title: Lieta C-230/18: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Landesverwaltungsgericht Tirol (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — PI/Landespolizeidirektion Tirol (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 49. pants — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. panta 2. punkts un 16. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība — Ierobežojums — Lēmums par komercuzņēmuma tūlītēju slēgšanu — Pamatojuma neesamība — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Noziedzīgu nodarījumu pret prostitūtām prevencija — Sabiedrības veselības aizsardzība — Brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojuma samērīgums — Pamattiesību hartas 47. un 48. pants — Pārbaudes tiesā efektivitāte — Tiesības uz aizstāvību — Tiesību uz labu pārvaldību pamatprincips)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/15

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Landesverwaltungsgericht Tirol (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — PI/Landespolizeidirektion Tirol
      (Lieta C-230/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. panta 2. punkts un 16. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība - Ierobežojums - Lēmums par komercuzņēmuma tūlītēju slēgšanu - Pamatojuma neesamība - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Noziedzīgu nodarījumu pret prostitūtām prevencija - Sabiedrības veselības aizsardzība - Brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojuma samērīgums - Pamattiesību hartas 47. un 48. pants - Pārbaudes tiesā efektivitāte - Tiesības uz aizstāvību - Tiesību uz labu pārvaldību pamatprincips)
      (2019/C 230/17)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesverwaltungsgericht Tirol

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: PI

         Atbildētāja: Landespolizeidirektion Tirol

         Rezolutīvā daļa

      LESD 49. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. panta 2. punkts un 16., 47. un 52. pants, kā arī vispārējais tiesību princips par tiesībām uz labu pārvaldību ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā izklāstītie ar tiem netiek pieļauts valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka valsts iestāde var pieņemt lēmumu par tūlītēju komercuzņēmuma slēgšanu, pamatojoties uz to, ka tai ir aizdomas, ka šajā uzņēmumā notiek ar prostitūciju saistīta darbība bez šajā tiesiskajā regulējumā prasītās atļaujas, ciktāl šajā regulējumā, pirmkārt, netiek prasīts, lai šāds lēmums tiktu rakstveidā pamatots no faktu un tiesību viedokļa un paziņots tā adresātam un, otrkārt, lai minētā adresāta lūgums atcelt šo pašu lēmumu būtu pamatots.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta C-253/18: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Stadt Euskirchen/Rhenus Veniro GmbH & Co. KG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Transports — Sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumi, izmantojot dzelzceļu un autoceļus — Regula (EK) N. 1370/2007 — 5. panta 1. un 2. punkts — Tieša piešķiršana — Sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu, izmantojot autobusus un tramvajus, līgumi — Nosacījumi — Direktīva 2014/24/ES — 12. pants — Direktīva 2014/25/ES — 28. pants)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/16

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Stadt Euskirchen/Rhenus Veniro GmbH & Co. KG
      (Lieta C-253/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Transports - Sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumi, izmantojot dzelzceļu un autoceļus - Regula (EK) N. 1370/2007 - 5. panta 1. un 2. punkts - Tieša piešķiršana - Sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu, izmantojot autobusus un tramvajus, līgumi - Nosacījumi - Direktīva 2014/24/ES - 12. pants - Direktīva 2014/25/ES - 28. pants)
      (2019/C 230/19)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Stadt Euskirchen

         Atbildētāja: Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

         Piedaloties: SVE Stadtverkehr Euskirchen GmbH, RVK Regionalverkehr Köln GmbH

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (2007. gada 23. oktobris) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70, 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams tādu līgumu par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, ko sniedz ar autobusu, tiešai piešķiršanai, kuriem nav pakalpojumu koncesijas līgumu formas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris) par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu izpratnē.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta C-486/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — RE/Praxair MRC SAS (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 96/34/EK — Pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu — 2. noteikuma 6. punkts — Uz nenoteiktu laiku un pilnu darba laiku nodarbināts darbinieks, kas atrodas bērna kopšanas atvaļinājumā uz nepilna darba laika pamata — Atlaišana — Atlaišanas pabalsts un pārkvalifikācijas atvaļinājuma pabalsts — Aprēķināšanas metodes — LESD 157. pants — Darba ņēmēju sieviešu un vīriešu vienlīdzīga darba samaksa — Bērna kopšanas atvaļinājums uz nepilna darba laika pamata, ko galvenokārt izmanto darba ņēmējas sievietes — Netieša diskriminācija — Objektīvi attaisnoti un ar diskrimināciju dzimuma dēļ nekādi nesaistīti faktori — Neesamība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/18

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — RE/Praxair MRC SAS
      (Lieta C-486/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 96/34/EK - Pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu - 2. noteikuma 6. punkts - Uz nenoteiktu laiku un pilnu darba laiku nodarbināts darbinieks, kas atrodas bērna kopšanas atvaļinājumā uz nepilna darba laika pamata - Atlaišana - Atlaišanas pabalsts un pārkvalifikācijas atvaļinājuma pabalsts - Aprēķināšanas metodes - LESD 157. pants - Darba ņēmēju sieviešu un vīriešu vienlīdzīga darba samaksa - Bērna kopšanas atvaļinājums uz nepilna darba laika pamata, ko galvenokārt izmanto darba ņēmējas sievietes - Netieša diskriminācija - Objektīvi attaisnoti un ar diskrimināciju dzimuma dēļ nekādi nesaistīti faktori - Neesamība)
      (2019/C 230/21)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: RE

         Atbildētājs: Praxair MRC SAS

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvas 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto Pamatnolīgumu par bērna kopšanas atvaļinājumu, kas grozīta ar Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvu 97/75/EK, pielikumā iekļautā 1995. gada 14. decembrī noslēgtā pamatnolīguma 2. noteikuma 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, ka, izbeidzot darba līgumu ar darba ņēmēju, kas ir pieņemts darbā uz nenoteiktu laiku un pilnu darba laiku, kad viņš izmanto bērna kopšanas atvaļinājumu uz nepilna darba laika pamata, šim darba ņēmējam izmaksājamais atlaišanas pabalsts un pārkvalifikācijas atvaļinājuma pabalsts vismaz daļēji tiek noteikts, balstoties uz samazinātu darba samaksu, ko viņš saņem brīdī, kad ir notikusi atlaišana no darba.

                  2)

                  LESD 157. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka, izbeidzot darba līgumu ar darba ņēmēju — kas ir pieņemts darbā uz nenoteiktu laiku un pilnu darba laiku, kad viņš izmanto bērna kopšanas atvaļinājumu uz nepilna darba laika pamata, šim darba ņēmējam izmaksājamais atlaišanas pabalsts un pārkvalifikācijas atvaļinājuma pabalsts vismaz daļēji tiek noteikts, balstoties uz samazinātu darba samaksu, ko viņš saņem brīdī, kad ir notikusi atlaišana no darba —, situācijā, kad daudz vairāk sieviešu nekā vīriešu izvēlas izmantot bērna kopšanas atvaļinājumu uz nepilna darba laika pamata un kad no tā izrietošā atšķirīgā attieksme nevar tikt attaisnota ar objektīviem elementiem, kas nav saistīti ar jebkāda veida diskrimināciju dzimuma dēļ.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta C-780/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 10. decembrī Cuervo y Sobrinos 1882, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 10. decembra spriedumu lietā T-374/17 Cuervo y Sobrinos 1882/EUIPO — A. Salgado Nespereira

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/19

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 10. decembrī Cuervo y Sobrinos 1882, S.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 10. decembra spriedumu lietā T-374/17 Cuervo y Sobrinos 1882/EUIPO — A. Salgado Nespereira
      (Lieta C-780/18 P)
      (2019/C 230/22)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Cuervo y Sobrinos 1882, S.L. (pārstāvji: S. Ferrandis González un K. Gibas, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs un A. Salgado Nespereira, S.A.

