title: Lieta C-285/15: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Beca Engineering Srl/Ministero dell'Interno Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Preču brīva aprite — Direktīva 89/106/EEK — Būvizstrādājumi — Kamīnu iekšējais pārklājums — Valsts tiesību akti, kuros noteikts pienākums kamīnu iekšējo pārklājumu veikt tikai ar ugunsdrošiem materiāliem

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/6

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Beca Engineering Srl/Ministero dell'Interno

   (Lieta C-285/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Preču brīva aprite - Direktīva 89/106/EEK - Būvizstrādājumi - Kamīnu iekšējais pārklājums - Valsts tiesību akti, kuros noteikts pienākums kamīnu iekšējo pārklājumu veikt tikai ar ugunsdrošiem materiāliem)
   (2016/C 279/09)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Beca Engineering Srl

      Atbildētāja: Ministero dell'Interno

      Rezolutīvā daļa:

   Tāda valsts tiesiskā regulējuma kā pamatlietā, kurā ir noteikts, ka privāto apkures iekārtu kamīniem jābūt būvētiem no ugunsdrošiem būvmateriāliem, atbilstība Savienības tiesībām nav jāizvērtē atbilstoši 1988. gada 21. decembra Direktīvai 89/106/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz būvizstrādājumiem, ko groza ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1882/2003.
   Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīva 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, un normas par informācijas sabiedrības pakalpojumiem, ko groza ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK, jāinterpretē tādējādi, ka šāds valsts tiesiskais regulējums ir jākvalificē kā ‟tehniski noteikumi” minētās direktīvas 1. panta 3. un 11. punkta izpratnē, un ka, ja attiecīgā dalībvalsts šo tiesisko regulējumu nepaziņo Eiropas Komisijai atbilstoši šīs pašas grozītās direktīvas 8. pantam, šis valsts tiesiskais regulējums nav piemērojams, uz ko privātpersonas var atsaukties valsts tiesā.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta C-148/12: Prasība, kas celta 2012. gada 26. martā — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/10

         Prasība, kas celta 2012. gada 26. martā — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-148/12)
   2012/C 138/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch un G. Braun)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot vai katrā ziņā nedarot Komisijai zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/110/EK, ar ko groza Direktīvu 2004/49/EK par drošību Kopienas dzelzceļos (1), prasības, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               par pienākuma darīt zināmus transponēšanas pasākumus neizpildi, pamatojoties uz LESD 260. panta 3. punktu, piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai kavējuma naudu EUR 148 094,1 dienā, kas ir jāieskaita Eiropas Savienības pašu resursu kontā;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2010. gada 24. decembrī.

      (1)  OV L 345, 62. lpp.


title: Lieta T-566/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. oktobrī — Hostel Tourist World/ITSB — WRI Nominees ( “HostelTouristWorld.com” )

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/11

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. oktobrī — Hostel Tourist World/ITSB — WRI Nominees (“HostelTouristWorld.com”)
   (Lieta T-566/13)
   2014/C 31/19
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hostel Tourist World, SL (Sevilla, Spānija) (pārstāvis — J. M. Bartrina Díaz, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: WRI Nominees Ltd (Luksemburga, Luksemburga)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB lēmumu, ciktāl ar to apmierināta WRI Nominees Ltd apelācijas sūdzība saistībā ar Kopienas preču zīmes Nr. 7 241 862“HOSTELTOURISTWORLD” atzīšanu par spēkā neesošu attiecībā uz starptautiskās nomenklatūras 39. un 43. klasi;

               —

               saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 65. panta 2. punktu noraidīt WRI Nominees Ltd apelācijas sūdzību saistībā ar Kopienas preču zīmes Nr. 7 241 862“HOSTELTOURISTWORLD.COM” atzīšanu par spēkā neesošu attiecībā uz starptautiskās nomenklatūras 35., 39. un 43. klasi vai, pakārtoti, uzdot ITSB veikt pasākumus, kas vajadzīgi sprieduma, ar kuru būtu apmierināti šīs prasības prasījumi, izpildei;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme “HostelTouristWorld.com” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 39. un 43. klasē — reģistrēta Kopienas preču zīme Nr. 7 241 862

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: WRI Nominees Ltd

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar šīs pašas regulas 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu, un Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta, to aplūkojot kopsakarā ar šīs pašas regulas 53. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt WRI Nominees Ltd apelācijas sūdzību un daļēji atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 63. un 64. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar šīs pašas regulas 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-423/10: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Redaelli Tecna/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus — Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Sadarbība administratīvajā procesā — Saprātīgs termiņš

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/39

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Redaelli Tecna/Komisija
   (Lieta T-423/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus - Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Sadarbība administratīvajā procesā - Saprātīgs termiņš)
   (2015/C 302/49)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Redaelli Tecna SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – R. Zaccà, M. Todino, E. Cruellas Sada un S. Patuzzo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji B. Gencarelli, L. Prete un V. Bottka, vēlāk V. Bottka, G. Conte un P. Rossi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt un grozīt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38344 – Priekšspriegojuma tērauds), kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, un Komisijas 2011. gada 4. aprīļa Lēmumu C(2011) 2269, galīgā redakcija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Redaelli Tecna SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta C-229/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal administratif de Paris (Francija) 2007. gada 9. maija rīkojumu — Diana Mayeur / Ministre de la santé et des solidarités

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal administratif de Paris (Francija) 2007. gada 9. maija rīkojumu — Diana Mayeur/Ministre de la santé et des solidarités

   (Lieta C-229/07)
   (2007/C 155/29)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal administratif de Paris
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Diana Mayeur

      Atbildētājs: Ministre de la santé et des solidarités

   Prejudiciālais jautājums
   Vai 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/39/EK (1) 23. pants ļauj trešās valsts pilsonim, kas ir Kopienas pilsoņa dzīvesbiedrs, pamatoties uz Kopienu tiesisko regulējumu par diplomu savstarpēju atzīšanu un brīvību veikt uzņēmējdarbību, un vai tas uzliek par pienākumu kompetentām dalībvalsts iestādēm, kuras izsniedz atļauju veikt reglamentētu profesionālu darbību, ir jāņem vērā diplomi, sertifikāti un citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, pat ja tie ir iegūti ārpus Eiropas Savienības robežām un ja tie ir atzīti kādā no dalībvalstīm, kā arī ieinteresētās personas esošo pieredzi salīdzinot, no vienas puses, ar kompetencēm, kuras apliecina šie dokumenti, un pieredzi ar zināšanām un kvalifikāciju, ko pieprasa valsts tiesiskais regulējums, no otras puses?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp., kā arī — labojumi — OV L 299, 35. lpp. un OV 2005, L 197, 34. lpp.).


title: Lieta T-570/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūlijā – Laverana /ITSB ( “BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG” )

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/13

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūlijā – Laverana/ITSB (“BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG”)
   (Lieta T-570/14)
   2014/C 361/17
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger, M. Zöbisch un D. Chatterjee, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 27. maija lēmumu lietā R 124/2014-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 9 22  581

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               nepareiza pilnvaru izmantošana lēmumā, kas balstīts uz konkurences tiesību apsvērumiem.


title: Lieta T-150/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. martā — Telefónica O2 Germany /ITSB — Loopia ( “LOOPIA” )

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/43

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. martā — Telefónica O2 Germany/ITSB — Loopia (“LOOPIA”)
   (Lieta T-150/10)
   2010/C 148/71
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (Minhene, Vācija) (pārstāvji — A. Fottner un M. Müller, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Loopia AB (Västeras, Zviedrija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 1812/2008-1 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī tos, kuri radušies apelācijas procesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “LOOPIA” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes reģistrācija vārdiskai preču zīmei “LOOP” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija vārdiskai preču zīmei “LOOP” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 38. un 42. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija vārdiskai preču zīmei “LOOPY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9, 38 un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus par visām apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu, noraidīt iebildumus un atļaut registrāciju

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini konstatējusi, ka nav attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespējas.


title: Lieta T-266/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 18. jūlija spriedums – Argus Security Projects/Komisija Publiski pakalpojumu līgumi — Drošības pakalpojumu sniegšana Savienības integrētas robežu pārvaldības palīdzības misijas Lībijā ietvaros — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/19

         Vispārējās tiesas 2016. gada 18. jūlija spriedums – Argus Security Projects/Komisija
   (Lieta T-266/14) (1)

