title: Lieta T-240/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 12. februāra spriedumu lietā F-73/12 Bodson  u.c./EIB 2014. gada 22. aprīlī iesniedza Jean-Pierre Bodson  u.c.

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 12. februāra spriedumu lietā F-73/12 Bodson u.c./EIB 2014. gada 22. aprīlī iesniedza Jean-Pierre Bodson u.c.
   (Lieta T-240/14 P)
   2014/C 223/22
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Jean-Pierre Bodson (Luksemburga, Luksemburga); Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Francija); Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Francija); Marie-Christel Heger (Nospelt, Luksemburga); Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luksemburga); Manuel Sutil (Luksemburga); Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luksemburga)un Henry von Blumenthal (Bergem, Luksemburga) (pārstāvis – L. Levi, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Investīciju banka

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2014. gada 12. februāra spriedumu lietā F-73/12;

               —

               līdz ar to – apmierināt prasītāju prasījumus pirmajā instancē un attiecīgi

                           —

                           atcelt lēmumus piemērot prasītājiem EIB Direktoru padomes 2011. gada 13. decembra lēmumu, ar kuru tiek noteikts ierobežots algu pieaugums līdz 2,8 % un EIB Vadības komitejas 2012. gada 14. februāra lēmumu, ar kuru tiek noteikta nopelnu skala, kas ietver 1 % algas zaudējumu – lēmumi ir ietverti 2012. gada aprīļa algas lapās, kā arī tādā pašā mērā atcelt visus lēmumus, kas ir ietverti vēlākās algas lapās;

                           —

                           tādējādi,

                                       —

                                       piespriest atbildētājai samaksāt darba samaksas starpību, kas radusies iepriekš minētā EIB Direktoru padomes 2011. gada 13. decembra lēmuma un EIB Vadības komitejas 2012. gada 14. februāra lēmuma rezultātā, saistībā ar piemērošanu iepriekšējai algas sistēmai; šo darba samaksas starpību palielināt par nokavējuma procentiem, sākot ar 2012. gada 12. aprīli un tad – katra mēneša 12. datumā – līdz pilnīgai samaksai, izmantojot ECB procentu likmi, kas palielināta par trīs punktiem;

                                       —

                                       piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus par kaitējumu, kas radies sakarā ar pirktspējas zudumu, šo kaitējumu novērtējot ex aequo et bono un pagaidām to nosakot 1,5 % apmērā no katra prasītāja ikmēneša atalgojuma;

                           —

                           piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               Piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir noticis pārkāpums saistībā ar atšķirību starp darba attiecībām uz līguma pamata un ierēdņa darba attiecībām, darba attiecību pamatnosacījumu pārkāpums un saprašanās memoranda juridiskās kvalifikācijas pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka pastāv pretrunas Civildienesta tiesas nolēmumā un ir notikusi lietas faktu sagrozīšana.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības, atpakaļejoša spēka neesamības un paredzamības princips, kā arī ir notikusi lietas faktu sagrozīšana.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir izdarīts pārkāpums, pārbaudot acīmredzamu kļūdu vērtējumā, un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.


title: Lieta T-296/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. novembra spriedums — EFIM /Komisija (Konkurence — Aizliegta vienošanās — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Tintes patronu tirgus — Lēmums par sūdzības noraidīšanu — Kopienu interešu neesamība)

text:
               14.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/11

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. novembra spriedums — EFIM/Komisija
   (Lieta T-296/09) (1)

   (Konkurence - Aizliegta vienošanās - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Tintes patronu tirgus - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Kopienu interešu neesamība)
   2012/C 13/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (Ķelne, Vācija) (pārstāvis — D. Ehle, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Antoniadis un A. Biolan, pārstāvji, kam palīdz W. Berg, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lexmark International Technology SA (Meyrin, Šveice) (pārstāvji — R. Snelders, advokāts, un G. Eclair-Heath, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 20. maija Lēmumu C(2009) 4125, ar kuru ir noraidīta sūdzība COMP/C-3/39.391, kas attiecas uz iespējamiem EKL 81. un 82. panta pārkāpumiem, ko sabiedrības Hewlett-Packard, Lexmark, Canon un Epson pieļāvušas tintes patronu tirgū

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lexmark International Technology SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta C-139/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 6. jūlija spriedums (Audiencia Provincial de Burgos (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente/Abadía Retuerta, SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Preču zīmes — Direktīva 2008/95/EK — 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Valsts vārdiska preču zīme “La Milla de Oro” — Reģistrācijas atteikuma vai spēkā neesamības pamati — Ģeogrāfiskās izcelsmes apzīmējumi

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/5

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 6. jūlija spriedums (Audiencia Provincial de Burgos (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente/Abadía Retuerta, SA

   (Lieta C-139/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Valsts vārdiska preču zīme “La Milla de Oro” - Reģistrācijas atteikuma vai spēkā neesamības pamati - Ģeogrāfiskās izcelsmes apzīmējumi)
   (2017/C 283/07)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Burgos

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente

      Atbildētāja: Abadía Retuerta, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tāds apzīmējums kā “la Milla de Oro”, ar kuru tiek izdarīta atsauce uz tādu preces vai pakalpojuma raksturiezīmi, kas izpaužas kā iespēja atrast lielā daudzumā vienuviet šādas augstas vērtības un kvalitātes preces vai pakalpojumus, nevar tikt uzskatīts par ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, jo šāds apzīmējums ir jāpapildina ar nosaukumu, ar ko apzīmē noteiktu ģeogrāfisko vietu, lai varētu identificēt fizisko telpu, kas tiek saistīta ar augstas vērtības un kvalitātes preču vai pakalpojumu atrašanos lielā daudzumā vienuviet;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādam apzīmējumam kā “la Milla de Oro”, ar kuru tiek izdarīta atsauce uz tādu preces vai pakalpojuma raksturiezīmi, kas izpaužas kā iespēja atrast lielā daudzumā vienuviet šādas augstas vērtības un kvalitātes preces vai pakalpojumus, var nepiemist tādas raksturiezīmes, kuru izmantošana par preču zīmi būtu spēkā neesamības pamats šīs tiesību normas izpratnē.

      (1)  OV C 200, 6.6.2016.


title: Lieta T-477/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedums — SE-Blusen Stenau /ITSB — Sport Eybl & Sports Experts ( “SE© SPORTS EQUIPMENT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “SE© SPORTS EQUIPMENT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “SE So Easy” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/49

      Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedums — SE-Blusen Stenau/ITSB — Sport Eybl & Sports Experts (“SE© SPORTS EQUIPMENT”)
      (Lieta T-477/10) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “SE© SPORTS EQUIPMENT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “SE So Easy” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2012/C 25/95)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: SE-Blusen Stenau GmbH (Gronau, Vācija) (pārstāvis — O. Bischof, avocat)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Pohlmann)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Wels, Austrija) (pārstāvji — M. Pachinger un S. Fürst, avocats)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 22. jūlija lēmumu lietā R 1393/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp SE-Blusen Stenau GmbH un Sport Eybl & Sports Experts GmbH

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 22. jūlija lēmumu lietā R 1393/2009-1;

                  2)

                  ITSB pats sedz savus, kā arī atlīdzina SE-Blusen Stenau GmbH tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Sport Eybl & Sports Experts GmbH pati sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta C-10/08: Prasība, kas celta 2008. gada 9. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/16

         Prasība, kas celta 2008. gada 9. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-10/08)
   (2008/C 79/29)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — I. Koskinen un D. Triantafyllou)

