title: Lieta T-6/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. janvārī – Ice Mountain Ibiza/ITSB – Marbella Atlantic Ocean Club (“ocean ibiza”)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/47

      Prasība, kas celta 2015. gada 8. janvārī – Ice Mountain Ibiza/ITSB – Marbella Atlantic Ocean Club (“ocean ibiza”)
      (Lieta T-6/15)
      (2015/C 073/59)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Spānija) (pārstāvji – J. L. Gracia Albero, advokāts, un F. Miazzetto, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Spānija)

         Informācija par procesu ITSB

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “ocean ibiza” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 610 525

         Process ITSB: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 8. oktobra lēmums lietā R 2207/2013-1

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 8. oktobra lēmumu lietā R 2207/2013-1, tādējādi noraidot Marbella Atlantic Ocean Club, SL iesniegtos iebildumus un pieļaujot Kopienas preču zīmes Nr. 10 610 525 “ocean ibiza” (kombinēta) reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz 41. klasi;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas līdz šim brīdim radušies iepriekšējās instancēs – Iebildumu nodaļā un Apelāciju pirmajā padomē, kā rezultātā ir tikusi celta šī prasība.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-438/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 22. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Direktīva 96/96/EK — Valsts tiesiskais regulējums — Ierobežojoši pieejas nosacījumi transportlīdzekļu pārbaudes darbībai — EKL 45. pants — Darbības, kas saistītas ar valsts varas īstenošanu — Drošība uz ceļiem — Samērīgums)

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/15

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 22. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-438/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Direktīva 96/96/EK - Valsts tiesiskais regulējums - Ierobežojoši pieejas nosacījumi transportlīdzekļu pārbaudes darbībai - EKL 45. pants - Darbības, kas saistītas ar valsts varas īstenošanu - Drošība uz ceļiem - Samērīgums)
   2009/C 297/17
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un M. Teles Romão)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes un A. Pereira Miranda)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. panta pārkāpums — Tiesību akti, kas ierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību organizācijām, kas vēlas Portugālē veikt transportlīdzekļu pārbaudes darbību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               uzliekot ierobežojumus brīvībai veikt uzņēmējdarbību citu dalībvalstu organizācijām, kuras vēlas Portugālē veikt transportlīdzekļu pārbaudes darbību, proti, pakārtojot atļauju piešķiršanu sabiedrības interesēm, prasībai, ka pamatkapitālam ir jābūt vismaz EUR 100 000, ierobežojot uzņēmumu darbības mērķi un paredzot nesaderības noteikumus to akcionāriem, vadītājiem un valdes locekļiem, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 43. pants;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta T-60/13: Prasība, kas celta 2013. gada 6. februārī — Reiner Appelrath-Cüpper /ITSB — Ann Christine Lizenzmanagement ( “AC” )

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 6. februārī — Reiner Appelrath-Cüpper/ITSB — Ann Christine Lizenzmanagement (“AC”)
   (Lieta T-60/13)
   2013/C 101/51
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvji — C. Schumann un A. Berger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG (Braunšveiga, Vācija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 28. novembra lēmumu R 108/2012-4 daļā, kurā ir apmierināta apelācijas sūdzība un noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā ITSB.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “AC” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 14., 18., 25. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 070 021

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiskas preču zīmes “AC ANN CHRISTINE” Vācijas reģistrācija Nr. 30 666 076 un Nr. 30 666 074 un starptautiska reģistrācija Nr. 948 259, kas attiecas uz vairākām Eiropas Savienības dalībvalstīm, saistībā ar precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 9., 14., 18., 25. un 35. klasē; Kopienas preču zīme Nr. 6 904 783 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 9., 14. un 25. klasē; Kopienas preču zīme Nr. 6 905 541 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 14. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt apelācijas sūdzību un atcelt apstrīdēto lēmumu attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 14., 18., 25. un 35. klasē, noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz šīm precēm un pakalpojumiem un pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr.207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 15. panta un 42. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta T-563/12: Prasība, kas celta 2012. gada 26. decembrī — Central Bank of Iran /Padome

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 26. decembrī — Central Bank of Iran/Padome
   (Lieta T-563/12)
   2013/C 55/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Central Bank of Iran (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — M. Lester, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP (1) un Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 945/2012 (2), ciktāl šie pasākumi ir piemērojami prasītājai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts neviens no juridiskajiem kritērijiem prasītājas iekļaušanai sarakstā, ka, uzskatīdama, ka kāds no kritērijiem iekļaušanai sarakstā ir izpildīts, Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, un ka nav spēkā esoša juridiska pamata tās norādīšanai šajā sarakstā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav norādījusi atbilstošu vai pietiekamu pamatojumu strīdīgo pasākumu piemērošanai prasītājai.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav nodrošinājusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un efektīvu pārbaudi tiesā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes lēmumā norādīt prasītāju šajā sarakstā nepamatoti un nesamērīgi tika pārkāptas prasītājas pamattiesības, tostarp tiesības uz tās īpašuma, uzņēmējdarbības un reputācijas aizsardzību.

      (1)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmums 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.).

      (2)  Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas Regula (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 282, 16. lpp.).


title: Lieta C-615/12 P: Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 7. novembra rīkojums — Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater /Eiropas Komisija (Apelācija — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Programmas “Culture 2000” ietvaros finansētajiem projektiem piešķirtās subsīdijas — Prasījumi par dažādu summu samaksu — Prasības pieteikuma saturs — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/3

         Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 7. novembra rīkojums — Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater/Eiropas Komisija
   (Lieta C-615/12 P) (1)

   (Apelācija - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Programmas “Culture 2000” ietvaros finansētajiem projektiem piešķirtās subsīdijas - Prasījumi par dažādu summu samaksu - Prasības pieteikuma saturs - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2013/C 377/05
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater (pārstāvis — H. Karl, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Mölls un D. Roussanov)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2012. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-161/06 Arbos/Komisija, ar ko Vispārējā tiesa noraidīja prasību, kurā tika lūgts piespriest Komisijai, pirmkārt, samaksāt EUR 38 585,42, pieskaitot 12 % no 2001. gada 1. janvāra, kā arī EUR 27 618,91, pieskaitot 12 % no 2003. gada 1. marta, un, otrkārt, samaksāt EUR 26 459,38, neiekļaujot PVN, kā izdevumu par advokātu pakalpojumiem pirmstiesas procedūrā atlīdzību — Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta F-123/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 3. maija rīkojums — Bracke /Komisija (Ierēdņi — Konkurss — Iekšējs konkurss — Pielaišanas nosacījumi — Paziņojums par konkursu — Nosacījums par darba stāžu dienestā — Uz laiku pieņemti darbinieki — Civildienesta noteikumu 27. pants — Labas pārvaldības princips — Nediskriminācijas princips)

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/25

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 3. maija rīkojums — Bracke/Komisija
   (Lieta F-123/05) (1)

   (Ierēdņi - Konkurss - Iekšējs konkurss - Pielaišanas nosacījumi - Paziņojums par konkursu - Nosacījums par darba stāžu dienestā - Uz laiku pieņemti darbinieki - Civildienesta noteikumu 27. pants - Labas pārvaldības princips - Nediskriminācijas princips)
   (2007/C 129/43)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jean-Marc Bracke, Etterbeeck (Beļģija) (pārstāvis — P. Bruwier, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un L. Lozano Palacios)
   Priekšmets
   Pirmkārt, saskaņā ar EKL 241. pantu nediskriminācijas principa pārkāpuma dēļ atzīt par nepiemērojamu paziņojuma par konkursu COM/PC/04 III.1 punktu un, otrkārt, atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru atteikts pieņemt darbā prasītāju, kā arī tiesību aktus, kas pieņemti saistībā ar šo lēmumu, jo ar to ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 27. pants, nediskriminācijas princips, labas pārvaldības princips, atlases komisijas neatkarības princips, tiesiskās paļāvības princips un tas ir pieņemts uz nelikumīga paziņojuma noteikuma pamata.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006., 53. lpp.


title: Lieta T-480/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija spriedums – Technion et Technion Research & Development Foundation/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, kas ņemti vērā finanšu revīzijā par noteiktu pētniecības līgumu izpildi, kuri noslēgti saistībā ar sesto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību — Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi — Sevišķas sabiedrības intereses

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/25

         Vispārējās tiesas 2015. gada 12. maija spriedums – Technion et Technion Research & Development Foundation/Komisija
   (Lieta T-480/11) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kas ņemti vērā finanšu revīzijā par noteiktu pētniecības līgumu izpildi, kuri noslēgti saistībā ar sesto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību - Pienākums veikt konkrētu un individuālu pārbaudi - Sevišķas sabiedrības intereses)
   (2015/C 213/45)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Technion – Israel Institute of Technology (Haifa, Izraēla) un Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (pārstāvji – sakotnēji D. Grisay un D. Piccininno, vēlāk D. Grisay un C. Hartman, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji P. Costa de Oliveira un C. ten Dam, vēlāk F. Clotuche-Duvieusart)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 30. jūnija lēmumu atteikt piešķirt Technion – Israel Institute of Technology piekļuvi dokumentiem, ko ņēma vērā finanšu revīzijā, kas attiecas uz noteiktu pētniecības līgumu izpildi, kuri noslēgti saistībā ar sesto Eiropas Kopienas pamatprogrammu attiecībā uz pētniecības, tehnoloģijas attīstības un izstāžu pasākumiem, kas veicina Eiropas pētniecības telpas izveidi un jauninājumus (no 2002. līdz 2006. gadam).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Technion – Israel Institute of Technology un Technion Research & Development Foundation Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 340, 19.11.2011.


title: Lieta T-130/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Eliza/ITSB — Went Computing Consultancy Group ( eliza )

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/40

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Eliza/ITSB — Went Computing Consultancy Group (“eliza”)
   (lieta T-130/09)
   2009/C 153/78
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eliza Corporation, Beverly (Amerikas Savienotās valstis) (pārstāvis — R. Köbbing, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Went Computing Consultancy Group BV, Utrecht (Holande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 2. februāra lēmumu lietā R 1244/2008-4; un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “eliza” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 37. un 42. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “ELISE” reģistrācija attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums tiktāl, ciktāl Apelāciju padome pieļāva kļūdu, uzskatot, ka konkrētajā sabiedrības daļā starp attiecīgajām preču zīmēm pastāv sajaukšanas iespēja.

