksāto peļņu, kuru saskaņā ar minētās direktīvas 4. panta 1. punkta pirmo ievilkumu kontekstā ar 4. panta 2. punktu 95 % apmērā ar nodokli nevar aplikt un tādēļ šos zaudējumus mātes sabiedrības saņemtās peļņas apmērā nevar pārnest uz nākošo taksācijas periodu?

               2)

               Ja direktīva 90/435/EEK ir jāinterpretē tādējādi, ka Beļģijas valsts regulējums nav saderīgs ar direktīvas 4. panta 1. punkta pirmo ievilkumu attiecībā uz peļņas izmaksām, ko mātes sabiedrība, kas atrodas Beļģijā, ir saņēmusi no meitas sabiedrības, kura atrodas citā ES dalībvalstī, vai tādā gadījumā šis direktīvas noteikums ir pretrunā Beļģijas noteikuma attiecībā uz peļņas izmaksu, ko Beļģijas mātes sabiedrība ir saņēmusi no Beļģijas meitas sabiedrības, piemērošanai, ja, kā šajā gadījumā, Beļģijas likumdevējs, transponējot direktīvu Beļģijas tiesībās, ir nolēmis, tīri valsts iekšējas situācijas regulēt tieši tāpat kā ar direktīvu noregulētus faktus un tādēļ Beļģijas tiesības arī attiecībā uz tīri valsts iekšējām situācijām ir pielāgojis direktīvai?

               3)

               Ja direktīva 90/435/EEK ir jāinterpretē tādējādi, ka Beļģijas valsts regulējums ir nesaderīgs ar direktīvas 4. panta 1. punkta pirmo ievilkumu attiecībā uz peļņas izmaksām, ko Beļģijas mātes sabiedrība ir saņēmusi no citā ES dalībvalstī esošas meitas sabiedrības, un, ja Tiesas 1997. gada 17. jūlija spriedumu lietā C-281/95 Leur-Bloem piemēro attiecībā uz Beļģijā esošas meitas sabiedrības peļņas izmaksu, vai tad, ir saderīgi ar EKL 56. panta 1. punktu, ja Beļģija arī turpmāk piemēro apstrīdēto regulējumu attiecībā uz dividendēm, ko maksā trešajās valstīs esoša meitas sabiedrība, jo tādā gadījumā attieksme pret šīm dividendēm ir nelabvēlīgāka nekā pret iekšzemes vai ES dividendēm?

               4)

               Vai tādi dalībvalsts likuma noteikumi, saskaņā ar kuriem uzņēmumu ienākumu nodokļa taksācija notiek, izmaksāto peļņu, ko sabiedrība taksācijas periodā ir saņēmusi no meitas sabiedrības, kas atrodas citā dalībvalstī, pirmajā minētajā dalībvalstī ierobežojot līdz peļņas summas apmēram tajā taksācijas periodā, kurā peļņas izmaksa ir notikusi (pēc noteiktu likumā minētu peļņas daļu summu atskaitīšanas), turpretim izmaksātās peļņas pilnīga atbrīvošana [no nodokļa] būtu iespējama, ja šī sabiedrība būtu nodibinājusi pastāvīgu uzņēmumu citā dalībvalstī, nav pretrunā EK Līguma 43. pantam?

      (1)  OV L 225, 6. lpp.


title: Lieta C-486/08: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 22. aprīļa spriedums ( Landesgericht Innsbruck — Austrija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols/Land Tirol (Sociālā politika — Pamatnolīgumi par nepilna darba laika darbu un darbu uz noteiktu laiku — Neizdevīgi noteikumi, kas valsts tiesiskajā regulējumā paredzēti attiecībā uz līgumdarbiniekiem, kuri strādā nepilna darba laika darbu, gadījuma rakstura darbu vai atbilstoši uz noteiktu laiku noslēgtam līgumam — Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/9

      Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 22. aprīļa spriedums (Landesgericht Innsbruck — Austrija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols/Land Tirol

