title: Lieta C-423/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. jūlijā iesniedza Gerechtshof Den Haag (Nīderlande) – Staat der Nederlanden/Warner-Lambert Company LLC

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. jūlijā iesniedza Gerechtshof Den Haag (Nīderlande) – Staat der Nederlanden/Warner-Lambert Company LLC

   (Lieta C-423/17)
   (2017/C 318/13)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof Den Haag

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Staat der Nederlanden

      Atbildētāja: Warner-Lambert Company LLC

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2001/83 (1) 11. pants vai cita Savienības tiesību norma ir jāinterpretē tādējādi, ka paziņojums, ar kuru persona, kura lūdz ģenērisko zāļu tirdzniecības atļauju vai ir tās turētāja Direktīvas 2001/83 10. panta izpratnē, informē iestādi, ka tā ģenērisko zāļu apraksta kopsavilkumā un lietošanas instrukcijā nenorāda uz atsauces (references) zāļu apraksta kopsavilkuma daļām, kas attiecas uz indikācijām vai dozēšanas veidiem un uz kurām attiecas trešās personas patentu tiesības, ir jāuzskata par lūgumu ierobežot tirdzniecības atļauju, kura sekām ir jābūt tādām, ka tirdzniecības atļauja nav vai vairs nav spēkā attiecībā uz ar patentu aizsargātajām indikācijām vai dozēšanas veidiem?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Direktīvas 2001/83 11. pants un 21. panta 3. punkts vai citas Savienības tiesību normas liedz kompetentajai iestādei atbilstoši Direktīvas 2001/83 6. pantam, lasot to kopā ar 10. pantu, piešķirtas atļaujas gadījumā publicēt zāļu apraksta kopsavilkumu un lietošanas instrukciju, ieskaitot daļas, kas attiecas uz indikācijām vai dozēšanas veidiem un uz kurām attiecas trešās personas patentu tiesības, ja persona, kura lūdz tirdzniecības atļauju vai ir tās turētāja, ir informējusi iestādi, ka tā apraksta kopsavilkumā un lietošanas instrukcijā nenorāda uz atsauces (references) zāļu apraksta kopsavilkuma daļām, kas attiecas uz indikācijām vai dozēšanas veidiem un uz kurām attiecas trešās personas patentu tiesības?

               3)

               Vai, atbildot uz otro jautājumu, nozīme ir tam, ka kompetentā iestāde no atļaujas turētāja pieprasa lietošanas instrukcijā, kas tam ir jāpievieno zāļu iepakojumam, ietvert norādi uz šīs iestādes interneta vietni, kurā ir publicēts zaļu apraksta kopsavilkums, ieskaitot daļas, kas attiecas uz indikācijām vai dozēšanas veidiem un uz kurām attiecas trešās personas patentu tiesības, savukārt šīs daļas, piemērojot Direktīvas 2001/83 11. pantu, nav ietvertas lietošanas instrukcijā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).


title: Lieta T-256/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. maijā – Telefónica/Komisija

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/37

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. maijā – Telefónica/Komisija
   (Lieta T-256/15)
   (2015/C 245/44)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Telefónica, S.A. (Madride, Spānija) (pārstāvji – J. Ruiz Calzado un J. Domínguez Pérez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. pantu;

               —

               atcelt minētā lēmuma 4. panta 1. punktu, ciktāl tajā Spānijas Karalistei uzdots izbeigt šā lēmuma 1. pantā minēto atbalsta shēmu;

               —

               atcelt lēmuma 4. panta 2., 3., 4. un 5. punktu, ciktāl tajos ir noteikts pienākums atgūt summas, kuras Komisija uzskata par valsts atbalstu;

               —

               pakārtoti, ierobežot lēmuma 4. panta 2. punktā noteiktā atgūšanas pienākuma apjomu tāpat, kā tas darīts pirmajā un otrajā lēmumā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā tiek apstrīdēts tas pats lēmums, kas tiek apstrīdēts lietās T-12/15 Banco de Santander un Santusa/Komisija un T-252/15 Ferrovial u.c./Komisija.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi minētajās lietā jau izklāstītajiem.
   Turklāt Komisija esot pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un faktu vērtējumā, jo, izvērtējusi Dirección General de Tributos [Spānijas nodokļu administrācijas] consulta jeb administratīvo skaidrojumu, no tā izsecināja jaunu pasākumu, kas iespējami esot jauns valsts atbalsts, un apgalvojot, ka abi pirmie lēmumi neattiecās uz iespējamu strīdīgā pasākuma piemērošanu attiecībā uz netiešās līdzdalības iegādēm.


title: Lieta C-76/14: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 14. aprīļa spriedums (Curtea de Apel Braşov (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mihai Manea/Instituția Prefectului județul Brașov – Serviciul Public Comunitar Regim de Permise de Conducere și Inmatriculare a Vehiculelor Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Iekšēja aplikšana ar nodokļiem — LESD 110. pants — Nodoklis, ko dalībvalsts iekasē par mehāniskajiem transportlīdzekļiem to pirmreizējas reģistrācijas vai īpašumtiesību maiņas brīdī — Neitralitāte starp lietotiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas ievesti no citām dalībvalstīm, un līdzīgiem valsts tirgū pieejamiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/12

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 14. aprīļa spriedums (Curtea de Apel Braşov (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mihai Manea/Instituția Prefectului județul Brașov – Serviciul Public Comunitar Regim de Permise de Conducere și Inmatriculare a Vehiculelor

   (Lieta C-76/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Iekšēja aplikšana ar nodokļiem - LESD 110. pants - Nodoklis, ko dalībvalsts iekasē par mehāniskajiem transportlīdzekļiem to pirmreizējas reģistrācijas vai īpašumtiesību maiņas brīdī - Neitralitāte starp lietotiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas ievesti no citām dalībvalstīm, un līdzīgiem valsts tirgū pieejamiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem)
   (2015/C 198/15)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Braşov

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Mihai Manea

      Atbildētāja: Instituția Prefectului județul Brașov – Serviciul Public Comunitar Regim de Permise de Conducere și Inmatriculare a Vehiculelor

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 110. pants ir interpretējams tādējādi,

               —

               ka tas neliedz dalībvalstij ieviest nodokli mehāniskajiem transportlīdzekļiem, kas tiek uzlikts lietotiem transportlīdzekļiem to pirmreizējās reģistrācijas šajā dalībvalstī brīdī un minētajā dalībvalstī jau reģistrētiem transportlīdzekļiem to īpašumtiesību pirmreizējās maiņas brīdī šajā pašā valstī;

               —

               ka tas liedz šai dalībvalstij atbrīvot no šī nodokļa jau reģistrētus transportlīdzekļus, par kuriem ir samaksāts agrāk spēkā esošais nodoklis, kas ir atzīts par nesaderīgu ar Savienības tiesībām.

      (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: Lieta T-404/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 18. jūnija spriedums — Fluorsid un Minmet /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Pasaules alumīnija fluorīda tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Nepieņemamība — Cenu noteikšana un tirgu sadale — Pārkāpuma pierādīšana — Tiesības uz aizstāvību — Konkrētā tirgus definīcija — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/60

         Vispārējās tiesas 2013. gada 18. jūnija spriedums — Fluorsid un Minmet/Komisija
   (Lieta T-404/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Pasaules alumīnija fluorīda tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Nepieņemamība - Cenu noteikšana un tirgu sadale - Pārkāpuma pierādīšana - Tiesības uz aizstāvību - Konkrētā tirgus definīcija - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)
   2013/C 225/134
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Fluorsid SpA (Assemini, Itālija) un Minmet financing Co. (Lausanne, Šveice) (pārstāvji — L. Vasques un F. Perego, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, C. Cattabriga un K. Mojzesowicz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 25. jūnija Lēmumu C(2008) 3043 par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.180 — Alumīnija fluorīds) attiecībā uz aizliegtu vienošanos pasaules alumīnija fluorīda tirgū par cenu noteikšanu un tirgu sadali pasaules mērogā, kā arī, pakārtoti, prasība samazināt prasītājiem uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fluorsid SpA un Minmet financing Co. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: lieta C-339/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Landesgericht Innsbruck 2005. gada 22. jūnija lēmumu lietā Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser pret Tiroles pavalsti

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Landesgericht Innsbruck 2005. gada 22. jūnija lēmumu lietā Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser pret Tiroles pavalsti
   (lieta C-339/05)
   (2005/C 281/17)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Landesgericht Innsbruck (Insbrukas pavalsts tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 22. jūnija lēmumu lietā Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser pret Tiroles pavalsti un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 19. septembrī.