      (1)  Aizstāta ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78., 1. lpp.


title: Lieta T-262/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko iesniedza BIC S.A. 2004. gada 25. jūnijā

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/22

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko iesniedza BIC S.A. 2004. gada 25. jūnijā
   (Lieta T-262/04)
   (2004/C 251/40)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 25. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko cēla BIC S.A. ar juridisko adresi Clichy (Francijā), kuru pārstāv Michel-Paul Escande, avocat.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 6. aprīļa (lieta R 468/2003-4) Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes (preču zīmes, dizaini un modeļi) lēmumu, ar kuru tā nolēma, ka Kopienas preču zīmes Nr. 1 738 392 reģistrācijas pieprasījums ir jānoraida, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 7. panta normām, līdz brīdim, kamēr Société BIC S.A. spēj pierādīt, ka šī panta piemērošanas nosacījumi ir pilnībā izpildīti.

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Pieprasītā Kopienas preču zīme:

               Trīsdimensionāla zīme, kas ir izveidota šķiltavu formā.

               Preces vai pakalpojumi:

               34. klases prece (preces smēķētājiem, šķiltavas)- pieprasījums Nr. 1 738 392.

               Apelācijas padomē pārsūdzētais lēmums:

               Reģistrācijas atteikums.

               Apelācijas padomes lēmums:

               Prasību noraidīt.

               Izvirzītie pamati:

               Prasītājs ir pierādījis, ka šķiltavu formu, kurā viņš pieprasa kopienas preču zīmes reģistrāciju, patērētāji plaši asociēs ar prasītāju.
               Prasītājs ir pierādījis, ka BIC šķiltavu forma ir ieguvusi atšķirīgas īpašības Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta izpratnē.


title: Lieta T-313/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. maijā – Wajos/EUIPO (Pudeles forma)

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/50

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. maijā – Wajos/EUIPO (Pudeles forma)
   (Lieta T-313/17)
   (2017/C 231/64)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wajos GmbH (Dohr, Vācija) (pārstāvji – J. Schneiders, R. Krillke un B. Schneiders, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Pudeles forma) – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 886 097

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 15. februāra lēmums lietā R 1526/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-215/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. aprīlī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Nova Kreditna Banka Maribor d.d./Slovēnijas Republika

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 25. aprīlī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Nova Kreditna Banka Maribor d.d./Slovēnijas Republika
   (Lieta C-215/17)
   (2017/C 213/28)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Nova Kreditna Banka Maribor d.d.

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2003/98 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta trešais ievilkums, kas grozīts ar Direktīvu 2013/37 (konsolidētā redakcija), – ņemot vērā minimālās saskaņošanas pieeju, – ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesiskajā regulējumā var tikt atļauta neierobežota (absolūta) piekļuve visai informācijai, kas izriet no autortiesību līgumiem un konsultāciju līgumiem, pat tad, ja tie ir definēti kā komercnoslēpums, un minētajā tiesiskajā regulējumā šī piekļuve ir paredzēta tikai attiecībā uz subjektiem, kuri ir pakļauti valsts dominējošai ietekmei, bet ne attiecībā arī uz pārējiem atbildīgajiem subjektiem, un vai interpretāciju iespaido arī Regula (ES) Nr. 575/2013 attiecībā uz normām par informācijas izpaušanu, un konkrēti tādējādi, ka piekļuve publiska rakstura informācijai saskaņā ar Direktīvu 2003/98 nevar būt plašāka, nekā paredzēts vienotajās normās datu izpaušanas jomā, kas noteiktas minētajā regulā?

               2)

               Vai Regula Nr. 575/2013, aplūkojot to no tiesību normu, kuras reglamentē informācijas par banku komercdarbību izpaušanu, aspekta, un, precīzāk, 446. pants un 432. panta 2. punkts, kas ietverti minētās regulas Astotajā daļā, ir jāinterpretē tādējādi, ka minētajām tiesību normām ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas uzliek pienākumu bankai, kura atrodas vai ir atradusies publisko tiesību subjekta dominējošā ietekmē, izpaust informāciju par līgumiem, kuri noslēgti par konsultāciju pakalpojumu, advokātu pakalpojumu, intelektuālās darbības veicēju (autoru) pakalpojumu un citu intelektuāla rakstura pakalpojumu sniegšanu, un, precīzāk, informāciju par noslēgtā darījuma veidu, līgumpartneri (attiecībā uz juridiskām personām: nosaukumu, juridisko adresi un komercdarbības veikšanas adresi), līguma vērtību, atsevišķu maksājumu summām, līguma noslēgšanas datumu, līgumattiecību ilgumu un analogiem datiem, kuri izriet no līgumu pielikumiem – informāciju, kura visa ir radusies pakļautības dominējošajai ietekmei laikā –, neparedzot nekādus izņēmumus no minētā pienākuma un nedodot iespēju līdzsvarot plašas sabiedrības interesi piekļūt datiem un bankas interesi saglabāt komercnoslēpumu, ja attiecīgajā gadījumā nav starptautisku elementu?


title: Lieta C-85/06: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 10. februārī

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/13

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 10. februārī
   (Lieta C-85/06)
   (2006/C 74/27)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 10. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Ulrich Wölker, juridiskais padomnieks, un Minás Konstantinidis, tās juridiskā dienesta darbinieks, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK (1) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 14. februārī.

      (1)  OV L 41, 14.02.2003., 26. lpp.


title: Lieta T-116/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 12. decembra rīkojumu lietā F-70/11 Lebedef /Komisija 2013. gada 25. februārī iesniedza Giorgio Lebedef

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 12. decembra rīkojumu lietā F-70/11 Lebedef/Komisija 2013. gada 25. februārī iesniedza Giorgio Lebedef

   (Lieta T-116/13 P)
   2013/C 147/35
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2012. gada 12. decembra rīkojumu lietā F-70/11 Lebedef/Komisija, kura priekšmets ir atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par laika posmu no 2008. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim un, precīzāk, to novērtējuma ziņojuma daļu, ko attiecībā uz šo pašu laika posmu sagatavojis EUROSTAT;

               —

               apmierināt prasītāja prasījumus, kas formulēti pirmajā instancē;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Civildienesta tiesā;

               —

               lemt par tiesāšanās izdevumiem un piespriest to atlīdzināšanu Eiropas Savienības Komisijai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka prasītājam nav jāpiedalās apspriedēs un ka uz viņa dalību minētajās apspriedēs attiecās viņam piešķirtais atbrīvojums no darba pienākumu pildīšanas uz nepilnu darba laiku, lai pārstāvētu arodbiedrību (attiecībā uz pārsūdzētā rīkojuma 41.-45. punktu).

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka īpašā sistēma darbinieku pārstāvju novērtēšanai attiecas uz visām arodbiedrību darbībām, un kļūdaini interpretējot iemeslus, kāpēc prasītājs nestrādāja savā dienestā, lai secinātu, ka prasītājs nevar apstrīdēt novērtētāju kompetenci (attiecībā uz pārsūdzētā rīkojuma 50. un 51.punktu).

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, veicot kļūdainus apsvērumus, jo īpaši attiecībā uz novērtētāju pilnvarojumu vērtēt prasītāju, pamatojoties tikai uz viņa darbu savā dienestā un uz faktu, ka prasītājs esot atsaucies uz atbrīvojumu no darba pienākumu pildīšanas uz nepilnu darba laiku, lai pārstāvētu arodbiedrību, lai pamatotu to, ka viņš nav strādājis savā dienestā (attiecībā uz pārsūdzētā rīkojuma 59. un 60. punktu).