      Ar 2019. gada 22. maija rīkojumu Tiesa (astotā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu, un piesprieda Cuervo y Sobrinos 1882, S.L. segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


title: Lieta C-264/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Constantin Film Verleih GmbH/YouTube LLC, Google Inc.

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Constantin Film Verleih GmbH/YouTube LLC, Google Inc.
      (Lieta C-264/19)
      (2019/C 230/23)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Constantin Film Verleih GmbH

         Atbildētājas: YouTube LLC, Google Inc.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Direktīvas 2004/48/EK (1) 8. panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto preču vai pakalpojumu producentu, ražotāju, izplatītāju, piegādātāju un citu bijušo turētāju, kā arī vairumtirgotāju un mazumtirgotāju, uz kuriem attiecas informācija atbilstoši Direktīvas 2004/48/EK 8. panta 1. punktam, adreses ietver arī:

                              a)

                              pakalpojumu lietotāju e-pasta adreses un/vai

                              b)

                              pakalpojumu lietotāju tālruņa numurus un/vai

                              c)

                              pakalpojumu lietotāju IP adreses, kas izmantotas kontrafakta datņu augšupielādei, tostarp precīzu augšupielādes laiku?

                  2.

                  Ja atbilde uz 1. jautājuma c) daļu ir apstiprinoša:
                  Vai informācija, kas jāsniedz saskaņā ar Direktīvas 2004/48/EK 8. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ietver arī IP adresi, kuru lietotājs, kas iepriekš ir augšupielādējis kontrafakta datnes, pēdējoreiz izmantoja, lai piekļūtu savam Google/Youtube lietotāja kontam, tostarp norādot precīzu piekļuves laiku, neatkarīgi no tā, vai šajā pēdējā piekļuvē tika izdarīti pārkāpumi?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV L 157, 30.4.2004., 45. lpp.).


title: Lieta C-266/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — EIS GmbH/TO

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — EIS GmbH/TO
      (Lieta C-266/19)
      (2019/C 230/24)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: EIS GmbH

         Atbildētājs: TO

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tālruņa numurs “ir” pieejams norādījumu par atteikumu paraugā ietverto aizpildīšanas norādījumu izpratnē atbilstoši Direktīvas 2011/83/ES (1) I pielikuma A daļai, ja tirgotājs tālruņa numuru ietver tīmekļa vietnes juridiskajās norādēs vai skaidri un saprotami norāda savas tīmekļa vietnes sākumlapā?

                  2)

                  Vai tālruņa numurs “ir” pieejams norādījumu par atteikumu paraugā ietverto aizpildīšanas norādījumu izpratnē atbilstoši Direktīvas 2011/83/ES I pielikuma A daļai, ja tirgotājs tālruņa līniju gan lieto komercdarbības nolūkos, taču neizmanto to, lai slēgtu distances līgumus, un tādējādi to neparedz distances līgumu atcelšanai, proti, paziņojumu par atteikumu saņemšanai?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām (OV 2011, L 304, 64. lpp.).


title: Lieta C-279/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. aprīlī iesniedza Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/WR

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. aprīlī iesniedza Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/WR
      (Lieta C-279/19)
      (2019/C 230/25)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Iesniedzējtiesa

         Court of Appeal (Apvienotā Karaliste)

         Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Atbildētājs: WR

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai saskaņā ar Direktīvas 2008/118/EK (1) 33. panta 3. punktu persona (turpmāk tekstā — “P”), kuras fiziskā turējumā atrodas akcīzes preces brīdī, kad tās dalībvalstī B kļūst apliekamas ar akcīzes nodokli, atbild par šī akcīzes nodokļa samaksu apstākļos, kad šī persona:

                              a)

                              nebija likumiski vai līgumiski ieinteresēta par šīm akcīzes precēm;

                              b)

                              citu interesēs par samaksu pārvadāja šīs akcīzes preces no dalībvalsts A uz dalībvalsti B; un

                              c)

                              zināja, ka tās turējumā esošās preces ir akcīzes preces, taču nezināja un tai nebija pamata aizdomām, ka šīs preces dalībvalstī B ir kļuvušas apliekamas ar akcīzes nodokli brīdī, kad tās kļuva apliekamas ar šādu akcīzes nodokli vai jau iepriekš?

                  2)

                  Vai atbilde uz 1. jautājumu atšķiras, ja P nezināja, ka tās turējumā esošās preces bija akcīzes preces?

         (1)  Padomes Direktīva 2008/118/EK (2008.gada 16.decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (OV 2009, L 9, 12. lpp.)


title: Lieta C-343/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 30. aprīlī iesniedza Landesgericht Klagenfurt (Austrija) — Verein für Konsumenteninformation/Volkswagen AG

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 30. aprīlī iesniedza Landesgericht Klagenfurt (Austrija) — Verein für Konsumenteninformation/Volkswagen AG
      (Lieta C-343/19)
      (2019/C 230/27)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Klagenfurt

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Verein für Konsumenteninformation

         Atbildētāja: Volkswagen AG

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, tādos apstākļos kā pamatlietā, par “vietu, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu” var uzskatīt vietu tajā dalībvalstī, kurā kaitējums ir radies, ja šo kaitējumu veido vienīgi finansiāli zaudējumi, kas tieši izriet no citā dalībvalstī veiktas prettiesiskas darbības?

         (1)  OV 2012, L 351, 1. lpp.


title: Lieta C-354/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. maijā iesniedza Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Zviedrija) — Novartis AG/Patent-och registreringsverket

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. maijā iesniedza Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Zviedrija) — Novartis AG/Patent-och registreringsverket
      (Lieta C-354/19)
      (2019/C 230/28)
      Tiesvedības valoda — zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Novartis AG

         Atbildētājs: Patent-och registreringsverket

         Prejudiciālais jautājums

      Ņemot vērā pamatmērķi, kādam kalpo papildu aizsardzības sertifikāts zālēm, proti, veicināt pētniecību farmācijas jomā Savienībā: vai ar Regulas par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (1) 3. panta c) punktu, ievērojot Regulas par papildu aizsardzības sertifikāta ieviešanu augu aizsardzības līdzekļiem 3. panta 2. punktu, pieteikuma iesniedzējam, kuram jau ir izsniegts sertifikāts par produktu, kurš kā tāds ir aizsargāts ar derīgu pamatpatentu šim produktam, tiek liegts izdot papildu aizsardzības sertifikātu jaunai produkta izmantošanai, ja jauna izmantošana konkrētajā gadījumā nozīmē jaunu izmantošanas jomu, kas tiek īpaši aizsargāta ar jaunu pamatpatentu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 469/2009 (2009. gada 6. maijs) par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (OV L 152, 16.6.2009., 1. lpp.).


title: Lieta C-390/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 17. maijā Itālijas Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. marta spriedumu lietā T-135/15 Itālija/Komisija

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/24

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 17. maijā Itālijas Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 12. marta spriedumu lietā T-135/15 Itālija/Komisija
      (Lieta C-390/19 P)
      (2019/C 230/29)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāvis, C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Francijas Republika, Ungārija.

