title: Lieta T-224/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. aprīlī – FT u.c./Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/16

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. aprīlī – FT u.c./Komisija
      (Lieta T-224/20)
      (2020/C 247/24)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: FT un 22 citi prasītāji (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas lēmumu par prasītāju algas lapu sagatavošanu par 2019. gada jūniju, ciktāl tajā pirmoreiz attiecībā uz viņiem piemēroti jauni atalgojuma korekcijas koeficienti, proti, ar atpakaļejošu spēku – no 2018. gada 1. augusta;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 64. un 65. pants (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”), nav ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips un ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. Prasītāji šajā ziņā uzskata, ka Komisija joprojām nav sniegusi viņiem informāciju, ar kuras palīdzību viņiem būtu iespējams saprast ne tikai viņu atalgojumam piemērojamā korekcijas koeficienta samazinājumu, bet arī tā piemērošanu ar atpakaļejošu spēku, kas rada ievērojama apmēra parādsaistības.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 85. pants, nav ievērots tiesiskās drošības princips un nav izpildīts rūpības pienākums. Prasītāji apgalvo, ka viņi nevarēja rēķināties ar viņu atalgojumam piemērojamā korekcijas koeficienta ārkārtēju samazinājumu atsauces laikposmā, turklāt ar atpakaļejošu spēku. Viņi norāda, ka, tā kā nav ievēroti Civildienesta noteikumu 85. pantā noteiktie nosacījumi, Komisija nevar pieprasīt no viņiem viņu atalgojumu atmaksu par vairākiem mēnešiem tādēļ, ka ar atpakaļejošu spēku ir izmainīts korekcijas koeficients.


title: Lieta T-225/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. aprīlī – FJ u.c./EĀDD

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/17

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. aprīlī – FJ u.c./EĀDD
      (Lieta T-225/20)
      (2020/C 247/25)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: FJ un 7 citi prasītāji (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas lēmumu par prasītāju algas lapu sagatavošanu par 2019. gada jūniju, ciktāl tajā pirmoreiz attiecībā uz viņiem piemēroti jauni atalgojuma korekcijas koeficienti, proti, ar atpakaļejošu spēku – no 2018. gada 1. augusta;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 64. un 65. pants (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”), nav ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips un ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. Prasītāji šajā ziņā uzskata, ka atbildētājs joprojām nav sniedzis viņiem informāciju, ar kuras palīdzību viņiem būtu iespējams saprast ne tikai viņu atalgojumam piemērojamā korekcijas koeficienta samazinājumu, bet arī tā piemērošanu ar atpakaļejošu spēku, kas rada ievērojama apmēra parādsaistības.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 85. pants, nav ievērots tiesiskās drošības princips un nav izpildīts rūpības pienākums. Prasītāji apgalvo, ka viņi nevarēja rēķināties ar viņu atalgojumam piemērojamā korekcijas koeficienta ārkārtēju samazinājumu atsauces laikposmā, turklāt ar atpakaļejošu spēku. Viņi norāda, ka, tā kā nav ievēroti Civildienesta noteikumu 85. pantā noteiktie nosacījumi, Komisija nevar pieprasīt no viņiem viņu atalgojumu atmaksu par vairākiem mēnešiem tādēļ, ka ar atpakaļejošu spēku ir izmainīts korekcijas koeficients.


title: Lieta T-251/20: Prasība, kas celta 2020. gada 4. maijā – KG/Parlaments

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/17

      Prasība, kas celta 2020. gada 4. maijā – KG/Parlaments
      (Lieta T-251/20)
      (2020/C 247/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: KG (pārstāvis: S. Rodrigues un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Parlamenta 2020. gada 4. februāra lēmumu, ar kuru ir noraidīta viņas 2019. gada 29. novembra sūdzība,

                  —

                  atcelt, ja vajadzīgs, Parlamenta 2019. gada 30. augusta lēmumu, ar kuru ir noraidīts viņas sākotnējais 2019. gada 4. aprīļa lūgums;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas nemantisko kaitējumu, kas ex æquo et bono ir novērtēts EUR 5 000 apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un juriskonsultu izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 20. pant 3. punkts esot interpretēts kļūdaini un esot pārkāpts princips par pakalpojumu sniegšanas turpinātību.

                  2.

                  Par otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts tiesiskās paļāvības un iegūto tiesību princips.

                  3.

                  Par trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesību uz labu pārvaldību un rūpības pienākums.


title: Lieta T-265/20: Prasība, kas celta 2020. gada 4. maijā – JR/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/19

      Prasība, kas celta 2020. gada 4. maijā – JR/Komisija
      (Lieta T-265/20)
      (2020/C 247/28)
      Tiesvedības valoda: – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: JR (pārstāvji: L. Levi un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt 2020. gada 28. februārī un 2020. gada 9. aprīlī pieņemtos Komisijas lēmumus, ar kuriem tika atteikts iepazīstināt ar personas datiem, kuri attiecas uz prasītāju.

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmajā pamatā tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes regula (ES) Nr. 2018/1725 (2018. gada 23. oktobris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās un par šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 45/2001 un Lēmumu Nr. 1247/2002/EK (OV 2018, L 295, 39. lpp.), konkrēti, šīs regulas 17. pants. Visbeidzot prasītāja uzskata, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem tiekot pārkāptas pamattiesības uz piekļuvi personas datiem.

                  2.

                  Otrajā pamatā tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību un pieļauts Regulas Nr. 2018/1725 pārkāpums, konkrētāk, esot pārkāpts šīs regulas 14. panta 1. un 2. punkts un 17. panta 3. punkts.


title: Lieta T-270/20: Prasība, kas celta 2020. gada 7. maijā – JS/VNV

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/19

      Prasība, kas celta 2020. gada 7. maijā – JS/VNV
      (Lieta T-270/20)
      (2020/C 247/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JS (pārstāves: L. Levi un A. Champetier, advokātes)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2018. gada novērtējuma ziņojumu, kas viņam tika paziņots 2019. gada 12. jūnijā;

                  —

                  atcelt arī, ciktāl nepieciešams, 2020. gada 22. janvāra lēmumu, kas tika paziņots 2020. gada 28. janvārī un ar ko tika noraidīta viņa 2019. gada 12. septembra sūdzība;

                  —

                  piespriest izmaksāt finansiālu kompensāciju par morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono var tikt novērtēts 15 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atlīdzināt mantisko kaitējumu 2 322 EUR apmērā, kas izriet no algas iesaldēšanas AD6 pakāpes 3. līmenī 12 mēnešus kopš 2019. gada augusta;

                  —

                  piespriest atbildētajai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvotas acīmredzamas kļūdas vērtējumā un neslavu ceļošas apsūdzības.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvota profesionālo mērķu neesamība un piemērojama amata apraksta neesamība.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots objektivitātes principa pārkāpums un VNV lēmuma, kas pieņemts tās 2015. gada 25. marta plenārsesijā (1), pārkāpums.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots minētā 2015. gada 25. marta VNV lēmuma pārkāpums un rūpības pienākuma pārkāpums.
                  Attiecībā uz lūgumu izmaksāt kompensāciju prasītājs pamatojas uz atbildētājas pieļauto pārkāpumu, viņam nodarīto kaitējumu un cēloņsakarību starp pieļauto pārkāpumu un kaitējumu.

         (1)  VNV 2015. gada 25. marta lēmums par Civildienesta noteikumu 43. panta vispārīgajiem īstenošanas noteikumiem un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 44. panta pirmās daļas īstenošanas noteikumiem.


title: Lieta T-271/20: Prasība, kas celta 2020. gada 8. maijā – JS/VNV

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/20

      Prasība, kas celta 2020. gada 8. maijā – JS/VNV
      (Lieta T-271/20)
      (2020/C 247/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JS (pārstāves: L. Levi un A. Champetier, advokātes)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2019. gada 14. jūnija lēmumu, kas prasītājam tika paziņots 2019. gada 17. jūnijā un ar ko tika noraidīts viņa 2019. gada 2. maija lūgums sniegt palīdzību;

                  —

                  papildus un ciktāl nepieciešams atcelt prasītājam 2020. gada 29. janvārī paziņoto lēmumu, ar ko tika noraidīta viņa 2019. gada 14. septembra sūdzība;

                  —

                  piespriest izmaksāt kompensāciju par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono var tikt novērtēts 20 000 EUR apmērā;

                  —

                  turklāt piespriest atlīdzināt viņam nodarīto aprēķināto un pierādīto mantisko kaitējumu, kas novērtēts 77 408 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētajai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu 12.a panta trešās daļas un VNV politikas, kas pieņemta 2017. gada 29. novembra plenārsesijā (1), 2.1. panta pārkāpums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots Civildienesta noteikumu 24. panta un iepriekš minētās VNV politikas 7.3. panta pārkāpums.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots rūpības pienākuma pārkāpums.
                  Attiecībā uz lūgumu izmaksāt kompensāciju prasītājs pamatojas uz atbildētājas pieļauto pārkāpumu, viņam nodarīto kaitējumu un cēloņsakarību starp pieļauto pārkāpumu un kaitējumu.