      Landesgericht Innsbruck lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai dalībvalstij vai arī dalībvalsts teritoriālai iestādei, aprēķinot samaksu līgumdarbiniekiem, nodarbinātības periods ir ņemams vērā bez ierobežojumiem laikā tāpat kā noteiktās iestādēs Šveicē, kādas tās minētas Tiroler Landesvertragsbedienstetengesetz (Tiroles pavalsts likums par līgumdarbiniekiem) 41.panta 2. punktā (attiecīgi 1948. gada Vertragsbedienstetengesetz (Likums par līgumdarbiniekiem) 26. panta 2. punkts), vai arī starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, noslēgtā konvencija par personu brīvu pārvietošanos (OV 2002 L 114/16), jo īpaši tās I pielikuma 9. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka var pieļaut ierobežojumus attiecībā uz nodarbinātības laika, ko darbinieki Šveicē ir pavadījuši pēc šīs konvencijas spēkā stāšanās 2002. gada 1. jūnijā, aprēķinos?


title: Lieta T-337/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 21. novembra spriedums — El Hogar Perfecto del Siglo XXI /ITSB — Wenf International Advisers (Korķviļķis) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots korķviļķis — Agrāks valsts dizainparaugs — Spēkā neesamības pamats — Individuāla rakstura neesamība — Atšķirīga kopējā iespaida neesamība — Informēts lietotājs — Autora brīvības pakāpe — Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. un 6. pants, kā arī 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/22

         Vispārējās tiesas 2013. gada 21. novembra spriedums — El Hogar Perfecto del Siglo XXI/ITSB — Wenf International Advisers (Korķviļķis)
   (Lieta T-337/12) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlots korķviļķis - Agrāks valsts dizainparaugs - Spēkā neesamības pamats - Individuāla rakstura neesamība - Atšķirīga kopējā iespaida neesamība - Informēts lietotājs - Autora brīvības pakāpe - Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. un 6. pants, kā arī 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 9/36
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji — C. Ruiz Gallegos un E. Veiga Conde, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — Ó. Mondéjar Ortuño)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Wenf International Advisers Ltd (Tortola, Îles Vierges britanniques) (pārstāvji — J. L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela un I. Munilla Muñoz, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju trešās padomes 2012. gada 1. jūnija lēmumu lietā R 89/2011-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Wenf International Advisers Ltd un El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta C-545/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/10

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-545/08)
   (2009/C 82/18)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Nijenhuis un K. Mojzesowicz)

      Atbildētāja: Polijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nosakot gala lietotāju platlīnijas pakalpojumu tarifus, iepriekš neveicot tirgus analīzi, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas noteikti Direktīvas 2002/22/EK (1) 16. un 17. pantā kopā ar Direktīvas 2002/21/EK (2) 16. un 27. pantu;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Polijas Republika neesot izpildījusi pienākumus, kas noteikti Direktīvas 2002/22/EK 16. un 17. pantā kopā ar Direktīvas 2002/21/EK 16. un 27. pantu, jo tā ir noteikusi gala lietotāju platlīnijas pakalpojumu tarifus, iepriekš neveicot tirgus analīzi.
   Pirmkārt, pienākumi, ko Urząd Komunikacji Elektronicznej der Telekomunikacja Polska prezidents noteica divus gadus pēc attiecīgo Kopienu tiesību normu stāšanās spēkā Polijā, proti, prasība, lai uzņēmums iesniegtu gala lietotāju platlīnijas pakalpojumu tarifus apstiprināšanai valsts regulējošajā iestādē, un prasība, lai tarifi tiktu noteikti, pamatojoties uz pakalpojumu sniegšanas izmaksām, esot jauni pienākumi, nevis iepriekšējo pienākumu paturēšana spēkā.
   Otrkārt, Urząd Komunikacji Elektronicznej prezidenta Telekomunikacja Polska uzliktos regulēšanas pienākumus saistībā ar gala lietotāju platlīnijas pakalpojumu tarifiem nevarot uzskatīt par pārejas pasākumu pamatdirektīvas 27. panta izpratnē, jo Direktīvas 98/10/EK 17. pants, kas ir minēts 27. pantā, attiecoties tikai uz fiksēto publisko telefona tīklu un pakalpojumiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 51. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp.).


title: Lieta F-111/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 25. maija spriedums – GW/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Medicīnisko izdevumu segšana — Konkrēta un detalizēta pārbaude

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/49

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 25. maija spriedums – GW/Komisija
   (Lieta F-111/15) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Medicīnisko izdevumu segšana - Konkrēta un detalizēta pārbaude)
   (2016/C 251/55)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: GW (pārstāvji – N. de Montigny un J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. S. Bohr un F. Simonetti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu atteikties segt prasītāja un viņa laulātās izdevumus saistībā ar trīs rēķiniem par medicīnisku iejaukšanos un laulātās, kas ir vēža paciente, ārstēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas lēmumu atteikties uzskatīt par atmaksājamiem izdevumus, kas ir ietverti 2014. gada 7. februāra aprēķinos Nr. 67 un 68 un 2014. gada 12. marta aprēķinā Nr. 72, kas attiecas uz T k-dzes veselības aprūpi;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina GW tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015., 55. lpp.


title: Lieta T-422/03: Vispārējās tiesas 2009. gada 18. decembra rīkojums — Enviro Tech Europe un Enviro Tech International /Komisija

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/48

         Vispārējās tiesas 2009. gada 18. decembra rīkojums — Enviro Tech Europe un Enviro Tech International/Komisija
   (Lieta T-422/03) (1)

   2010/C 37/69

      Tiesvedības valoda — angļu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004.


title: Lieta T-21/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. janvārī — Eurotel /ITSB — DVB Project ( DVB )

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/48

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. janvārī — Eurotel/ITSB — DVB Project (“DVB”)
   (Lieta T-21/09)
   (2009/C 69/106)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eurotel SpA, Milāna (Itālija) (pārstāvis — F. Paola, avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: DVB Project

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to atzīt par spēkā neesošu Kopienas grafiku preču zīmi “DVB”, jo tā ir acīmredzami pretrunā Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkta būtībai un redakcijai;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “DVB” (reģistrācijas pieteikums Nr. 275 771) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9. un 38. klasē;

      Kopienas preču zīmes īpašniece: DVB Project;

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja;

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: lietas dalībniece, kura iesniegusi pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu, neizvirza nevienas preču zīmju tiesības, bet norāda, ka attiecīgajai preču zīmei ir aprakstošs un sugas vārda raksturs;

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-298/11: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 9. jūlija rīkojums (Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — “Dobrudzhanska petrolna kompanyia” AD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 9. jūlija rīkojums (Administrativen sad — Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — “Dobrudzhanska petrolna kompanyia” AD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Lieta C-298/11) (1)

   2012/C 303/36
   Tiesvedības valoda — bulgāru
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 232, 06.08.2011.


title: Lieta T-521/09: Prasība, kas celta 2009. gada 21. decembrī — Areva T&D /Komisija

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/42

         Prasība, kas celta 2009. gada 21. decembrī — Areva T&D/Komisija
   (Lieta T-521/09)
   2010/C 51/78
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Areva T&D SAS (Parīze, Francija) (pārstāvji — A. Schild un C. Simphal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz Areva T&D SA; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasības pieteikuma, kuru iesniegusi Areva T&D SAS, priekšmets ir Eiropas Komisijas 2009. gada 7. oktobra lēmuma C(2009) 7601 galīgā redakcija par EK 81. panta (tagad — LESD 101. pants) un EEZ 53. panta piemērošanu — Lieta COMP/39.129 — Jaudas transformatori atcelšana.
   Prasītāja savas prasības par tiesību akta atcelšanu pamatojumam izvirza četrus pamatus.
   Pirmais pamats attiecas uz LESD 296. pantā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu. Prasītāja uzskata, ka Komisija nav pamatojusi secīgu sankciju piemērošanas deleģējumu, piemērojot sodu solidāri Areva T&D SA, kā arī pievienojot papildus nosacījumu 2002. gada 19. februāra Paziņojumā paredzētajiem nosacījumiem, lai varētu baudīt imunitāti no naudas sodiem.
   Ar savu otro pamatu prasītāja pārmet Komisijai, ka tā esot pārkāpusi LESD 101. panta 1. punktu un it īpaši tiesību normas par vainojamību konkurences tiesību pārkāpumos. Pēc prasītājas domām Komisija nevarēja vainot Areva T&D SA par pret konkurenci vērstu praksi pirms Alstom Alstom T&D SA nodošanas. Apstākļu iestāšanās brīdī Alstom T&D SA nebija neatkarīga sabiedrība, to kontrolēja mātes sabiedrība Alstom. Līdz ar to Komisijai esot bijis jāuzskata, piemērojot principus par vainojamību pārkāpumos uzņēmuma gadījumā, ka tikai mātes sabiedrība, šajā lietā Alstom, lietas apstākļu iestāšanās brīdī varēja būt atbildīga par pret konkurenci vērstu praksi pirms nodošanas. Prasītāja turklāt uzskata, ka, uzskatot Areva T&D SA par atbildīgu, Komisija esot pārkāpusi tiesiskās drošības un individuālu un personalizētu sodu vispārējos tiesību principus.
   Ar savu trešo pamatu prasītāja uzskata, ka Komisija pārkāpa LESD 101. panta 1. punktu un it īpaši tiesību normas, kas piemērojamas attiecībā uz solidaritāti. Prasītāja apgalvo, ka Komisija nevarēja Areva T&D SA un Alstom noteikt naudas sodu solidāri, ciktāl tās lēmuma pieņemšanas brīdī vairs neveidoja saimniecisku vienību. Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka, nosakot sodu solidāri Alstom un Areva T&D SA, Komisijas lēmumā nav ievēroti divi Savienības vispārējie tiesību principi, proti, vienlīdzīgas attieksmes princips un tiesiskās drošības princips.
   Ar savu ceturto pamatu prasītāja pārmet Komisijai, ka tā ir pārkāpusi LESD 101. panta 1. punktu un it īpaši Komisijas 2002. gada 19. februāra Paziņojumā par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu [par atbrīvojumu no naudas soda un naudas soda samazināšanu] (1) noteiktās normas. Prasītāja arī apgalvo, ka, atsakoties piešķirt Areva T&D SA imunitāti, Komisija esot pārkāpusi tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības vispārējos tiesību principus.

