title: Lieta T-124/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Ilunga Luyoyo/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā – Līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību – Nevainīguma prezumpcija – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Ilunga Luyoyo/Padome
      (Lieta T-124/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana attiecīgo personu sarakstos - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Pierādījums par iekļaušanas un saglabāšanas sarakstos pamatotību - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Faktisko un tiesisko apstākļu, kas noteica ierobežojošo pasākumu pieņemšanu, saglabāšanās - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Iebilde par prettiesiskumu)
      (2021/C 98/29)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) (pārstāvji: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme un T. Payan, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire un M.-C. Cadilhac)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1940 (2018. gada 10. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 47. lpp.), un, otrkārt, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1931 (2018. gada 10. decembris), ar kuru īsteno 9. pantu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku (OV 2018, L 314, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ferdinand Illunga Luyoyo atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta T-258/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Klymenko/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā – Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/27

      Vispārējās tiesas 2021. gada 3. februāra spriedums – Klymenko/Padome
      (Lieta T-258/20) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2021/C 98/30)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Maskava, Krievija) (pārstāve: M. Phelippeau, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Vitro un P. Mahnič)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/373 (2020. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2020, L 71, 10. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/370 (2020. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2020, L 71, 1. lpp.), ciktāl ar šiem aktiem prasītāja vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/373 (2020. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/370 (2020. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl Oleksandr Viktorovych Klymenko vārds ir atstāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

                  2)

                  Lēmuma 2020/373 1. pants paliek spēkā attiecībā uz O. Klymenko līdz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. panta pirmajā daļā noteiktā apelācijas termiņa beigām vai, ja šajā termiņā tiks iesniegta apelācija, līdz tās noraidīšanai.

                  3)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus

         (1)  OV C 222, 6.7.2020.


title: Lieta T-352/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 4. februāra rīkojums – Germann Avocats/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus – Publiski pakalpojumu līgumi – Iepirkuma procedūra – Papildu pētījums par arodbiedrību praksi attiecībā uz nediskrimināciju un dažādību – Pretendenta piedāvājuma noraidīšana – Piešķiršanas kritēriji – Prasība, kas daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota un daļēji acīmredzami nepieņemama)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/28

      Vispārējās tiesas 2021. gada 4. februāra rīkojums – Germann Avocats/Komisija
      (Lieta T-352/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Papildu pētījums par arodbiedrību praksi attiecībā uz nediskrimināciju un dažādību - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Piešķiršanas kritēriji - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota un daļēji acīmredzami nepieņemama)
      (2021/C 98/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Germann Avocats LLC (Ženēva, Šveice) (pārstāvji: C. Giannakopoulos un N. Skandamis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà un A. Katsimerou, kam palīdz R. van Melsen, advokāts)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumu noraidīt prasītāja piedāvājumu, kurš bija iesniegts atbilstoši iepirkumam JUST/2017/RDIS/FW/EQUA/0042 (“Papildu pētījums par arodbiedrību praksi attiecībā uz nediskrimināciju un dažādību” (2017/S 215-446067)), un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt zaudējumus, kuri prasītājam esot nodarīti minētā lēmuma pieņemšanas rezultātā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Germann Avocats LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 301, 27.8.2018.


title: Lieta T-35/21: Prasība, kas celta 2021. gada 22. janvārī – SFD/EUIPO – Allmax Nutrition (“ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION”)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/28

      Prasība, kas celta 2021. gada 22. janvārī – SFD/EUIPO – Allmax Nutrition (“ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION”)
      (Lieta T-35/21)
      (2021/C 98/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: SFD S.A. (Opole, Polija) (pārstāvis: T. Grucelski, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Allmax Nutrition Inc. (North York, Ontario, Kanāda)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 971 435

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 28. oktobra lēmums lietā R 511/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt iebildumus;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-38/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. janvārī – Inivos un Inivos/Komisija

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/29

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. janvārī – Inivos un Inivos/Komisija
      (Lieta T-38/21)
      (2021/C 98/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Inivos Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un Inivos BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji: R. Martens un L. Hoet, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt nezināma datuma lēmumu sākt sarunu procedūru, iepriekš nepublicējot paziņojumu par līgumu par maksimums 200 dezinfekcijas robotu iegādi;

                  —

                  atcelt nezināma datuma lēmumu pamatlīgumu par Eiropas slimnīcām paredzētu dezinfekcijas robotu iegādi (Covid-19) piešķirt UVD Robots APS/Kompaï Robotics & Teamnet;

                  —

                  atcelt 2020. gada 19. novembra lēmumu pamatlīgumu par Eiropas slimnīcām paredzētu dezinfekcijas robotu iegādi (Covid-19) noslēgt ar UVD Robots APS/Kompaï Robotics & Teamnet;

                  —

                  atzīt, ka pamatlīgums par Eiropas slimnīcām paredzētu dezinfekcijas robotu iegādi (Covid-19), it īpaši noslēgtie līgumi Nr. FW-00103506 un Nr. FW-00103507 ir spēkā neesoši;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt kompensāciju prasītajām par iespējas zaudēšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot prasītājām radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi Finanšu regulas 160. panta 1. un 2. punktu un I pielikuma 1. nodaļas 2. iedaļas 11. punktu kopsakarā ar labas pārvaldības principa pārkāpumu, jo atbildētāja esot nepamatoti izmantojusi sarunu procedūru, iepriekš nepublicējot paziņojumu par līgumu par maksimums 200 dezinfekcijas robotu iegādi, tādējādi pieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi, pirmkārt, Finanšu regulas 61. pantu, 160. panta 1. punktu un 167. panta 1. punktu, lasot tos kopsakarā ar vispārējiem Savienības pārskatāmības, vienlīdzības un nediskriminācijas principiem, un, otrkārt, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantu, jo starp atbildētāju un izraudzīto pretendentu (UVD Robots APS) pastāvot interešu konflikts, kas esot uzskatāms par nopietnu pārkāpumu, kurš noslēgto pamatlīgumu padara par spēkā neesošu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildēja esot pārkāpusi Finanšu regulas 160. panta 3. punktu, jo pamatlīguma par Eiropas slimnīcām paredzētu dezinfekcijas robotu iegādi (Covid – 19) piešķiršana UVD Robots APS izkropļojot konkurenci.


title: Lieta T-50/21: Prasība, kas celta 2021. gada 26. janvārī – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (“Y/O/U YOUR ORIGINAL U”)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/31

      Prasība, kas celta 2021. gada 26. janvārī – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (“Y/O/U YOUR ORIGINAL U”)
      (Lieta T-50/21)
      (2021/C 98/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: About You GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: W. Mosing, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Mauera, Austrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Y/O/U YOUR ORIGINAL U” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 226 901

         Process EUIPO: atcelšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 19. novembra lēmums lietā R 529/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  noturēt tiesas sēdi mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu tādējādi, ka EUIPO pilnībā atceļ Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO dalībniecei, ja tā rakstveidā iestāsies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā un izdevumus apelācijas procesā EUIPO.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Prasību attiecībā uz pierādījumiem pārkāpums tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu kontekstā;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta (kopsakarā ar 18. pantu) un 95. panta, tos aplūkojot kopsakarā attiecīgi ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 10., 19. un 27. pantu, pārkāpums.


title: Lieta T-51/21: Prasība, kas celta 2021. gada 26. janvārī – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (“Y/O/U YOUR ORIGINAL U”)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/32

      Prasība, kas celta 2021. gada 26. janvārī – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (“Y/O/U YOUR ORIGINAL U”)
      (Lieta T-51/21)
      (2021/C 98/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: About You GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: W. Mosing, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Mauer, Austrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Y/O/U YOUR ORIGINAL U” –Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 226 918

         Process EUIPO: atcelšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 19. novembra lēmums lietā R 530/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  noturēt tiesas sēdi mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, lai tā rezultātā EUIPO atzītu Eiropas Savienības preču zīmi par atceltu pilnībā;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO dalībniecei, ja tā rakstveidā iestāsies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā un izdevumus apelācijas procesā EUIPO.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  pierādīšanas prasību neievērošana attiecībā uz tiesisko drošību un tiesiskās paļāvības principu;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta (lasot kopsakarā ar 18. pantu) un 95. panta, lasot tos kopsakarā attiecīgi ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 10., 19. un 27. pantu, pārkāpums.


title: Lieta T-69/21: Prasība, kas celta 2021. gada 1. februārī – Rotondaro/EUIPO – Pollini (“COLLINI”)

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/33

      Prasība, kas celta 2021. gada 1. februārī – Rotondaro/EUIPO – Pollini (“COLLINI”)
      (Lieta T-69/21)
      (2021/C 98/37)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Carmine Rotondaro (Monako, Monako) (pārstāvis: M. Locatelli, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pollini SpA (Gatteo, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “COLLINI” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 841 091

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 3. decembra lēmums lietā R 2518/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apstiprināt Iebildumu nodaļas lēmumu un atzīt, ka preču zīme “COLLINI” var tikt reģistrēta kā Eiropas Savienības preču zīme attiecībā uz visām 18. un 25. klasē ietilpstošajām precēm, kā tās ir norādītas reģistrācijas pieteikumā Nr. 15 841 091;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Izvirzītie pamati

                  —

                     EUIPO izpilddirektora 2017. gada 22. septembrī pieņemto pamatnostādņu (Lēmums Nr. EX-17-1) pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-72/21: Prasība, kas celta 2021. gada 3. februārī – Bowden un Young/Eiropols