         (1)  Politikas saistībā ar personas cieņas aizsardzību un psiholoģiskas un seksuālās uzmākšanās novēršanu.


title: Lieta T-274/20: Prasība, kas celta 2020. gada 11. maijā – MHCS/EUIPO – Lidl Stiftung (Oranžās krāsas toņi)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/21

      Prasība, kas celta 2020. gada 11. maijā – MHCS/EUIPO – Lidl Stiftung (Oranžās krāsas toņi)
      (Lieta T-274/20)
      (2020/C 247/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MHCS (Épernay, Francija) (pārstāvis – O. Vrins, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (krāsa, kas ietver dažas oranžās krāsas toņus) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 747 949
      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process
      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 24. februāra lēmums lietā R 2392/2018-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi 26. panta 1. punkta pārkāpums un/vai Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 (1995. gada 13. decembris), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, 1. noteikuma 1. punkta d) apakšpunkta kopsakarā ar 3. noteikuma 2. , 3. un 5. punktu pārkāpums;

                  —

                  Vispārējā tiesiskās paļāvības principa un tiesiskā drošības un labas pārvaldības principa (tostarp pienākuma norādīt pamatojumu) pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-275/20: Prasība, kas celta 2020. gada 11. maijā – Westfälische Drahtindustrie u.c./Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/22

      Prasība, kas celta 2020. gada 11. maijā – Westfälische Drahtindustrie u.c./Komisija
      (Lieta T-275/20)
      (2020/C 247/32)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieces

         Prasītājas: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamma, Vācija), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamma) un Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Vācija) (pārstāvji: O. Duys un N. Tkatchenko, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2020. gada 2. marta vēstuli, ar kuru Komisijas Budžeta ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora vietniece ir pieprasījusi 1. prasītājai samaksāt Komisijai summu 12 236 931,69 EUR apmērā;

                  —

                  un līdz ar to konstatēt, ka maksājumi, ko laikposmā no 2011. gada 29. jūnija līdz 2015. gada 16. jūnijam 1. prasītāja bija veikusi par labu Komisijai 16 400 000 EUR apmērā, tiem pieskaitot aprēķinātos kompensācijas procentus 1 420 610 EUR apmērā un tādējādi veidot kopējo summu 17 820 610 EUR, Komisijai ir jāieskaita pret naudas sodu, ko Vispārējā tiesa patstāvīgi ir noteikusi lietā Westfälische Drahtindustrie u.c./Komisija (T-393/10, EU:T:2015:515) no 2015. gada 15. jūlija, un ka tātad šis naudas sods ir ticis pilnībā samaksāts ar 2019. gada 17. oktobrī veikto maksājumu 18 149 636,24 EUR apmērā; un

                  —

                  piespriest Komisijai samaksāt 1. prasītājai summu 1 633 085,17 EUR, tai pieskaitot kompensācijas procentus par laikposmu kopš 2019. gada 17. oktobra, kā arī nokavējuma procentus atbilstoši vidējai likmei, kādu attiecīgajā brīdī ECB piemēroja savām galvenajām refinansēšanas operācijām, to palielinot par trīsarpus procentu punktiem, par laikposmu kopš 2019. gada 17. oktobra līdz pilnīgai maksājamās summas samaksai;

                  —

                  pakārtoti, piespriest Eiropas Savienībai, kuru pārstāv Eiropas Komisija, atlīdzināt 1. līdz 3. prasītājai zaudējumus 12 236 931,69 EUR apmērā kā kompensāciju par summu 12 236 931,36 EUR apmērā, ko Komisija ar 2020. gada 2. marta vēstuli bija pieprasījusi no 1. prasītājas, un samaksāt 1. prasītājai pārmaksāto summu 1 633 085,17 EUR, tai pieskaitot kompensācijas procentus par laikposmu kopš 2019. gada 17. oktobra, kā arī nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kādu attiecīgajā brīdī ECB piemēroja savām galvenajām refinansēšanas operācijām, to palielinot par trīsarpus procentu punktiem, par laikposmu kopš 2019. gada 17. oktobra līdz pilnīgai maksājamās summas samaksai;

                  —

                  un katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar turpmāk izklāstītajiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais pamats: LESD 266. panta pirmās daļas pārkāpums, ciktāl (joprojām) nav pietiekami novērstas attiecīgās sekas, ņemot vērā naudas soda atcelšanu, jo neesot ievērots atzinuma, ko Vispārējā tiesa sniegusi attiecībā uz atceltā naudas soda spēkā neesamību (ar atpakaļejošu spēku), tvērums. Vispārējā tiesa neesot atstājusi spēkā vai apstiprinājusi atcelto naudas sodu, bet gan esot piespriedusi prasītājām maksāt jaunu, pašas tiesas noteiktu naudas sodu.

                  2.

                  Otrais pamats: LESD 266. panta pirmās daļas un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) 2018/1046 (1) 99. panta 4. punkta un 98. panta 4. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta pārkāpums, ņemot vērā, ka nokavējuma procenti esot kļūdaini aprēķināti par laiku kopš 2011. gada 4. janvāra, jo Komisija neesot izpildījusi savus pienākumus, ciktāl tā maksājumus, kas saņemti no 1. prasītājas bez tiesiska pamatojuma (ex tunc), kā arī aprēķinātos kompensācijas procentus, par labu prasītājām nav ieskaitījusi pret ar tiesas nolēmumu noteikto jauno naudas sodu no 2015. gada 15. jūlija.

                  3.

                  Trešais pamats: ne bis in idem principa pārkāpums, ciktāl ar tiesas nolēmumu noteiktais naudas sods esot ticis (faktiski) palielināts, jo Komisija – bez tiesiska pamatojuma un ar atpakaļejošu spēku – esot pieprasījusi no prasītājām samaksāt nokavējuma procentus kopš 2011. gada 4. janvāra.

                  4.

                  Ceturtais pamats: LESD 266. panta pirmās daļās un Regulas 2018/1046 99. panta 4. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo esot nepareizi aprēķināts nokavējuma procentu maksimālais pieļaujamais apmērs par laikposmu kopš 2015. gada 15. oktobra.

                  5.

                  Piektais pamats: LESD 266. panta pirmās daļās pārkāpums, jo esot pārkāpts labas pārvaldības princips un noteikumi, ņemot vērā, ka Komisija bez tiesiska pamatojuma esot pieprasījusi no prasītājām (papildu) maksājumu, kas pārsniedz ar tiesas nolēmumu noteikto naudas sodu (tam pieskaitot nokavējuma procentus).

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1. lpp.).


title: Lieta T-276/20: Prasība, kas celta 2020. gada 11. maijā – Crevier/EUIPO (Gaisa dezodorēšanas aparāts)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/23

      Prasība, kas celta 2020. gada 11. maijā – Crevier/EUIPO (Gaisa dezodorēšanas aparāts)
      (Lieta T-276/20)
      (2020/C 247/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jeffrey Scott Crevier (Fort Lauderdale, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: M. Kime, Barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: reģistrācijas pieteikums Nr. 5 652 872

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 2. marta lēmums lietā R 2396/2019-3

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atcelt pārsūdzēto Pārbaudītāja lēmumu, ciktāl tas attiecas uz lūguma par restitutio in integrum noraidīšanu pilnā apmērā;

                  —

                  apmierināt lūgumu par restitutio in integrum; pakārtoti – nodot lietu atpakaļ EUIPO ar atbilstošām EUIPO paredzētām norādēm;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 VIII sadaļas 62.–78. panta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 2245/2002 VII-XIX sadaļas 38.–84. panta pārkāpums;

                  —

                  ES līguma pārkāpums;

                  —

                  tiesiskuma principa pārkāpums.


title: Lieta T-277/20: Prasība, kas celta 2020. gada 7. maijā – MKB Multifunds/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/24

      Prasība, kas celta 2020. gada 7. maijā – MKB Multifunds/Komisija
      (Lieta T-277/20)
      (2020/C 247/34)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MKB Multifunds BV (Zierikzee, Nīderlande) (pārstāvji: J. van de Hel un R. Rampersad, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2020. gada 27. februāra lēmumu par valsts atbalstu SA.55704 (2019/FC) – Nīderlande – apgalvots atbalsts saistībā ar “Dutch Venture Initiative” (DVI);

                  —

                  uzdot Komisijai atkārtoti veikt pārbaudes procedūru;

                  —

                  iespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītāja savas prasības pamatojumam izvirza trīs pamatus:

                  1.

