title: Pirmās instances tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2005. gada 4. maijā. # Chum Ltd pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB). # Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme "STAR TV" - Grafiskas starptautiskās preču zīmes "STAR TV" īpašnieka iebilde - Reģistrācijas atteikums. # Lieta T-359/02.

text:
      Lieta T‑359/02
      Chum Ltd
      pret
      Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
      Kopienas preču zīme – Vārdiska preču zīme “STAR TV” – Starptautiskas grafiskas preču zīmes “STAR TV” īpašnieka iebildumi – Reģistrācijas atteikums
      Pirmās instances tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2005. gada 4. maijā
      Sprieduma kopsavilkums
      1.     Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvie atteikuma pamatojumi — Identiskas vai līdzīgas
            agrākas preču zīmes, kas reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi — Attiecīgo
            preču zīmju līdzība — Grafiskas preču zīmes un vārdiskas preču zīmes līdzības iespēja
      (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      2.     Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvie atteikuma pamatojumi — Identiskas vai līdzīgas
            agrākas preču zīmes, kas reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildums — Attiecīgo
            preču zīmju līdzība — Vērtējuma kritēriji — Kombinēta preču zīme
      (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      3.     Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvie atteikuma pamatojumi — Identiskas vai līdzīgas
            agrākas preču zīmes, kas reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas
            iespēja ar agrāku preču zīmi — Vārdiska preču zīme “STAR TV” un grafiska preču zīme, kas satur norādi “star TV”
      (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

      1.     Pārbaudot agrākas preču zīmes īpašnieka iebildumus saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta
         b) apakšpunktu, nekas nekavē pārbaudīt vizuālās līdzības esamību starp vārdisko preču zīmi un grafisko preču zīmi, ja šo divu
         veidu preču zīmēm ir tāda grafiska konfigurācija, kas var radīt vizuālu iespaidu.

      (sal. ar 43. punktu)
      2.     Pārbaudot agrākas preču zīmes īpašnieka iebildumus saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta
         b) apakšpunktu, kombinētu preču zīmi – vārdisku un grafisku – var uzskatīt par salīdzināmu ar citu preču zīmi, kas ir identiska
         vai salīdzināma ar kādu no kombinētās preču zīmes elementiem tikai tad, ja tas ir kombinētās preču zīmes radītā iespaida dominējošais
         elements. Ja šis elements viens pats dominē šīs preču zīmes attēlā, ko konkrētā sabiedrības daļa atceras tā, ka citiem šīs
         preču zīmes elementiem ir nebūtiska nozīme tās radītajā kopējā iespaidā, kombinētu – vārdisku un grafisku – preču zīmi nevar
         uzskatīt par salīdzināmu ar citu preču zīmi.

      (sal. ar 44. punktu)
      3.     Vācijas, Austrijas, Beniluksa valstu, Francijas un Itālijas vidusmēra patērētājam pastāv sajaukšanas iespēja starp vārdisku
         apzīmējumu “STAR TV”, kuru lūdza reģistrēt kā Kopienas preču zīmi attiecībā uz “televīzijas apraides pakalpojumiem, interaktīvās
         elektroniskās televīzijas apraides pakalpojumiem, jo īpaši, izmantojot televīziju medijus, elektronisko pastu, internetu un
         citus elektroniskos medijus” un “televīzijas programmu, video, lenšu, kompaktdisku, CD-Rom un datoru disku veidošanu, izplatīšanu,
         ierakstīšanu un attīstīšanu”, kas ietilpst 38. un 41. klasē atbilstoši Nicas Nolīgumam, un grafisku un vārdisku apzīmējumu,
         kas sastāv no centrālā attēla – zvaigznes ar pieciem stariem, kas sliecas uz kreiso pusi, kurai šķērsām pāri ir uzraksts “star
         TV”, kas rakstīts divās līnijās lieliem burtiem sarkanā krāsā un ko papildina mēness trīs mazu zvaigžņu ielokā, kuru kontūras
         ir ieskicētas augšpusē pa kreisi starp diviem lielās zvaigznes stariem, kas ir reģistrēta agrāk nekā starptautiska preču zīme
         attiecībā uz Vāciju, Austriju, Beniluksa valstīm, Franciju un Itāliju saistībā ar “televīzijas apraidi, proti, specializētu
         programmu, kas satur informāciju un dokumentālas filmas par kino un filmām, pārraidīšanu” un “televīzijas programmu veidošanu,
         jo īpaši, programmu, kas satur informāciju un dokumentālas filmas par kino un filmām”, kas ietilpst tajās pašās klasēs – ciktāl,
         pirmkārt, neraugoties uz atšķirībām aprakstā, preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītie pakalpojumi ir daļēji identiski
         un daļēji līdzīgi pakalpojumiem, uz kuriem attiecas agrākā preču zīme, un, otrkārt, vizuālā, fonētiskā un konceptuālā nozīmē
         pieteiktā preču zīme un agrākā preču zīme ir ļoti līdzīgas un dažos aspektos – identiskas tādējādi, ka pastāv iespēja, ka
         konkrētā sabiedrības daļa var kļūdīties attiecībā uz pakalpojumu komerciālo izcelsmi.

      Šāds secinājums ir attiecināms arī uz pakalpojumiem, kas saistīti ar preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto televīzijas
         programmu izplatīšanas darbību, attiecībā uz kuru mērķauditorija sastāv no profesionāļiem audiovizuālajā jomā, tādēļ ka konfliktējošo
         preču zīmju vizuālā, fonētiskā un konceptuālā līdzība ir tāda, ka pat uzmanīgākā auditorija varētu domāt, ka attiecīgos pakalpojumus
         piedāvā tas pats uzņēmums vai uzņēmumi, kas ir ekonomiski saistīti.

      (sal. ar 40. un 53.–56. punktu)
PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS
      (ceturtā palāta)
      2005. gada 4. maijā (*)

      Kopienas preču zīme – Vārdiska preču zīme “STAR TV” – Starptautiskas grafiskas preču zīmes “STAR TV” īpašnieka iebildumi – Reģistrācijas atteikums
      Lieta T‑359/02
      Chum Ltd, Toronto (Kanāda), ko pārstāv M. Dž. Džilberts [M. J. Gilbert], advokāts,

      prasītāja,
      pret
      Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv P. Buloks [P. Bullock] un S. Laitinena [S. Laitinen], pārstāvji,

      atbildētājs,
      otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece –
      Star TV AG, Šlīrena [Schlieren] (Šveice),

      par prasību par ITSB Apelāciju otrās padomes 2002. gada 17. septembra lēmumu (lietā R 1146/2000‑2) attiecībā uz iebildumu
         procesu starp Chum Ltd un Star TV AG.

      EIROPAS KOPIENU
      PIRMĀS INSTANCES TIESA
      (ceturtā palāta)
      šādā sastāvā: priekšsēdētājs I. Legāls [H. Legal], tiesneši P. Mengoci [P. Mengozzi] un I. Višņevska-Bjalecka [I. Wiszniewska-Białecka],

      sekretārs H. Jungs [H. Jung],

      ņemot vērā prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2002. gada 3. decembrī,
      ņemot vērā atbildes rakstu, kas Pirmās instances Tiesas kancelejā iesniegts 2003. gada 9. aprīlī,
      pēc tiesas sēdes 2004. gada 17. novembrī,
      pasludina šo spriedumu.
      Spriedums
       Prāvas priekšvēsture
      1       1998. gada 28. jūlijā prasītāja Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) iesniedza Kopienas
         preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, pamatojoties uz grozīto Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas
         preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

      2       Reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir vārdisks apzīmējums “STAR TV”.
      3       Pakalpojumi, attiecībā uz kuriem pieteica preču zīmes reģistrāciju, ietilpst 38. un 41. klasē atbilstoši pārskatītajam un
         grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas
         vajadzībām, un attiecībā uz katru no klasēm atbilst šādam aprakstam:

      –       38. klase: “televīzijas apraides pakalpojumi, interaktīvās elektroniskās televīzijas apraides pakalpojumi, jo īpaši, izmantojot
         televīziju medijus, elektronisko pastu, internetu un citus elektroniskos medijus”;

      –       41. klase: “televīzijas programmu, video, lenšu, kompaktdisku, CD‑Rom un datoru disku veidošana, izplatīšana, ierakstīšana
         un attīstīšana”.

      4       1999. gada 31. maijā preču zīmes reģistrācijas pieteikumu publicēja Bulletin des marques communautaires [Kopienas preču zīmju biļetens] Nr. 43/99.

      5       1999. gada 30. augustā Star TV AG, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 42. pantu, iesniedza iebildumus pret prasītājas pieteikumu, pamatojot, ka pastāv sajaukšanas
         iespēja tās pašas regulas 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta nozīmē. Iebildumus pamatoja ar šādu starptautisku grafisku
         preču zīmi:

      6       Šīs preču zīmes reģistrācija ir spēkā Vācijā, Austrijā, Beniluksa valstīs, Francijā un Itālijā attiecībā uz “televīzijas apraidi,
         proti, specializētu programmu, kas satur informāciju un dokumentālas filmas par kino un filmām, pārraidīšanu”, kas ietilpst
         38. klasē, un “televīzijas programmu veidošanu, jo īpaši, programmu, kas satur informāciju un dokumentālas filmas par kino
         un filmām”, kas ietilpst 41. klasē.

      7       Ar 2000. gada 28. septembra lēmumu Iebildumu nodaļa, konstatējot konfliktējošo apzīmējumu sajaukšanas iespēju, apmierināja
         iebildumu un noraidīja prasītājas iesniegto preču zīmes reģistrācijas pieteikumu.

      8       2000. gada 28. novembrī prasītāja iesniedza apelāciju par Iebildumu nodaļas lēmumu.
      9       Ar 2002. gada 17. septembra lēmumu (turpmāk tekstā – “Apstrīdētais lēmums”) ITSB Apelāciju otrā padome noraidīja apelāciju
         un apstiprināja Iebildumu nodaļas lēmumu. Attiecībā uz pakalpojumu līdzības pakāpes novērtēšanu Apelāciju padome secināja,
         ka, no vienas puses, televīzijas apraides un interaktīvās elektroniskās televīzijas apraides pakalpojumi, it īpaši televīzijas
         mediji, elektroniskais pasts, internets un citi elektroniskie mediji, kas norādīti preču zīmes pieteikumā un kas ietilpst
         38. klasē, kā arī televīzijas programmu veidošana, kas ietilpst 41. klasē, aptver šajā klasē ietilpstošos iebildumu iesniedzējas
         pakalpojumus un pārklājas ar pēdējiem un ka, no otras puses, preču zīmes pieteikumā norādītie “televīzijas programmu, video,
         lenšu, kompaktdisku, CD‑Rom un datoru disku veidošanas, izplatīšanas, ierakstīšanas un attīstīšanas” pakalpojumi papildina
         tos pakalpojumus, uz ko attiecas iebildumu iesniedzējas preču zīme vai ir to elektroniskais medijs. Attiecībā uz konfliktējošo
         apzīmējumu salīdzināšanu Apelāciju padome uzskatīja, pirmkārt, ka starp abiem apzīmējumiem pastāv izteikta līdzība vizuālā
         ziņā, jo agrākās preču zīmes vārdiskais elements sakrīt ar pieteikto preču zīmi, otrkārt, ka no fonētiskā viedokļa pieteiktā
         preču zīme ir identiska ar agrākās preču zīmes vārdisko elementu, un, visbeidzot, ka no konceptuālā viedokļa abas preču zīmes
         atgādina vienu un to pašu attēlu, proti – zvaigzni.