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/33

      Prasība, kas celta 2021. gada 3. februārī – Bowden un Young/Eiropols
      (Lieta T-72/21)
      (2021/C 98/38)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Ian James Bowden (Hāga, Nīderlande) un Janey Young (Hāga) (pārstāve: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropols)

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 30. marta individuālos lēmumus attiecībā uz viņiem neattiecināt atkāpi no valstpiederības nosacījuma, kas ir paredzēts [Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (PDNK)] 12. panta 2. punkta a) apakšpunktā, un līdz ar to izbeigt viņu attiecīgos līgumus, pamatojoties uz PDNK 47. pantu, nosūtot par to iepriekšēju paziņojumu, kurš stājas spēkā “pārejas perioda beigās”, proti, 2020. gada 31. decembrī saskaņā ar izstāšanās līgumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots procedūras un piemēroto kritēriju prettiesiskums, tiesību kļūda un kļūda interpretācijā, pārskatāmības, skaidrības, tiesiskās drošības un paredzamības neesamība, kā arī labas pārvaldības pienākuma neievērošana saistībā ar atkāpes procedūras pieņemšanu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesiskās paļāvības pārkāpums, individuālas un detalizētas lietas materiālu pārbaudes neesamība, patvaļīgu lēmumu pieņemšana, procedūras nepareiza izmantošana un pamatojuma nenorādīšana.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots rūpības pienākuma pārkāpums.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots tiesību tikt efektīvi uzklausītam pārkāpums.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes principa un jebkādas diskriminācijas aizlieguma pārkāpums.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta T-74/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. februārī – Teva Pharmaceutical Industries un Cephalon/Komisija

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. februārī – Teva Pharmaceutical Industries un Cephalon/Komisija
      (Lieta T-74/21)
      (2021/C 98/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Petach Tikva, Izraēla), Cephalon Inc. (West Chester, Pensilvānija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: D. Tayar un S. Ortoli, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt Komisijas 2020. gada 26. novembra Lēmumu C(2018) 8153 final;

                  —

                  atcelt naudas sodus, kuri apstrīdētā lēmuma 2. pantā ir uzlikti Teva Pharmaceutical Industries Ltd. un Cephalon Inc.;

                  —

                  pakārtoti, ievērojami samazināt Teva Pharmaceuticals Industries Ltd uzlikto naudas sodu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu faktos un tiesību kļūdu, raksturojot attiecīgo nolīgumu kā konkurences ierobežojumu mērķa dēļ.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu faktos un tiesību kļūdu, raksturojot izlīguma nolīgumu kā konkurences ierobežojumu seku dēļ.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdījusies, piemērojot LESD 101. panta 3. punktu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Teva un Cephalon uzliktie naudas sodi būtu jāatceļ vai vismaz Teva uzliktais naudas sods būtu ievērojami jāsamazina.


title: Lieta T-80/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. februārī – Cargolux/Komisija

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. februārī – Cargolux/Komisija
      (Lieta T-80/21)
      (2021/C 98/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cargolux Airlines International SA (Cargolux) (Sandweiler, Luksemburga) (pārstāvji: G. Goeteyn un E. Aliende Rodríguez, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  uzdot Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Komisija, atlīdzināt Cargolux radītos zaudējumus, jo Komisija nav samaksājusi nokavējuma procentus un saliktos procentus atbilstoši LESD 266. panta pirmajai daļai, izpildot 2015. gada 16. decembra spriedumu Cargolux Airlines International SA/Komisija (Lieta T-39/11), un tādējādi saskaņā ar LESD 266. panta otro daļu, 268. pantu un 340. panta otro daļu uzdot samaksāt šādas summas:

                              i.

                              summu, kas atbilst maksājamajiem nokavējuma procentiem, proti, procentiem no 39 900 000 EUR atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. novembrī piemērojamajai likmei (proti, likmei 1 % apmērā), palielinot to par 3,5 % attiecībā uz laikposmu no 2011. gada 15. februāra līdz 2016. gada 5. februārim, kā rezultātā tiek iegūta summa 8 075 972,03 EUR apmērā, vai, pretējā gadījumā, atbilstoši Vispārējās tiesas par piemērotu atzītai procentu likmei;

                              ii.

                              summu, kas atbilst maksājamajiem saliktajiem procentiem, proti, procentus no summas, kas kā nokavējuma procenti maksājami par laikposmu no 2016. gada 5. februāra līdz brīdim, kad Komisija samaksā prasīto summu (vai – gadījumā, ja Vispārējā tiesa noraidītu Cargolux prasību saliktos procentus aprēķināt no 2016. gada 5. februāra – vismaz par laikposmu no šīs prasības celšanas līdz brīdim, kad Komisija samaksā prasīto summu) atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. novembrī piemērojamajai likmei (proti, likmei 1 % apmērā), palielinot to par 3,5 % (vai, pretējā gadījumā, atbilstoši Vispārējās tiesas par piemērotu atzītai procentu likmei);

                  —

                  piespriest Komisijai pilnībā atlīdzināt Cargolux tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka Komisija atbilstoši LESD 266. panta otrajai daļai, 268. pantam un 340. panta otrajai daļai ir ārpuslīgumiski atbildīga par kompensācijas, kura atbilst nokavējuma un salikto procentu apmēram, samaksu Cargolux.


title: Lieta T-85/21: Prasība, kas celta 2021. gada 8. februārī – QF/Komisija

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/36

      Prasība, kas celta 2021. gada 8. februārī – QF/Komisija
      (Lieta T-85/21)
      (2021/C 98/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: QF (pārstāvis: S. Labesius, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu neiekļaut prasītāja uzvārdu iekšējā konkursa COM/03/AD/18 rezerves sarakstā;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts atbilstošs pamatojums. Prasītājs faktiski uzskata, ka pamatojumu veido vārdiski vērtējumi, kas nav saskaņoti ar piešķirto punktu skaitu. Turklāt atlases komisija neesot paziņojusi pirms pārbaudījumiem pieņemtos novērtējuma kritērijus, tādējādi nedz prasītājs, nedz iecēlējinstitūcija nevarēja pārbaudīt šo kritēriju tiesiskumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips. Prasītājs šajā ziņā tostarp norāda uz to, ka atlases komisija esot pēc pārbaudījumiem grozījusi tās locekļu piešķirto punktu skaitu, pamatojoties uz novērtējuma skalu, lai gan šī novērtējuma skala bija paredzēta, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret kandidātiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atlases komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tā nespēja no tiesību viedokļa pietiekami pamatot acīmredzamās nesaskaņas starp vārdiskajiem vērtējumiem un skaitliski izteiktām atzīmēm, ņemot vērā salīdzinājumu ar citu kandidātu salīdzināmiem novērtējumiem.


title: Lieta T-602/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. janvāra rīkojums – MC/Komisija

text:
               22.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/36

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. janvāra rīkojums – MC/Komisija
      (Lieta T-602/20) (1)

      (2021/C 98/42)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 404, 30.11.2020.


title: Lieta C-637/18: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 3. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija (Valsts pienākumu neizpilde – Vide – Direktīva 2008/50/EK – Gaisa kvalitāte – 13. panta 1. punkts un XI pielikums – Sistemātiska un turpināta noteikto mikrodaļiņu (PM10) robežlielumu pārsniegšana konkrētās Ungārijas teritorijās – 23. panta 1. punkts – XV pielikums – “Pēc iespējas īsāks” pārsnieguma laiks – Piemēroti pasākumi)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/6

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 3. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija
      (Lieta C-637/18) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2008/50/EK - Gaisa kvalitāte - 13. panta 1. punkts un XI pielikums - Sistemātiska un turpināta noteikto mikrodaļiņu (PM10) robežlielumu pārsniegšana konkrētās Ungārijas teritorijās - 23. panta 1. punkts - XV pielikums - “Pēc iespējas īsāks” pārsnieguma laiks - Piemēroti pasākumi)
      (2021/C 110/03)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Petersen, K. Talabér-Ritz un E. Manhaeve)

         Atbildētāja: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un A. Pokoraczki)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Ungārija:

                              —

                              sistemātiski un turpināti pārsniedzot cieto daļiņu (PM10) koncentrācijai noteikto dienas robežlielumu, pirmkārt, no 2005. gada 1. janvāra līdz 2017. gada beigām – HU0001 teritorijā (Budapeštas reģionā) un teritorijā HU0008 (Sajó ielejā), kā arī, otrkārt, – no 2011. gada 11. jūnija līdz 2017. gada beigām (izņemot 2014. gadu) – teritorijā HU0006 (Pécs reģionā), nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 13. pantā, lasot to kopsakarā ar tās XI pielikumu, normās paredzētos pienākumus, un,

                              —

                              no 2010. gada 11. jūnija neparedzot piemērotus pasākumus, lai nodrošinātu tā dienas robežlieluma ievērošanu, kas noteikts cieto daļiņu koncentrācijai PM10 šajās teritorijās, nav izpildījusi Direktīvas 2008/50 23. panta 1. punktā, lasot to atsevišķi, kā arī kopsakarā ar tās XV pielikuma A iedaļu, paredzētos pienākumus un it īpaši pienākumu, kurš paredzēts šīs pašas direktīvas 23. panta 1. punkta otrajā daļā, – nodrošināt, lai robežlielumu pārsnieguma periods būtu pēc iespējas īsāks.