      (Lieta C-486/08) (1)

      (Sociālā politika - Pamatnolīgumi par nepilna darba laika darbu un darbu uz noteiktu laiku - Neizdevīgi noteikumi, kas valsts tiesiskajā regulējumā paredzēti attiecībā uz līgumdarbiniekiem, kuri strādā nepilna darba laika darbu, gadījuma rakstura darbu vai atbilstoši uz noteiktu laiku noslēgtam līgumam - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
      (2010/C 161/11)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Innsbruck

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols

         Atbildētāja: Land Tirol

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesgericht Innsbruck — Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (OV 1998, L 14, 9. lpp.) pielikuma 4. klauzulas 1. un 2. punkta, Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) pielikuma 4. klauzulas, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (OV L 2004, 23. lpp.) 14. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums attiecībā uz līgumdarbiniekiem, no kura piemērošanas jomas ir izslēgtas noteiktas darbinieku kategorijas, kas strādā nepilnu darba laiku, gadījuma rakstura darbu vai, pamatojoties uz darba līgumu uz nenoteiktu laiku — Nelabvēlīgi nosacījumi attiecībā uz tiesībām uz atvaļinājumu darbiniekiem, kas no pilna darba laika darba pāriet uz nepilna darba laika darbu, un darbiniekiem, kas ņem divu gadu bērna kopšanas atvaļinājumu — Vienlīdzīgas attieksmes pret vīriešu un sieviešu dzimuma darbiniekiem, pret darbiniekiem, kas strādā pilnu darba laiku, un tiem, kas strādā nepilnu darba laiku, kā arī pret darbiniekiem, kuru darba līgums ir uz noteiktu laiku, un tiem, kuru darba līgums ir uz nenoteiktu laiku, princips

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atbilstošās Savienības tiesības un tostarp 4. klauzulas 2. punkts 1997. gada 6. jūnijā noslēgtajā pamatnolīgumā par nepilna darba laika darbu, kas iekļauts pielikumā Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvai 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu, kas grozīta ar Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīvu 98/23/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu tiesību normu kā 55. panta 5. punkts Tiroles federālās zemes 2000. gada 8. novembra likumā par līgumdarbiniekiem (Tiroler Landes-Vertragsbedienstetengesetz) redakcijā, kas bija spēkā līdz 2009. gada 1. februārim, saskaņā ar kuru gadījumā, ja tiek grozīts darba ņēmēja darba laiks, neizmantoto atvaļinājumu ilgums ir jāpielāgo tādējādi, ka darba ņēmējam, kurš no pilna darba laika darba pāriet uz nepilna darba laika darbu, tiesības uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu, kuras viņš ir ieguvis savā pilnā darba laika darba periodā un kuras viņam nav bijusi iespēja izmantot, tiek samazinātas, vai tādējādi, ka viņš var izmantot šo atvaļinājumu, vienīgi saņemot samazinātu kompensāciju par apmaksāto atvaļinājumu;

                  2)

                  4. klauzula 1999. gada 18. martā noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas iekļauts pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā 1. panta 2. punkta m) apakšpunkts Tiroles federālās zemes 2000. gada 8. novembra likumā par līgumdarbiniekiem redakcijā, kas bija spēkā līdz 2009. gada 1. februārim, kurā no šī likuma piemērošanas jomas izslēgti darba ņēmēji, kuri noslēguši darba līgumu uz noteiktu laiku, kas nepārsniedz sešus mēnešus, vai kurus nodarbina vienīgi gadījuma rakstura darbos;

                  3)

                  Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvas 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu, kas grozīta ar Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvu 97/75/EK, pielikumā iekļautā 1995. gada 14. decembrī noslēgtā pamatnolīguma attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu 2.noteikuma 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā Tiroles federālās zemes 2000. gada 8. novembra likuma par līgumdarbiniekiem redakcijā, kas bija spēkā līdz 2009. gada 1. februārim, 60. panta pēdējais teikums, saskaņā ar kuru darba ņēmēji, kas izmanto savas tiesības uz divus gadus ilgu bērna kopšanas atvaļinājumu, beidzoties šim atvaļinājumam, zaudē tiesības uz apmaksāto ikgadējo atvaļinājumu, kas iegūtas iepriekšējā gadā pirms viņu bērna piedzimšanas.