      Atbildētāja: Somijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 90. pants, saglabājot Autoverolaki (Likums par transportlīdzekļu īpašnieku nodokli) 5. pantu un Arvonlisäverolaki (Likums par pievienotās vērtības nodokli) 102. panta 1. punkta 4. apakšpunktu, saskaņā ar kuriem transportlīdzekļu īpašnieku nodokļa ietvaros transportlīdzeklim, kas jaunāks par trim mēnešiem, tiek piemērota tāda pati nodokļu likme kā jaunam transportlīdzeklim, un mazāk nekā sešus mēnešus vecam transportlīdzeklim tiek piemērota skala, atbilstoši kurai transportlīdzekļa vērtība gadījumos, kad Somijas tirgū nevar atrast tāda paša veida transportlīdzekli, ik mēnesi samazinās par 0,8 %, kā arī pienākumus, ko tai uzliek Padomes Sestās pievienotās vērtības nodokļa direktīvas 77/388/EEK (1) 17. panta 1. un 2. punkts, ko aizstāja Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (2) 167. un 168. pants, jo Somijas Republika ir atļāvusi pārdošanas laikā maksājamo pievienotās vērtības nodokli atskaitīt no nodokļa saskaņā ar Autoverolaki 5. pantu;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Tā kā Somijā transportlīdzekļa importētājam ir jāmaksā pievienotās vērtības nodoklis, tam saskaņā ar Autoverolaki 5. pantu muitas iestādēm ir jāsamaksā pievienotās vērtības nodoklis, kas ieskaitīts transportlīdzekļu īpašnieku nodoklī; tā kā saskaņā ar Arvonlisäverolaki 102. panta 1. punkta 4. apakšpunktu tas tomēr drīkst atskaitīt pievienotās vērtības nodokli, kas maksājams pārdošanas laikā, transportlīdzekļa vērtībā vairs nav iekļauts pievienotās vērtības nodoklis, kas ieskaitīts transportlīdzekļu īpašnieku nodoklī. No transportlīdzekļu īpašnieku nodokļa atskaitītais pievienotās vērtības nodoklis patērētājam nav jāmaksā. Ja persona pirmo reizi registrē transportlīdzekli Somijā, tam tāpat ir jāsamaksā muitas iestādēm transportlīdzekļu īpašnieku nodoklis, kurā ieskaitīts pievienotās vērtības nodoklis, tomēr to nevar atskaitīt. Šī sistēma, kas paredz atšķirību starp dažādu līmeņu pārdošanu kādas ar nodokli apliekamas saimnieciskās darbības ietvaros, ko veic pievienotās vērtības nodokļa maksātājs, un iegādi, ko veic galapatērētājs citās dalībvalstīs, nozīmē, ka pievienotās vērtības nodoklis, kas ieskaitīts transportlīdzekļu īpašnieku nodoklī, ko piemēro transportlīdzeklim, kuru persona ir pirmo reizi nopirkusi citā dalībvalstī un kurš ir pirmo reizi reģistrēts Somijā, iespējams, ir augstāks nekā atlikušais pievienotās vērtības nodoklis, kas ieskaitīts transportlīdzekļu īpašnieku nodoklī atbilstoši Somijā jau reģistrēta līdzvērtīga lietota transportlīdzekļa vērtībai, ja transportlīdzekļu īpašnieku nodokļa maksātājs ir arī pievienotās vērtības nodokļa maksātājs un transportlīdzeklis tiek pārdots ar nodokli apliekamas saimnieciskās darbības ietvaros, jo pēdējā minētajā gadījumā — šī nodokļa pilnīgas atskaitīšanas dēļ — transportlīdzekļa vērtībā vairs neietilpst pievienotās vērtības nodoklis, kas ieskaitīts transportlīdzekļu īpašnieku nodoklī, un pārkāpj EK līguma 90. pantu.
   Tiesa spriedumā lietā C-101/00 Siilin ir noteikusi, ka pievienotās vērtības nodoklis, kas ieskaitīts transportlīdzekļu īpašnieku nodoklī, nav uzskatāms par pievienotās vērtības nodokli Sestās pievienotās vērtības nodokļa direktīvas izpratnē. Tiesības saskaņā ar Somijas Arvonlisäverolaki ieskaitīt pievienotās vērtības nodokli transportlīdzekļu īpašnieku nodoklī ar nodokli apliekamas saimnieciskās darbības ietvaros pārkāpj Sesto pievienotās vērtības nodokļa direktīvu 77/388/EEK, saskaņā ar kuru pievienotās vērtības nodokli drīkst atskaitīt tikai no pievienotās vērtības nodokļa.
   Saskaņā ar Somijas Autoverolaki transportlīdzekļu, kas ir lietoti mazāk nekā trīs mēnešus, vērtība nesamazinās, bet tie tiek aplikti ar nodokļiem kā jauni transportlīdzekļi. Tomēr transportlīdzekļu vērtība sāk samazināties, ja tas tiek pārdots vai lietots. Tas, ka mazāk nekā trīs mēnešus lietoti transportlīdzekļi tiek aplikti ar nodokli tādā pašā vērtībā kā jauni transportlīdzekļi, ir pretrunā EKL 90. pantam. Arī Autoverolaki tiesiskais regulējums, ka no trīs līdz sešiem mēnešiem veciem lietotiem transportlīdzekļiem tiek piemērota skala, saskaņā ar kuru transportlīdzekļu vērtība gadījumos, ja Somijas tirgū nav atrodams tāda paša veida transportlīdzeklis, ik mēnesi samazinās par 0,8 %, ir pretrunā EKL 90. pantam, jo ar šo lineāro ikmēneša 0,8-procentīgo vērtības samazināšanās skalu nevar tikt garantēts, ka iekasētais nodoklis nekādā gadījumā nepārsniedz atlikušo nodokli, kas ir iekļauts Somijā jau atbilstošo reģistrēto transportlīdzekļu vērtībā.

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

      (2)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-210/15 P: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 7. jūlija spriedums – Polijas Republika/Eiropas Komisija Apelācijas sūdzība — ELVGF un ELFLA — No Savienības finansējuma izslēgti izdevumi — Regula (EK) Nr. 1257/1999 un Regula (EK) Nr. 1698/2005 — Lauksaimnieku priekšlaicīga pensionēšanās — Jebkādas lauksaimniecības komercdarbības galīga izbeigšana

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/20

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 7. jūlija spriedums – Polijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-210/15 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - ELVGF un ELFLA - No Savienības finansējuma izslēgti izdevumi - Regula (EK) Nr. 1257/1999 un Regula (EK) Nr. 1698/2005 - Lauksaimnieku priekšlaicīga pensionēšanās - Jebkādas lauksaimniecības komercdarbības galīga izbeigšana)
   (2016/C 335/26)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Szmytkowska un D. Triantafyllou)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 236, 20.7.2015.


title: Lieta T-343/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. jūlijā — Grupo T Diffusión /ITSB — ABR Producción Contemporánea ( “Lámparas” )

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/38

         Prasība, kas celta 2012. gada 30. jūlijā — Grupo T Diffusión/ITSB — ABR Producción Contemporánea (“Lámparas”)
   (Lieta T-343/12)
   2012/C 287/69
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo T Diffusión, SA (El Prat de Llobregat, Spānija) (pārstāvis — A. Lasala Grimalt, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: ABR Producción Contemporánea, SL (Barselona, Spānija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2012. gada 1. jūnija lēmumu lietā R 1622/2010-3 par spēkā neesamības atzīšanas procesu KPZ Nr. 000 42 7448-0001 un pilnībā atzīt iepriekš minētā modeļa efektivitāti un spēkā esamību un atbrīvot Grupo T Diffusión, SA no ABR un ITSB tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanas.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēts Kopienas modelis, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: lampas modelis — reģistrēts Kopienas modelis Nr. 000 42 7448-0001

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: ABR Producción Contemporánea, SL

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: iepriekšējs stāvlampas modelis “Cypress”

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. un 7. panta pārkāpums


title: Lieta T-197/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Grupa Ożarów /Komisija

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/38

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Grupa Ożarów/Komisija
   (Lieta T-197/07)
   (2007/C 170/73)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupa Ożarów SA (pārstāvji — P. K. Rosiak, juriskonsults, un F. Puel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 26. marta lēmumu par valsts plānu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu piešķiršanu, kuru Polija ir iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja prasa atcelt Eiropas Komisijas lēmumu K (2007) 1295, redakcijā ar jaunākajiem grozījumiem, kas izdarīti 2007. gada 26. martā, par valsts plānu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu piešķiršanu, kuru Polija ir iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (1), un kurā Komisija ir nolēmusi, ka daži aspekti valsts plānā attiecībā uz CO2 emisijas kvotu piešķiršanu laika posmam no 2008. līdz 2012. gadam, kas Komisijai paziņots 2006. gada 30. jūnijā, neatbilst Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 1. un 3. punktam, 10. pantam un 13. panta 2. punktam, kā arī III pielikumā noteiktajiem kritērijiem. Apstrīdētajā lēmumā oglekļa dioksīda emisijas ierobežojums 2008.-2012. gadā ir samazināts par 26,7 % salīdzinājumā ar ierobežojumu, ko Polija ir ierosinājusi valsts plānā attiecībā uz emisijas kvotu piešķiršanu, kurš paziņots Komisijai.
   Prasītājas celtās prasības pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā tie, ko prasītāja norādījusi lietā T-195/07.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta T-352/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. septembrī — Komisija/ Rednap

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/62

         Prasība, kas celta 2007. gada 14. septembrī — Komisija/Rednap

   (Lieta T-352/07)
   (2007/C 269/113)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un J. Enegren)

      Atbildētāja: Rednap, Malme (Zviedrija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai:

                           —

                           summu EUR 561 329,63 (pieci simti sešdesmit viens tūkstotis trīs simti divdesmit deviņi eiro un sešdesmit trīs centi), ko veido pamata summa EUR 334 375,49 un nokavējuma nauda EUR 181 954,14 par laika periodu no pēdējā pamata summas maksājuma datuma saskaņā ar attiecīgo parādzīmi līdz 2007. gada 31. jūlijam ieskaitot;

                           —

                           sākot ar 2007. gada 1. augustu līdz dienai, kad parāds tiks samaksāts pilnībā, nokavējuma naudu EUR 72,04 (septiņdesmit divi eiro un četri centi) apmērā par katru dienu saskaņā ar līgumu DE 3010 (DE) “RISE” un EUR 37,89 (trīsdesmit septiņi eiro un astoņdesmit deviņi centi) apmērā par katru dienu saskaņā ar līgumu HC 4007 (HC) “HEALTHLINE”;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā prasībā, kas ir pamatota ar šķīrējklauzulu, prasītāja prasa piespriest atbildētājai atmaksāt pārmaksu, ko Komisija pārskaitīja, izpildot līgumus DE 3010 (DE) “RISE” un HC 4007 (HC) “HEALTHLINE” par informācijas projektiem, kurus prasītāja noslēdza ar atbildētāju, kur pēdējā minētā bija konsorcija locekle.
   Pārbaudot, kā atbildētāja izpildīja līgumu, Komisija secināja, ka atbildētāja nebija izmantojusi visu projekta īstenošanai pārskaitīto summu. Prasītāja vairākas reizes prasīja atmaksāt šo saldo, kas tad arī bija pamats šīs lietas ierosināšanai.


title: Lieta C-103/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. februārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Messer France SAS, Praxair tiesību pārņēmēja/Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. februārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Messer France SAS, Praxair tiesību pārņēmēja/Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