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka šīs lietas fakti atšķiras no tiem, kas ir Civildienesta tiesas 2008. gada 7. maija sprieduma lietā F-36/07 Lebedef/Komisija (Krājums–CDL, I-A-1-00143. un II-A-1-00759. lpp.) pamatā un ka darbības līmenis IV varēja tikt pamatoti attiecināts uz prasītāju (attiecībā uz pārsūdzētā rīkojuma 69. un 70. punktu).


title: Lieta F-96/12: Prasība, kas celta 2012. gada 11. septembrī — ZZ /Komisija

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 11. septembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-96/12)
   2012/C 343/40
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt konkursa EPSO/AD/207/11 atlases komisijas lēmumu, ar kuru ir apstiprināts lēmums neiekļaut prasītāju rezerves sarakstā, jo viņš neatbilst konkrētām īpašām šī konkursa pielaišanas prasībām, un prasība atlīdzināt zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt konkursu EPSO/AD/207/11 (AD5) un EPSO/AD/207/11 (AD7) atlases komisijas 2012. gada 1. jūnija lēmumu, ar kuru ir apstiprināts 2012. gada 9. februāra lēmums neiekļaut prasītāju konkursu rezerves sarakstā, jo viņš neatbilst konkrētām īpašām pielaišanas prasībām;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt konkursu EPSO/AD/207/11 (AD5) un EPSO/AD/207/11 (AD7) atlases komisijas 2012. gada 9. februāra lēmumu;

               —

               piešķirt prasītājam konkrētu ex aequo et bono noteiktu summu, kas pagaidu kārtībā novērtēta EUR 3 000 apmērā, kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-561/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūlijā  – One of Us  u.c./Parlaments u.c.

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūlijā – One of Us u.c./Parlaments u.c.
   (Lieta T-561/14)
   2014/C 409/65
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eiropas pilsoņu iniciatīva One of Us u.c. (pārstāvji – C. de La Hougue, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Paziņojumu COM (2014) 355, galīgā redakcija;

               —

               pakārtoti, atcelt Regulas (ES) Nr. 211/2011 10. panta 1. punkta c) apakšpunktu;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas atbilde uz prasītāju tiesību akta priekšlikumu un jautājumiem, kurus prasītāji bija izvirzījuši pilsoņu iniciatīvā “One of us”, ir neapmierinoša, jo Komisija i) nav atbildējusi uz faktu, ka cilvēka embrijs ir cilvēks, un ii) tā nav izskatījusi acīmredzamas pretrunas.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots demokrātiskā procesa pārkāpums, jo Komisija:

                           —

                           nav sniegusi juridiskus paskaidrojumus, kādēļ tā ir atteikusies nodot Parlamentam prasītāju priekšlikumu;

                           —

                           tā nav pareizi sapratusi Regulā Nr. 211/2011 (1) izvirzītās prasības un patur savās rokās likumdošanas procesa monopolu pretēji Līgumu noteikumiem par dialogu starp iestādēm;

                           —

                           tā nav atsevišķi norādījusi savus juridiskos un politiskos secinājumus, kā tas ir prasīts Regulā Nr. 211/2011.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota Regulas Nr. 211/2011 nesaderība ar Līgumiem. Prasītāji apgalvo, ka:

                           —

                           tiek likti šķēršļi Lisabonas līguma mērķiem uzlabot iestāžu demokrātisko leģitimitāti un veicināt Eiropas pilsoņu līdzdalību demokrātiskajā procesā, ja Komisija var noraidīt pilsoņu iniciatīvu subjektīvu un patvaļīgu iemeslu dēļ, tos neizskatot Parlamentam;

                           —

                           nav ievērots tiesiskums, ja Komisijas lēmums nav pakļauts tiesas kontrolei.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (ES) Nr. 211/2011 par pilsoņu iniciatīvu (OV L 65, 1. lpp.).


title: Lieta C-150/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums ( Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)/Beneo Orafti SA (Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Cukurs — Pārejas posma kvotu, kas piešķirtas cukura ražotājam uzņēmumam, būtība un apmērs — Uzņēmuma, kas saņem pārstrukturēšanas atbalstu 2006/2007. tirdzniecības gadam, iespēja izmantot tam piešķirto pārejas posma kvotu — Atgūstamās summas un tāda soda aprēķins, kas piemērojams saistību attiecībā uz pārstrukturēšanas plānu neievērošanas gadījumā — Princips non bis in idem)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/13

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums (Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)/Beneo Orafti SA

   (Lieta C-150/10) (1)

   (Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Cukurs - Pārejas posma kvotu, kas piešķirtas cukura ražotājam uzņēmumam, būtība un apmērs - Uzņēmuma, kas saņem pārstrukturēšanas atbalstu 2006/2007. tirdzniecības gadam, iespēja izmantot tam piešķirto pārejas posma kvotu - Atgūstamās summas un tāda soda aprēķins, kas piemērojams saistību attiecībā uz pārstrukturēšanas plānu neievērošanas gadījumā - Princips non bis in idem)
   2011/C 269/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Atbildētāja: Beneo Orafti SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de première instance de Bruxelles — Komisijas 2006. gada 27. marta Regulas (EK) Nr. 493/2006, ar ko paredz pārejas posma pasākumus cukura nozares tirgu kopīgās organizācijas reformai un groza Regulu (EK) Nr. 1265/2001 un (EK) Nr. 314/2002 (OV L 89, 11. lpp.), 9. panta interpretācija — Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 58, 42. lpp.), 3. panta interpretācija — Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā (OV L 176, 32. lpp.), 26. un 27. panta interpretācija — Cukura ražošanas uzņēmumam piešķirto pārejas posma kvotu būtība un apmērs — Pārejas posma kvotas piešķiršanas uzņēmumam, kuram ir piešķirts restrukturizācijas atbalsts attiecībā uz 2006./2007. tirdzniecības gadu, saderība ar Savienības tiesisko regulējumu — Atlīdzināmās summas un soda, kas piemērojams no restrukturizācijas plāna izrietošo saistību neievērošanas gadījumā, aprēķināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā un groza Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ietvertais termins “kvota” aptver arī pārejas posma kvotas Komisijas 2006. gada 27. marta Regulas (EK) Nr. 493/2006, ar ko paredz pārejas posma pasākumus cukura nozares tirgu kopīgās organizācijas reformai un groza Regulu (EK) Nr. 1265/2001 un (EK) Nr. 314/2002, 9. panta izpratnē;

               2)

               Regulas Nr. 320/2006 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamata lietā saistības atteikties no uzņēmumam piešķirtās kvotas, ko tas piešķīris vienai vai vairākām savām fabrikām un kas minēta šajā tiesību normā, stājas spēkā datumā, kurā, ņemot vērā paziņoto vai Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēto informāciju, uzņēmums, kas uzņemas šīs saistības, kā pienācīgi rūpīgs uzņēmums var uzzināt, ka kompetentās iestādes uzskata, ka šīs pašas regulas 5. panta 2. punktā noteiktie pārstrukturēšanas atbalsta saņemšanas nosacījumi ir izpildīti;

               3)

               Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 320/2006, 26. panta 1. punkts un 27. pants, kā arī Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda ražošana kā pamata lietā — pieņemot, ka tā ir pretrunā saistībām atteikties no uzņēmumam piešķirtās, Regulas Nr. 320/2006 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētās kvotas, kas piemērojama cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa ražošanai un ko šis uzņēmums piešķīris vienai vai vairākām savām fabrikām, — var būt pamats atbalsta atgūšanai, soda uzlikšanai un pārpalikuma maksājuma iekasēšanai, kas attiecīgi paredzēti šajās tiesību normās. Saistībā ar Regulas Nr. 968/2006 27. panta 3. punktā paredzēto sodu iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai, ņemot vērā visus attiecīgās lietas apstākļus, neatbilstības gadījums var tikt kvalificēts kā tīšs vai rupjas nolaidības izraisīts. Non bis in idem, samērīguma un nediskriminācijas principi ir jāinterpretē tādējādi, ka kumulatīva šo pasākumu piemērošana tiem nav pretrunā;

               4)

               Regulas Nr. 968/2006 26. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pieņemot, ka tādos apstākļos kā pamata lietā uzņēmums ir ievērojis savas saistības daļēji nojaukt attiecīgās fabriku ražošanas iekārtas, bet nav ievērojis savas saistības atteikties no uzņēmumam piešķirtās, Regulas Nr. 320/2006 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētās kvotas, kas piemērojama cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa ražošanai un ko šis uzņēmums piešķīris vienai vai vairākām savām fabrikām, atgūstamā atbalsta summa ir atbalsta daļa, kas atbilst saistībām, kas nav tikušas ievērotas. Šī atbalsta daļa ir jānosaka, pamatojoties uz Regulas Nr. 320/2006 3. panta 5. punktā noteiktajām summām.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta C-438/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. augustā iesniedza Tribunale di Taranto (Itālija) – krimināllieta pret Davide Durante

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. augustā iesniedza Tribunale di Taranto (Itālija) – krimināllieta pret Davide Durante

   (Lieta C-438/15)
   (2015/C 381/16)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Taranto