                  Komisija esot kļūdījusies, konstatējot DVI, kas ir privāto kapitāla fondu fonda struktūra, ieguldījumu atbilstību tirgus prasībām.

                  2.

                  Komisija esot kļūdījusies, konstatējot, ka Eiropas Investīciju fonda (EIF) vispārējā tarifu struktūra atbilst salīdzināmai fondu fonda pārvaldītāja tarifu struktūrai.

                  3.

                  Komisija esot kļūdījusies, konstatējot Nīderlandes iestāžu ieguldījumu DVI fondu fonda struktūrā atbilstību tirgus prasībām.


title: Lieta T-280/20: Prasība, kas celta 2020. gada 8. maijā – CX/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/25

      Prasība, kas celta 2020. gada 8. maijā – CX/Komisija
      (Lieta T-280/20)
      (2020/C 247/35)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: CX (pārstāvis: É. Boigelot, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2019. gada 28. jūnija lēmumu lietā CMS 12/042 ar atsauci Ares(2019)4110741 par prasītāja atstādināšanu no amata saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 1. punkta h) apakšpunktu, nesamazinot pensijas tiesības;

                  —

                  atcelt 2020. gada 30. janvāra lēmumu ar atsauci Ares(2020)577152, kurš paziņots šajā pašā dienā un ar kuru iecēlējinstitūcija noraida prasītāja par apstrīdēto lēmumu 2019. gada 28. septembrī iesniegto sūdzību ar numuru R/538/19;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus atbilstoši Eiropas Savienības Vispārējās tiesas Reglamentam.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvota pārmesto faktu patiesuma neesamība, pierādījumu sagrozīšana, acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nepietiekams pamatojums un pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde. Prasītājs it īpaši apgalvo, ka ir sagrozīts vienīgais pret viņu izmantotais pierādījums, jo iecēlējinstitūcija apgalvo iespējamu “neatļautu cenu apspriešanu”, kas balstās tikai uz vienu elektroniskā pasta vēstuli, lai gan tās teksts pierāda, ka prasītājs ir vienīgi nosūtījis līgumslēdzējam, pilnībā ievērojot pamatlīgumu, skaidru un nepārprotamu norādījumu, kas nebūt nebija “apspriešana”, kurai būtu nepieciešams vismaz apspriežu par līgumu kopums, lai vajadzības gadījumā atteiktos no abu pušu iebildumiem. Prasītājs piebilst, ka starp viņu un līgumslēdzēju notikusī sarakste ir vienīgi uz sadarbību un atkārtošanos balstīts darba process, kura mērķis ir izveidot anketas un saistīto pakalpojumu gala versiju, un nekādā ziņā nav “apspriešana”. Tādējādi iecēlējinstitūcija esot pārmetusi nepierādītus faktus un esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots saprātīga termiņa principa pārkāpums, pārmesto faktu senums un disciplinārās atbildības noilgums. Prasītāja skatījumā, viņam pārmestie fakti ir notikuši attiecīgi 2001. gada septembrī un 2003. gada jūnijā, t.i., 18 un 16 gadus pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas dienas. Disciplinārlieta tika uzsākta 2013. gada 7. februārī, t.i., jau attiecīgi 11 un 9 gadus pēc pārmesto faktu rašanās laika. Prasītājs uzskata, ka laika posms starp pārmestajiem faktiem un apstrīdēto lēmumu ir acīmredzami nesamērīgs. Viņš piebilst, ka faktu senuma dēļ iecēlējinstitūcijai būtu vajadzējis uzskatīt, ka viņa disciplināratbildība ir samazināma, pat piemērojot šai atbildībai noilgumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību un pušu procesuālo tiesību vienlīdzības pārkāpums. Prasītājs apgalvo, ka Komisija nav apmierinājusi vairākus viņa lūgumus, kas tika iesniegti kopš lietas ierosināšanas 2013. gadā, par tādu dokumentu iesniegšanu, kurus viņš uzskatīja par nepieciešamiem savai aizstāvībai, proti, it īpaši visas viņa elektroniskā pasta vēstules attiecībā uz diviem viņam pārmestajiem iebildumiem, pamatlīgums, attiecīgās aptaujas starpposma un beigu anketas, kā arī ar to saistītā finanšu dokumentācija. Esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību un pušu procesuālo tiesību vienlīdzība.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvoti formāli un procesuāli trūkumi un pienākuma veikt rūpīgu izmeklēšanu neizpilde, vācot pierādījumus gan pret attiecīgo personu, gan tai par labu. Prasītājs apgalvo, ka no 2018. gada 16. aprīļa [konfidenciāli] (1) Krimināllietu tiesa ir nospriedusi, ka neesot pierādīts neviens no faktiem, un attaisnojusi prasītāju “attiecībā uz visām viņam izvirzītajām apsūdzībām”, precizējot, ka šī tiesa ir spriedusi tieši par tiem pašiem faktiem, uz kuriem ir balstīts apstrīdētais lēmums, un nospriedusi, ka tie nav pierādīti. Tādējādi prasītājs uzskata, ka iecēlējinstitūcija, nenosūtot Disciplinārlietu kolēģijai tik svarīgu informāciju kā tiesas lēmums, kas ir kļuvis galīgs un ar ko prasītājs ir pilnībā attaisnots, nav izpildījusi savu pienākumu nodot Disciplinārlietu kolēģijai visus dokumentus, kas ir atbilstoši un noderīgi tās atzinuma sagatavošanā, un ir pārkāpusi procesuālu noteikumu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots nevainīguma prezumpcijas un objektivitātes pienākuma pārkāpums. Prasītāja skatījumā, ģenerālsekretāre ir rakstījusi Komisijas priekšsēdētāja vietniekiem, diviem Komisijas locekļiem, ģenerāldirektoram, ar kuru viņš ir saistīts, Cilvēkresursu ģenerāldirektorei, kā arī iecēlējinstitūcijai, ka izmeklēšana “ir apstiprinājusi interešu konfliktu un izgaismojusi dažādus ieinteresētās personas pārkāpumus”, kas esot nevainīguma prezumpcijas un objektivitātes pienākuma pārkāpums.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvota tāda dokumenta izmantošana, kas no juridiskā viedokļa ir jāuzskata par neesošu, šī paša dokumenta neesamība un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) IX pielikuma 1. panta 1. punkta pārkāpums. Prasītājs norāda, ka OLAF par attiecīgajiem faktiem laikposmā no 2011. gada 3. maija līdz 2012. gada 18. aprīlim, t.i., datumam, kad ir nosūtīts tā ziņojums, viņu vispār nav uzklausījis un ka šim pienākuma uzklausīt prasītāju pirms tā ziņojuma pabeigšanas pārkāpumam ir jāizraisa šī ziņojuma juridiskā neesamība.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvoti Civildienesta noteikumu IX pielikuma 10. panta, tiesiskās drošības un samērīguma principu, kā arī tiesiskās paļāvības pārkāpumi un acīmredzama kļūda vērtējumā, pamatojoties uz to, ka sods neatbilst norādītajiem faktiem. Šajā ziņā prasītājs apgalvo, ka iecēlējinstitūcijas noteiktais sods esot acīmredzami nesamērīgs. Viņa ieskatā, pret viņu izvirzīto faktu nozīmīgums ir ļoti relatīvs, jo strīdīgā summa ir EUR 2000. Turklāt šie fakti ir ļoti seni. Piemērotais sods atņemtu prasītāja ģimenei jebkādus [iztikas] līdzekļus un veselības apdrošināšanu, kas būtu acīmredzami nesamērīgi.