   (Lieta C-103/17)
   (2017/C 161/13)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Messer France SAS, Praxair tiesību pārņēmēja

      Atbildētāji kasācijas instancē: Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja dalībvalsts pēc 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK (1) stāšanās spēkā sākotnēji nepieņēma nevienu tiesību normu, lai noteiktu akcīzes nodokli elektroenerģijas patēriņam, bet saglabāja iepriekš noteiktos šim patēriņam uzliktos netiešos nodokļus, kā arī vietējos nodokļus:

                           —

                           vai attiecīgo nodokļu uzlikšanas saderība ar 1992. gada 25. februāra Direktīvu 92/12/EEK (2) un 2003. gada 27. oktobra direktīvu ir jāvērtē, ņemot vērā 1992. gada 25. februāra direktīvas 3. panta 2. punktā “cita netieša nodokļa” esamībai izvirzītos nosacījumus, proti, viena vai vairāku īpašu nolūku sasniegšanu un konkrētu akcīzes vai pievienotās vērtības nodoklim piemērojamu noteikumu par aplikšanu ar nodokli ievērošanu;

                           —

                           vai “cita netieša nodokļa” saglabāšana ir iespējama tikai tad, ja pastāv saskaņots akcīzes nodoklis, un, visbeidzot, vai šajā gadījumā var uzskatīt, ka attiecīgais maksājums ir šāds akcīzes nodoklis, kura saderība ar abām šīm direktīvām tātad ir jāvērtē, ņemot vērā visus tajās paredzētos saskaņošanas noteikumus?

               2)

               Vai tāds maksājums, kurš ir uzlikts elektroenerģijas patēriņam un no kura gūtie ieņēmumi tiek vienlaikus piešķirti, lai finansētu izdevumus, kas ir saistīti ar elektroenerģijas ražošanu, izmantojot atjaunojamus enerģijas avotus un koģenerāciju, un ar to, ka ir ieviesta tarifu ģeogrāfiskā izlīdzināšana un samazināta elektroenerģijas cena apdraudētības situācijā esošām mājsaimniecībām, ir jāuzlūko kā tāds, ar ko tiek sasniegti īpaši nolūki 1992. gada 25. februāra direktīvas 3. panta 2. punkta noteikumu, kas ir pārņemti 2008. gada 16. decembra direktīvas (3) 1. panta 2. punktā, izpratnē?

               3)

               Gadījumā, ja tikai daži no izvirzītajiem nolūkiem varētu tikt kvalificēti kā īpaši nolūki šo tiesību normu izpratnē, vai nodokļu maksātāji tomēr var pretendēt uz pilnīgu strīdīgā maksājuma atlīdzināšanu, vai tikai uz daļēju atlīdzināšanu atkarībā no tā, kāda daļa no kopējām ar maksājumu finansētajām izmaksām neatbilstu īpašam nolūkam?

               4)

               Gadījumā, ja atbilstoši uz iepriekšējiem jautājumiem sniegtajai atbildei maksājuma par elektroenerģijas sabiedriskajiem pakalpojumiem shēma būtu pilnīgi vai daļēji nesaderīga ar Savienības tiesībās paredzētajiem noteikumiem par nodokļu uzlikšanu elektroenerģijai, vai 2003. gada 27. oktobra direktīvas 18. panta 10. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka 2003. gada 27. oktobra direktīvā paredzēto minimālo likmju ievērošana ir vienīgais pienākums, kas līdz 2009. gada 1. janvārim attiecībā uz Franciju izriet no Savienības tiesībās paredzētajiem noteikumiem par nodokļu uzlikšanu elektroenerģijai?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 51. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīva 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (OV L 76, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (OV L 9, 12. lpp.).


title: Lieta T-245/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. novembra spriedums — Gamesa Eólica /ITSB — Enercon (horizontāla zaļo krāsu kombinācija) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Absolūts atteikuma pamats — Kopienas preču zīmes, ko veido horizontāla zaļo krāsu kombinācija, reģistrācijas pieteikums — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Ļaunticība — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 62. pants)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/13

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. novembra spriedums — Gamesa Eólica/ITSB — Enercon (horizontāla zaļo krāsu kombinācija)
   (Lieta T-245/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Absolūts atteikuma pamats - Kopienas preču zīmes, ko veido horizontāla zaļo krāsu kombinācija, reģistrācijas pieteikums - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Ļaunticība - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 62. pants)
   2013/C 377/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Sanz Cerralbo, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Enercon GmbH (Aurich, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 1. marta lēmumu lietā R 260/2011-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Gamesa Eólica, SL un Enercon GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2012. gada 1. marta lēmumu lietā R 260/2011-1;

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Gamesa Eólica, SL tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta T-388/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. oktobra spriedums — Singer /ITSB — Cordia Magyarország ( “CORDIO” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CORDIO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CORDIA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/29

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. oktobra spriedums — Singer/ITSB — Cordia Magyarország (“CORDIO”)
   (Lieta T-388/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CORDIO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CORDIA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 45/46
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Daniela Singer (Obertrubach, Vācija) (pārstāvis — B. Korom, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis — A. Nagy, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 10. jūlija lēmumu lietā R 1842/2011-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt un Daniela Singer

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Daniela Singer sedz savus, kā arī atlīdzina ITSB tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 331, 27.10.2012.


title: lieta C-10/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 9. janvārī  ierosināja  Rafael de Bustamante Tello  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta)  2005. gada 25. oktobra  spriedumu lietā T-368/03  Rafael de Bustamante Tello  pret Eiropas Savienības Padomi

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/28

         Apelācija, ko 2006. gada 9. janvārī ierosināja Rafael de Bustamante Tello par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-368/03 Rafael de Bustamante Tello pret Eiropas Savienības Padomi
   (lieta C-10/06 P)
   (2006/C 60/52)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 9. janvārī izskatīšanai ir iesniegta Rafael de Bustamante Tello, ko pārstāv H. R. Garsija-Galjardo Žilfurnjē [J.-R. García-GallardoGil-Fournier], H. Giljems Karau [J. Guillem Carrau], D. Domingess Peress [D. Domínguez Pérez] un A. Sajagess Toress [A. Sayagués Torres], advokāti, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 25. oktobra spriedumu lietā T-368/03 Rafael de Bustamante Tello pret Eiropas Savienības Padomi.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               2)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās istances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 25. oktobra spriedumu;

               3)

               piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar tiesvedību Tiesā, kā arī tos tiesāšanās izdevumus, ko radījusi tiesvedība Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī apelācijas sūdzība ir balstīta tikai uz vienu pamatu: Pirmās instances tiesa pārsūdzētā sprieduma 24. — 45. punktā ir pārkāpusi Kopienu tiesības. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir nepareizi interpretējusi jēdzienu “apstākļi, kas rodas darba rezultātā, kas veikts kādas citas valsts labā”, kas paredzēts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā.


title: Lieta C-660/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. decembrī — Eiropas Savienības Padome/Eiropas Komisija

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. decembrī — Eiropas Savienības Padome/Eiropas Komisija
   (Lieta C-660/13)
   2014/C 45/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A. De Elera, E. Finnegan, P. Mahnič Bruni)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 3. oktobra Lēmumu C(2013) 6355, galīgā redakcija, par to, lai parakstītu papildinājumu Saprašanās memorandam par Šveices finanšu ieguldījumu;

               —

               uzdot lēmuma seku saglabāšanu līdz tā aizstāšanai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Ar prasības pieteikumu Padome, pamatojoties uz LESD 263. pantu, ir lūgusi atcelt Komisijas 2013. gada 3. oktobra Lēmumu C(2013) 6355, galīgā redakcija, par to, lai parakstītu papildinājumu Saprašanās memorandam par Šveices finanšu ieguldījumu (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”) (1).

               2)

               Apstrīdēto lēmumu, ar kuru Komisija pilnvaroja divus tās locekļus parakstīt minēto memorandu bez iepriekšējas atļaujas no Padomes, Padome uzskata par prettiesisku, jo ar to tiek pārkāpti Līgumos paredzētie Savienības tiesību pamatprincipi. Konkrētāk, prasība atcelt tiesību aktu ir balstīta uz diviem pamatiem:

                           1)

                           Ar Komisijas lēmumu tiek pārkāpts pilnvaru sadalījuma princips, kas izklāstīts LESD 13. panta 2. punktā, un līdz ar to tiek pārkāpts institucionālā līdzsvara princips.

                           2)

                           Ar Komisijas rīcību, kura rezultātā pieņemts lēmums un parakstīts papildinājums, tiek pārkāpts lojālas sadarbības princips, kas ietvers LESD 13. panta 2. punktā.

               3)

               Saistībā ar pirmo pamatu jānorāda, ka Komisija, viena pati parakstot papildinājumu Saprašanās memorandam ar Šveici Savienības vārdā un bez iepriekšējas atļaujas no Padomes, ir pārkāpusi pilnvaru sadalījuma principu, kas ir izklāstīts LES 13. panta 2. punktā, jo tā ir uzņēmusies pilnvaras lemt par Savienības politiku, kas ir Savienības pilnvaras saskaņā ar LESD 16. pantu, tādējādi pārkāpjot institucionālā līdzsvara principu.