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Davide Durante

      Prejudiciālais jautājums

   Vai [EKL] 43., 49., 56. un nākamie panti ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu azartspēļu jomā, kurā, lai tiktu īstenota jauna iepirkuma procedūra attiecībā uz koncesiju piešķiršanu, kā paredzēts 2012. gada 26. aprīļa Likuma Nr. 44 [10]. panta 9.g [punktā], noteikts, ka izslēgšanas no atlases procedūras iemesls ir līgumslēdzēja ekonomiskās un finansiālās spējas neesamība, pierādījumu iesniegšanai neparedzot citus atbilstošus kritērijus, kā vienīgi nosacījumu par divu dažādu apliecinājumu iesniegšanu no divām dažādām kredītiestādēm, lai arī apliecinājumus ir izdevusi viena iestāde?


title: Lieta T-255/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. aprīlī – Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/30

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. aprīlī – Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija
   (Lieta T-255/17)
   (2017/C 231/38)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Les Mousquetaires (Parīze, Francija), ITM Entreprises (Parīze) (pārstāves – N. Jalabert-Doury, B. Chemama un K. Mebarek, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               procesa organizatoriskā pasākuma formā uzdot Komisijai precizēt pieņēmumu un iesniegt tās rīcībā esošos netiešos pierādījumus lēmumu AT.40466 – Tute 1 un AT.40467 – Tute 2 priekšmeta un mērķa pamatojumam;

               —

               apmierināt iebildi par Regulas Nr. 1/2003 20. panta 4. punkta prettiesiskumu, ciktāl tas nenodrošina efektīvu tiesību aizsardzības līdzekli attiecībā uz lēmumu par pārbaudi izpildes nosacījumiem atbilstoši Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta 1., 8. punktam un 13. pantam un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 47. pantam;

               —

               atcelt 2017. gada 21. februāra lēmumus AT.40466 – Tute 1 un AT.40467 – Tute 2, ar kuru uzlikts pienākums Les Mousquetaires S.A.S., kā arī visām tās filiālēm pakļauties pārbaudei saskaņā ar Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 4. punktu;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmumus AT.40466 – Tute 1 un AT.40467 – Tute 2, kas ar tādu pašu formulējumu 2017. gada 9. februāra pieņemti attiecībā uz ITM Entreprises S.A.S. un kas nav paziņoti to adresātiem;

               —

               atcelt Komisijas pieņemto lēmumu izpētīt un pārkopēt saziņas un datu uzglabāšanas līdzekļos esošos datus par to lietotāju privāto dzīvi un noraidīt prasītāju lūgumu par attiecīgo datu atdošanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz pamattiesību pārkāpumu, tiesību uz domicila neaizskaramību un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpumu, jo nav efektīvu tiesību aizsardzības līdzekļu tiesā, kuri būtu attiecināmi uz lēmumu par pārbaudi izpildes nosacījumiem.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz Regulas Nr. 1/2003 20. panta 4. punkta un pamattiesību pārkāpumu, jo iepriekšminētie lēmumi par pārbaudi esot nepietiekami pamatoti un tādējādi liedzot prasītājām pamatgarantijas, kurām ir jābūt nodrošinātām šajā sakarā. Jo īpaši, attiecīgajos lēmumos neesot pietiekami noteikts attiecīgo pārbaužu priekšmets un mērķis, un neesot precizēti Komisijas pieņēmumi un tās savāktie netiešie pierādījumi.

               3.

               Trešais pamats attiecas uz Regulas Nr. 1/2003 20. panta 3. un 4. punkta, un 21. panta pārkāpumu, kā arī uz pamattiesību pārkāpumu, jo prasītājām esot liegtas arī citas pamatgarantijas. Jo īpaši, attiecīgie lēmumi par pārbaudi neesot ierobežoti laikā, un tādējādi tās varētu tikt uzsāktas bez pienācīgas paziņošanas un neievērojot tiesības uz juridisko palīdzību, tiesības atteikties sniegt informāciju un prasītāju tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību, un tajos neesot atļauti prasītāju efektīvi iebildumi, ņemot vērā pastāvīgu atgādinājumu par sankcijām, ja pārbaudēm tiek radīti šķēršļi.

               4.

               Ceturtais pamats attiecas uz pieļauto acīmredzamo kļūdu vērtējumā un samērīguma principa pārkāpumu saistībā ar to, kā Komisija esot izlēmusi par attiecīgo pārbaužu lietderīgumu, ilgumu un apjomu.

               5.

               Piektais pamats attiecas uz pamattiesību pārkāpumu, kas esot izdarīts, pieņemot lēmumu par atteikumu nodrošināt dažu personas datu saturošo dokumentu aizsardzību, kuriem prasītājas esot lūgušas piešķirt Savienības tiesībās paredzēto aizsardzību.

               6.

               Sestais pamats satur lūgumu, pakārtoti, atcelt 2017. gada 9. februāra lēmumus par pārbaudēm, balstoties uz tiem pašiem pamatiem.


title: Lieta C-524/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal administratif de Paris (Francija) 2009. gada 12. novembra rīkojumu — Ville de Lyon/Caisse des dépôts et consignations

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal administratif de Paris (Francija) 2009. gada 12. novembra rīkojumu — Ville de Lyon/Caisse des dépôts et consignations

   (Lieta C-524/09)
   2010/C 37/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Paris

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ville de Lyon

      Atbildētāja: Caisse des dépôts et consignations

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai informācijas, kas paredzēta 2004. gada 21. decembra Regulas (EK) Nr. 2216/2004 (1) XVI pielikuma 12. punktā, paziņošana vai nepaziņošana ir vienīgi centrālā administratora ziņā vai arī valsts reģistra administratora ziņā?

               2.

               Gadījumā, ja valsts reģistra administratoram ir attiecīgā kompetence, vai šī informācija ir jāuzskata par informāciju, kas attiecas uz emisijām vidē 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK (2) 4. panta nozīmē un attiecībā uz kuru nevar tikt attiecināta “komerciālas un rūpnieciskas informācijas konfidencialitāte”, vai šīs informācijas paziņošanu nosaka specifiski konfidencialitātes noteikumi?

               3.

               Gadījumā, ja ir jāpiemēro specifiski konfidencialitātes noteikumi, vai šī informācija nav jāpaziņo pirms piecu gadu termiņa beigšanās, vai arī šis termiņš attiecas vienīgi uz kvotu piešķiršanu uz pieciem gadiem saskaņā ar 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK (3)?

               4.

               Gadījumā, ja ir jāpiemēro šis piecu gadu termiņš, vai 2004. gada 21. decembra Regulas Nr. 2216/2004 10. pants ļauj no tā atkāpties, un vai šis atteikums atkāpties var pēc savas būtības tikt vērsts pret pašvaldību, kas vēlas saņemt šo informāciju, lai noslēgtu vienošanos par pilsētas apsildes publiskā pakalpojuma deleģēšanu?

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 2216/2004 par standartizētu un drošu reģistru sistēmu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu 280/2004/EK (OV L 386, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV 41, 26. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un ar ko groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta C-287/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 11. septembrī ( Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — D.P.W. Hendrix / Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — EKL 12., 17., 18. un 39. pants — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 4. panta 2.a punkts un 10.a pants, kā arī IIa pielikums — Regula (EEK) Nr. 1612/68 — 7. panta 1. punkts — Speciālie no iemaksām neatkarīgie pabalsti — Nīderlandes pabalsti gados jauniem invalīdiem — Neeksportējams raksturs)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/5

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 11. septembrī (Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — D.P.W. Hendrix/Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen

   (Lieta C-287/05) (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - EKL 12., 17., 18. un 39. pants - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 4. panta 2.a punkts un 10.a pants, kā arī IIa pielikums - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - 7. panta 1. punkts - Speciālie no iemaksām neatkarīgie pabalsti - Nīderlandes pabalsti gados jauniem invalīdiem - Neeksportējams raksturs)
   (2007/C 269/11)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Centrale Raad van Beroep
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: D.P.W. Hendrix

      Atbildētāja: Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Centrale Raad van Beroep — 4. panta 2.a punkta interpretācija Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kas grozīta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 (OV 1997, L 28, 1. lpp.), kuru groza Padomes 1998. gada 4. jūnija Regula (EK) Nr. 1223/98 (OV L 168, 1. lpp.), kā arī EKL 12., 18. un 39. panta interpretācija un 7. panta 1. punkta interpretācija Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulā (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               tāds pabalsts, kāds tiek maksāts atbilstoši 1997. gada 24. aprīļa Likumam par darba nespējas pabalstiem gados jauniem invalīdiem (Wet arbeidsongeschiktheidsvoorziening jonggehandicapten), ir uzskatāms par speciālu no iemaksām neatkarīgu pabalstu 4. panta 2.a punkta Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kas grozīta un atjaunota ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kuru groza Padomes 1998. gada 4. jūnija Regula (EK) Nr. 1223/98, nozīmē, tādējādi personām, kas atrodas tādā situācijā kā prasītājs pamata prāvā, ir piemērojams vienīgi ar šīs regulas 10.a pantu ieviestais saskaņojošais regulējums, un šo pabalstu likumīgi var piešķirt tikai personām, kas dzīvo dalībvalsts, kas nodrošina minēto pabalstu, teritorijā. Apstāklis, ka ieinteresētā persona agrāk saņēma pabalstu gados jauniem invalīdiem, kas bija eksportējams, neietekmē minēto tiesību normu piemērošanu;