       Lietas dalībnieku prasījumi
      10     Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
      –       atcelt Apstrīdēto lēmumu;
      –       uzdot ITSB apmierināt prasītājas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu;
      –       nolemt, ka prasītājai atmaksā izdevumus, kas tai radušies procesa laikā ITSB Apelāciju padomē un Iebildumu nodaļā;
      –       piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
      11     ITSB prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
      –       prasību noraidīt;
      –       piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
       Juridiskais pamatojums
      12     Pirmkārt, ir jāatgādina, ka atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai Pirmās instances tiesas kompetencē nav izdot rīkojumus ITSB
         (Pirmās instances tiesas 2001. gada 31. janvāra spriedums lietā T‑331/99 Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/ITSB (“Giroform”), Recueil, II‑433. lpp., 33. punkts; 2002. gada 27. februāra spriedums lietā T‑106/00 Streamserve/ITSB (“STREAMSERVE”), Recueil, II‑723. lpp., 18. punkts). Tāpēc prasības pieteikumā izvirzītie prasījumi uzdot ITSB apmierināt prasītājas iesniegto reģistrācijas
         pieteikumu ir jāpasludina par nepieņemamiem.

      13     Pamatojot lūgumu atcelt Apstrīdēto lēmumu, prasītāja norāda vienu pamatu, kas balstīts uz Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta
         b) apakšpunkta pārkāpumu.

       Lietas dalībnieku argumenti
      14     Prasītāja apstrīd Apelāciju padomes vērtējumu, pirmkārt, par attiecīgo pakalpojumu augsto līdzību vai identiskumu un, otrkārt,
         attiecībā uz konfliktējošo apzīmējumu šķietami līdzīgo raksturu no vizuālā un konceptuālā viedokļa, kā arī to identiskumu
         no fonētiskā viedokļa.

      15     Pirmkārt, kas attiecas uz konkrēto pakalpojumu līdzību, prasītāja vispirms norāda, ka 38. un 41. klasē ietilpstošo un preču
         zīmes pieteikumā ietverto pakalpojumu klāsts ir plašāks, kā šajā pašā klasē ietilpstošo pakalpojumu klāsts, uz ko attiecas
         agrākā preču zīme. Attiecībā uz 38. klasi agrākā preču zīme ietver tikai specializētas televīzijas apraides programmas, kas
         satur informāciju un dokumentālas filmas par kino un filmām, turpretī preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītie pakalpojumi
         ietver televīzijas apraides pakalpojumus un interaktīvās elektroniskās televīzijas apraides pakalpojumus, it īpaši, izmantojot
         televīzijas medijus, elektronisko pastu, internetu un citus elektroniskos medijus. Tas arī attiecas uz 41. klasē ietilpstošajiem
         pakalpojumiem, jo agrākā preču zīme attiecas tikai uz tādu specializēto programmu veidošanu, kas satur informāciju un dokumentālas
         filmas par kino un filmām, turpretī preču zīmes pieteikumā norādītie pakalpojumi ietver gan televīzijas programmu, video,
         lenšu, kompaktdisku, CD‑Rom un datoru disku veidošanu, gan arī izplatīšanu, ierakstīšanu un attīstīšanu.

      16     Tālāk prasītāja norāda, ka pakalpojumi, kas ietverti preču zīmes reģistrācijas pieteikumā, ir paredzēti plašai auditorijai,
         turpretī agrākā preču zīme attiecas uz ierobežotāku un specializētāku auditoriju, ko veido “kinomīļi”.

      17     Turklāt prasītāja uzsver, ka 41. klasē ietilpstošie pakalpojumi, kas ietverti preču zīmes reģistrācijas pieteikumā, neaprobežojas
         ar televīzijas programmu veidošanu un apraidi, bet ietver arī izplatīšanu trešām personām. Prasītājas un iebildumu iesniedzējas
         attiecīgo aktivitāšu jomas sakarā ar 41. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem būtiski atšķiras, un šī atšķirība neļauj uzskatīt,
         ka preču zīmes pieteikumā ietvertie pakalpojumi tikai papildina iebildumu iesniedzējas pakalpojumus.

      18     Otrkārt, sakarā ar konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējumu prasītāja vispirms norāda, ka agrākā preču zīme ir būtībā grafiska
         preču zīme, ko veido dažādi elementi, turpretī pieteiktā preču zīme ir tikai vārdiska. Šī būtiskā atšķirība neatļauj veikt
         jebkādu abu preču zīmju salīdzinājumu no vizuālā viedokļa.

      19     Turklāt nevar konstatēt nekādu līdzību starp attiecīgajiem apzīmējumiem no fonētiskā viedokļa. Agrākā grafiskā preču zīme
         ir uztverama tikai tās grafiskajā izpildījumā. Turpretī, kas attiecas uz reģistrācijai pieteikto preču zīmi, svarīgākais ir
         fonētiskais aspekts.

      20     Visbeidzot, atbilstoši prasītājas uzskatam abas konfliktējošās preču zīmes ir atšķirīgas arī no konceptuālā viedokļa. No šī
         viedokļa raugoties, reģistrācijai pieteiktā preču zīme liek domāt par “kinozvaigznēm, slavenībām un izklaides pasākumiem kopumā,
         kā arī par attiecīgām televīzijas programmām”, turpretī agrākā preču zīme drīzāk liek domāt par “astronomiju [..] un televīzijas
         programmām par šo tēmu”.

      21     Turklāt prasītāja norāda, ka vārdu “star”, kas parādās abos konfliktējošajos apzīmējumos, saistībā ar 38. un 41. klasē ietilpstošajiem
         pakalpojumiem lieto bieži. Tādējādi, pēc prasītājas domām, agrākai preču zīmei piešķirtajam aizsardzības apmēram nevajadzētu
         minētās preču zīmes īpašniekam nodrošināt šī vārda lietošanas monopolu.

      22     Turklāt prasītāja uzsver, ka tā jau ir Kopienas preču zīmes “STAR TELEVISION” īpašniece, kas reģistrēta attiecībā uz pakalpojumiem,
         kas ietilpst 38. un 41. klasē, kā arī to, ka dažādas starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes satur vārdu “star”
         un/vai zvaigznes attēlu. Šajā sakarā tā vispirms norāda, ka iebildumu iesniedzēja nav iebildusi pret preču zīmes “STAR TELEVISION”
         reģistrēšanu. Tālāk tā uzsver, ka būtu acīmredzami pretrunīgi atteikt preču zīmes “STAR TV” reģistrāciju, jo tā ir varējusi
         reģistrēt preču zīmi “STAR TELEVISION”, kas būtībā ir identiska. Visbeidzot, prasītāja norāda, ka pieteiktā preču zīme nepārprotami
         ļauj atšķirt tās pakalpojumus no tiem, ko piedāvā citi uzņēmumi, tādēļ ka šī preču zīme ietilpst preču zīmju sērijā, kas satur
         vārdu “star” un/vai zvaigznes attēlu, kuras īpašniece tā ir.

      23     ITSB piekrīt Apelāciju padomes veiktajai analīzei.
       Pirmās instances tiesas vērtējums
      24     Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēts, ka “ja agrākas preču zīmes īpašnieks iebilst, pieprasīto preču
         zīmi nereģistrē, ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes,
         identiskuma vai līdzības dēļ pastāv iespēja maldināt sabiedrību tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme; iespēja
         maldināt ir asociāciju iespēja ar agrāko preču zīmi [b) ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču
         vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes, identiskuma vai līdzības dēļ sabiedrībai tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā
         preču zīme, pastāv to sajaukšanas iespēja; sajaukšanas iespēja ietver asociāciju iespēju ar agrāko preču zīmi]”.

      25     Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai sajaukšanas iespēju veido tas, ka sabiedrība var domāt, ka attiecīgās preces vai pakalpojumus
         piedāvā tas pats uzņēmums vai attiecīgā gadījumā – ekonomiski saistīti uzņēmumi.

      26     Atbilstoši tai pašai judikatūrai sajaukšanas iespēja ir jānovērtē vispārēji, atbilstoši tam, kā konkrētā sabiedrības daļa
         uztver attiecīgos apzīmējumus un preces vai pakalpojumus, un, ņemot vērā visus uz konkrēto lietu attiecināmos faktorus, it
         īpaši savstarpējo saistību starp apzīmējumu līdzību un apzīmēto preču vai pakalpojumu līdzību (skat. Pirmās instances tiesas
         2003. gada 9. jūlija spriedumu lietā T‑162/01 Laboratorios RTB/ITSB – Giorgio Beverly Hills (“GIORGIO BEVERLY HILLS”), Recueil, II‑2821. lpp., 31.–33. punkts, un tajā minēto judikatūru).

      27     Ņemot vērā iepriekš 3. un 6. punktā aprakstīto attiecīgo pakalpojumu raksturu, mērķauditoriju, saistībā ar kuru ir veicama
         sajaukšanas iespējas analīze, attiecībā uz visiem attiecīgajiem pakalpojumiem, izņemot preču zīmes reģistrācijas pieteikumā
         minēto televīzijas programmu izplatīšanu, veido vidusmēra patērētājs dalībvalstīs, kurās ir aizsargāta iebildumu iesniedzēja
         starptautiskā preču zīme, proti – Vācijā, Austrijā, Beniluksa valstīs, Francijā un Itālijā.

      28     No vienas puses, lai gan ir nenoliedzami, ka daži prasītājas sniegtie pakalpojumi, kas ietilpst gan 38., gan 41. klasē, ir
         vērsti uz tādu sabiedrības daļu, kurai ir zināšanas informātikā un kurai nav sveša elektronisko iekārtu lietošana, neskatoties
         uz to, šobrīd audiovizuālo produktu un pakalpojumu piedāvājums un to patēriņš plašai sabiedrībai, ko galvenokārt veido jaunieši,
         ir tāds, ka šos produktus un pakalpojumus nevar uzskatīt par ierobežotam un specializētam patērētāju lokam paredzētiem. No
         otras puses, pretēji tam, ko uzsver prasītāja, lai gan 38. un 41. klasē ietilpstošie pakalpojumi, ko aizsargā agrākā preču
         zīme, attiecas uz specifisku kinematogrāfijas jomu, tos nevar tikai uzskatīt par paredzētiem citai auditorijai kā plašai sabiedrībai,
         kam vispārīgi interesē televīzijas izklaide.

      29     Turpretī ir jāuzskata, ka ar televīzijas programmu izplatīšanu saistītie pakalpojumi, kas norādīti preču zīmes reģistrācijas
         pieteikumā un kas ietilpst 41. klasē, nav paredzēti vidusmēra patērētājam, bet gan sabiedrībai, kuru veido profesionāļi, kas
         darbojas televīzijas apraides un audiovizuālajā sektorā un izrāda īpašu interesi un vērību, izvēloties piegādātāju.

      30     Piemērojot Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un ņemot vērā iepriekšējos apsvērumus, ir jāsalīdzina, no vienas
         puses, attiecīgie pakalpojumi, un, no otras puses, konfliktējošie apzīmējumi.