               4)

               Saistībā ar otro pamatu jānorāda, ka Padome uzskata, ka ar Komisijas rīcību ir pārkāpts lojālas sadarbības princips četros aspektos: 1) apzināti iejaucoties pilnvarās, kas ir Padomei saskaņā ar LES 16. pantu un tādējādi rīkojoties pretrunā pilnvaru sadales principu, kas paredzēts LES 13. panta 2. punktā, un līdz ar to pārkāpjot institucionālā līdzsvara principu; 2) apzināti un vienpusēji neņemot vērā dalībvalstu lomu šajā sakarā, pārkāpjot LES 4. panta 1. punktā paredzēto pilnvaru piešķiršanas principu; 3) apzināti rīkojoties tādā veidā, lai Padomes pūles izlabot Komisija radīto situāciju padarītu neefektīvas, un 4) apzināti rīkojoties tādā veidā, kas ir pretrunā Savienības ārējās pārstāvības vienotības principam.

      (1)  Komisijas 2013. gada 3. oktobra dokuments C(2013) 6355, galīgā redakcija.


title: Apvienotās lietas no C-78/08 līdz C-80/08: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 8. septembra spriedums ( Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paint Graphos Soc. coop. arl (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, kas tiek likvidēta/ Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08) un Ministero delle Finanze/Michele Franchetto (C-80/08) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pieņemamība — Valsts atbalsts — Kooperatīvajām sabiedrībām piešķirtas nodokļu priekšrocības — Valsts atbalsta kvalificēšana EKL 87. panta nozīmē — Saderīgums ar kopējo tirgu — Nosacījumi)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 8. septembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paint Graphos Soc. coop. arl (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, kas tiek likvidēta/Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08) un Ministero delle Finanze/Michele Franchetto (C-80/08)
   (Apvienotās lietas no C-78/08 līdz C-80/08) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pieņemamība - Valsts atbalsts - Kooperatīvajām sabiedrībām piešķirtas nodokļu priekšrocības - Valsts atbalsta kvalificēšana EKL 87. panta nozīmē - Saderīgums ar kopējo tirgu - Nosacījumi)
   2011/C 311/06
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, kas tiek likvidēta (C-79/08), Ministero delle Finanze (C-80/08)

      Atbildētāji: Paint Graphos scarl (C-78/08), Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08), Michele Franchetto (C-80/08)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmu — Corte suprema di cassazione — EKL 81., 87. un 88. panta, Padomes 2003. gada 22. jūlija Regulas (EK) Nr. 1435/2003 par Eiropas Kooperatīvās sabiedrības (SCE) statūtiem (OV L 207, 1. lpp.) un Padomes 2003. gada 22. jūlija Direktīvas 2003/72/EK, ar ko papildina Eiropas Kooperatīva sabiedrības statūtus par darbinieku pārstāvību (OV L 207, 25. lpp.), interpretācija — Valstu piešķirto atbalstu jēdziens — Itālijas likums, ar kuru tiek piešķirtas nodokļu priekšrocības lauksaimniecības kooperatīvajām sabiedrībām attiecībā uz ražošanu un darba ņēmējiem

      Rezolutīvā daļa:

   Atbrīvojumi no nodokļa, par kādiem ir runa pamata tiesvedībā un kas piešķirti ražošanas un darba kooperatīvajām sabiedrībām saskaņā ar valsts tiesību aktiem, tādiem kā Republikas prezidenta 1973. gada 29. septembra Dekrēta Nr. 601 par nodokļu priekšrocībām, redakcijā, kas bija spēkā no 1984. līdz 1993. gadam, 11. pants, ir “valsts atbalsts” EKL 87. panta 1. punkta nozīmē vienīgi tad, ja ir izpildītas visas prasības šīs tiesību normas piemērošanai. Saistībā ar situāciju, kādā radušies strīdi, kurus izskata iesniedzējtiesa, ir jānorāda, ka tai ir detalizētāk jāizvērtē, vai attiecīgie atbrīvojumi no nodokļa ir selektīvi, kā arī vai tie var tikt attaisnoti ar valsts nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru, kurā šie atbrīvojumi ietilpst, tostarp nosakot, vai attiecīgās sabiedrības, par kurām ir runa pamata tiesvedībā, faktiski ir līdzīgā situācijā salīdzinājumā ar citiem tirgus dalībniekiem, kuri ir izveidoti citā juridiskā formā ar peļņas mērķi, un, ja tas patiešām tā ir, vai pret minētajām kooperatīvajām sabiedrībām paredzētā labvēlīgākā attieksme nodokļu ziņā ir, pirmkārt, raksturīga attiecīgās dalībvalsts nodokļu sistēmas būtiskajiem principiem un, otrkārt, atbilstoša saskanīguma principam un samērīguma principam.

      (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta T-95/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. martā — Aventis Pharma /ITSB — Altana Pharma ( PRAZOL )

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/32

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. martā — Aventis Pharma/ITSB — Altana Pharma (“PRAZOL”)
   (Lieta T-95/07)
   (2007/C 117/51)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aventis Pharma SA, Antony (Francija) (pārstāvis — R. Gilbey, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Altana Pharma AG, Konstance (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 8. februāra lēmumu lietā R 302/2005-4 un atstāt spēkā Iebildumu nodaļas 2005. gada 26. janvāra lēmumu;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt prasītājai šajā tiesas instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Altana Pharma AG

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PRAZOL”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 5. klasē — pieteikums Nr. 1 154 269

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska valsts preču zīme “PREZAL”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pieņemt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Apelāciju padome nav salīdzinājusi preču zīmes, ņemot vērā visus attiecīgos faktorus.


title: Lieta C-74/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 12 februārī ierosinājis Luciano Lavagnoli par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 23. novembra spriedumu lietā T-422/04 Lavangoli /Komisija

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/2

         Apelācija, ko 2007. gada 12 februārī ierosinājis Luciano Lavagnoli par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 23. novembra spriedumu lietā T-422/04 Lavangoli/Komisija
   (Lieta C-74/07 P)
   (2007/C 129/02)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luciano Lavagnoli (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Otrs procesa dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Kraemer)
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 23. novembra spriedumu lietā T-422/04;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un attiecīgi, atzīt prasību lietā T-422/04 par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pakārtoti — nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               —

               lemt par izmaksām, tiesāšanās izdevumiem un honorāriem un piespriest Eiropas Kopienu Komisijai tos atlīdzināt.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs, pamatojot savu apelācijas sūdzību, izvirza trīs pamatus.
   Izvirzot pirmo pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa pieļāva tiesību kļūdu, interpretējot Vispārējos noteikumus (VN) par Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 45. panta un Oficiālo norādījumu attiecībā uz ierēdņu novērtēšanu un paaugstināšanu amatā īstenošanu, apstrīdētā sprieduma 53.-75. punktā atzīstot, ka minētie VN neparedz automātisku saikni starp Ģenerāldirektorātu rīcībā esošajiem prioritātes punktiem (ĢDPP) un punktiem par nopelniem, un ka izskatāmajā lietā ĢDPP tika piešķirti pareizi.
   Izvirzot otro pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa pieļāva procesuālo kļūdu, minētā sprieduma 59. un 67. punktā atsakoties apmierināt lūgumus par procesa organizatoriskajiem jautājumiem, ko tas izteica un kuri ietvēra lūgumu uzdot Komisijai iesniegt punktus, kas piešķirti amatā paaugstināmajiem ierēdņiem, salīdzinājumā ar viņiem piešķirtajiem punktiem par nopelniem, kā arī salīdzināšanas metodi, kas izmantota, lai veiktu ierēdņu nopelnu salīdzinošo izvērtējumu.
   Ar savu trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs vēl arī apgalvo, ka Pirmās instances tiesa apstrīdētā sprieduma 76.-100. punktā pieļāva tiesību kļūdu, neievērojot VN definēto novērtējuma un amatā paaugstināšanas procedūru, Civildienesta noteikumu 43. un 45. pantu un minētos Oficiālos norādījumus, kā arī, izdarot kļūdainu secinājumu par Civildienesta noteikumu 90. panta interpretāciju.


title: Lieta C-330/16: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 1. jūnija spriedums (Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Piotr Zarski/Andrzej Stadnicki Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Maksājumu kavējumu novēršana komercdarījumos — Direktīva 2011/7/ES — Uz nenoteiktu laiku noslēgti telpu nomas līgumi — Nomas maksas maksājumu kavējumi — Līgumi, kas noslēgti pirms šīs direktīvas transponēšanas termiņa beigām — Valsts tiesiskais regulējums — Šādu līgumu izslēgšana no minētās direktīvas piemērojamības laikā

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/11

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 1. jūnija spriedums (Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Piotr Zarski/Andrzej Stadnicki

   (Lieta C-330/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Maksājumu kavējumu novēršana komercdarījumos - Direktīva 2011/7/ES - Uz nenoteiktu laiku noslēgti telpu nomas līgumi - Nomas maksas maksājumu kavējumi - Līgumi, kas noslēgti pirms šīs direktīvas transponēšanas termiņa beigām - Valsts tiesiskais regulējums - Šādu līgumu izslēgšana no minētās direktīvas piemērojamības laikā)
   (2017/C 249/15)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Warszawie

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Piotr Zarski

      Atbildētājs: Andrzej Stadnicki

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Direktīvas 2011/7/ES par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos 12. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka samaksas nokavējumus, kas rodas, izpildot līgumu, kas noslēgts pirms 2013. gada 16. marta, dalībvalstis var izslēgt no šīs direktīvas piemērošanas jomas pat tad, ja šie nokavējumi rodas pēc minētā datuma.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta C-597/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-620/14 Diapharm GmbH & Co. KG/Komisija 2015. gada 13. novembrī iesniedza Diapharm GmbH & Co. KG

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-620/14 Diapharm GmbH & Co. KG/Komisija 2015. gada 13. novembrī iesniedza Diapharm GmbH & Co. KG

   (Lieta C-597/15 P)
   (2016/C 016/31)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Diapharm GmbH & Co. KG (pārstāvji – M. Weidner, T. Guttau, N. Hußmann, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               rīkot tiesas sēdi mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-620/14;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus:

               —

               Procesuālas kļūdas: Vispārējā tiesa esot daļēji nepilnīgi pamatojusi. Vispārējā tiesa neesot detalizēti izvērtējusi Komisijas vēstules saturu, ar kuru it kā tiek izbeigta bezdarbība, un tādējādi esot nonākusi pie kļūdaina nolēmuma.