         (1)  Konfidenciālie dati ir aizsegti.


title: Lieta T-289/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. maijā – Facegym/EUIPO (“FACEGYM”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/26

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. maijā – Facegym/EUIPO (“FACEGYM”)
      (Lieta T-289/20)
      (2020/C 247/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Facegym Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: M. Edenborough, QC)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “FACEGYM” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. W1 466 456

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 27. februāra lēmums lietā R 70/2020–5

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

            pakārtoti,

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tā, lai tagad tiktu nolemts, ka ar starptautiskās reģistrācijas aptvertajām precēm un pakalpojumiem, kuri esot neatbilstoši, netiek pārkāpts 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) vai c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-294/20: Prasība, kas celta 2020. gada 22. maijā – Talleres de Escoriaza/EUIPO – Salto Systems (“KAAS KEYS AS A SERVICE”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/27

      Prasība, kas celta 2020. gada 22. maijā – Talleres de Escoriaza/EUIPO – Salto Systems (“KAAS KEYS AS A SERVICE”)
      (Lieta T-294/20)
      (2020/C 247/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Talleres de Escoriaza, SA (Irún, Spānija) (pārstāvji T. Müller un F. Togo, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Salto Systems, SL (Oiartzun, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “KAAS KEYS AS A SERVICE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 14 899 439

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 28. februāra lēmums lietā R 1363/2019-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kuri radušies prasītājai.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde;

                  —

                  tiesību tikt uzklausītam pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta d) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-295/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. maijā – Aquind u.c./Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/28

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. maijā – Aquind u.c./Komisija
      (Lieta T-295/20)
      (2020/C 247/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Aquind Ltd (Wallsend, Apvienotā Karaliste), Aquind SAS (Rouen, Francija), Aquind Energy (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji: S. Goldberg, Solicitor, E. White, advokāts, C. Davis un J. Bille, Solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto aktu, proti, deleģēto regulu, ciktāl ar to starpsavienojums “AQUIND” ir svītrots no Savienības projektu saraksta;

                  —

                  pakārtoti – atcelt deleģēto regulu kopumā un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savā prasības pieteikumā prasītājas lūdz Vispārējo tiesu atcelt Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2020/389 (2019. gada 31. oktobris), ar ko attiecībā uz Savienības kopīgu interešu projektu sarakstu groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 347/2013 (1).
      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts pamatojums, ar kādu starpsavienojums “AQUIND” tika svītrots no Savienības saraksta.

                              —

                              Pieņemot šo deleģēto regulu, neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, jo tajā nav sniegts pamatojums – vai atsauce uz tā izklāstu citviet, – ar kādu starpsavienojums “AQUIND” tika svītrots no Savienības saraksta, un šīs svītrošanas iemesli neesot darīti zināmi arī prasītājām.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildītas Regulā (ES) Nr. 347/2013 (2) (turpmāk tekstā – “TEN-E regula”) un it īpaši tās 5. panta 8. punktā izklāstītās procesuālās un materiāltiesiskās prasības.

                              —

                              Kopīgu interešu projektu saraksta izveide šīs deleģētās regulas vajadzībām neatbilstot TEN-E regulā noteiktajām prasībām.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Enerģētikas hartas nolīguma 10. panta 1. punkts.

                              —

                              Līdz ar starpsavienojuma “AQUIND” svītrošanu no Savienības saraksta bez jebkādas norādes par šādas svītrošanas iemesliem neesot izpildīti Enerģētikas hartas nolīguma 10. panta 1. punktā noteiktie pienākumi – izveidot stabilus, taisnīgus un skaidrus apstākļus un nodrošināt godīgu un taisnīgu attieksmi pret ieguldījumiem.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā nostiprinātais princips – tiesības uz labu pārvaldību.

                              —

                              Starpsavienojuma “AQUIND” svītrošana no Savienības saraksta esot veikta neobjektīvi un pirms deleģētās regulas pieņemšanas prasītājām neesot tikusi dota iespēja tikt uzklausītām, un tādējādi esot pārkāpts Pamattiesību hartas 41. pants.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots Savienības tiesībās nostiprinātais vienlīdzīgas attieksmes princips.

                              —

                              Pretēji Savienības tiesībās nostiprinātajam vienlīdzīgas attieksmes principam attieksme pret starpsavienojumu “AQUIND” esot bijusi atšķirīga un netaisnīga – salīdzinājumā ar līdzīgiem ierosinātiem kopīgu interešu projektiem (KIP) – un šai nevienlīdzīgajai attieksmei trūkstot jebkāda objektīva attaisnojuma.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots Savienības tiesībās nostiprinātais samērīguma princips.

                              —

                              Tā kā starpsavienojums “AQUIND” ir KIP, kas atrodas izstrādes stadijā, tā svītrošana no Savienības saraksta, iepriekš neveicot detalizētu salīdzināšanu ar līdzīgiem projektiem un nedodot prasītājām iespēju novērst problēmas, esot uzskatāma par nesamērīgu.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievēroti Savienības tiesībās nostiprinātie tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principi.

                              —

                              Pārsūdzētais akts aizskarot prasītāju tiesisko paļāvību uz starpsavienojuma tupinātu iekļaušanu Savienības KIP sarakstā un uz to, ka šā Savienības saraksta sagatavošana notiek atbilstoši TEN-E regulā izvirzītajiem mērķiem un izklāstītajām saistībām un citām piemērojamajām juridiskajām prasībām.

         (1)  OV 2020, L 74, 1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 347/2013 (2013. gada 17. aprīlis), ar ko nosaka Eiropas energoinfrastruktūras pamatnostādnes un atceļ Lēmumu Nr. 1364/2006/EK, groza Regulu (EK) Nr. 713/2009, Regulu (EK) Nr. 714/2009 un Regulu (EK) Nr. 715/2009 (OV 2013, L 115, 39. lpp.).


title: Lieta T-300/20: Prasība, kas celta 2020. gada 22. maijā – Nosio/EUIPO – Tros del Beto (“ACCUSÌ”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/29

      Prasība, kas celta 2020. gada 22. maijā – Nosio/EUIPO – Tros del Beto (“ACCUSÌ”)
      (Lieta T-300/20)
      (2020/C 247/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nosio SpA (Mezzocorona, Itālija) (pārstāvis: J. Graffer, G. Rubino un A. Ottolini, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Tros del Beto, SLU (Marçà, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ACCUSÌ” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 014 921

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 13. marta lēmums lietā R 871/2019-1

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt, ka apzīmējumi nav līdzīgi;

                  —

                  apmierināt reģistrācijas pieteikumu, pret kuru celti iebildumi.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-301/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. maijā – Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics and Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/30

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. maijā – Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics and Jushi Egypt for Fiberglass Industry/Komisija
      (Lieta T-301/20)
      (2020/C 247/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE (Ain Sukhna, Ēģipte), Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (Ain Sukhna) (pārstāvji: B. Servais un V. Crochet, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/492 (2020. gada 1. aprīlis), ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Ēģiptes izcelsmes austu un/vai sašūtu stikla šķiedras audumu importam (1), ciktāl tā attiecas uz prasītājām;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz to, ka Komisijas metodoloģija Hengshi un SG&A ražošanas izmaksu un peļņas noteikšanai, lai aprēķinātu Hengshi salikto normālo vērtību, ir pretrunā Pamatregulas 2. panta 5. punktam, kā arī 2. panta 3., 6., 11. un 12. punktam un 9. panta 4. punktam.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz to, ka Komisijas metodoloģija, lai noteiktu cenu samazinājuma starpību un mērķa cenu samazinājuma starpību attiecībā uz prasītājiem, ir pretrunā Pamatregulas 3. panta 1., 2., 3. un 6. punktam un 9. panta 4. punktam.