                  2)

                  Ungārija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Apvienotās lietas C-155/19 un C-156/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 3. februāra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiski līgumi – Publiskā iepirkuma procedūra – Direktīva 2014/24/ES – 2. panta 1. punkta 4) apakšpunkts – Līgumslēdzēja iestāde – Publisko tiesību subjekti – Jēdziens – Nacionālā sporta federācija – Vispārējo vajadzību apmierināšana – Federācijas pārvaldības uzraudzība, ko veic publisko tiesību subjekts)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/7

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 3. februāra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl

      (Apvienotās lietas C-155/19 un C-156/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Publiskā iepirkuma procedūra - Direktīva 2014/24/ES - 2. panta 1. punkta 4) apakšpunkts - Līgumslēdzēja iestāde - Publisko tiesību subjekti - Jēdziens - Nacionālā sporta federācija - Vispārējo vajadzību apmierināšana - Federācijas pārvaldības uzraudzība, ko veic publisko tiesību subjekts)
      (2021/C 110/04)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

         Atbildētājs: De Vellis Servizi Globali Srl

         Piedaloties: Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl, Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, 2. panta 1. punkta 4) apakšpunkta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vienība, kam ir uzticēti publiska rakstura uzdevumi, kuri ir izsmeļoši uzskaitīti valsts tiesībās, var tikt uzskatīta par tādu, kas ir tikusi nodibināta ar konkrētu mērķi apmierināt vispārējas vajadzības, kurām nav rūpnieciska vai komerciāla rakstura šīs tiesību normas izpratnē, lai gan tā ir nodibināta nevis kā valsts iestāde, bet gan kā tāda apvienība, uz kuru ir attiecināmas privāttiesības, un lai gan atsevišķām tās darbībām, saistībā ar kurām tai ir pašfinansēšanas spēja, nav publiska rakstura.

                  2)

                  Direktīvas 2014/24 2. panta 1. punkta 4) apakšpunkta c) punktā minētās alternatīvas otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja nacionālajai sporta federācijai atbilstoši valsts tiesībām ir pārvaldības autonomija, šīs federācijas pārvaldību var uzskatīt par tādu, uz kuru ir attiecināma valsts iestādes kontrole, tikai tad, ja no pilnvaru, kas ir šai iestādei attiecībā uz minēto federāciju, visaptverošas analīzes izriet, ka pastāv aktīva pārvaldības kontrole, kas faktiski atspēko minēto autonomiju tādā mērā, ka ļauj minētajai iestādei ietekmēt šīs pašas federācijas lēmumus publisko līgumu jomā. Tam, ka dažādās nacionālās sporta federācijas īsteno ietekmi pār attiecīgās valsts iestādes darbību, ņemot vērā to vairākumu tās galvenajās koleģiālajās lēmējinstitūcijās, ir nozīme tikai tad, ja ir iespējams konstatēt, ka ikviena no šīm federācijām atsevišķi spēj īstenot nozīmīgu ietekmi uz publisko kontroli, ko šī iestāde īsteno pār to, lai šo kontroli neitralizētu, un ka neatkarīgi no to pārējo nacionālo sporta federāciju ietekmes, kuras atrodas analogā situācijā, šāda nacionālā sporta federācija tādējādi atgūtu kontroli pār savu pārvaldību.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-324/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 4. februāra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – eurocylinder systems AG/Hauptzollamt Hamburg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā tirdzniecības politika – Antidempinga maksājumi – Regula (EK) Nr. 384/96 – 3. panta 9. punkts – Būtisku zaudējumu draudi – Faktori – 9. panta 4. punkts – Regula (EK) Nr. 926/2009 – Konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu imports – Spēkā neesamība)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/8

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 4. februāra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – eurocylinder systems AG/Hauptzollamt Hamburg

      (Lieta C-324/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā tirdzniecības politika - Antidempinga maksājumi - Regula (EK) Nr. 384/96 - 3. panta 9. punkts - Būtisku zaudējumu draudi - Faktori - 9. panta 4. punkts - Regula (EK) Nr. 926/2009 - Konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu imports - Spēkā neesamība)
      (2021/C 110/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: eurocylinder systems AG

         Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regula (EK) Nr. 926/2009 (2009. gada 24. septembris), ar ko piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts tādu konkrētu dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam, kā izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā, nav spēkā.

         (1)  OV C 255, 29.7.2019.


title: Lieta C-481/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 2. februāra spriedums (Corte costituzionale (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DB/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Direktīva 2003/6/EK – 14. panta 3. punkts – Regula (ES) Nr. 596/2014 – 30. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Tirgus ļaunprātīga izmantošana – Administratīvi sodi ar krimināltiesisku raksturu – Nesadarbošanās ar kompetentajām iestādēm – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pants – Tiesības klusēt un neliecināt pret sevi)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/8

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 2. februāra spriedums (Corte costituzionale (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DB/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      (Lieta C-481/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2003/6/EK - 14. panta 3. punkts - Regula (ES) Nr. 596/2014 - 30. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Tirgus ļaunprātīga izmantošana - Administratīvi sodi ar krimināltiesisku raksturu - Nesadarbošanās ar kompetentajām iestādēm - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pants - Tiesības klusēt un neliecināt pret sevi)
      (2021/C 110/06)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte costituzionale

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: DB

         Atbildētāja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

         Piedaloties: Presidente del Consiglio dei ministri

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/6/EK (2003. gada 28. janvāris) par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) 14. panta 3. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 596/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu (tirgus ļaunprātīgas izmantošanas regula), ar ko atceļ Direktīvu 2003/6 un Komisijas Direktīvas 2003/124/EK, 2003/125/EK un 2004/72/EK, 30. panta 1. punkta b) apakšpunkts, lasot tos Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ļauj dalībvalstīm nesodīt fizisku personu, kura izmeklēšanā, ko attiecībā uz šo personu saskaņā ar šo direktīvu vai šo regulu veic kompetenta iestāde, atsakās šai iestādei sniegt atbildes, no kurām varētu izrietēt šīs personas atbildība par pārkāpumu, par kuru var piemērot administratīvus sodus ar krimināltiesisku raksturu, vai tās kriminālatbildība.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta C-555/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 3. februāra spriedums (Landgericht Stuttgart (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fussl Modestraße Mayr GmbH/SevenOne Media GmbH, ProSiebenSat.1 TV Deutschland GmbH, ProSiebenSat.1 Media SE (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2010/13/ES – Audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšana – 4. panta 1. punkts – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Vienlīdzīga attieksme – LESD 56. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. un 20. pants – Audiovizuāls komercpaziņojums – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru televīzijas raidorganizācijām ir aizliegts savos raidījumos, kas tiek pārraidīti visā valsts teritorijā, iekļaut televīzijas reklāmu, kuras pārraide ir ierobežota reģionālā līmenī)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/9

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 3. februāra spriedums (Landgericht Stuttgart (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fussl Modestraße Mayr GmbH/SevenOne Media GmbH, ProSiebenSat.1 TV Deutschland GmbH, ProSiebenSat.1 Media SE

      (Lieta C-555/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2010/13/ES - Audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšana - 4. panta 1. punkts - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Vienlīdzīga attieksme - LESD 56. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. un 20. pants - Audiovizuāls komercpaziņojums - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru televīzijas raidorganizācijām ir aizliegts savos raidījumos, kas tiek pārraidīti visā valsts teritorijā, iekļaut televīzijas reklāmu, kuras pārraide ir ierobežota reģionālā līmenī)
      (2021/C 110/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Stuttgart

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Fussl Modestraße Mayr GmbH

         Atbildētājas: SevenOne Media GmbH, ProSiebenSat.1 TV Deutschland GmbH, ProSiebenSat.1 Media SE

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/13/ES (2010. gada 10. marts) par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva), 4. panta 1. punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar ko televīzijas raidorganizācijām ir aizliegts visā valsts teritorijā pārraidītos raidījumos iekļaut televīzijas reklāmu, kuras pārraide ir ierobežota līdz reģionālam līmenim.
      LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā šāds valsts tiesiskais regulējums, ciktāl tas ir piemērots, lai nodrošinātu tā izvirzītā mediju plurālisma aizsardzības mērķa sasniegšanu reģionālā un vietējā līmenī, tam atbilst un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams šī mērķa sasniegšanai, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
      Pamattiesību hartas 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā šāds valsts tiesiskais regulējums, ciktāl tas nerada nevienlīdzīgu attieksmi pret valsts televīzijas raidorganizācijām un reklāmas pakalpojumu sniedzējiem internetā attiecībā uz reklāmas izplatīšanu reģionālā līmenī, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta C-640/19: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 4. februāra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe u.c./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lauksaimniecība – Tirgu kopīgā organizācija – Regula (EK) Nr. 1234/2007 – Piena kvotas – Pārpalikuma nodeva – Piens, kas tiek izmantots tādu sieru ražošanai, kuri marķēti ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu (ACVN) un kurus paredzēts eksportēt uz trešām valstīm – Izslēgšana – LESD 32. panta a) punkts, 39. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts, 40. panta 2. punkts un 41. panta b) punkts – Samērīguma un nediskriminācijas principi – Spēkā esamība)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/10

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 4. februāra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe u.c./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

