title: Lieta T-440/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. jūlijā – Arca Capital Bohemia/Komisija

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/25

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. jūlijā – Arca Capital Bohemia/Komisija
   (Lieta T-440/17)
   (2017/C 347/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Arca Capital Bohemia a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – M. Nedelka, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 15. marta Lēmumu COMP/D3/PB/2017/026659, ar kuru saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 ir daļēji atteikta piekļuve dokumentiem, kas attiecas uz lietu COMP/SA.17006 – C 27/04 (ex CZ 49/03) – Agrobanka Praha a.s. un GE Capital Bank a.s.;

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 4. maija Lēmumu Nr. C(2017) 3130 final, ar kuru ir apstiprināts Komisijas 2017. gada 15. marta Lēmums COMP/D3/PB/2017/026659;

               —

               piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā un trešajā ievilkumā paredzētie izņēmumi ir piemēroti nepareizi

                           —

                           Prasītājs šajā ziņā apgalvo, ka atbildētāja ir nepareizi piemērojusi atbilstīgo judikatūru, kas, prasītājas ieskatā, neattiecas uz gadījumiem, kuros administratīvā lieta ir izbeigta. Tāpat lietās par valsts atbalstu ir ļoti liela sabiedrības interese iegūt iespējami daudz informācijas, lai varētu kontrolēt valsts iestādes, kā arī saistībā ar argumentiem, kuru pamatā ir komerciālas intereses, būtu jāpiemēro apsvērumi, kas ir atšķirīgi no tiem, kuri attiecas uz uzņēmumu apvienošanās un aizliegtu vienošanos gadījumiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka iepazīšanās ar informāciju ir sevišķās sabiedrības interesēs.

                           —

                           Prasītājs šajā ziņā izvirza argumentus saistībā ar attiecīgās bankas privatizācijas iemesliem un Čehijas banku sektora stabilitāti.


title: Lieta T-118/08: Prasība, kas celta 2008. gada 13. martā — Actega Terra /ITSB ( TERRAEFFEKT matt & gloss )

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/42

         Prasība, kas celta 2008. gada 13. martā — Actega Terra/ITSB (“TERRAEFFEKT matt & gloss”)
   (Lieta T-118/08)
   (2008/C 107/71)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Actega Terra GmbH, Lehrte (Vācija) (pārstāve — A. Andorfer-Erhard, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. janvāra lēmumu — lieta R 1467/2007-1);

               —

               konstatēt, ka Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts neiestājas pret reģistrācijai pieteiktās Kopienas preču zīmes Nr. 5 454 517 “TERRAEFFEKT matt & gloss” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 2. klasē, proti, “lakas, kas paredzētas it īpaši grafiskajai industrijai; visas iepriekš minētās preces, kas nav paredzētas izmantošanai būvniecības nozarē”, reģistrāciju;

               —

               pakārtoti, Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā Nr. 5 454 517 minēto preču sarakstu ierobežot šādi:

         “2. klase — laka, kurai raksturīgs tas, ka atkarībā no pamatnes īpašībām veicot vienreizēju šīs pamatnes pārklāšanu tiek iegūta matēta vai, attiecīgi, spīdīga virsma, kas paredzēta it īpaši grafiskajai industrijai; visas iepriekš minētās preces, kas nav paredzētas izmantošanai būvniecības nozarē”,
   un konstatēt, ka šajā sakarā Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts neiestājas pret reģistrācijai pieteiktās preču zīmes reģistrāciju;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TERRAEFFEKT matt & gloss” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 2. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 454 517);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot vajadzīgā atšķirtspēja un tā neesot tikai aprakstoša.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta F-103/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 5. novembra spriedums — Doyle /Eiropols (Civildienests — Eiropola personāls — Līguma nepagarināšana — Atteikums noslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku — Atcelšana, ko veic Vispārējā tiesa — Vispārējā tiesas sprieduma izpilde)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/21

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 5. novembra spriedums — Doyle/Eiropols
   (Lieta F-103/12) (1)

   (Civildienests - Eiropola personāls - Līguma nepagarināšana - Atteikums noslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku - Atcelšana, ko veic Vispārējā tiesa - Vispārējā tiesas sprieduma izpilde)
   2013/C 377/48
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Margaret Doyle (Noordwijkerhout, Nīderlande) (pārstāvji — W. J. Dammingh un N. D. Dane, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropols (pārstāvji — D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji, B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropola lēmumu, kas pieņemts, izpildot Civildienesta tiesas 2010. gada 29. jūnija spriedumu lietā F-37/09 Doyle/Eiropols, ar kuru Eiropols ir piešķīris prasītājai noteiktu naudas summu zaudējumu atlīdzināšanai, kas tai tika nodarīti ar lēmumu, kas tika atcelts ar iepriekš minēto spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2011. gada 28. novembra lēmumu, ar kuru Eiropas Policijas birojs ir piešķīris M. Doyle summu EUR 3 000 apmērā, lai izpildītu Vispārējās tiesas 2010. gada 29. jūnija spriedumu lietā F-37/09 Doyle/Eiropols;

               2)

               Eiropas Policijas birojs sedz savus un atlīdzina M. Doyle tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013, 70. lpp.


title: Lieta C-18/12: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums ( Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Město Žamberk/Finanční ředitelství v Hradci Králové , tagad — Odvolací finanční ředitelství (Nodokļi — PVN — Direktīva 2006/112/EK — 132. panta 1. punkta m) apakšpunkts — Atbrīvojums no nodokļa — Pakalpojumi, kas cieši saistīti ar sportu vai fizisko audzināšanu — Neorganizēta un neregulāra nodarbošanās ar sporta aktivitātēm — Pašvaldības ūdens atrakciju parks)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/18

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Město Žamberk/Finanční ředitelství v Hradci Králové, tagad — Odvolací finanční ředitelství

   (Lieta C-18/12) (1)

   (Nodokļi - PVN - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta m) apakšpunkts - Atbrīvojums no nodokļa - Pakalpojumi, kas cieši saistīti ar sportu vai fizisko audzināšanu - Neorganizēta un neregulāra nodarbošanās ar sporta aktivitātēm - Pašvaldības ūdens atrakciju parks)
   2013/C 114/25
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Město Žamberk

      Atbildētāja: Finanční ředitelství v Hradci Králové, tagad — Odvolací finanční ředitelství

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nejvyšší správní soud — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 132. panta 1. punkta m) apakšpunkta interpretācija — Atbrīvojumi no nodokļa — Pakalpojumi, kas cieši saistīti ar sportu vai fizisko audzināšanu — Iespējamas un neregulāras ar atpūtu saistītas sporta aktivitātes peldbaseina kompleksā (ūdens atrakciju parkā), ko ekspluatē pilsētas pašvaldība, nodrošinot šajā ziņā ar telpām

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta m) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka neorganizētas, neregulāras un ar piedalīšanos sporta sacensībās nesaistītas sporta aktivitātes var tikt atzītas par sportu šī noteikuma izpratnē;

               2.

               Direktīvas 2006/112 132. panta 1. punkta m) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tāda ūdens atrakciju parka izmantošanas nodrošināšana, kas tā apmeklētājiem sniedz iespēju izmantot ne vien instalācijas, kuras ļauj nodarboties ar sporta aktivitātēm, bet arī cita veida izklaides vai atpūtas aktivitātēm, var uzskatīt par tādu pakalpojumu sniegšanu, kas ir cieši saistīti ar sportu. Iesniedzējtiesai ir jānosaka, vai, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas šajā spriedumā sniegtos interpretācijas elementus un ievērojot pamatlietas konkrētos apstākļus, tas tā ir šajā lietā.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 11. novembrī lietā C-73/03 Spānijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsti — Nodokļu atvieglojumi lauku saimniecību nodošanai — Aizdevumu un garantiju subsidēšana lauksaimnieku labā)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 11. novembrī
   lietā C-73/03 Spānijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsti - Nodokļu atvieglojumi lauku saimniecību nodošanai - Aizdevumu un garantiju subsidēšana lauksaimnieku labā)
   (2005/C 6/19)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Lietā C-73/03 par prasību sakarā ar atcelšanu atbilstoši EKL 230. panta pirmajai daļai, ko 2003. gada 19. februārī cēla Spānijas Karaliste (pārstāvis S. Ortiz Vaamonde) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis J. L. Buendía Sierra), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Rosas, tiesneši J.-P. Puissochet, S. von Bahr (referents), J. Malenovský un U. Lõhmus, ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretārs R. Grass, 2004. gada 11. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 101, 26.4.2003.