         (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta T-541/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – Wedi /ITSB – Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade ( “BALCO” ) Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/29

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – Wedi/ITSB – Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (“BALCO”)
   (Lieta T-541/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 184/50
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Wedi GmbH (Emsdetten, Vācija) (pārstāvis – O. Bischof, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG (Herford, Vācija) (pārstāvis – M. Wirtz, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 25. septembra lēmumu lietā R 2255/2011–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG un Wedi GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un atbildētājs sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013.


title: Lieta F-115/10: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2013. gada 18. jūnija rīkojums — Biwer u.c./Komisija (Civildienests — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Pabalsts izglītībai — Piešķiršanas nosacījumi — Līdzīga no citiem avotiem saņemama pabalsta atskaitīšana — Acīmredzami nepamatota prasība)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/47

         Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2013. gada 18. jūnija rīkojums — Biwer u.c./Komisija
   (Lieta F-115/10) (1)

   (Civildienests - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Pabalsts izglītībai - Piešķiršanas nosacījumi - Līdzīga no citiem avotiem saņemama pabalsta atskaitīšana - Acīmredzami nepamatota prasība)
   2013/C 252/82
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jacques Biwer u.c. (Bascharage, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu uzskatīt noteiktu dalībvalsts finansiālo palīdzību augstākās izglītības iestāžu studentiem par tāda paša rakstura pabalstiem kā ģimenes pabalsti un atskaitīt šo finansiālo palīdzību no šo studentu vecākiem ierēdņiem piešķirtā pabalsta izglītībai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               J. Biwer un pārējo piecu prasītāju, kuru vārdi minēti pielikumā, prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               J. Biwer un pārējie pieci prasītāji, kuru vārdi minēti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus paši un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.1.2011., 66. lpp.


title: Lieta T-168/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. marta spriedums – Professional Tennis Registry/ITSB – Registro Profesional de Tenis ( PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY reģistrācijas pieteikums — Valsts un Kopienas agrāka grafiska preču zīme RPT Registro Profesional de Tenis, S.L. un valsts agrāka grafiska preču zīme RPT European Registry of Professional Tennis — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/25

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. marta spriedums – Professional Tennis Registry/ITSB – Registro Profesional de Tenis (“PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY”)
   (Lieta T-168/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY” reģistrācijas pieteikums - Valsts un Kopienas agrāka grafiska preču zīme “RPT Registro Profesional de Tenis, S.L.” un valsts agrāka grafiska preču zīme “RPT European Registry of Professional Tennis” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2009/C 90/40
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Professional Tennis Registry, Inc. Hilton Head Island, Caroline du Sud (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Vanhegan un B. Brandreth, barristers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Registro Profersional de Tenis, SL, Madride (Spānija), (pārstāvis – M. Zarobe, avocat)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 28. februāra lēmumu tā redakcijā ar grozījumiem lietā R 1050/2005–1 sakarā ar iebildumu procesu starp Registro Profesional de Tenis, SL un Professional Tennis Registry, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 28. februāra lēmumu tā redakcijā ar grozījumiem lietā R 1050/2005–1 atcelt;.