   (Publiski pakalpojumu līgumi - Drošības pakalpojumu sniegšana Savienības integrētas robežu pārvaldības palīdzības misijas Lībijā ietvaros - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 314/26)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kipra) (pārstāvji – T. Bontinck un E. van Nuffel d’Heynsbroeck, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre un D. Gauci)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Eiropas Savienības Integrētas robežu pārvaldības palīdzības misijas Lībijā (EUBAM Libya) lēmumu noraidīt prasītājas iesniegto piedāvājumu sarunu konkursa procedūrā par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu attiecībā uz drošības pakalpojumu sniegšanu EUBAM Libya ietvaros saistībā ar integrētu robežu pārvaldību Lībijā (līgums EUBAM-13-020) un līguma slēgšanas tiesības piešķirt sabiedrībai Garda World Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Integrētas robežu pārvaldības palīdzības misijas Lībijā (EUBAM Libya) lēmumu noraidīt Argus Security Projects Ltd iesniegto piedāvājumu sarunu konkursa procedūrā par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu attiecībā uz drošības pakalpojumu sniegšanu EUBAM Libya ietvaros saistībā ar integrētu robežu pārvaldību Lībijā (līgums EUBAM-13-020) un līguma slēgšanas tiesības piešķirt sabiedrībai Garda World Ltd;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta C-22/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 25. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Atbrīvojumi — 132. panta 1. punkta m) apakšpunkts — Pakalpojumi, kas cieši saistīti ar sportu vai fizisko audzināšanu — Piestātņu un laivu glabātuvju nomas tādu ūdenssporta biedrību biedriem, kuras darbojas tādu ūdenstransporta vai atpūtas darbību jomā, kuras nav pielīdzināmas sporta vai fiziskās audzināšanas pasākumiem, atbrīvojums no nodokļa — Atbrīvojums, kas attiecas tikai uz tādu ūdenssporta biedrību biedriem, kuras pakalpojumu sniegšanai neizmanto tajās strādājošu personu pakalpojumus — Izslēgšana — 133. panta pirmās daļas d) punkts

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/11

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 25. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-22/15) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojumi - 132. panta 1. punkta m) apakšpunkts - Pakalpojumi, kas cieši saistīti ar sportu vai fizisko audzināšanu - Piestātņu un laivu glabātuvju nomas tādu ūdenssporta biedrību biedriem, kuras darbojas tādu ūdenstransporta vai atpūtas darbību jomā, kuras nav pielīdzināmas sporta vai fiziskās audzināšanas pasākumiem, atbrīvojums no nodokļa - Atbrīvojums, kas attiecas tikai uz tādu ūdenssporta biedrību biedriem, kuras pakalpojumu sniegšanai neizmanto tajās strādājošu personu pakalpojumus - Izslēgšana - 133. panta pirmās daļas d) punkts)
   (2016/C 145/12)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Lozano Palacios un G. Wils)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M. Bulterman un M. Noort)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punktā, 24. panta 1. punktā un 133. pantā, lasot kopā ar šīs direktīvas 132. panta 1. punkta n) apakšpunktu, paredzētos pienākumus;

                           —

                           tādu ūdenstransporta vai atpūtas darbību jomā, kuras nav pielīdzināmas sporta vai fiziskās audzināšanas pasākumiem, no pievienotās vērtības nodokļa atbrīvojot piestātņu un laivu glabātuvju nomu tādu ūdenssporta biedrību biedriem, kuras pakalpojumu sniegšanai neizmanto tajās strādājošu personu pakalpojumus, un

                           —

                           gadījumos, kad piestātnes un laivu glabātuves tiek iznomātas personām, kuras nodarbojas ar sportu un kad noma ir cieši saistīta ar šī sporta praktizēšanu un ir neatņemama tā sastāvdaļa, nomas atbrīvojumu no nodokļa attiecinot tikai uz tādām ūdenssporta biedrībām, kuras pakalpojumu sniegšanai neizmanto tajās strādājošu personu pakalpojumus,

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 228, 13.7.2015.


title: Lieta C-172/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) 2008. gada 25. aprīļa rīkojumu — Pontina Ambiente Srl / Regione Lazio

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) 2008. gada 25. aprīļa rīkojumu — Pontina Ambiente Srl/Regione Lazio

   (Lieta C-172/08)
   (2008/C 183/23)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Commissione tributaria provinciale di Roma
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Pontina Ambiente Srl

      Atbildētāja: Regione Lazio

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Likuma 549/95 3. panta 26. un 31. punktā paredzētie tiesību noteikumi ir pretrunā ar EEK līguma 12., 14., 43. un 46. pantu un ar Direktīvām 35/2000/EK (1) un 31/1999/EK (2), it īpaši attiecībā uz principiem, kas noteikti Direktīvā 35/2000/EK un Direktīvas 31/1999/EK 10. pantā, saskaņā ar kuriem dalībvalstis veic pasākumus, lai novērstu nevienlīdzību kopējā Kopienu tirgū, cīnās par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos, liedzot iespēju ļaunprātīgi izmantot brīvību slēgt līgumus par ļaunu kreditoram, ja līgums galvenokārt kalpo tam, lai nodrošinātu debitoram papildu likviditāti uz kreditora rēķina, un paredz atlīdzību par zaudējumiem, kas kreditoram rodas saistībā ar debitora maksājuma kavējumu?

      (1)  OV L 200, 35. lpp.

      (2)  OV L 182, 1. lpp.


title: Lieta C-510/15 P: Tiesas 2016. gada 7. jūlija rīkojums – Fapricela – Indústria de Trefilaria, SA/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus — Pierādīšanas pienākums — Nevainīguma prezumpcija — Naudas sodi — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Neierobežota kompetence — Pārkāpuma smaguma un papildu summas atturošas iedarbības dēļ noteikšana — Pamatojums — Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/14

         Tiesas 2016. gada 7. jūlija rīkojums – Fapricela – Indústria de Trefilaria, SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-510/15 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus - Pierādīšanas pienākums - Nevainīguma prezumpcija - Naudas sodi - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Neierobežota kompetence - Pārkāpuma smaguma un papildu summas atturošas iedarbības dēļ noteikšana - Pamatojums - Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi)
   (2016/C 343/21)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fapricela – Indústria de Trefilaria, SA (pārstāvji – T. Caiado Guerreiro un R. Rodrigues Lopes)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Bottka un J. Szczodrowski, M. Marques Mendes un A. Dias Henriques, avocats)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Fapricela – Indústria de Trefilaria, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Lieta C-56/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-429/10 un T-578/10 un lietā T-438/12 Global Steel Wire /Komisija 2015. gada 6. februārī iesniedza Global Steel Wire, S.A.

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-429/10 un T-578/10 un lietā T-438/12 Global Steel Wire/Komisija 2015. gada 6. februārī iesniedza Global Steel Wire, S.A.

   (Lieta C-56/15 P)
   (2015/C 118/28)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Global Steel Wire, S.A. (pārstāvji – F. González Díaz un A. Tresandi Blanco, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-429/10 un T-578/10 un lietā T-438/12 Global Steel Wire/Komisija;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt gan šajā tiesvedībā, gan Vispārējā tiesā notikušajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izklāsta vienu vienīgu pamatu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtēdama Global Steel Wire interesi celt prasību gan saistībā ar lietā T-578/10 celto prasību atcelt Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu par grozījumu izdarīšanu Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumā C(2010) 4387 (final) par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.344 – priekšspriegojuma tērauds), gan saistībā ar lietā T-429/10 izklāstīto prasības pamatu un prasījumu pielāgošanu jautājumā par Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu par grozījumu izdarīšanu Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumā C(2010) 4387 (final) par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.344 – priekšspriegojuma tērauds).


title: Lieta T-385/05 TO: Vispārējās tiesas 2010. gada 6. septembra rīkojums — Portugāle/ Transnáutica un Komisija (Trešās personas protests — Trešās personas, kas iesniedz protestu, iespēja piedalīties pamata tiesvedībā — Kaitējuma neesamība trešās personas, kas iesniedz protestu, tiesībām — Nepieņemamība)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/28

         Vispārējās tiesas 2010. gada 6. septembra rīkojums — Portugāle/Transnáutica un Komisija
   (Lieta T-385/05 TO) (1)

   (Trešās personas protests - Trešās personas, kas iesniedz protestu, iespēja piedalīties pamata tiesvedībā - Kaitējuma neesamība trešās personas, kas iesniedz protestu, tiesībām - Nepieņemamība)
   2010/C 301/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes, A. C. Santos, J. Gomes un P. Rocha)

      Pārējie lietas dalībnieki: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Portugāle) (pārstāvji: C. Fernández Vicién, D. Ortigão Ramos, P. Carmona Botana, M. T. López Garrido un P. Vidal Matos, avocats); un Komisija (pārstāvji — R. Lyal un L. Bouyon, avocats)

      Priekšmets

   Trešās personas protesta pieteikums par Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedumu lietā T-385/05 Transnáutica/Komisija (Krājumā nav publicēts).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               trešās personas protesta pieteikumu noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Portugāles Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Transnáutica — Transportes e Navegação, SA tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 330, 24.12.2005.