       Par attiecīgajiem pakalpojumiem
      31     Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru attiecīgo preču vai pakalpojumu līdzīguma izvērtēšanai ir jāņem vērā visi atbilstošie faktori,
         kuri raksturo saikni starp šīm precēm vai pakalpojumiem. Šie faktori it īpaši ietver to raksturu, galamērķi, to izmantošanu,
         kā arī to konkurējošās vai papildinošās īpašības (Pirmās instances tiesas 2002. gada 23. oktobra spriedums lietā T‑388/00
         Institut für Lernsysteme/ITSB – Educational Services (“ELS”), Recueil, II‑4301. lpp., 51. punkts).

      32     Šajā lietā iebildumi balstās uz agrāk reģistrētu preču zīmi attiecībā uz 38. un 41. klasē ietilpstošiem pakalpojumiem un ir
         vērsti pret preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, kas attiecas uz šajās klasēs ietilpstošiem pakalpojumiem.

      33     Apelāciju padome secināja, ka televīzijas apraides pakalpojumi, interaktīvās elektroniskās televīzijas apraides pakalpojumi,
         it īpaši, televīzijas mediju, elektroniskā pasta, interneta un citu elektronisko mediju pakalpojumi, no vienas puses, un televīzijas
         programmu veidošana, no otras puses, uz ko attiecas preču zīmes reģistrācijas pieteikums un kas attiecīgi ietilpst 38. un
         41. klasē, ietver un pārklājas ar šajās pašās klasēs ietilpstošiem ar agrāku preču zīmi apzīmētiem pakalpojumiem. Kas attiecas
         uz citiem pakalpojumiem, kas ietverti preču zīmes reģistrācijas pieteikumā un kas ietilpst 41. klasē (televīzijas programmu,
         video, lenšu, kompaktdisku, CD‑Rom un datoru disku izplatīšana, ierakstīšana un attīstīšana), Apelāciju padome secināja, ka
         tie ir vai nu papildinoši vai arī tādi, kas izmantojami par pamatu tiem pakalpojumiem, kurus aizsargā agrākā preču zīme, kas
         ietilpst tajā pašā klasē.

      34     Salīdzinājums starp attiecīgo pakalpojumu, kas ietilpst 38. klasē, aprakstu, kas minēts iepriekš attiecīgi 3. punkta pirmajā
         ievilkumā un 6. punktā, liecina, no vienas puses, ka televīzijas apraides pakalpojumi, uz ko attiecas agrākā preču zīme, ir
         aprobežoti ar specifisku jomu, proti, programmu televīzijas apraidi attiecībā uz kinematogrāfijas jomu, turpretī, lai aprakstītu
         preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītos pakalpojumus, ir lietots plašāks formulējums, un, no otras puses, ka pēdējie
         skaidri iekļauj arī “interaktīvos elektroniskos televīzijas apraides pakalpojumus”, turpretī šāds precizējums nav minēts iebildumu
         iesniedzējas minēto pakalpojumu aprakstā.

      35     Šajā sakarā ir jākonstatē, ka, lai gan ir atšķirības to aprakstā, preču zīmes reģistrācijas pieteikumā attiecībā uz 38. klasi
         minētie pakalpojumi ir daļēji identiski ar pakalpojumiem, kas ietverti agrākajā preču zīmē un kas ietilpst tajā pašā klasē,
         un ir daļēji tiem līdzīgi.

      36     Pirmkārt, kā to pareizi bija apstiprinājusi gan Apelāciju padome Apstrīdētajā lēmumā, gan ITSB savā atbildes rakstā, prasītāja
         un iebildumu iesniedzēja sniedz vienāda rakstura pakalpojumus, proti, televīzijas apraides pakalpojumus, neatkarīgi no iebildumu
         iesniedzējas pārraidīto raidījumu specializācijas. Tāpēc preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītie pakalpojumi ietver
         arī tos, kurus aizsargā ar agrāku preču zīmi.

      37     Otrkārt, interaktīvā televīzijas apraide, kas lieto elektroniskos medijus, kā, piemēram, ciparu televīziju vai internetu,
         kas adresātiem ļauj izmantot pakalpojumu tā, ka pārsniedz vienkāršu pasīvu vizuālā satura uztveršanu, ir uzskatāma par īpašu
         televīzijas apraides veidu. Tādā nozīmē to nevar uzskatīt par izslēgtu no pakalpojumu apraksta, uz ko attiecas agrākā preču
         zīme, pat ja tas nav skaidri norādīts. “Interaktīvas elektroniskās televīzijas apraides pakalpojums”, kas minēts preču zīmes
         reģistrācijas pieteikumā, un televīzijas apraide, ko aizsargā agrākā preču zīme, ir jāaplūko vismaz kā līdzīgi.

      38     Analoģisks secinājums ir jāizdara attiecībā uz “televīzijas programmu veidošanas” darbību, kas ietilpst 41. klasē un parādās
         gan pakalpojumu aprakstā preču zīmes reģistrācijas pieteikumā, gan to pakalpojumu aprakstā, uz kuriem attiecas agrākā preču
         zīme. Arī šajā gadījumā prasītājas pieņemtais plašākais formulējums ietver ar agrāku preču zīmi veidotas televīzijas programmas,
         kas attiecas uz specifisku kinematogrāfijas jomu.

      39     Visbeidzot, kas attiecas uz citiem pakalpojumiem, kuri ietilpst 41. klasē un ko piedāvā prasītāja, darbojoties “televīzijas
         programmu, video, lenšu, kompaktdisku, CD‑Rom un datoru disku veidošanas, izplatīšanas, ierakstīšanas un attīstīšanas” ietvaros,
         ir jāatgādina, ka atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai, vērtējot preču vai pakalpojumu līdzību, vērā ņemamie faktori ir to
         adresāti, kā arī to konkurējošās vai papildinošās īpašības (skat. iepriekš 31. punktā minēto judikatūru). Šajā lietā, kā to
         pareizi apstiprina arī Apelāciju padome, televīzijas programmu, video, lenšu, kompaktdisku, CD‑Rom un datoru disku veidošanas,
         izplatīšanas, ierakstīšanas un attīstīšanas darbības, kas norādītas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā, ir jāaplūko kā salīdzināmas
         ar televīzijas programmu veidošanas darbību, ko agrākā preču zīme tādā nozīmē to vai nu papildina, jo ietver audiovizuālo
         vai multimediju preču ražojumus, kas var veidot īpašu iebildumu iesniedzējas apraides pakalpojumu veidu, vai sniedz elektroniskos
         medijus šādas apraides nodrošināšanai.

      40     Līdz ar to ir jāsecina, ka, neraugoties uz atšķirībām aprakstā, preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītie pakalpojumi
         ir daļēji identiski un daļēji līdzīgi pakalpojumiem, uz kuriem attiecas agrākā preču zīme.

       Par attiecīgajiem apzīmējumiem
      41     No pastāvīgās judikatūras izriet, ka attiecībā uz konfliktējošo preču zīmju vizuālo, fonētisko un konceptuālo līdzību sajaukšanas
         iespējas visaptverošajam vērtējumam ir jābalstās uz šo preču zīmju radīto kopējo iespaidu, it īpaši ņemot vērā to atšķirīgos
         un dominējošos elementus (Tiesas 1997. gada 11. novembra spriedums lietā C‑251/95 SABEL, Recueil, I‑6191. lpp., 23. punkts, un iepriekš minētais spriedums lietā “ELS”, 62. punkts). Attiecīgā preču vai pakalpojumu veida
         vidusmēra patērētājs, kura preču zīmes uztverei ir izšķiroša loma visaptverošajā sajaukšanas iespējas vērtējumā, parasti uztver
         preču zīmi kopumā un neanalizē tās dažādās sastāvdaļas (iepriekš minētais spriedums lietā SABEL, 23. punkts).

      42     Šajā lietā agrāko preču zīmi veido grafisks un vārdisks apzīmējums, kas sastāv no centrālā attēla – zvaigznes ar pieciem stariem,
         kas sliecas uz kreiso pusi, kurai šķērsām pāri ir uzraksts “star TV”, kas rakstīts divās līnijās lieliem burtiem sarkanā krāsā
         un ko papildina mēness trīs mazu zvaigžņu ielokā, kuru kontūras ir ieskicētas augšpusē pa kreisi starp diviem lielās zvaigznes
         stariem. Pieteikto preču zīmi veido vārdi “star TV”.

      43     Pirmkārt, kas attiecas uz abu attiecīgo preču zīmju salīdzinājumu no vizuālā viedokļa, ir jāatgādina, ka Pirmās instances
         tiesa jau ir precizējusi, ka nekas nekavē pārbaudīt vizuālās līdzības esamību starp vārdisko preču zīmi un grafisko preču
         zīmi, “ja šo divu veidu preču zīmēm ir tāda grafiska konfigurācija, kas var radīt vizuālu iespaidu” (Pirmās instances tiesas
         2002. gada 12. decembra spriedums lietā T‑110/01 Vedial/ITSB – France Distribution (“HUBERT”), Recueil, II‑5275. lpp., 51. punkts).

      44     Šajā sakarā vispirms ir jānorāda, ka vārdi “star TV” vienlaicīgi veido pieteikto preču zīmi un agrākās preču zīmes vārdisku
         elementu. Šādos līdzīgos apstākļos Pirmās instances tiesa nosprieda, ka kombinētu preču zīmi – vārdisku un grafisku – var
         uzskatīt par salīdzināmu ar citu preču zīmi, kas ir identiska vai salīdzināma ar kādu no kombinētās preču zīmes elementiem
         tikai tad, ja tas ir kombinētās preču zīmes radītā iespaida dominējošais elements. Ja šis elements viens pats dominē šīs preču
         zīmes attēlā, ko konkrētā sabiedrības daļa atceras tā, ka citiem šīs preču zīmes elementiem ir nebūtiska nozīme tās radītajā
         kopējā iespaidā, kombinētu – vārdisku un grafisku – preču zīmi nevar uzskatīt par salīdzināmu ar citu preču zīmi (Pirmās instances
         tiesas 2002. gada 23. oktobra spriedums lietā T‑6/01 Matratzen Concord/ITSB – Hukla Germany (“MATRATZEN”), Recueil, II‑4335. lpp., 33. punkts).

      45     Šajā gadījumā ar vizuālu attiecīgo apzīmējumu salīdzinājumu Apelāciju padome uzskata, ka vārdi “star TV” veido agrākās preču
         zīmes dominējošo elementu.

      46     Šādā vērtējumā nav nevienas kļūdas. Attiecībā uz agrākās preču zīmes radīto vizuālo kopējo iespaidu vārdiskais elements “star
         TV”, bez šaubām, var pievērst vairāk uzmanības nekā citi apzīmējuma grafiskie elementi, gan pateicoties tā izmēram, gan hromatiskam
         iespaidam – vārdi “star” un “TV”, kas rakstīti sarkanā krāsā uz baltas un melnas pamatnes, izceļas uz centrālās zvaigznes
         fona un pārsniedz tās kontūras.

      47     Šādos apstākļos, ņemot vērā pieteiktās preču zīmes sakritību ar agrākās preču zīmes dominējošo vārdisko elementu, Apelāciju
         padome nav pieļāvusi kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka pastāv stipra līdzība starp abām preču zīmēm.