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Professional Tennis Registry, Inc. radušos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Registro Profesional de Tenis, SL sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 170, 21.07.2007.


title: Lieta T-113/12: Prasība, kas celta 2012. gada 5. martā — Bial — Portela /ITSB — Probiotical ( “PROBIAL” )

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/20

         Prasība, kas celta 2012. gada 5. martā — Bial — Portela/ITSB — Probiotical (“PROBIAL”)
   (Lieta T-113/12)
   2012/C 165/35
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bial — Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugāle) (pārstāvji — B. Braga da Cruz un J. Pimenta, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Probiotical SpA (Novara, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 20. decembra lēmumu lietā R 1925/2010-4;

               —

               uzlikt atbildētājam pienākumu noraidīt Kopienas preču zīmes Nr. 2408128 “PROBIAL” reģistrācijas pieteikumu un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “PROBIAL” tumši un gaiši zilā krāsā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 5. un 31. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 2408128

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Portugālē reģistrēta vārdiska preču zīme Nr. 155284 “Bial” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; plaši pazīstama Portugāles preču zīme “Bial”; Kopienā reģistrēta grafiska preču zīme melnā un baltā krāsā Nr. 1400183 “Bial” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 42. klasē; Spānijā reģistrēta grafiska preču zīme melnā un baltā krāsā Nr. 2026481 “Bial” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē; starptautiska preču zīme Nr. 490635 “Bial”, kas rakstīta ar standarta burtiem, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; grafiska apzīmējuma “Bial” reģistrācija par firmas emblēmu Nr. 868; vārda “Bial” reģistrācija par firmas nosaukumu Nr. 35157; grafiska apzīmējuma “Bial” reģistrācija par logotipu Nr. 951

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini uzskatīja, ka attiecīgās preču zīmes nav tik līdzīgas, lai tās varētu sajaukt


title: Lieta T-5/06: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. jūnija rīkojums — Dānija pret Komisiju (Atteikšanās)

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/8

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. jūnija rīkojums — Dānija pret Komisiju
   (Lieta T-5/06) (1)

   (Atteikšanās)
   (2006/C 237/14)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dānijas Karaliste (pārstāvis — J. Molde)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un H. Støvlbæk)
   Priekšmets
   Lūgums daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 13. oktobra Lēmumu 2005/717/EK, ar ko groza pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2002/95/EK par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās (OV L 271, 48. lpp.), lai pielāgotu to tehnikas attīstībai.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Pirmās instances tiesa atsakās izskatīt lietu T-5/06 Dānijas Karaliste/Komisija, lai Tiesa varētu lemt par lūgumu atcelt;

               2)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta T-293/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Guy Tachelet iesniedza 2004. gada 9. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/37

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Guy Tachelet iesniedza 2004. gada 9. jūlijā
   (Lieta T-293/04)
   (2004/C 262/70)
   tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Guy Tachelet ar dzīvesvietu Rijmenam (Beļģija), kuru pārstāv Nicolas Lhöest, advokāts, kurš norādīja dzīvesvietu Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas (AIPN) 2004. gada 12. februāra lēmumu un atzīt to, ka:

                           —

                           pieņemot viņu darbā, Komisija nav piešķīrusi prasītajam papildus punktus par 48 mēnešu darba stāžu pakāpē;

                           —

                           Komisija nav atainojusi prasītāja karjeru pakāpē pirms viņa iecelšanas B3 pakāpē datuma un nav piešķīrusi viņam šajā gadījumā paaugstinājumu B2 pakāpē (tagad B*8);

                           —

                           Komisija nav uzsākusi nopelnu salīdzinošo pārbaudi, lai veiktu paaugstināšanu, saskaņā ar kuru prasītājs būtu bijis jāpaaugstina B3 pakāpē;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 16. marta lēmumu par prasītāja sūdzības noraidīšanu (R/714/03);

               —

               piespriest atbildētajai samaksāt kompensāciju, kas pagaidām ir fiksēta EUR 125 000 apmērā, gadījumā, ja, kas nav izslēgts, nav iespējams atainot prasītāja karjeru saistībā ar paaugstināšanu pakāpē;