               —

               Savienības tiesību pārkāpums: Vispārējā tiesa esot nepareizi atteikusies atzīt, ka pastāv LESD 265. pantā minētie apstākļi, jo Komisijas bezdarbība neesot beigusies. Turklāt Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi Regulu (EK) Nr. 1924/2006 (1), it īpaši tās 17. un 28. pantu. Atliktās un pieļaujamās veselīguma norādes neesot tikušas pielīdzinātas. No pārejas noteikumiem izrietošās tiesiskās sekas neesot bijušas pietiekami paredzamas. Visbeidzot, pretēji Vispārējās tiesas uzskatam apelācijas sūdzības iesniedzēja esot tieši un nelabvēlīgi skarta ar Komisijas bezdarbību.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, OV L 404, 9. lpp.


title: Lieta T-40/06: Prasība, kas celta  2006. gada 23. februārī  —  Trioplast Industrier  pret Komisiju

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/17

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. februārī — Trioplast Industrier pret Komisiju
   (Lieta T-40/06)
   (2006/C 96/32)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Trioplast Industrier AB (Smålandsstenar, Zviedrija) — (pārstāvis — Tommy Pettersson, advokat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt lēmuma 1. panta g) apakšpunktu attiecībā uz periodu, par kuru prasītāja tiek uzskatīta par atbildīgu par pārkāpumu;

               —

               daļēji atcelt lēmuma 2. panta f) apakšpunktu attiecībā uz uzlikto soda naudu, kas prasītājai ir jāmaksā solidāri; pakārtoti, samazināt soda naudu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir identiskie tiem, kas ir izvirzīti lietā T-26/06 Tripoplast Wittenheim/Komisija.


title: Lieta C-289/08: Prasība, kas celta 2008. gada 1. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/33

         Prasība, kas celta 2008. gada 1. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-289/08)
   (2008/C 223/52)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un A. Sipos)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka neizstrādājot ārējo operatīvās rīcības plānu pasākumiem, kas jāveic ārpus iestādēm, uz kurām attiecas Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas, (1) 9. pants, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir noteikti šīs direktīvas 11. panta 1. punkta c) apakšpunktā;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apgalvo, ka ārējo operatīvās rīcības plānu pasākumiem, kas jāveic ārpus iestādēm, uz kurām attiecas Direktīvas 96/82/EK 9. pants, izstrādāšana ir šīs direktīvas pamata prasība. Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kuri tai noteikti direktīvā, jo nav izstrādājusi šādus plānus astoņām tās teritorijā esošām operatīvajām iestādēm.

      (1)  OV 1997, L 10, 13. lpp.


title: Lieta C-378/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. jūnijā iesniedza Supreme Court (Īrija) – Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána/Workplace Relations Commission

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. jūnijā iesniedza Supreme Court (Īrija) – Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána/Workplace Relations Commission

   (Lieta C-378/17)
   (2017/C 283/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána

      Atbildētāja: Workplace Relations Commission

      Prejudiciālais jautājums

   Ja:

               a)

               valsts iestāde ir nodibināta ar likumu un tai ir piešķirta vispārējā jurisdikcija, lai tostarp nodrošinātu Savienības tiesību īstenošanu noteiktā jomā, un

               b)

               valsts tiesību aktos būtu noteikts, ka šādai iestādei nav jurisdikcijas noteiktā lietu kategorijā, kuras ietvaros efektīvas tiesību aizsardzības līdzekļa īstenošanai būtu nepieciešams, lai saskaņā ar valsts vai Eiropas tiesībām netiktu piemēroti valsts tiesību akti, un

               c)

               atbilstošajām valsts tiesām būtu jurisdikcija pieņemt jebkādus nolēmumus nepiemērot valsts tiesību aktus, kas nepieciešams, lai nodrošinātu atbilstību attiecīgajiem Eiropas tiesību aktam; būtu jurisdikcija izskatīt lietas, kurā šāds tiesību aizsardzības līdzeklis ir nepieciešams; būtu jurisdikcija šādās lietās noteikt jebkādu tiesību aizsardzības līdzekli, kas paredzēts Savienības tiesībās, un ja tiesu noteiktie tiesību aizsardzības līdzekļi ir novērtēti atbilstoši Tiesas judikatūrai kā tādi, kas atbilst līdzvērtības un efektivitātes principiem,

         vai tomēr uzskatāms, ka attiecīgajai, uz likuma pamata izveidotajai iestādei ir jurisdikcija izskatīt sūdzību par to, ka ar valsts tiesību aktiem tiek pārkāptas attiecīgās Savienības tiesības un, ja šī sūdzība tiktu apmierināta, vai šī iestāde varētu nepiemērot šos tiesību aktus, neraugoties uz to, ka valsts tiesību aktos tiktu noteikta jurisdikcija saskaņā ar konstitūciju izveidotai tiesai, nevis attiecīgajai iestādei, visos gadījumos, tai skaitā tajos, kuros tiek apstrīdēta tiesību aktu spēkā esamību jebkāda iemesla dēļ vai kuros ir nepieciešama tiesību aktu nepiemērošana?


title: Lieta T-64/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. janvārī — Good Luck Shipping /Padome

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. janvārī — Good Luck Shipping/Padome
   (Lieta T-64/14)
   2014/C 93/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Good Luck Shipping LLC (Dubaja, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji — F. Randolph, QC (Queen's Counsel), M. Lester, Barrister un M. Taher, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 15. novembra Lēmumu 2013/661/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 306, 18. lpp.), un Padomes 2013. gada 15. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1154/2013, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 306, 3. lpp.);

               —

               saskaņā ar LESD 277. pantu atzīt par nepiemērojamu Padomes 2013. gada 10. oktobra Lēmumu 2013/497/KĀDP (1) un Padomes 2013. gada 10. oktobra Regulu (ES) Nr. 971/2013 (2) (turpmāk tekstā — “oktobra pasākumi”);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka oktobra pasākumi būtu jāatzīst par nepiemērojamiem, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, un ka tiem nav atbilstoša tiesiskā pamatojuma.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītājas tiesisko paļāvību un galīguma, tiesiskās noteiktības, non bis in idem, res judicata un nediskriminācijas principus.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz to, ka ir izpildīts kāds no kritērijiem, lai prasītāju iekļautu attiecīgajā sarakstā, uz nav sniegusi nevienu pierādījumu, kas pamatotu prasītājas iekļaušanu.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem pasākumiem tiek pārkāptas prasītājas pamattiesības, ieskaitot tiesības uz reputācijas un īpašumtiesību neaizskaramību.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir ļaunprātīgi izmantojusi savas pilnvaras, piemērojot apstrīdētos pasākumus; vēršanās pret prasītāju, apejot Tiesas spriedumu, neesot atbilstoša tās pilnvaru izmantošana.

      (1)  Padomes 2013. gada 10. oktobra Lēmums 2013/497/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 272., 46. lpp.)

      (2)  Padomes 2013. gada 10. oktobra Regula (ES) Nr. 971/2013, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 272, 1. lpp.).


title: Lieta C-226/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. maijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Eurogate Distribution GmbH / Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. maijā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

   (Lieta C-226/14)
   2014/C 303/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Eurogate Distribution GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Prejudiciālie jautājumi

               —

               1. jautājums: vai Direktīvas 77/388/EEK (1) normām ir pretrunā ievedmuitas nodokļa uzlikšana precēm, kas kā ārpuskopienas preces ir atkal izvestas, tomēr attiecībā uz kurām MK (2) 204. pantā noteikta pārkāpuma dēļ – šajā gadījumā: savlaicīgi neizpildot pienākumu reģistrēt tam paredzētajā krājumu uzskaitē preces izņemšanu no muitas noliktavas ne vēlāk kā tās izņemšanas brīdī – ir radies muitas parāds?
               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša:

               —

               2. jautājums: vai Direktīvas 77/388/EEK normas šādos gadījumos aizliedz uzlikt ievedmuitas nodokli precēm vai šajā ziņā dalībvalstīm ir rīcības brīvība?
               un

               —

               3. jautājums: Vai muitas noliktavas turētājs, kas, pamatojoties uz pakalpojumu sniegšanas attiecībām, novieto preci no trešās valsts savā muitas noliktavā, bet nevar ar to rīkoties, ir pievienotās vērtības nodokļa par ievestajām precēm, kas jāmaksā, viņam neizpildot savu pienākumu atbilstoši Direktīvas 77/388/EEK 10. panta 3. punkta 2. apakšpunktam, skatītam kopā ar MK 204. panta 1. punktu, parādnieks arī tad, ja prece netiek izmantota ar nodokli apliekamiem darījumiem Direktīvas 77/388/EK 17. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem– Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze , OV L 145, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas muitas kodeksa izveidi, OV L 302, 1. lpp.


title: Lieta C-518/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 26. septembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — The Queen on the application of Eventech Ltd/The Parking Adjudicator

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 26. septembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — The Queen on the application of Eventech Ltd/The Parking Adjudicator

   (Lieta C-518/13)
   2013/C 367/43
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: The Queen, pamatojoties uz Eventech Ltd pieteikumu

      Atbildētājs: The Parking Adjudicator

      Ieinteresētās personas: London Borough of Camden, Transport for London

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai autobusu braukšanas joslas uz valsts ceļa padarīšana par pieejamu melnajiem taksometriem, bet ne parastajiem taksometriem šīs autobusu braukšanas joslas darbības laikā ietver “valsts līdzekļu” izmantošanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē šīs lietas kontekstā?