title: Apvienotās lietas C-53/13 un C-80/13: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums ( Krajský soud v Ostravě , Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13)/ Odvolací finanční ředitelství Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Pagaidu darba aģentūra — Darba ņēmēju norīkošana darbā, ko veic citā dalībvalstī rezidējoša aģentūra — Ierobežojums — Uzņēmums, kas izmanto darbaspﾓku — Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā no šo darba ņēmēju ienākumiem — Pienākums — Iemaksa valsts budžetā — Pienākums — Darba ņēmēju, ko norīkojusi darbā valsts aģentūra, gadījums — Šādu pienākumu neesamība

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/10

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums (Krajský soud v Ostravě, Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13)/Odvolací finanční ředitelství

   (Apvienotās lietas C-53/13 un C-80/13) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Pagaidu darba aģentūra - Darba ņēmēju norīkošana darbā, ko veic citā dalībvalstī rezidējoša aģentūra - Ierobežojums - Uzņēmums, kas izmanto darbaspēku - Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā no šo darba ņēmēju ienākumiem - Pienākums - Iemaksa valsts budžetā - Pienākums - Darba ņēmēju, ko norīkojusi darbā valsts aģentūra, gadījums - Šādu pienākumu neesamība)
   2014/C 282/13
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

   Krajský soud v Ostravě, Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13)

      Atbildētājs: Odvolací finanční ředitelství

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 56. pants liedz tādu tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, atbilstoši kuram pirmajā dalībvalstī rezidējošām sabiedrībām, kas izmanto pagaidu darba aģentūru, kas reģistrētas citā dalībvalstī, bet darbojas šajā pirmajā valstī ar filiāles starpniecību, nodarbinātu un darbā norīkotu darbinieku darbu, ir pienākums izdarīt ieturējumu ienākumu gūšanas vietā un samaksāt pirmajai valstij nodokļa avansu no minēto darbinieku ienākumiem, bet šāds pienākums nav paredzēts pirmajā dalībvalstī reģistrētām sabiedrībām, kas izmanto šajā pašā valstī reģistrētas pagaidu darba aģentūras.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.

      OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta T-208/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. jūnijā — Gosselin Word Wide Moving /Komisija

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/45

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. jūnijā — Gosselin Word Wide Moving/Komisija
   (Lieta T-208/08)
   (2008/C 223/78)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gosselin Word Wide Moving NV, Deurne (Beļģija) (pārstāvji — F. Wijckmans, advocaat, S. De Keer, avocate)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C (2008) 926, galīgā redakcija, par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi) daļā, kas attiecas uz prasītāju, un par kuru prasītājam paziņots 2008. gada 25. martā;

               —

               pakārtoti, atcelt šī lēmuma 1. pantu daļā, kas attiecas uz prasītāju, tiktāl, ciktāl Komisija tajā ir konstatējusi prasītājam piedēvējama turpināta pārkāpuma pastāvēšanu laika posmā no 1992. gada 31. janvāra līdz 2002. gada 18. septembrim, un atbilstoši pārskatītajam pārkāpuma ilgumam samazināt 2. pantā uzlikto naudas sodu daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, ceturtajā un/vai piektajā izvirzītajā pamatā norādīto iemeslu dēļ atcelt lēmuma 2. panta e) punktu daļā, kas attiecas uz prasītāju, un attiecīgi samazināt 2. pantā uzlikto naudas sodu daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmajā prasītāja izvirzītajā pamatā tiek apgalvots, ka lēmums pārkāpj EKL 81. pantu. Tā pirmajā daļā tiek apgalvots, ka Komisija nav juridiski pierādījusi, ka rīcība, kura prasītājam var tikt pārmesta, būtu kvalificējama kā būtisks konkurences ierobežojums EKL 81. panta izpratnē. Otrajā daļā tiek apgalvots, ka Komisija nav juridiski pierādījusi, ka vienošanās, kurā prasītājs piedalījās, var būtiski ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
   Pakārtoti, otrajā daļā tiek apgalvots, ka lēmums pārkāpj Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. pantu, Regulas Nr. 17/62 (2) 15. panta 2. punktu un Pamatnostādnes naudas soda apmēra noteikšanai (3). Komisija esot pārkāpusi šos noteikumus, nosakot pārkāpuma smagumu, tā ilgumu un pārdotā apjoma, kas tika izmantots par pamatu naudas soda pamatsummas noteikšanai, vērtību, un visbeidzot naudas soda apmēra noteikšanā neņemot vērā prasītāja atbildību mīkstinošus apstākļus.
   Pakārtoti, trešajā izvirzītajā pamatā tiek apgalvots, ka Komisija nav ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu, it īpaši, nosakot pārkāpuma smagumu un naudas soda apmēra noteikšanai vērā ņemtā pārdotā apjoma vērtību.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

      (2)  Regula Nr. 17: Pirmā Regula par Līguma 85. un 86. panta īstenošanu (OV 1962, 13, 204. lpp.).

      (3)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-339/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. augustā — Cosepuri /EFSA

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/47

      Prasība, kas celta 2010. gada 9. augustā — Cosepuri/EFSA
      (Lieta T-339/10)
      ()
      (2010/C 288/90)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cosepuri Soc. coop. p.a. (Boloņa, Itālija) (pārstāvis — F. Fiorenza, avvocato)

         Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt konkursa procedūru tiktāl, ciktāl ir ticis nolemts finanšu piedāvājumus izvērtēt aizklātā procedūrā;

                  —

                  atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu sabiedrībai ANME, kā arī visus ar to saistītos aktus;

                  —

                  piespriest EFSA atlīdzināt Cosepuri zaudējumus;

                  —

                  piespriest EFSA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar 2010. gada 1. marta paziņojumu par konkursu, kas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēts 2010. gada 13. martā, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) izsludināja atklāta konkursa procedūru par sistemātisku turp un atpakaļ pārvadājumu pakalpojumu (shuttle services) nodrošināšanu Itālijā un Eiropā 48 mēnešu periodā, kura paredzamā vērtība bija EUR 4 000 000 un kurā atbilstoši publiskā iepirkuma specifikācijās norādītajiem kritērijiem kā galvenais līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijs bija noteikts ekonomiski izdevīgākais piedāvājums (B dokuments). Sabiedrība prasītāja iesniedza savu piedāvājumu, bet attiecīgā līguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas citai sabiedrībai.
      Ar šo prasību prasītāja vēlas panākt šī lēmuma atcelšanu.
      Sava pirmā prasības pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1605/2002 (1) 89. pants un labas pārvaldības princips, pārskatāmības princips, izsludināšanas pienākums un tiesības uz piekļuvi dokumentiem, jo tehnisko piedāvājumu atvēršana un punktu piešķiršana par finanšu piedāvājumiem nav notikusi publiski. Šajā ziņā tiek norādīts, ka piedāvātā cena nevar tikt uzskatīta par konfidenciālu informāciju.
      Otrā prasības pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 100. pants, Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2), pārskatāmības pienākums un tiesības uz piekļuvi dokumentiem, kā arī pienākums norādīt pamatojumu, jo pēc līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas piekļuve dokumentiem tika ierobežota, un norāda, ka tāda informācija kā finanšu piedāvājums un tāda publiska informācija kā transportlīdzekļa licence ir tikusi uzskatīta par konfidenciālu. Šajā ziņā tiek norādīts, ka konkursā uzvarējušā pretendenta piedāvātās cenas neatklāšana liecina par pieņemto aktu nepietiekamu pamatojumu.
      Saistībā ar trešo prasības pamatu prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 100. pants, publiskā iepirkuma specifikācijas un, ņemot vērā konkursa komisijas pieļautās kļūdas finanšu piedāvājumu izvērtēšanā, acīmredzami nav sniegts pienācīgs pamatojums.