               —

               piespriest atbildētājai segt visus izdevumus šajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, kurš uz pieņemšanas darbā brīdi 1995. gada oktobrī ir iecelts B5 3. pakāpē, apstrīd iecēlējinstitūcijas (AIPN) lēmumu, ar kuru noteikta klasifikācija, tās pārskatīšanas laikā, B4 2. pakāpē, un nevis B4 3. pakāpē, netika veikta viņa karjeras atainošana un kurā netika veikta salīdzinošo nopelnu pārbaude, lai veiktu paaugstināšanu, pamatojoties uz kuru, prasītājs būtu paaugstināms B3 kategorijā.
   Savas prasības atbalstam prasītājs norāda uz:

               —

               kas attiecas uz darba stāžu no nodarbināšanas datuma, Komisijas 1973. gada 6. jūnija un 1983. gada 1. septembra lēmumu pārkāpumu attiecībā uz kritērijiem, kurus piemēro, nosakot kategoriju un pakāpi nodarbināšanas laikā, Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punkta pārkāpumu un vienādas attieksmes principa pārkāpumu, un pienākuma sniegt nepieciešamo pamatojumu lēmuma pieņemšanai nepildīšanu;

               —

               kas attiecas uz atteikumu veikt karjeras atainošanu, Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punkta un 45. panta pārkāpumu.


title: Lieta T-76/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa rīkojums – TeamLava/EUIPO – King.com (Animētas ikonas)

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/34

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa rīkojums – TeamLava/EUIPO – King.com (Animētas ikonas)
   (Lieta T-76/17)
   (2017/C 178/56)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta T-341/06: Prasība, kas celta 2006. gada 1. decembrī — Compagnie générale de Diététique pret ITSB ( GARUM )

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/81

         Prasība, kas celta 2006. gada 1. decembrī — Compagnie générale de Diététique pret ITSB (“GARUM”)
   (Lieta T-341/06)
   (2006/C 326/164)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie générale de Diététique SAS, Kāna (Francija) (pārstāvji — J.-J. Evrard un T. de Haan, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GARUM” attiecībā uz 29. klasē ietilpstošām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 3501939)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pretēji tam, ko ITSB Apelāciju padome konstatēja apstrīdētajā lēmumā, attiecībā uz pieteiktajām precēm un, ņemot vērā konkrēto sabiedrības daļu, preču zīme neesot aprakstoša

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-52/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. februārī – Sharif University of Technology/Padome

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/52

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. februārī – Sharif University of Technology/Padome
   (Lieta T-52/15)
   (2015/C 138/70)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sharif University of Technology (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – M. Happold, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Lēmuma 2014/776/KĀDP pielikumu, Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP II pielikumu, Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1202/2014 pielikumu un Padomes Regulas (ES) Nr. 267/2012 IX pielikumu, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājas reputācijai nodarīti ar Padomes darbībām; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību prasītāja lūdz atcelt Padomes Lēmuma 2014/776/KĀDP (1) pielikumu, Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP (2) II pielikumu, Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1202/2014 (3) pielikumu un Padomes Regulas (ES) Nr. 267/2012 (4) IX pielikumu, ciktāl tie attiecas uz prasītāju.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību;
   Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, veicot ierobežojošus pasākumus attiecībā uz prasītāju;
   Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz īpašumu un samērīguma principu; un
   Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, veicot ierobežojošus pasākumus pret prasītāju.

      (1)  Padomes 2014. gada 7. novembra Lēmums 2014/776/KĀDP, kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 325, 19. lpp.).

      (2)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.).

      (3)  Padomes 2014. gada 7. novembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1202/2014, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 325, 3. lpp.).

      (4)  Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.).


title: Lieta C-406/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2009. gada 21. oktobra rīkojumu — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2009. gada 21. oktobra rīkojumu — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG
   (Lieta C-406/09)
   2009/C 312/41
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Realchemie Nederland BV

      Atbildētājs: Bayer CropScience AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jēdziens “civillietas un komerclietas” Briseles I regulā (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka šo regulu ir jāpiemēro tāda lēmuma atzīšanai un izpildei, kurā piespriests maksāt soda naudu saskaņā ar ZPO [Civilprocesa kodeksa] 890. pantu?