         Prasījumi

                  —

                  atcelt, ciktāl tas ir pārsūdzēts ar šo apelācijas sūdzību, Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 12. marta spriedumu lietā T-135/15 Itālijas Republika/Komisija, kas tika izsniegts 2019. gada 13. martā un ar ko tika noraidīta prasība, kuru, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu, Itālijas Republika bija cēlusi par Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/103 (2015. gada 16. janvāris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (paziņots ar numuru C(2015) 53) (1);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1)

                  Regulas Nr. 320/2006 un Regulas Nr. 968/2006 pārkāpums. Tiesas 2013. gada 14. novembra sprieduma apvienotajās lietās no C-187/12 līdz C-189/12 SFIR u.c. neievērošana.
                  Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu Vispārējai tiesai tiek pārmests, ka pārsūdzētajā spriedumā tā esot kļūdaini noteikusi datumu, kad bija jāpārbauda, vai silosi, kas tikuši saglabāti cukura uzņēmumos, kuri ir saņēmuši atbalstu, ir uzskatāmi par “ražošanas iekārtām” un vai to saglabāšana ir vai nav atļauta, gadījumā, ja bija iesniegti atbalsta pieteikumi par iekārtu pilnīgu demontāžu.

                  2)

                  Otrais apelācijas sūdzības pamats: Dokumentā VI/5330/97 ietverto Komisijas pamatnostādņu neievērošana
                  Ar otro apelācijas sūdzības pamatu Vispārējai tiesai tiek pārmests, ka, lai gan tā ir uzskatījusi, ka šajā lietā ir īstenojušies pamatnostādņu 2. pielikumā paredzētie nosacījumi, lai konstatētu, ka pastāv viens no “robežgadījumiem”, kurus Savienības likumdevējs uzskatīja par pamatu finanšu korekcijas nepiemērošanai vai samazināšanai, pārsūdzētajā spriedumā tā tomēr secinājusi, kas Komisijas lēmums nepiemērot šo “robežgadījumu” ir tiesisks.

         (1)  OV 2015, L 16, 33. lpp.


title: Lieta T-604/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 22. maija spriedums — Ertico — ITS Europe/Komisija (Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem — Ieteikums 2003/361/EK — Komisijas Validācijas komitejas lēmums par kvalificēšanu par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu — Pārskatīšanas pieprasījums atbilstoši Lēmuma 2012/838/ES, Euratom pielikuma 1.2.6. un 1.2.7. iedaļai — Pārsūdzības administratīvā kārtā neesamība Regulas (EK) Nr. 58/2003 22. panta izpratnē — Tiesības uz aizstāvību — Labas pārvaldības princips — Tiesiskā drošība — Tiesiskā paļāvība — Res judicata spēks — Mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīcijas kritēriji Savienības politikas jomās — Jēdziens “uzņēmums” — Jēdziens “saimnieciskā darbība” — Neatkarības kritērijs — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/25

      Vispārējās tiesas 2019. gada 22. maija spriedums — Ertico — ITS Europe/Komisija
      (Lieta T-604/15) (1)

      (Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem - Ieteikums 2003/361/EK - Komisijas Validācijas komitejas lēmums par kvalificēšanu par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu - Pārskatīšanas pieprasījums atbilstoši Lēmuma 2012/838/ES, Euratom pielikuma 1.2.6. un 1.2.7. iedaļai - Pārsūdzības administratīvā kārtā neesamība Regulas (EK) Nr. 58/2003 22. panta izpratnē - Tiesības uz aizstāvību - Labas pārvaldības princips - Tiesiskā drošība - Tiesiskā paļāvība - Res judicata spēks - Mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīcijas kritēriji Savienības politikas jomās - Jēdziens “uzņēmums” - Jēdziens “saimnieciskā darbība” - Neatkarības kritērijs - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 230/30)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: M. Wellinger un K. T’Syen, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal un M. Clausen, vēlāk — R. Lyal un A. Kyratsou)

         Priekšmets

      Par prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt 2015. gada 18. augusta lēmumu, kuru pieņēmusi Validācijas komiteja, kas paredzēta pielikuma 1.2.7. iedaļā Komisijas Lēmumā 2012/838/ES, Euratom (2012. gada 18. decembris) par tādu noteikumu pieņemšanu, kas nodrošina dalībnieku pastāvēšanas un juridiskā statusa, kā arī to darbības spēju un finansiālo spēju konsekventu pārbaudi netiešās darbībās, kas tiek atbalstītas piešķīruma veidā saskaņā ar Eiropas Kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem un Eiropas Atomenerģijas kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecības un mācību darbībām kodolenerģijas jomā (OV 2012, L 359, 45. lpp.), daļā, kurā minētajā komitejas lēmumā ir secināts, ka prasītāja nevar tikt kvalificēta par mikrouzņēmumu, mazo vai vidējo uzņēmumu Komisijas Ieteikuma 2003/361/EK (2003. gada 6. maijs) par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju (OV 2003, L 124, 36. lpp.) izpratnē.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

                  3)

                     Eiropas Komisija sedz pati savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no Ertico — ITS Europe tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta T-197/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 22. maija spriedums — Andrea Incontri/EUIPO — Higicol (“ANDREA INCONTRI”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ANDREA INCONTRI” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ANDREIA” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Vārda un uzvārda atšķirtspēja — Grozīšanas pilnvaras)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/26

      Vispārējās tiesas 2019. gada 22. maija spriedums — Andrea Incontri/EUIPO — Higicol (“ANDREA INCONTRI”)
      (Lieta T-197/16) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ANDREA INCONTRI” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ANDREIA” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Vārda un uzvārda atšķirtspēja - Grozīšanas pilnvaras)
      (2019/C 230/31)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Andrea Incontri Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji: A. Perani un J. Graffer, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Higicol, SA (Baguim do monte, Portugāle) (pārstāvji: Á. Pinho un J. M. Pimenta, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 25. februāra lēmumu lietā R 146/2015-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Higicol un Andrea Incontri.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 25. februāra lēmumu lietā R 146/2015-4.

                  2)

                     EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no Andrea Incontri Srl tiesāšanās izdevumiem, ieskaitot nepieciešamos izdevumus, kas tai radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē.

                  3)

                     Higicol, SA sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no Andrea Incontri tiesāšanās izdevumiem, ieskaitot nepieciešamos izdevumus, kas tai radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta C-744/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 29. novembrī Volkswagen AG iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedumu lietā T-623/16 Volkswagen AG/EUIPO

text:
               15.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/3

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 29. novembrī Volkswagen AG iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 19. septembra spriedumu lietā T-623/16 Volkswagen AG/EUIPO
      (Lieta C-744/18 P)
      (2019/C 238/03)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Volkswagen AG (pārstāvji: F. Thiering un L. Steidle, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      Eiropas Savienības Tiesa (septītā palāta) ar 2019. gada 21. maija rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-653/17 P: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 15. maija spriedums — VM Vermögens-Management GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), DAT Vermögensmanagement GmbH (Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — Regula (ES) 2015/2424 — Spēkā neesamības atzīšanas process — Vārdiska preču zīme “Vermögensmanufaktur” — Atzīšana par spēkā neesošu — Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu — Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas — Atpakaļejošs spēks — Vispārējās tiesas kompetence — Spriedumu pamatojums)

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/5

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 15. maija spriedums — VM Vermögens-Management GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), DAT Vermögensmanagement GmbH
      (Lieta C-653/17 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - Regula (ES) 2015/2424 - Spēkā neesamības atzīšanas process - Vārdiska preču zīme “Vermögensmanufaktur” - Atzīšana par spēkā neesošu - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Atpakaļejošs spēks - Vispārējās tiesas kompetence - Spriedumu pamatojums)
      (2019/C 255/06)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: VM Vermögens-Management GmbH (pārstāvji: T. Dolde un P. Homann, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: S. Hanne), DAT Vermögensmanagement GmbH