      48     Tāpat Apelāciju padome pamatoti uzskatīja, ka no fonētiskā viedokļa abas preču zīmes ir identiskas.
      49     Pretēji tam, ko šķietami uzsver prasītāja, ir jāpiebilst, ka tāpat kā pieteikto preču zīmi, arī agrāko preču zīmi var atveidot
         arī fonētiski, jo tajā ietilpst vārdiskais elements. Tā kā agrākās preču zīmes fonētiskais atveidojums sakrīt ar pieteiktās
         preču zīmes vienīgo vārdisko elementu, izskatāmajā lietā ir jāsecina, ka vārdiem “star TV” fonētiskā nozīmē pastāv abu konfliktējošo
         apzīmējumu identiskums.

      50     Visbeidzot, konceptuālā nozīmē Apelāciju padome secināja, ka abi konfliktējošie apzīmējumi liek domāt par zvaigznes attēlu.

      51     Šajā sakarā ir jāprecizē, ka, ja agrākās preču zīmes vizuālais iespaids bez šaubām un tiešā veidā liek domāt par zvaigznes
         attēlu, jo viens no elementiem, no kā tā ir veidota, ir grafisks zvaigznes attēls, tas arī attiecas uz pieteikto preču zīmi
         tikai tad, ja var pamatoti uzskatīt, ka mērķauditorija saprot angļu vārda “star” nozīmi.

      52     Tomēr, ja vidusmēra patērētājs, kas veido lielāko daļu attiecīgo pakalpojumu mērķauditoriju, saprot angļu vārda “star” nozīmi,
         un šo vārdu bieži lieto vācu, franču, itāļu un holandiešu valodā, lai apzīmētu kinozvaigzni. Gan reģistrācijas pieteikumā
         minētā preču zīme, kurā parādās vārds “star”, gan agrākā preču zīme, kuras dominējošais elements ir vārds “star”, var izraisīt
         asociāciju ar “kinozvaigzni”. Turklāt abu apzīmējumu spēja izraisīt šādu asociāciju ir vēl nozīmīgāka, jo abos gadījumos vārds
         “star” ir kombinēts ar burtiem “TV”, kas kā vārda “televīzija” saīsinājums var pastiprināt asociāciju ar kinozvaigzni vai
         slavenu aktieri vai aktrisi. No tā izriet, ka konceptuālā nozīmē abas konfliktējošās preču zīmes liek domāt par vienu un to
         pašu konceptu.

      53     No iepriekš minētā izriet, ka vizuālā, fonētiskā un konceptuālā nozīmē pieteiktā preču zīme un agrākā preču zīme ir ļoti līdzīgas
         un dažos aspektos – identiskas.

       Par sajaukšanas iespējas pastāvēšanu
      54     Iepriekš izklāstītajos apstākļos, ņemot vērā konfliktējošo apzīmējumu un pakalpojumu, ko tas apzīmē, identiskumu vai līdzību,
         ir jāsecina, ka pastāv iespēja, ka konkrētā sabiedrības daļa var kļūdīties attiecībā uz pakalpojumu komerciālo izcelsmi.

      55     Šāds secinājums ir attiecināms arī uz pakalpojumiem, kas saistīti ar preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādīto televīzijas
         programmu izplatīšanas darbību, attiecībā uz kuru mērķauditorija sastāv, kā to iepriekš 29. punktā konstatējām – no profesionāļiem
         audiovizuālajā jomā. Ir jāuzskata, ka konfliktējošo preču zīmju vizuālā, fonētiskā un konceptuālā līdzība ir tāda, ka pat
         uzmanīgākā auditorija varētu domāt, ka attiecīgos pakalpojumus piedāvā tas pats uzņēmums vai uzņēmumi, kas ir ekonomiski saistīti.
         Apstāklis, ka iebildumu iesniedzēja nedarbojas tieši izplatīšanas sektorā, neļauj noraidīt secinājumu, ka vispārējā nozīmē
         televīzijas programmu veidošanas un izplatīšanas darbību var veikt, un bieži arī veic, viens un tas pats uzņēmums.

      56     Ir jāsecina, ka Apelāciju padome nav pieļāvusi vērtējuma kļūdu, uzskatot, ka starp pieteikto preču zīmi “STAR TV” un agrāko
         preču zīmi pastāv sajaukšanas iespēja.

      57     Attiecībā uz argumentiem, ka prasītāja norāda tās dažādo preču zīmju, kas satur vārdu “star” vai zvaigznes attēlu, valsts,
         starptautisko un Kopienu reģistrāciju, kā arī ievērojami biežo vārda “star” lietošanu, lai apzīmētu šajā gadījumā attiecīgos
         pakalpojumus, pietiek konstatēt, ka tie netika iesniegti ne Iebildumu nodaļai, ne Apelāciju padomei. Bet saskaņā ar judikatūru,
         ja Pirmās instances tiesā atsaucas uz faktiem, kuri nav minēti ITSB, tie var ietekmēt šāda lēmuma likumību tikai tad, ja ITSB
         varēja tos ņemt vērā pēc savas iniciatīvas (Pirmās instances tiesas 2004. gada 13. jūlija spriedums lietā T‑115/03 Samar/ITSB – Grotto (“GAS STATION”), Krājums, II‑2939. lpp., 13. punkts). No Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkta beigu daļas, saskaņā ar kuru
         procesā, kas skar relatīvos pamatus reģistrācijas atteikumam, ITSB pārbaude aprobežojas ar lietas dalībnieku izvirzītajiem
         pamatiem un iesniegtajiem lūgumiem, izriet, ka šajā pārbaudē birojam pēc savas iniciatīvas nav jāņem vērā fakti, ko lietas
         dalībnieki nav snieguši. Tātad šādi fakti nav derīgi, lai apšaubītu Apelāciju padomes lēmuma likumību (iepriekš minētais spriedums
         “GAS STATION”, 13. punkts).

      58     Ņemot vērā iepriekšējos apsvērumus, prasītājas prasījumi ir noraidāmi.
       Par tiesāšanās izdevumiem
      59     Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
         izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā prasītājai spriedums nav labvēlīgs, tai
         jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar ITSB prasījumiem

      60     Saskaņā ar Reglamenta 136. panta 2. punktu nepieciešamos izdevumus, kas lietas dalībniekiem ir radušies, izskatot lietu Apelāciju
         padomē, uzskata par atlīdzināmiem tiesāšanās izdevumiem. Tomēr tas neattiecas uz izdevumiem, kas radušies procesa laikā Iebildumu
         nodaļā, un prasītājas prasījums attiecībā uz šo izdevumu atlīdzināšanu tādējādi šādu iemeslu dēļ katrā ziņā ir jānoraida.
         Ir jānoraida arī prasītājas prasījums tai atlīdzināt procesa laikā Apelāciju padomē radušos izdevumus, jo atcelšanas prasījumi
         ir noraidīti.

      Ar šādu pamatojumu
      PIRMĀS INSTANCES TIESA (ceturtā palāta)
      nospriež:
      1)      prasību noraidīt;
      2)      prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

               Legal

               Mengozzi

               Wiszniewska-Białecka

         Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2005. gada 4. maijā.

               Sekretārs

                     Priekšsēdētājs

               H. Jung

                     H. Legal

         * Tiesvedības valoda – angļu.


Tiesas spriedums 1975. gada 13. novembrī. # General Motors Continental NV pret Eiropas Kopienu Komisiju. # Lieta 26-75.


title: Pirmās instances tiesas spriedums (piektā palāta) 2009. gada 22.janvārī. # Commercy AG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB). # Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme "easyHotel" - Valsts agrāka vārdiska preču zīme "EASYHOTEL" - Relatīvs atteikuma pamatojums - Preču un pakalpojumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Juridiskā palīdzība - Lūgums, kuru iesniedzis komercsabiedrības bankrota administrators - Pirmās instances tiesas Reglamenta 94. panta 2. punkts. # Lieta T-316/07.

text:
      Lieta T‑316/07
      Commercy AG
      pret
      Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
      Kopienas preču zīme – Spēkā neesamības pasludināšanas process – Kopienas vārdiska preču zīme “easyHotel” – Valsts agrāka vārdiska preču zīme “EASYHOTEL” – Relatīvs atteikuma pamatojums – Preču un pakalpojumu līdzības neesamība – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Juridiskā palīdzība – Lūgums, kuru iesniedzis komercsabiedrības bankrota administrators – Pirmās instances tiesas Reglamenta 94. panta 2. punkts
      Sprieduma kopsavilkums
      1.      Kopienas preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Relatīvi spēkā neesamības pamati
      (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      2.      Kopienas preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Personas, kuras drīkst iesniegt pieteikumu par spēkā neesamības
            atzīšanu
      (Padomes Regulas Nr. 40/94 42. panta 1. punkts, 52. panta 1. punkts, 55. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 58. pants un 64. panta
            4. punkts)
      3.      Tiesvedība – Pieteikums par bezmaksas juridisko palīdzību – Noteikšanas nosacījumi
      (Pirmās instances tiesas Reglamenta 94. panta 2. punkts)
      4.      Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamatojumi – Agrākas preču zīmes, kas
            ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi
            – Attiecīgo preču vai pakalpojumu līdzība
      (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      1.      Starp vārdisko apzīmējumu “easyHotel”, attiecībā uz kuru pieteikums reģistrēt to kā Kopienas preču zīmi ir iesniegts saistībā
         ar “informācijas sniegšanas pakalpojumiem attiecībā uz visiem transporta pakalpojumiem, tostarp informācijas sniegšanas pakalpojumiem,
         kas tiek sniegti tiešsaistē no datorizētas datu bāzes vai interneta; ceļojumu rezervēšanas un pasūtīšanas pakalpojumiem, kas
         tiek sniegti globālajā tīmeklī (World Wide Web)” un “datorizētiem viesnīcu numuriņu rezervēšanas pakalpojumiem”, kas atbilstoši Nicas Nolīgumam ietilpst attiecīgi 39. un
         42. klasē, kā arī saistībā ar precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25., 32., 33., 35., 36. un 41. klasē, un Vācijā agrāk
         reģistrētu vārdisku preču zīmi “EASYHOTEL” saistībā ar “datoru programmatūru tiešsaistes veikalu, kas ir neatkarīgi no jebkādām
         platformām, un autorsistēmu internetā, kas pamatā ir paredzētas viesnīcas numuriņu rezervēšanai, pasūtīšanai un apmaksai,
         veidošanu” un “datoru programmatūras izstrādi un veidošanu, kas pamatā ir paredzēta tiešsaistes veikaliem un autorsistēmām
         internetā, it īpaši viesnīcas numuriņu rezervēšanai, pasūtīšanai un apmaksai”, kas atbilstoši minētajam nolīgumam ietilpst
         attiecīgi 9. un 42. klasē, Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē no sabiedrības
         viedokļa nav sajaukšanas iespējas.