         (1)  OV 2020, L 108, 1. lpp.


title: Lieta T-302/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. maijā – Del Valle Ruiz un citi/VNV

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/31

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. maijā – Del Valle Ruiz un citi/VNV
      (Lieta T-302/20)
      (2020/C 247/41)
      Valoda, kurā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Antonio Del Valle Ruiz (Mehiko pilsēta, Meksika) un 36 citi prasītāji (pārstāvji: P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín un B. Fernández García, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2020. gada 17. marta Lēmumu (SRB/EES/2020/52), ar ko nosaka iespējamo kompensācijas piešķiršanu Banco Popular Español, S.A akcionāriem un kreditoriem;

                  —

                  piespriest atbildētājai un personām, kas iestājušās lietā tās prasījumu pilnīgam vai daļējam atbalstam, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības atbalstam prasītāji izvirza sešus pamatus.
      Pirmais prasības pamats balstīts uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. jūlija Regulas (ES) Nr. 806/2014, ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (turpmāk tekstā – “Regula (ES) Nr. 806/2014”), 15. panta 1. punkta g) apakšpunkta pārkāpumu. Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Banco Popular bijušajiem akcionāriem noregulējuma rezultātā nevajadzētu ciest lielākus zaudējumus nekā tie, ko viņi būtu cietuši parastā maksātnespējas procesa gadījumā.
      Otrais prasības pamats balstīts uz Regulas 20. panta 16. punkta pārkāpumu. Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā netika vērtēts, vai bijušie Banco Popular akcionāriem būtu ticis piemērots labāks režīms parastā maksātnespējas procesa gadījumā nekā noregulējuma gadījumā, ņemot vērā, ka maksātnespējas process tika pielīdzināts likvidācijas procesam. Turklāt, vērtējumu neesot veikusi neatkarīga persona.
      Trešais prasības pamats balstīts uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “ESPH”) 41. panta 2. punkta pārkāpumu, ciktāl tika pārkāptas Banco Popular bijušo akcionāru tiesības tikt uzklausītiem pirms individuāla pasākuma pieņemšanas, kurš var viņus negatīvi ietekmēt.
      Ceturtais prasības pamats balstīts uz ESPH 47. panta pārkāpumu. Šajā ziņā tiek apgalvots, ka tika pārkāptas Banco Popular bijušo akcionāru tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un attiecīgi to tiesības uz aizstāvību.
      Piektais prasības pamats balstīts uz ESPH 17. panta pārkāpumu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. panta pārkāpumu, ciktāl bijušiem akcionāriem tika liegtas viņu tiesības uz īpašumu bez taisnīgas kompensācijas saņemšanas saistībā ar minēto zaudējumu.
      Sestais prasības pamats balstīts uz ESPH 52. panta pārkāpumu. Šajā ziņā tiek apgalvots, ka VNV liegusi akcionāriem viņu tiesības uz īpašumu, neievērojot likumīgi noteiktos ierobežojumus.


title: Lieta T-303/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. maijā – Arias Mosquera un citi/VNV

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/32

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. maijā – Arias Mosquera un citi/VNV
      (Lieta T-303/20)
      (2020/C 247/42)
      Valoda, kādā sastādīts prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: José María Arias Mosquera (Madride, Spānija) un 28 citi prasītāji (pārstāvji: P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín, A. Menéndez Menéndez, B. Fernández García, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2020. gada 17. marta Lēmumu (SRB/EES/2020/52), ar ko noteikta iespējamās kompensācijas piešķiršana Banco Popular Español, S.A. akcionāriem un kreditoriem;

                  —

                  piespriest atbildētājai un personām, kas iestājušās lietā pilnīgam vai daļējam tās prasījumu atbalstam, pienākumu atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir tie paši, kas ir norādīti lietā T-302/20 Del Valle Ruiz un citi/Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-304/20: Prasība, kas celta 2020. gada 20. maijā – Molina Fernández/VNV

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/32

      Prasība, kas celta 2020. gada 20. maijā – Molina Fernández/VNV
      (Lieta T-304/20)
      (2020/C 247/43)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laura Molina Fernández (Madride, Spānija) (pārstāvji: S. Rodríguez Bajón un A. Gómez-Acebo Dennes, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāja līdz Vispārējo tiesu atcelt apstrīdēto lēmumu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir vērsta pret Vienotās noregulējuma valdes 2020. gada 17. marta Lēmumu SRB/EES/2020/52, ar ko noteikta iespējamās kompensācijas piešķiršana Banco Popular Español, S.A. akcionāriem un kreditoriem, kurus ietekmēja pieņemtie noregulējuma pasākumi.
      Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmkārt, prasītāja būtībā uzskata, ka 3. vērtējuma ziņojumu neesot izdevis patiesi neatkarīgs eksperts, kā to prasa Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.), 20. panta 16.–18. punkts.

                  2.

                  Otrkārt, prasītāja būtība uzskata, ka 3. vērtējuma ziņojums esot prettiesisks, jo Deloitte izmantotā analīzes metodoloģija esot kļūdaina, līdz ar to arī nonākot pie kļūdainiem secinājumiem, kas prasītājai radot ļoti nelabvēlīgas sekas, jo tai nepamatoti un netaisnīgi tiekot liegta kompensācija, uz kuru tai ir tiesības.

                  3.

                  Treškārt, 3. vērtējums esot balstīts uz kļūdainu pamatu par Banco Popular finanšu stāvokli tās noregulējuma brīdī.


title: Lieta T-305/20: Prasība, kas celta 2020. gada 26. maijā – Telefónica Germany/EUIPO – Google (“LOOP”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/33

      Prasība, kas celta 2020. gada 26. maijā – Telefónica Germany/EUIPO – Google (“LOOP”)
      (Lieta T-305/20)
      (2020/C 247/44)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Minhene, Vācija) (pārstāvji: A. Fottner un M. Müller, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Google LLC (Mountain View, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LOOP” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 842 166

         Process EUIPO: anulēšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 24. marta lēmums lietā R 281/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam, kā arī gadījumā, ja tā iestātos lietā, otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā, kā arī procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-307/20: Prasība, kas celta 2020. gada 26. maijā – Calatrava Real State 2015/VNV

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/34

      Prasība, kas celta 2020. gada 26. maijā – Calatrava Real State 2015/VNV
      (Lieta T-307/20)
      (2020/C 247/46)
      Valoda, kādā sastādīts prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Calatrava Real State 2015, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji: P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín un B. Fernández García, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai iz šādi:

                  —

                  atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2020. gada 17. marta lēmumu SRB/EES/2020/52, ar kuru noteikta iespējamā kompensācijas piešķiršana Banco Popular Español, S.A. akcionāriem un kreditoriem;

                  —

                  piespriest atbildētājai un personām, kas iestājušās lietā pilnīgam vai daļējam tās prasījumu atbalstam, pienākumu atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir tie, kas ietverti lietā T-302/20 Del Valle Ruiz un citi/Vienotā noregulējuma valde, un T-303/20 Arias Mosquera un citi/Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-312/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – EVH/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/35

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – EVH/Komisija
      (Lieta T-312/20)
      (2020/C 247/47)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EVH GmbH (Halle (Zāle), Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas “RWE/E.ON Assets” saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8871 (OV 2020, C 111, 1. lpp.);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti šādi pamati.

                  1.

                  Pirmais pamats: apstiprināšanas lēmumā esot pieļautas formālas nepilnības.

                              —

                              Ar šajā lietā apstrīdēto lēmumu apstiprinātā koncentrācija M.8871 esot kļūdaini nošķirta no RWE AG (RWE) un E.ON SE (E.ON) apvienošanas kopumā. Kopējā darījuma ietvaros papildus RWE īstenotajai E.ON ražošanas aktīvu iegādei (lieta M.8871) RWE turklāt iegūstot 16,67 % E.ON daļu un E.ON pārejot 76,8 % apmērā RWE piederošais meitasuzņēmums innogy SE (lieta M.8870).

                              —

                              Esot pārkāptas no dalības izrietošās prasītājas tiesības, jo atbildētāja gan esot uzklausījusi procesā plaši izklāstītās norādes par konkurences ierobežojumiem, ko radītu koncentrācija, tomēr procesā un, pieņemot lēmumu, tās neesot ne saturiski izskatījusi, ne arī pienācīgi novērtējusi.

                              —

                              Atbildētāja lēmumu esot pamatojusi novēloti un nepilnīgi.

                  2.

                  Otrais pamats: atbildētāja neesot pietiekami izzinājusi lietas apstākļus un, ja tā būtu izziņu veikusi lietpratīgi, tai esot bijis jāuzsāk II posma procedūra.

                              —

                              Analizējot pieaugošo RWE ietekmi tirgū, esot izvērtēti tikai elektroenerģijas daudzums un jauda, patstāvīgi padziļināti nepārbaudot tādus papildu indikatorus kā E.ON tiešās konkurentes statusa zaudēšanu, indikatoru Residual Supply Index (RSI), kas izsaka, cik nepieciešams pieprasījuma nodrošināšanai ir attiecīgais piegādātājs, vai tirgus koncentrācijas līmeni.

                              —

                              Neņemot vērā ilgtermiņa ieguldījumu ciklus enerģētikas nozarē, atbildētāja, novērtējot koncentrācijas ietekmi, esot aplūkojusi pārāk īsu vēsturisko un prognozējamo laikposmu.