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  VM Vermögens-Management GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 94, 12.3.2018.


title: Lieta C-204/18 P: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 16. maija spriedums — Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua)/Eiropas Komisija (Apelācija — Vide — Invazīvu svešzemju sugu introdukcijas un izplatīšanās profilakse un pārvaldība — Regula (ES) Nr. 1143/2014 — Īstenošanas regula (ES) 2016/1141 — Invazīvo svešzemju sugu, kas rada bažas Savienībai, saraksta pieņemšana — Sugas Procambarus clarkii iekļaušana)

text:
               29.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/12

      Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 16. maija spriedums — Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua)/Eiropas Komisija
      (Lieta C-204/18 P) (1)

      (Apelācija - Vide - Invazīvu svešzemju sugu introdukcijas un izplatīšanās profilakse un pārvaldība - Regula (ES) Nr. 1143/2014 - Īstenošanas regula (ES) 2016/1141 - Invazīvo svešzemju sugu, kas rada bažas Savienībai, saraksta pieņemšana - Sugas Procambarus clarkii iekļaušana)
      (2019/C 255/15)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (pārstāvis: A. Uceda Sosa, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Němečková un C. Hermes)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta T-376/19: Prasība, kas celta 2019. gada 24. jūnijā — El Corte Inglés/EUIPO — Big Bang (“LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY”)

text:
               5.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 263/72

      Prasība, kas celta 2019. gada 24. jūnijā — El Corte Inglés/EUIPO — Big Bang (“LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY”)
      (Lieta T-376/19)
      (2019/C 263/77)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis: J. L. Rivas Zurdo, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Big Bang, trgovina in storitve, d.o.o. (Ļubļana, Slovēnija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskās preču zīmes “LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 15 879 323

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 5. aprīļa lēmums lietā R 1684/2018-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību par attiecīgā lēmuma atcelšanu un uz līdz ar to atcelt apstrīdēto lēmumu, ar kuru noraidīta reģistrācijas pieteikuma iesniedzējas apelācijas sūdzība un atstāts spēkā Iebildumu nodaļas lēmums (iebildumu process B 2 840 414), ar kuru tika noraidīta Eiropas Savienības preču zīme Nr. 15 879 323 tikai attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst klasēs, par kurām tika iesniegti iebildumi (7., 9., 11., 16., 35. un 42. klase), izņemot šādas preces, kas ietilpst 7. klasē un attiecībā uz ko reģistrācija arī tika atļauta: “mašīnu sajūgi un transmisijas elementi (izņemot sauszemes transportlīdzekļiem paredzētos); lauksaimniecības mehānismi (izņemot ar roku darbināmos); olu inkubatori; tirdzniecības automāti”, un

                  —

                  piespriest tam lietas dalībniekam vai dalībniekiem, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-391/18: Tiesas devītās palātas priekšsēdētāja 2019. gada 8. aprīļa rīkojums — Eiropas Komisija/Horvātijas Republika

text:
               19.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 280/33

      Tiesas devītās palātas priekšsēdētāja 2019. gada 8. aprīļa rīkojums — Eiropas Komisija/Horvātijas Republika
      (Lieta C-391/18) (1)

      (2019/C 280/46)
      Tiesvedības valoda — horvātu
      Tiesas devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta C-294/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 10. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Constanța (Rumānija) — Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea/SC Piscicola Tulcea SA

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 10. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Constanța (Rumānija) — Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea/SC Piscicola Tulcea SA
      (Lieta C-294/19)
      (2019/C 288/16)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Constanța

         Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja — atbildētāja pirmajā instancē: Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

         Atbildētāja apelācijas instancē — prasītāja pirmajā instancē: SC Piscicola Tulcea SA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (1), 2. panta un 34. panta 2. punkta noteikumi un Komisijas Regulas (EK) Nr. 1120/2009 (2009. gada 29. oktobris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienotā maksājuma shēmu, kura paredzēta III sadaļā Padomes Regulā (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (2), 2. panta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kas tādos apstākļos kā pamatlietā izskatāmajā strīdā no maksājumu samaksas izslēdz lauksaimniekus tādēļ, ka akvakultūras iekārtas, kas izmantotas kā aramzeme, nav “lauksaimniecībā izmantojama platība” Regulas Nr. 1120/2009 2. panta izpratnē, jo to neuzskata par zemes platību, par kuru ir tiesības pretendēt uz atbalstu atbilstoši Regulas (EK) Nr. 73/2009 34. panta 2. punktam?

         (1)  OV 2009, L 30, 16. lpp.

         (2)  OV 2009, L 316, 1. lpp.


title: Lieta T-466/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 26. jūnija spriedums — NRW. Bank/VNV (Prasība atcelt tiesību aktu — Ekonomikas un monetārā savienība — Banku savienība — Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) — Vienotais noregulējuma fonds (VNF) — Ex ante iemaksas noteikšana attiecībā uz 2016. gadu — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Vispārējās tiesas Reglamenta 76. pants — Nepieņemamība)

text:
               26.8.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/44

      Vispārējās tiesas 2019. gada 26. jūnija spriedums — NRW. Bank/VNV
      (Lieta T-466/16) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Ekonomikas un monetārā savienība - Banku savienība - Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) - Vienotais noregulējuma fonds (VNF) - Ex ante iemaksas noteikšana attiecībā uz 2016. gadu - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Vispārējās tiesas Reglamenta 76. pants - Nepieņemamība)
      (2019/C 288/56)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: NRW. Bank (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji: sākotnēji A. Behrens, J. Kraayvanger un J. Seitz, vēlāk J. Seitz un D. Flore, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (pārstāvji: B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch un S. Ianc, advokāti)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: K. Michoel un J. Bauerschmidt), Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Steiblytė un K.-Ph. Wojcik)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko lūgts atcelt, pirmkārt, Vienotās noregulējuma valdes (turpmāk tekstā — “VNV”) 2016. gada 15. aprīļa izpildsesijā pieņemto lēmumu par ex ante iemaksām Vienotajā noregulējuma fondā attiecībā uz 2016. gadu (SRB/ES/SRF/2016/06) un, otrkārt, VNV 2016. gada 20. maija izpildsesijā pieņemto lēmumu par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā attiecībā uz 2016. gadu pielāgošanu, kurš papildina VNV 2016. gada 15. aprīļa izpildsesijā pieņemto lēmumu par ex ante iemaksām Vienotajā noregulējuma fondā attiecībā uz 2016. gadu (SRB/ES/SRF/2016/13), ciktāl tie attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     NRW. Bank sedz savus, kā arī atlīdzina Vienotās noregulējuma valdes (VNV) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta C-377/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 4. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pakalpojumi iekšējā tirgū — Direktīva 2006/123/EK — 15. pants — LESD 49. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Arhitektu un inženieru honorāri par plānošanas pakalpojumiem — Minimālie un maksimālie tarifi)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/2

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 4. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-377/17) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Pakalpojumi iekšējā tirgū - Direktīva 2006/123/EK - 15. pants - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Arhitektu un inženieru honorāri par plānošanas pakalpojumiem - Minimālie un maksimālie tarifi)
      (2019/C 305/02)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: W. Mölls un L. Malferrari, kā arī H. Tserepa-Lacombe)

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: T. Henze un D. Klebs, vēlāk — D. Klebs)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un G. Koós, kā arī M. M. Tátrai)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Saglabājot fiksētus tarifus arhitektu un inženieru sniegtiem plānošanas pakalpojumiem, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū 15. panta 1. punktā, 2. punkta g) apakšpunktā un 3. punktā paredzētos pienākumus.