               2)

               EKL 39. pants un 7. pants Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulā (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā ir jāinterpretē tā, ka tiem nav pretējs valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir piemērots 4. panta 2.a punkts un 10.a pants Regulā Nr. 1408/71, kas grozīta un atjaunota ar Regulu Nr. 118/97, kuru groza Regula Nr. 1223/98, un kurš paredz, ka speciālu no iemaksām neatkarīgu pabalstu, kas minēts šīs regulas IIa pielikumā, var piešķirt tikai personām, kas dzīvo valsts teritorijā. Tomēr šī tiesiskā regulējuma īstenošana nedrīkst personas, kas atrodas tādā situācijā kā prasītājs pamata prāvā, tiesības ietekmēt vairāk nekā tas vajadzīgs, lai īstenotu valsts tiesiskā regulējuma likumīgos mērķus. Valsts tiesām tiktāl, ciktāl tas ir iespējams, valsts tiesību normas ir jāinterpretē saderīgi ar Kopienu tiesībām, īpaši ņemot vērā to, ka attiecīgais darba ņēmējs ir saglabājis visas ekonomiskās un sociālās saiknes izcelsmes dalībvalstī.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: Lieta T-294/11: Prasība, kas celta 2011. gada 9. jūnijā — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/25

         Prasība, kas celta 2011. gada 9. jūnijā — Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-294/11)
   2011/C 238/44
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias un S. Papaioannou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 15. aprīļa Īstenošanas lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz dažus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), tiktāl, ciktāl šis lēmums attiecas uz finanšu korekcijām, kuras ir nelabvēlīgas Grieķijas Republikai, vai, pakārtoti, grozīt šo lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Grieķijas Republika savā prasībā lūdz atcelt Komisijas 2001. gada 15. aprīļa lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz dažus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), kas ir paziņots ar numuru C(2011) 2517, publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ar numuru L 102/33/16-4-2011 (OV L 102, 33. lpp.) un kura numurs ir 2011/244/ES, tiktāl, ciktāl šis lēmums attiecas uz finanšu korekcijām, kuras ir nelabvēlīgas Grieķijas Republikai saistībā ar (a) olīveļļas ražošanas atbalstu, (b) izdevumiem olīvu audzēšanas ĢIS [ģeogrāfiskās informācijas sistēmas] izveidē un (c) tiešo atbalstu (aramzemes kultūras).
   Saistībā ar korekciju olīvu audzēšanas atbalsta jomā prasītāja, pirmkārt, uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu faktu vērtējumā, jo trūkumi attiecībā uz veidu, kādā sistēmā vispārīgi tiek veiktas pamatpārbaudes, ir minimāli un tie nepamato korekciju attiecīgi 10 % un 15 % apmērā, it īpaši tādēļ, ka kopš 2003. gada 1. novembra jau ir izveidota pilnībā funkcionējuša un uzticama olīvu audzēšanas ģeogrāfiskās informācijas sistēma (olīvu audzēšanas ĢIS) Grieķijā, ņemot vērā, ka galvenā visas olīveļļas ražošanas atbalsta sistēmas pārbaudes iekārta un audzēšanas informācija tiek detalizēti pārbaudīta, un pārbaudes tiek veiktas arī attiecībā uz olīvu ražu un visu eļļas spiestuvju darbību.
   Otrkārt, prasītāja norāda, ka (a) Komisijas lēmumā nav minēts atbilstošs un pietiekams juridisks pamats attiecībā uz korekcijas palielināšanu atkārtota pārkāpuma izdarīšanas dēļ, un Komisijas sniegtā šī jēdziena nozīme nav pareiza, jo ir skaidrs, ka trūkumi nav atkārtojušies, un Komisijas apgalvotās atkārtota pārkāpuma izdarīšanas pamatā ir kļūdains pieņēmums, jo Komisija ir nepareizi interpretējusi šo jēdzienu, kā rezultātā acīmredzami kļūdaini ir novērtēti apgalvotie atkārtoti pieļautie trūkumi, jo ir izveidota galvenā sistēmas pārbaudes iekārta — olīvu audzēšanas ĢIS, un (b) Komisija ir pieļāvusi kļūdu faktu vērtējumā, jo katrā ziņā korekcijas palielināšanai no 10 % par laikposmu no 2003. līdz 2004. gadam uz 15 % par laikposmu no 2004. līdz 2005. gadam nav juridiska pamata un tā nav pamatota, jo attiecībā uz olīvu audzēšanas ĢIS šajā laikposmā tika veikti vairāki uzlabojumi un to turpināja atjaunot, un tik tiešām pārbaudes sistēma ne tikai nepasliktinājās, bet tā tika būtiski uzlabota.
   Attiecībā uz korekcijām saistībā ar izdevumiem olīvu audzēšanas ĢIS izveidē prasītāja uzskata, pirmkārt, ka finanšu korekcijas noteikšanai attiecībā uz izdevumiem, kuri ir saistīti ar olīvu audzēšanas ĢIS izveidošanas procedūrām, nav norādīts atbilstošs juridisks pamats, jo naudas summa, kura bija paredzēta tās attīstīšanai, tika atskaitīta no atbalsta, uz kuru bija tiesības Grieķijas ražotājiem, un šo izdevumu neatzīšana nozīmē, ka ELVGF nepamatoti iedzīvojas, un dubultu naudas sodu, tā kā katrā ziņā jebkuri radušies izdevumi ir nepiemēroti, ja tie nav pārsnieguši Komisijas noteikto budžetu un kopējo apmēru, kurš tika atskaitīts no Grieķijas ražotājiem, jo svarīgākais brīdis, lai pieņemtu lēmumu par to, vai attiecīgie izdevumi ir tiesiski vai prettiesiski, ir tiesiskas saistības atzīšanas brīdis vai brīdis, kad izdevumi tiek veikti, nevis brīdis, kad izdevumi tiek deklarēti.
   Prasītāja, otrkārt, norāda uz: (a) samērīguma principa pārkāpumu saistībā ar izdevumiem 2 920 191,03 apmērā, kuri radās no papildu līgumiem, un (b) kļūdainu faktu vērtējumu attiecībā uz izdevumiem, kuri radās no līguma 5190/ES/2003.
   Saistībā ar korekcijām tiešā atbalsta (aramzemes kultūras) jomā prasītāja uzskata, pirmkārt, ka: (a) nebija atbilstoša juridiska pamata piemērot iepriekšējās vadlīnijas, kurās bija noteikti procenti korekciju piemērošanai attiecībā uz jauno kopējo lauksaimniecības politiku (KLP) un jauno vienoto maksājumu shēmu, un (b) to piemērošana nopietni pārkāpa samērīguma principu.
   Otrkārt, prasītāja uzskata, ka Komisija pieļāva kļūdu faktu novērtējumā: (a) attiecībā uz apgalvotajiem LPIS-ĢIS trūkumiem, (b) attiecībā uz to, ka, ja salīdzina informāciju, kas iegūta no LPIS-ĢIS, kura tika izmantota 2007. prasījumu gadā, ar informāciju, kura iegūta no pilnīgas un uzticamas 2009. gada LPIS-ĢIS, ko Komisija pārbaudīja, veicot pārbaudi uz vietas, atšķirības un trūkumi nepārprotami ir minimāli un nepārsniedz 2 %, un tādējādi jebkura korekcija nedrīkst pārsniegt šo procentu līmeni, un (c) attiecībā uz iespējamiem trūkumiem, kuri pieļauti vadības pārbaudēs, nopratināšanās un pārbaudēs uz vietas, un to kvalitāti, un it īpaši lopkopībai domāto zemju iespējamo nenomērīšanu un to, ka pārbaudes uz vietas, iespējams, tika veiktas novēloti, jo Komisijai, ņemot vērā 2007. prasījumu gadā veiktos vairākus uzlabojumus, būtu jāsecina, ka korekcija nav vajadzīga.
   Visbeidzot, prasītāja norāda, ka attiecībā uz korekcijām izdevumiem lauku attīstības pasākumiem kļūdaini tika interpretēts un piemērots Regulas Nr. 1290/05 (1) 33. pants.