      (Lieta C-640/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Regula (EK) Nr. 1234/2007 - Piena kvotas - Pārpalikuma nodeva - Piens, kas tiek izmantots tādu sieru ražošanai, kuri marķēti ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu (ACVN) un kurus paredzēts eksportēt uz trešām valstīm - Izslēgšana - LESD 32. panta a) punkts, 39. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts, 40. panta 2. punkts un 41. panta b) punkts - Samērīguma un nediskriminācijas principi - Spēkā esamība)
      (2021/C 110/08)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe, Azienda Agricola Castagna Giovanni, Soc. Azienda Agricola Castellani Enio, Nereo e Giuliano Ss, Azienda Agricola De Fanti Maria Teresa, Azienda Agricola Giacomazzi Vilmare, Soc. Azienda Agricola Iseo di Lunardi Giampaolo e Silvano Ss, Soc. Azienda Agricola Mastrolat di Mastrotto Franco e Luca Ss, Azienda Agricola Righetti Michele e Damiano, Azienda Agricola Scandola Stefano e Gianni, Azienda Agricola Tadiello Roberto, Azienda Agricola Turazza Mario, Azienda Agricola Zuin Tiziano, 2 B Società Agricola Srl, Azienda Agricola Fracasso Claudio, Azienda Agricola Pozzan Mirko

         Atbildētāji: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 (2007. gada 22. oktobris), ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem, kas grozīta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 248/2008 (2008. gada 17. marts), 55., 65. un 78. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka no piena un citu piena produktu ražošanai paredzēto valsts kvotu, kā arī no pārpalikuma nodevu aprēķina netiek izslēgti piena daudzumi, kas tiek izmantoti ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu marķētu un eksportēšanai uz trešām valstīm paredzētu sieru ražošanai.

                  2)

                  Izskatot trešo prejudiciālo jautājumu, nav atklājies neviens apstāklis, kurš varētu ietekmēt Regulas Nr. 1234/2007, kas grozīta ar Regulu Nr. 248/2008, 55., 65. un 78. panta spēkā esamību.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta C-760/19: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 4. februāra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JCM Europe (UK) Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Kopējais muitas tarifs – Kombinētā nomenklatūra – Tarifa klasifikācija – Pozīcijas 8472 un 9031 – Banknošu autentiskuma pārbaudīšanas ierīce un nodalījumi banknošu glabāšanai – Aparāts, kas paredzēts ievietošanai resursierīcē un kas pieslēgts ārējam resurskontrollerim – Īstenošanas regula (ES) 2016/1760 – Spēkā esamība)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/11

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 4. februāra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – JCM Europe (UK) Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      (Lieta C-760/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifa klasifikācija - Pozīcijas 8472 un 9031 - Banknošu autentiskuma pārbaudīšanas ierīce un nodalījumi banknošu glabāšanai - Aparāts, kas paredzēts ievietošanai resursierīcē un kas pieslēgts ārējam resurskontrollerim - Īstenošanas regula (ES) 2016/1760 - Spēkā esamība)
      (2021/C 110/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: JCM Europe (UK) Ltd

         Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Rezolutīvā daļa

      Uzdoto jautājumu izvērtēšanā nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2016/1760 (2016. gada 28. septembris) par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā spēkā esamību.

         (1)  OV C 19, 20.1.2020.


title: Lieta C-903/19: Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 4. februāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DQ/Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Civildienests – Iegūto izdienas pensijas tiesību nodošana – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi – VIII pielikuma 11. pants – Ierēdņi un pagaidu darbinieki, kuri atgriežas darbā izcelsmes valsts pārvaldē pēc neaktīva statusa laikposma un amata veikšanas Savienības iestādē)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/11

      Tiesas (astotā palāta) 2021. gada 4. februāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – DQ/Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics

      (Lieta C-903/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Civildienests - Iegūto izdienas pensijas tiesību nodošana - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi - VIII pielikuma 11. pants - Ierēdņi un pagaidu darbinieki, kuri atgriežas darbā izcelsmes valsts pārvaldē pēc neaktīva statusa laikposma un amata veikšanas Savienības iestādē)
      (2021/C 110/10)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: DQ

         Atbildētāji: Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesību uz izdienas pensiju aktuārā ekvivalenta nodošanu var pieprasīt gan ierēdņi un līgumdarbinieki, kuri pirmo reizi uzsāk darbu valsts pārvaldē pēc tam, kad tie ir bijuši nodarbināti Savienības iestādē, gan arī tie, kuri tajā atgriežas pēc amata pildīšanas šādā iestādē pēc noteikta laika neaktīva statusa vai atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ.

         (1)  OV C 61, 24.2.2020.


title: Lieta C-922/19: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 3. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stichting Waternet/MG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 97/7/EK – 9. pants – Direktīva 2011/83/ES – 27. pants – Direktīva 2005/29/EK – 5. panta 5. punkts – I pielikuma 29. punkts – Negodīga komercprakse – Jēdziens “nepasūtītu preču pārdošana” – Apgāde ar dzeramo ūdeni)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/12

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 3. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stichting Waternet/MG
      (Lieta C-922/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 97/7/EK - 9. pants - Direktīva 2011/83/ES - 27. pants - Direktīva 2005/29/EK - 5. panta 5. punkts - I pielikuma 29. punkts - Negodīga komercprakse - Jēdziens “nepasūtītu preču pārdošana” - Apgāde ar dzeramo ūdeni)
      (2021/C 110/11)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Stichting Waternet

         Atbildētājs: MG

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK (1997. gada 20. maijs) par patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiem 9. pantā un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, 27. pantā, lasot kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004, 5. panta 5. punktu un I pielikuma 29. punktu, nav reglamentēta līgumu sagatavošana, tādēļ iesniedzējtiesai atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam ir jāizvērtē, vai līgumu var uzskatīt par noslēgtu starp ūdensapgādes sabiedrību un patērētāju, ja patērētājs nav tieši piekritis.

                  2)

                  Jēdziens “nepasūtītu preču pārdošana” Direktīvas 2005/29 I pielikuma 29. punkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka, neskarot pārbaudes, kas ir jāveic iesniedzējtiesai, tas neietver dzeramā ūdens piegādes sabiedrības komercpraksi, kura izpaužas kā pieslēgums publiskajam ūdens apgādes tīklam brīdī, kad patērētājs ievācas dzīvot iepriekš apdzīvotā dzīvoklī, jo, tā kā patērētājam nav iespējas izvēlēties šī pakalpojuma sniedzēju, šis sniedzējs izraksta rēķinus par tarifiem, kas nosedz izdevumus, ir pārredzami, nediskriminējoši un atbilstoši ūdens patēriņam, un šis patērētājs zina, ka šis dzīvoklis joprojām ir pieslēgts dzeramā ūdens publiskajam izplatīšanas tīklam un ka ūdens piegāde ir par maksu.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta C-92/20: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 3. februāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rottendorf Pharma GmbH/Hauptzollamt Bielefeld (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Kopienas muitas kodekss – Regula (EEK) Nr. 2913/92 – 239. panta 1. punkta otrais ievilkums – Likumīgi iekasētu muitas nodokļu atmaksāšana – Īpaša situācija – Atļaujas laist brīvā apgrozībā piešķiršana – Atļaujas anulēšana un atļaujas preču ievešanai pārstrādei piešķiršana ar atpakaļejošu spēku – Preču reeksportēšana ārpus Eiropas Savienības teritorijas – Preču neuzrādīšana muitā)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/13

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 3. februāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rottendorf Pharma GmbH/Hauptzollamt Bielefeld

      (Lieta C-92/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Kopienas muitas kodekss - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 239. panta 1. punkta otrais ievilkums - Likumīgi iekasētu muitas nodokļu atmaksāšana - Īpaša situācija - Atļaujas laist brīvā apgrozībā piešķiršana - Atļaujas anulēšana un atļaujas preču ievešanai pārstrādei piešķiršana ar atpakaļejošu spēku - Preču reeksportēšana ārpus Eiropas Savienības teritorijas - Preču neuzrādīšana muitā)
      (2021/C 110/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Rottendorf Pharma GmbH

         Atbildētāja: Hauptzollamt Bielefeld

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 239. panta 1. punkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, tirgus dalībnieks var prasīt atmaksāt muitas nodokli, ko tas ir samaksājis, tikai tad, ja tas atrodas īpašā situācijā un ja tas nav pieļāvis klaju nolaidību vai krāpšanu un ka, otrkārt, tas, ka attiecīgās preces ir reeksportētas uz trešām valstīm, nenokļūstot Eiropas Savienības saimnieciskajā apritē, nav pietiekami, lai pierādītu, ka šis tirgus dalībnieks atradās šādā īpašā situācijā. Tas pats secinājums ir piemērojams tad, ja rīcību, kurai ir uzlikts attiecīgais muitas nodoklis, izraisīja kļūda, kas saistīta ar informāciju, kura atrodas minētā tirgus dalībnieka elektroniskajā sistēmā, ciktāl no šīs kļūdas varēja izvairīties, ja šis pats tirgus dalībnieks būtu ņēmis vērā nosacījumus, kas ir paredzēti tam piešķirtajā atļaujā.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.


title: Lieta C-658/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 3. decembrī Lico Leasing, S.A.U un Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 RENV un T-719/13 RENV Spānijas Karaliste u.c./Komisija

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/14

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 3. decembrīLico Leasing, S.A.U un Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 RENV un T-719/13 RENV Spānijas Karaliste u.c./Komisija
      (Lieta C-658/20 P)
      (2021/C 110/14)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Lico Leasing, S.A.U un Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A. (pārstāvji: J. M. Rodríguez Cárcamo un M. A. Sánchez, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Bankia, S.A. u.c. un Aluminios Cortizo, S.A.