               2)

                           a)

                           Nosakot, vai autobusu braukšanas joslas uz valsts ceļa padarīšana par pieejamu melnajiem taksometriem, bet ne parastajiem taksometriem šīs autobusu braukšanas joslas darbības laikā ir selektīva darbība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, kas ir atbilstošais mērķis, atsaucoties uz kuru ir jāizvērtē jautājums, vai melnie taksometri un parastie taksometri atrodas salīdzināmā situācijā, skatoties no tiesiskā un faktu viedokļa?

                           b)

                           Ja ir iespējams pierādīt, ka atbilstošais mērķis 2.(a) jautājuma nolūkā vismaz daļēji ir izveidot drošu un efektīvu transporta sistēmu, ka pastāv drošības un/vai efektivitātes apsvērumi, kas pamato atļauju melnajiem taksometriem braukt pa autobusu braukšanas joslām, un ka minētais nav piemērojams tādā pašā veidā attiecībā uz parastajiem taksometriem, vai var uzskatīt, ka pasākums nav selektīvs LESD 107. panta 1. punkta izpratnē?

                           c)

                           Vai, atbildot uz 2.(b) jautājumu, ir jāņem vērā, vai dalībvalsts, kas atsaucas uz šādu pamatojumu, turklāt ir arī pierādījusi, ka priviliģētā attieksme pret melnajiem taksometriem salīdzinājumā ar parastajiem taksometriem ir samērīga un nepārsniedz nepieciešamo?

               3)

               Vai autobusu braukšanas joslas uz valsts ceļa padarīšana par pieejamu melnajiem taksometriem, bet ne parastajiem taksometriem šīs autobusu braukšanas joslas darbības laikā var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm LESD 107. panta 1. punkta izpratnē gadījumā, ja attiecīgais ceļš atrodas Londonas centrā un nepastāv šķēršļi citu dalībvalstu pilsoņiem iegūt īpašumā vai vadīt melnos vai parastos taksometrus?


title: Lieta C-277/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Etat (Francija) 2005. gada 18. maija lēmumu lietā Société thermale d'Eugénie-Les-Bains pret Ministere de l'Economie, des Finances et l'Industrie

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Etat (Francija) 2005. gada 18. maija lēmumu lietā Société thermale d'Eugénie-Les-Bains pret Ministere de l'Economie, des Finances et l'Industrie

   (Lieta C-277/05)
   (2005/C 229/15)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Conseil d'Etat (Valsts padome) (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 18. maija lēmumu lietā Société thermale d'Eugénie-Les-Bains pret Ministere de l'Economie, des Finances et l'Industrie un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 5. jūlijā.

      Conseil d'Etat (Francija) Strīdu izskatīšanas daļa lūdz Tiesu lemt par jautājumu, vai [naudas] summas, kas kā rokasnauda pārskaitītas pirkuma līguma par pakalpojumu, kas tiek aplikti ar pievienotās vērtības nodokli, sniegšanu ietvaros, ja pircējs izmanto atkāpšanās tiesības un ja pārdevējs šīs summas ietur, ir uzskatāmas, par samaksu par rezervācijas pakalpojumu un kā tādas tiek apliktas ar pievienotās vērtības nodokli vai par kompensāciju par [līguma] laušanu, kas pārskaitīta, lai atlīdzinātu ciestos zaudējumus sakarā ar klienta pienākumu neizpildi, bez tiešās saites ar kādu no maksas pakalpojumiem, un kā tādas netiek apliktas ar šo pašu nodokli.


title: Lieta C-2/07: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 28. februāra spriedums ( Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Paul Abraham, Eugène Dehalleux, Jacqueline Starck, Robert Beaujean, Patrick Descamps e.a., Régine Lecomte, Jacques Deheneffe, Mirèse Mailleux, Léon Schreiber, Marie-Paule Cornesse, Claude Farnir, Pascale Bastiaens, Marc Kriescher, Isabelle Lemaire, Jean-Luc Kriescher, Mauro Altafoglia, Charles Franckaert, Fernande Pretto / Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes-Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd (Direktīva 85/337/EEK — Projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Lidosta, kuras pamata skrejceļa garums ir vismaz 2100 m)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/6

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 28. februāra spriedums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Paul Abraham, Eugène Dehalleux, Jacqueline Starck, Robert Beaujean, Patrick Descamps e.a., Régine Lecomte, Jacques Deheneffe, Mirèse Mailleux, Léon Schreiber, Marie-Paule Cornesse, Claude Farnir, Pascale Bastiaens, Marc Kriescher, Isabelle Lemaire, Jean-Luc Kriescher, Mauro Altafoglia, Charles Franckaert, Fernande Pretto/Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes-Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd

   (Lieta C-2/07) (1)

   (Direktīva 85/337/EEK - Projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Lidosta, kuras pamata skrejceļa garums ir vismaz 2100 m)
   (2008/C 107/08)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Paul Abraham, Eugène Dehalleux, Jacqueline Starck, Robert Beaujean, Patrick Descamps u.c., Régine Lecomte, Jacques Deheneffe, Mirèse Mailleux, Léon Schreiber, Marie-Paule Cornesse, Claude Farnir, Pascale Bastiaens, Marc Kriescher, Isabelle Lemaire, Jean-Luc Kriescher, Mauro Altafoglia, Charles Franckaert, Fernande Pretto

   Atbildētāji: Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes-Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Beļģija) — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.) 1., 2. un 4. panta interpretācija — Jēdziens “projekts, kuram, iespējams, ir nozīmīga ekoloģiska ietekme” — Lidosta, kuras skrejceļš ir vairāk nekā 2 100 metri — Esošas lidostas infrastruktūras un pārveidošanas darbi, nepagarinot skrejceļu — Ietekmes novērtējuma nepieciešamība
   Rezolutīvā daļa

               1)

               ja tāda vienošanās, kāda ir pamata prāvā, nav uzskatāma par projektu Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu izpratnē, tad iesniedzējtiesai, pamatojoties uz piemērojamajām valsts tiesībām, ir jānosaka, vai šāda vienošanās ietver atļauju Direktīvas 85/337 1. panta 2. punkta izpratnē. Šajā kontekstā ir jāpārbauda, vai projekta apstiprināšanas procedūra norit vairākos posmos, kas ietver galveno lēmumu un īstenošanas lēmumus, un vai ir jāņem vērā vairāku projektu kopīgā ietekme, kuru ekoloģiskās ietekmes novērtējums ir jāvērtē kopumā;

               2)

               Direktīvas 85/337 sākotnējās redakcijas II pielikuma 12. punkta noteikumi, skatot kopā ar I pielikuma 7. punktu, attiecas arī uz darbiem, kas veikti, mainot esošas lidostas infrastruktūru, nepagarinot pamata skrejceļu, ja tie, ņemot vērā to raksturu, svarīgumu un pazīmes, ir uzskatāmi par darbiem, kas izmaina pašu lidostu. Tieši tāpat tas attiecas arī uz darbiem, kuru mērķis ir nozīmīgi palielināt lidostas aktivitātes un gaisa pārvadājumus. Iesniedzējtiesai ir jāpārliecinās, ka kompetentās iestādes pareizi novērtēja, vai attiecīgajiem pamata prāvā apskatāmajiem darbiem bija nepieciešams veikt ekoloģiskās ietekmes novērtējumu;

               3)

               kompetentajām iestādēm ir jāņem vērā plānotā lidostas darbības palielināšana, kad tās vērtē ekoloģisko ietekmi lidostas infrastruktūras izmaiņām, kuru mērķis ir nodrošināt šo aktivitāšu pieaugumu.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta C-141/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī — Spānijas Karaliste/Eiropas Savienības Padome (Zveja — Regula (EK) Nr. 27/2005 — Nozvejas kvotu sadale starp dalībvalstīm — Akts par Spānijas Karalistes pievienošanos — Pārejas perioda beigas — Relatīvas stabilitātes prasība — Nediskriminācijas princips — Jaunas zvejas iespējas — Pieņemamība)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/6

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 8. novembrī — Spānijas Karaliste/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-141/05) (1)

   (Zveja - Regula (EK) Nr. 27/2005 - Nozvejas kvotu sadale starp dalībvalstīm - Akts par Spānijas Karalistes pievienošanos - Pārejas perioda beigas - Relatīvas stabilitātes prasība - Nediskriminācijas princips - Jaunas zvejas iespējas - Pieņemamība)
   (2007/C 315/09)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — E. Brakehaiss Konesa [E. Braquehais Conesa] un M. A. Sampols Pukuruls [M. A. Sampol Pucurull])

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — F. Florindo Gižons [F. Florindo Gijón] un A. de Gregorio Merīno [A. de Gregorio Merino])

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Himeno Fernandess [F. Jimeno Fernández] un T. van Reins [T. van Rijn])
   Priekšmets
   Padomes 2004. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 27/2005, ar ko 2005. gadam nosaka zvejas iespējas un ar tām saistītus nosacījumus konkrētiem zivju krājumiem un zivju krājumu grupām, kuri piemērojami Kopienas ūdeņos un attiecībā uz Kopienas kuģiem — ūdeņos, kur nepieciešami nozvejas ierobežojumi (OV L 12, 1. lpp.), atcelšana daļā, kur jaunas zvejas iespējas Ziemeļjūrā un Baltijas jūrā neskatoties uz pārejas posma beigām nav piešķirtas ievērojot Spānijas intereses — Diskriminācija — Padomes 2002. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (OV L 358, 59. lpp.) 20. panta 2. punkta piemērošana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanas izdevumus pati.