         (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas
      Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-33/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Olīveļļa, kokvilna, žāvētas vīnogas un citrusaugi — Maksājumu termiņu neievērošana — 24 mēnešu termiņš — Izslēdzamo izdevumu novērtējums — Galvenie kontroles mehānismi — Ne bis in idem princips — Pārkāpumu konstatēšanas ekstrapolācija)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/44

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — Grieķija/Komisija
   (lieta T-33/07) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Olīveļļa, kokvilna, žāvētas vīnogas un citrusaugi - Maksājumu termiņu neievērošana - 24 mēnešu termiņš - Izslēdzamo izdevumu novērtējums - Galvenie kontroles mehānismi - Ne bis in idem princips - Pārkāpumu konstatēšanas ekstrapolācija)
   2009/C 180/81
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias un G. Kanellopoulos)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Tserepa-Lacombe, F. Jimeno Fernández, kuriem palīdz N. Korogiannakis, advokāts)

      Priekšmets

   Daļēja Komisijas 2006. gada 14. decembra Lēmuma 2006/932/EK, ar ko Kopienas finansējumā netiek iekļauti atsevišķi izdevumi, kas dalībvalstīm radušies saistībā ar Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļu (ELVGF) (OV L 355, 96. lpp.), atcelšana tiktāl, ciktāl ar to nav tikuši iekļauti izdevumi olīveļļas, kokvilnas, žāvētu vīnogu, citrusaugu un finanšu kontroles nozarēs, kuri radās Grieķijai.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 14.04.2007.


title: Lieta T-484/07: Vispārējās tiesas 2012. gada 11. jūlija rīkojums — Rumānija/Komisija

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/27

         Vispārējās tiesas 2012. gada 11. jūlija rīkojums — Rumānija/Komisija
   (Lieta T-484/07) (1)

   2012/C 258/49
   Tiesvedības valoda — rumāņu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 51, 23.02.2008.


title: lieta C-127/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberlandesgericht Nürnberg (Vācija) 2009. gada 6. aprīļa rīkojumu — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/Simex Trading AG

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberlandesgericht Nürnberg (Vācija) 2009. gada 6. aprīļa rīkojumu — Coty Prestige Lancaster Group GmbH/Simex Trading AG
   (lieta C-127/09)
   2009/C 141/55
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītāja: Coty Prestige Lancaster Group GmbH
   Atbildētāja: Simex Trading AG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ir notikusi laišana tirgū Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 13. panta 1. punkta un Direktīvas 89/104/EK (2) 7. panta izpratnē, ja tā sauktos smaržu paraugus, nenododot īpašumtiesības un paredzot aizliegumu šos paraugus tirgot, nodod līgumiskajiem starpniekiem, lai tie potenciālajiem klientiem varētu demonstrēt preces saturu izmēģinājuma nolūkiem, un uz tiem ir norāde par to, ka paraugi nav domāti pārdošanai, līgumā ir paredzēts, ka ražotājs/preču zīmes īpašnieks jebkurā brīdī var atsaukt preci un preces forma ir vienkāršāka par tās preces formu, kuru ražotājs/precu zīmes īpašnieks tirgo parasti?

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina valstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.).


title: Lieta C-81/10 P: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 8. decembra spriedums — France Télécom /Eiropas Komisija, Francijas Republika (Apelācija — Valsts atbalsts — France Télécom aplikšanas ar profesionālās darbības nodokli režīms — Jēdziens “atbalsts” — Tiesiskā paļāvība — Noilguma termiņš — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesiskās drošības princips)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/6

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 8. decembra spriedums — France Télécom/Eiropas Komisija, Francijas Republika
   (Lieta C-81/10 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - France Télécom aplikšanas ar profesionālās darbības nodokli režīms - Jēdziens “atbalsts” - Tiesiskā paļāvība - Noilguma termiņš - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesiskās drošības princips)
   2012/C 32/09
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: France Télécom (pārstāvji — S. Hautbourg, L. Olza Moreno un L. Godfroid, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Gippini Fournier un D. Grespan), Francijas Républika (pārstāvji — G. de Bergues un J. Gstalter)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2009. gada 30. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-427/04 un T-17/05 Francija un France Télécom/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi Francijas Republikas un prasītājas iesniegtās prasības atcelt Komisijas 2004. gada 2. augusta Lēmumu 2005/709/EK par Francijas sniegto valsts atbalstu (OV 2005, L 269, 30. lpp.) — Jēdzienu “valsts atbalsts” un “priekšrocība”, kas saistīti ar kārtību, kādā France Télécom tiek aplikta ar profesionālās darbības nodokli par 1994.–2002. gadu, nepareiza piemērošana — Tiesiskās paļāvības principa pārkāpums — Atbalsta režīma noilguma termiņš — Pienākums norādīt pamatojumu un tiesiskās drošības principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               France Télécom SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta T-324/09: Prasība, kas celta 2009. gada 18. augustā — J & F Participações/ITSB — Fribo Foods ( Friboi )

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/29

         Prasība, kas celta 2009. gada 18. augustā — J & F Participações/ITSB — Fribo Foods (“Friboi”)
   (Lieta T-324/09)
   2009/C 256/54
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      J & F Participações SA, Sorocaba (Brazīlija) (pārstāvis — A. Fernández Fernández-Pacheco, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Fribo Foods Ltd, Wrexham (Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 22. aprīļa lēmumu lietā R 824/2008-1, un

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Friboi” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskas preču zīmes “FRIBO” reģistrācija Apvienotajā Karalistē attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē; grafiskas preču zīmes “Fribo” reģistrācija Apvienotajā Karalistē attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē; vārdiskas preču zīmes “FRIBO” reģistrācija Vācijā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē; grafiskas preču zīmes “FRIBO” reģistrācija Vācijā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē; vārdiskas preču zīmes “FRIBO” reģistrācija Francijā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē; grafiskas preču zīmes “FRIBO” reģistrācija Francijā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē; vārdiskas preču zīmes “FRIBO” reģistrācija Itālijā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē; grafiskas preču zīmes “FRIBO” reģistrācija Itālijā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt daļā

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini nolēma, ka ir attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja; Padomes Regulas Nr. 207/2009 42. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdījās, ņemot vērā pierādījumu par izmantošanu, ko iesniedza otra procesa Apelāciju padomē dalībniece un kurš neatbilda minētās tiesību normas prasībām un nesniedza norādes par izmantošanas vietu, laiku, apjomu un raksturu


title: Lieta T-381/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 2. februāra spriedums – IMG/Komisija Savienības finanšu interešu aizsardzība — Pastiprināti revīzijas un uzraudzības pasākumi un brīdināšana par verifikāciju agrīnās brīdināšanas sistēmā (ABS) — Lēmums, ar kuru ir apturēta prasītājas iespēja ar Komisiju noslēgt netieši pārvaldāmus līgumus, ņemot vērā pastāvošās šaubas par tās starptautiskas organizācijas statusu — Prasība atcelt tiesību aktu — Nepārsūdzams akts — Intereses celt prasību neesamība — Daļēja nepieņemamība — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Samērīgums — Tiesiskā noteiktība — Tiesiskā paļāvība — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/24

         Vispārējās tiesas 2017. gada 2. februāra spriedums – IMG/Komisija
   (Lieta T-381/15) (1)

   (Savienības finanšu interešu aizsardzība - Pastiprināti revīzijas un uzraudzības pasākumi un brīdināšana par verifikāciju agrīnās brīdināšanas sistēmā (ABS) - Lēmums, ar kuru ir apturēta prasītājas iespēja ar Komisiju noslēgt netieši pārvaldāmus līgumus, ņemot vērā pastāvošās šaubas par tās starptautiskas organizācijas statusu - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepārsūdzams akts - Intereses celt prasību neesamība - Daļēja nepieņemamība - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Samērīgums - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2017/C 078/32)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: International Management Group (IMG) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un S. Bartelt)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas vēstuli, kurā tā uzdod veikt pastiprinātus revīzijas un uzraudzības pasākumus un brīdināt par verifikāciju un liedz prasītājai iespēju ar Komisiju noslēgt netieši pārvaldāmus līgumus, un, otrkārt, prasība atbilstoši LESD 268. pantam atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai esot nodarīti minētajā vēstulē paredzēto pasākumu noteikšanas dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību, ciktāl International Management Group (IMG) lūdz atcelt tās iekļaušanu brīdinājumā par verifikāciju agrīnajā brīdināšanas sistēmā;

               2)

               pārējā daļā prasību atcelt kā nepieņemamu vai nepamatotu;

               3)

               IMG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 5. jūlijā lietā T-9/04 Luigi Macruccio pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Nelaimes gadījums — Civildienesta noteikumu 73. pants — Pieņemamība — Pamatojums)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/39