      (1)  OV C 45., 3. lpp.


title: Lieta T-395/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 12. aprīļa rīkojums — Stichting Corporate Europe Observatory /Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Netieši izteikts piekļuves atteikums — Pēc prasības celšanas pieņemts skaidri izteikts lēmums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/10

         Vispārējās tiesas 2011. gada 12. aprīļa rīkojums — Stichting Corporate Europe Observatory/Komisija
   (Lieta T-395/10) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Pēc prasības celšanas pieņemts skaidri izteikts lēmums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 173/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji — S. Crosby, solicitor, un S. Santoro, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Clotuche-Duvieusart un C. ten Dam)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas netieši izteiktu lēmumu, ar kuru prasītājai ir atteikta piekļuve konkrētiem dokumentiem, kas attiecas uz Eiropas Savienības un Indijas Republikas attiecībām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 06.11.2010.


title: lieta C-164/05: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 8. aprīlī

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/18

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 8. aprīlī
   (lieta C-164/05)
   (2005/C 115/33)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 8. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Maidanī [D. Maidani] un H. Stovlbeks [H. Støvlbæk], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvu 2001/19/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 89/48/EEK un Padomes Direktīvu 92/51/EEK par vispārēju sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai, kā arī Padomes Direktīvu 77/452/EEK, Padomes Direktīvu 77/453/EEK, Padomes Direktīvu 78/686/EEK, Padomes Direktīvu 78/687/EEK, Padomes Direktīvu 78/1026/EEK, Padomes Direktīvu 78/1027/EEK, Padomes Direktīvu 80/154/EEK, Padomes Direktīvu 80/155/EEK, Padomes Direktīvu 85/384/EEK, Padomes Direktīvu 85/432/EEK, Padomes Direktīvu 85/433/EEK un Padomes Direktīvu 93/16/EEK attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu, zobārstu, veterinārārstu, vecmāšu, arhitektu, farmaceitu un ārstu profesijām (1), un, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 206, 31.07.2001, 1. lpp.


title: Lieta C-631/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. decembrī iesniedza Oberster Patent- und Markensenat (Austrija) — Arne Forsgren

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. decembrī iesniedza Oberster Patent- und Markensenat (Austrija) — Arne Forsgren

   (Lieta C-631/13)
   2014/C 61/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Patent- und Markensenat

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Arne Forsgren

      Atbildētāja: Österreichisches Patentamt

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, pastāvot papildu nosacījumiem, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 1. panta b) punktu un 3. panta a) un b) punktu var tikt izsniegts aizsardzības sertifikāts ar pamatpatentu aizsargātai vielai (šajā gadījumā — “Protein D”), ja šī aktīvā viela zālēs (šajā gadījumā — “Synflorix”) ietilpst kovalentā (molekulārā) saitē ar citām aktīvām vielām, tomēr saglabājot pati savu iedarbību?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                           Vai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 469/2009 3. panta a) un b) punktu var tikt izsniegts aizsardzības sertifikāts ar pamatpatentu aizsargātai vielai (šajā gadījumā — “Protein D”), ja tai ir pašai sava terapeitiskā iedarbība (šajā gadījumā — vakcīna pret [oriģ. 3., lpp.]
                              Haemophilus-influenzae baktērijām), lai gan šo zāļu atļauja neattiecas uz šo iedarbību?

                           Vai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 469/2009 3. panta a) un b) punktu var tikt izsniegts aizsardzības sertifikāts ar pamatpatentu aizsargātai vielai (šajā gadījumā — “Protein D”), ja atļaujā šī viela ir apzīmēta kā faktisko aktīvo vielu (šajā gadījumā — pneimokoku polisaharīdi) “nesējviela” un tā kā “adjuvants” pastiprina šo vielu iedarbību, lai gan šī iedarbība zāļu atļaujā nav skaidri norādīta?


title: Lieta T-61/15: Prasība, kas celta 2015. gada 6. februārī – 1&1 Internet/ITSB – Unoe Bank (“1e1”)

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/36

      Prasība, kas celta 2015. gada 6. februārī – 1&1 Internet/ITSB – Unoe Bank (“1e1”)
      (Lieta T-61/15)
      (2015/C 107/47)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 1&1 Internet AG (Montabaur, Vācija) (pārstāve – G. Klopp, advokāte)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Unoe Bank, SA (Madride, Spānija)

         Informācija par procesu ITSB

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “(1e1)” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 047 479

         Process ITSB: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju piektās padomes 2014. gada 4. decembra lēmums lietā R 101/2014–5

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu B 002090507 iebildumu procesā starp 1&1 Internet AG un UNO E Bank;

                  —

                  piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-47/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī – Vācija/Komisija

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/31

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī – Vācija/Komisija
   (Lieta T-47/15)
   (2015/C 127/43)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze, K. Petersen, un T. Lübbig, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi ir šādi:

               —

               pamatojoties uz LESD 264. pantu, atcelt Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu C(2014) 8786 final lietā valsts atbalsts SA.33995 (2013) (ex 2013/NN) – Vācija, Atbalsts atjaunojamās elektroenerģijas ražošanai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, izvērtējot lietas faktiskos apstākļus, ir pieļautas acīmredzamas kļūdas novērtējumā.
               Eiropas Komisija nav pareizi izpratusi pamatā esošos faktus, proti, to, kā darbojas Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien [Likums par atjaunojamās enerģijas prioritāti], it īpaši saskaņā ar šo likumu noteikto finanšu plūsmu sistēmu. Turklāt tā nav pareizi izpratusi “valsts” kā likumdevēja un kā subjekta, no kura ir atvasinātas uzraudzības iestādes, lomu un tādējādi nepareizi secinājusi, ka pastāv kontroles situācija.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar īpašo kompensācijas regulējumu nav sniegta “priekšrocība”.
               Eiropas Komisija, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo pretrunā Tiesas judikatūrai tā ir secinājusi, ka tiek sniegta priekšrocība energoietilpīgiem uzņēmumiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka varbūtējo priekšrocību nav sniegusi valsts vai tā nav sniegta no valsts līdzekļiem.
               Eiropas Komisija, piemērojot LESD 107. panta 1.punktu, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā arī tiktāl, ciktāl tā ir secinājusi, ka valsts institūcijas kontrolē to dažādo privāto uzņēmumu mantu, kuri ir iesaistīti sistēmā, kas izveidota ar Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien.


title: Lieta T-215/09: Prasība, kas celta 2009. gada 3. jūnijā — Freistaat Sachsen /Komisija

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/58

         Prasība, kas celta 2009. gada 3. jūnijā — Freistaat Sachsen/Komisija
   (lieta T-215/09)
   2009/C 180/107
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Freistaat Sachsen (pārstāvji — U. Soltész un P. Melcher, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 24. marta Lēmumu C (2009) 2010 galīgā redakcija (NN 4/2009, ex N 361/2008 — Vācija, Drēzdenes lidosta) saskaņā ar EKL 231. panta 1. punktu, ciktāl Komisija tajā noteic, ka Vācijas kapitālieguldījums Drēzdenes lidostas skrejceļa atjaunošanai un pagarināšanai ir valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta izpratnē, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apstrīd Komisijas 2009. gada 24. marta Lēmumu C (2009) 2010 galīgā redakcija (NN 4/2009, ex N 361/2008 — Vācija, Drēzdenes lidosta), ar kuru Komisija, uzskatot, ka pasākums ir saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu, atļāva Vācijas paša kapitālieguldījumu Drēzdenes lidostas skrejceļa atjaunošanai un pagarināšanai. Tā lūdz atcelt lēmumu, ciktāl tajā Komisija attiecīgo pasākumu kvalificējusi kā valsts atbalstu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja vispirms apgalvo, ka, piemērojot valsts atbalsta noteikumus attiecīgajam pasākumam, Komisija nav ievērojusi kompetenču sadali EK līgumā un ierobežotu pilnvaru principu, kas noteikts EKL 5. panta pirmajā daļā. Tādas infrastruktūras izveides publiska finansēšana, kas objektīvi un bez diskriminācijas ir pieejama jebkuriem iespējamiem lietotājiem, kā ekonomiskās politikas vispārīgais pasākums parasti neietilpst valsts atbalstu sistēmā.
   Ar otro pamatu prasītāja pārmet Komisijai, ka saistībā ar iepriekšējā skrejceļa aizstāšanu ar jaunu tā kvalificējusi Flughafen Dresden GmbH kā uzņēmumu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē.
   Turklāt tā apgalvo, ka Komisija nav ņēmusi vērā, ka Flughafen Dresden GmbH ir valsts sabiedrība ar vienu mērķi, kas ir izveidota privāttiesību sabiedrības formā, līdz ar to nevar uzskatīt, ka šī privāttiesību sabiedrība saņem atbalstu, ciktāl valsts piešķir tās uzdevuma paveikšanai vajadzīgos līdzekļus.
   Ceturtajā pamatā prasītāja apgalvo, ka ar 2005. gada Pamatnostādnēm (1) tiek pārkāptas Kopienu primārās tiesības, ciktāl šīs pamatnostādnes faktiski nav piemērojamas reģionālajām lidostām, kurām nav uzņēmuma statusa, un ir iekšēji pretrunīgas. Tām būtu jāpapildina nevis jāaizstāj 1994. gada Pamatnostādnes (2). 2005. gada Pamatnostādnēs arī tika noteikts, ka uz lidostu celtniecību ir attiecināma valsts atbalstu sistēma. Pēc tās domām, šī darbība tika skaidri izslēgta no valsts atbalstu sistēmas iepriekšējās, joprojām spēkā esošajās, 1994. gada Pamatnostādnēs.
   Pakārtoti, prasītāja piektajā pamatā apgalvo, ka attiecīgais pasākums atbilst visiem nosacījumiem, kas noteikti spriedumā lietā Altmark Trans
       (3), un līdz ar to nav uzskatāms par valsts atbalstu.