         Prasījumi

         Lico Leasing, S.A.U., Establecimiento Financiero de Crédito (turpmāk tekstā – “
            LICO
         ”) un Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A. (turpmāk tekstā – “
            PYMAR
         ”) prasījumi Vispārējai tiesai attiecīgi ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedumu Spānija u.c./Komisija (T-515/13 RENV un T-719/13 RENV, EU:T:2020:434);

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu 2014/200/ES (2013. gada 17. jūlijs) par valsts atbalstu SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06), ko īstenojusi Spānija – Noteiktiem finanšu līzinga līgumiem piemērojamais nodokļu režīms, pazīstams arī kā “Spānijas nodokļu līzinga sistēma” (OV 2014, L 114, 1. lpp.), vai, pakārtoti, atcelt rīkojumu par atbalsta atgūšanu un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies LICO un PYMAR saistībā ar šo apelācijas sūdzību, un tiesāšanās izdevumus, kuri ir radušies LICO un PYMAR saistībā ar lietas nodošanu atpakaļ (T-719/13 RENV), apelācijas tiesvedību (C-128/16 P) un sākotnējo pirmās instances tiesvedību (T-719/13).

         Pamati un galvenie argumenti

         PIRMAIS APELĀCIJAS SŪDZĪBAS PAMATS: BŪTISKAS KĻŪDAS, KĻŪDAS FAKTU KVALIFIKĀCIJĀ UN KĻŪDAS PAMATOJUMĀ SAISTĪBĀ AR LESD 107. PANTA 1. PUNKTA PIEMĒROŠANU

         LICO un PYMAR norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi šādas tiesību kļūdas – būtiskas kļūdas, kļūdas faktu kvalificēšanā un kļūdas pamatojumā, interpretējot LESD 107. panta 1. punktu:

                  i)

                  tiesību kļūda, pārbaudot atsauces sistēmu, ciktāl Komisija ne lēmumā, ne Vispārējā tiesā nav norādījusi, kura ir Spānijas nodokļu līzinga sistēmas atsauces sistēma, ne kopumā, ne saistībā ar katru no atsevišķiem to veidojošiem pasākumiem.

                  ii)

                  tiesību kļūdas, kas ir pieļautas priekšlaicīgas norakstīšanas administratīvās atļaujas juridiskajā kvalifikācijā: a) kļūda, kas pieļauta, uzskatot, ka atļaujas izsniegšanas procedūras esamība noteikti izraisa pasākuma selektivitāti, nepastāvot vajadzībai veikt trīs posmu pārbaudi, kas ir prasīta Tiesas judikatūrā, b) kļūdaina priekšlaicīgas norakstīšanas atļaujas kvalifikācija par rīcības brīvību, kas ļauj sasniegt mērķus, kuri nav saistīti ar nodokļu sistēmu, un c) kļūda vērtējumā, saskaņā ar kuru tikai viena no pasākumiem, kas ļauj izmantot SNLS kopumā (priekšlaicīgas norakstīšanas atļauja), selektivitāte ļauj uzskatīt, ka sistēma bija selektīva kopumā.

                  iii)

                  pamatojuma nenorādīšana saistībā ar to uzņēmumu faktisko un juridisko situāciju salīdzinājumu, kurus ietekmēja aplūkotais pasākums.

         OTRAIS APELĀCIJAS SŪDZĪBAS PAMATS: FAKTU SAGROZĪŠANA UN KĻŪDA FAKTU KVALIFIKĀCIJĀ ATTIECĪBĀ UZ “KONKURENCES” ĢD ATBILDĪGĀ KOMISĀRA VĒSTULI SAISTĪBĀ AR TIESISKĀS PAĻĀVĪBAS AIZSARDZĪBAS PRINCIPU

         LICO un PYMAR norāda, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi “Konkurences” ĢD atbildīgā komisāra vēstules saturu un kļūdaini kvalificējusi tās saturu, uzskatīdama, ka vēstule nesniedz konkrētus, beznosacījumu un saskaņotus solījumus, kas varētu radīt tiesisko paļāvību.

         TREŠAIS APELĀCIJAS SŪDZĪBAS PAMATS: KĻŪDA FAKTU KVALIFIKĀCIJĀ SAISTĪBĀ AR TIESISKĀS DROŠĪBAS PRINCIPA PIEMĒROŠANU UN INTERPRETĀCIJU

         LICO UN PYMAR norāda, ka, pat ja būtu jāatzīst, ka Vispārējā tiesa nav sagrozījusi “Konkurences” ĢD atbildīgā komisāra vēstules saturu saistībā ar tiesiskās paļāvības principa piemērošanu, Vispārējā tiesa, pārbaudot pamatu, kas attiecas uz tiesiskās drošības principu, kļūdaini esot kvalificējusi gan šo faktu, gan lēmumu par Francijas nodokļu ekonomisko interešu grupām (EIG), kā rezultātā tā minēto principu interpretēja un piemēroja kļūdaini.

         CETURTAIS APELĀCIJAS SŪDZĪBAS PAMATS: TIESĪBU KĻŪDA SAISTĪBĀ AR ATBALSTA ATGŪŠANAI PIEMĒROJAMAJIEM PRINCIPIEM

         LICO UN PYMAR norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu saistībā ar atbalsta atgūšanai piemērojamajiem principiem, i) jo tas, ka kuģniecības sabiedrības netiek uzskatītas par atbalsta saņēmējām, nenozīmē, ka EIG un ieguldītāji faktiski saņēma visu atbalstu, ciktāl ir zināms, ka tas tā nebija, un ii) tāpēc, ka, lai noteiktu valsts atbalsta esamību, ir jāņem vērā nevis izmantotā metode, bet gan pasākuma sekas, tāpat arī saistībā ar atbalsta atgūšanu ir jāņem vērā sekas, nevis izmantotā metode, līdz ar to nav saprātīgi, ka Francijas gadījumā izmantotājiem nodotās summas tiek atskaitītas, bet šīs pašas summas netiek atskaitītas Spānijas gadījumā, lai gan faktiskās sekas abos gadījumos ir identiskas.


title: Lieta C-662/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 3. decembrī Bankia S.A., Asociación Española de Banca, Unicaja Banco, SA, Liberbank, S.A., Banco de Sabadell, S.A., Banco Gallego S.A., Catalunya Banc, S.A., Banco de Santanader, S.A., Santander Investment, S.A., Naviera Séneca, A.I.E. Caixabank, S.A., Industria de Diseño Textil, S.A., Naviera Nebulosa de Omega, A.I.E., Banco Mare Nostrum, S.A., Abanca Corporación Bancaria, S.A., Ibercaja Banco, S.A., Banco Grupo Cajatres, S.A.U., Naviera Bósforo, A.I.E., Joyería Tous, S.A., Corporación Alimentaria Guissona, S.A., Naviera Muriola, A.I.E., Poal Investments XXI, S.L., Poal Investments XXII, S.L., Naviera Cabo Vilaboa C-1658, A.I.E., Naviera Cabo Domaio, C-1659, A.I.E., Caamaño Sistemas Metálicos, S.L., Blumaq, S.A., Grupo Ibérica de Congelados, S.A., RNB, S.L., Inversiones Antaviana, S.L., Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U., Banco de Albacete, S.A., Bodegas Muga, S.L., un Aluminios Cortizo, S.A.U. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 RENV un T-719/13 RENV Spānijas Karaliste u.c./Komisija

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 3. decembrīBankia S.A., Asociación Española de Banca, Unicaja Banco, SA, Liberbank, S.A., Banco de Sabadell, S.A., Banco Gallego S.A., Catalunya Banc, S.A., Banco de Santanader, S.A., Santander Investment, S.A., Naviera Séneca, A.I.E. Caixabank, S.A., Industria de Diseño Textil, S.A., Naviera Nebulosa de Omega, A.I.E., Banco Mare Nostrum, S.A., Abanca Corporación Bancaria, S.A., Ibercaja Banco, S.A., Banco Grupo Cajatres, S.A.U., Naviera Bósforo, A.I.E., Joyería Tous, S.A., Corporación Alimentaria Guissona, S.A., Naviera Muriola, A.I.E., Poal Investments XXI, S.L., Poal Investments XXII, S.L., Naviera Cabo Vilaboa C-1658, A.I.E., Naviera Cabo Domaio, C-1659, A.I.E., Caamaño Sistemas Metálicos, S.L., Blumaq, S.A., Grupo Ibérica de Congelados, S.A., RNB, S.L., Inversiones Antaviana, S.L., Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U., Banco de Albacete, S.A., Bodegas Muga, S.L., un Aluminios Cortizo, S.A.U. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2020. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 RENV un T-719/13 RENV Spānijas Karaliste u.c./Komisija
      (Lieta C-662/20 P)
      (2021/C 110/15)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Bankia S.A., Asociación Española de Banca, Unicaja Banco, SA, Liberbank, S.A., Banco de Sabadell, S.A., Banco Gallego S.A., Catalunya Banc, S.A., Banco de Santanader, S.A., Santander Investment, S.A., Naviera Séneca, A.I.E. Caixabank, S.A., Industria de Diseño Textil, S.A., Naviera Nebulosa de Omega, A.I.E., Banco Mare Nostrum, S.A., Abanca Corporación Bancaria, S.A., Ibercaja Banco, S.A., Banco Grupo Cajatres, S.A.U., Naviera Bósforo, A.I.E., Joyería Tous, S.A., Corporación Alimentaria Guissona, S.A., Naviera Muriola, A.I.E., Poal Investments XXI, S.L., Poal Investments XXII, S.L., Naviera Cabo Vilaboa C-1658, A.I.E., Naviera Cabo Domaio, C-1659, A.I.E., Caamaño Sistemas Metálicos, S.L., Blumaq, S.A., Grupo Ibérica de Congelados, S.A., RNB, S.L., Inversiones Antaviana, S.L., Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U., Banco de Albacete, S.A., Bodegas Muga, S.L., un Aluminios Cortizo, S.A.U. (pārstāvji: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Lico Leasing, S.A.U un Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A.