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 5. jūlijā
   lietā T-9/04 Luigi Macruccio pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Nelaimes gadījums - Civildienesta noteikumu 73. pants - Pieņemamība - Pamatojums)
   (2005/C 217/86)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-9/04 Luidži Markučo [Luigi Marcuccio], Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Trikasē [Tricase] (Itālija), ko pārstāv M. di Stefano [M. Di Stefano] un A. Distante [A. Distante], advokāti, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — J. Kurals [J. Currall] un K. Berardī Kaizere [C. Berardis-Kayser], kuriem palīdz A. Dal Fero [A. Dal Ferro], advokāti), par pamata prasību atcelt Komisijas klusējot izteiktu lēmumu, ar kuru tā noraida prasītāja 2002. gada 3. decembra lūgumu atbilstoši Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 73. pantam atzīt nelaimes gadījumu, Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs Dž. D. Kuks [J. D. Cooke], tiesneses I. Labucka un V. Trstenjaka [V. Trstenjak], sekretārs H. Palasio Gonsaless [J. Palacio González], galvenais administrators, 2005. gada 5. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru tā noraida prasītāja 2002. gada 3. decembra lūgumu atbilstoši Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 73. pantam atzīt nelaimes gadījumu;

               2)

               prasījumus, ar ko Pirmās instances tiesu lūdz izdot rīkojumu veikt pierādījumu savākšanas pasākumus, noraidīt;

               3)

               prasību pārējā daļā atzīt par nepieņemamu;

               4)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 85, 3.4..2004.


title: Lieta T-260/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Vattenfall Europe Mining u.c./Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Vattenfall Europe Mining u.c./Komisija
   (Lieta T-260/14) (1)

   (2015/C 155/46)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-247/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 19. septembra  rīkojums — Aseprofar un Edifa/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Apstrīdams tiesību akts — Tiesvedības sakarā ar pienākumu neizpildi neuzsākšana — Paziņojums 2002/C 244/03)

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/24

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 19. septembra rīkojums — Aseprofar un Edifa/Komisija
   (Lieta T-247/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Apstrīdams tiesību akts - Tiesvedības sakarā ar pienākumu neizpildi neuzsākšana - Paziņojums 2002/C 244/03)
   (2005/C 296/51)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar) un Española de desarrollo e impulso farmacéutico, SA (Edifa) (Madride, Spānija) (pārstāvis — L. Ortiss Blanko [L. Ortiz Blanco], advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — G. Valero Hordana [G. Valero Jordana])
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu par lietvedības izbeigšanu attiecībā uz sūdzību P/2002/4609 un Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu par lietvedības izbeigšanu attiecībā uz sūdzību P/2003/5119, ciktāl tā saistīta ar EKL 29. panta piemērošanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos un Española de desarrollo e impulso farmacéutico, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 28.08.2004.


title: Lieta T-835/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. novembrī – Louvers Belgium/Komisija

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/53

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. novembrī – Louvers Belgium/Komisija
   (Lieta T-835/16)
   (2017/C 030/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Louvers Belgium Company (Zaventem, Beļģija) (pārstāvis – V. Lejeune, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 19. septembra lēmumu neapstiprināt prasītājas iesniegto piedāvājumu un piešķirt līguma Nr. OIB.02/PO/2016/012/703 slēgšanas tiesības RIDEAUPRESS ITLINE grupai;

               —

               apmierināt prasītājas celto prasību atlīdzināt zaudējumus; līdz ar to piespriest Eiropas Komisijai samaksāt prasītājai pamatsummu EUR 387 500 apmērā kā kompensāciju par nodarīto kaitējumu līguma zaudēšanas dēļ, tai pieskaitot nokavējuma procentus un tiesas noteiktos procentus, kas aprēķināti pēc likumā noteiktās likmes līdz pamatsummas pilnīgai samaksai;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un esot pārkāptas prasītājas tiesības uz labu pārvaldību, kā arī pārskatāmības princips, ciktāl, neraugoties uz prasītājas atkārtotiem un uzstājīgiem lūgumiem, Komisija tai nenosūtīja pretendenta, kuram piešķirtas līguma slēgšanas tiesības, preču tehniskās specifikācijas, kā arī neinformēja par tā Komisijai nosūtīto piedāvājumu un paraugu analīzes ziņojuma rezultātiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi pārskatāmības principu un principu par vienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem, gan izstrādājot specifikācijas, gan pretendentu piedāvājumu novērtēšanas brīdī. It īpaši prasītāja iebilst atbildētājai attiecībā uz sekojošo:

                           —

                           pirmkārt, izstrādājot specifikācijas, atbildētāja esot pārņēmusi tehnisko raksturojumu, kā arī fotogrāfijas precēm, kādas bija piedāvājis pretendents iepriekšējā iepirkumu procedūrā, kuras priekšmets bija līdzīgs, bet kura tika atcelta bez jebkāda pamatojuma sniegšanas, tādējādi radot nepamatotus šķēršļus iepirkuma procedūras atvēršanai konkurencei;

                           —

                           otrkārt, atbildētāja esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem principu, nosakot tādas tehniskās prasības, kas bija ļoti ierobežojošas un nepamatotas no tehniskā viedokļa un bija skaidri paredzētas, lai atbilstu konkrēta uzņēmēja precēm;

                           —

                           treškārt, atbildētāja neesot objektīvi un neatkarīgi novērtējusi piedāvājumu, kuru prasītāja bija iesniegusi strīdīgajā iepirkuma procedūrā, un esot to nepamatoti noraidījusi, jo prasītājas preces esot pilnībā atbildušas minimālajām tehniskajām prasībām, kādas bija izklāstītas specifikācijās, un tāpēc esot atbildušas visiem izvirzītajiem kritērijiem.

         Tādējādi šī otrā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka tās iesniegtais piedāvājums bija tehniski atbilstošs un līdz ar to pieņemams. Eiropas Komisijai bija jānovērtē šis piedāvājums no finansiālā aspekta un pēc tam būtu bijis jāpiešķir līguma slēgšanas tiesības prasītājai, ņemot vērā, ka tā piedāvāja zemāko cenu.


title: Lieta C-191/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 23. aprīlī iesniedza Kúria (Ungārija) — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 23. aprīlī iesniedza Kúria (Ungārija) — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

   (Lieta C-191/12)
   2012/C 243/02
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai var uzskatīt, ka nodoklis Kopienu tiesību normu izpratnē tiek pārnests, ja nodokļa maksātājs — ņemot vērā nodokļa atskaitīšanas aizliegumu — vai nu ir saņēmis atbalstu tā, ka ar to tiek segts arī PVN, vai arī neatskaitāmā PVN atlīdzināšanai saņēmis papildu valsts atbalstu?

               2)

               Vai apstiprinošas atbildes gadījumā tāpat būtu atbildams arī tad, ja atbalstu nodokļa maksātājs nav saņēmis no dalībvalsts vai dalībvalsts nodokļu administrācijas, bet tas — pamatojoties uz līgumu, kas noslēgts ar atbalsta piešķīrēju — ir ticis maksāts no Savienības atbalsta un dalībvalsts centrālā budžeta līdzekļiem?

               3)

               Vai var uzskatīt, ka uz nodokļu neitralitātes principa balstītās PVN atmaksas, efektivitātes, līdzvērtības un vienlīdzīgas attieksmes principi, kā arī netaisnas iedzīvošanās aizliegums ir ievēroti gadījumā, ja dalībvalsts nodokļu administrācija — Savienības tiesībām pretrunā esoša nodokļa atskaitīšanas tiesību tiesiskā regulējuma dēļ — nodokļa maksātāja prasījumus par atmaksu vai atlīdzinājumu apmierina tikai tajā daļā vai proporcijā, kas agrāk nav segta no abos pirmajos jautājumos minētā atbalsta līdzekļiem?


title: Lieta C-29/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/25

         Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-29/07)
   (2007/C 56/47)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Condou-Durande)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/110/EK (1) par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu, un jebkurā gadījumā nepaziņojot par to Komisijai, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2003/110/EK transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2005. gada 6. decembrī.