               2)

               Vai Direktīva par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir jāpiemēro izpildes procedūrā, kas attiecas uz

                           i)

                           citā dalībvalstī pieņemtu lēmumu par intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu,

                           ii)

                           citā dalībvalstī pieņemtu lēmumu, ar kuru tikusi noteikta kavējuma nauda vai soda nauda saistībā ar aizlieguma pārkāpt intelektuālā īpašuma tiesības neievērošanu,

                           iii)

                           citā dalībvalstī pieņemtiem lēmumiem par tiesāšanās izdevumu noteikšanu, kas pamatoti ar (i) un (ii) punktā minētajiem lēmumiem?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12. 1 lpp.)


title: Lieta F-8/06: Civildienesta tiesas 2008. gada 23. septembra rīkojums Tolios u.c./Revīzijas palāta

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/67

         Civildienesta tiesas 2008. gada 23. septembra rīkojums Tolios u.c./Revīzijas palāta
   (Lieta F-8/06) (1)

   (2008/C 301/132)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006, 35. lpp.


title: Lieta T-469/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedums — Philips Lighting Poland un Philips Lighting /Padome (Dempingi — Ķīnas, Vjetnamas, Pakistānas un Filipīnu izcelsmes integrētu elektrisko luminiscences kompaktspuldžu (CFL-i) imports — Antidempinga maksājumu termiņa izbeigšanās — Pārskatīšana — Regulas (EK) Nr. 384/96 4. panta 1. punkts, 5. panta 4. punkts un 9. panta 1. punkts (tagad Regulas Nr. 1225/2009 4. panta 1. punkts, 5. panta 4. punkts un 9. panta 1. punkts) — Kopienas ražošanas nozares jēdziens — Zaudējumu noteikšana — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/28

         Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedums — Philips Lighting Poland un Philips Lighting/Padome
   (Lieta T-469/07) (1)

   (Dempingi - Ķīnas, Vjetnamas, Pakistānas un Filipīnu izcelsmes integrētu elektrisko luminiscences kompaktspuldžu (CFL-i) imports - Antidempinga maksājumu termiņa izbeigšanās - Pārskatīšana - Regulas (EK) Nr. 384/96 4. panta 1. punkts, 5. panta 4. punkts un 9. panta 1. punkts (tagad Regulas Nr. 1225/2009 4. panta 1. punkts, 5. panta 4. punkts un 9. panta 1. punkts) - Kopienas ražošanas nozares jēdziens - Zaudējumu noteikšana - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 252/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Philips Lighting Poland S.A. (Piła, Polija) un Philips Lighting BV (Eindhoven, Nīderlande) (pārstāvji — L. Catrain González, advokāts, un E. Wright, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji J.-P. Hix, pārstāvis, kuram palīdzēja G. Berrisch un G. Wolf, advokāti, pēc tam J.-P. Hix un B. Driessen, pārstāvji, kuriem palīdz G. Berrisch)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd (Hangzhou, Ķīna) (pārstāvji — M. Gambardella un V. Villante, advokāti) un GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt) (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis — P. De Baere, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un K. Talabér-Ritz) un Osram GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis — R. Bierwagen, advokāts)

      Priekšmets

   Padomes 2007. gada 15. oktobra Regulas (EK) Nr. 1205/2007, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, nosaka antidempinga maksājumus par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes integrētu, elektronisku, kompaktu, luminiscējošu spuldžu (CFL-i) importu un attiecina tos uz šā paša ražojuma importu no Vjetnamas Sociālistiskās Republikas, Pakistānas Islāma Republikas un Filipīnu Republikas (OV L 272, 1. lpp.), atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Philips Lighting Poland S.A. un Philips Lighting BV sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus, izņemot tos Padomes izdevumus, kas tai radušies sakarā ar Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd un GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt (GE Hungary Zrt) iestāšanos lietā, kā arī Osram GmbH tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4)

               Hangzhou Duralamp Electronics un GE Hungary sedz savus, kā arī atlīdzina tos Padomes tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar to iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 51, 23.02.2008.