               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/12

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja vēlēšanas
   (2004/C 251/21)
   Pirmās instances tiesa 2004. gada 8. septembrī atbilstoši Reglamenta 7. panta noteikumiem par Pirmās instances tiesas priekšsēdētāju ievēlēja tiesnesi Bo Vesterdorf laika periodam no 2004. gada 8. septembra līdz 2007. gada 31. augstam.


title: Lieta C-80/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 20. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 20. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-80/07) (1)

   (2007/C 199/44)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Apvienotās lietas F-8/05 un F-10/05: Civildienesta tiesas 2010. gada 16. septembra rīkojums — Block u.c. un Knaul u.c./Komisija

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/50

         Civildienesta tiesas 2010. gada 16. septembra rīkojums — Block u.c. un Knaul u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas F-8/05 un F-10/05) (1)

   ()
   2010/C 317/91
   Tiesvedības valoda — franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005., 33. un 36. lpp.


title: Lieta C-81/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedums ( Symvoulio tis Epikrateias , Grieķija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Idryma Typou A.E./Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Kapitāla brīva aprite — Sabiedrību tiesības — Pirmā direktīva 68/151/EEK — Akciju sabiedrība, kas darbojas preses un televīzijas jomā — Sabiedrība un akcionārs, kuram pieder vairāk nekā 2,5 % akciju — Kopīgs un solidārs administratīvs naudas sods)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/12

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias, Grieķija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Idryma Typou A.E./Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis

   (Lieta C-81/09) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Kapitāla brīva aprite - Sabiedrību tiesības - Pirmā direktīva 68/151/EEK - Akciju sabiedrība, kas darbojas preses un televīzijas jomā - Sabiedrība un akcionārs, kuram pieder vairāk nekā 2,5 % akciju - Kopīgs un solidārs administratīvs naudas sods)
   2010/C 346/19
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Idryma Typou A.E.

      Atbildētājs: Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — Padomes 1968. gada 9. marta Pirmā direktīvas Nr. 68/151/EEK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (OV L 65, 8. lpp.), 1. panta interpretācija — Valsts tiesību noteikums, ar kuru starp akciju sabiedrību preses un televīzijas nozarē un tās akcionāriem, kuru turējumā atrodas vairāk par 2,5 % no kopējā kapitāla, ir noteikta solidāra atbildība par administratīvajiem sodiem, kas piemēroti saistībā ar šīs sabiedrības darbību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1968. gada 9. marta Pirmā direktīva 68/151/EEK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses, ir interpretējama tādējādi, ka tā nav pret tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir paredzēts Likuma Nr. 2328/1995 “Privātās televīzijas un vietēja mēroga radio darbības juridiskais režīms, tiesiskais regulējums, kas reglamentē jautājumus saistībā ar radio un televīzijas tirgu un citas normas”, kas grozīts ar Likumu Nr. 2644/1998 “Par radio un televīzijas pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību”, 4. panta 3. punktā, saskaņā ar kuru šī paša panta iepriekšējos punktos paredzētie naudas sodi par tiesību aktu un ētikas normu, ar kuriem tiek reglamentēta televīzijas raidorganizāciju darbība, pārkāpšanu ir jāpiemēro kopīgi un solidāri ne tikai sabiedrībai, kurai ir piešķirta licence dibināt un pārvaldīt televīzijas raidorganizāciju, bet arī visiem tās akcionāriem, kuriem pieder vairāk nekā 2,5 % no sabiedrības kapitāla;

               2)

               LESD 49. un 63. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie ir pret šādu valsts tiesisko regulējumu.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta T-798/14: Prasība, kas celta 2014. gada 5. decembrī  – DenizBank /Padome

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 5. decembrī – DenizBank/Padome
   (Lieta T-798/14)
   (2015/C 089/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DenizBank A. Ș. (Esentepe, Turcija) (pārstāvji – M. Lester un O. Jones, Barristers, R. Mattick un S. Utku, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 8. septembra Lēmumu 2014/659/KĀDP (1) un Padomes 2014. gada 8. septembra Regulu (ES) Nr. 960/2014 (2) (turpmāk tekstā kopā – “apstrīdētie pasākumi”), ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               atbilstoši LESD 277. pantam atzīt par nepiemērojamu 2014. gada 8. septembra lēmuma 1. pantu un 2014. gada 8. septembra regulas 1. panta 5. punktu un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav ievērojusi tās pienākumu norādīt pamatojumu apstrīdēto pasākumu pieņemšanai attiecībā uz prasītāju. Turklāt prasītāja apgalvo, ka Padome prasītājai nav norādījusi nevienu iemeslu, kādēļ attiecībā uz to tika pieņemti apstrīdētie pasākumi, kā arī nav pat informējusi prasītāju par tās iekļaušanu šajos pasākumos.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav ievērojusi prasītājas tiesības uz aizstāvību, tostarp, tās tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā. Prasītāja apgalvo, ka Padome tai nav norādījusi nevienu iemeslu vai pierādījumu, lai attiecībā uz prasītāju varētu pieņemt apstrīdētos pasākumus, kā arī nav sniegusi prasītājai jebkādu iespēju iesniegt apsvērumus pret to ierosinātajā lietā, un līdz ar Padome ir kavējusi Tiesu veikt “efektīvu pārbaudi tiesā”.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, ciktāl Padome attiecībā uz prasītāju ir pieņēmusi apstrīdētos pasākumus, tā ir pārkāpusi Ankaras nolīgumu starp Turciju un ES (un tā Papildprotokolu) vairākos jautājumos.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi nediskriminācijas un samērīguma principus un ir nepamatoti un nesamērīgi ierobežojusi prasītājas pamattiesības.

      (1)  Padomes 2014. gada 8. septembra Lēmums 2014/659/KĀDP,14 ar ko groza Lēmumu 2014/512/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV L 271, 54. lpp.).

      (2)  Padomes 2014. gada 8. septembra Regula (ES) Nr. 960/2014, ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 833/2014 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar Krievijas darbībām, kas destabilizē situāciju Ukrainā (OV L 271, 3. lpp.).


title: Lieta T-226/12: Prasība, kas celta 2012. gada 29. maijā — Lidl Stiftung /ITSB — LĺDL MUSIC ( “LIDL” )

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 29. maijā — Lidl Stiftung/ITSB — LĺDL MUSIC (“LIDL”)
   (Lieta T-226/12)
   2012/C 227/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji — M. Schaeffer, M. Wolter un A. Marx, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: LĺDL MUSIC, spol. s r.o. (Brno, Čehijas Republika)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 21. marta lēmumu lietā R 2380/2010-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “LIDL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 15. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 861 025

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme un Kopienas vārdiska preču zīme “LÍDL MUSIC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 15. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta kopsakarā ar 42. panta 2. un 3. punktu pārkāpums un Komisijas Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punkta pārkāpums.
   Padomes Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta kopsakarā ar 42. panta 2. un 3. punktu pārkāpums
   Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-568/10: Prasība, kas celta 2010. gada 6. decembrī — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/19

         Prasība, kas celta 2010. gada 6. decembrī — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-568/10)
   2011/C 55/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — Maria Condou-Durande un W. Bogensberger)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, ieviešot tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram studentiem, kas ir trešo valstu pilsoņi, darba atļauju var izsniegt tikai tad, ja pirms tam ir tikusi pārbaudīta Austrijas darba tirgus situācija, lai pārliecinātos, ka amatu nevar ieņemt persona, kas reģistrējusies kā bezdarbnieks, Austrijas Republika nav izpildījusi Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvas 2004/114/EK par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā (1), 17. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka ar Austrijas tiesisko regulējumu studentiem, kas ir trešo valstu pilsoņi, sistemātiski tiek liegta piekļuve darba tirgum, jo darba atļauja darbam vakantā amatā tiek izsniegta tikai tad, ja iepriekš ir ticis pārbaudīts, ka šo amatu nevar ieņemt persona, kas reģistrēta kā bezdarbnieks. Tādējādi šai personu grupai izdoto darba atļauju skaits esot ļoti zems. Tādējādi tikai 10 % trešo valstu studentiem, salīdzinājumā ar 70 % Austrijas studentiem, ir iespēja studiju izmaksas daļēji finansēt no ienākumiem par darbu.
   Austrijas Republika uzskata, ka šāds ierobežojums ir pamatots. Tā kā Austrijā augstskolas esot brīvi pieejamas un studiju maksa zema, tā esot iecienīta trešo valstu studentu vidū. Vājo vācu valodas zināšanu un profesionālās kvalifikācijas neesamības dēļ tie parasti varot atrast darbu zemu kvalificētās jomās un tādējādi pastiprināt šajā sektorā valdošo jau tā augsto bezdarba līmeni.