                              —

                              Ietekme tirgū esot izzināta kļūdaini, jo neesot novērtēta RWE un E.ON plašā mijiedarbība enerģētikas tirgū, toties esot aprēķināts no procedūras lietā M.8870 Reverse-Carve-out izrietošo jaudu saldo.

                              —

                              Izvērtējums nepieļaujamā veidā esot veikts tikai attiecībā uz tagadni un tajā bez ievērības esot atstāta ietekme attiecībā uz nākamajiem gadiem (piemēram, zaļās elektroenerģijas ražošanas pieauguma un ogļu izmantošanas pakāpeniskas pārtraukšanas dēļ), tādējādi atbildētāja vispār nevarot prognozēt, vai pastāv ilgstoša konkurences apdraudējuma risks.

                  3.

                  Trešais pamats: atbildētāja – tostarp savas nepilnīgi veiktās izziņas dēļ – esot saturiski acīmredzami kļūdaini uzskatījusi, ka apvienošanās ir saderīga ar konkurenci.

                              —

                              Atbildētāja esot kļūdījusies, nenovērtēdama apstākli, ka E.ON ilgstoši zaudē RWE konkurentes statusu.

                              —

                              Atbildētāja neesot ņēmusi vērā, ka vērtības radīšanas posmu enerģētikas nozarē sadale starp E.ON un RWE, par kuru ir panākta vienošanās saturiski saistītajā kopējā apvienošanas darījumā, esot ietvērusi konkurences ierobežojumu un neesot saderīga ar LESD 101. pantu.

                              —

                              Atbildētāja esot kļūdījusies, kvalificējot RWE ietekmes primārajā noieta tirgū pieaugumu kā tādu, kas nerada bažas.

                              —

                              Visbeidzot, lēmumā arī kļūdaini neesot ņemta vērā no konkurences viedokļa kaitīgā ietekme, kas izrietot no E.ON konkurentes statusa zaudēšanas elektroenerģijas no atjaunojamajiem energoresursiem ražošanas un vairumtirdzniecības tirgū un no tādu papildpakalpojumu sniegšanas kā balansēšanas elektroenerģija.


title: Lieta T-313/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Stadtwerke Leipzig/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/36

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Stadtwerke Leipzig/Komisija
      (Lieta T-313/20)
      (2020/C 247/48)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Stadtwerke Leipzig GmbH (Leipciga, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas “RWE/E.ON Assets” saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8871 (OV 2020, C 111, 1. lpp.);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-312/20 EVH/Komisija.


title: Lieta T-314/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – GWS Stadtwerke Hameln/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/36

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – GWS Stadtwerke Hameln/Komisija
      (Lieta T-314/20)
      (2020/C 247/49)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: GWS Stadtwerke Hameln GmbH (Hameln, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas “RWE/E.ON Assets” saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8871 (OV 2020, C 111, 1. lpp.);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-312/20 EVH/Komisija.


title: Lieta T-315/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – TEAG/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/37

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – TEAG/Komisija
      (Lieta T-315/20)
      (2020/C 247/50)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TEAG Thüringer Energie AG (Erfurte, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas “RWE/E.ON Assets” saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8871 (OV 2020, C 111, 1. lpp.);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-312/20 EVH/Komisija.


title: Lieta T-316/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Naturstrom//Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/37

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Naturstrom//Komisija
      (Lieta T-316/20)
      (2020/C 247/51)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Naturstrom AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas “RWE/E.ON Assets” saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8871 (OV 2020, C 111, 1. lpp.);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-312/20 EVH/Komisija.


title: Lieta T-320/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Mainova/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/38

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Mainova/Komisija
      (Lieta T-320/20)
      (2020/C 247/52)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mainova AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis: C. Schalast, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, lieta M.8871;

                  —

                  Vispārējās tiesas Reglamenta 68. panta (5) izpratnē šo lietu un lietas par prasībām attiecībā uz to pašu lēmumu M.8871 saturiskās saistības dēļ kumulatīvi apvienot galīgā nolēmuma taisīšanai;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti šādi pamati.

                  1.

                  Pirmais pamats: būtisku procedūras noteikumu pārkāpums.
                  Pirmā prasības pamata ietvaros tiek apalvots, ka atbildētāja savā lēmumā ir pārkāpusi būtiskus procedūras noteikumus. Pie tiem esot pieskaitāmi visi procedūras noteikumi, kurus esot bijis jāievēro, sagatavojot attiecīgos tiesību aktus. It īpaši liegdama no dalības izrietošās prasītājas tiesības, atbildētāja esot pārkāpusi Savienības tiesību vispārējos principus. Tā it īpaši esot liegusi prasītājai tiesību aizsardzības iespējas un prettiesiski pilnīgi neesot pieļāvusi piekļuvi procedūras dokumentiem.

                  2.

                  Otrais pamats: Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (1) pārkāpums.
                  Pirmā prasības pamata ietvaros tiek apgalvots, ka atbildētāja, mākslīgi nošķirdama koncentrācijas projektu, esot pārkāpusi Eiropas Savienības Līgumus un Apvienošanās regulas noteikumus. Tā it īpaši neesot ievērojusi procedūras noteikumus apvienošanas tiesību jomā un tādējādi neesot ņēmusi vērā lēmuma pieņemšanai būtiskus apstākļus vai neesot tos ņēmusi vērā pareizi. Pie minētā esot pieskaitāms it īpaši tas, ka neesot ņemta vērā juridiskā, ekonomiskā un faktiskā saistība kopējā koncentrācijas projekta ietvaros, ka darījums esot kļūdaini kvalificēts kā Asset Swap, ka neesot ņemta vērā atlīdzības par RWE AG dalību E.ON SE16,67 % apmērā ietekme uz konkurenci, kā arī tas, ka darījuma ietekme uz konkurenci esot novērtēta kļūdaini.
                  Atbildētāja it īpaši neesot pienācīgi noteikusi tirgus definīciju. Turklāt tā esot balstījusies uz nepareizu izpratni par novērtējuma brīvību attiecībā uz darījuma ietekmi un esot nepareizi novērtējusi ar darījumu radītos stimulus RWE apzināti aizturēt ražošanas jaudu. Tādējādi atbildētāja esot aplami secinājusi, pirmkārt, ka koncentrāciju varēja izvērtēt nošķirti un, otrkārt, ka tai nav nelabvēlīgas ietekmes uz konkurenci Kopienas mērogā.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV 2004, L 24, 1. lpp.).


title: Lieta T-321/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – enercity/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – enercity/Komisija
      (Lieta T-321/20)
      (2020/C 247/53)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: enercity AG (Hanovere, Vācija) (pārstāvis: C. Schalast, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, lieta M.8871;

                  —

                  Vispārējās tiesas Reglamenta 68. panta (5) izpratnē šo lietu un lietas par prasībām attiecībā uz to pašu lēmumu M.8871 saturiskās saistības dēļ kumulatīvi apvienot galīgā nolēmuma taisīšanai;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-320/20 Mainova/Komisija.


title: Lieta T-322/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Stadtwerke Frankfurt am Main/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Stadtwerke Frankfurt am Main/Komisija
      (Lieta T-322/20)
      (2020/C 247/54)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Stadtwerke Frankfurt am Main Holding GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis: C. Schalast, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, lieta M.8871;

                  —

                  Vispārējās tiesas Reglamenta 68. panta (5) izpratnē šo lietu un lietas par prasībām attiecībā uz to pašu lēmumu M.8871 saturiskās saistības dēļ kumulatīvi apvienot galīgā nolēmuma taisīšanai;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-320/20 Mainova/Komisija.


title: Lieta T-324/20: Prasība, kas celta 2020. gada 26. maijā – Yongkang Kugooo Technology/EUIPO – Ford Motor Company (“kugoo”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/40

      Prasība, kas celta 2020. gada 26. maijā – Yongkang Kugooo Technology/EUIPO – Ford Motor Company (“kugoo”)
      (Lieta T-324/20)
      (2020/C 247/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Yongkang Kugooo Technology Co. Ltd (Yongkang, Ķīna) (pārstāvis: P. Pérot, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Ford Motor Company (Dearborn, Mičigana, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “kugoo” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 007 741

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 24. marta lēmums lietā R 65/2019-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt otras procesa Apelācijas padomē dalībnieces iebildumus un apmierināt Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “kugoo” Nr. 17 007 741 reģistrācijas pieteikumu;