      (1)  OV C 115, 14.5.2005.


title: Lieta T-579/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. janvāra rīkojums – Istituto di vigilanza dell’urbe /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Apsardzes un uzņemšanas pakalpojumu sniegšana — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/20

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. janvāra rīkojums – Istituto di vigilanza dell’urbe/Komisija
   (Lieta T-579/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Apsardzes un uzņemšanas pakalpojumu sniegšana - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota)
   (2015/C 081/26)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Istituto di vigilanza dell’urbe SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji – D. Dodaro un S. Cianciullo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Cappelletti un F. Moro)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar ko ir noraidīts piedāvājums, kuru prasītājs bija iesniedzis atbilstoši paziņojumam par paredzamo publisko iepirkumu, kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikumā (2013/S 101-172120), un ar ko iepirkuma daļa Nr. 1 saistībā ar apsardzes un uzņemšanas pakalpojumu sniegšanu tiek piešķirta citam pretendentam, kā arī ikvienu iepriekš pieņemtu, ar to saistītu vai no tā izrietošu aktu, tostarp ar izvēlēto pretendentu noslēgto līgumu, un, otrkārt, prasība atlīdzināt kaitējumu, kas nodarīts tāpēc, ka līguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas izvēlētajam pretendentam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Istituto di vigilanza dell’urbe SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību, saskaņā ar pēdējās minētās prasījumiem.

      (1)  OV C 377, 21.12.2013.


title: Lieta T-188/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūlija rīkojums — Infeurope/Komisija (Prasība sakarā ar bezdarbību, atcelt tiesību aktu un par zaudējumu atlīdzību — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu par konsultēšanas, audita un pētījumu pakalpojumu sniegšanu ITSB — Administratīvā prasība Komisijā — Komisijas netieši izteikts lēmums par noraidīšanu — Jauni prasījumi — Saistība starp prasību sakarā ar bezdarbību un prasību par zaudējumu atlīdzību — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/16

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūlija rīkojums — Infeurope/Komisija
   (Lieta T-188/08) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību, atcelt tiesību aktu un par zaudējumu atlīdzību - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu par konsultēšanas, audita un pētījumu pakalpojumu sniegšanu ITSB - Administratīvā prasība Komisijā - Komisijas netieši izteikts lēmums par noraidīšanu - Jauni prasījumi - Saistība starp prasību sakarā ar bezdarbību un prasību par zaudējumu atlīdzību - Acīmredzama nepieņemamība)
   2009/C 233/28
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Infeurope, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis —  O. Mader, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Bambara un E. Manhaeve)

      Priekšmets

   Pirmkārt un galvenokārt, prasība atzīt Komisijas bezdarbību, jo tā nelikumīgi nav atcēlusi lēmumu par pamatlīgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu saskaņā ar Iekšējā Tirgus Saskaņošanas Biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) konkursa procedūru AO/026/06 par konsultēšanas, audita un pētījumu pakalpojumiem, kā arī izbeigt konkrētos līgumus, kas noslēgti pēc šo pamatlīgumu noslēgšanas, un, pakārtoti, prasība atcelt apgalvoto, netieši izteikto Komisijas lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2007. gada 13. decembra administratīvā prasība minētajā konkursa procedūrā, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus, kas esot radušies Komisijas apgalvotās pretlikumīgās bezdarbības dēļ.

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Infeurope atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta T-468/08: Vispārējās tiesas 2014. gada 30. aprīļa spriedums – Tisza Erőmű /Komisija Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Ungārijas Republika piešķīrusi noteiktiem elektroenerģijas ražotājiem — Elektroenerģijas iepirkuma līgumi, kas noslēgti starp valsts uzņēmumu un konkrētiem elektroenerģijas ražotājiem — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt — Pienākums norādīt pamatojumu — Valsts atbalsta jēdziens — Priekšrocība — Selektīvs raksturs — Valsts līdzekļi — Valsts vainojamība — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm — Tiesības uz aizstāvību — Tiesiskā noteiktība — Tiesiskā paļāvība — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums — Pilnvaru pārsniegšana — Enerģētikas hartas nolīguma 10. pants

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/19

         Vispārējās tiesas 2014. gada 30. aprīļa spriedums – Tisza Erőmű/Komisija
   (Lieta T-468/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Ungārijas Republika piešķīrusi noteiktiem elektroenerģijas ražotājiem - Elektroenerģijas iepirkuma līgumi, kas noslēgti starp valsts uzņēmumu un konkrētiem elektroenerģijas ražotājiem - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt - Pienākums norādīt pamatojumu - Valsts atbalsta jēdziens - Priekšrocība - Selektīvs raksturs - Valsts līdzekļi - Valsts vainojamība - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Tiesības uz aizstāvību - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums - Pilnvaru pārsniegšana - Enerģētikas hartas nolīguma 10. pants)
   2014/C 194/23
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tisza Erőmű kft, iepriekš – AES-Tisza Erőmű kft (Tiszaújváros, Ungārija) (pārstāvji – sākotnēji T. Ottervanger un E. Henny, vēlāk – T. Ottervanger, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn, N. Khan un K. Talabér-Ritz)

      Priekšmets

   Atcelt Komisijas 2008. gada 4. jūnija Lēmumu 2009/609/EK par Ungārijas iestāžu piešķirto valsts atbalstu C 41/05 elektroenerģijas iepirkuma līgumu ietvaros (OV 2009, L 225, 53. lpp.)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tisza Erőmű kft atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

      (1)  OV C 6, 10.1.2009.


title: Lieta C-526/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/31

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-526/08)
   (2009/C 44/51)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un N. von Lingen)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai pilnībā un pareizi izpildītu Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti (1) 4. un 5. pantu, saistībā ar II pielikuma A. punkta 1) apakšpunktu un III pielikuma 1. punkta 1) apakšpunktu, II pielikuma A. punkta 5) apakšpunktu un III pielikuma 1. punkta 2) apakšpunktu, II pielikuma A. punkta 2) apakšpunktu un II pielikuma A. punkta 6) apakšpunktu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija savas prasības pamatojumam izvirza četrus iebildumus.
   Ar pirmo iebildumu Komisija pārmet atbildētājai, ka tā nav ievērojusi direktīvā paredzētos iestrādāšanas zemē noteikumus un periodus. Lai gan aizliegumam iestrādāt zemē mēslojumu noteiktos periodos, jāattiecas gan uz organisku, gan ķīmisku mēslojumu, Luksemburgas tiesiskajā regulējumā ir minēts tikai organiskais mēslojums. Turklāt aizliegumam iestrādāt zemē mēslojumu noteiktos periodos ir jāattiecas uz visām lauksaimniecības augsnēm, to skaitā uz pļavām, uz kurām nav attiecināti valsts transpozīcijas pasākumi. Prasītāja arī atgādina, ka valsts tiesiskajā regulējumā ir vēl precīzāk jādefinē gadījumi, kuros var atkāpties no aizlieguma iestrādāt zemē mēslojumu, jo šāda iespēja nav paredzēta direktīvā.
   Otrajā iebildumā prasītāja apgalvo, ka valsts tiesiskajā regulējumā nav paredzēta minimālās mēslojuma glabātuvju ietilpības prasība visām iekārtām, bet ir norādītas tikai jaunas vai modernizējamas iekārtas. Šāda transpozīcija neesot atbilstoša direktīvai, jo arī pastāvošās iekārtas rada piesārņojuma riskus. Tātad valsts tiesiskajā regulējumā ir jāparedz minimālā glabātuvju ietilpība visām iekārtām.
   Ar trešo iebildumu Komisija apgalvo, ka valsts tiesiskajā regulējumā, aizliedzot mēslojuma iestrādāšanu zemē stāvās nogāzēs, ir jāietver ne tikai organiskais mēslojums, bet jebkurš mēslojums.
   Ar ceturto un pēdējo iebildumu tā pārmet atbildētājai, ka tā nav veikusi pietiekamus pasākumus attiecībā uz mēslojuma iestrādāšanas zemē tehniku, it īpaši lai nodrošinātu vienmērīgu un efektīvu mēslojuma iestrādāšanu zemē.