      (1)  OV L 321, 6.12.2003., 26. lpp.


title: Lieta C-622/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-92/13 Koninklijke Philips Electronics NV/Eiropas Komisija 2015. gada 19. novembrī iesniedza Koninklijke Philips Electronics NV

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-92/13 Koninklijke Philips Electronics NV/Eiropas Komisija 2015. gada 19. novembrī iesniedza Koninklijke Philips Electronics NV

   (Lieta C-622/15 P)
   (2016/C 027/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Koninklijke Philips Electronics NV (pārstāvji – E. Pijnacker Hordijk, J. K. de Pree un S. Molin, advocaten)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-92/13;

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2012. gada 5. decembra lēmuma lietā COMP/39437 – Televizoru un datoru monitoru lampas (turpmāk tekstā –“Lēmums”) 1.1. panta c) punktu, 1.2. panta f) punktu, 2.1. panta c) un e) punktu un 2.2. panta c) un e) punktu tiktāl, ciktāl tie attiecas uz KPNV; un/vai samazināt naudas sodu, kas KPNV ir piemērots Lēmuma 2.1. panta c) un e) punktā un 2.2. panta c) un e) punktā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam tās iesniedzēja norāda šādus pamatus un galvenos argumentus:
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu LESD 101. panta un Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta piemērošanā, nospriežot, ka LPD grupas veikto katodstaru lampu pārdošanu Philips grupai (un LGE grupai) Komisija drīkstēja raksturot kā pārdošanu grupas iekšienē un ka Komisijai bija tiesības KPNV naudas soda aprēķinā ietvert tiešās pārdošanas EEZ, izmantojot pārveidotas preces (DSTP), vērtību, ja tā attiecās uz KPNV meitasuzņēmumu veikto datoru un krāsu televizoru ekrānu, kuros ir izmantotas katodstaru lampas, ko tai piegādāja LPD grupa, lejupejošo pārdošanu.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Komisija nav pārkāpusi KPNV tiesības uz aizstāvību, kad tā izvēlējās – pat šīs lietas apstākļos – neietvert LPD grupu administratīvajā procesā un izdot tai paziņojumu par iebildumiem, pamatojoties uz to, ka KPNV esot vispārējs pienākums rūpīgi saglabāt ierakstus savos reģistros un datnēs par LPD grupas aktivitātēm, pat LPD maksātnespējas gadījumā.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu novērtējumā, jo tā sagrozīja KPNV pamatu par attieksmi pret DSTP, un tādējādi tā nav izskatījusi vienu no galvenajiem KPNV apelācijas pamatiem par Lēmumu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja turklāt apgalvo, ka tai nebija nodrošināta vienlīdzīgas attieksmes pamatprincipa aizsardzība, jo Vispārējā tiesa neatzina, ka dažādiem uzņēmumiem tika piemēroti atšķirīgi juridiskie standarti, nosakot naudas soda aprēķināšanas bāzi. Šī diskriminējošā attieksme izraisīja to, ka KPNV tika piemērots ievērojami lielāks naudas sods.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-504/09 P: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika, Ungārija, Lietuvas Republika, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Apelācija — Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Polijas Republikas emisijas kvotu valsts sadales plāns laikposmam no 2008. līdz 2012. gadam — Direktīvas 2003/87 9. panta 1. un 3. punkts un 11. panta 2. punkts — Komisijas un dalībvalstu kompetence — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/2

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika, Ungārija, Lietuvas Republika, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-504/09 P) (1)

   (Apelācija - Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Polijas Republikas emisijas kvotu valsts sadales plāns laikposmam no 2008. līdz 2012. gadam - Direktīvas 2003/87 9. panta 1. un 3. punkts un 11. panta 2. punkts - Komisijas un dalībvalstu kompetence - Vienlīdzīga attieksme)
   2012/C 151/02
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Kružíková un K. Herrmann)

      Persona, kas iestājusies lietā Komisijas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvis — C. Vang)

      Pārējās lietas dalībnieces: Polijas Republika (pārstāvji — M. Szpunar, M. Nowacki un B. Majczyna), Ungārija, Lietuvas Republika, Slovākijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — H. Walker, pārstāvis, un J. Maurici, barrister)

      Personas, kas iestājušās lietā Polijas Republikas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek un D. Hadroušek) un Rumānija (pārstāvji — V. Angelescu un A. Cazacioc, padomdevēji)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedumu lietā T-183/07 Polija/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla Komisijas 2007. gada 26. marta Lēmumu C(2007) 1295, galīgā redakcija, par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu sadales valsts plānu, ko Polijas Republika par laikposmu no 2008. līdz 2012. gadam ir iesniegusi atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvai 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.) — Ne ultra petita princips — Tiesas kontroles robežas — Vispārējās tiesas Reglamenta 48. panta 2. punkta pārkāpums — Kļūdaina LESD 296. panta, Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 3. punkta, kā arī Komisijas Lēmuma C(2007) 1295, galīgā redakcija, 1. panta 1. punkta, 2. panta 1. punkta un 3. panta 1. punkta interpretācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Rumānija, kā arī Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Lieta T-424/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. decembra spriedums — Goodyear Dunlop Tyres UK /ITSB — Sportfive ( “QUALIFIER” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “QUALIFIER” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Qualifiers 2006” — Reģistrācijas atteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. decembra spriedums — Goodyear Dunlop Tyres UK/ITSB — Sportfive (“QUALIFIER”)
   (Lieta T-424/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “QUALIFIER” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Qualifiers 2006” - Reģistrācijas atteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 32/42
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd (Birmingham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — M. Graf, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Manea)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sportfive GmbH & Co. KG (Ķelne, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 11. augusta lēmumu lietā R 1291/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sportfive GmbH & Co. KG un Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta F-11/09: Prasība, kas celta 2009. gada 8. februārī – Marcuccio/Komisija

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/40

         Prasība, kas celta 2009. gada 8. februārī – Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-11/09)
   2009/C 90/64
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis G. Cipressa, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prāvas priekšmets un apraksts

   Lēmuma, ar kuru atbildētāja ir noraidījusi lūgumu 100 % apmērā atmaksāt atsevišķus prasītājam radušos medicīniskos izdevumus, atcelšana.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru noraidīti divi ar 2007. gada 27. decembri datēti lūgumi atmaksāt prasītājam radušos medicīniskos izdevumus;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt 2008. gada 16. oktobra ziņojumu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai medicīnisko izdevumu 100 % apmērā atmaksas ietvaros samaksāt prasītājam summu EUR 356,18 apmērā vai arī tādu mazāku summu, kādu tiesa šajā sakarā uzskatītu par pareizu un taisnīgu, kā arī ar šo summu saistītos procentus, sākot no piektā mēneša, kas seko pēc dienas, kad lūguma adresāts ir saņēmis attiecīgos lūgumus, pirmās dienas, 10 % apmērā gadā, veicot ikgadēju kapitalizāciju, vai arī tādā apmērā ar tādu kapitalizāciju un dies a quo, kādu tiesa uzskatītu par pareizu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-172/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA/Consiliul Concurenței Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Aizliegtas vienošanās — Klientu sadales kārtība privāto pensiju fondu tirgū — Konkurences ierobežojums LESD 101. panta izpratnē — Iespaidota tirdzniecība starp dalībvalstīm

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/8

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA/Consiliul Concurenței

   (Lieta C-172/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Aizliegtas vienošanās - Klientu sadales kārtība privāto pensiju fondu tirgū - Konkurences ierobežojums LESD 101. panta izpratnē - Iespaidota tirdzniecība starp dalībvalstīm)
   (2015/C 302/09)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA

      Atbildētāja: Consiliul Concurenței

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 101. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi klientu sadales nolīgumi kā pamatlietā starp privāto pensiju fondiem noslēgtie ir aizliegtas vienošanās ar konkurenci ierobežojošu mērķi, un šajos nolīgumos paredzēto klientu skaitam nav nozīmes nosacījuma par konkurences ierobežošanu iekšējā tirgū vērtējumā.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: Lieta C-648/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. decembrī iesniedza Court of Appeal (England&Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — MA, BT, DA/Secretary of State for the Home Department

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. decembrī iesniedza Court of Appeal (England&Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — MA, BT, DA/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-648/11)
   2012/C 65/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England&Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: MA, BT, DA

      Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

   Ieinteresētā persona: Aire Centre

      Prejudiciālais jautājums

   Kura dalībvalsts saskaņā ar 6. panta otro daļu ir atbildīga par patvēruma pieteikuma izskatīšanu Regulā Nr. 343/2003/EK, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 2003. gada 25. februāris, 1. lpp.), ja patvēruma meklētājs — nepilngadīgais bez pavadības, kuram nav ģimenes locekļu, kas likumīgi atrodas citā dalībvalstī, ir iesniedzis patvēruma pieteikumu vairāk nekā vienā dalībvalstī?