                  —

                  piespriest otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot nodevas un visus izdevumus, kas prasītājai ir radušies EUIPO un Vispārējā tiesā.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-326/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Bibita Group/EUIPO – Benkomers (Dzērienu pudeles)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/41

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Bibita Group/EUIPO – Benkomers (Dzērienu pudeles)
      (Lieta T-326/20)
      (2020/C 247/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bibita Group (Tirāna, Albānija) (pārstāvis – C. Seyfert, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Benkomers OOD (Sofija, Bulgārija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 3 797 091-0001 (Dzērienu pudeles)

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 27. aprīļa lēmums lietā R 1070/2018-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt apstrīdēto reģistrēto Kopienas dizainparaugu Nr. 3 797 091-0001 par spēkā neesošu visu prasības pieteikumā izklāstīto iemeslu dēļ;

                  —

                  atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 190. pantam piespriest atbildētājam un apstrīdētā dizainparauga īpašniecei atlīdzināt procesuālos izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas trešajā padomē;

                  —

                  piespriest EUIPO un iespējamai personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt visus ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta d) apakšpunkta kopsakarā ar 6. pantu pārkāpums.


title: Lieta T-329/20: Prasība, kas celta 2020. gada 29. maijā – 4B Company/EUIPO – Deenz (Kuloni (bižutērija))

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/41

      Prasība, kas celta 2020. gada 29. maijā – 4B Company/EUIPO – Deenz (Kuloni (bižutērija))
      (Lieta T-329/20)
      (2020/C 247/57)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 4B Company Srl (Montegiorgio, Itālija) (pārstāvis: G. Brogi, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Deenz Holding Ltd (Dubaija, Apvienotie Arābu Emirāti)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Agrāks dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 2 100-0001

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 19. marta lēmums lietā R 2449/2018-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to tika atcelts Anulēšanas nodaļas lēmums, tika apmierināts pieteikums par Kopienas dizainparauga Nr. 21 00-0001 izmainītā veidā atstāšanu spēkā un uzlikts pienākums reģistrēt dizainparaugu izmainītā veidā reģistrā un publicēt to Kopienas dizainparaugu biļetenā, attiecīgi apstiprinot 2018. gada 15. oktobra Anulēšanas nodaļas lēmumu procesā ICD 10 654;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 6. punkta pārkāpums un kļūdaina interpretācija.


title: Lieta T-331/20: Prasība, kas celta 2020. gada 29. maijā – Laboratorios Ern/EUIPO – Le–Vel Brands (“Le–Vel”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/42

      Prasība, kas celta 2020. gada 29. maijā – Laboratorios Ern/EUIPO – Le–Vel Brands (“Le–Vel”)
      (Lieta T-331/20)
      (2020/C 247/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis: S. Correa Rodríguez, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Le–Vel Brands LLC (Frisco, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Le–Vel” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 229 974

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 20. marta lēmums lietā R 2113/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  noraidīt Eiropas Savienības preču zīmes “Le–vel” reģistrācijas pieteikumu Nr. 15 229 974 attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3. un 35. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā (ja Le–Vel Brands, LLC nolems iestāties šajā lietā), atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-334/20: Prasība, kas celta 2020. gada 29. maijā – KH/EĀDD

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/43

      Prasība, kas celta 2020. gada 29. maijā – KH/EĀDD
      (Lieta T-334/20)
      (2020/C 247/59)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: KH (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2019. gada 24. jūlija lēmumu, ar kuru prasītāja tiek pārcelta darbā uz galveno biroju, uzskatot, ka viņa ir tikai komandējumā no 2019. gada 1. septembra līdz 31. decembrim;

                  —

                  atcelt 2019. gada 29. jūlija lēmumu, ar ko noraida ar atsauces numuru [konfidenciāls] reģistrēto lūgumu sniegt palīdzību, kuru prasītāja iesniegusi šī paša gada 29. martā tādēļ, ka pastāvēja fakti par vardarbību pret viņu, kurā vainīgs izrādījās viņas priekšnieks [konfidenciāli] (1);

                  —

                  atcelt 2019. gada novērtējuma ziņojumu (par 2018. gada periodu), kurš sastādīts 2019. gada 3. oktobrī un kurā secināta viņas kompetences nepietiekamība;

                  —

                  atcelt 2019. gada 4. novembra lēmumu nepiemērot automātisko pakāpes paaugstinājumu tādēļ, ka novērtējuma ziņojums ir neapmierinošs;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot savu prasību, prasītāja izvirza trīs pamatu virknes.

                  1.

                  Attiecībā uz lēmumu par pārcelšanu amatā, prasītājs izvirza trīs pamatus:

                              —

                              Pirmais pamats ir par rūpības un labas pārvaldības pienākuma pārkāpumu;

                              —

                              Otrais pamats ir par tiesību tikt uzklausītam neefektivitāti;

                              —

                              Trešais pamats ir par pieļauto tiesību kļūdu 2019. gada 2. aprīļa paziņojuma pamatojumā.

                  2.

                  Attiecībā uz lēmumu par viņa lūguma sniegt palīdzību noraidījumu, prasītājs izvirza piecus pamatus:

                              —

                              Pirmais pamats ir par pienākuma sniegt palīdzību pārkāpumu;

                              —

                              Otrais pamats ir par Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 12.a panta pārkāpumu;

                              —

                              Trešais pamats ir par Civildienesta noteikumu 12.a panta nepareizu interpretāciju un pieļauto tiesību kļūdu;

                              —

                              Ceturtais pamats ir par tiesību tikt efektīvi uzklausītam pārkāpumu;

                              —

                              Piektais pamats ir par pārbaudei iesniegto dokumentu acīmredzami kļūdainu novērtējumu.

                  3.

                  Attiecībā uz novērtējuma ziņojumu prasītājs izvirza četrus pamatus:

                              —

                              Pirmais pamats ir par pretrunām EĀDD nostājā;

                              —

                              Otrais pamats ir par objektivitātes un neitralitātes pienākuma pārkāpumu;

                              —

                              Trešais pamats ir par pienākuma sniegt palīdzību, rūpības pienākuma un labas administrācijas pienākuma neizpildi;

                              —

                              Ceturtais pamats ir par pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.

         (1)  Konfidenciālie dati ir aizklāti.


title: Lieta T-335/20: Prasība, kas celta 2020. gada 28. maijā – Čehijas Republika/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/44

      Prasība, kas celta 2020. gada 28. maijā – Čehijas Republika/Komisija
      (Lieta T-335/20)
      (2020/C 247/60)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula un J. Vláčil)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 1. pantu Komisijas Īstenošanas lēmumā (ES) CCI 2014CZ06RDNP001 (2020. gada 30. marts) par tādu periodisku maksājumu apturēšanu, kas ir saistīti ar Čehijas Republikas lauku attīstības programmu 2014.–2020. gadā un kas attiecas uz izdevumiem, kuri radušies laikposmā no 2018. gada 16. oktobra līdz 2018. gada 31. decembrim (izziņots ar dokumentu C(2020) 1857 final);

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu, kas attiecas uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību (1) 41. panta 1. punkta pārkāpumu. Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka subsīdija, uz kuru attiecas apturētais maksājums, tika piešķirta, pārkāpjot valsts tiesību normas. Tomēr attiecīgās valsts tiesību normas nevarēja tikt pārkāptas, jo tās nav piemērojamas attiecīgajam tās subsīdijas veidam, uz kuru attiecas apturētais maksājums.

         (1)  OV 2013, L 347, 549. lpp.


title: Lieta T-340/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. jūnijā – Galván Fernández-Guillén/VNV

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/44

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. jūnijā – Galván Fernández-Guillén/VNV
      (Lieta T-340/20)
      (2020/C 247/61)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: José María Galván Fernández-Guillén (Madride, Spānija) (pārstāvji: M. Romero Rey un I. Salama Salama, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 17. marta Lēmumu SRB/EES/2020/52, ar ko nosaka, vai ir jāpiešķir kompensācija Banco Popular Español S.A. akcionāriem un kreditoriem, attiecībā uz kuriem ir veiktas noregulējuma darbības;

                  —

                  piespriest VNV atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots pamattiesību uz privātīpašumu pārkāpums, ciktāl Banco Popular noregulējuma laikā bija pozitīvi neto aktīvi, kas neattaisnoja [akciju] atņemšanu bez kompensācijas.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots tiesību uz īpašumu pārkāpums, jo nepastāvēja skaidri vērtējuma kritēriji, pieņemot noregulējumu Banco Popular, ar atpakaļejošo spēku piemērojot jaunus kritērijus, kas pieņemti Komisijas Deleģētājā regulā (ES) 2018/344 (1), kas nebija stājusies spēkā līdz 2018. gada 29. martam, proti, astoņus mēnešus pēc noregulējuma Banco Popular.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots Deloitte neatkarības trūkums, lai veiktu 3. vērtējumu, uz kuru balstīts Lēmums JUR/EES/2020/52, ņemot vērā to, ka tas pats revīzijas uzņēmums bija veicis provizorisko 2. vērtējumu.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību pārkāpums, paturot VNV rīcībā noteikto neizpaužamo un no Banco Popular akcionāriem un kreditoriem slēpto informāciju, aizbildinoties ar to, ka “tās publiskošana varētu pārkāpt iestādes tiesības uz aizstāvību attiecībā uz notiekošajiem pārkāpumu procesiem”.