      Attiecīgajām precēm un pakalpojumiem ir atšķirīgs raksturs, funkcionālais uzdevums, lietojums, kā arī tām nav konkurējoša
         vai papildinoša rakstura. Faktiski vispirms ir jākonstatē, ka attiecīgajām precēm un pakalpojumiem, kuri ir aptverti ar agrāko
         preču zīmi, ir informātikas raksturs, bet informācijas, pasūtīšanas un rezervēšanas pakalpojumiem, kuri ir aptverti ar reģistrācijai
         pieteikto preču zīmi, ir atšķirīgs raksturs un to sniegšanai informātikas līdzekļi tiek izmantoti kā pamats informācijas izplatīšanai
         vai lai ļautu rezervēt viesnīcas numuriņu vai ceļojumus.

      Attiecīgās preces un pakalpojumi, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi, ir īpaši paredzēti viesnīcu un ceļojumu nozares uzņēmumiem,
         un informācijas, pasūtīšanas un rezervēšanas pakalpojumi, kuri ir aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi, ir paredzēti
         plašai sabiedrības daļai.

      Turklāt attiecīgās preces un pakalpojumi, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi, tiek izmantoti, lai ļautu darboties informātikas
         sistēmai un, konkrētāk, tiešsaistes veikalam, bet informācijas, pasūtīšanas un rezervēšanas pakalpojumi, kuri ir aptverti
         ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi, tiek izmantoti, lai rezervētu viesnīcas numuriņu vai ceļojumu.

      Tikai apstāklis, ka informācijas, pasūtīšanas un rezervēšanas pakalpojumi, kuri ir aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču
         zīmi, tiek sniegti vienīgi internetā un tātad tiem jāizmanto tādi informātikas līdzekļi kā tie, kas tiek sniegti ar precēm
         un pakalpojumiem, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi, nav pietiekams, lai novērstu būtiskās atšķirības, kas starp attiecīgajām
         precēm un pakalpojumiem pastāv to rakstura, funkcionālā uzdevuma un lietojuma ziņā.

      (sal. ar 51.–54. punktu)
      2.      No Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 55. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar šī regulas 42. panta
         1. punktu un 52. panta 1. punktu, izriet, ka pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu, kas pamatots ar šīs pašas regulas 8. panta
         1. punktu, var iesniegt tikai šī pieteikuma pamatojumam izvirzīto agrāko preču zīmju īpašnieki vai arī to pilnvaroti licenciāti.
         Tomēr komercsabiedrības, kas ir attiecīgo agrāko preču zīmju īpašniece, bankrota procesa administratora statuss neatbilst
         nevienai no šīm divām kategorijām. Līdz ar to pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu, kuru minētais administrators iesniedzis
         pats savā vārdā, ir atzīstams par nepieņemamu.

      Ja pieteikumu par Kopienas preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu, atsaucoties uz agrākām preču zīmēm, kuru īpašniece tā ir,
         iesniedz attiecīgā sabiedrība, tad šai pašai sabiedrībai, kuru attiecīgajā gadījumā pārstāv bankrota administrators, ir tiesības
         apstrīdēt Anulēšanas nodaļas un Apelāciju padomes lēmumus. Turpretī apelācijas sūdzība Apelāciju padomē vai prasība Pirmās
         instances tiesā, ko šīs pašas sabiedrības bankrota administrators ir iesniedzis pats savā vārdā, ir noraidāmas, jo pretēji
         tam, kas ir paredzēts attiecīgi Regulas Nr. 40/94 58. pantā un 63. panta 4. punktā, tās ir iesniegusi persona, kura nav pilnvarota
         apstrīdēt šajā [apelācijas sūdzībā un] prasībā minētos lēmumus.

      (sal. ar 20., 21. un 23. punktu)
      3.      Apmierināt juridiskās palīdzības lūgumu prasības, kas celta Pirmās instances tiesā, ietvaros, ko juridiskas personas vārdā
         iesniedzis šīs personas pārstāvis – bankrota procesa, kas uzsākts pret tās mantu, administrators –, faktiski nozīmētu, ka
         šī palīdzība tiek piešķirta juridiskai personai, pārkāpjot Pirmās instances tiesas Reglamenta 94. panta 2. punktu, saskaņā
         ar kuru ikvienai fiziskai personai, kas tās ekonomiskā stāvokļa dēļ pilnībā vai daļēji nespēj atlīdzināt 1. punktā minētos
         izdevumus, ir tiesības saņemt juridisko palīdzību. Šajā normā ir skaidri paredzēts, ka juridisko palīdzību var saņemt tikai
         fiziskas personas.

      (sal. ar 16., 18., 19., 27. un 29. punktu)
      4.      Papildinošas preces vai pakalpojumi ir tādi, starp kuriem pastāv cieša saikne tādā ziņā, ka viena prece ir nepieciešama vai
         vajadzīga citas preces lietošanai, no kā izriet, ka patērētāji var uzskatīt, ka par šo preču ražošanu vai pakalpojumu sniegšanu
         ir atbildīgs viens un tas pats uzņēmums.

      Šī judikatūras sniegtā definīcija paredz, ka papildinošas preces vai pakalpojumi var tikt izmantoti kopā, kas nozīmē, ka tiem
         ir jābūt paredzētiem vienai un tai pašai sabiedrības daļai. No tā izriet, ka papildinošā rakstura saikne nevar pastāvēt starp,
         no vienas puses, precēm vai pakalpojumiem, kas ir vajadzīgi komercsabiedrības darbībai, un, no otras puses, precēm un pakalpojumiem,
         kurus šis uzņēmums ražo vai sniedz. Šīs divas preču vai pakalpojumu kategorijas netiek izmantotas kopā, jo pirmās minētās
         kategorijas [preces vai pakalpojumus] izmanto pats attiecīgais uzņēmums, bet otrās minētās kategorijas [preces vai pakalpojumus]
         izmanto minētā uzņēmuma klienti.

      (sal. ar 57. un 58. punktu)
PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
      2009. gada 22. janvārī (*)

      Kopienas preču zīme – Spēkā neesamības pasludināšanas process – Kopienas vārdiska preču zīme “easyHotel” – Valsts agrāka vārdiska preču zīme “EASYHOTEL” – Relatīvs atteikuma pamatojums – Preču un pakalpojumu līdzības neesamība – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Juridiskā palīdzība – Lūgums, kuru iesniedzis komercsabiedrības bankrota administrators – Pirmās instances tiesas Reglamenta 94. panta 2. punkts
      Lieta T‑316/07
      Commercy AG, Veimāra [Weimar] (Vācija), ko sākotnēji pārstāvēja F. Jaške [F. Jaschke], pēc tam S. Grosse [S. Grosse] un I. Millers [I. Müller], advokāti,

      prasītāja,
      pret
      Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv S. Šefners [S. Schäffner], pārstāvis,

      atbildētājs,
      otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā –
      easyGroup IP Licensing Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste), ko pārstāv T. Kerls [T. Koerl] un Z. Mēbusa [S. Möbus], advokāti,

      par prasību par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 19. jūnija lēmumu lietā R 1295/2006‑2 attiecībā uz spēkā neesamības
         pasludināšanas procesu starp Commercy AG un easyGroup IP Licensing Ltd.

      EIROPAS KOPIENU
      PIRMĀS INSTANCES TIESA (piektā palāta)
      šādā sastāvā: priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras] (referents), tiesneši M. Preks [M. Prek] un V. Čuke [V. Ciucǎ],

      sekretāre K. Kanca [C. Kantza], administratore,

      ņemot vērā prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2007. gada 20. augustā,
      ņemot vērā ITSB atbildes rakstu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2008. gada 7. janvārī,
      ņemot vērā personas, kas iestājusies lietā, atbildes rakstu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2007. gada 21. decembrī,
      ņemot vērā lūgumu sniegt juridisko palīdzību, kuru prasītāja iesniegusi 2008. gada 18. septembrī,
      pēc tiesas sēdes 2008. gada 18. septembrī,
      ņemot vērā rakstveida apsvērumus par prasītājas lūgumu sniegt juridisko palīdzību, kurus ITSB un persona, kas iestājusies
         lietā, iesnieguši 2008. gada 2. oktobrī,

      ņemot vērā [Pirmās instances tiesas] priekšsēdētāja 2008. gada 9. oktobra lēmumu, ar kuru mutvārdu process tiek pasludināts
         par pabeigtu,

      pasludina šo spriedumu.
      Spriedums
       Prāvas priekšvēsture
      1        2000. gada 21. septembrī persona, kas iestājusies lietā, easyGroup IP Licensing Ltd, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) iesniedza Kopienas preču zīmes reģistrācijas
         pieteikumu, pamatojoties uz grozīto Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994,
         L 11, 1. lpp.).

      2        Reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir vārdisks apzīmējums “easyHotel”.

      3        Preces un pakalpojumi, attiecībā uz kuriem ir pieteikta reģistrācija, ietilpst 9., 16., 25., 32., 33., 35., 36., 38., 39.,
         41. un 42. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko
         klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām.

      4        2004. gada 30. jūnijā tika reģistrēta Kopienas preču zīme Nr. 1 866 706 attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, kuri bija
         norādīti reģistrācijas pieteikumā.

      5        2005. gada 11. februārī prasītāja Commercy AG iesniedza pieteikumu par strīdīgās preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 55. pantu. Izvirzītie
         pamati bija tie, kas ietverti minētās regulas 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar šīs pašas regulas
         8. panta 1. punktu.

      6        Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu bija pamatots ar valsts agrāku vārdisku preču zīmi “EASYHOTEL”, kura Vācijā ir reģistrēta
         attiecībā uz dažādām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst cita starpā 9. un 42. klasē un attiecībā uz katru no šīm klasēm
         atbilst šādam aprakstam:

      –        9. klase: “datoru programmatūru tiešsaistes veikalu, kas ir neatkarīgi no jebkādām platformām, un autorsistēmu internetā,
         kas pamatā ir paredzētas viesnīcas numuriņu rezervēšanai, pasūtīšanai un apmaksai, veidošana”;

      –        42. klase: “datoru programmatūras izstrāde un veidošana, kas pamatā ir paredzēta tiešsaistes veikaliem un autorsistēmām internetā,
         it īpaši viesnīcas numuriņu rezervēšanai, pasūtīšanai un apmaksai”.

      7        Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu bija vērsts pret visām precēm un pakalpojumiem, kuri ir aptverti ar strīdīgo preču
         zīmi.

      8        2005. gada 12. februārī persona, kas iestājusies lietā, atbilstoši Regulas Nr. 40/94 49. pantam atteicās no strīdīgās preču
         zīmes attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 38. klasē, kā arī attiecībā uz daļu pakalpojumu, kas ietilpst
         42. klasē, attiecībā uz kuriem tā tika reģistrēta. Šī atteikšanās ITSB tika reģistrēta 2005. gada 28. jūnijā.

      9        To pakalpojumu starpā, kas ietilpst 39. un 42. klasē un kas ir aptverti ar strīdīgo preču zīmi, pēc šīs atteikšanās ir it
         īpaši tie, kas attiecībā uz 39. un 42. klasi atbilst šādam aprakstam:

      –        39. klase: “informācijas sniegšanas pakalpojumi attiecībā uz visiem transporta pakalpojumiem, tostarp informācijas sniegšanas
         pakalpojumi, kas tiek sniegti tiešsaistē no datorizētas datu bāzes vai interneta; ceļojumu rezervēšanas un pasūtīšanas pakalpojumi,
         kas tiek sniegti globālajā tīmeklī (World Wide Web)”;

      –        42. klase: “datorizēti viesnīcu numuriņu rezervēšanas pakalpojumi”.
      10      Ar 2006. gada 31. jūlija lēmumu Anulēšanas nodaļa noraidīja pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu, uzskatot, ka viens no
         nosacījumiem, kas ir vajadzīgs Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanai, nav izpildīts, proti, ar
         konfliktējošajām preču zīmēm aptverto preču un pakalpojumu identiskums vai līdzība.