      (1)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu.


title: Lieta C-642/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 31. janvāra spriedums ( Administrativen sad Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Stroy trans EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Nodokļi — PVN — Direktīva 2006/112/EK — Nodokļu neitralitātes princips — Priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības — Atteikums — 203. pants — PVN norāde rēķinā — Iekasējamība — Ar nodokli apliekama darījuma esamība — Identisks vērtējums attiecībā uz rēķina izsniedzēju un tā saņēmēju — Nepieciešamība)

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/5

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 31. janvāra spriedums (Administrativen sad Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Stroy trans EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-642/11) (1)

   (Nodokļi - PVN - Direktīva 2006/112/EK - Nodokļu neitralitātes princips - Priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības - Atteikums - 203. pants - PVN norāde rēķinā - Iekasējamība - Ar nodokli apliekama darījuma esamība - Identisks vērtējums attiecībā uz rēķina izsniedzēju un tā saņēmēju - Nepieciešamība)
   2013/C 86/08
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Stroy trans EOOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Varna — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 203. panta interpretācija — Tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli — Nodoklis, kas jāmaksā tikai tādēļ, ka tas ir minēts rēķinā, lai gan rēķinā minētā objekta piegāde vai samaksa par to nav veikta — Preču faktiskas piegādes veikšanas pierādījums — Attiecībā uz nodokļa maksātāja tiešo piegādātāju veikts nodokļu pārrēķins, neizdarot nodokļa korekciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 203. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           pievienotās vērtības nodoklis, kuru persona ir norādījusi rēķinā, tai ir jāmaksā neatkarīgi no faktiska ar nodokli apliekama darījuma esamības;

                           —

                           vienīgi no apstākļa, ka nodokļu iestāde šā rēķina izsniedzējam adresētā lēmumā par nodokļa korekciju nav koriģējusi tā deklarēto PVN, nevar tikt secināts, ka šī iestāde minēto rēķinu ir atzinusi par atbilstošu faktiskam ar nodokli apliekamam darījumam;

               2)

               nodokļu neitralitātes, samērīguma un tiesiskās paļāvības principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tas, ka rēķina saņēmējam PVN priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības var tikt liegtas faktiska ar nodokli apliekama darījuma neesamības dēļ, kaut gan šā rēķina izsniedzējam adresētajā lēmumā par nodokļa korekciju šā rēķina izsniedzēja deklarētais PVN nav ticis koriģēts. Tomēr, ja, ņemot vērā krāpšanu vai pārkāpumus, ko izdarījis šā rēķina izsniedzējs vai kas pieļauti iegādes darījumā, ar kuru tiek pamatotas priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības, šis darījums tiek uzskatīts par faktiski nenotikušu, tad, ievērojot objektīvus elementus un neprasot rēķina saņēmējam veikt pārbaudes, kas nav tā pienākums, ir jāpierāda, ka šā rēķina saņēmējs zināja vai tam būtu vajadzējis zināt, ka minētais darījums ir saistīts ar PVN krāpšanu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 80, 17.3.2012.


title: Lieta T-464/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūlija spriedums — IMPALA pret Komisiju (Konkurence — Regula (EEK) Nr. 4064/89 — Lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Ierakstītās un tiešsaistes mūzikas tirgi — Kolektīva dominējoša stāvokļa esamība — Risks radīt kolektīvu dominējošu stāvokli — Nosacījumi — Tirgus pārskatāmība — Prevencija — Pamatojums — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/39

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. jūlija spriedums — IMPALA pret Komisiju
   (Lieta T-464/04) (1)

   (Konkurence - Regula (EEK) Nr. 4064/89 - Lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Ierakstītās un tiešsaistes mūzikas tirgi - Kolektīva dominējoša stāvokļa esamība - Risks radīt kolektīvu dominējošu stāvokli - Nosacījumi - Tirgus pārskatāmība - Prevencija - Pamatojums - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2006/C 224/85)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, starptautiska asociācija), Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Crosby un J. Golding, solicitors un I. Wekstein-Steg, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Whelan un K. Mojzesowicz)

      Personas, kas iestājušās lietā: Bertelsmann AG, Gütersloh (Vācija) (pārstāvji — J. Boyce, solicitor, P. Chappatte un D. Loukas, advokāti), Sony BMG Music Entertainment BV, Vianen (Nīderlande) un Sony Corporation of America (SCA), Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvj — N. Levy, barrister, R. Snelders un T. Graf, advokāti)
   Priekšmets
   Komisijas 2004. gada 19. jūlija Lēmuma C(2004) 2815, ar ko koncentrācija tiek atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ Līguma darbību (Lieta Nr. COMP/M.3333 — Sony/BMG), atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Atcelt Komisijas 2004. gada 19. jūlija Lēmumu C(2004) 2815, ar ko koncentrācija tiek atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ Līguma darbību (Lieta Nr. COMP/M.3333 — Sony/BMG);

               2)

               piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt trīs ceturtdaļas no prasītājas tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               piespriest prasītājai segt vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               piespriest personām, kas iestājušās lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus pašām.

      (1)  OV C 6, 08.01.2005.


title: Lieta T-647/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – Infusion Brands/ITSB (“DUALSAW”) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “DUALSAW” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Daļējs reģistrācijas atteikums — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējass neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/51

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – Infusion Brands/ITSB (“DUALSAW”)
   (Lieta T-647/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “DUALSAW” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Daļējs reģistrācijas atteikums - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējass neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2016/C 027/64)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Infusion Brands, Inc. (Myerlake Circle Clearwater, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – K. Piepenbrink, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji V. Melgar, vēlāk – H. O’Neill un M. Rajh)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 1. jūlija lēmumu lietā R 397/2014–4 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “DUALSAW” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Infusion Brands, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 380, 27.10.2014.


title: Lieta T-502/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. aprīļa spriedums – Ferring /ITSB – Tillotts Pharma ( “OCTASA” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “OCTASA” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts, Beniluksa un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” un “OCTOSTIM”  — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/40

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. aprīļa spriedums – Ferring/ITSB – Tillotts Pharma (“OCTASA”)
   (Lieta T-502/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “OCTASA” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts, Beniluksa un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” un “OCTOSTIM” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 175/53
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ferring BV (Haarlem, Nīderlande) (pārstāvji – I. Fowler, Solicitor, A. Renck un J. Fuhrmann, advokāti, vēlāk – I. Fowler, A. Renck un D. Slopek, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lieta Vispārējā tiesā: Tillotts Pharma AG (Ziefen, Šveice) (pārstāvis – T. Alkin, barrister)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumu lietā R 1216/2011–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ferring BV un Tillotts Pharma AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumu lietā R 1216/2011–4;

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi Ferring BV radušos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Tillotts Pharma AG sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi Ferring radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta C-225/15: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 8. septembra spriedums (Tribunale di Reggio Calabria (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Domenico Politanò Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 49. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Azartspēles — Ierobežojumi — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums — Publiski līgumi — Nosacījumi dalībai iepirkumā un saimnieciskā un finansiālā stāvokļa izvērtēšana — Pretendenta izslēgšana, jo tas nav iesniedzis divu dažādu banku iestāžu sagatavotus apliecinājumus par pretendenta saimniecisko un finansiālo stāvokli — Direktīva 2004/18/EK — 47. pants — Piemērojamība

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/9

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 8. septembra spriedums (Tribunale di Reggio Calabria (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Domenico Politanò

   (Lieta C-225/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Azartspēles - Ierobežojumi - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums - Publiski līgumi - Nosacījumi dalībai iepirkumā un saimnieciskā un finansiālā stāvokļa izvērtēšana - Pretendenta izslēgšana, jo tas nav iesniedzis divu dažādu banku iestāžu sagatavotus apliecinājumus par pretendenta saimniecisko un finansiālo stāvokli - Direktīva 2004/18/EK - 47. pants - Piemērojamība)
   (2016/C 402/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Reggio Calabria

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Domenico Politanò

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, it īpaši tās 47. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir reglamentēta koncesiju piešķiršana azartspēļu jomā, kā pamatlietā aplūkotais neietilpst to piemērošanas jomā;

               2)

               LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesību normu kā pamatlietā, kurā saimnieciskās darbības subjektiem, kuri vēlas iesniegt piedāvājumu iepirkumā attiecībā uz koncesiju piešķiršanu azartspēļu jomā, ir noteikts pienākums iesniegt pierādījumus par to saimniecisko un finansiālo stāvokli, iesniedzot vismaz divu bankas iestāžu izsniegtus apliecinājumus, neļaujot pierādīt šo stāvokli jebkādā citā veidā, ja šī tiesību norma atbilst Tiesas judikatūrā noteiktajiem samērīguma nosacījumiem; to pārbaudīt ir iesniedzējtiesas ziņā.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta C-330/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 26. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 26. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-330/06) (1)

   (2007/C 247/29)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lietas C-479/03 izslēgšana no reģistra

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/11

         Lietas C-479/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2004/C 314/26)
   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 23. septembrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-479/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti.

      (1)  OV C 7, 10.1.2004.


title: Lieta C-460/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. augustā iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. augustā iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-460/15)
   (2015/C 389/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Schaefer Kalk GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas Regula (ES) Nr. 601/2012 (1) ir spēkā neesoša un pārkāpj Direktīvas 2003/87/EK (2) mērķus, ja tās 49. panta 1. punkta otrajā teikumā ir noteikts, ka CO2, kas netiek pārvietots 49. panta 1. punkta otrā teikuma izpratnē, uzskatāms par emitētu tajā iekārtā, kas ražo CO2?

               2)

               Vai Komisijas Regula (ES) Nr. 601/2012 ir spēkā neesoša un pārkāpj Direktīvas 2003/87/EK mērķus, ja tās IV pielikuma 10. punktā ir noteikts, ka CO2, kas tiek pārvietots uz citu ražotni, lai ražotu kalcija karbonāta nogulsnes (PCC), ir uzskatāms par emitētu tajā iekārtā, kas ražo CO2?