      (1)  Komisijas Paziņojums — Kopienas Pamatnostādnes par lidostu finansēšanu un valsts atbalstiem darbības uzsākšanai aviosabiedrībām, kas veic lidojumus no reģionālām lidostām (OV 2005, C 312, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas Paziņojums — EK līguma 92. un 93. panta, kā arī EEZ līguma 61. panta piemērošana valsts atbalstiem aviācijas jomā (OV 1994, C 350, 5. lpp.).

      (3)  2003. gada 24. jūlija spriedums lietā C-280/00 Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (Recueil, I-7747. lpp.)


title: Lieta T-187/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra spriedums — Ralf Schräder /KAŠB ( SUMCOL 01 ) (Kopienas augu šķirņu aizsardzība — Augu šķirne SUMCOL 01 — Pieteikuma par Kopienas aizsardzību noraidīšana — Reģistrācijai pieteiktās augu šķirnes atšķirtspējas neesamība)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/21

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. novembra spriedums — Ralf Schräder/KAŠB (“SUMCOL 01”)
   (Lieta T-187/06) (1)

   (Kopienas augu šķirņu aizsardzība - Augu šķirne “SUMCOL 01’ - Pieteikuma par Kopienas aizsardzību noraidīšana - Reģistrācijai pieteiktās augu šķirnes atšķirtspējas neesamība)
   (2009/C 6/43)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ralf Schräder, Lidinghauzena [Lüdinghausen] (Vācija) (pārstāvji — T. Leidereiters [T. Leidereiter], V.-A. Šmits [W.-A. Schmidt] un I. Memlers [I. Memmler], pēc tam Leidereiters un Šmits, advokāti)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (KAŠB) (pārstāvji — B Kivits [B. Kiewiet] un M. Ekvads [M. Ekvad], pārstāvji, kuriem palīdz G. Šoe [G. Schohe])
   Priekšmets
   Prasība par KAŠB Apelācijas padomes 2006. gada 2. maija lēmumu lietā A 003/2004 attiecībā uz pieteikumu par Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu augu šķirnei “SUMCOL 01”,
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ralfs Šrēders atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta C-212/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. aprīlī iesniedza Vergabekammer Südbayern (Vācija) – DUK Versorgungswerk eV un Gothaer Pensionskasse AG/BG Klinik für Berufskrankheiten Bad Reichenhall gGmbH

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 15. aprīlī iesniedza Vergabekammer Südbayern (Vācija) – DUK Versorgungswerk eV un Gothaer Pensionskasse AG/BG Klinik für Berufskrankheiten Bad Reichenhall gGmbH

   (Lieta C-212/16)
   (2016/C 251/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Vergabekammer Südbayern

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: DUK Versorgungswerk eV, Gothaer Pensionskasse AG

      Atbildētāja: BG Klinik für Berufskrankheiten Bad Reichenhall gGmbH

      Pieaicinātās personas: Versorgungsanstalt des Bundes und der Länder, VBG Verwaltungs-Berufsgenossenschaft

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar efektīvas tiesiskās aizsardzības nodrošināšanu atbilstoši Direktīvas 89/665/EEK (1) 1. panta 3. punktam un 2.d panta 1. punkta a) apakšpunktam, redakcijā, kas izriet no Direktīvas 2007/66/EK (2), ir saderīgi tas, ka persona, kura ir lūgusi atzīt par spēkā neesošu līgumu, kas noslēgts bez iepriekšēja paziņojuma par līgumu publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, iespējamo zaudējumu neesamības dēļ pārbaudes procedūru nevar uzsākt tādēļ, ka līgumslēdzēja iestāde, kura pirms līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas nav publicējusi paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un nav veikusi reglamentētu iepirkuma procedūru, ar paziņojumu pārbaudes procedūrā ir saistoši noteikusi sniedzamo pakalpojumu tādā veidā, lai uzņēmējs, kurš ir cēlis prasību, šo pakalpojumu nevarētu sniegt?

               2)

                           a)

                           Vai tas ir būtisks līguma grozījums Tiesas judikatūras izpratnē (2008. gada 19. jūnija spriedums lietā C-454/06 Pressetext), ja valsts uzņēmums, kas atdalīts no cita valsts uzņēmuma, mainoties uzņēmējsabiedrības daļu īpašniekam Direktīvas 2001/23/EK (3) izpratnē, ar līdzšinējo atdalošā valsts uzņēmuma arodpensijas kapitāla uzkrāšanas pakalpojumu sniedzēju slēdz jaunu līgumu par arodpensijas kapitāla uzkrāšanu, kas, lai garantētu pārņemto darba ņēmēju tiesības saņemt maksājumus no uzkrātā arodpensijas kapitāla vecuma un invaliditātes gadījumā, tiktāl ir identisks ar sākotnējo līgumu un atdalīto valsts uzņēmumu kā vienīgais sabiedrības dalībnieks kontrolē atdalošais valsts uzņēmums?

                     Ja uz otrā jautājuma a) punktu ir jāatbild apstiprinoši:

                           b)

                           Vai ir pieņemams, ka sarunu procedūra, iepriekš nepublicējot paziņojumu par līgumu atbilstoši Direktīvas 2004/18/EK (4) 31. panta 1. punkta b) apakšpunktam, tiek uzsākta tikai ar vienu uzņēmēju (proti, atdalošā valsts uzņēmuma līdzšinējo pakalpojumu sniedzēju), ja atdalošā valsts uzņēmuma darba ņēmēji, mainoties uzņēmējsabiedrības īpašniekam, kļūst par atdalītās līgumslēdzējas iestādes darba ņēmējiem un viņiem saskaņā ar darba līgumiem, kas atbilstoši Direktīvas 2001/23/EK 3. panta 1. punktam pāriet negrozīti, skatot tos kopā ar esošo uzņēmuma praksi, atbilstoši valsts darba tiesībām būtu tiesības jaunajam darba devējam prasīt, lai arodpensijas kapitāla uzkrāšanas pakalpojumus sniegtu līdzšinējais pakalpojumu sniedzējs, pie kura pirms uzņēmējsabiedrības īpašnieku maiņas ir radušās šīs tiesības?

                     Ja uz b) punktu ir jāatbild noliedzoši:

                           c)

                           Vai līgumslēdzēja iestāde, kura pirms līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas nav publicējusi paziņojumu par līgumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un nav rīkojusi iepirkuma procedūru atbilstoši Direktīvas 2004/18/EK 28. pantam, nepārkāpjot iepirkuma tiesībās noteiktos konkurences, pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principus, pirms reglamentētas iepirkuma procedūras rīkošanas var īstenot savas tiesības noteikt sniedzamo pakalpojumu tādējādi, ka, paredzot arodpensijas kapitāla uzkrāšanas veidu, tā arī nosaka, kā topošais pakalpojumu sniedzējs finansē savu darbību? Vai līgumslēdzēja iestāde tādējādi var izvirzīt prasību, ka piedāvāt var tikai tāda pensiju fonda pakalpojumus, kas balstās uz paaudžu solidaritātes principu, un līdz ar to ir izslēgti pilnībā finansētie pensiju fondi, lai arī to pakalpojumi, kas tiek sniegti apdrošinātajiem darba ņēmējiem, atbilstoši valsts darba tiesību noteikumiem un Direktīvas 2001/23/EK 3. panta 1. punktam nedrīkst atšķirties?

                     Ja uz c) punktu ir jāatbild apstiprinoši:

                           d)

                           Vai pirms Direktīvas 2014/24/ES (5) transponēšanas termiņa beigām tā tas ir arī tad, ja šādā gadījumā tikai viens uzņēmējs (proti, līdzšinējais pakalpojumu sniedzējs) varētu sniegt attiecīgo pakalpojumu, vai arī līgumslēdzējai iestādei, kura vēlas uzsākt sarunu procedūru, nepublicējot paziņojumu par līgumu, tikai ar vienu uzņēmēju, kā tas ir paredzēts Direktīvas 2004/18/EK 31. panta 1. punkta b) apakšpunktā, vēl pirms Direktīvas 2014/24/ES transponēšanas termiņa beigām ir pienākums, izvirzot pakalpojuma sniegšanas nosacījumus, pārbaudīt, vai nav nevienas pamatotas alternatīvas vai aizstājēja un vai konkurences trūkums nav radies tādēļ, ka ir mākslīgi sašaurināti iepirkuma parametri, kā tas izriet no Direktīvas 2014/24/ES 32. panta 2. punkta b) apakšpunkta otrās daļas?

      (1)  Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīva 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām (OV L 395, 33. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīva 2007/66/EK, ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu piešķiršanas jomā (OV L 335, 31. lpp.).