title: Lieta T-659/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. septembrī  – Instituto dos vinhos do Douro e do Porto /ITSB – Bruichladdich Distillery  ( “PORT CARLOTTE” )

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/23

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. septembrī – Instituto dos vinhos do Douro e do Porto/ITSB – Bruichladdich Distillery (“PORT CARLOTTE”)
   (Lieta T-659/14)
   2014/C 388/28
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Instituto dos vinhos do Douro e do Porto, IP (Peso da Régua, Portugāle) (pārstāvis – P. Sousa e Silva, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bruichladdich Distillery Co. Ltd (Argyll, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 946/2013–4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “PORT CARLOTTE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 5 4 21  474

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu ir balstīts uz Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta g) apakšpunktu, 53. panta 1. punkta c) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar 8. panta 4. punktu, un 53. panta 2. punkta d) apakšpunktā noteiktajiem pamatiem

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atcelšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) un g) apakšpunkta un 53. panta 2. punkta d) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-25/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polija) 2007. gada 25. janvāra rīkojumu — Alicja Sosnowska pret Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polija) 2007. gada 25. janvāra rīkojumu — Alicja Sosnowska pret Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

   (Lieta C-25/07)
   (2007/C 69/15)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa
   Wojewodzki Sad Administracyjny we Wrclawiu
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Alicja Sosnowska

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EK līguma 5. panta 3. punkts apvienojumā ar Padomes 1967. gada 11. aprīļa Pirmās direktīvas 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu (1) 2. pantu un Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (2), 18. panta 4. punktu piešķir dalībvalstij tiesības iekļaut valsts tiesiskajā regulējumā attiecībā uz nodokli par precēm un pakalpojumiem 2004. gada 11. marta Likuma par nodokli par precēm un pakalpojumiem 97. panta 5. un 7. punktā paredzētos pasākumus?

               2)

               Vai arī 2004. gada 11. marta Likuma par nodokli par precēm un pakalpojumiem 97. panta 5. un 7. punktā paredzētie pasākumi ir uzskatāmi par īpašiem pasākumiem, lai novērstu noteiktu veidu nodokļu nemaksāšanu vai apiešanu Sestās direktīvas 27. panta 1. punkta izpratnē?

      (1)  OV 1967., Nr 71, 1301. lpp.

      (2)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-206/04 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums  2006. gada 23. martā  —  Mülhens GmbH & Co. KG . pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi),  Zirh International Corp  (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Vārdiska preču zīme  ZIRH  — Kopienas preču zīmes  SIR  īpašnieka iebildumi)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/13

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 23. martā — Mülhens GmbH & Co. KG. pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), Zirh International Corp

   (Lieta C-206/04 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Vārdiska preču zīme “ZIRH” - Kopienas preču zīmes “SIR” īpašnieka iebildumi)
   (2006/C 131/22)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mülhens GmbH & Co. KG (pārstāvji — T. Šulte-Bekhauzens [T. Schulte-Beckhausen] un K. Muziols [C. Musiol], advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki procesā: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — S. Laitinena [S. Laitinen] un A. fon Mīlendāls [A. von Mühlendahl], pārstāvji),

      Zirh International Corp. (pārstāvis — L. Koukers [L. Kouker], advokāts)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 3. marta spriedumu lietā Mülhens/ITSB (T-355/02), ar ko Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt lēmumu, ar kuru tika noraidīti pret preču zīmes reģistrāciju pieteiktie iebildumi, kurus bija iesniedzis agrākas preču zīmes īpašnieks — Preču zīmju līdzība — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Apelāciju noraidīt;

               2)

                  Mülhens GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.


title: Lieta C-543/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 22. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) — Refcomp SpA/Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 22. novembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) — Refcomp SpA/Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA

   (Lieta C-543/10)
   2011/C 46/04
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Refcomp SpA

      Atbildētājas: Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jurisdikcijas noteikšanas klauzula, par kuru preču ražotājs un pircējs ir vienojušies Kopienu ietvaros noslēgtajā līgumu ķēdē, ir saistoša pārpircējam saskaņā ar 2000. gada 22. decembra Regulas Nr. 44/2001 (1) 23. pantu, un ja tā, tad ar kādiem nosacījumiem?

               2)

               Vai jurisdikcijas noteikšanas klauzula ir saistoša pārpircējam un tā apdrošinātajiem, kuri ir uzņēmušies tā tiesības un pienākumus, pat ja, kā Tiesa nospriedusi 1992. gada 17. jūnija spriedumā lietā Handte
                   (2), 2000. gada 22. decembra Regulas Nr. 44/2001 5. panta 1. punkts nav piemērojams tiesvedībā, ko pārpircējs uzsācis pret ražotāju?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001 L 12, 1. lpp.).

      (2)  1992. gada 17. jūnija spriedums lietā C-26/91 Handle, Recueil 1992, I-03967. lpp.


title: Lieta T-306/12: Prasība, kas celta 2012. gada 10. jūlijā — Spirlea /Komisija

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 10. jūlijā — Spirlea/Komisija
   (Lieta T-306/12)
   2012/C 273/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Darius Nicolai Spirlea (Capezzano Pianore, Itālija) un Mihaela Spirlea (Capezzano Pianore) (pārstāvji — V. Foerster un T. Pahl, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pieņemt prasības pieteikumu, kas iesniegts saskaņā ar LESD 263. pantu;

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu, kā arī

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pamatotu un tādēļ atzīt, ka Komisija ir pieļāvusi būtiskus procesuālos pārkāpumus un pārkāpusi vairākas materiālās tiesību normas;

               —

               uz šī pamata atcelt Eiropas Komisijas Ģenerālsekretariāta 2012. gada 21. jūnija lēmumu (SG.B.5/MKu/psi — Ares (2012)744102), ciktāl tas attiecas uz Komisijas 2011. gada 10. maija un 10. oktobra informatīvajām vēstulēm;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pārbaudes pienākums un nav ievērots tā apmērs atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1049/2001 (1).

                           —

                           Prasītāji šajā ziņā apgalvo, ka ir pārkāpts pārbaudes pienākums atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktam un pārbaudes apmērs, kas Regulā Nr. 1049/2001 paredzēts “izņēmumiem”.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāps pienākums norādīt pamatojumu otrajā 2012. gada 21. jūnija lēmumā lietās GestDem 2012/1073 un 2012/1251.

                           —

                           Prasītāji šajā ziņā apgalvo, ka ir pārkāps pienākums norādīt pamatojumu atteikuma piešķirt piekļuvi Komisijas 2011. gada 10. maija un 10. oktobra informatīvajām vēstulēm tiesību aktos paredzētajā apmērā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka “neformālais” ES-pilotprocess tika pielīdzināts tiesiski reglamentētajam pienākumu neizpildes procesam (LESD 258. pants).

                           —

                           Šajā ziņā prasītāji apgalvo, ka “neformāla” ES-pilotprocesa pielīdzināšana tiesiski reglamentētajam pienākumu neizpildes procesam (LESD 258. pants) ir prettiesiska.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda novērtējumā attiecībā uz daļēju piekļuvi.

                           —

                           Šajā ziņā prasītāji apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz daļēju piekļuvi informatīvajām vēstulēm saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 6. punktu un acīmredzami nav veikusi konkrētu pārbaudi.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips/“sabiedrības prioritāras intereses”.

                           —

                           Šajā ziņā prasītāji apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, jo tā neesot pareizi izvērtējusi apgalvoto izņēmuma gadījumu “aizsardzība izmeklēšanas mērķiem” attiecībā pret “sevišķām sabiedrības interesēm” (Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkts).

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts paziņojums COM(2002) 141.

                           —

                           Šajā ziņā prasītāji apgalvo, ka Komisija attiecībā uz prasītājiem ir sistemātiski pārkāpusi pašas pieņemtos noteikumus ES pilsoņu sūdzību izskatīšanai un tādējādi ir turpināti pārkāpusi savas saistības ievērot pašas pieņemtos noteikumus (paziņojuma COM(2002) 141 pielikums).