         Prasījumi

                  —

                  apelācijas pamatus, kas ir izklāstīti šajā apelācijas sūdzībā, atzīt par pieņemamiem un apmierināt tos;

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-515/13 RENV un T-719/13 RENV Spānijas Karaliste u.c./Komisija (1);

                  —

                  atcelt Komisijas 2013. gada 17. jūlija Lēmumu par valsts atbalstu SA.21233 C/11 (2) (ex NN/11, ex CP 137/06), ko īstenojusi Spānija – Noteiktiem finanšu līzinga līgumiem piemērojamais nodokļu režīms, pazīstams arī kā “Spānijas nodokļu līzinga sistēma”, un it īpaši tā 1. panta 1. punktu, ciktāl ar to Spānijas nodokļu līzinga sistēma ir atzīta par prettiesisku valsts atbalstu, un, pakārtoti, tā 4. panta 1. punktu, ciktāl tajā ir uzdots pilnībā atgūt atbalstu no EIG ieguldītājiem;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji lūdz atcelt pārsūdzēto spriedumu, pamatojoties uz šādiem pamatiem:

         Pirmais pamats: Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu saistībā ar selektivitātes jēdzienu. It īpaši apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, analizējot Spānijas nodokļu līzinga sistēmas iespējamo “nozaru selektivitāti” (pirmais apakšpamats). Pakārtoti un gadījumā, ja Tiesa neapmierinās apelācijas sūdzības pirmo apakšpamatu, apelācijas sūdzības iesniedzēji uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, interpretējot Savienības tiesu judikatūru, kas attiecas uz iespējamu nodokļu administrācijas rīcības brīvību (otrais apakšpamats).

         Otrais pamats: Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi tiesiskās paļāvības aizsardzības principu.

         Trešais pamats: Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi atbalsta atgūšanai piemērojamos principus.

         (1)  EU:T:2020:434

         (2)  OV 2014, L 114, 1. lpp.


title: Lieta C-691/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. decembrī iesniedza Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este – Penafiel – Juízo Trabalho (Portugāle) – B/O, P, OP, G, N

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. decembrī iesniedza Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este – Penafiel – Juízo Trabalho (Portugāle) – B/O, P, OP, G, N
      (Lieta C-691/20)
      (2021/C 110/16)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este – Penafiel – Juízo Trabalho

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: B

         Atbildētājas: O, P, OP, G, N

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai tas, ka atbilstoši Código das sociedades comerciais (Komercsabiedrību kodeksa) 481. panta 2. punktā paredzētajam režīmam no Código de Trabalho (Darba kodeksa) 334. pantā paredzētā režīma piemērošanas tiek izslēgti citā dalībvalstī reģistrēti uzņēmumi, ir pretrunā Savienības tiesībām, konkrētāk – LESD 18. pantam?


title: Lieta C-695/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. decembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Fenix International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. decembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Fenix International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      (Lieta C-695/20)
      (2021/C 110/17)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Fenix International Limited

         Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai 2011. gada 15. marta Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 282/2011 (1) 9.a pants, kas iekļauts ar 2013. gada 7. oktobra Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1042/2013 (2) 1. panta 1. punkta c) apakšpunktu, nav spēkā, pamatojoties uz to, ka tas pārsniedz Padomes īstenošanas tiesības vai pienākumu, ko paredz Padomes Direktīvas 2006/112/EK (3) (2006. gada 28. novembris) 397. pants, jo tas papildina un/vai groza Direktīvas 2006/112/EK 28. pantu?

         (1)  Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 282/2011 (2011. gada 15. marts), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2011, L 77, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 1042/2013 (2013. gada 7. oktobris), ar ko groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 282/2011 attiecībā uz pakalpojumu sniegšanas vietu (OV 2013, L 284, 1. lpp.).

         (3)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28 novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-696/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. decembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – B./Dyrektor Izby Skarbowej w W.

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. decembrī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – B./Dyrektor Izby Skarbowej w W.

      (Lieta C-696/20)
      (2021/C 110/18)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: B.

         Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w W.

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 41. pants un samērīguma un neitralitātes principi tādā situācijā kā pamatlietā neļauj piemērot valsts noteikumu, proti, 2004. gada 11. martaustawa o podatku od towarów i usług [likuma par preču un pakalpojumu nodokli] 25. panta 2. punktu nodokļu maksātāja veiktajam preču iegādes Kopienas iekšienē darījumam,

                  —

                  ja šī nodokļu maksātāja preču pircēji jau ir piemērojuši nodokli šai iegādei galamērķa dalībvalsts teritorijā;

                  —

                  ja ir konstatēts, ka nodokļu maksātāja darbība nav saistīta ne ar kādu krāpšanu nodokļu jomā, bet ir ķēdes piegāžu darījumu ietvaros kļūdainas noteikšanas rezultāts, un ka tas ir norādījis Polijas PVN identifikācijas numuru iekšzemes piegādes, nevis piegādes Kopienas iekšienē vajadzībām?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-700/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. decembrī iesniedza High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales (Apvienotā Karaliste) – London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited/Spānijas Karaliste

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. decembrī iesniedza High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales (Apvienotā Karaliste) – London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited/Spānijas Karaliste
      (Lieta C-700/20)
      (2021/C 110/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited

         Atbildētāja: Spānijas Karaliste

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Ņemot vērā jautājumus, kas jāizlemj valsts tiesai, lemjot par sprieduma ar šķīrējtiesas nolēmumu pasludināšanu atbilstoši 1996. gada Šķīrējtiesas likuma 66. pantam, vai spriedums, kas pasludināts saskaņā ar šo tiesību normu, var tikt uzskatīts par attiecīgo tās dalībvalsts “spriedumu”, kurā tiek lūgta atzīšana Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) 34. panta 3. punkta izpratnē?

                  2.

                  Ņemot vērā, ka tāds spriedums ar šķīrējtiesas nolēmumu, kurš ir pasludināts atbilstoši 1996. gada Šķīrējtiesas likuma 66. pantam, ir spriedums, kas neietilpst Regulas Nr. 44/2001 materiālajā piemērošanas jomā tās 1. panta 2. punkta d) apakšpunktā paredzētā šķīrējtiesas izņēmuma dēļ, vai šādu spriedumu var uzskatīt par attiecīgo tās dalībvalsts “spriedumu”, kurā tiek lūgta atzīšana Regulas (EK) Nr. 44/2001 34. panta 3. punkta izpratnē?

                  3.

                  Ja nav piemērojams Regulas Nr. 44/2001 34. panta 3. punkts – vai gadījumā, ja citas dalībvalsts sprieduma atzīšana un izpilde būtu pretrunā valsts sabiedriskajai kārtībai, jo ar to tiktu pārkāpts res judicata princips agrāka valsts šķīrējtiesas nolēmuma dēļ vai tāda agrāka sprieduma ar šķīrējtiesas nolēmumu dēļ, kuru pasludinājusi tās dalībvalsts tiesa, kurā tiek prasīta atzīšana, būtu pieļaujams atsaukties uz Regulas Nr. 44/2001 34. panta 1. punktu kā atzīšanas vai izpildes atteikuma pamatu, vai arī regulas 34. panta 3. un 4. pantā ir paredzēti izsmeļoši pamati gadījumos, kad res judicata un/vai spriedumu nesavienojamība var radīt šķērsli sprieduma, uz kuru attiecas regula, atzīšanai un izpildei?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).


title: Lieta C-706/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 29. decembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Amoena Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 29. decembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Amoena Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      (Lieta C-706/20)
      (2021/C 110/20)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Amoena Ltd

         Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai sprieduma (1) [angļu valodas redakcijā] 53. punktā ietvertie vārdi “them”, “they” un “their” ir jāsaprot tādējādi, ka tie attiecas uz krūšturiem vai arī uz krūšu protēzēm?

                  2.

                  Vai sprieduma Amoena 53. punkta otrajā teikumā ir ieteikts cits kritērijs, kas atšķiras no šī paša sprieduma 51. punktā minētā kritērija un kas izriet no HS skaidrojuma par pozīciju 8473, pieprasot, ka krūšturiem (proti, iespējamajiem piederumiem) ir jāļauj krūšu protēzēm veikt citu funkciju nekā “tām” (they) (visticamāk, krūšu protēzes) paredzētā, vai arī tajā ir paredzēts piemērot vienīgi 51. punktā minēto kritēriju, saskaņā ar kuru krūšturiem ir jānodrošina pakalpojums saistībā ar krūšu protēzes pamatfunkciju?