      (1)  Komisijas 2012. gada 21. jūnija Regula (ES) Nr. 601/2012 par siltumnīcefekta gāzu emisiju monitoringu un ziņošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK, OV L 181, 30. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, OV L 275, 32. lpp.


title: Lieta C-253/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. maijā — Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/13

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. maijā — Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-253/13)
   2013/C 189/26
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Heller, O. Beynet, P. Mihaylova)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/73/EK (1) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu 3. panta 3. punktu un I pielikuma 1. punkta a) apakšpunkta otro ievilkumu, kā arī b), d), f), h) un i) apakšpunktu, vai katrā ziņa nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Bulgārijas Republika nav izpildījusi minētās direktīvas 54. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               noteikt kavējuma naudu EUR 8 448 dienā, kas saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu Bulgārijas Republikai, sākot no dienas, kad Eiropas Savienības Tiesa ir pasludinājusi spriedumu šajā lietā, ir jāmaksā tāpēc, ka tā nav izpildījusi pienākumu paziņot par direktīvas transponēšanas pasākumiem;

               —

               piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas transponēšanas pasākumu veikšanas termiņš beidzās 2011. gada 3. martā.

      (1)  OV L 211, 94. lpp.


title: Lieta C-492/09: Tiesas (septītās palātas) 2010. gada 15. decembra rīkojums ( Commissione tributaria provinciale di Taranto (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Soc Agricola Esposito srl/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Taranto 2 (Reglamenta 92. panta 1. punkts, 103. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkta otrā daļa — Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Direktīva 2002/20/EK, Direktīva 2002/21/EK un Direktīva 2002/77/EK — Nodoklis par valdības piešķirto koncesiju — Daļēja nepieņemamība — Jautājumi, par kuru atbildi nav nekādu šaubu)

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/2

         Tiesas (septītās palātas) 2010. gada 15. decembra rīkojums (Commissione tributaria provinciale di Taranto (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Soc Agricola Esposito srl/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Taranto 2

   (Lieta C-492/09) (1)

   (Reglamenta 92. panta 1. punkts, 103. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkta otrā daļa - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/20/EK, Direktīva 2002/21/EK un Direktīva 2002/77/EK - Nodoklis par valdības piešķirto koncesiju - Daļēja nepieņemamība - Jautājumi, par kuru atbildi nav nekādu šaubu)
   2011/C 120/03
   Tiesvedības valoda — itāliešu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Taranto

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Soc Agricola Esposito srl

      Atbildētājs: Agenzia della Entrate — Ufficio di Taranto 2

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Commissione tributaria provinciale di Taranto — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (OV L 108, 33. lpp.) 9. panta 1. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (OV L 108, 21. lpp.) 12. un 13. panta interpretācija — Nodokļa par valdības piešķirto koncesiju piemērošana telekomunikāciju sakaru abonēšanas līguma noslēgšanas gadījumā — Nodoklis, ko nepiemēro priekšapmaksas karšu gadījumā — Pieļaujamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Ceturtā jautājuma daļa attiecībā uz Komisijas 2002. gada 16. septembra Direktīvu 2002/77/EK par konkurenci elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu tirgū, kā arī sestais jautājums ir nepieņemami;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvai 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvai 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) nav pretrunā tāds nodoklis kā nodoklis par valdības piešķirto koncesiju.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-635/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. decembrī iesniedza Tribunalul București (Rumānija) — SC ALKA CO SRL/Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. decembrī iesniedza Tribunalul București (Rumānija) — SC ALKA CO SRL/Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București

   (Lieta C-635/13)
   2014/C 39/21
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul București

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SC ALKA CO SRL

      Atbildētājas: Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța un Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai neapstrādātas nelobītas ķirbju sēklas (dārzeņi), kuras ir paredzēts termiski un mehāniski apstrādāt, lai tās varētu izmantot pārtikā (kā uzkodas), ir klasificējamas preču Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 1207 — apakšpozīcijā 1207999710, vai arī pozīcijā 1209 — apakšpozīcijā 1209919010?

               2)

               Vai neapstrādātas nelobītas ķirbju sēklas (dārzeņi), kuras ir paredzēts termiski un mehāniski apstrādāt, lai tās varētu izmantot pārtikā (kā uzkodas), saskaņā ar Kombinētās nomenklatūras skaidrojošajām piezīmēm ir klasificējamas pozīcijā 1207 — apakšpozīcijā 1207999710, vai arī pozīcijā 1209 — apakšpozīcijā 1209919010?

               3)

               Ja pastāv pretruna starp to muitas klasifikāciju, kas izriet no kopējā muitas tarifa, un to, kura izriet no skaidrojošajām piezīmēm attiecībā uz minēto preci (nelobītas neapstrādātas ķirbju sēklas — dārzeņi), kura no minētajām muitas klasifikācijām ir piemērojama šajā lietā?

               4)

               Vai, ņemot vērā Regulas (EEK) Nr. 2454/1993 (1) 109. panta a) punktu, 110. pantu un 256. panta 3. punktu, ir nepieciešamas īpašas administratīvas procedūras, piemēram, pieteikuma iesniegšana vai EUR.1 apliecības uzrādīšana konkrētai iestādei, lai tā radītu konkrētas sekas, proti, muitas iestāžu tarifa preferenču režīma piešķiršana atbilstoši minētās regulas 98. pantam?

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).


title: Lieta T-339/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra rīkojums – Kurchenko/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — Advokāta pārstāvības neesamība — Prasītājs, kurš vairs neatbild uz Vispārējās tiesas lūgumiem — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/16

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra rīkojums – Kurchenko/Padome
   (Lieta T-339/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - Advokāta pārstāvības neesamība - Prasītājs, kurš vairs neatbild uz Vispārējās tiesas lūgumiem - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 475/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Serhiy Vitaliyovych Kurchenko (Chuhuiv, Ukraina) (pārstāvji – B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, M. Drury, A. Swan un J. Binns, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – Á. de Elera-San Miguel Hurtado un J.-P. Hix)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Bartelt un D. Gauci)

      Priekšmets

   Par prasību, galvenokārt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt, pirmkārt, Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2014, L 66, 26. lpp.), Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2014, L 66, 1. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119 (OV 2015, L 62, 25. lpp.), Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/357, ar kuru īsteno Regulu Nr. 208/2014 (OV 2015, L 62, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju, kā arī, pakārtoti, par prasību, pamatojoties uz LESD 277. pantu, lūdzot atzīt, ka prasītājam nav piemērojams Lēmuma 2014/119, kas grozīts ar Padomes 2015. gada 29. janvāra Lēmumu (KĀDP) 2015/143, ar ko groza Lēmumu 2014/119 (OV 2015, L 24, 16. lpp.), 1. panta 1. punkts, kā arī Regulas Nr. 208/2014, kas grozīta ar Padomes 2015. gada 29. janvāra Regulu (ES) 2015/138, ar ko groza Regulu Nr. 208/2014 (OV 2015, L 24, 1. lpp.), 3. panta 1. punkts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Serhiy Vitaliyovych Kurchenko sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta C-278/08: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 25. marta spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH/Günter Guni, trekking.at Reisen GmbH (Preču zīmes — Internets — Reklāma, izmantojot atslēgvārdus ( “keyword advertising” ) — Saišu uz preču zīmju īpašnieku konkurentu vietnēm parādīšana ar šīm preču zīmēm identiskiem vai līdzīgiem atslēgvārdiem — Direktīva 89/104/EEK — 5. panta 1. punkts)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 25. marta spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH/Günter Guni, trekking.at Reisen GmbH

   (Lieta C-278/08) (1)

   (Preču zīmes - Internets - Reklāma, izmantojot atslēgvārdus (“keyword advertising”) - Saišu uz preču zīmju īpašnieku konkurentu vietnēm parādīšana ar šīm preču zīmēm identiskiem vai līdzīgiem atslēgvārdiem - Direktīva 89/104/EEK - 5. panta 1. punkts)
   2010/C 134/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH

      Atbildētāji: Günter Guni, trekking.at Reisen GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof — 5. panta 1. punkta interpretācija Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajā Direktīvā 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.) — Preču zīmes vai līdzīga apzīmējuma reģistrēšana pie pakalpojumu sniedzēja, kas uztur interneta meklētājprogrammu, lai, ievadot meklētājā minēto preču zīmi kā atslēgvārdu, ekrānā automātiski parādītos tādu identisku vai līdzīgu preču vai pakalpojumu reklāma, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta preču zīme (“keyword advertising”) — Šāda preču zīmes lietojuma kvalificēšana kā izmantošana, ko preču zīmes īpašnieks var aizliegt