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-391/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. decembrī — Karstadt Quelle pret ITSB — dm drogerie markt ( S-HE )

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/31

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. decembrī — Karstadt Quelle pret ITSB — dm drogerie markt (“S-HE”)
   (Lieta T-391/06)
   (2007/C 42/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Karstadt Quelle Aktiengesellschaft, Esene (Vācija) (pārstāvji — V. Von Bomhard, A. Renck, T. Dolde, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: dm drogerie markt GmbH

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 26. septembra lēmumu lietā Nr. R 301/2006-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: dm drogerie markt GmbH.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “S-HE” attiecībā uz 3., 9., 14., 16., 18., 24., 25., 28., 32., 38., 41. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem (reģistrācijas pieteikums Nr. 2766723)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “SHE” attiecībā uz 3. un 25. klasē ietilpstošajām precēm, Vācijas grafiska preču zīme “She” attiecībā uz 3., 9., 16., 18. un 25. klasē ietilpstošajām precēm, kā arī starptautiska grafiska preču zīme “She” attiecībā uz 3., 9., 16., 18. un 25. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt, reģistrāciju daļēji noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm pastāv sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-405/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 17. oktobra rīkojums – Eiropas Komisija/Rumānija, personas, kas iestājušās lietā – Igaunijas Republika, Nīderlandes Karaliste

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/22

      Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 17. oktobra rīkojums – Eiropas Komisija/Rumānija, personas, kas iestājušās lietā – Igaunijas Republika, Nīderlandes Karaliste
      (Lieta C-405/13) (1)

      (2015/C 016/32)
      Tiesvedības valoda – rumāņu
      Tiesas virspalātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: lieta C-423/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 14. septembra Social Security Commissioner (Londona) rīkojumu lietā Sarah Margaret Richards pret Secretary of State for Work and Pensions

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 14. septembra Social Security Commissioner (Londona) rīkojumu lietā Sarah Margaret Richards pret Secretary of State for Work and Pensions
   (lieta C-423/04)
   (2004/C 300/58)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 14. septembra Social Security Commissioner (Sociālā nodrošinājuma komisārs) (Londona) rīkojumu lietā Sarah Margaret Richards pret Secretary of State for Work and Pensions (Valsts sekretārs nodarbinātības un pensiju jautājumos) un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 4. oktobrī.
   Social Security Commissioner lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai Direktīva 79/7 (1) aizliedz atteikt vecuma pensiju transseksuālai personai, kas ir mainījusi vīrieša dzimumu uz sieviešu dzimumu, līdz viņa sasniedz 65 gadu vecumu, kaut viņai būtu piešķirama šāda pensija jau 60 gadu vecumā, ja saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem viņa tiktu uzskatīta par sievieti;

               2)

               ja aizliedz, no kura datuma Tiesas spriedums par pirmo jautājumu stājas spēkā.

      (1)  Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 10.01.1979., 24. lpp.).


title: Lieta C-539/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. oktobrī iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Richard Rodriguez Serin/HOP!-Regional

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. oktobrī iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) – Richard Rodriguez Serin/HOP!-Regional

   (Lieta C-539/16)
   (2017/C 030/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Frankfurt am Main

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Richard Rodriguez Serin

      Atbildētāja: HOP!-Regional

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “lietas, kas attiecas uz līgumiem” ietver sevī arī tiesības saņemt kompensāciju atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 296/91 (2), 7. pantam, par kurām prasība ir celta pret apkalpojošo gaisa pārvadātāju, kas nav attiecīgo pasažieru otra līgumslēdzēja puse?

               2)

               Ja Regulas (EK) Nr. 44/2001 5. panta 1. punkts ir piemērojams:
               Vai pasažieru pārvadāšanas gadījumā maršrutā, kas sastāv no diviem lidojumiem ar neilgu uzturēšanos pārsēšanās lidostā, pasažiera galamērķis ir jāuzskata par izpildes vietu atbilstoši decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrajam ievilkumam, ja prasība par tiesībām saņemt kompensāciju atbilstoši Regulas (EK) Nr. 261/2004 7. pantam ir balstīta uz pirmajā reisā radušos kavējumu un tā ir celta pret pirmā lidojuma apkalpojošo gaisa pārvadātāju, kurš nav pārvadājuma līguma otra līgumslēdzēja puse?

      (1)  OV 2001, L 12, 1. lpp.

      (2)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-424/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 1. augustā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) – Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 1. augustā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) – Secretary of State for the Home Department/Franco Vomero

   (Lieta C-424/16)
   (2016/C 350/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

      Atbildētājs: Franco Vomero

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai paplašināta aizsardzība saskaņā ar [Direktīvas 2004/38/EK] (1) 28. panta 3. punkta a) apakšpunktu ir atkarīga no pastāvīgās uzturēšanās tiesībām saskaņā ar 16. pantu un 28. panta 2. punktu.
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, tiek uzdoti arī šādi jautājumi:

               2)

               Vai 28. panta 3. punkta a) apakšpunktā minētais iepriekšējo desmit gadu uzturēšanās laikposms ir

                           a)

                           vienkāršs kalendārais laikposms, skaitot atpakaļ no attiecīgā (šajā gadījumā no lēmuma par izraidīšanu) datuma, ietverot tajā jebkurus prombūtnes vai ieslodzījuma laikposmus,

                           b)

                           iespējami pārtraukts laikposms, kas noteikts, skaitot atpakaļ no attiecīgā datuma un pieskaitot laikposmu(-s), kad attiecīgā persona bija prombūtnē vai ieslodzījumā, lai kopā sasniegtu, ja iespējams, desmit iepriekšējās uzturēšanās gadus.

               3)

               Kāda ir īstā attiecība starp 28. panta 3. punkta a) apakšpunktā minēto desmit gadu uzturēšanās kritēriju un vispārējo novērtējumu par integrējošo saikni.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (OV L 158, 77. lpp.).


title: Tiesas pēdējā publikācija  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 22, 28.1.2006 .

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/36

         (2006/C 36/75)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 22, 28.1.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 10, 14.1.2006.

      OV C 330, 24.12.2005.

      OV C 315, 10.12.2005.

      OV C 296, 26.11.2005.

      OV C 281, 12.11.2005.

      OV C 271, 29.10.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-232/05: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 26. maijā

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/12

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 26. maijā
   (Lieta C-232/05)
   (2005/C 171/20)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 26. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Kristofs Džiolito [Christophe Giolito], pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, neizpildot noteiktajā termiņā Komisijas 2000. gada 12. jūlija lēmumu par valsts atbalstu, ko Francijas Republika piešķīra Scott Paper SA/Kimberly- Clark (Valsts atbalsts CR 38/1998, ex NN 52/1998, paziņots 2002. gada 15. janvāra OV L 12, 1. lpp.), Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līguma 249. panta ceturtā daļa un minētā lēmuma 2. un 3. punkts;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Francijas iestādes nav veikušas visu nepieciešamo, lai nodrošinātu pareizu, tūlītēju un efektīvu lēmuma izpildi saskaņā ar Francijas valsts procedūrām, kas ir pretēji Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 14. panta 1. un 3. punktam, kas paredz, ka dalībvalstij jāveic visi vajadzīgie pasākumi valsts atbalsta atgūšanai no tā saņēmēja. Valsts tiesas lēmums ir pretējs tās pienākumam faktiski piemērot Kopienas tiesības un Francijas tiesībās nav paredzēta iespēja veikt pagaidu pasākumus, kas, savukārt, neļauj kompensēt attiecīgās lēmuma pieņemšanas atlikšanas sekas.
   Francijas iestāžu attieksme šķiet pretēja lojālas sadarbības pienākumam, kas ir definēts EKL 10. pantā. Faktiski Francija nav atbildējusi uz Komisijas 2003. gada 21. novembra vēstuli, neskatoties uz trim atgādinājumiem un noturēto rezumējošo sapulci, par Francijas valsts atbalstu atgūšanu, starp Komisijas ĢD Konkurence dienestiem un Francijas iestādēm. Jo īpaši, neskatoties uz to, ka Komisija vairākas reizes lūdza Francijai iesniegt rīkojuma par lēmuma pieņemšanas atlikšanu kopiju, Komisija to nav saņēmusi. Komisija tādējādi apšauba to, ka valsts atbalsta atgūšanas procedūra tika veikta pareizi. Šīs šaubas turklāt pastiprina tas, ka no Komisijas oficiālā veidā 2004. gada jūlijā iegūtās informācijas izriet, ka rīkojums par lēmuma pieņemšanas atlikšanu vispār nav ticis izdots, kas ir pretēji Francijas iestāžu apgalvojumiem. Šajos apstākļos Komisija nevar izskatīt šo atbalsta atgūšanas lietu lojālas sadarbības garā, kā tā ir definēta Tiesas judikatūrā.