      (1)  OV L 375, 12. lpp.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-346/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Apdrošināšana — Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva — Bonus-malus sistēma)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2004. gada 7. septembrī
   lietā C-346/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Apdrošināšana - Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva - Bonus-malus sistēma)
   (2004/C 262/08)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-346/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - C. Tufvesson un J.-F. Pasquier) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis P. Gramegna, kam palīdz A. Schmitt) par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EK līguma 226. pantam, kas iesniegta 2002. gada 30. septembrī, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: Tiesas priekšsēdētājs V. Skouris, palātas priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans (referents), C. Gulmann un J. N. Cunha Rodrigues, tiesnesis R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric, tiesnesis S. von Bahr, tiesnese R. Silva de Lapuerta un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretārs H. von Holstein, sekretāra palīgs, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta F-122/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. augustā – ZZ/Komisija

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/57

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. augustā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-122/15)
   (2015/C 354/70)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītājas pensijas tiesību summas pārskaitīšanu uz Savienības pensiju shēmu, kurā piemēroti jaunie Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārīgie īstenošanas noteikumi (VĪN)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pantu;

               —

               atcelt 2015. gada 6. janvāra lēmumu, ar ko ir apstiprināta to pensijas tiesību summas pārskaitīšana, kuras prasītāja ir ieguvusi pirms stāšanās amatā, šai pārskaitīšanai piemērojot 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta vispārīgos īstenošanas noteikumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-292/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Köln (Vācija) 2006. gada 3. jūlija rīkojumu — Vedat Deniz pret Vācijas Federatīvo Republiku, trešā persona: Deutsche Post AG , ko pārstāv priekšsēdētājs

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Köln (Vācija) 2006. gada 3. jūlija rīkojumu — Vedat Deniz pret Vācijas Federatīvo Republiku, trešā persona: Deutsche Post AG, ko pārstāv priekšsēdētājs
   (Lieta C-292/06)
   (2006/C 261/16)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Köln
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vedat Deniz

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Trešā persona: Deutsche Post AG, ko pārstāv priekšsēdētājs
   Prejudiciālais jautājums
   Vai EKL 47. panta 2. punkts kopā ar EKL 95. pantu, kopā ar 12. panta piekto ievilkumu, kopā ar 7. panta 1. punktu Direktīvā 97/67/EK redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīvu 2002/39/EK (1), ir jāinterpretē tādā veidā, ka tad, ja vispārējo pakalpojumu sniedzējs piemēro īpašus tarifus klientiem, kas ir juridiskas personas, un kas šķirošanas centros nodod pasta tīklam jau sašķirotus pasta sūtījumus, vispārējo pakalpojumu sniedzējam ir pienākums šos īpašos tarifus piemērot arī uzņēmumiem, kuri pasta sūtījumus savāc no sūtītāja, tajā pašā pieņemšanas punktā un ar tādiem pašiem nosacījumiem kā klientiem, kas ir juridiskas personas un kas nodod pasta tīklam jau sašķirotus pasta sūtījumus, un tādējādi vispārējo pakalpojumu sniedzējs nevar apzināti to atteikt, pamatojoties uz to, ka tam ir pienākums sniegt vispārējos pakalpojumus?

      (1)  OV L 176, 21. lpp.


title: lieta T-130/03: Pirmās instances tiesas 2005. gada 22. septembra spriedums — Alcon/ITSB (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Valsts agrāka vārdiska preču zīme “TRIVASTAN” — Kopienas vārdiskas preču zīmes “TRAVATAN” reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/20

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 22. septembra spriedums — Alcon/ITSB
   (lieta T-130/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “TRIVASTAN” - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TRAVATAN” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2005/C 281/36)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alcon Inc., Hinenberga [Hünenberg] (Šveice), (pārstāvji — G. Brīns [G. Breen], solicitor, un D. Glīsons [J. Gleeson], barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji: S. Palmero Kabezasa [S. Palmero Cabezas] un S. Laitinena [S. Laitinen])

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Biofarma SA, Neijī pie Sēnas [Neuilly-sur-Seine] (Francija), (pārstāvji — V. Žils Vega [V. Gil Vega], A. Ruisa Lopesa [A. Ruiz Lopez] un D. Gonsalesa Maroto [D. González Maroto], advokāti)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2003. gada 30. janvāra lēmumu lietā R 968/2001-3 attiecībā uz iebildumu procesu starp Alcon Inc. un Biofarma SA.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 158, 05.07.2003.


title: Lieta T-304/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 18. janvāra spriedums — Tilda Riceland Private /ITSB — Siam Grains ( “BASMALI” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “BASmALI” reģistrācijas pieteikums — Agrāka nereģistrēta preču zīme un agrāks apzīmējums “BASMATI” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts)

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/7

         Vispārējās tiesas 2012. gada 18. janvāra spriedums — Tilda Riceland Private/ITSB — Siam Grains (“BASMALI”)
   (Lieta T-304/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BASmALI” reģistrācijas pieteikums - Agrāka nereģistrēta preču zīme un agrāks apzīmējums “BASMATI” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts)
   2012/C 58/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tilda Riceland Private Ltd (Gurgāona, Indija) (pārstāvji — S. Malynicz, barrister, N. Urwin un D. Sills, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Siam Grains Co. Ltd (Bangkoka, Taizeme) (pārstāvis — C. Thomas-Raquin, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 19. marta lēmumu lietā R 513/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tilda Riceland Private Ltd un Siam Grains Co. Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 19. marta lēmumu lietā R 513/2008-1;

               2)

               ITSB papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina divas trešdaļas no Tilda Riceland Private Ltd tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Siam Grains Co. Ltd papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina vienu trešdaļu no Tilda Riceland Private Ltd tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta F-47/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. augustā – ZZ/Komisija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/33

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. augustā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-47/16)
   (2016/C 371/38)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju to ierēdņu sarakstā, kas paaugstināti amatā 2015. gada paaugstināšanas amatā ietvaros

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par prasītājas nepaaugstināšanu amatā 2015. gada paaugstināšanas amatā ietvaros;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-267/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bayerischer Verwaltungsgericht München (Vācija) 2006. gada 20. jūnija rīkojumu — Tadao Maruko pret Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bayerischer Verwaltungsgericht München (Vācija) 2006. gada 20. jūnija rīkojumu — Tadao Maruko pret Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen

   (Lieta C-267/06)
   (2006/C 224/37)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bayerischer Verwaltungsgericht München
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Tadao Maruko

      Atbildētājs: Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai obligātā arodapdrošināšanas sistēma, kā šajā lietā Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen [Vācijas teātru darbinieku sociālās apdrošināšanas iestāde], ir valsts sistēmām pielīdzināma sistēma Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 3. panta 3. punkta nozīmē (1)?

               2.

               Vai atalgojums Direktīvas 2000/78/EK 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē ir jāsaprot kā maksājumi pārdzīvojušam laulātajam atraitņu pensijas veidā, ko veic obligātās arodapdrošināšanas iestāde?

               3.

               Vai Direktīvas 2000/78/EK 1. pants kontekstā ar 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu ir pretrunā šāda veida papildu apdrošināšanas sistēmas statūtu noteikumiem, saskaņā ar kuriem reģistrēts kopdzīves partneris pēc otra partnera nāves nesaņem mirušā pārdzīvojušam laulātajam paredzēto pensiju, ko parasti maksā laulātiem, lai gan viņš tāpat formāli ir dzīvojis uz dzīves laiku dibinātā savstarpējas materiālas un morālas gādības kopībā kā laulātie?

               4.

               Ja atbilde uz iepriekš minētajiem jautājumiem ir apstiprinoša, vai ir pieļaujama diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ, ņemot vērā Direktīvas 2000/78/EK preambulas 22. apsvērumu?

               5.

               Vai, ņemot vērā spriedumu lietā Barber (lieta C-262/88), mirušā pārdzīvojušam laulātajam paredzētā pensija attiecas tikai uz laiku pēc 1990. gada 17. maija?

      (1)  OV L 303, 02.12.2000., 16. lpp.


title: Apvienotās lietas C-282/04 un C-283/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 28. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 56. panta 1. punkts un 43. pants — Nīderlandes valsts īpašās akcijas ( golden shares ) sabiedrībās KPN un TPG — Jēdzienu kontroles līdzdalība , tieši ieguldījumi un portfeļa ieguldījumi nošķiršana pamatbrīvību kontekstā — Valsts pasākums pamatbrīvību izpratnē — Vispārējo pasta pakalpojumu garantija)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/6

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 28. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti
   (Apvienotās lietas C-282/04 un C-283/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 56. panta 1. punkts un 43. pants - Nīderlandes valsts īpašās akcijas (“golden shares”) sabiedrībās KPN un TPG - Jēdzienu “kontroles līdzdalība”, “tieši ieguldījumi” un “portfeļa ieguldījumi” nošķiršana pamatbrīvību kontekstā - “Valsts pasākums” pamatbrīvību izpratnē - Vispārējo pasta pakalpojumu garantija)
   (2006/C 294/10)
   Tiesvedības valoda — nīderlandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk, A. Nijenhuis un S. Noë)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — H.G. Sevenster, J.G.M. van Bakel un M. De Grave)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 56. pants — Tiesības, kas piesaistītas Nīderlandes valsts īpašajai akcijai sabiedrībā Koninklijke KPN NV