                  2)

                  Vācijas Federatīvā Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Ungārija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 269, 14.8.2017.


title: Lieta C-622/17: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 4. jūlija spriedums (Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Baltic Media Alliance Ltd./Lietuvos radijo ir televizijos komisija (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Direktīva 2010/13/ES — Audiovizuālo mediju pakalpojumi — Televīzijas apraide — 3. panta 1. un 2. punkts — Uztveršanas un retranslācijas brīvība — Nacionālā naida kurināšana — Uztvērējas dalībvalsts veiktie pasākumi — Mediju pakalpojumu sniedzēju un pārējo personu, kuras sniedz televīzijas kanālu vai raidījumu izplatīšanas internetā pakalpojumus, pagaidu pienākums šīs dalībvalsts teritorijā izplatīt vai retranslēt televīzijas kanālu tikai maksas paketēs)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/5

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 4. jūlija spriedums (Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Baltic Media Alliance Ltd./Lietuvos radijo ir televizijos komisija
      (Lieta C-622/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Direktīva 2010/13/ES - Audiovizuālo mediju pakalpojumi - Televīzijas apraide - 3. panta 1. un 2. punkts - Uztveršanas un retranslācijas brīvība - Nacionālā naida kurināšana - Uztvērējas dalībvalsts veiktie pasākumi - Mediju pakalpojumu sniedzēju un pārējo personu, kuras sniedz televīzijas kanālu vai raidījumu izplatīšanas internetā pakalpojumus, pagaidu pienākums šīs dalībvalsts teritorijā izplatīt vai retranslēt televīzijas kanālu tikai maksas paketēs)
      (2019/C 305/05)
      Tiesvedības valoda — lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Baltic Media Alliance Ltd.

         Atbildētāja: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/13/ES (2010. gada 10. marts) par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva), 3. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz pasākumu, ko dalībvalsts veic sabiedriskās kārtības apsvērumu dēļ, ko veido mediju pakalpojumu sniedzēju, kuru raidījumi ir paredzēti šīs dalībvalsts teritorijai, un pārējo personu, kuras sniedz minētās dalībvalsts patērētājiem televīzijas kanālu un raidījumu izplatīšanas internetā pakalpojumu, pienākums divpadsmit mēnešus televīzijas kanālu minētās dalībvalsts teritorijā izplatīt vai retranslēt tikai maksas paketēs, tomēr nekavējot pašu šī kanāla televīzijas raidījumu retranslāciju šīs pirmās dalībvalsts teritorijā, neattiecas šī tiesību norma.

         (1)  OV C 52, 12.2.2018.


title: Lieta C-624/17: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 4. jūlija spriedums (Gerechtshof Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Tronex BV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Atkritumi — Sūtījumi — Regula (EK) Nr. 1013/2006 — 2. panta 1. punkts — Direktīva 2008/98/EK — 3. panta 1) punkts — Jēdzieni “atkritumu sūtījums” un “atkritumi” — Tādu preču kopums, kas sākotnēji paredzētas pārdošanai mazumtirdzniecībā un ko patērētāji nodevuši atpakaļ vai kas kļuvušas liekas pārdevēja sortimentā)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/5

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 4. jūlija spriedums (Gerechtshof Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Tronex BV
      (Lieta C-624/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Atkritumi - Sūtījumi - Regula (EK) Nr. 1013/2006 - 2. panta 1. punkts - Direktīva 2008/98/EK - 3. panta 1) punkts - Jēdzieni “atkritumu sūtījums” un “atkritumi” - Tādu preču kopums, kas sākotnēji paredzētas pārdošanai mazumtirdzniecībā un ko patērētāji nodevuši atpakaļ vai kas kļuvušas liekas pārdevēja sortimentā)
      (2019/C 305/06)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof Den Haag

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      Tronex BV

         Rezolutīvā daļa

      Tādu elektrisko un elektronisko ierīču kopuma nosūtīšana uz trešo valsti, kuras sākotnēji bija paredzētas pārdošanai mazumtirdzniecībā, bet kuras patērētājs ir atdevis atpakaļ vai kuras dažādu iemeslu dēļ tirgotājs ir nosūtījis savam piegādātājam, ir jāuzskata par “atkritumu sūtījumu” Parlamenta un Padomes Direktīvas (EK) Nr. 1013/2006 (2006. gada 14. jūnijs) par atkritumu sūtījumiem 1. panta 1. punkta izpratnē, to lasot kopsakarā ar tās 2. panta 1. punktu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 3. panta 1) punktu, ja šajā kopumā ietilpst ierīces, kuru esamība labā darbā kārtībā iepriekš nav konstatēta vai kuras nav pienācīgi aizsargātas pret transportēšanas radītu kaitējumu. Turpretim šādas preces, kas ir kļuvušas liekas pārdevēja sortimentā un joprojām ir neatvērtos oriģinālajos iepakojumos, ja nav pretēju norāžu, nav jāuzskata par atkritumiem.

         (1)  OV C 32, 29.1.2018.


title: Lieta C-644/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība, ko uzsākusi Eurobolt BV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 267. pants — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību — Eiropas Savienības tiesību akta pārbaudes valsts tiesā apjoms — Regula (EK) Nr. 1225/2009 — 15. panta 2. punkts — Visas būtiskās informācijas paziņošana dalībvalstīm ne vēlāk kā desmit darbdienas pirms Padomdevējas komitejas sanāksmes — Jēdziens “būtiska informācija” — Būtisks procedūras noteikums — Īstenošanas regula (ES) Nr. 723/2011 — Antidempinga maksājuma, kas ir noteikts dažu Ķīnas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, attiecināšana uz importu, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas — Spēkā esamība)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/6

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība, ko uzsākusi Eurobolt BV
      (Lieta C-644/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 267. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Eiropas Savienības tiesību akta pārbaudes valsts tiesā apjoms - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 15. panta 2. punkts - Visas būtiskās informācijas paziņošana dalībvalstīm ne vēlāk kā desmit darbdienas pirms Padomdevējas komitejas sanāksmes - Jēdziens “būtiska informācija” - Būtisks procedūras noteikums - Īstenošanas regula (ES) Nr. 723/2011 - Antidempinga maksājuma, kas ir noteikts dažu Ķīnas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, attiecināšana uz importu, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas - Spēkā esamība)
      (2019/C 305/07)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

      Eurobolt BV

         Piedaloties: Staatssecretaris van Financiën

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  LESD 267. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai apstrīdētu Savienības sekundāro tiesību akta spēkā esamību, attiecīgā persona valsts tiesā var atsaukties uz iebildumiem, kas var tikt izvirzīti saistībā ar prasību atcelt tiesību aktu, kura ir celta atbilstoši LESD 263. pantam, tostarp uz iebildumiem attiecībā uz tiesību akta pieņemšanas nosacījumu neievērošanu.

                  2)

                  LESD 267. pants, lasot to kopsakarā ar LES 4. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai pirms vēršanās Tiesā ir tiesības vērsties pie Eiropas Savienības iestādēm, kas ir bijušas iesaistītas Savienības sekundāro tiesību akta, kura spēkā esamība tiek apstrīdēta valsts tiesā, izstrādāšanā, lai iegūtu no tām informāciju un konkrētas norādes, kuras tā uzskata par vajadzīgām, lai kliedētu visas valsts tiesas šaubas par attiecīgā Savienības tiesību akta spēkā esamību un lai tādējādi izvairītos no prejudiciāla jautājuma par šī tiesību akta spēkā esamību iesniegšanas Tiesā.