      (1)  OV L 83, 1. lpp.


title: Lieta T-196/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Edison /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Edison/Komisija
   (Lieta T-196/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 226/43
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Edison SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, R. Casati, M. Beretta, P. Merlino un E. Bruti Liberati, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji V. Di Bucci un F. Amato, pēc tam V. Di Bucci un V. Bottka)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, attiecībā uz procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, prasība samazināt uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, attiecībā uz procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Edison SpA;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 02.09.2006.


title: Lieta T-385/13 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 19. decembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana — Atšķirības starp prasības pieteikumu, kurš iesniegts pa faksu, un vēlāk iesniegto oriģinālu — Oriģināla iesniegšana ārpus termiņa — Prasības nokavējums — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/37

         Vispārējās tiesas 2013. gada 19. decembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-385/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana - Atšķirības starp prasības pieteikumu, kurš iesniegts pa faksu, un vēlāk iesniegto oriģinālu - Oriģināla iesniegšana ārpus termiņa - Prasības nokavējums - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2014/C 52/70
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Gattinara, piedaloties A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 14. maija rīkojumu lietā F-4/12 (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru lūdz šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 284, 28.9.2013.


title: Lieta T-131/14 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. oktobra spriedums – Teughels/Komisija Apelācijas sūdzība — Pretapelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana — Priekšlikumi par iemaksu gadiem — Akts, kas nav nelabvēlīgs — Prasības nepieņemamība pirmajā instancē — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/45

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. oktobra spriedums – Teughels/Komisija
   (Lieta T-131/14 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Pretapelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana - Priekšlikumi par iemaksu gadiem - Akts, kas nav nelabvēlīgs - Prasības nepieņemamība pirmajā instancē - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts)
   (2015/C 398/56)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Catherine Teughels (Epegema, Beļģija) (pārstāvji – L. Vogel un B. Braun, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (plēnuma) 2013. gada 11. decembra spriedumu Teughels/Komisija (F-117/11, Krājums- CDL, EU:F:2013:196), ar kuru lūdz atcelt šo spriedumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (plēnuma) 2013. gada 11. decembra spriedumu Teughels/Komisija (F-117/11);

               2)

               noraidīt Catherine Teughels k–dzes prasību, kuru tā cēlusi Civildienesta tiesā lietā F-117/11;

               3)

               Catherine Teughels k–dze pati sedz savus tiesāšanās izdevumus šajā instancē, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas izdevumus saistībā ar apelācijas sūdzību. Komisija pati sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pretapelācijas sūdzību;

               4)

               Teughels k–dze, kā arī Komisija katra pati sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē.

      (1)  OV C 159, 26.5.2014.


title: Lieta T-221/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. jūlija spriedums – Arbuzov/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, struktūru un organizāciju saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu — Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā — Labas pārvaldības princips — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Īpašumtiesības

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/33

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. jūlija spriedums – Arbuzov/Padome
   (Lieta T-221/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, struktūru un organizāciju saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Labas pārvaldības princips - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Īpašumtiesības)
   (2017/C 277/48)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sergej Arbuzov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji – M. Machytková un V. Fišar, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix un A. Westerhof Löfflerová)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta uz LESD 263. panta pamata un kurā lūgts atcelt Padomes 2015. gada 5. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/364, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 25. lpp.), Padomes 2015. gada 5. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/375, ar ko īsteno Regulu (ES) 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2015, L 62, 1. lpp.), Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar kuru groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 76. lpp.), un Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2016/311, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 1. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sergej Arbuzov sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanas izdevumus.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015.


title: Lieta T-494/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. novembra spriedums — Neirinck pret Komisiju (Ierēdņi — Līgumdarbinieki — Jurista amats Infrastruktūras un loģistikas birojā Briselē (OIB) — Kandidatūras noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/56

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 14. novembra spriedums — Neirinck pret Komisiju
   (Lieta T-494/04) (1)

   (Ierēdņi - Līgumdarbinieki - Jurista amats Infrastruktūras un loģistikas birojā Briselē (OIB) - Kandidatūras noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2006/C 326/121)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Wineke Neirinck, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji G. Vandersanden, L. Levi un A. Finchelstein, pēc tam — G. Vandersanden un L. Levi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall, D. Martin un L. Lozano Palacios, pārstāvji, kam palīdz F. Herbert un L. Eskenazi, advokāti)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumus par prasītāja kandidatūras noraidīšanu jurista amatam Infrastruktūras un loģistikas birojā Briselē (OIB) politikas nekustamā īpašuma jomā nodaļā un cita kandidāta iecelšanu šajā amatā, kā arī, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Komisija atlīdzina visus, ieskaitot prasītājas, tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta T-393/10: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Westfälische Drahtindustrie u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus — Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju — Salikts pārkāpums — Vienots un turpināts pārkāpums — Norobežošanās — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Vienlīdzīga attieksme — Sodu un sankciju individualitātes princips — Maksātspējas vērtējums — Komisijas 2002. gada paziņojums par sadarbību — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Neierobežota kompetence

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. jūlija spriedums – Westfälische Drahtindustrie u.c./Komisija
   (Lieta T-393/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Priekšspriegojuma tērauda Eiropas tirgus - Cenu noteikšana, tirgus sadale un apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju - Salikts pārkāpums - Vienots un turpināts pārkāpums - Norobežošanās - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Vienlīdzīga attieksme - Sodu un sankciju individualitātes princips - Maksātspējas vērtējums - Komisijas 2002. gada paziņojums par sadarbību - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Neierobežota kompetence)
   (2015/C 302/43)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Vācija); Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm); Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji C. Stadler un N. Tkatchenko, vēlāk C. Stadler un S. Budde, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Bottka, R. Sauer un C. Hödlmayr, kuriem palīdz M. Buntscheck, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt un grozīt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38344 – Priekšspriegojuma tērauds), kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, un Komisijas 2011. gada 4. aprīļa Lēmumu C(2011) 2269, galīgā redakcija, kā arī prasība atcelt Komisijas Konkurences ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2011. gada 14. februāra vēstuli

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību daļā attiecībā uz ar Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, Westfälische Drahtindustrie GmbH un Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG piešķirto naudas soda samazinājumu;

               2)

               atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmuma C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38344 – Priekšspriegojuma tērauds), kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, un Komisijas 2011. gada 4. aprīļa Lēmumu C(2011) 2269, galīgā redakcija, 2. panta 8. punktu;

               3)

               atcelt Komisijas Konkurences ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2011. gada 14. februāra vēstuli;

               4)

               piespriest Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. un Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. solidāri maksāt naudas sodu EUR 1 5 4 85  000 apmērā;

               5)

               piespriest Westfälische Drahtindustrie un Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. solidāri maksāt naudas sodu EUR 2 3 3 70  000 apmērā;

               6)

               piespriest Westfälische Drahtindustrie maksāt naudas sodu EUR 7 6 95  000 apmērā;

               7)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               8)

               Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. un Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību. Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina pusi Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. un Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. tiesāšanās izdevumu, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Tiesas spriedums ( 2014. gada 9. maijs ) lietā E-23/13 – Grieķijas Kapitāla tirgus komisija ( HCMC ) (Direktīva 2003/6/EK – Pieņemamība – Tiesas vai administratīvā funkcija – Informācijas pieprasījums – Valsts tiesību aktos paredzētā prasība noteikt faktus, kas rada pamatu aizdomām)

text:
               12.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/15

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2014. gada 9. maijs)
   lietā E-23/13
   Grieķijas Kapitāla tirgus komisija (HCMC)
   (Direktīva 2003/6/EK – Pieņemamība – Tiesas vai administratīvā funkcija – Informācijas pieprasījums – Valsts tiesību aktos paredzētā prasība noteikt faktus, kas rada pamatu aizdomām)
   (2015/C 49/08)
   Lietā E-23/13 Grieķijas Kapitāla tirgus komisija (HCMC) pēc Lihtenšteinas Firstistes Administratīvās tiesas (Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein) LŪGUMA Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt interpretāciju par Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) 16. pantu Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Per Christiansen (tiesnesis referents) un Páll Hreinsson, 2014. gada 9. maijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   prasība, kas nosaka, ka informācijas pieprasītājiestādei saskaņā ar Direktīvas 2003/6/EK 16. pantu jānorāda fakti, kas rada pamatu aizdomām, neatbilst Direktīvai 2003/6/EK.