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               uzturot spēkā Koninklijke KPN NV un TPG NV statūtos zināmus noteikumus, kas paredz, ka šo sabiedrību kapitālā ietilpst īpaša Nīderlandes valsts akcija, kas šai pēdējai piešķir īpašas tiesības piekrist noteiktiem minēto sabiedrību institūciju vadības lēmumiem, kuras nav ierobežotas ar gadījumiem, kad šīs valsts iejaukšanās ir nepieciešama Tiesas atzītu imperatīvu vispārējo interešu apsvērumu dēļ, un — TPG NV gadījumā — it īpaši tāpēc, lai nodrošinātu vispārējo pasta pakalpojumu uzturēšanu, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 56. pants 1. punkts;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 28.08.2004


title: Lieta T-89/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. februārī – Erwin Müller/EUIPO – Novus Tablet Technology Finland (“NOVUS”)

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. februārī – Erwin Müller/EUIPO – Novus Tablet Technology Finland (“NOVUS”)
   (Lieta T-89/17)
   (2017/C 112/60)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Erwin Müller GmbH (Lingen, Vācija) (pārstāve – N. Grüger, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Novus Tablet Technology Finland Oy (Turku, Somija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NOVUS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 206 611

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas cetrutās padomes 2016. gada 28. novembra lēmums lietā R 2413/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, kā arī Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja Iebildumu nodaļas 2015. gada 2. oktobra lēmumu iebildumu procesā Nr. B 2 456 336, proti, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz precēm, kas ietilpst 9. klasē –“pārnēsāšanas tvertnes datoriem; mobilo telefonu turētāji; datoru perifērijas ierīces”;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-240/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/17

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-240/08)
   (2008/C 183/34)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve — N. Yerrell)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvu 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK (1) atcelšanu vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2006/22/EK transponēšanai beidzās 2007. gada 1. aprīlī. Tomēr šīs prasības iesniegšanas datumā atbildētāja vēl arvien nebija veikusi visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai transponētu direktīvu, vai, jebkurā gadījumā, nav darījusi tos zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 102, 35. lpp.


title: Lietas C-63/05 izslēgšana no reģistra

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/33

         Lietas C-63/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2006/C 60/68)

      (tiesvedības valoda — grieķu)

   2005. gada 14. decembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-63/05 Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: Lieta F-70/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. augustā  —  Ziliene /Parlaments

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/26

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. augustā — Ziliene/Parlaments
   (Lieta F-70/08)
   (2008/C 247/54)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Veronika Ziliene, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Strīda priekšmets un apraksts
   Prasība, pirmkārt, atcelt iecēlējinstitūcijas 2007. gada 17. jūlija lēmumu nepiešķirt prasītājai Civildienesta noteikumu VII pielikuma 10. pantā paredzēto dienas naudu un, otrkārt, piespriest atbildētājam izmaksāt dienas naudu par laikposmu, sākot no viņas ierēdņa amata pienākumu pildīšanas sākuma, tai pieskaitot kavējuma procentus, kā arī vienu euro kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2007. gada 17. jūlija lēmumu nepiešķirt prasītājai Civildienesta noteikumu VII pielikuma 10. pantā paredzēto dienas naudu;

               —

               piespriest Parlamentam izmaksāt prasītājai dienas naudu par laikposmu, sākot no viņas ierēdņa amata pienākumu pildīšanas sākuma, tai pieskaitot kavējuma procentus, kas aprēķināti, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi refinansējuma pamatoperācijām, kas piemērojama attiecīgajā laikposmā, palielinot par diviem punktiem, līdz pilnīgai summas samaksai;

               —

               piespriest atbildētājam izmaksāt prasītājai simbolisku atlīdzību viena euro apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-59/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. februārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. februārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

   (Lieta C-59/12)
   2012/C 138/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts

      Atbildētāja kasācijas instancē: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2005/29/EK (1) par negodīgu komercpraksi 3. panta 1. punkts saistībā ar 2. panta d) punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tirgotāja darbība, kas attiecībā pret patērētājiem ir uzskatāma par uzņēmēja komercpraksi, var izpausties arī tādējādi, ka valsts slimokase saviem dalībniekiem sniedz (maldinošas) ziņas par to, kādas nelabvēlīgas sekas dalībniekiem var rasties gadījumā, ja notiek maiņa uz citu valsts slimokasi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.).


title: Lieta T-506/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. augustā – Grieķijas Republika/Komisija

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/28

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. augustā – Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-506/15)
   (2015/C 371/31)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, O. Tsirkinidou un A.-E. Vasilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 22. jūnija Īstenošanas lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 4076) (1), ciktāl ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi atsaistītajam tiešajam atbalstam 2009., 2010. un 2011. pieprasījuma gadā un savstarpējai atbilstībai 2011. pieprasījuma gadā un ciktāl Grieķijas Republikai nav tikuši atmaksāti EUR 1 0 4 60  620,42 atbilstoši Vispārējās tiesas 2014. gada 6. novembra spriedumam lietā T-632/11 Grieķijas Republika/Eiropas Komisija, ņemot vērā prasības pieteikumā izklāstītos faktus un norādītos tiesību akta atcelšanas pamatus; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.
   Konkrētāk, attiecībā uz finanšu korekciju, kas tiek piemērota atsaistītā tiešā atbalsta shēmām, Grieķijas Republika norāda uz četriem atcelšanas pamatiem.

               1.

               Ar pirmo atcelšanas pamatu par vienotas 25 % likmes korekciju, kas tiek piemērota nepilnību dēļ, nosakot un kontrolējot pastāvīgās ganības, attiecībā uz 2009., 2010. un 2011. gadu, tiek norādīts uz Regulas Nr. 796/2004 (2) 2. panta 2. punkta (vēlāk Regulas Nr. 1120/2009 (3) 2. panta c) punkta) kļūdainu interpretāciju un piemērošanu.

               2.

               Ar otro atcelšanas pamatu arī par vienotas 25 % likmes korekciju, kas tiek piemērota nepilnību dēļ, nosakot un kontrolējot pastāvīgās ganības, attiecībā uz 2009., 2010. un 2011. gadu, tiek norādīts uz pamatnostādņu kļūdainu interpretāciju un piemērošanu attiecībā uz 25 % finanšu korekcijas piemērošanas nosacījumiem, uz to, ka nav norādīts pietiekams pamatojums, ir pārsniegtas Komisijas rīcības brīvības robežas un vienlaicīgi ir pārkāpts samērīguma princips.

               3.

               Ar trešo atcelšanas pamatu par vienotas 5 % likmes korekciju, kas tiek piemērota nepilnību dēļ zemes gabalu identifikācijas sistēmā (ZGIS) pirmajā tās piemērošanas gadā (2009), tiek norādīts uz pamatnostādņu kļūdainu interpretāciju un piemērošanu, uz to, ka ir pārsniegtas Komisijas rīcības brīvības robežas un vienlaicīgi ir pārkāpts samērīguma princips.

               4.

               Ar ceturto atcelšanas pamatu par vienotas likmes korekciju piemērošanu nepilnību dēļ pārbaudēs uz vietas un, konkrētāk, attiecībā uz 2 % korekciju, kas tiek piemērota par risku analīzes neefektivitāti attiecībā uz 2010. pieprasījuma gadu, tiek norādīts uz kļūdainu Regulas Nr. 1122/2009 (4) 31. panta 2. punkta un Regulas Nr. 796/2004 27. panta interpretāciju un piemērošanu, kas ir tiesiskās paļāvības principa pārkāpums.
               Turklāt, kas attiecas uz citiem apstrīdētā īstenošanas lēmuma strīdīgajiem punktiem, Grieķijas Republika norāda divus turpmākos atcelšanas pamatus.

               5.

               Ar piekto atcelšanas pamatu par vienotas 2 % likmes korekciju, kas tiek piemērota savstarpējai atbilstībai, attiecībā uz 2011. pieprasījuma gadu, tiek norādīts uz kļūdainu Regulas Nr. 885/2006 (5) 11. panta un Regulas Nr. 1290/2005 (6) 31. panta piemērošanu un interpretāciju, uz to, ka nav norādīts pietiekams pamatojums un ka ir pieļautas faktu kļūdas vienotas 2 % likmes piemērošanā attiecībā uz 2011. pieprasījuma gadu.

               6.

               Ar sesto atcelšanas pamatu par summu, kas ir atmaksājama Grieķijas Republikai, pildot Vispārējās tiesas 2014. gada 6. novembra spriedumu lietā T-632/11, tiek norādīts uz LESD 266. un 280. panta pārkāpumiem attiecībā uz Komisijas pienākumu veikt pasākumus, lai pildītu Tiesas spriedumu, un uz to, ka nav norādīts pamatojums EUR 1 0 4 60  620,42 neatmaksāšanai Grieķijas Republikai atbilstoši iepriekš minētajam Vispārējās tiesas spriedumam.

      (1)  OV L 182, 39. lpp.

      (2)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 141, 18. lpp.).

      (3)  Komisijas 2009. gada 29. oktobra Regula (EK) Nr. 1120/2009, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienotā maksājuma shēmu, kura paredzēta III sadaļā Padomes Regulā (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 316, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1122/2009, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu (OV L 316, 65. lpp.).