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks var aizliegt reklāmas devējam, izmantojot šai preču zīmei identisku atslēgvārdu, ko šis reklāmas devējs bez šī preču zīmes īpašnieka piekrišanas ir izvēlējies atsauces internetā pakalpojuma ietvaros, sniegt reklāmu attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas ir identiski precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta šī preču zīme, ja šī reklāma neļauj vai tikai ar lielām grūtībām ļauj samērā informētam un apdomīgam lietotājam zināt, vai reklāmā atainotās preces vai pakalpojumi pieder preču zīmes īpašniekam vai ar to ekonomiski saistītam uzņēmumam vai, tieši pretēji, trešai personai.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-487/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. novembrī — Kureha /ITSB — Sanofi-Aventis ( KREMEZIN )

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/32

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. novembrī — Kureha/ITSB — Sanofi-Aventis (“KREMEZIN”)
   (Lieta T-487/08)
   (2009/C 19/60)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kureha Corp., Tokija (Japāna) (pārstāvji — W. von der Osten-Sacken un O. Sude, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sanofi-Aventis SA, Gentilly (Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 15. septembra lēmumu lietā R 1631/2007-4; un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “KREMEZIN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2906501

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiskas preču zīmes reģistrācija Nr. 529937 vārdiskai preču zīmei “KRENOSIN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas Nr. 2868/95 (1) 19. noteikuma un 20. noteikuma 1. punkta pārkāpums, kā arī pilnvaru nepareiza izmantošana, jo Apelāciju padome kļūdaini uzskatījusi, ka otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece bija pienācīgi pierādījusi agrākās preču zīmes pastāvēšanu un spēkā esamību; Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kopsakarā ar 43. panta 2. un 3. punktu pārkāpums, jo Apelāciju padome pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995 L 303, 1. lpp.).


title: Lieta T-585/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra rīkojums – Slovēnija/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Savienības pašu resursi — Dalībvalstu finansiālā atbildība — Pienākums samaksāt Komisijai summu, kas atbilst pašu resursu zaudējumiem — Komisijas vēstule — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/32

         Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra rīkojums – Slovēnija/Komisija
   (Lieta T-585/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Savienības pašu resursi - Dalībvalstu finansiālā atbildība - Pienākums samaksāt Komisijai summu, kas atbilst pašu resursu zaudējumiem - Komisijas vēstule - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2015/C 381/35)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovēnijas Republika (pārstāvis – L. Bembič)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Ondrůšek, M. Wasmeier un M. Žebre)

      Priekšmets

   Prasība atcelt apgalvoto Komisijas Budžeta ģenerāldirektorāta 2014. gada 2. jūnija vēstulē BUDG/B/03MV D (2014) 1782918 iekļauto lēmumu, kurā pēdējais minētais ir konstatējis, ka, pirmkārt, Slovēnijas Republika, izsniedzot cukura importa licenci 2011. gadam, ir finansiāli atbildīga par tradicionālo pašu resursu zaudējumiem Eiropas Savienības budžetam un ka, otrkārt, šai dalībvalstij Savienības budžetā ir jāiemaksā summa, kas ir līdzvērtīga tradicionālo pašu resursu zaudējumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               par Portugāles Republikas un Spānijas Karalistes pieteikumiem par iestāšanos lietā nav jālemj;

               3)

               Slovēnijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Slovēnijas Republika, Komisija, Portugāles Republika un Spānijas Karaliste sedz katra savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 372, 20.10.2014.


title: Lieta C-21/16: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 9. februāra spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Euro Tyre BV/Autoridade Tributária e Aduaneira Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — PVN — Direktīva 2006/112/EK — 131. un 138. pants — Nosacījumi piegādes Kopienas iekšienē atbrīvojumam no nodokļa — PVN informācijas apmaiņas sistēma (VIES) — Pircēja iekļaušanas neesamība — Atteikums piešķirt atbrīvojumu — Pieļaujamība

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/21

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 9. februāra spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Euro Tyre BV/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-21/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - PVN - Direktīva 2006/112/EK - 131. un 138. pants - Nosacījumi piegādes Kopienas iekšienē atbrīvojumam no nodokļa - PVN informācijas apmaiņas sistēma (VIES) - Pircēja iekļaušanas neesamība - Atteikums piešķirt atbrīvojumu - Pieļaujamība)
   (2017/C 104/30)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Euro Tyre BV

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 131. pants un 138. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem dalībvalsts nodokļu administrācijai ir liegts atteikties piešķirt piegādei Kopienas iekšienē atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa tāpēc vien, ka šīs piegādes brīdī pircējs, kas ir reģistrēts galamērķa dalībvalsts teritorijā un kam ir darījumiem šajā valstī derīgs pievienotās vērtības nodokļa identifikācijas numurs, nav iekļauts pievienotās vērtības nodokļa informācijas apmaiņas sistēmā un uz to netiek attiecināts iegādēm Kopienas iekšienē piemērojamais nodokļu režīms, lai gan nav nevienas nopietnas norādes uz to, ka būtu notikusi krāpšana, un ir pierādīts, ka atbrīvojuma materiāltiesiskie nosacījumi ir izpildīti. Šajā gadījumā šīs direktīvas 138. panta 1. punkts, to interpretējot samērīguma principa gaismā, šādam atteikumam pretrunā ir arī tad, ja pārdevējs zināja par apstākļiem, kas raksturoja pircēja situāciju attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļa piemērošanu, un bija pārliecināts, ka vēlāk pircējs ar atpakaļejošu spēku tiks reģistrēts kā saimnieciskās darbības veicējs Kopienas iekšienē.

      (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta F-96/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. septembrī – ZZ  un ZZ /Komisija

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/49

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. septembrī – ZZ un ZZ/Komisija
   (Lieta F-96/14)
   (2015/C 007/58)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un ZZ (pārstāvji – J. Lombaert un A. Surny, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu par apgādnieka zaudējuma pensijas, kas piešķirta prasītājiem, pārskatīšanu ar atpakaļejošu spēku, ar ko liek atgūt pārmaksātās summas, kuras saņemtas nepamatoti.

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Individuālo tiesību pārvaldības un norēķinu biroja 2013. gada 22. novembra lēmumu;

               —

               nospriest, ka prasītājiem nepamatoti piešķirtās summas nevar tikt atgūtas;

               —

               nospriest, ka apstrīdētais lēmums attiecībā uz prasītājiem piešķirtās apgādnieka zaudējuma pensijas summas grozījumu stāsies spēkā, tikai sākot ar nākamā mēneša pirmo datumu, proti, 2013. gada 1. decembri.


title: Lieta C-112/10: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 17. novembra spriedums ( Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procureur-generaal bij het hof van Beroep te Antwerpen/Zaza Retail BV (Regula (EK) Nr. 1346/2000 — Maksātnespējas procedūras — Teritoriālas maksātnespējas procedūras uzsākšana — Piemērojamā valsts tiesību aktā, kas nepieļauj uzsākt galveno maksātnespējas procedūru, noteiktie nosacījumi — Kreditors, kurš ir tiesīgs lūgt uzsākt teritoriālu maksātnespējas procedūru)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 17. novembra spriedums (Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procureur-generaal bij het hof van Beroep te Antwerpen/Zaza Retail BV

      (Lieta C-112/10) (1)

      (Regula (EK) Nr. 1346/2000 - Maksātnespējas procedūras - Teritoriālas maksātnespējas procedūras uzsākšana - Piemērojamā valsts tiesību aktā, kas nepieļauj uzsākt galveno maksātnespējas procedūru, noteiktie nosacījumi - Kreditors, kurš ir tiesīgs lūgt uzsākt teritoriālu maksātnespējas procedūru)
      (2012/C 25/11)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hof van Cassatie van België

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen

         Atbildētāja: Zaza Retail BV

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Cassatie van België — Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (OV L 160, 1. lpp.) 3. panta 4. punkta a) un b) apakšpunkta interpretācija — Starptautiskā piekritība uzsākt maksātnespējas procesu — Dalībvalsts, kas ir nevis parādnieka, bet vienas no tā meitas sabiedrībām galveno interešu centrs, tiesas piekritība — Jēdzieni “ar nosacījumiem” un “kreditors”

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  jēdziens “ar […] nosacījumiem”, kas norādīts Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 3. panta 4. punkta a) apakšpunktā, kurā ir atsauce uz nosacījumiem, kas atbilstoši dalībvalsts, kuras teritorijā atrodas parādnieka galveno interešu centrs, tiesību aktiem neļauj uzsākt galveno maksātnespējas procedūru šajā valstī, ir interpretējams tādējādi, ka tajā neietilpst nosacījumi, kas dažas noteiktas personas izslēdz no to personu loka, kurām ir tiesības pieprasīt šādas procedūras uzsākšanu;

                  2)

                  jēdzienu “kreditors”, kas norādīts minētās regulas 3. panta 4. punkta b) apakšpunktā un kas tiek izmantots, lai apzīmētu to personu loku, kuras ir tiesīgas pieprasīt neatkarīgas teritoriālās procedūras uzsākšanu, ir interpretējams tādējādi, ka tajā neietilpst dalībvalsts iestāde, kuras uzdevums atbilstoši šīs valsts tiesību aktiem ir rīkoties vispārējās interesēs, bet kura nerīkojas nedz kā kreditors, nedz arī kreditoru vārdā vai to interesēs.

         (1)  OV C 113, 01.05.2010.