      11      2006. gada 29. septembrī prasītāja, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 57.–62. pantu, par Anulēšanas nodaļas lēmumu iesniedza
         apelācijas sūdzību sakarā ar to, ka tā ir noraidījusi pieteikumu par strīdīgās preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu attiecībā
         uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. un 42. klasē, jo ar agrāko preču zīmi aptvertās preces un pakalpojumi, kas ietilpst 9. un
         42. klasē un kas ir minēti iepriekš 6. punktā, un ar strīdīgo preču zīmi aptvertie pakalpojumi, kas ietilpst 39. un 42. klasē
         un kas ir minēti iepriekš 9. punktā, esot līdzīgi.

      12      Ar 2007. gada 19. jūnija lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), kurš prasītājai ir paziņots nākamajā dienā, Apelāciju
         otrā padome prasītājas apelācijas sūdzību noraidīja un apstiprināja Anulēšanas nodaļas lēmumu.

      13      Būtībā Apelāciju padome uzskatīja, ka attiecīgās preces un pakalpojumi neesot nedz identiski, nedz līdzīgi un ka tātad nevar
         tikt piemērots Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts.

       Lietas dalībnieku prasījumi
      14      Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir atzīt strīdīgo preču zīmi par spēkā neesošu.

      15      ITSB un personas, kas iestājusies lietā, prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

      –        prasību noraidīt;
      –        piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
       Juridiskais pamatojums
       Par lūgumu sniegt juridisko palīdzību
      16      Atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 94. panta 1. punkta otrajai daļai juridiskā palīdzība pilnībā vai daļēji ietver
         izdevumus, kas saistīti ar palīdzību un pārstāvību Pirmās instances tiesā. Šos izdevumus sedz no Pirmās instances tiesas kases.
         2. punktā ir piebilsts, ka ikvienai fiziskai personai, kas tās ekonomiskā stāvokļa dēļ pilnībā vai daļēji nespēj segt 1. punktā
         minētos izdevumus, ir tiesības saņemt juridisko palīdzību.

      17      No šiem noteikumiem izriet, ka juridiskai personai, kā tas ir Commercy gadījumā, nav tiesību saņemt juridisko palīdzību.

      18      Tomēr tiesas sēdē prasītājas pārstāvis apgalvoja, ka, tā kā prasību iesniedza bankrota procedūras, kas uzsākta attiecībā uz
         sabiebrības Commercy kapitālu, administratore advokāte B., viņa būtu jāuzskata par prasītāju šajā lietā. Tā kā advokāte B. ir fiziska persona, viņai esot tiesības saņemt juridisko palīdzību.

      19      Šiem argumentiem nevar piekrist. Ir skaidrs, ka no tiem lietas materiāliem procesā ITSB, kas Pirmās instances tiesai ir nodoti
         atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 133. panta 3. punktam, izriet, ka strīdīgo pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu
         iesniedza advokāte B. savā iepriekš norādītajā statusā. Tomēr ITSB pamatoti novērtēja šo pieteikumu kā tādu, kas ir iesniegts sabiedrības Commercy, kura ir agrākās preču zīmes īpašniece, vārdā.

      20      Faktiski tas pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu, kuru būtu iesniegusi advokāte B. pati savā vārdā, ITSB būtu jāatzīst par nepieņemamu. No Regulas Nr. 40/94 55. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā
         ar šī regulas 42. panta 1. punktu un 52. panta 1. punktu, izriet, ka pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu, kas pamatots
         ar šīs pašas regulas 8. panta 1. punktu, var iesniegt tikai šī pieteikuma pamatojumam izvirzīto agrāko preču zīmju īpašnieki
         vai arī to pilnvaroti licenciāti. Tomēr komercsabiedrības bankrota procesa administratora statuss neatbilst nevienai no šīm
         divām kategorijām.

      21      Gan apelācijas sūdzība Apelāciju padomē, gan prasība Pirmās instances tiesā arī ir uzskatāma par tādu, kuru ir iesniegusi
         Commercy. Faktiski, tā kā pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu tika novērtēts kā tāds, kuru ir iesniegusi Commercy, minētās [apelācijas sūdzības un] prasības interpretācijai tādējādi, ka tās būtu iesniegusi advokāte B., obligāti būtu jāizraisa to noraidīšana, jo pretēji tam, kas ir paredzēts attiecīgi Regulas Nr. 40/94 58. pantā un 63. panta
         4. punktā, tās ir iesniegusi persona, kura nav pilnvarota apstrīdēt šajā [apelācijas sūdzībā un] prasībā minētos lēmumus,
         proti, attiecīgi Anulēšanas nodaļas lēmumu un Apelāciju padomes lēmumu.

      22      Prasītāja tomēr norāda, ka ar Vācijas procesuālajām normām tiekot paredzēts, ka bankrota procedūras administrators var celt
         prasību tiesā pats savā vārdā kā “Partei kraft Amtes” [lietas dalībnieks izpildāmo pienākumu dēļ], nevis konkrētās bankrota
         procedūras skartās fiziskās vai juridiskās personas vārdā.

      23      Šo argumentu nevar ņemt vērā. Papildus tam, ka Vācijas procesuālajām normām šajā gadījumā nav nozīmes, jo procesu Pirmās instances
         tiesā nosaka Reglaments, pietiek norādīt, ka šis arguments, kurš attiecas tikai uz tiesvedībām, neliek apšaubīt secinājumu,
         saskaņā ar kuru pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu, lai tas būtu pieņemams, ITSB būtu jāiesniedz sabiedrības Commercy vārdā. Tomēr, kā tas tika norādīts iepriekš, ja pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu ir iesniegusi šī pēdējā minētā sabiedrība,
         tad šai pašai sabiedrībai, kuru šajā gadījumā pārstāv bankrota administrators, ir tiesības apstrīdēt Anulēšanas nodaļas un
         Apelāciju padomes lēmumus.

      24      No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka, tā kā prasītāja šajā lietā ir sabiedrība Commercy, proti, juridiska persona, tai nevar piešķirt juridisko palīdzību.

      25      Katrā ziņā lūgums sniegt juridisko palīdzību nevarētu tikt apmierināts pat tad, ja advokāte B. būtu uzskatāma par prasītāju šajā lietā.

      26      Faktiski lūgumā sniegt juridisku palīdzību prasītāja apgalvo, ka, lai novērtētu šī lūguma pamatotību, ir jāņem vērā sabiedrības
         Commercy ekonomiskais stāvoklis, nevis tās bankrota administratora personīgais ekonomiskais stāvoklis. Kā to savos rakstveida apsvērumos
         par šo lūgumu norāda arī ITSB, šis prasītājas apgalvojums ir izsecināts no Zivilprozessordnung (Vācijas Civilprocesa kodekss) 116. panta 1. punkta, kurā ir paredzēts, ka juridiskā palīdzība var tikt piešķirta “Partei
         kraft Amtes”, ja tās pārvaldītā kapitāla masa nav pietiekama, lai segtu tiesvedības izdevumus.

      27      Tomēr šajā sakarā pietiek norādīt, ka Reglamentā nav ietverta neviena Zivilprozessordnung 116. panta 1. punktam analoģiska norma un tajā ir skaidri paredzēts, ka juridisko palīdzību var saņemt tikai fiziskas personas,
         ņemot vērā to personīgo ekonomisko stāvokli.

      28      Turklāt ir jānorāda, ka tiesas sēdē prasītājas pārstāvis, atbildot uz Pirmās instances tiesas uzdoto jautājumu, paziņoja,
         ka gadījumā, ja prasība tiktu noraidīta un prasītājai tiktu piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tie tiktu segti no
         sabiedrības Commercy kapitāla, nevis no advokātes B. personīgā kapitāla. Šis paziņojums tika ierakstīts tiesas sēdes protokolā.

      29      Šādos apstākļos, ja šajā gadījumā tiktu apmierināts lūgums sniegt juridisko palīdzību, būtībā tas nozīmētu, ka šī palīdzība
         tiek piešķirta juridiskai personai, pārkāpjot Reglamenta 94. panta 2. punktu.

      30      Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, lūgums sniegt juridisko palīdzību ir noraidāms.

       Par prasību
      31      Prasītāja strīdīgo preču zīmi lūdz atzīt par spēkā neesošu. Šīs prasības pamatā tā savā prasības pieteikumā norādīja tikai
         vienu pamatu, kas saistīts ar Regulas Nr. 40/94 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar šīs pašas regulas
         8. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpumu. Tā norāda, ka, ņemot vērā konfliktējošo preču zīmju identiskumu, pastāv sajaukšanas
         iespēja, jo, pretēji tam, ko Apelāciju padome ir uzskatījusi apstrīdētajā lēmumā, attiecīgajām precēm un pakalpojumiem ir
         vismaz vāja līdzība.

      32      Tomēr tiesas sēdē prasītājas pārstāvis precizēja, ka rakstības kļūdas dēļ prasības pieteikuma izvirzītajā vienīgajā pamatā
         norādītā norma ir Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta a) apakšpunkts, nevis šīs pašas regulas minētā panta 1. punkta b) apakšpunkts,
         kas ir atbilstošā norma šajā gadījumā. Pārējie lietas dalībnieki paziņoja, ka tiem nav iebildumu attiecībā uz šo labojumu.
         Šis paziņojums tika ierakstīts tiesas sēdes protokolā.

      33      Galvenokārt ITSB un persona, kas iestājusies lietā, norāda uz prasītājas prasījumu vienīgās daļas nepieņemamību sakarā ar
         to, ka atbilstoši Regulas Nr. 40/94 63. panta 3. punktam Pirmās instances tiesas kompetencē nav lemt par strīdīgās preču zīmes
         atzīšanu par spēkā neesošu vai pieņemt ITSB adresētu rīkojumu šajā sakarā.

      34      Pakārtoti ITSB un persona, kas iestājusies lietā, norāda, ka Apelāciju padome pareizi ir secinājusi, ka attiecīgās preces
         un pakalpojumi nav nedz identiski, nedz līdzīgi un ka tātad Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts šajā gadījumā
         nav piemērojams.

      35      Pirmās instances tiesa uzskata par lietderīgu vispirms lemt ar lietas būtību, proti, apstrīdētā lēmuma likumību, ievērojot
         prasītājas vienīgā pamata ietvaros izvirzītos argumentus, un pēc tam tā pārbaudīs prasības pieņemamību, kuru galvenokārt apstrīd
         ITSB un persona, kas iestājusies lietā, šajā gadījumā.

      36      Regulas Nr. 40/94 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts, ka Kopienas preču zīmi paziņo par spēkā neesošu, ja ITSB
         iesniegts attiecīgs iesniegums, ja pastāv 8. panta 2. punktā minēta agrāka preču zīme un ir izpildīti šī panta 1. vai 5. punktā
         paredzētie nosacījumi.