title: Lieta T-312/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta rīkojums — Ellinikos Niognomon /Komisija

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/50

         Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta rīkojums — Ellinikos Niognomon/Komisija
   (Lieta T-312/08) (1)

   2010/C 134/81

      Tiesvedības valoda — angļu

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta C-328/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 11. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Ralph Schmidt (kā Aletta Zimmermann maksātnespējas administrators)/ Lilly Hertel

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 11. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Ralph Schmidt (kā Aletta Zimmermann maksātnespējas administrators)/Lilly Hertel

   (Lieta C-328/12)
   2012/C 303/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ralph Schmidt (kā Aletta Zimmermann maksātnespējas administrators)

      Atbildētāja: Lilly Hertel

      Prejudiciālais jautājums

   Par Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (1) interpretāciju tiek uzdots šāds prejudiciāls jautājums
   Vai tās dalībvalsts, kuras teritorijā attiecībā uz parādnieka mantu ir sākta maksātnespējas procedūra, tiesu piekritībā ir izskatīt [darījuma] atcelšanas prasību sakarā ar maksātnespēju pret atbildētāju, kura pastāvīgā dzīvesvieta vai juridiskā adrese nav dalībvalstī?

      (1)  OV L 160, 1. lpp.


title: Lieta T-430/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 30. septembra spriedums – Flowil International Lighting/EUIPO – Lorimod Prod Com (“Silvania Food”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Silvania Food” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SYLVANIA” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/42

         Vispārējās tiesas 2016. gada 30. septembra spriedums – Flowil International Lighting/EUIPO – Lorimod Prod Com (“Silvania Food”)
   (Lieta T-430/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Silvania Food” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SYLVANIA” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2016/C 419/54)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Flowil International Lighting (Holding) BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis – J. Güell Serra, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: SC Lorimod Prod Com, Srl (Simleul Silvaniei, Rumānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 8. maija lēmumu lietā R 616/2014–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Flowil International Lighting (Holding) un SC Lorimod Prod Com

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Flowil International Lighting (Holding) BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta C-233/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/12

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-233/07)
   (2007/C 170/21)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un P. Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka:

                           —

                           peldsezonas laikā neveikdama Eštorilas krasta aglomerācijas komunālo notekūdeņu progresīvu sākotnējo attīrīšanu, kā arī attīrīšanu pirms to izvadīšanas jūrā atbilstoši Lēmuma 2001/720/EK (1) 2. pantam,

                           —

                           ārpus peldsezonas neveikdama Eštorilas krasta aglomerācijas komunālo notekūdeņu progresīvu sākotnējo attīrīšanu pirms to izvadīšanas atbilstoši Lēmuma 2001/720/EK 3. pantam,

                           —

                           pieļaujot, ka Eštorilas krasta aglomerācijas komunālo notekūdeņu izvadīšana apdraud vidi,

                     Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Lēmuma 2001/720/EK 2., 3. un 5. pants.

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1999. gadā Portugāles Republika lūdza Komisijai atļauju pakļaut mazāk stingrām prasībām Eštorilas krasta aglomerācijas komunālo notekūdeņu novadīšanu Atlantijas okeānā pie Taho estuāra.
   Komisija konstatēja, ka Direktīvā 91/271/EEK (2) paredzētie atkāpes priekšnosacījumi ir izpildīti un ar Lēmumu 2001/720/EK apmierināja Portugāles Republikas iesniegto lūgumu.
   No atbildēm, ko Portugāles iestādes sniegušas uz brīdinājuma vēstuli un argumentēto atzinumu, izriet, ka Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek iepriekš minētie Lēmuma 2001/720/EK panti.

      (1)  Komisijas 2001. gada 8. oktobra Lēmums, ar kuru Portugālei tiek piešķirta atkāpe attiecībā uz Eštorilas krasta aglomerācijas komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 269, 14. lpp.).