      (3)  Padomes 2001. gada 12. marta Direktīva 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV L 82, 16. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīva 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 65. lpp.).


title: Apvienotās lietas T-166/07 un T-285/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Itālija/Komisija (Valodu lietojums — Paziņojums par konkursu, lai nodarbinātu administratorus un asistentus — Publikācija trijās oficiālajās valodās — Grozījumi — Publikācija visās oficiālajās valodās — Divu valodu izvēle no trijām — Regula Nr. 1 — Civildienesta noteikumu 27., 28. pants un 29. panta 1. punkts — Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta 1. un 2. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Diskriminācijas aizlieguma principa pārkāpums — Pilnvaru nepareiza izmantošana)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/24

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Itālija/Komisija
   (Apvienotās lietas T-166/07 un T-285/07) (1)

   (Valodu lietojums - Paziņojums par konkursu, lai nodarbinātu administratorus un asistentus - Publikācija trijās oficiālajās valodās - Grozījumi - Publikācija visās oficiālajās valodās - Divu valodu izvēle no trijām - Regula Nr. 1 - Civildienesta noteikumu 27., 28. pants un 29. panta 1. punkts - Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta 1. un 2. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Diskriminācijas aizlieguma principa pārkāpums - Pilnvaru nepareiza izmantošana)
   2010/C 301/38
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — lietā T-166/07 — P. Gentili, avvocato dello Stato, un lietā T-285/07 — sākotnēji P. Gentili un I. Braguglia, pēc tam P. Gentili un R. Adam, un visbeidzot P. Gentili un I. Bruni)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — lietā T-166/07 — sākotnēji J. Currall, H. Krämer un M. Velardo, pēc tam J. Currall un I. Baquero Cruz, kuriem palīdz A. Dal Ferro, avocat, un lietā T-285/07 — sākotnēji J. Currall un A. Aresu, pēc tam J. Currall un I. Baquero Cruz, kuriem palīdz A. Dal Ferro)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Lietuvas Republika (pārstāvis — D. Kriaučiūnas) (lieta T-166/07) un Grieķijas Republika (pārstāvji — S. Vodina un M. Michelogiannaki) (lieta T-285/07)

      Priekšmets

   Paziņojuma par konkursu EPSO/AD/94/07, lai izveidotu administratoru (AD 5) rezerves sarakstu informācijas, komunikāciju un plašsaziņas jomā (OV 2007, C 45 A, 3. lpp.), un paziņojuma par konkursu EPSO/AST/37/07, lai izveidotu asistentu (AST 3) rezerves sarakstu informācijas un komunikāciju jomā (OV 2007, C 45 A, 15. lpp.), atcelšana tiktāl, ciktāl tie ir publicēti tikai franču, angļu un vācu valodā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lietuvas Republika un Grieķijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 07.07.2007.


title: Lietas T-331/10 RENV un T-416/10 RENV: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – Yoshida Metal Industry/ITSB – Pi-Design u.c. (Virsmas ar melnas krāsas riņķiem attēls) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kurās attēlota virsma ar melnas krāsas riņķiem — Absolūts atteikuma pamats — Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/6

         Vispārējās tiesas 2015. gada 21. maija spriedums – Yoshida Metal Industry/ITSB – Pi-Design u.c. (Virsmas ar melnas krāsas riņķiem attēls)
   (Lietas T-331/10 RENV un T-416/10 RENV) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kurās attēlota virsma ar melnas krāsas riņķiem - Absolūts atteikuma pamats - Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts)
   (2015/C 221/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (Tsubame–shi, Japāna) (pārstāvji – S. Verea, K. Muraro un M. Balestriero, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Pārējās procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieces, personas, kas iestājušās lietā Vispārējā tiesā: Pi-Design AG (Triengen, Šveice), Bodum France (Neuilly–sur-Seine, Francija) un Bodum Logistics A/S (Billund, Dānija) (pārstāvji – H. Pernez un R. Löhr, advokāti)

      Priekšmets

   Prasības par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2010. gada 20. maija lēmumiem lietā R 1235/2008–1 un lietā R 1237/2008–1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesiem starp Pi-design AG, Bodum France un Bodum Logistics A/S, no vienas puses, un Yoshida Metal Industry Co. Ltd, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Yoshida Metal Industry Co. Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Pi Design AG, Bodum France un Bodum Logistics A/S tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesa un Tiesa.

      (1)  OV C 274, 9.10.2010.


title: Lieta T-423/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. septembrī — Redaelli Tecna /Komisija

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/36

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. septembrī — Redaelli Tecna/Komisija
   (Lieta T-423/10)
   ()
   2010/C 317/65
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Redaelli Tecna SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — R. Zaccà, M. Todino, E. Cruellas Sada, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā ir konstatēts, ka Redaelli bijis minētajā lēmumā paredzētās aizliegtās vienošanās dalībnieks laika posmā no 1984. līdz 1992. gadam;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā ir noraidīts Redaelli pieteikums par iecietības režīma piemērošanu, un tādējādi būtiski samazināt naudas sodu, ņemot vērā Redaelli sniegto atbalstu Komisijas izmeklēšanā ar minētā pieteikuma palīdzību;

               —

               turklāt taisnīguma nolūkā samazināt Redaelli noteikto naudas sodu kā kompensāciju par procesa nesamērīgo ilgumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas lietā T-385/10 ArcellorMittal Wire France u.c./Komisija.
   Prasītājs īpaši norāda:

               —

               ka Komisija ir izdarījusi smagu vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, stingrākus standartus piemērojot tikai Redaelli un atsakoties tam piemērot iecietības režīmu, kas savukārt ir ticis piemērots citiem uzņēmumiem, kuru pieteikumi par iecietības režīma piemērošanu satura ziņā bija ļoti pieticīgi un daudz nevērtīgāki no “pievienotās vērtības” viedokļa nekā prasītāja pieteikums. Tādējādi Komisija ir pārkāpusi arī tiesiskās paļāvības principu, jo būtībā ir pievīlusi prasītāja tiesisko paļāvību, ka tā pieteikums tiks izvērtēts, ņemot vērā kritērijus, kas izstrādāti Komisijas praksē pieteikuma iesniegšanas laikā un paredzēti 2002. gada paziņojumā;

               —

               ka Komisija kļūdaini aizliegtu vienošanos tās dalībniekiem ir piedēvējusi attiecībā uz laika posmu no 1984. līdz 1992. gadam, nesniedzot pietiekamus pierādījumus par aizliegtas vienošanās pastāvēšanu attiecīgajā laika posmā;

               —

               ka administratīvā procesa nesamērīgais ilgums ir apdraudējis prasītāja tiesības uz aizstāvību, liedzot tam atsaukties uz pierādījumiem savai aizstāvībai, kas pa šo laiku kļuvuši nepieejami, un tādējādi ir negatīvi ietekmējis prasītāja iesniegtā pieteikuma par iecietības režīma piemērošanu efektīvu izvērtējumu.


title: Lieta T-124/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 26. oktobrī  rīkojums — Ouariachi pret Komisiju (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Zaudējumi, kurus radījis darbinieks, pildot savas funkcijas — Cēloniskas saiknes neesamība)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/21

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 26. oktobrī rīkojums — Ouariachi pret Komisiju
   (Lieta T-124/04) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Zaudējumi, kurus radījis darbinieks, pildot savas funkcijas - Cēloniskas saiknes neesamība)
   (2006/C 10/41)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jamal Ouariachi (Rabat, Maroka) (pārstāvji — F. Blanmailland un C. Verbrouck, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac un G. Boudot)
   Priekšmets
   Prasība atlīdzināt iespējamo kaitējumu, kas prasītājam nodarīts ar Komisijas delegācijas Khartoum (Sudānā) darbinieka šķietami pretlikumīgām darbībām
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 30.4.2004


title: Lieta C-433/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. augustā iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākijas Republika) — SKP/Kveta Polhošová

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. augustā iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākijas Republika) — SKP/Kveta Polhošová

   (Lieta C-433/11)
   2011/C 340/12
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

   Krajský súd v Prešove

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SKP

      Atbildētāja: Kveta Polhošová

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem (1), 5.–9. pants ir interpretējams tādējādi, ka prakse, saskaņā ar kuru piegādātājs patērētāju prasības nodod maksātnespējīgam uzņēmumam, ir uzskatāma par negodīgu komercpraksi, ja patērētājiem netiek atmaksāti izdevumi, kuri radušies saistībā ar tiesvedību, kas uzsākta saskaņā ar patērētāju līgumu?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekš minēto jautājumu ir tāda, ka patērētāju prasību saistībā ar izdevumu atmaksu nodošana maksātnespējīgam uzņēmumam ir pretrunā Eiropas Savienības tiesībām, šādā gadījumā:

                           A.

                           Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu var interpretēt tādējādi, ka ar to ir pieļauta tiesvedība, kurā tiesa patērētāja aizsardzības nolūkā likvidatoram nepiemēro likumā noteikto nodevu, un vai šo pantu var saprast tādējādi, ka šādā gadījumā tiesa nepārkāpj likvidatora tiesības uz tiesību aizsardzību tiesā, ja tā neturpina tiesvedību tāpēc, ka par pieteikumu nav samaksāta šī nodeva?

                           B.

                           Vai ar Padomes [1993. gada 5. aprīļa] Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (2) 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir pieļauta tādu valsts tiesību noteikumu piemērošana, saskaņā ar kuriem likvidators ir atbrīvots no tiesas nodevu samaksas, ja negodīgas komercprakses neesamības gadījumā prasītājs nebūtu atbrīvots no tiesas nodevu samaksas un tiesvedības neturpināšanas gadījumā tiktu liegta tiesvedības norise, pamatojoties uz negodīgiem noteikumiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 149, 22. lpp.).