         (1)  Komisijas deleģētā regula (ES) 2018/344 (2017. gada 14. novembris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz regulatīvajiem tehniskajiem standartiem, kuros konkretizēti kritēriji attiecībā uz metodiku par piemērojamo režīmu atšķirības vērtēšanu noregulējuma gadījumā (OV 2018, L 67, 3. lpp.).


title: Lieta T-344/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. jūnijā – El Corte Inglés/EUIPO – Unión Detallistas Españoles (“unit”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/45

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. jūnijā – El Corte Inglés/EUIPO – Unión Detallistas Españoles (“unit”)
      (Lieta T-344/20)
      (2020/C 247/62)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis: J. L. Rivas Zurdo, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Unión Detallistas Españoles S. Coop. Unide (Madride, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskās preču zīmes “unit” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 542 078

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 9. marta lēmums lietā R 2005/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Apelācijas padome esot pieļāvusi tiesību kļūdu, jo neesot secinājusi, ka pierādījumu, kas attiecas uz pārdevumiem atbilstošajā laikposmā, neesamības vai nepietiekamības dēļ Spānijas preču zīmju Nr. 1795078 un Nr. 2289074 izmantošana, kura būtu bijusi jāpierāda, nav pietiekama, un līdz ar to esot uzskatījusi, ka patērētājiem pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-345/20: Prasība, kas celta 2020. gada 4. jūnijā – Robert Klingel/EUIPO (“MEN+”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/46

      Prasība, kas celta 2020. gada 4. jūnijā – Robert Klingel/EUIPO (“MEN+”)
      (Lieta T-345/20)
      (2020/C 247/63)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Robert Klingel OHG (Pforzheim, Vācija) (pārstāvis: M. Zick, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MEN+” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 985 949

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 27. marta lēmums lietā R 1906/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas ir nelabvēlīgs prasītājai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, it īpaši lasot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. pantu, pārkāpums.


title: Lieta T-348/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. jūnijā – Freistaat Bayern/EUIPO (“GEWÜRZSOMMELIER”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/46

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. jūnijā – Freistaat Bayern/EUIPO (“GEWÜRZSOMMELIER”)
      (Lieta T-348/20)
      (2020/C 247/64)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Freistaat Bayern (Vācija) (pārstāvis: J. Altmann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GEWÜRZSOMMELIER” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 020 504

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 26. marta lēmums lietā R 2430/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-351/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. jūnijā – St. Hippolyt/EUIPO – Raisioaqua (“Vital like nature”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/47

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. jūnijā – St. Hippolyt/EUIPO – Raisioaqua (“Vital like nature”)
      (Lieta T-351/20)
      (2020/C 247/65)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: St. Hippolyt Holding GmbH (Dielheim, Vācija) (pārstāvis: M. Gail, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Raisioaqua Oy (Raisio, Somija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Vital like nature” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 165 002

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 9. marta lēmums lietā R 1279/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-352/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. jūnijā – St. Hippolyt/EUIPO – Elephant (“Strong like nature”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/48

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. jūnijā – St. Hippolyt/EUIPO – Elephant (“Strong like nature”)
      (Lieta T-352/20)
      (2020/C 247/66)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: St. Hippolyt Holding GmbH (Dielheim, Vācija) (pārstāvis: M. Gail, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Elephant Co. Preduzeće za proizvodnju, unutrašnju i spoljnu trgovinu d.o.o. (Belgrada, Serbija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Strong like nature” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 494 071

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 27. marta lēmums lietā R 1909/2019-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Labojums paziņojumam Oficiālajā Vēstnesī par lietu T-220/20 (OV C 201, 15.6.2020.)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/49

      Labojums paziņojumam Oficiālajā Vēstnesī par lietu T-220/20
      (
            “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis” C 201, 2020. gada 15. jūnijs
         )
      (2020/C 247/67)

         Oficiālajā Vēstnesī publicēto paziņojumu par lietu T-220/20 JL/Komisija lasīt šādi:

            “Prasība, kas celta 2020. gada 16. aprīlī – Kerstens/Komisija
            (Lieta T-220/20)
            (2020/C 201/57)
            Tiesvedības valoda – franču

               Lietas dalībnieki

               Prasītājs: Petrus Kerstens (La Forclaz, Šveice) (pārstāvis: C. Mourato, advokāts)

               Atbildētāja: Eiropas Komisija

               Prasījumi

            Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                        —

                        atcelt Eiropas Komisijas (iecēlējinstitūcija) 2019. gada 11. jūlija lēmumu, ar ko prasītājam izteikts brīdinājums;

                        —

                        atcelt Eiropas Komisijas (iecēlējinstitūcija) 2017. gada 27. marta lēmumu atsākt skatīt lietu [konfidenciāla informācija] (1);

                        —

                        piešķirt prasītājam kompensāciju 30 000 EUR apmērā kā īpaša, Eiropas Komisijas nodarīta morāla kaitējuma atlīdzinājumu;

                        —

                        piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu.

               Pamati un galvenie argumenti

            Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                        1.

                        Pirmais pamats ir saistīts ar LESD 266. panta pārkāpumu, proti, neatbilstošiem pasākumiem Vispārējās tiesas atceļošā sprieduma izpildei un principa “non bis in idem” pārkāpumu.

                        2.

                        Otrais pamats ir saistīts ar LESD 266. panta pārkāpumu, labas pārvaldības principa pārkāpumu, tostarp pienākuma lietas izskatīt objektīvi un taisnīgi neizpildi, nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpumu un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.

                        3.

                        Trešais pamats ir saistīts ar LESD 266. panta pārkāpumu, administratīvajām izmeklēšanām un disciplinārajām procedūrām piemērojamo procesuālo noteikumu pārkāpumu un pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.

                        4.

                        Ar ceturto pamatu iepriekš minēto pārkāpumu dēļ tiek prasīta īpaša kompensācija.”

         (1)  Aizsegtie dati ir konfidenciāli.


title: Lieta C-339/19: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 16. septembra spriedums (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Romenergo SA, Aris Capital SA/Autoritatea de Supraveghere Financiară (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kapitāla brīva aprite – Sabiedrību tiesības – Akcijas, kuras atļauts tirgot regulētajā tirgū – Finanšu ieguldījumu sabiedrība – Valsts tiesiskais regulējums par maksimālā apmēra noteikšanu līdzdalībai konkrētu finanšu ieguldījumu sabiedrību pamatkapitālā – Likumiska prezumpcija par saskaņotu rīcību)

text:
               16.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 390/9

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 16. septembra spriedums (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Romenergo SA, Aris Capital SA/Autoritatea de Supraveghere Financiară

      (Lieta C-339/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kapitāla brīva aprite - Sabiedrību tiesības - Akcijas, kuras atļauts tirgot regulētajā tirgū - Finanšu ieguldījumu sabiedrība - Valsts tiesiskais regulējums par maksimālā apmēra noteikšanu līdzdalībai konkrētu finanšu ieguldījumu sabiedrību pamatkapitālā - Likumiska prezumpcija par saskaņotu rīcību)
      (2020/C 390/12)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: SC Romenergo SA, Aris Capital SA

         Atbildētāja: Autoritatea de Supraveghere Financiară

         Rezolutīvā daļa

      LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts pasākumu, ar kuru paredzēta maksimālā apmēra – 5 % – noteikšana līdzdalībai finanšu ieguldījumu sabiedrības pamatkapitālā, ja vien šis pasākums nav attaisnojams ar primāru vispārējo interešu apsvērumu, bet par šo apstākli ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 255, 29.7.2019.