         (1)  Spriedums, 2019. gada 19. decembris, Amoena (C-677/18, EU:C:2019:1142).


title: Lieta C-707/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. decembrī iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Gallaher Limited/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. decembrī iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Gallaher Limited/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      (Lieta C-707/20)
      (2021/C 110/21)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Pamatlietas puses

         Prasītājsa: Gallaher Limited

         Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai var atsaukties uz LESD 63. pantu attiecībā uz valsts tiesību aktiem, piemēram, Group Transfer Rules [Noteikumiem par nodošanu grupas ietvaros], kas piemērojami tikai uzņēmumu grupām?

                  2)

                  Pat ja vispārējā ziņā uz LESD 63. pantu nevar atsaukties attiecībā uz Group Transfer Rules, vai tad uz to var atsaukties:

                              a)

                              attiecībā uz kapitāla apriti no mātesuzņēmuma, kas ir kādas Savienības dalībvalsts rezidents, meitasuzņēmumam, kas ir Šveices rezidents, ja mātesuzņēmumam pieder 100 % līdzdalības daļu gan meitasuzņēmumā, kas ir Šveices rezidents, gan meitasuzņēmumā, kas ir Apvienotās Karalistes rezidents un kam ir uzlikts nodoklis?

                              b)

                              attiecībā uz kapitāla apriti, ko veic pilnībā piederošs Apvienotajā Karalistē rezidējošais meitasuzņēmums par labu pilnībā piederošajam Šveicē rezidējošajam meitasuzņēmumam, abi no kuriem pieder vienam mātesuzņēmumam, kas ir Savienības dalībvalsts rezidents, ņemot vērā, ka abi uzņēmumi ir māsas uzņēmumi un starp tiem nav izveidotas mātes un meitasuzņēmuma attiecības?

                  3)

                  Vai tāds tiesiskais regulējums kā Group Transfer Rules, kas paredz tūlītējo izceļošanas nodokli par aktīvu nodošanu no Apvienotajā Karalistē rezidējošā uzņēmuma par labu māsas uzņēmumam, kas ir Šveices rezidents (un neveic komercdarbību Apvienotajā Karalistē caur pastāvīgu uzņēmumu), uzskatāms par mātesuzņēmuma LESD 49. pantā noteiktās brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu vai, attiecīgajā gadījumā, par LESD 63. pantā noteiktās kapitāla brīvas aprites ierobežojumu, situācijā, kad abi šie uzņēmumi ir meitasuzņēmumi un pilnībā pieder vienam mātesuzņēmumam, kas ir citas dalībvalsts rezidents, ņemot vērā to, ka, ja māsas uzņēmums arī būtu Apvienotās Karalistes rezidents (vai veiktu komercdarbību Apvienotajā Karalistē caur pastāvīgu uzņēmumu), tad šāda nodošana tiktu veikta bez aplikšanas ar nodokļiem?

                  4)

                  Pieņemot, ka uz LESD 63. pantu var atsaukties:

                              a)

                              vai preču zīmju un saistīto aktīvu nodošana no GL par labu JTISA par maksu, ar kuru tika paredzēts atspoguļot preču zīmju tirgus vērtību, ir uzskatāma par kapitāla apriti LESD 63. panta izpratnē?

                              b)

                              vai kapitāla aprite, ko veikusi JTIH par labu JTISA, proti, savam Šveicē rezidējošajam meitasuzņēmumam, ir uzskatāma par tiešām investīcijām LESD 64. panta izpratnē?

                              c)

                              ņemot vērā, ka LESD 64. pants attiecas tikai uz konkrētiem kapitāla aprites veidiem, vai LESD 64. pantu var piemērot apstākļos, kad kapitāla apriti var raksturot gan kā tiešas investīcijas (kas minētas LESD 64. pantā), gan kā cita veida kapitāla apriti, kas nav minēta LESD 64. pantā?

                  5)

                  Ja ierobežojums pastāvēja, ņemot vērā, ka ir vispārpieņemts, ka ierobežojumu principā pamatoja primārie vispārējo interešu apsvērumi (proti, nepieciešamība saglabāt līdzsvarotu nodokļu uzlikšanas pilnvaru sadalījumu), vai ierobežojums bija nepieciešams un samērīgs Eiropas Savienības Tiesas judikatūras izpratnē, jo īpaši apstākļos, kad attiecīgais nodokļa maksātājs ir guvis ienākumu par aktīvu nodošanu apmērā, kas ir vienāds ar pilnu aktīva tirgus vērtību?

                  6)

                  Ja brīvība veikt uzņēmējdarbību un/vai tiesības uz kapitāla brīvu apriti ir pārkāptas:

                              a)

                              vai Savienības tiesībās ir prasīts, lai valsts tiesiskais regulējums tiktu interpretēts vai nepiemērots tādā veidā, saskaņā ar kuru GL tiek dota iespēja atlikt nodokļa samaksu;

                              b)

                              ja tas tā ir, vai Savienības tiesībās ir prasīts, lai valsts tiesiskais regulējums tiktu interpretēts vai nepiemērots tādā veidā, saskaņā ar kuru GL tiek dota iespēja atlikt nodokļa samaksu, kamēr aktīvi netiks nodoti ārpus apakšgrupas, kuras mātesuzņēmums ir citā dalībvalstī rezidējošais uzņēmums (proti, “uz ienākumu gūšanas pamata”), vai arī, vai iespēja veikt nodokļa samaksu pa daļām (proti “uz samaksas pa daļām pamata”) var nodrošināt samērīgu tiesiskās aizsardzības līdzekli;

                              c)

                              ja iespēja veikt nodokļa samaksu pa daļām principā var būt par samērīgu tiesiskās aizsardzības līdzekli:

                                          i.

                                          vai tas tā ir tikai ar nosacījumu, ka valsts tiesībās tika paredzēta šī iespēja aktīvu nodošanas brīdī, vai arī, vai tas būtu saderīgs ar Savienības tiesībām, ja šāda iespēja tiks nodrošināta kā tiesiskās aizsardzības līdzeklis pēc notikuma (proti, valsts tiesa nodrošinās šādu iespēju pēc notikuma, piemērojot atbilstīgu interpretāciju vai nepiemērojot tiesisko regulējumu);

                                          ii.

                                          vai Savienības tiesībās ir prasīts, lai valsts tiesas nodrošinātu tiesiskās aizsardzības līdzekli, kas iespējami mazā mērā skar attiecīgo Savienības tiesību brīvību, vai arī, vai pietiek ar to, ka valsts tiesas nodrošinās tiesiskās aizsardzības līdzekli, kas, būdams samērīgs, iespējami mazā mērā atkāpjas no spēkā esošajām valsts tiesībām;

                                          iii.

                                          kāds periods ir nepieciešams samaksai pa daļām; un

                                          iv.

                                          vai tas būtu Savienības tiesību pārkāpums, ja tiesiskās aizsardzības līdzeklis ietvertu pa daļām veicamo maksājumu plānu, kurā maksājumu termiņš iestātos pirms datuma, kurā jautājumi starp pusēm tiks galīgi atrisināti, proti, vai pa daļām veicamo maksājumu termiņiem ir jābūt noteiktiem nākotnē?


title: Lieta C-708/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. decembrī iesniedza County Court at Birkenhead (Apvienotā Karaliste) – BT/Seguros Catalana Occidente, EB

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. decembrī iesniedza County Court at Birkenhead (Apvienotā Karaliste) – BT/Seguros Catalana Occidente, EB
      (Lieta C-708/20)
      (2021/C 110/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         County Court at Birkenhead

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BT

         Atbildētāji: Seguros Catalana Occidente, EB

         Prejudiciālie jautājumi

                  a)

                  Vai [Regulas 1215/2012 (1)] 13. panta 3. punktā tiek prasīts, lai prasījuma pamats, uz ko atsaucas cietusī puse, celdama prasību pret apdrošinājuma ņēmēju/apdrošināto personu, attiektos uz lietu, kas saistīta ar apdrošināšanu?

                  b)

                  Ja atbilde uz a) jautājumu ir apstiprinoša, vai pietiek ar to, ka prasības, ko cietusī puse ceļ pret apdrošinājuma ņēmēju/apdrošināto personu, pamatā ir tie paši fakti, un tā tiek celta tādas pašas prasības ietvaros, kā pret apdrošinātāju celta tiešā prasība, lai secinātu, ka cietušās puses prasība attiecas uz lietu, kas saistīta ar apdrošināšanu, lai gan prasības pamatam starp cietušo pusi un apdrošinājuma ņēmēju/apdrošināto personu nav saistības ar apdrošināšanu?

                  c)

                  Turklāt un pakārtoti, ja atbilde uz a) jautājumu ir apstiprinoša, vai pietiek ar to, ka starp apdrošinātāju un cietušo pusi pastāv strīds par apdrošināšanas polises spēkā esamību vai sekām, lai secinātu, ka cietušās puses prasība attiecas uz lietu, kas saistīta ar apdrošināšanu?

                  d)

                  Ja atbilde uz a) jautājumu ir noliedzoša, vai pietiek ar to, ka apdrošinājuma ņēmēja/apdrošinātās personas piesaistīšana tiešai prasībai pret apdrošinātāju ir atļauta tiesību aktos, kas reglamentē tiešas prasības pret apdrošinātāju?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).