      (2)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-239/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 1. jūlija spriedums – – Jyoti Ceramic Industries /ITSB – DeguDent ( “ZIECON” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “ZIECON” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CERCON”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas — Regulas Nr. 207/2009 76. pants

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/28

         Vispārējās tiesas 2014. gada 1. jūlija spriedums – – Jyoti Ceramic Industries/ITSB – DeguDent (“ZIECON”)
   (Lieta T-239/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “ZIECON” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CERCON” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Regulas Nr. 207/2009 76. pants)
   2014/C 282/36
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd (Nashik, Indija) (pārstāvji – R. Egerer, D. Jochim un A. Kolb, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: DeguDent GmbH (Hanau, Vācija) (pārstāvji – W. Blau, T. Hertl un P. Winkler, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 2. marta lēmumu lietā R 2546/2010–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp DeguDent GmbH un Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un DeguDent GmbH tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta C-49/13: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 14. novembra rīkojums ( Úřad průmyslového vlastnictví (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MF 7 a.s. / MAFRA a.s. LESD 267. pants — “Tiesas” jēdziens — Procedūra, kuras noslēgumā paredzēts pieņemt lēmumu ar tiesas nolēmuma raksturu — Neatkarība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/8

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 14. novembra rīkojums (Úřad průmyslového vlastnictví (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MF 7 a.s./MAFRA a.s.

   (Lieta C-49/13) (1)

   (LESD 267. pants - “Tiesas” jēdziens - Procedūra, kuras noslēgumā paredzēts pieņemt lēmumu ar tiesas nolēmuma raksturu - Neatkarība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 102/10
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Úřad průmyslového vlastnictví

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: MF 7 a.s.

      Atbildētāja: MAFRA a.s.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Úřad průmyslového vlastnictví – Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 299, 25. lpp.), 3. panta 2. punkta d) apakšpunkta interpretācija – Ļaunticības vērtējuma kritēriji – Apstākļu, kas radušies pēc reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas, ietekme uz prasītāja labticības vērtējumu – Preču zīmes īpašnieka piekrišana rīcībai, kas var ierobežot viņa ekskluzīvās tiesības – Agrākas preču zīmes īpašnieka un vēlākas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja starpā noslēgtas vienošanās, kas nereglamentē intelektuālā īpašuma tiesības –Agrākas preču zīmes īpašnieka ilglaicīga iecietība pret apstrīdēto preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz jautājumiem, ko Úřad průmyslového vlastnictví (Čehijas Republika) iesniedza ar 2013. gada 22. janvāra lēmumu.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta C-442/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 8. augustā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – Florea Gusa/Minister for Social Protection, Attorney General

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 8. augustā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – Florea Gusa/Minister for Social Protection, Attorney General

   (Lieta C-442/16)
   (2016/C 383/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Florea Gusa

      Atbildētājs: Minister for Social Protection, Attorney General

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ES pilsonim, kurš 1) ir citas dalībvalsts pilsonis; 2) ir likumīgi uzturējies un strādājis kā pašnodarbināta persona uzņēmējā dalībvalstī aptuveni četrus gadus; 3) ir pārtraucis savu darbu vai uzņēmējdarbību darba trūkuma dēļ un 4) ir reģistrējies kā darba meklētājs attiecīgajā nodarbinātības dienestā, saglabā pašnodarbinātas personas statusu saskaņā ar Direktīvas 2004/38/EK (1) 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu vai saskaņā ar 7. panta 3. punkta b) apakšpunktu, vai citu iemeslu dēļ?

               2)

               Ja nē, vai viņam saglabājas tiesības uzturēties uzņēmējā dalībvalstī, neizpildot Direktīvas 2004/38/EK 7. panta 1. punkta b) vai c) apakšpunktā noteikto kritēriju, vai arī viņš ir tikai aizsargāts no izraidīšanas saskaņā ar Direktīvas 2004/38/EK 14. panta 4. punkta b) apakšpunktu?

               3)

               Ja nē, vai darba meklētāja pabalsta (kas ir īpašs no iemaksām neatkarīgs pabalsts Regulas Nr. 883/2004/EK (2) 70. panta izpratnē) atteikums attiecībā uz šādu personu, nenosakot tiesības uzturēties uzņēmējā dalībvalstī, ir saderīgs ar ES tiesību aktiem, un it īpaši ar Regulas Nr. 883/2004/EK 4. pantu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.).


title: Lieta C-422/12 P: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 30. janvāra rīkojums – Industrias Alen SA de CV / The Clorox Company , Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācija — Reglamenta 181. pants — Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CLORALEX” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CLOROX”  — Sajaukšanas iespēja — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pretapelācija — Reglamenta 176. pants — Prasība pretapelācijas sūdzību iesniegt ar atsevišķu dokumentu

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/16

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 30. janvāra rīkojums – Industrias Alen SA de CV/The Clorox Company, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-422/12 P) (1)

   (Apelācija - Reglamenta 181. pants - Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CLORALEX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CLOROX” - Sajaukšanas iespēja - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pretapelācija - Reglamenta 176. pants - Prasība pretapelācijas sūdzību iesniegt ar atsevišķu dokumentu)
   2014/C 112/18
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Industrias Alen SA de CV (pārstāve – A. Padial Martinez, abogada)

      Pārējie lietas dalībnieki: The Clorox Company (pārstāvis – S. Malynicz, barrister), Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 10. jūlija spriedumu lietā T-135/11 Clorox/ITSB – Industrias Alen (“CLORALEX”), ar kuru Vispārējā tiesa atcēla Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 16. decembra lēmumu lietā R 521/2009-4

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību un pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Industrias Alen SA de CV sedz savus, kā arī atlīdzina The Clorox Company tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta T-276/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 6. oktobra spriedums – Chyzh u.c./Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasījumu pielāgošanas termiņš — Daļēja nepieņemamība — Vienībai, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi, piederoša vai tās kontrolēta vienība — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda vērtējumā

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/30

         Vispārējās tiesas 2015. gada 6. oktobra spriedums – Chyzh u.c./Padome
   (Lieta T-276/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasījumu pielāgošanas termiņš - Daļēja nepieņemamība - Vienībai, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi, piederoša vai tās kontrolēta vienība - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā)
   (2015/C 398/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Yury Aleksandrovich Chyzh (Minska, Baltkrievija), Triple TAA (Minska), NefteKhimTrading
      STAA (Minska), Askargoterminal ZAT (Minska), Bereza Silicate Products Plant AAT (Bereza, Baltkrievija), Variant TAA (Berezovsky, Baltkrievija), Triple-Dekor STAA (Minska), KvartsMelProm SZAT (Khotislav, Baltkrievija), Altersolutions SZAT (Minska), Prostoremarket SZAT (Minska), AquaTriple STAA (Minska), Rakovsky brovar TAA (Minska), TriplePharm STAA (Logoysk, Baltkrievija) un Triple-Veles TAA (Molodechno, Baltkrievija) (pārstāvji – D. O’Keeffe, solicitor, B. Evtimov, advokāts, un M. Lester, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – F. Naert un E. Finnegan)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas lēmumu 2012/171/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju (OV L 87, 95. lpp.), Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 265/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 87, 37. lpp.), Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju (OV L 285, 1. lpp.), Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 307, 7. lpp.), Padomes 2013. gada 29. oktobra Lēmumu 2013/534/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642 (OV L 288, 69. lpp.), Padomes 2013. gada 29. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1054/2013, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 288, 1. lpp.), Padomes 2014. gada 30. oktobra Lēmumu 2014/750/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642 (OV L 311, 39. lpp.), un Padomes 2014. gada 30. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1159/2014, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 311, 2. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītājiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas lēmumu 2012/171/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju, Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 265/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju un Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, ciktāl tie attiecas uz Yury Aleksandrovich Chyzh, Triple TAA, NefteKhimTrading STAA, Askargoterminal ZAT, Bereza Silicate Products Plant AAT, Variant TAA, Triple-Dekor STAA, KvartsMelProm SZAT, Altersolutions SZAT, Prostoremarket SZAT, AquaTriple STAA, Rakovsky brovar TAA, TriplePharm STAA un Triple-Veles TAA;

               2)

               atcelt Padomes 2013. gada 29. oktobra Lēmumu 2013/534/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642, un Padomes 2013. gada 29. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1054/2013, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, ciktāl tie attiecas uz NefteKhimTrading, Askargoterminal, Bereza Silicate Products Plant, Triple-Dekor, KvartsMelProm, Altersolutions, Prostoremarket, AquaTriple, Rakovsky brovar un Triple-Veles;

               3)

               atcelt Padomes 2014. gada 30. oktobra Lēmumu 2014/750/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642, un Padomes 2014. gada 30. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1159/2014, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, ciktāl tie attiecas uz Y. A. Chyzh, Triple, Askargoterminal, Bereza Silicate Products Plant, Triple-Dekor, KvartsMelProm, Altersolutions, Prostoremarket, AquaTriple, Variant un Rakovsky brovar;

               4)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu attiecībā uz Lēmuma 2013/534 un Īstenošanas regulas Nr. 1054/2013 atcelšanu, ciktāl tie attiecas uz Y. A. Chyzh, Triple, Variant un TriplePharm;

               5)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               6)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Y. A. Chyzh, Triple, NefteKhimTrading, Askargoterminal, Bereza Silicate Products Plant, Triple-Dekor, KvartsMelProm, Altersolutions, Prostoremarket, AquaTriple, Variant, Rakovsky brovar, TriplePharm un Triple-Veles tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 250, 18.8.2012.