      37      Šīs pašas regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts, ka tā piemērošanas nosacījums ir tas, ka sabiedrībai tajā
         teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme, pastāv sajaukšanas iespēja sakarā ar minētās preču zīmes identiskumu vai
         līdzību ar strīdīgo preču zīmi un sakarā ar preču vai pakalpojumu, ko aptver abas preču zīmes, identiskumu vai līdzību.

      38      Atbilstoši šīs pašas regulas 8. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) daļai agrākās preču zīmes ir kādā dalībvalstī reģistrētas
         preču zīmes, kuru pieteikšanas datums ir agrāks par to datumu, kurā ir iesniegts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums.

      39      Šajā gadījumā gan Anulēšanas nodaļa, gan Apelāciju padome ir piekritušas konfliktējošo preču zīmju identiskumam. Tomēr tās
         uzskatīja, ka attiecīgās preces un pakalpojumi neesot nedz identiski, nedz līdzīgi un ka līdz ar to strīdīgās preču zīmes
         reģistrācija neaizskar Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punktu.

      40      Sava vienīgā pamata pamatojumā prasītāja šo secinājumu apstrīd, norādot, ka [gan Anulēšanas nodaļa, gan Apelāciju padome]
         veic pārāk šauru Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punktu b) apakšpunkta interpretāciju. Prasītāja norāda, ka saskaņā ar judikatūru
         šī norma ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja, kā šajā gadījumā, konfliktējošās preču zīmes ir identiskas, lai izslēgtu jebkādu
         sajukšanas iespēju, atšķirībai starp attiecīgajām precēm vai pakalpojumiem būtu jābūt ļoti lielai.

      41      Saskaņā ar judikatūru sajaukšanas iespēja sabiedrības apziņā Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē
         ir jāvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus atbilstošos faktorus, kam ir nozīme konkrētajā lietā. Šis sajaukšanas iespējas visaptverošais
         vērtējums nozīmē noteiktu savstarpējo saistību starp vērā ņemamajiem faktoriem tādējādi, ka aptverto preču vai pakalpojumu
         nenozīmīgo līdzību var kompensēt preču zīmju augsta līdzības pakāpe un otrādi (skat. Tiesas 2008. gada 17. aprīļa spriedumu
         lietā C‑108/07 P Ferrero Deutschland/ITSB un Cornu, Krājumā nav publicēts, kopsavilkums – Krājums, I‑61.*lpp., 44. un 45. punkts un tajos minētā judikatūra).

      42      Ir nospriests arī, ka, lai piemērotu Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, sajaukšanas iespējas priekšnoteikums
         ir vienlaicīgs konfliktējošo preču zīmju identiskums vai līdzība, kā arī ar tām aptverto preču vai pakalpojumu identiskums
         vai līdzība. Šie nosacījumi ir kumulatīvi (šajā sakarā skat. Tiesas 2004. gada 12. oktobra spriedumu lietā C‑106/03 P Vedial/ITSB, Krājums, I‑9573. lpp., 51. punkts, un 2007. gada 13. septembra spriedumu lietā C‑234/06 P Il Ponte Finanziaria/ITSB, Krājums, I‑7333. lpp., 48. punkts).

      43      Līdz ar to, lai piemērotu Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pat gadījumā, ja konfliktējošās preču zīmes
         ir identiskas, joprojām ir jāsniedz pierādījums, ka ar tām aptvertās preces vai pakalpojumi ir līdzīgi (šajā sakarā skat.
         Tiesas 2007. gada 9. marta rīkojumu lietā C‑196/06 P Alecansan/ITSB, Krājumā nav publicēts, kopsavilkums – Krājums, I‑36.*lpp., 24. punkts, un Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija
         spriedumu lietā T‑150/04 Mülhens/ITSB – Minoronzoni (“TOSCA BLU”), Krājums, II‑2353. lpp., 27. punkts).

      44      Ņemot vērā šos apsvērumus un tā kā konfliktējošo preču zīmju identiskums nav apstrīdēts, lai sniegtu atbildi uz prasītājas
         vienīgo pamatu, ir jāpārbauda Apelāciju padomes apstrīdētajā lēmumā izdarītā secinājuma, saskaņā ar kuru attiecīgās preces
         un pakalpojumi nav līdzīgi, pareizība, un šajā kontekstā ir jāizvērtē prasītājas argumenti, kuri būtībā attiecas uz to, ka
         minētajām precēm un pakalpojumiem ir vismaz vāja līdzība.

      45      Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, lai novērtētu preču vai pakalpojumu līdzību, ir jāņem vērā visi atbilstošie faktori, kuri
         raksturo saikni starp precēm vai pakalpojumiem. Šie faktori cita starpā ietver to raksturu, funkcionālo uzdevumu, lietojumu,
         kā arī to konkurējošo vai papildinošo raksturu (Tiesas 2006. gada 11. maija spriedums lietā C‑416/04 P Sunrider/ITSB, Krājums, I‑4237. lpp., 85. punkts, un iepriekš 43. punktā minētais rīkojums lietā Alecansan/ITSB, 28. punkts).

      46      Šajā gadījumā Apelāciju padome apstrīdētā lēmuma 18.–21. punktā ir veikusi salīdzinājumu starp attiecīgajām precēm un pakalpojumiem.
         Tā norādīja, ka attiecīgās preces un pakalpojumi, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi, esot interneta lapas daļas vai ir
         paredzēti tam, lai šādas lapas ietvaros izveidotu viesnīcu numuriņu rezervēšanas, pasūtīšanas un samaksas sistēmu, kā arī
         ļautu uzņēmumam ielādēt šādu sistēmu internetā. Pēc Apelāciju padomes domām, tie atšķiroties no attiecīgajiem pakalpojumiem,
         kuri ir aptverti ar strīdīgo preču zīmi, kas būtībā ir informācijas sniegšanas, ceļojumu un viesnīcu numuriņu rezervēšanas
         un pasūtīšanas pakalpojumi, kuru mērķis ir ļaut plašai sabiedrības daļai rezervēt viesnīcas numuriņu vai ceļojumu profesionālos,
         izpriecu vai jebkādos citus nolūkos.

      47      Apelāciju padome arī norādīja apstākli, ka ar agrāko preču zīmi aptvertās preces un pakalpojumi ietilpst īpašā nozarē, proti,
         preču un pakalpojumu, kas attiecas uz informātikas sistēmu atjaunināšanu un darbību, nozarē, un ir domāti nelielai sabiedrības
         daļai, jo tie ir paredzēti tikai lai ļautu viesnīcu vai ceļojumu nozares uzņēmumam ielādēt rezervēšanas sistēmu, kas ir pieejama
         internetā, tiešsaistē. Nelielā sabiedrības daļa, kurā ietilpst šie uzņēmumi, skaidri atšķiras no plašas sabiedrības daļas,
         kurai ir paredzēti attiecīgie pakalpojumi, kas ir aptverti ar strīdīgo preču zīmi.

      48      Ņemot vērā, ka attiecīgās preces un pakalpojumi tiek tirgoti atšķirīgām sabiedrības daļām, Apelāciju padome secināja, ka [šīs
         preces un pakalpojumi] nav arī savstarpēji konkurējoši.

      49      Turklāt Apelāciju padome ir izvērtējusi attiecīgo preču un pakalpojumu iespējamo papildinošo raksturu. Pēc tās domām, šāds
         raksturs šajā gadījumā būtu izslēdzams, jo plašā sabiedrības daļa, kurai ir paredzēti pakalpojumi, kuri ir aptverti ar strīdīgo
         preču zīmi, neiegādājas attiecīgās preces un pakalpojumus, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi un kuri ir paredzēti tikai
         uzņēmumiem, kas vēlāk sniedz pakalpojumus šai plašajai sabiedrības daļai.

      50      Visbeidzot, Apelāciju padome šajā pašā kontekstā norādīja, ka interneta izmantotāji, kas iegādājas ceļojumu pakalpojumu tiešsaistē,
         iespējams nezina, kas ir piegādājis datorprogrammu, kura ļauj darboties tiešsaistes veikalam, un tie katrā ziņā spēj atšķirt
         uzņēmumu, kurš piegādā sarežģītu tehnoloģiju, no uzņēmuma, kurš pārdod ceļojumu pakalpojumus internetā.

      51      Šie apsvērumi ir apstiprināmi. Tie pietiekami tiesiski pierāda, ka attiecīgajām precēm un pakalpojumiem ir atšķirīgs raksturs,
         funkcionālais uzdevums, lietojums, kā arī tām nav konkurējoša vai papildinoša rakstura. Faktiski vispirms ir jākonstatē, ka
         attiecīgajām precēm un pakalpojumiem, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi, ir informātikas raksturs, bet informācijas, pasūtīšanas
         un rezervēšanas pakalpojumiem, kuri ir aptverti ar strīdīgo precu zīmi, ir atšķirīgs raksturs un to sniegšanai informātikas
         līdzekļi tiek izmantoti kā pamats informācijas izplatīšanai vai lai ļautu rezervēt viesnīcas numuriņu vai ceļojumus.

      52      Tāpat ir jānorāda, ka attiecīgās preces un pakalpojumi, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi, ir īpaši paredzēti viesnīcu
         un ceļojumu nozares uzņēmumiem, un informācijas, pasūtīšanas un rezervēšanas pakalpojumi, kuri ir aptverti ar strīdīgo preču
         zīmi, ir paredzēti plašai sabiedrības daļai.

      53      Turklāt ir jāpiebilst, ka attiecīgās preces un pakalpojumi, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi, tiek izmantoti, lai ļautu
         darboties informātikas sistēmai un, konkrētāk, tiešsaistes veikalam, bet informācijas, pasūtīšanas un rezervēšanas pakalpojumi,
         kuri ir aptverti ar strīdīgo preču zīmi, tiek izmantoti, lai rezervētu viesnīcas numuriņu vai ceļojumu.

      54      Tikai apstāklis, ka informācijas, pasūtīšanas un rezervēšanas pakalpojumi, kuri ir aptverti ar strīdīgo preču zīmi, tiek sniegti
         vienīgi internetā un tātad tiem jāizmanto tādi informātikas līdzekļi, kā tie, kas tiek sniegti ar precēm un pakalpojumiem,
         kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi, nav pietiekams, lai novērstu būtiskās atšķirības, kas starp attiecīgajām precēm un
         pakalpojumiem pastāv to rakstura, funkcionālā uzdevuma un lietojuma ziņā.

      55      Faktiski informātikas preces un pakalpojumi tiek izmantoti gandrīz visās nozarēs. Bieži vienas un tās pašas preces vai pakalpojumi,
         piemēram, noteikta veida datorprogramma vai operētājsistēma, var tikt izmantoti ļoti dažādiem mērķiem, tomēr tas nenozīmē,
         ka tie kļūst par citām un atšķirīgām precēm vai pakalpojumiem. Turpretī ceļojumu biroja pakalpojumi nemaina to raksturu, funkcionālo
         uzdevumu vai lietojumu tikai tādēļ vien, ka tie tiek sniegti internetā, tas tā ir vēl jo vairāk tādēļ, ka mūsdienās informātikas
         līdzekļu izmantošana šādu pakalpojumu sniegšanai ir gandrīz neizbēgama pat tad, ja šie pakalpojumi netiek sniegti ar tiešsaistes
         veikala starpniecību.