      (5)  Komisijas 2006. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 885/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz maksājumu aģentūru un citu struktūru akreditāciju un ELGF un ELFLA grāmatojumu noskaidrošanu (OV L 171, 90. lpp.).

      (6)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).


title: Lieta F-108/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 26. jūnija rīkojums — Nijs /Revīzijas palāta (Civildienests — Ierēdņi — Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Kopsavilkums par prasības pieteikumā izvirzītajiem pamatiem — Iepriekšējas sūdzības neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/61

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 26. jūnija rīkojums — Nijs/Revīzijas palāta
   (Lieta F-108/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Kopsavilkums par prasības pieteikumā izvirzītajiem pamatiem - Iepriekšējas sūdzības neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2008/C 223/116)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bart Nijs, Bereldange (Luksemburga) (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J.-M. Stenier un G. Corstens)
   Priekšmets
   Revīzijas palātas lēmuma pagarināt sava ģenerālsekretāra pilnvaru laiku par sešiem gadiem, sākot no 2007. gada 1. jūlija, un, pakārtoti, iecēlējinstitūcijas lēmuma nepaaugstināt prasītāju LA5 pakāpē 2004. gadā pēc Pirmās instances tiesas 2006. gada 3. oktobra sprieduma lietā T-171/05 Nijs/Revīzijas palāta, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

                  Nijs atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008., 56. lpp.


title: Lieta C-94/09: Prasība, kas celta 2009. gada 6. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 6. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-94/09)
   2009/C 113/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Afonso)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepiemērojot vienādu PVN likmi visiem apbedīšanas biroju sniegtajiem pakalpojumiem, kā arī ar tiem saistīto preču piegādei, Francijas Republika nav izpildījusi PVN direktīvas (1) 96.-99. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasībā Komisija apgalvo, ka Francijas tiesiskais regulējums nodokļu jomā ietekmē PVN sistēmas darbību, jo tajā pakalpojumiem, ko apbedīšanas biroji sniedz aizgājēju ģimenēm, un ar šiem pakalpojumiem saistītajām preču piegādēm ir piemērotas divas dažādas PVN likmes, lai gan praksē tā ir viena kompleksa darbība, kurai jāpiemēro vienāda nodokļu likme.
   Prasītāja it īpaši kritizē atbildētāju par to, ka tā bez pamatojuma ir nodalījusi mirušās personas pārvadāšanas, izmantojot šim nolūkam īpaši aprīkotu transportlīdzekli, pakalpojumu, kuram tiek piemērota samazināta PVN likme, no citām apbedīšanas biroju sniegtajām darbībām, piemēram, zārka nesēju piesaistīšanas vai zārka nodrošināšanas darbībām, kurām tiek piemērota parastā PVN likme. Tomēr saskaņā ar pastāvīgo judikatūru darbību, kas sastāv no viena vienīga pakalpojuma saimnieciskajā ziņā, nevajadzētu mākslīgi sadalīt, lai neietekmētu PVN sistēmas darbību. Praksē lielākā daļa ģimeņu, kas vēršas pie attiecīgajiem uzņēmumiem ar lūgumu organizēt bēres, uzskata minētās darbības par vienu un to pašu pakalpojumu.
   Komisija arī apstrīd atbildētājas izvēli piemērot apbedīšanas biroju sniegtajiem pakalpojumiem mainīgas samazinātās likmes. Komisija uzskata, ka PVN direktīvas 98. panta 1. punkts būtībā neļauj piemērot samazinātu likmi atsevišķiem transporta pakalpojumiem un parasto likmi citiem attiecīgo uzņēmumu sniegtajiem pakalpojumiem, kā rezultātā faktiskā likme nenovēršami ir zemāka par Francijā parasti piemēroto likmi. Turklāt šīs samazinātās likmes apmērs ir atkarīgs no katras konkrētās darbības, ņemot vērā katrā konkrētajā gadījumā sniegto pakalpojumu, kam tiek piemērota samazinātā likme, nozīmīgumu, kas ir arī paredzēts minētajā direktīvā.

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-85/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 9. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/53

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 9. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-85/06) (1)

   (2006/C 326/111)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta T-37/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. janvārī — Ungārija/Komisija

text:
               26.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/7

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. janvārī — Ungārija/Komisija
   (Lieta T-37/11)
   2011/C 95/12
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārijas Republika (pārstāvji — M. Z. Fehér, K. Szíjjártó un G. Koós)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas Lēmumu Nr. 3241011280 ar paziņojumu par parādu un tā piedziņu tiktāl, ciktāl attiecībā uz Ungārijas Republiku noteikts, ka saskaņā ar Šengenas konvencijas finanšu programmu nav finansējamas noteiktas izmaksas saistībā ar III/A mērķa 1., 3., 4., 5. un 6. pasākumu, III/B muitas mērķi un I/C mērķa ietvaros ierīkojamo upes robežkontroli Mohāčā [Mohács] un preču dzelzceļa staciju Eperješkē [Eperjeske];

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt Komisijas Lēmumu Nr. 3241011280 ar paziņojumu par parādu un tā piedziņu tiktāl, ciktāl attiecībā uz Ungārijas Republiku noteikts, ka saskaņā ar Šengenas konvencijas finanšu programmu nav finansējamas vai ir tikai daļēji finansējamas noteiktas izmaksas saistībā ar saistībā ar III/A mērķa 1., 3., 4., 5. un 6. pasākumu un III/B muitas mērķi;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus prasības pamatus:
   1)   Pamatprasījums: tiesiskās paļāvības un pamatoti radušos cerību pievilšana un tiesiskās drošības principa neievērošana
   Prasītāja apgalvo, ka, ņemot vērā tiesiskā regulējuma neskaidrību un saskaņā ar Šengenas konvencijas finanšu programmu finansētā atbalsta ievērojamo apjomu, esot bijis pamats visā programmas īstenošanas gaitā paļauties uz informāciju, ko Komisija sniegusi gan atbildot uz izteiktajiem nostājas izklāstīšanas lūgumiem, gan daudzajos par indikatīvo programmu sniegtajos atzinumos.
   Pēc prasītājas domām, ņemot vērā gan vajadzību iepriekšējas atļaujas saņemšanai apstiprināt indikatīvo programmu, gan programmas īstenošanas gaitā Komisijas veiktās pārbaudes un sadarbību ar dalībvalstīm, ex post pārbaudē, kuru Komisija var veikt jautājumā par projektu atbalstāmības iespēju, tā vairs nedrīkst pēc būtības apšaubīt to projektu finansējamību, kurus tā nav apšaubījusi iepriekš daudzkārtīgi veiktajās pārbaudēs. Prasītāja apgalvo, ka Komisija esot finansējuma lēmumos sniegusi “garantijas”, kas tai radījušas pamatotu cerību par indikatīvajā programmā uzskaitīto pasākumu finansējamību.
   Savstarpēji pienākumi sadarboties ar dalībvalstīm lojālas sadarbības principā esot noteikti arī Savienības iestādēm.
   Pēc prasītājas domām, ja tik neskaidra un mainīga tiesiskā regulējuma apstākļos no Komisijas pat nevarētu sagaidīt iepriekšēju un drošu informāciju par kāda projekta finansējamību, tiktu rupji neievērots arī tiesiskās drošības princips.
   2)   Pakārtotais prasījums: visaptverošas [robež]kontroles jēdziena kļūdaina izpratne un finanšu korekciju noteikšanas nepamatotība
   Prasītāja uzskata, ka pakārtotajā prasījumā minētās izmaksas Komisija apstrīdētajā lēmumā par nefinansējamām vai tikai daļēji finansējamām atzinusi tāpēc, ka tās neesot vai esot tikai daļēji atbildušas visaptverošas robežkontroles mērķim. Pēc prasītājas domām, Komisija šādu secinājumu esot izdarījusi visaptverošas [robež]kontroles jēdziena kļūdainas izpratnes dēļ.
   Prasītāja piebilst, ka Komisija, neraugoties uz tai sniegto informāciju, neesot veikusi vajadzīgās pārbaudes, lai noteiktu saistībā ar visiem pasākumiem atmaksājamo summu precīzu apmēru, un attiecībā uz dažiem no tiem esot nepareizi noteikusi sodanaudas summas. Prasītāja apgalvo, ka Komisija šīs sodanaudas summas esot noteikusi, pamatodamās uz apgalvotu proporcionālo attiecību starp atbildīgo iestāžu robežkontroles jomā veiktajām darbībām un pārējām darbībām, tā vietā, lai pamatotos uz Komisijas 2004. gada 5. februāra Lēmuma C(2004) 248 par Šengenas [konvencijas] programmas vadību un uzraudzību 22. panta 3. punkta b) apakšpunktā noteikto, un tādējādi uz konstatēto tiesiskā regulējuma pārkāpumu nopietnību vai arī to, cik būtiski ir vadības un uzraudzības sistēmas trūkumi, kurus līdz ar no tām izrietošajām finansiālajām sekām ir izraisījušas konstatētās nelikumības.