title: Lieta T-230/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. augustā — REWE - Zentral pret ITSB ( Port Louis )

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/21

         Prasība, kas celta 2006. gada 29. augustā — REWE-Zentral pret ITSB (“Port Louis”)
   (Lieta T-230/06)
   (2006/C 261/40)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: REWE-Zentral AG, Ķelne (Vācija) (pārstāvji — M. Kinkeldey, Rechtsanwalt, A. Lehmann, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītāja(s)/(u) prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 21. jūnija lēmumu — apelācijas lietas numurs R 25/2006-1 — attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 003 664 133 “PORT LOUIS”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Port Louis” attiecībā uz 18., 24. un 25. klasē ietilpstošām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 366 4133)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts, jo pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja. Turklāt esot pārkāpts tiesību tikt uzklausītam princips.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-653/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums ( Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs / Paul Newey , kas rīkojas zem komercnosaukuma Ocean Finance (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sestā PVN direktīva — 2. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts — Jēdziens “pakalpojumu sniegšana” — Reklāmas un starpniecības pakalpojumu sniegšana saistībā ar kredītiem — Atbrīvojumi no nodokļa — Darījumu ekonomiskā un komerciālā situācija — Ļaunprātīga rīcība — Darījumi, kuru vienīgais mērķis ir gūt nodokļu priekšrocības)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/19

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Paul Newey, kas rīkojas zem komercnosaukuma Ocean Finance

   (Lieta C-653/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā PVN direktīva - 2. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts - Jēdziens “pakalpojumu sniegšana” - Reklāmas un starpniecības pakalpojumu sniegšana saistībā ar kredītiem - Atbrīvojumi no nodokļa - Darījumu ekonomiskā un komerciālā situācija - Ļaunprātīga rīcība - Darījumi, kuru vienīgais mērķis ir gūt nodokļu priekšrocības)
   2013/C 225/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Atbildētājs: Paul Newey, kas rīkojas zem komercnosaukuma Ocean Finance

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta un 13. panta B daļas d) apakšpunkta interpretācija — Aizdevumu starpniecības pakalpojumu atbrīvošana no nodokļa — Džersijā reģistrētas sabiedrības aizdevumu starpniecības darbības, kas vērstas uz Apvienoto Karalisti, kurās izmantoti Apvienotajā Karalistē dzīvojošas personas pakalpojumi — Džersijā reģistrētās vai Apvienotajā Karalistē dzīvojošas personas pienākums maksāt nodokli

      Rezolutīvā daļa:

   Līguma noteikumi, pat ja tie ir uzskatāmi par vērā ņemamu elementu, nav noteicošie, lai identificētu sniedzēju un saņēmēju “pakalpojumu sniegšanas” darījumā Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 2000. gada 17. oktobra Direktīvu 2000/65/EK, 2. panta 1. punkta un 6. panta 1. punkta izpratnē. It īpaši tie var netikt ņemti vērā gadījumā, ja izrādās, ka tie neatspoguļo ekonomisko un komerciālo situāciju, bet ir vienīgi fiktīvs darījums bez jebkādas ekonomiskās realitātes, kurš veikts ar vienu vienīgu mērķi — iegūt nodokļu priekšrocības, un tas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012.


title: Apvienotās lietas C-444/16 un C-445/16: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 15. jūnija spriedums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Immo Chiaradia SPRL (C-444/16), Docteur De Bruyne SPRL (C-445/16)/État belge Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 78/660/EEK — Noteiktu veidu sabiedrību gada pārskati — Skaidra un patiesa priekšstata princips — Pienācīgas piesardzības princips — Sabiedrība akciju pirkuma iespējas emitente, kas iegrāmato pirkuma iespējas nodošanas cenu finanšu gadā, kurā minētā pirkuma iespēja tiek izmantota, vai šīs iespējas spēkā esamības termiņa beigās

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/19

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 15. jūnija spriedums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Immo Chiaradia SPRL (C-444/16), Docteur De Bruyne SPRL (C-445/16)/État belge

   (Apvienotās lietas C-444/16 un C-445/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 78/660/EEK - Noteiktu veidu sabiedrību gada pārskati - Skaidra un patiesa priekšstata princips - Pienācīgas piesardzības princips - Sabiedrība akciju pirkuma iespējas emitente, kas iegrāmato pirkuma iespējas nodošanas cenu finanšu gadā, kurā minētā pirkuma iespēja tiek izmantota, vai šīs iespējas spēkā esamības termiņa beigās)
   (2017/C 277/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Mons

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Immo Chiaradia SPRL (C-444/16), Docteur De Bruyne SPRL (C-445/16)

      Atbildētāja: État belge

      Rezolutīvā daļa:

   Patiesa un skaidra priekšstata un pienācīgas piesardzības principi, kuri ir minēti attiecīgi Padomes 1978. gada 25. jūlija Direktīvas 78/660/EEK, kas pamatojas uz [LESD 50. panta 2. punkta g) apakšpunktu] un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 18. jūnija Direktīvu 2003/51/EK, 2. panta 3. punktā un 31. panta 1. punkta c) apakšpunktā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāda iegrāmatošanas metode, atbilstoši kurai sabiedrība, kas ir akciju pirkuma iespējas emitente, iegrāmato kā ieņēmumus šīs pirkuma iespējas nodošanas cenu tā finanšu gada laikā, kurā minētā pirkuma iespēja tiek izmantota, vai šīs iespējas spēkā esamības termiņa beigās.

      (1)  OV C 410, 7.6.2016.


title: Lieta C-325/08: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 16. marta spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Olympique Lyonnais/Olivier Bernard, Société Newcastle UFC (EKL 39. pants — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Ierobežojums — Profesionāli futbolisti — Pienākums parakstīt pirmo profesionāla spēlētāja līgumu ar viņu apmācījušo klubu — Spēlētājam piespriestā maksājamā zaudējumu atlīdzība par šī pienākuma nepildīšanu — Pamatojums — Mērķis veicināt jaunu spēlētāju piesaistīšanu un apmācīšanu)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/4

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 16. marta spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —Société Olympique Lyonnais/Olivier Bernard, Société Newcastle UFC

   (Lieta C-325/08) (1)

   (EKL 39. pants - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Ierobežojums - Profesionāli futbolisti - Pienākums parakstīt pirmo profesionāla spēlētāja līgumu ar viņu apmācījušo klubu - Spēlētājam piespriestā maksājamā zaudējumu atlīdzība par šī pienākuma nepildīšanu - Pamatojums - Mērķis veicināt jaunu spēlētāju piesaistīšanu un apmācīšanu)
   2010/C 134/05
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Société Olympique Lyonnais

      Atbildētājs: Olivier Bernard, Société Newcastle UFC

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Francija) — EKL 39. panta interpretācija — Valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru futbolistam, kas pēc viņa apmācības beigām noslēdz profesionālā spēlētāja līgumu ar citas Eiropas Savienības dalībvalsts klubu, ir jāsedz zaudējumi klubam, kas to ir apmācījis — Darba ņēmēju brīvas pārvietošanās šķērslis — Nepieciešamība veicināt jauno profesionālo spēlētāju pieņemšanu darbā un apmācīšanu kā iespējamais šāda ierobežojuma attaisnojums

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 45. pantam nav pretrunā sistēma, kura, lai īstenotu mērķi veicināt jaunu spēlētāju piesaistīšanu un apmācīšanu, paredz kompensācijas izmaksāšanu apmācījušajam klubam, kad jaunais spēlētājs pēc savas apmācības beigām noslēdz profesionālā spēlētāja līgumu ar citas dalībvalsts klubu, ar nosacījumu, ka šī sistēma ir piemērota, lai īstenotu attiecīgo mērķi, un nepārsniedz šī mērķa sasniegšanai vajadzīgo;
   lai īstenotu minēto mērķi, nav nepieciešams tāds regulējums, kāds ir piemērojams pamata tiesvedībā, saskaņā ar kuru “jaunās cerības” statusa spēlētājam, kas pēc savas apmācības beigām noslēdz profesionālā spēlētāja līgumu ar citas dalībvalsts klubu, var tikt piespriests maksāt zaudējumu atlīdzību, kuras apmērs nav atkarīgs no reālajām apmācību izmaksām.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta T-378/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. maijā  – Salama /Padome

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. maijā – Salama/Padome
   (Lieta T-378/14)
   2014/C 245/37
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Kaira, Ēģipte) (pārstāvji – J.-F. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe un A. Yehia, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Lēmumu 2014/153, ciktāl ar to līdz 2015. gada 22. martam tiek pagarināti ierobežojoši pasākumi pret prasītāju, kas iekļauti Lēmumā 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir norādīti lietā T-375/14 Al Naggar/Padome.


title: Lieta C-446/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale civile di Modena (Itālija) 2007. gada 1. oktobra rīkojumu — Alberto Severi, Cavazzuti e figli / Regione Emilia-Romagna

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale civile di Modena (Itālija) 2007. gada 1. oktobra rīkojumu — Alberto Severi, Cavazzuti e figli/Regione Emilia-Romagna

   (Lieta C-446/07)
   (2008/C 51/52)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale civile di Modena
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Alberto Severi, Cavazzuti e figli

      Atbildētāja: Regione Emilia-Romagna

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EEK) Nr. 2081/92 3. panta 1. punkts un 13. panta 3. punkts (tagad Regulas (EK) Nr. 510/06 (1) 3. panta 1. punkts un 13. panta 2. punkts) saistībā ar Likuma-dekrēta Nr. 109/92 2. pantu (Direktīvas 2000/13/EK (2) 2. pants) ir interpretējams tādā nozīmē, ka pārtikas produkta nosaukums, kurš ietver ģeogrāfiskas norādes, kuru dēļ valsts līmenī tika “noraidīts” vai apturēts pieteikums Komisijai reģistrēt to par aizsargātu cilmes vietas nosaukumu (ACVN) vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (AĢIN) atbilstoši iepriekš minētajām regulām, ir jāuzskata par sugas vārdu vismaz tajā laika periodā, kamēr ir spēkā šis “noraidījums” vai apturējums?