      56      Turklāt, tā kā attiecīgās preces un pakalpojumi ir paredzēti atšķirīgām sabiedrības daļām, tie nav savstarpēji aizvietojami.
         Tātad Apelāciju padome ir pareizi secinājusi, ka minētajām precēm un pakalpojumiem nav konkurējoša rakstura.

      57      Visbeidzot, šīm pašām precēm un pakalpojumiem nav arī papildinoša rakstura. Šajā sakarā ir jāatgādina, ka papildinošas preces
         vai pakalpojumi ir tādi, starp kuriem pastāv cieša saikne tādā ziņā, ka viena prece ir nepieciešama vai vajadzīga citas preces
         lietošanai, no kā izriet, ka patērētāji var uzskatīt, ka par šo preču ražošanu vai pakalpojumu sniegšanu ir atbildīgs viens
         un tas pats uzņēmums (Pirmās instances tiesas 2005. gada 1. marta spriedums lietā T‑169/03 Sergio Rossi/ITSB – Sissi Rossi (“SISSI ROSSI”), Krājums, II‑685. lpp., 60. punkts; 2006. gada 15. maija spriedums lietā T‑31/04 Eurodrive Services and Distribution/ITSB – Gómez Frías (“euroMASTER”), Krājumā nav publicēts, kopsavilkums – Krājums, II‑27.*lpp., 35. punkts, un 2008. gada 17. jūnija spriedums
         lietā T‑420/03 El Corte Inglés/ITSB – Abril Sánchez un Ricote Saugar (“BoomerangTV”), Krājums, II‑837. lpp., 98. punkts).

      58      Šī judikatūras sniegtā definīcija paredz, ka papildinošas preces vai pakalpojumi var tikt izmantoti kopā, kas nozīmē, ka tiem
         ir jābūt paredzētiem vienai un tai pašai sabiedrības daļai. No tā izriet, ka papildinošā rakstura saikne nevar pastāvēt starp,
         no vienas puses, precēm vai pakalpojumiem, kas ir vajadzīgi komercsabiedrības darbībai, un, no otras puses, precēm un pakalpojumiem,
         kurus šis uzņēmums ražo vai sniedz. Šīs divas preču vai pakalpojumu kategorijas netiek izmantotas kopā, jo pirmās minētās
         kategorijas [preces vai pakalpojumus] izmanto pats attiecīgais uzņēmums, bet otrās minētās kategorijas [preces vai pakalpojumus]
         izmanto minētā uzņēmuma klienti.

      59      Prasītāja gan piekrīt attiecīgo preču un pakalpojumu gala adresātu atšķirībai, tomēr tā apgalvo, ka šajā gadījumā nevar izslēgt
         sajaukšanas iespēju, jo attiecīgo preču un pakalpojumu, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi, vienīgais mērķis ir ļaut sniegt
         informācijas, pasūtīšanas un rezervēšanas pakalpojumus, kuri ir aptverti ar strīdīgo preču zīmi. Vispārēji sabiedrības daļa,
         kuru interesē šie pēdējie minētie pakalpojumi, nezina, kas ir izstrādājis vajadzīgo datorprogrammu, un nevar arī atšķirt,
         vai informācija, kura ir ietverta personas, kas ir iestājusies lietā, interneta lapā, ir pašas personas, kas iestājusies lietā,
         sniegta informācija, vai tā ir informācija, kura ir iegūta no datorprogrammas vai pakalpojumiem, kurus sniedz uzņēmums, kas
         ir specializējies informātikā, piemēram, prasītāja. Pilnīgi noteikti personas, kas iestājusies lietā, interneta lapā pakalpojumi,
         kuri ir aptverti ar strīdīgo preču zīmi, saplūst ar attiecīgajām precēm un pakalpojumiem, kuri ir aptverti ar agrāko preču
         zīmi.

      60      Šiem argumentiem nevar piekrist. Šajā sakarā ir jānorāda, ka datorprogrammu un informātikas pakalpojumu, kuri ļauj darboties
         personas, kas iestājusies lietā, interneta lapai, komerciālā izcelsme sabiedrības daļai, kurai ir paredzēti ar strīdīgo preču
         zīmi aptvertie pakalpojumi un kas tiek sniegti ar interneta lapas palīdzību, neizraisa ne mazāko interesi. Šai sabiedrības
         daļai personas, kas iestājusies lietā, interneta lapa ir vienkāršs ceļojumu un viesnīcas numuriņu rezervēšanas tiešsaistē
         līdzeklis. Svarīgi ir tas, ka tā darbojas labi, nevis tas, kurš piegādā datorprogrammu un informātikas pakalpojumus, kas ļauj
         tai darboties.

      61      Tomēr, ja daži personas, kas iestājusies lietā, klienti jautātu par datorprogrammu un izstrādes pakalpojumu, kā arī minēto
         datorprogrammu, kuras ir vajadzīgas personas, kas iestājusies lietā, interneta lapas darbībai, veidošanu, komercizcelsmi,
         kā to pareizi norāda Apelāciju padome, klienti var atšķirt specializētu uzņēmumu, kurš piegādā šīs preces un sniedz pakalpojumus,
         un personu, kas iestājusies lietā, kura sniedz internetā pakalpojumus, kuri ietilpst tūrisma un ceļojumu nozarē. Faktiski,
         tā kā ar strīdīgo preču zīmi aptvertie pakalpojumi pēc būtības tiek sniegti tikai internetā, ir jāpieņem, ka personas, kas
         iestājusies lietā, klientiem ir vismaz noteiktas pamatzināšanas informātikā. Tādējādi tie arī apzinās, ka rezervēšanas sistēmas
         tiešsaistē ieviešanu nevar veikt jebkurš datora izmantotājs un ka tā prasa datorprogrammas un izstrādes pakalpojumus, kā arī
         minēto datorprogrammu izveidi, ko veic specializēts uzņēmums.

      62      Arī prasītājas apgalvojums, saskaņā ar kuru personas, kas iestājusies lietā, klienti nevar atšķirt informāciju, kuru sniedz
         pati persona, kas iestājusies lietā, no informācijas, kuru sniedz datorprogrammas un informātikas pakalpojumi, kuri ir aptverti
         ar agrāko preču zīmi, nav pareizs. Informācija, kura var interesēt personas, kas iestājusies lietā, klientus, attiecas uz
         ceļojuma noteikumiem, viesnīcas numuriņu pieejamību, kā arī to cenu. Šīs informācijas sniegšana ir konkrēti pakalpojumi, kuri
         ir aptverti ar strīdīgo preču zīmi. Preces un pakalpojumi, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi, ir paredzēti tikai informācijas
         nodošanai un paši par sevi nesniedz ieinteresētajai personai citu atsevišķu informāciju.

      63      Visbeidzot, prasītāja apstrīd apstrīdētajā lēmumā izdarīto atsauci uz Oberlandesgericht Dresden (Federālās zemes augstākā tiesa, Drēzdene) 2006. gada 12. maija spriedumu, uz kuru persona, kas iestājusies lietā, norādīja
         Apelāciju padomē. Šajā spriedumā Oberlandesgericht Dresden, izskatot prasību par preču zīmju tiesību pārkāpumu starp prasītāju un personu, kas iestājusies lietā, secināja, ka datorprogrammas
         un izstrādes pakalpojumi, kā arī minēto datorprogrammu veidošana un pakalpojumi, kuru sniegšanai šīs datorprogrammas tiek
         izmantotas, nav līdzīgi, jo sabiedrība zina, ka daudzu nozaru pakalpojumi tiek sniegti ar elektronisko līdzekļu palīdzību.
         Apstrīdētā lēmuma 22. punktā Apelāciju padome ir pilnībā piekritusi attiecīgajā spriedumā veiktajiem apsvērumiem un secinājumiem.

      64      Prasītāja tomēr norāda, ka šī atsauce apstiprina Apelāciju padomes izdarītā secinājuma, saskaņā ar kuru attiecīgās preces
         un pakalpojumi nav līdzīgi, kļūdaino raksturu. Pēc prasītājas domām, Bundesgerichtshof (Federālā Augstākā tiesa, Vācija) 2003. gada 13. novembra spriedums (I ZR 103/01, GRUR 2004, 241. lpp.), kurš ir citēts iepriekš minētā Oberlandesgericht Dresden sprieduma motivācijas daļā, attiecas uz lietu, kurā noteikts informācijas un pasūtījumu nodošanas veids, proti, to nodošana
         ar informātikas sistēmu vai citiem līdzekļiem, piemēram, parasto pastu, tika uzskatīts par tādu, kam nav nozīmes strīda izšķiršanā.
         Šī lieta esot atšķirīga, jo attiecīgie pakalpojumi, kuri ir aptverti ar strīdīgo preču zīmi, tiek sniegti tikai internetā.

      65      Tomēr, kā tas ir minēts iepriekš, vienīgi apstāklis, ka attiecīgie personas, kas iestājusies lietā, pakalpojumi, kuri ir aptverti
         ar strīdīgo preču zīmi, tiek sniegti tikai internetā, nav pietiekams, lai secinātu līdzību starp šiem pakalpojumiem un precēm
         un pakalpojumiem, kuri ir aptverti ar agrāko preču zīmi. Tātad pretēji tam, ko norāda prasītāja, apstrīdētajā lēmumā atsauce
         uz iepriekš minēto Oberlandesgericht Dresden spriedumu nekādi nepierāda secinājuma, kas attiecas uz līdzības starp precēm un pakalpojumiem, kuri ir aptverti ar vienu
         vai otru no konfliktējošajām preču zīmēm, kļūdaino raksturu, turklāt nav vajadzības pārbaudīt, vai šajā pēdējā minētajā spriedumā
         ir veikta pareiza Bundesgerichtshof judikatūras piemērošana, šis jautājums neietilpst Pirmās instances tiesas kompetencē un katrā ziņā tam nav nozīmes šajā prāvā.

      66      No visa iepriekš minētā izriet, ka vienīgais prasītājas prasības pamats ir noraidāms kā nepamatots.

      67      Tā kā vienīgais prasītājas prasības pamatojumā izvirzītais pamats ir noraidīts, šī prasība katrā ziņā ir jāatzīst par nepamatotu,
         turklāt nav vajadzības lemt par ITSB un personas, kas iestājusies lietā, to atbildes rakstos izvirzīto iebildi par nepieņemamību
         (šajā sakarā skat. Tiesas 2002. gada 26. februāra spriedumu lietā C‑23/00 P Padome/Boehringer, Recueil, I‑1873. lpp., 52. punkts, un 2004. gada 23. marta spriedumu lietā C‑233/02 Francija/Komisija, Recueil, I‑2759. lpp., 26. punkts).

       Par tiesāšanās izdevumiem
      68      Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
         izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā prasītājai spriedums ir nelabvēlīgs, tai
         jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar ITSB un personas, kas iestājusies lietā, prasījumiem.

      Ar šādu pamatojumu
      PIRMĀS INSTANCES TIESA (piektā palāta)
      nospriež:
      1)      lūgumu par juridiskās palīdzības piešķiršanu noraidīt;
      2)      prasību noraidīt;
      3)      Commercy AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

               Vilaras

               Prek

               Ciucǎ

         Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2009. gada 22. janvārī.
      [Paraksti]
      * Tiesvedības valoda – vācu.