title: Lieta C-255/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 6. jūnijā ierosinājis Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ par Pirmās instances tiesas (piektās palātas) 2006. gada 30. marta spriedumu lietā T-367/03 Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/14

         Apelācija, ko 2006. gada 6. jūnijā ierosinājis Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ par Pirmās instances tiesas (piektās palātas) 2006. gada 30. marta spriedumu lietā T-367/03 Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-255/06 P)
   (2006/C 212/23)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ (pārstāvji — S. Sariibrahimoglu un R. Sinner, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas (piektās palātas) spriedumu lietā T-367/03 Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ/Padome un Komisija;

               —

               nodot Yedas lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai pārskatīšanai;

               —

               paredzēt mutvārdu procesu;

               —

               piespriest atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neuzskatot, ka Asociācijas Līgumam starp Turciju un Eiropas Ekonomisko Kopienu (“Ankaras līgums”) un tā protokoliem ir pienācīga juridiska nozīme un sekas — pretrunā Eiropas Kopienu Tiesas pastāvīgajai judikatūrai, un kļūdaini nosakot, ka principi un noteikumi, ko ietver Ankaras līgums un tā protokoli, neveido tiesību normas, saistībā ar kurām var tikt izvērtēti Kopienas iestāžu akti. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzēja domām, Ankaras līguma noteikumi ir tieši piemērojami un tie var piešķirt tiesības indivīdiem.
   Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neizvērtējot argumentu, saskaņā ar kuru Turcijas Republika palīdzības jomā ir tiesīga tikt pielīdzināta tādām valstīm, kā Spānija, Portugāle un Grieķija, un nospriežot, ka Kopienas iestādēm nav pienākuma rīkoties, ievērojot Grieķijas nostāju attiecībā uz finanšu atbalsta piešķiršanu Turcijai.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa kļūdījās tiesiskajā vērtējumā, nosakot, ka nebija cēloņsakarības starp Kopienas iestāžu iespējamo nelikumīgo rīcību un iespējamo kaitējumu.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 22. aprīlī lietā T-399/03 Arnaldo Lucaccioni pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Profesionāla slimība — Pieteikums atzīt pasliktināšanos — Pirmās instances tiesa sprieduma izpilde — Komisijas paziņojuma juridiska kvalifikācija — Prasība atcelt tiesību aktu — Nepieņemamība)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/36

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 22. aprīlī
   lietā T-399/03 Arnaldo Lucaccioni pret Eiropas Kopienu Komisiju
       (1)

   (Ierēdņi - Profesionāla slimība - Pieteikums atzīt pasliktināšanos - Pirmās instances tiesa sprieduma izpilde - Komisijas paziņojuma juridiska kvalifikācija - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepieņemamība)
   (2005/C 182/67)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-399/03 Arnoldo Lukačoni [Arnaldo Lucaccioni], bijušais Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Senleonāra pie jūras [St-Leonards-on-Sea], ko pārstāv H. R. Iturriagagoitia [J. R. Iturriagagoitia] un K. Devolvē [K. Delvolvé], advokāti, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv J. Kirāls [J. Currall], kuram palīdz Ž. L. Faņārs [J.-L. Fagnart], avocat, par prasību atcelt Komisijas 2003. gada 10. marta lēmumu par Pirmās instances tiesas 2003. gada 26. februāra sprieduma izpildi, kas taisīts lietā T-212/01, kā arī par medicīniska ziņojuma atcelšanu, kas sagatavots minētā procesa laikā, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood] un S. Papasavs [S. Papasavvas], sekretārs H. Jungs [H. Jung], 2005. gada 22. aprīlī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004.


title: Lieta T-193/06: Prasība, kas celta 2006. gada 12. jūlijā — Télévision Française 1 pret Komisiju

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/48

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. jūlijā — Télévision Française 1 pret Komisiju
   (Lieta T-193/06)
   (2006/C 224/102)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Télévision Française 1, Buloņa (Francija) (pārstāvji — J.-P. Hordies, advokāts, un C. Smits, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pasludināt Komisijas 2006. gada 22. marta lēmuma par atbalsta shēmām kinoteātriem un radio un TV apraidei par atceltu;

               —

               pieņemt lēmumu saskaņā ar tiesībām par tiesāšanās izdevumiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   2001. gada 3. oktobrī prasītāja Komisijā iesniedza divas sūdzības, ar kuram tā lūdza atzīt, ka atbalsta shēmās veiktie grozījumi atbalsta kinoteātriem un radio un TV apraidei Francijā nozarē ir prettiesisks valsts atbalsts, jo tas ir piešķirts, pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu, un, jebkurā gadījumā, valsts atbalsts ir nesaderīgs ar Kopējo tirgu.
   Ar 2006. gada 22. marta lēmumu C (2006) 832 galīgajā versijā (Valsts atbalsts NN 84/2004 un N 95/2004 — Francija, Atbalsta shēmas kinoteātriem un radio un TV apraidei) Komisija atbalsta shēmas Francijā īstenotās filmu un TV skaņās un attēla ražošanas atbalstam atzina par saderīgu ar Kopējo tirgu, piemērojot EKL 87. panta 3. punkta c) un d) apakšpunktu. Runa ir par šajā prasībā apstrīdēto lēmumu.
   Savu apgalvojumu pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Savā pirmajā pamatā tā apgalvo, ka Komisija pieļāva būtisku formas prasības pārkāpumu ar to, ka apstrīdētais lēmums nebija pietiekami pamatots attiecībā uz netiešo nodokļu raksturu, ieguldīšanas pienākuma, kas ir noteikts televīzijas izplatītajiem, raksturu un citu valsts atbalsta pasākumu, ko apstrīd prasītāja, saderību ar Kopējo tirgu.
   Savā otrajā pamatā prasītāja apgalvo, ka Komisija tāpat ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas valsts līdzekļu jēdziena vērtējumā, uzskatot, ka obligātās pasūtīšanas sistēma nenozīmē valsts līdzekļu pārskaitīšanu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē.
   Trešais prasītājas izvirzītais pamats ir balstīts uz iespējamo Komisijas izdarīto EKL 87. panta 3. punkta d) apakšpunkta pārkāpumu ar to, ka apstrīdētajā lēmumā bija ietverta acīmredzama kļūda atbalsta, kas ir paredzēts kultūras veicināšanai, jēdziena vērtējumā.


title: Lieta T-665/16: Prasība, kas celta 2016. gada 16. septembrī – Cinkciarz.pl/EUIPO (“€$”)

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/61

         Prasība, kas celta 2016. gada 16. septembrī – Cinkciarz.pl/EUIPO (“€$”)
   (Lieta T-665/16)
   (2016/C 402/72)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polija) (pārstāvji – E. Skrzydło-Tefelska, advokāte [radca prawny], K. Gajek, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme ar simboliem “€” un “$” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 839 998

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 14. jūlija lēmums lietā R 2086/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 16. septembrī lietā T-342/02 Metro-Goldwyn-Mayer Lion Corp. pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Pārbaudes pienākuma apjoms — Pārvēršana par pieteikumu valsts preču zīmes saņemšanai — Regulas (EK) Nr. 40/94 58. pants)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 16. septembrī
   lietā T-342/02 Metro-Goldwyn-Mayer Lion Corp. pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Pārbaudes pienākuma apjoms - Pārvēršana par pieteikumu valsts preču zīmes saņemšanai - Regulas (EK) Nr. 40/94 58. pants)
   (2004/C 284/33)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā T-342/02 Metro-Goldwyn-Mayer Lion Corp., Santa Monica, Kalifornija (ASV), ko pārstāv advokāti F. de Visscher, E. Cornu, E. De Gryse un D. Moreau, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji S. Laitinen un D. Botis), otrai pusei apelācijas procesā ITSB esot Moser Grupo Media, SL, Santa Eulalia del Rio (Spānija), par prasību atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2002. gada 5. septembra lēmumu (lieta R 437/2001-3), ar ko atzīta par nepieņemamu apelācija par iebildumu nodaļas lēmumu attiecībā uz iebildumu procesu starp Moser Grupo Media, SL un Metro-Goldwyn-Mayer Lion Corp., Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili un tiesnesis M. Vilaras, sekretārs J. Plingers, administrators, 2004. gada 16. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 19, 25.1.2003.


title: Lieta F-102/09: Prasība, kas celta 2009. gada 17. decembrī — Bennett u.c./ITSB

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/50

         Prasība, kas celta 2009. gada 17. decembrī — Bennett u.c./ITSB
   (Lieta F-102/09)
   2010/C 37/79
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      Kelly-Marie Bennett (Mutxamel, Spānija) un citi (pārstāvis — L. Levi, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, lēmumu par prasītāju līgumu izbeigšanu saskaņā ar līguma izbeigšanas noteikumu, kas saistīts ar atklātā konkursa intelektuālā īpašuma jomā izturēšanu, atcelšana. Otrkārt, prasītājiem nodarītā morālā kaitējuma atlīdzināšana