title: Lieta C-709/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. decembrī iesniedza Appeal Tribunal (Northern Ireland) (Apvienotā Karaliste) – CG/Department for Communities in Northern Ireland

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 30. decembrī iesniedza Appeal Tribunal (Northern Ireland) (Apvienotā Karaliste) – CG/Department for Communities in Northern Ireland

      (Lieta C-709/20)
      (2021/C 110/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Appeal Tribunal (Northern Ireland)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: CG

         Atbildētājs: Department for Communities in Northern Ireland

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai The Universal Credit Regulations (Northern Ireland) 2016 [2016. gada Noteikumu par Vispārējo kredītu (Ziemeļīrija)] 9. panta 3. punkta c) apakšpunkta i) punkts, kas ieviests ar The Social Security (Income-related Benefits) (Updating and Amendment) (EU Exit) Regulations (Northern Ireland) 2019 [2019. gada Noteikumiem (atjaunojumi un grozījumi) (izstāšanās no ES) (Ziemeļīrija) par sociālo nodrošinājumu (ar ienākumiem saistīti pabalsti)], ar kuru no tiesībām saņemt sociālā nodrošinājuma pabalstus ir izslēgti ES pilsoņi ar valsts uzturēšanās tiesībām (Limited Leave to Remain) [ierobežotu uzturēšanās atļauju] (šajā gadījumā “pirmsuzturēšanās statusu” atbilstoši UK Immigration Rules [Apvienotās Karalistes Imigrācijas noteikumu] ES pielikumam), ir (tieši vai netieši) prettiesiski diskriminējošs atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. pantam un neatbilst Apvienotās Karalistes saistībām saskaņā ar European Communities Act 1972 [1972. gada Eiropas Kopienu likumu]?

                  2)

                  Ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši un The Universal Credit Regulations (Northern Ireland) 2016 [2016. gada Noteikumu par Vispārējo kredītu (Ziemeļīrija)] 9. panta 3. punkta c) apakšpunkta i) punkts ir jāatzīst par netieši diskriminējošu, vai The Universal Credit Regulations (Northern Ireland) 2016 [2016. gada Noteikumu par Vispārējo kredītu (Ziemeļīrija)] 9. panta 3. punkta c) apakšpunkta i) punkts ir pamatots atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. pantam un neatbilst Apvienotās Karalistes saistībām saskaņā ar European Communities Act 1972 [1972. gada Eiropas Kopienu likumu]?


title: Lieta C-716/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 31. decembrī iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – RTL Television GmbH/Grupo Pestana S.G.P.S., S.A., SALVOR – Sociedade de Investimento Hoteleiro, S.A.

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 31. decembrī iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – RTL Television GmbH/Grupo Pestana S.G.P.S., S.A., SALVOR – Sociedade de Investimento Hoteleiro, S.A.

      (Lieta C-716/20)
      (2021/C 110/24)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal de Justiça

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: RTL Television GmbH

         Atbildētājas: Grupo Pestana S.G.P.S., S.A., SALVOR – Sociedade de Investimento Hoteleiro, S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes 1993. gada 27. septembra Direktīvas 93/83/EEK (1) 1. panta 3. punktā paredzētais jēdziens “kabeļu retranslācija” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aptver ne tikai kādas raidorganizācijas veiktu vienlaicīgu citas raidorganizācijas raidījuma translāciju, bet arī atklātu retranslāciju, kur, vienlaikus un pilnībā izmantojot kabeli, atklātai uztveršanai retranslē sākotnējos televīzijas vai radio programmu raidījumus (neatkarīgi no tā, vai šīs atklātās retranslācijas veicējs ir vai nav raidorganizācija)?

                  2)

                  Vai caur satelītu raidītu televīzijas kanāla pārraižu vienlaicīga izplatīšana, izmantojot viesnīcu numuros izvietotos televizorus ar pieslēgumu koaksiālajam kabelim, ir uzskatāma par šo pārraižu retranslāciju, kas ir ietverama Padomes Direktīvas 93/83/EEK (1993. gada 27. septembris) 1. panta 3. punktā minētajā jēdzienā?

         (1)  Padomes Direktīva 93/83/EEK (1993. gada 27. septembris) par dažu noteikumu saskaņošanu attiecībā uz autortiesībām un blakustiesībām, kas piemērojamas satelītu apraidei un kabeļu retranslācijai (OV 1993, L 248, 15. lpp.).


title: Lieta C-6/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 7. janvārī Vācijas Federatīvā Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedumu lietā T-594/18 Pharma Mar/Komisija

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/23

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 7. janvārī Vācijas Federatīvā Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2020. gada 28. oktobra spriedumu lietā T-594/18 Pharma Mar/Komisija
      (Lieta C-6/21 P)
      (2021/C 110/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vācijas Federatīvā Republika, (pārstāvji: S. Heimerl, J. Möller)

         Pārējie lietas dalībnieki: Pharma Mar, SA, Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2020. gada 28. oktobra spriedumu lietā T-594/18, Pharma Mar/Komisija;

                  —

                  atstāt spēkā Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2018) 4831 final (2018. gada 17. jūlijs), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (1) ir atteikta tirdzniecības atļauja cilvēkiem paredzētām zālēm “Aplidin – plitidepsin”, un prasību noraidīt;

                  —

                  pakārtoti – nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai un

                  —

                  piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan Vispārējā tiesā, gan Tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, pirmkārt, nepareizi interpretēdama un pareizi nepiemērodama EMA2016. gada 6. oktobra politikas par konkurējošu interešu pārvaldību (2) (turpmāk tekstā – “EMA politika”) 3.2.2. punktu. Tādējādi Vispārējā tiesa esot kļūdaini balstījusies uz pieņēmumu, ka universitātes slimnīca, kurā bija nodarbināti divi eksperti, bija uzskatāma par farmācijas uzņēmumu EMA politikas 3.2.2. punkta izpratnē.

         Otrkārt, tiesa esot nepareizi novērtējusi pierādīšanas pienākuma sadali. It īpaši, esot pieļauta kļūda pieņēmumā, ka Komisijai, lai kliedētu attiecīgi radītās šaubas, ir bijis jāpierāda, ka šūnu terapijas centrs ir universitātes slimnīcas nodalīta struktūrvienība un tādējādi neatrodas slimnīcas kontrolē. Drīzāk prasītājai esot bijis jāpierāda, ka šūnu terapijas centrs faktiski atrodas universitātes slimnīcas kontrolē.

         Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nepareizi interpretēdama un pareizi nepiemērodama EMA politikas 4.2.1.2. pantu par tā dēvētajiem konkurējošiem produktiem. Pirmām kārtām, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, ņemdama vērā otrā eksperta darbības saistībā ar atsevišķiem konkurējošiem produktiem un, otrām kārtām, nepareizi konstatēdama – saistībā ar pierādījumu kļūdainu novērtējumu – ka tirgū praktiski neesot nevienu citu alternatīvu zāļu multiplo mielomu ārtēšanai.

         Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, neatzīdama, ka otrā eksperta piedalīšanās zinātniskā padomdevēju grupā onkoloģijas jomā nav būtiski ietekmējusi procedūras norisi vai iznākumu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV 2004, L 136, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Zāļu aģentūras (“EMA”) politika attiecībā uz zinātnisko komiteju locekļu un ekspertu konkurējošu interešu pārvaldību, 2016. gada 6. oktobris, EMA/626261/2014, Rev. 1).


title: Lieta C-43/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. janvārī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – FCC Česká republika s.r.o.

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 27. janvārī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – FCC Česká republika s.r.o.

      (Lieta C-43/21)
      (2021/C 110/27)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Nejvyšší správní soud

         Pamatlietas puses

         Prasītāja kasācijas tiesvedībā: FCC Česká republika s.r.o.

         Atbildētāja kasācijas tiesvedītā: Městská část Praha-Ďáblice, Spolek pro Ďáblice,

         piedaloties: Ministerstvo životního prostředí

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/75/ES (1) (2010. gada 24. novembris) par rūpnieciskajām emisijām (piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole) 3. panta 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens iekārtas “būtiskas izmaiņas” ir saprotams arī kā atkritumu uzglabāšanas izgāztuvē laika pagarināšana, pat ja nav mainījusies ne maksimālā pieļaujamā atkritumu izgāztuves platība, ne arī tās kopējā ietilpība?

         (1)  OV 2010, L 334, 17. lpp.


title: Lieta T-585/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. februāra spriedums – Şanli/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, grupu un organizāciju saraksts, kam ir piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā – Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus – Formas prasību neievērošana – Reglamenta 76. panta d) punkts – Nepieņemamība)

text:
               29.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 110/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. februāra spriedums – Şanli/Padome
      (Lieta T-585/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, grupu un organizāciju saraksts, kam ir piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Formas prasību neievērošana - Reglamenta 76. panta d) punkts - Nepieņemamība)
      (2021/C 110/28)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Dalokay Şanli (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji: D. Gürses un J. M. Langenberg, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Van Overmeire un B. Driessen)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1084 (2018. gada 30. jūlijs), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2018/475 (OV 2018, L 194, 144. lpp.), un atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1071 (2018. gada 30. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2018/468 (OV 2018, L 194, 23. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas izriet no šo tiesību aktu prettiesiskuma.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Dalokay Şanli atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.