      (2)  Padomes 1991. gada 21. maija Direktīva par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-217/15 un C-350/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 5. aprīļa spriedums (Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllietas pret Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 2. un 273. pants — Valsts tiesību akti, kuros paredzēts administratīvs sods un kriminālsods par to pašu nodarījumu saistībā ar pievienotās vērtības nodokļa nesamaksāšanu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 50. pants — Ne bis in idem princips — Apsūdzētās vai sodītās personas identiskums — Neesamība

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 5. aprīļa spriedums (Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllietas pret Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15)
   (Apvienotās lietas C-217/15 un C-350/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 2. un 273. pants - Valsts tiesību akti, kuros paredzēts administratīvs sods un kriminālsods par to pašu nodarījumu saistībā ar pievienotās vērtības nodokļa nesamaksāšanu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 50. pants - Ne bis in idem princips - Apsūdzētās vai sodītās personas identiskums - Neesamība)
   (2017/C 168/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15)

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kurā ir ļauts ierosināt kriminālprocesu par pievienotās vērtības nodokļa nesamaksāšanu pēc tam, kad par to pašu nodarījumu ir ticis piemērots galīgs nodokļa uzrēķins, ja šis sods tika piemērots sabiedrībai, kurai ir juridiskas personas statuss, bet minētais kriminālprocess tika ierosināts pret fizisku personu.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.

      OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta C-574/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts atbalsts — Ilgtermiņa elektroenerģijas pirkuma līgumi — Kompensācija, kas tiek izmaksāta brīvprātīgas pārtraukšanas gadījumā — Komisijas lēmums, ar kuru valsts atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Valsts tiesas veikta atbalsta likumības pārbaude — Balasta izmaksu ikgadēja korekcija — Brīdis, kurā tiek ņemta vērā enerģijas ražotāja piederība uzņēmumu grupai

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/8

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

   (Lieta C-574/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Ilgtermiņa elektroenerģijas pirkuma līgumi - Kompensācija, kas tiek izmaksāta brīvprātīgas pārtraukšanas gadījumā - Komisijas lēmums, ar kuru valsts atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Valsts tiesas veikta atbalsta likumības pārbaude - Balasta izmaksu ikgadēja korekcija - Brīdis, kurā tiek ņemta vērā enerģijas ražotāja piederība uzņēmumu grupai)
   (2016/C 419/09)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA

      Atbildētājs: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 107. pants un LES 4. panta 3. punkts, lasot tos kopā ar Komisijas 2007. gada 25. septembra Lēmuma 2009/287/EK par valsts atbalstu, ko Polija piešķir saistībā ar ilgtermiņa elektroenerģijas pirkuma līgumiem, un valsts atbalstu, ko Polija plāno piešķirt saistībā ar kompensāciju par ilgtermiņa elektroenerģijas pirkuma līgumu saistību brīvprātīgu pārtraukšanu, 4. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tas, ka, ja Eiropas Komisija ir pārbaudījusi valsts atbalsta shēmu Komisijas 2001. gada 26. jūlija Paziņojuma attiecībā uz metodiku ar balasta izmaksām saistīta valsts atbalsta analizēšanai gaismā un pirms tās īstenošanas ir uzskatījusi, ka tā ir saderīga ar iekšējo tirgu, iestādes un valsts tiesas savukārt, īstenojot aplūkoto atbalstu, veic tās atbilstības šajā metodikā norādītajiem principiem pārbaudi;

               2)

               Lēmuma 2009/287 4. panta 1. un 2. punkts, lasot tos Komisijas 2001. gada 26. jūlija Paziņojuma attiecībā uz metodiku ar balasta izmaksām saistīta valsts atbalsta analizēšanai gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie apstākļos, kādi ir pamatlietā, prasa, lai, nosakot ikgadējo balasta izmaksu kompensācijas, kas jāizmaksā ražotājam, kurš ietilpst uzņēmumu grupā, korekciju, tiktu ņemta vērā šī piederība un tādējādi šīs grupas finanšu rezultāti korekcijas veikšanas brīdī.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.