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2009. gada 12. marta lēmumus par prasītāju līgumu izbeigšanu;

               —

               tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt 2009. gada 9. oktobra lēmumu, kas paziņots šajā pašā dienā, ar kuru ir noraidītas prasītāju 2009. gada 12. jūnijā iesniegtās sūdzības;

               —

               piespriest atbildētājam (i) izmaksāt prasītājiem, kā zaudējumu atlīdzību un procentus, atalgojumu par periodu, sākot no dienas, kurā tika izbeigti viņu līgumi, līdz dienai, kurā viņi tiks atjaunoti darbā sakarā ar pieņemto lēmumu atcelšanu, kā arī (ii) atjaunot katra prasītāja karjeras attīstību, kas tika pretlikumīgi pārtraukta ar lēmumiem par viņu līgumu izbeigšanu; gadījumā, ja prasītāju atjaunošana darbā rada būtiskas praktiskas grūtības vai ir pārmērīga attiecībā pret trešajām personām, piespriest atbildētājam izmaksāt taisnīgu finansiālu kompensāciju saistībā ar nelikumīgo prasītāju līgumu izbeigšanu. Izmaksājot šādu atlīdzību, jāņem vērā, inter alia, ne tikai iepriekš zaudētais atalgojums, bet arī prasītāju reālā iespēja palikt ITSB dienestā līdz pensijas vecuma sasniegšanai saskaņā ar līgumu, kas noslēgts uz nenoteiktu laiku, un attīstīt tālāk savu karjeru;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmumus par prasītāju līgumu izbeigšanu tiktāl, ciktāl uzteikuma termiņš nav ticis noteikts ņemot vērā visus gadus, kurus katrs no prasītājiem ir pavadījis ITSB dienestā;

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt zaudējumu atlīdzību un procentus, lai kompensētu prasītājiem radušos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu, kas, novērtējot ex aequo et bono, katram no prasītājiem ir EUR 85 000 apmērā;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta C-494/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 26. novembraHoge Raad der Nederlanden lēmumu lietā Heintz van Landewyck S.A.R.L. pret Staatssecretaris van Financiën

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 26. novembraHoge Raad der Nederlanden lēmumu lietā Heintz van Landewyck S.A.R.L. pret Staatssecretaris van Financiën

   (lieta C-494/04)
   (2005/C 45/28)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 26. novembraHoge Raad der Nederlanden lēmumu lietā Heintz van Landewyck S.A.R.L. pret Staatssecretaris van Financiën un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 1. decembrī. Hoge Raad der Nederlanden lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Akcīzes nodokļa direktīva (1) ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieprasa dalībvalstīm pieņemt noteikumu, saskaņā ar kuru tām ir jāatmaksā vai jākompensē akcīzes nodokļa summas, kas nomaksājamas vai kuras ir nomaksātas, saņemot akcīzes markas, gadījumā, ja pieprasītājs (nodokļu noliktavas atļaujas turētājs) nav izmantojis, ne arī varēs izmantot markas, kuras ir pazudušas pirms to uzlīmēšanas uz precēm, kam piemēro akcīzes nodokli, un trešās personas nav varējušas un nevarēs likumīgi izmantot šīs markas, pat ja nevar izslēgt, ka tās ir izmantojušas vai izmantos šīs markas, uzlīmējot tās uz tabakas precēm, kuras ir laistas tirgū nelikumīgi?

               2.

                           a)

                           Vai Sestā Direktīva (2) un it sevišķi tās 27. panta 1. punkts un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka Nīderlandes valdība paziņoja Komisijai vēlāk nekā termiņā, kas ir norādīts Sestās Direktīvas 27. panta 5. punktā, atbilstoši Devītās Direktīvas grozījumiem, par tās vēlēšanos saglabāt speciālu procedūru tabakas preču aplikšanai ar nodokli, nozīmē, ka, ja indivīds norāda uz termiņa neievērošanu pēc tam, kad paziņošana faktiski ir jau veikta, šī speciālā procedūra nevar tikt piemērota arī pēc paziņojuma veikšanas?

                           b)

                           Ja atbilde uz 2a. jautājumu ir noraidoša, vai Sestā Direktīva un it sevišķi tās 27. panta 1. punkts un 5. punkts jāinterpretē tādējādi, ka īpašā procedūra nodokļu iekasēšanai par tabakas izstrādājumiem, kas ir noteikta Wet op de Omzetbelasting 28. pantā, nevar tikt piemērota, pamatojoties uz to, ka tā nav saderīga ar minētajiem Direktīvas nosacījumiem?

                           c)

                           Ja atbilde uz 2b. jautājumu ir noraidoša, vai Sestā Direktīva un it sevišķi tās 27. panta 1. punkts un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļa neatmaksāšana apstākļos, kas norādīti 1. jautājumā, nav saderīga ar Direktīvu?

      (1)  Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīva par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, OV L 76, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā Direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (77/388/EEK), OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta F-5/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 13. jūlija rīkojums — E pret Komisiju (Ierēdņi — Iekšējo procedūru likumība — Ierēdņu iespējami nepareiza rīcība disciplinārās procedūras ietvaros un tādas procedūras ietvaros, ar kuru slimību atzīt par arodslimību — Kaitējuma atlīdzināšana — Pieņemamība — Interese celt prasību — Apstiprinošs akts)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/48

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 13. jūlija rīkojums — E pret Komisiju
   (Lieta F-5/06) (1)

   (Ierēdņi - Iekšējo procedūru likumība - Ierēdņu iespējami nepareiza rīcība disciplinārās procedūras ietvaros un tādas procedūras ietvaros, ar kuru slimību atzīt par arodslimību - Kaitējuma atlīdzināšana - Pieņemamība - Interese celt prasību - Apstiprinošs akts)
   (2006/C 212/84)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: E, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Rodrigues un Y. Minatchy, advokāti)

      Atbildētāja: Komisija (pārstāvji — J. Curall un V. Joris)
   Priekšmets
   Pirmkārt, iecēlējinstitūcijas 2005. gada 4. oktobra lēmuma, ar ko noraidīta prasītājas sūdzība, lūdzot pārbaudīt disciplinārās procedūras, kā arī procedūras, kurā tiek atzīta atbildētājas arodslimība, likumību, atcelšana un, otrkārt, lūgums par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katra lietas dalībniece sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta T-382/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. septembrī — Villeroy et Boch /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/42

         Prasība, kas celta 2010. gada 9. septembrī — Villeroy et Boch/Komisija
   (Lieta T-382/10)
   ()
   2010/C 301/68
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Villeroy et Boch (Parīze, Francija) (pārstāvji — J. Philippe un K. Blau-Hansen, advokāti, un A. Villette, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu tiktāl, ciktāl tas skar prasītāju;

               —

               pakārtoti, tā rezultātā samazināt naudas sodu, kas prasītājai uzlikts ar apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja primāri lūdz daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (turpmāk tekstā — “EEZ”) 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/39.092 — Sanitārās iekārtas) attiecībā uz aizliegtu vienošanos Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabas sanitāro iekārtu tirgū par pārdošanas cenu saskaņošanu un slepenas komercinformācijas apmaiņu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda septiņus pamatus par:

               —

               LESD 101. panta un EEZ 53. panta pārkāpumu, kvalificējot pārkāpumu kā vienotu, saliktu un turpinātu pārkāpumu, jo atbildētāja tādējādi neesot izpildījusi savu pienākumu juridiski novērtēt apstrīdētā lēmuma adresātu individuālo rīcību;

               —

               pienākuma norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. panta otro daļu pārkāpumu, jo atbildētāja apstrīdētajā lēmumā nav pietiekami precīzi definējusi attiecīgos tirgus;

               —

               pietiekamu pierādījumu neesamību par prasītājas dalību pārkāpumos Francijā;

               —

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā — “harta”) 49. panta pirmajā daļā noteiktā principa nulla poena sine lege pārkāpumu, kā arī hartas 49. panta trešajā daļā noteiktā principa par soda samērīgumu ar nodarījumu pārkāpumu, aplūkojot to kopsakarā ar hartas 48. panta pirmo daļu un Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. pantu, jo atbildētāja uzlika naudas sodu prasītājai un tās mātes sabiedrībai solidāri;

               —

               naudas soda kļūdainu aprēķinu, jo naudas soda aprēķinā atbildētāja ir iekļāvusi prasītājas apgrozījumu, kas nav saistīts ar izteiktajiem iebildumiem;

               —

               hartas 41. panta pārkāpumu, jo naudas soda aprēķinā nav ņemts vērā procesa pārmērīgais ilgums;

               —

               soda samērīguma principa pārkāpumu un kļūdām novērtējumā, aprēķinot naudas sodu, jo pamatsumma tika noteikta 15 % apmērā un naudas soda galīgā summa pārsniedz 10 % ierobežojumu attiecībā pret prasītājas apgrozījumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101.] un [LESD 102.] pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).