                  3)

                  Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 723/2011 (2011. gada 18. jūlijs), ar kuru galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Regulu (EK) Nr. 91/2009 noteikts dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, attiecina arī uz dažu dzelzs vai tērauda savienotājelementu importu, ko veic, tos nosūtot no Malaizijas un deklarējot vai nedeklarējot kā Malaizijas izcelsmes ražojumus, nav spēkā, jo tā ir pieņemta, pārkāpjot Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 15. panta 2. punktu.

         (1)  OV C 52, 12.2.2018.


title: Lieta C-649/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju aizsardzība — Direktīva 2011/83/ES — 6. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Informēšanas prasības distances līgumiem un ārpus uzņēmuma telpām noslēgtiem līgumiem — Tirgotāja pienākums norādīt savus tālruņa un faksa numurus “ja tādi ir” — Piemērojamība)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl
      (Lieta C-649/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 2011/83/ES - 6. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Informēšanas prasības distances līgumiem un ārpus uzņēmuma telpām noslēgtiem līgumiem - Tirgotāja pienākums norādīt savus tālruņa un faksa numurus “ja tādi ir” - Piemērojamība)
      (2019/C 305/08)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Atbildētāja: Amazon EU Sàrl

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, 6. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, atbilstoši kuram tirgotājam, pirms tas noslēdz ar patērētāju šīs direktīvas 2. panta 7. un 8. punktā paredzēto distances līgumu vai ārpus uzņēmuma telpām noslēdzamu līgumu, pilnīgi visos gadījumos ir pienākums norādīt savu tālruņa numuru. Otrkārt, minētajā tiesību normā tirgotājam nav noteikts pienākums ierīkot tālruņa vai faksa līniju vai izveidot jaunu elektroniskā pasta kontu, lai ļautu patērētājiem sazināties ar tirgotāju, un tajā pienākums norādīt tālruņa vai faksa numuru vai elektroniskā pasta adresi ir paredzēts tikai gadījumos, kad šī tirgotāja rīcībā jau ir šie saziņas līdzekļi saziņai ar patērētājiem;
      Direktīvas 2011/83 6. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai gan šajā tiesību normā tirgotājam ir paredzēts pienākums darīt pieejamu patērētājam tādu saziņas līdzekli, kas atbilst tiešas un efektīvas saziņas kritērijiem, tas neliedz minētajam tirgotājam nodrošināt citus saziņas līdzekļus, kas nav minētajā tiesību normā paredzētie saziņas līdzekļi, lai nodrošinātu atbilstību šiem kritērijiem.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta C-668/17 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums — Viridis Pharmaceutical Ltd./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Hecht-Pharma GmbH (Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Vārdiska preču zīme “Boswelan” — Faktiska izmantošana — Neesamība — Preču zīmes izmantošana klīniskās izpētes ietvaros pirms zāļu tirdzniecības atļaujas pieteikuma iesniegšanas — Pietiekams neizmantošanas pamats — Jēdziens)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/8

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums — Viridis Pharmaceutical Ltd./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Hecht-Pharma GmbH
      (Lieta C-668/17 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Vārdiska preču zīme “Boswelan” - Faktiska izmantošana - Neesamība - Preču zīmes izmantošana klīniskās izpētes ietvaros pirms zāļu tirdzniecības atļaujas pieteikuma iesniegšanas - Pietiekams neizmantošanas pamats - Jēdziens)
      (2019/C 305/09)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Viridis Pharmaceutical Ltd. (pārstāvji: C. Spintig, S. Pietzcker un M. Prasse, Rechtsanwälte)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: S. Hanne), Hecht-Pharma GmbH (pārstāvji: J. Sachs un C. Sachs, Rechtsanwälte)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Viridis Pharmaceutical Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Hecht-Pharma GmbH tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 83, 5.3.2018.


title: Lieta C-697/17: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiskais iepirkums piegādes un būvdarbu līgumu jomā — Direktīva 2014/24/ES — 28. panta 2. punkts — Slēgta procedūra — Saimnieciskās darbības subjekti, kuriem ir atļauts iesniegt piedāvājumu — Vajadzība saglabāt juridisko un materiālo identiskumu starp izraudzīto saimnieciskās darbības subjektu un to, kurš iesniedz piedāvājumu — Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem princips)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/9

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA)
      (Lieta C-697/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskais iepirkums piegādes un būvdarbu līgumu jomā - Direktīva 2014/24/ES - 28. panta 2. punkts - Slēgta procedūra - Saimnieciskās darbības subjekti, kuriem ir atļauts iesniegt piedāvājumu - Vajadzība saglabāt juridisko un materiālo identiskumu starp izraudzīto saimnieciskās darbības subjektu un to, kurš iesniedz piedāvājumu - Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem princips)
      (2019/C 305/10)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Telecom Italia SpA

         Atbildētājas: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA)

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK, 28. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to — ņemot vērā prasību par juridisko un materiālo identiskumu starp izraudzīto saimnieciskās darbības subjektu un to, kurš iesniedz piedāvājumu, — tiek pieļauts, ka slēgtā publiskā iepirkuma procedūrā izraudzītais kandidāts, kurš apņemas pievienot citu izraudzīto kandidātu saskaņā ar apvienošanas līgumu, kas noslēgts laikposmā starp priekšatlases posmu un piedāvājumu iesniegšanu, bet izpildīts pēc šī iesniegšanas posma, var iesniegt piedāvājumu.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta C-716/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība, ko uzsāka A (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Ierobežojumi — Parādu atvieglošanas tiesvedības uzsākšana — Nosacījums par dzīvesvietu — Pieļaujamība — LESD 45. pants — Tieša iedarbība)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/9

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedība, ko uzsāka A
      (Lieta C-716/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Ierobežojumi - Parādu atvieglošanas tiesvedības uzsākšana - Nosacījums par dzīvesvietu - Pieļaujamība - LESD 45. pants - Tieša iedarbība)
      (2019/C 305/11)
      Tiesvedības valoda — dāņu

         Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

         Pamatlietas puse

      A

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāda valsts tiesiskajā regulējumā paredzēta norma par tiesu jurisdikciju, kāda ir aplūkota pamatlietā un kurā parādu atvieglojuma saņemšanas pasākums ir pakārtots nosacījumam par parādnieka mājokli vai dzīvesvietu šajā dalībvalstī.

                  2)

                  Līdz ar to LESD 45. pants ir interpretējams tādējādi, ka ar to valsts tiesai ir noteikts atstāt nepiemērotu tādā valsts tiesību normā par tiesu jurisdikciju paredzētu nosacījumu par dzīvesvietu, kāda ir aplūkota pamatlietā, neatkarīgi no tā, vai parādu atvieglošanas tiesvedība, kura arī ir paredzēta tiesiskajā regulējumā, varbūtēji skar fizisko personu parādus saskaņā ar minēto tiesisko regulējumu.