      (1)  OV L 375, 1. lpp.


title: Lieta T-297/11: Prasība, kas celta 2011. gada 10. jūnijā — Buzzi Unicem /Komisija

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 10. jūnijā — Buzzi Unicem/Komisija
   (Lieta T-297/11)
   2011/C 226/56
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Buzzi Unicem SpA (Casale Monferrato, Itālija) (pārstāvji — C. Osti un A. Prastaro, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu, jo nav norādīts vai ir norādīts nepietiekams pamatojums un tādējādi ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību, kā arī labas pārvaldības princips;

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu, jo ir pārsniegtas un nepareizi izmantotas pilnvaras, tādējādi apvēršot pierādīšanas pienākumu;

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, jo ir pārsniegtas pilnvaras, kas Komisijai piešķirtas 18. pantā, ir pārkāpti samērīguma un labas pārvaldības principi un nav ievērots sacīkstes princips, kā arī nav ievērota Komisijas Best Practices;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots ka nav norādīts vai ir norādīts nepietiekams pamatojums, ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un ir pārkāpts labas pārvaldības princips

                           —

                           prasītājs apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, kas ir noteikts Komisijai, kā arī prasītāja tiesības uz aizstāvību jo netika sniegta vai tika sniegta nepietiekama informācija par izmeklēšanas priekšmetu un mērķi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārsniegtas un nepareizi izmantotas pilnvaras un ir apvērsts pierādīšanas pienākums

                           —

                           prasītājs norāda, ka Komisija ir pārsniegusi un nepareizi izmantojusi pilnvaras, jo lūgums sniegt informāciju būtu jāizsaka nolūkā pārbaudīt jau tās rīcībā esošās ziņas, nevis izveidot pilnīgu datubāzi par tirgu, ja tās rīcībā nav ziņu. Tādējādi ir pārkāpts arī nevainīguma prezumpcijas princips, jo ir skaidri apvērsts pierādīšanas pienākums.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārsniegtas pilnvaras attiecībā uz Regulas Nr. 1/2003 18. panta noteikumiem

                           —

                           prasītājs norāda, ka Komisijas lūguma tipoloģija pārsniedz pilnvaras, kas ir piešķirtas ar 18. pantu, saskaņā ar kuru Komisija var pieprasīt sniegt tikai vajadzīgo informāciju par faktiem, kuri uzņēmumam varētu būt zināmi, un nosūtīt tai attiecīgus dokumentus, kas ir tā rīcībā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips un ir pārsniegtas pilnvaras saistībā ar 18. pantu

                           —

                           prasītājs iebilst, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārsniegtas 18. pantā paredzētās vajadzības robežas un ir pārkāpts samērīguma princips gan tiktāl, ciktāl tajā ir pieprasīta informācija, kas nav vajadzīga, gan tiktāl, ciktāl no vairākiem atbilstošiem pasākumiem nav izvēlēts tas, kurš radīja vismazāk grūtību uzņēmumam, gan arī tiktāl, ciktāl lūgumi prasītājam ir pārāk apgrūtinoši.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērota Komisijas Best practices un ir pārkāpts labas pārvaldības princips

                           —

                           prasītājs norāda, ka Komisija nav ievērojusi savu Best Practices, jo tā vispirms lūdza prasītāju komentēt apstrīdētā lēmuma projektu, bet pēc tam vairs neņēma vērā tā komentārus; jāņem vērā arī tas, ka apstrīdētais lēmums būtiski atšķiras no projekta. Turklāt tas norāda, ka nepārtraukti grozījumi lūgumos ir skaidrs pierādījums tam, ka Komisijas rīcībā netika ievērota rūpība, tādējādi pārkāpjot labas pārvaldības principu.


title: Lieta C-427/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 85/337/EEK — Iespēja vērsties tiesā — Direktīva 2003/35/EK)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/3

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-427/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Direktīva 85/337/EEK - Iespēja vērsties tiesā - Direktīva 2003/35/EK)
   2009/C 220/04
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Recchia, P. Oliver un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan, pārstāvis, M. Collins SC, D. McGrath, BL)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.) 2. panta 1. punkta un 4. panta 2., 3. un 4. punkta pārkāpums — Aktu, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvas 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.), nepieņemšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Īrija,

                           —

                           nepieņemot visus nepieciešamos aktus saskaņā ar Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK, 2. panta 1. punktu un 4. panta 2.–4. punktu, lai nodrošinātu, ka, pirms tiek dota piekrišana, tie projekti ceļu būves kategorijā, uz kuriem attiecas Direktīvas 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 97/11, II pielikuma 10. punkta e) apakšpunkts, kuriem var būt būtiska ietekme uz vidi, tiek atbilstoši šīs grozītās direktīvas 5.–10. pantam pakļauti atļaujas pieprasīšanas procedūrai un to ietekmes izvērtēšanai, un

                           —

                           nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvas 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK, 3. panta 3.–7. punkta un 4. panta 2.–4. punkta prasības, un noteiktus no šiem aktiem nepaziņojot Komisijai,

                     nav izpildījusi Direktīvā 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 97/11, un Direktīvas 2003/35 6. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija un Īrija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta C-525/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 2000/60/EK — Sistēma Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā — Ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšana — Jēdziens “ūdens pakalpojumi”

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/5

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-525/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2000/60/EK - Sistēma Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā - Ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšana - Jēdziens “ūdens pakalpojumi”)
   2014/C 409/05
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Manhaeve un G. Wilms)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un J. Möll)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji – M. Wolff un V. Pasternak Jørgensen), Ungārija (pārstāvji – M. Z. Fehér un K. Szíjjártó), Austrijas Republika (pārstāvji – C. Pesendorfer), Somijas Republika (pārstāvji – J. Heliskoski un H. Leppo), Zviedrijas Karaliste (pārstāvji – A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson un S. Johannesson), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – S. Behzadi-Spencer un J. Beeko)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste, Ungārija, Austrijas Republika, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta C-462/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 6. augustā iesniedza Polymeles Protodikeio Athinon (Grieķija) — Warner-Lambert Company LLC un Pfizer Ellas AE/Minerva Farmakeftiki AE

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 6. augustā iesniedza Polymeles Protodikeio Athinon (Grieķija) — Warner-Lambert Company LLC un Pfizer Ellas AE/Minerva Farmakeftiki AE

   (Lieta C-462/13)
   2014/C 78/03
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Polymeles Protodikeio Athinon

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Warner-Lambert Company LLC un Pfizer Ellas AE

      Atbildētāja: Minerva Farmakeftiki AE

   Tiesa (trešā palāta) lietu ir izlēmusi, izdodot motivētu rīkojumu 2014. gada 30. janvārī.


title: Lieta T-45/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 5. marta spriedums – Rose Vision un Seseña/Komisija Šķīrējklauzula — Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) — Nolīgumi par subsīdijām saistībā ar projektiem FIRST, FutureNEM un sISI — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus — Prasības pārkvalificēšana — Pieņemamība — Maksājumu apturēšana — Termiņš revīzijas ziņojuma izsniegšanai — Informācijas izpaušana trešajām personām

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/22

         Vispārējās tiesas 2015. gada 5. marta spriedums – Rose Vision un Seseña/Komisija
   (Lieta T-45/13) (1)

   (Šķīrējklauzula - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Nolīgumi par subsīdijām saistībā ar projektiem FIRST, FutureNEM un sISI - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Prasības pārkvalificēšana - Pieņemamība - Maksājumu apturēšana - Termiņš revīzijas ziņojuma izsniegšanai - Informācijas izpaušana trešajām personām)
   (2015/C 127/29)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Rose Vision, SL (Seseña, Spānija) un Julián Seseña (Pozuelo de Alarcón, Spānija) (pārstāvji – M. Muñiz Bernuy un A. Alonso Villa, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un A. Sauka, pārstāvji, kuriem palīdz J. Rivas Andrés un X. M. García García, advokāti)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt gan vēstuli, ar kuru Komisija apturēja maksājumus saistībā ar Nolīgumu par subsīdijām Nr. 246910 attiecībā uz projektu FutureNEM, gan Finanšu revīzijas ziņojumu 11-INFS-025, pamatojoties uz kuru tā ir pieņēmusi minēto aktu, un, otrkārt, prasība atlīdzināt kaitējumu EUR 5 8 54  264 apmērā, kas Komisijas rīcības rezultātā esot nodarīts prasītājiem, neizslēdzot zaudējumus, kas šīs tiesvedības gaitā varētu tikt novērtēti, kā arī maksājamos procentus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rose Vision, SL un Julián Seseña atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 178, 22.6.2013.


title: Lieta C-390/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — CS AGRO Ronov s. r. o./Ministerstvo zemědělství

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — CS AGRO Ronov s. r. o./Ministerstvo zemědělství

   (Lieta C-390/11)
   2011/C 311/28
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: CS AGRO Ronov s. r. o.

      Atbildētājs: Ministerstvo zemědělství

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, pareizi interpretējot Padomes Regulas (EK) Nr. 320/2006 4. a. panta 1. punktu, kas iekļauts ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1261/2007 (1), “saistību uzņemšanās” pārtraukt piegādāt konkrētu kvotas cukurbiešu daudzumu uzņēmumam, ar kuru tas iepriekšējā gadā ir noslēdzis piegādes līgumu, nozīmē audzētāja vienpusēju paziņojumu, ka audzētājs nepiegādās cukurbietes 2008./2009. tirdzniecības gadā, vai arī šādu saistību uzņemšanās nozīmē rakstisku līgumtiesisko attiecību izbeigšanu starp cukurbiešu audzētāju un cukura ražošanas uzņēmumu par cukurbiešu piegādi konkrētajā gadā?

               2)

               Vai apstāklis, ka līdzējs izmanto iespēju, kas paredzēta tieši piemērojamā ES tiesību normā, var novest pie šī līdzēja saistību, kas nodibinātas saskaņā ar tiesisku privāto tiesību līgumu, nepiemērošanas, ja otrs līdzējs saņem maksājumus no valsts budžeta?

      (1)  OV L 58, 42. lpp.