               2)

               Vai Regulas (EEK) Nr. 2081/92 3. panta 1. punkts un 13. panta 3. punkts (tagad Regulas (EK) Nr. 510/06 3. panta 1. punkts un 13. panta 2. punkts) saistībā ar Likuma-dekrēta Nr. 109/92 2. pantu (Direktīvas 2000/13/EK (3) 2. pants) ir interpretējams tādā nozīmē, ka pārtikas produkta nosaukumu, kurš ietver ģeogrāfiskas norādes, kuras nav reģistrētas kā ACVN vai kā AĢIN atbilstoši iepriekš minētajām regulām, Eiropas tirgū var tiesiski izmantot tādi ražotāji, kuri šo nosaukumu izmanto labā ticībā un nozīmīgi ilgu laika periodu, pirms stājās spēkā Regula (EEK) Nr. 2081/92 (tagad Regula (EK) Nr. 510/06), un laika periodā pēc tam, kad stājās spēkā attiecīgais tiesību noteikums?

               3)

               Vai Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 15. panta 2. punkts ir interpretējams tādā nozīmē, ka pārtikas produkta kolektīvās preču zīmes, kas satur ģeogrāfiskas norādes, īpašniekam nav atļauts kavēt citus ražotājus, kuri ražo produktu ar tādām pašām īpašībām, kādas ir produktam ar kolektīvo preču zīmi, ja šie ražotāji šo nosaukumu izmanto labā ticībā un ilglaicīgu laika periodu, ievērojami pirms tika reģistrēta šī kolektīvā preču zīme?

      (1)  OV L 93, 12. lpp.

      (2)  OV L 109, 29. lpp.

      (3)  OV L 40, 1. lpp.


title: Lieta C-420/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 10. augustā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Jutta Leth /Austrijas Republika, Lejasaustrijas federālā zeme

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 10. augustā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Jutta Leth/Austrijas Republika, Lejasaustrijas federālā zeme
   (Lieta C-420/11)
   2011/C 319/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Jutta Leth

      Atbildētājas: Austrijas Republika, Lejasaustrijas federālā zeme

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK (1), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK (2) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK (3) (IVN direktīva), 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

               1)

               jēdziens “materiālās vērtības” ietver tikai to materiālo būtību vai arī to vērtību;

               2)

               ietekmes uz vidi novērtējuma mērķis ir arī indivīda aizsardzība pret mantiskiem zaudējumiem, ko rada tam piederoša nekustamā īpašuma vērtības samazināšanās?

      (1)  Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).

      (2)  Padomes 1997. gada 3. marta Direktīva 97/11/EK, ar kuru groza Direktīvu 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 73, 5. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.).


title: Lieta T-754/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 10. maija spriedums – Efler u.c./Komisija Institucionālās tiesības — Eiropas pilsoņu iniciatīva — Transatlantiskā tirdzniecības un ieguldījumu partnerība — Visaptverošs ekonomikas un tirdzniecības nolīgums — Acīmredzama Komisijas pilnvaru neesamība — Priekšlikums tiesību aktam Līgumu piemērošanai — LES 11. panta 4. punkts — Regulas (ES) Nr. 211/2011 2. panta 1. punkts un 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Vienlīdzīga attieksme

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/15

         Vispārējās tiesas 2017. gada 10. maija spriedums – Efler u.c./Komisija
   (Lieta T-754/14) (1)

   (Institucionālās tiesības - Eiropas pilsoņu iniciatīva - Transatlantiskā tirdzniecības un ieguldījumu partnerība - Visaptverošs ekonomikas un tirdzniecības nolīgums - Acīmredzama Komisijas pilnvaru neesamība - Priekšlikums tiesību aktam Līgumu piemērošanai - LES 11. panta 4. punkts - Regulas (ES) Nr. 211/2011 2. panta 1. punkts un 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Vienlīdzīga attieksme)
   (2017/C 202/26)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michael Efler (Berlīne, Vācija) un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir uzskaitīti sprieduma pielikumā (pārstāvis – B. Kempen, pasniedzējs)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Laitenberger un H. Krämer, vēlāk – H. Krämer un visbeidzot – H. Krämer un F. Erlbacher)

      Priekšmets

   Lūgums, kurš ir pamatots ar LESD 263. pantu un kura mērķis ir panākt, ka tiek atcelts Komisijas 2014. gada 10. septembra Lēmums C(2014) 6501 final, ar ko ir atteikta pilsoņu iniciatīvas “Stop TTIP” reģistrācija.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2014. gada 10. septembra Lēmumu C(2014) 6501 final, ar ko ir atteikta pilsoņu iniciatīvas “Stop TTIP” reģistrācija;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Michael Efler un pārējo prasītāju, kuru vārdi ir uzskaitīti pielikumā, tiesāšanās izdevumus, tostarp ar pagaidu noregulējuma tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015.


title: Lieta T-88/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Inter IKEA Systems /ITSB — Meteor Controls ( “GLÄNSA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “GLÄNSA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “GLANZ” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/48

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Inter IKEA Systems/ITSB — Meteor Controls (“GLÄNSA”)
   (Lieta T-88/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GLÄNSA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “GLANZ” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 269/106
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inter IKEA Systems BV (Delft, Nīderlande) (pārstāvis — J. Gulliksson, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Pethke)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Meteor Controls International Ltd (Cookstown, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2009. gada 1. decembra lēmumu lietā R 529/2009-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Meteor Controls International Ltd un Inter IKEA Systems BV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Inter IKEA Systems BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-325/09: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums ( Court of Appeal (England & Wales ) ( Civil Division ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for the Home Department/Maria Dias (Personu brīva pārvietošanās — Direktīva 2004/38/EK — 16. pants — Pastāvīgas uzturēšanās tiesības — Laikposmi pirms šīs direktīvas transponēšanas datuma — Likumīga uzturēšanās — Uzturēšanās, pamatojoties tikai uz atbilstoši Direktīvai 68/360/EEK izsniegtu uzturēšanās atļauju un nepastāvot atbilstībai prasībām jebkāda veida uzturēšanās tiesību izmantošanai)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/5

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for the Home Department/Maria Dias

   (Lieta C-325/09) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - Direktīva 2004/38/EK - 16. pants - Pastāvīgas uzturēšanās tiesības - Laikposmi pirms šīs direktīvas transponēšanas datuma - Likumīga uzturēšanās - Uzturēšanās, pamatojoties tikai uz atbilstoši Direktīvai 68/360/EEK izsniegtu uzturēšanās atļauju un nepastāvot atbilstībai prasībām jebkāda veida uzturēšanās tiesību izmantošanai)
   2011/C 269/06
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

      Atbildētāja: Maria Dias

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (OV L 158, 77. lpp.) 16. panta 1. punkta interpretācija — EKL 18. panta 1. punkta interpretācija — Tiesības uz pastāvīgu uzturēšanos — Likumīgas uzturēšanās jēdziens — Eiropas Savienības pilsonis, kuram ir atbilstoši Direktīvas 68/360/EEK 4. panta 2. punktam izsniegta uzturēšanās atļauja uz pieciem gadiem Apvienotajā Karalistē un kura uzturēšanās tika pārtraukta laikposmā, kurā viņš brīvprātīgi izvēlējās būt bezdarbnieks — Pirms Direktīvas 2004/38/EK spēkā stāšanās izsniegta uzturēšanās atļauja — Uzturēšanās laikposmu pirms direktīvas spēkā stāšanās ņemšana vērā

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 16. panta 1. un 4. punkts ir jāinterpretē šādi:

               1)

               uzturēšanās laikposmi pirms 2006. gada 30. aprīļa, pamatojoties tikai uz atbilstoši Padomes 1968. gada 15. oktobra Direktīvai 68/360/EEK par ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz dalībvalstu darba ņēmēju un viņu ģimeņu pārvietošanos un dzīvesvietu Kopienā likumīgi izsniegtu uzturēšanās atļauju un nepastāvot atbilstībai prasībām jebkāda veida uzturēšanās tiesību izmantošanai, nevar tikt uzskatīti par likumīgu uzturēšanos pastāvīgas uzturēšanās tiesību iegūšanai Direktīvas 2004/38 16. panta 1. punkta nozīmē, un

               2)

               uzturēšanās laikposmi pirms 2006. gada 30. aprīļa, kuri sekojuši piecu gadu nepārtrauktas likumīgas uzturēšanās laikposmam pirms šī datuma un kuri nepārsniedz divus secīgus gadus, pamatojoties tikai uz atbilstoši Direktīvai 68/360 likumīgi izsniegtu uzturēšanās atļauju un nepastāvot atbilstībai prasībām uzturēšanās tiesību izmantošanai, nevar ietekmēt pastāvīgas uzturēšanās tiesību iegūšanu atbilstoši Direktīvas 2004/38 16. panta 1. punktam.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.