         (1)  OV C 83, 5.3.2018.


title: Lieta C-722/17: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Bezirksgericht Villach (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Norbert Reitbauer u.c./Enrico Casamassima (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Regula (ES) Nr. 1215/2012 — Jurisdikcija civillietās un komerclietās — Izņēmuma jurisdikcija — 24. panta 1. un 5. punkts — Strīdi par lietu tiesībām saistībā ar nekustamo īpašumu un spriedumu izpildi — Nekustamā īpašuma izsoles tiesas ceļā procedūra — Prasība par iebildumiem saistībā ar šajā izsolē iegūto līdzekļu sadali)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Bezirksgericht Villach (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Norbert Reitbauer u.c./Enrico Casamassima
      (Lieta C-722/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Jurisdikcija civillietās un komerclietās - Izņēmuma jurisdikcija - 24. panta 1. un 5. punkts - Strīdi par lietu tiesībām saistībā ar nekustamo īpašumu un spriedumu izpildi - Nekustamā īpašuma izsoles tiesas ceļā procedūra - Prasība par iebildumiem saistībā ar šajā izsolē iegūto līdzekļu sadali)
      (2019/C 305/12)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bezirksgericht Villach

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Norbert Reitbauer, Dolinschek GmbH, B.T.S. Trendfloor Raumausstattungs-GmbH, Elektrounternehmen K. Maschke GmbH, Klaus Egger, Architekt DI Klaus Egger Ziviltechniker GmbH

         Atbildētājs: Enrico Casamassima

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 24. panta 1. un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kreditora prasība par iebildumiem saistībā ar no nekustamā īpašuma izsoles tiesas ceļā iegūto līdzekļu sadali, kuras mērķis ir panākt, pirmkārt, ka tiek konstatēts, ka konkurējošais pretprasījums ir dzēsts ar ieskaitu un, otrkārt, ka ķīlas tiesības šī pēdējā minētā prasījuma nodrošināšanai ir spēkā neesošas, neietilpst tās dalībvalsts tiesu izņēmuma jurisdikcijā, kurā nekustamais īpašums atrodas, vai tās dalībvalsts tiesu izņēmuma jurisdikcijā, kur ir notikusi piespiedu izpilde.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta C-19/18 P: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums — VG/Eiropas Komisija (Apelācija — Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas celta pret Eiropas Komisiju — Komisijas lēmums izbeigt sadarbību Team Europe tīklā — Kaitējuma atlīdzināšana — Komisijas izvirzīta iebilde par nepieņemamību — Strīda līgumiskais vai ar neatļautu darbību saistītais raksturs)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums — VG/Eiropas Komisija
      (Lieta C-19/18 P) (1)

      (Apelācija - Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas celta pret Eiropas Komisiju - Komisijas lēmums izbeigt sadarbību Team Europe tīklā - Kaitējuma atlīdzināšana - Komisijas izvirzīta iebilde par nepieņemamību - Strīda līgumiskais vai ar neatļautu darbību saistītais raksturs)
      (2019/C 305/13)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: VG, MS tiesību pārņēmējs (pārstāve: L. Levi, advokāte)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: I. Martínez del Peral, C. Ehrbar un B. Mongin)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  VG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 83, 5.3.2018.


title: Lieta C-26/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Hessisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung/Hauptzollamt Frankfurt am Main (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — 202. un 203. pants — Ievedmuitas nodoklis — Muitas parāda rašanās muitas tiesiskā regulējuma pārkāpumu dēļ — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 2. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 30. pants Importam piemērojamais PVN — Nodokļa iekasējamības gadījums — Preces “importa” jēdziens — Prasība par preces nokļūšanu Eiropas Savienības ekonomiskajā apritē — Šīs preces transportēšana uz dalībvalsti, kas nav muitas parāda rašanās dalībvalsts)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Hessisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung/Hauptzollamt Frankfurt am Main
      (Lieta C-26/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 202. un 203. pants - Ievedmuitas nodoklis - Muitas parāda rašanās muitas tiesiskā regulējuma pārkāpumu dēļ - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 2. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 30. pants Importam piemērojamais PVN - Nodokļa iekasējamības gadījums - Preces “importa” jēdziens - Prasība par preces nokļūšanu Eiropas Savienības ekonomiskajā apritē - Šīs preces transportēšana uz dalībvalsti, kas nav muitas parāda rašanās dalībvalsts)
      (2019/C 305/14)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Hessisches Finanzgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung

         Atbildētāja: Hauptzollamt Frankfurt am Main

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 30. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja prece ir ievesta Savienības teritorijā, nepietiek ar to, ka konkrētajā dalībvalstī attiecībā uz šo preci ir izdarīti muitas tiesiskā regulējuma pārkāpumi, kā rezultātā šajā dalībvalstī ir radies ievedmuitas parāds, lai uzskatītu, ka minētā prece ir nokļuvusi Savienības ekonomiskajā apritē šajā dalībvalstī, ja ir konstatēts, ka šī pati prece ir transportēta uz citu dalībvalsti, savu galamērķi, kurā tā tikusi patērēta, un importam piemērojamais pievienotās vērtības nodoklis par minēto preci tādējādi rodas tikai šajā citā dalībvalstī.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Lieta C-39/18 P: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/NEX International Limited, iepriekš Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Jenas procentu likmju atvasinātie instrumenti — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Uzņēmuma atbildība par aizliegtas vienošanās atbalstīšanu — Naudas soda aprēķināšana — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/12

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/NEX International Limited, iepriekš Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd
      (Lieta C-39/18 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Jenas procentu likmju atvasinātie instrumenti - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Uzņēmuma atbildība par aizliegtas vienošanās atbalstīšanu - Naudas soda aprēķināšana - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 305/15)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin, M. Farley, T. Christoforou un V. Bottka)

         Pārējie lietas dalībnieki: NEX International Limited, iepriekš Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (pārstāvji: C. Riis-Madsen, advokat, un S. Frank, avocat)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 142, 23.4.2018.


title: Lieta C-89/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — A/Udlændinge- og Integrationsministeriet (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — EEK un Turcijas asociācijas līgums — Lēmums Nr. 1/80 — 13. pants — “Atturēšanās no jebkādas darbības” klauzula — Ģimenes atkalapvienošanās starp laulātajiem — Jauns ierobežojums — Primārs vispārējo interešu apsvērums — Sekmīga integrācija — Migrācijas plūsmu efektīva pārvaldība — Samērīgums)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/13

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — A/Udlændinge- og Integrationsministeriet
      (Lieta C-89/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EEK un Turcijas asociācijas līgums - Lēmums Nr. 1/80 - 13. pants - “Atturēšanās no jebkādas darbības” klauzula - Ģimenes atkalapvienošanās starp laulātajiem - Jauns ierobežojums - Primārs vispārējo interešu apsvērums - Sekmīga integrācija - Migrācijas plūsmu efektīva pārvaldība - Samērīgums)
      (2019/C 305/16)
      Tiesvedības valoda — dāņu

         Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: A

         Atbildētājs: Udlændinge- og Integrationsministeriet

         Rezolutīvā daļa

      1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi, kuru pieņēmusi Asociācijas padome, kas izveidota saskaņā ar Līgumu, ar kuru tiek izveidota asociācija starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, kuru 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, un EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kurš Kopienas vārdā ir noslēgts un apstiprināts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK, 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts pasākums, kurš Turcijas darba ņēmēja, kas likumīgi dzīvo attiecīgajā dalībvalstī, un viņa laulātās ģimenes atkalapvienošanās nolūkā paredz nosacījumu, ka viņu piesaiste šai dalībvalstij ir lielāka nekā trešajai valstij, ir “jauns ierobežojums” šīs tiesību normas izpratnē. Šāds ierobežojums nav attaisnots.

         (1)  OV C 142, 23.4.2018.


title: Lieta C-99/18 P: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 4. jūlija spriedums — FTI Touristik GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Harald Prantner, Daniel Giersch (Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — Iebildumu process — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Fl”, “reģistrācijas pieteikums” — Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “fly.de”, īpašnieka iebildumi — Atteikums — Apzīmējumu līdzība — Nosaukums standarta rakstībā Bulletin des marques de l’Union européenne [Eiropas Savienības Preču Zīmju Biļetenā] — Sajaukšanas iespēja)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/15

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 4. jūlija spriedums — FTI Touristik GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Harald Prantner, Daniel Giersch
      (Lieta C-99/18 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - Iebildumu process - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Fl”, “reģistrācijas pieteikums” - Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “fly.de”, īpašnieka iebildumi - Atteikums - Apzīmējumu līdzība - Nosaukums standarta rakstībā Bulletin des marques de l’Union européenne [Eiropas Savienības Preču Zīmju Biļetenā] - Sajaukšanas iespēja)
      (2019/C 305/18)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: FTI Touristik GmbH (pārstāve: A. Parr, Rechtsanwältin)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Walicka un D. Botiss), Harald Prantner, Daniel Giersch (pārstāvis: S. Eble, Rechtsanwalt)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  FTI Touristik GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Harald Prantner un Daniel Giersch sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Lieta C-163/18: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Rechtbank Noord-Nederland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — HQ, IP, ko pārstāv viņa likumiskais pārstāvis HQ, JO/Aegean Airlines SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gaisa pārvadājumi — Regula (EK) Nr. 261/2004 — Kopīgi noteikumi par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos — Lidojuma atcelšana — Atbalsts — Tiesības saņemt atlīdzinājumu par aviobiļeti no gaisa pārvadātāja — 8. panta 2. punkts — Komplekss ceļojums — Direktīva 90/314/EEK — Ceļojuma rīkotāja bankrots)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/15

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Rechtbank Noord-Nederland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — HQ, IP, ko pārstāv viņa likumiskais pārstāvis HQ, JO/Aegean Airlines SA
      (Lieta C-163/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa pārvadājumi - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Kopīgi noteikumi par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos - Lidojuma atcelšana - Atbalsts - Tiesības saņemt atlīdzinājumu par aviobiļeti no gaisa pārvadātāja - 8. panta 2. punkts - Komplekss ceļojums - Direktīva 90/314/EEK - Ceļojuma rīkotāja bankrots)
      (2019/C 305/19)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Noord-Nederland

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: HQ, IP, ko pārstāv viņa likumiskais pārstāvis HQ, JO

         Atbildētāja: Aegean Airlines SA

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pasažierim, kuram saskaņā ar Padomes Direktīvu 90/314/EEK (1990. gada 13. jūnijs) par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām ir tiesības vērsties pie ceļojumu rīkotāja, lai atgūtu par aviobiļetēm samaksāto summu, tādēļ vairs nav iespējas, pamatojoties uz minēto regulu, prasīt atlīdzināt šo summu no gaisa pārvadātāja, tostarp tad, ja ceļojumu rīkotājs finansiāli nav spējīgs atmaksāt biļetes cenu un nav veicis nekādus pasākumus, lai to nodrošinātu.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Apvienotās lietas C-180/18, C-286/18 un C-287/18: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agrenergy Srl (C-180/18 un C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18)/Ministero dello Sviluppo Economico (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 2009/28/EK — 3. panta 3. punkta a) apakšpunkts — No atjaunojamiem energoresursiem saražotas enerģijas izmantošanas veicināšana — Elektroenerģijas ražošana ar saules fotoelementu iekārtām — Atbalsta shēmas grozīšana — Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/16

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Agrenergy Srl (C-180/18 un C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18)/Ministero dello Sviluppo Economico
      (Apvienotās lietas C-180/18, C-286/18 un C-287/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2009/28/EK - 3. panta 3. punkta a) apakšpunkts - No atjaunojamiem energoresursiem saražotas enerģijas izmantošanas veicināšana - Elektroenerģijas ražošana ar saules fotoelementu iekārtām - Atbalsta shēmas grozīšana - Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)
      (2019/C 305/20)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Agrenergy Srl (C-180/18 un C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18)

         Atbildētāja: Ministero dello Sviluppo Economico

         Rezolutīvā daļa

      Neskarot pārbaudes, kas jāveic iesniedzējtiesai, un ņemot vērā visus attiecīgos elementus, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK, 3. panta 3. punkta a) apakšpunkts, skatot to kopsakarā ar tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds aplūkots pamatlietā, ar kuru dalībvalstij ir atļauts samazināt vai pat atcelt agrāk noteiktos veicinošos tarifus enerģijai, kas ražota ar saules fotoelementu iekārtām.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.

         OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta C-210/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Schienen-Control Kommission (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Transports — Vienotā Eiropas dzelzceļa telpa — Direktīva 2012/34/ES — 3. pants — Jēdziens “dzelzceļa infrastruktūra” — II pielikums — Minimālie piekļuves pakalpojumi — Pasažieru platformu izmantošanas ietveršana)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/17

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Schienen-Control Kommission (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG
      (Lieta C-210/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Transports - Vienotā Eiropas dzelzceļa telpa - Direktīva 2012/34/ES - 3. pants - Jēdziens “dzelzceļa infrastruktūra” - II pielikums - Minimālie piekļuves pakalpojumi - Pasažieru platformu izmantošanas ietveršana)
      (2019/C 305/21)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Schienen-Control Kommission

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: WESTbahn Management GmbH

         Atbildētāja: ÖBB-Infrastruktur AG

         Rezolutīvā daļa

      Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/34/EK (2012. gada 21. novembris) ar ko izveido vienotu Eiropas dzelzceļa telpu, II pielikums ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas I pielikumā minētās “pasažieru platformas” ir dzelzceļa infrastruktūras elements, kura izmantošana ietilpst minimālo piekļuves pakalpojumu kompleksā atbilstoši minētā II pielikuma 1. punkta c) apakšpunktam.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta C-242/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — “UniCredit Leasing” EAD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Nodokļa bāze — Samazinājums — Nodokļu neitralitātes princips — Līzinga līgums, kas izbeigts maksājumu nemaksāšanas dēļ — Paziņojums par korekciju — Piemērošanas joma — Ar nodokli apliekami darījumi — Preču piegāde par atlīdzību — “Kompensācijas” par izbeigšanu samaksa līdz līguma beigām — Tiesas kompetence)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/18

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — “UniCredit Leasing” EAD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP)
      (Lieta C-242/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Nodokļa bāze - Samazinājums - Nodokļu neitralitātes princips - Līzinga līgums, kas izbeigts maksājumu nemaksāšanas dēļ - Paziņojums par korekciju - Piemērošanas joma - Ar nodokli apliekami darījumi - Preču piegāde par atlīdzību - “Kompensācijas” par izbeigšanu samaksa līdz līguma beigām - Tiesas kompetence)
      (2019/C 305/22)
      Tiesvedības valoda — bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja:“UniCredit Leasing” EAD

         Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 90. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā līzinga līguma izbeigšanas gadījumā ir ļauts samazināt pievienotās vērtības nodokļa bāzi, kas tiek aprēķināta pēc vienotas likmes paziņojumā par korekciju, par visām līzinga maksām, kuras jāmaksā visā līguma darbības laikā, kaut arī šis paziņojums par korekciju ir stājies spēkā, un tādējādi tas ir “stabils administratīvais akts”, ar kuru, piemērojot valsts tiesības, ir konstatēts nodokļa parāds.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112 90. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā tas, ka nav samaksāta līzinga maksas daļa, kas jāmaksā saskaņā ar līzinga līgumu par laikposmu no maksājumu pārtraukšanas līdz līguma izbeigšanai bez atpakaļejoša spēka, no vienas puses, un tas. ka nav samaksāta kompensācija, kas jāmaksā līguma priekšlaicīgas izbeigšanas gadījumā un kas atbilst visu to līzinga maksu summai, kuras nav samaksātas līdz šī līguma termiņa beigām, no otras puses, veido nemaksāšanas gadījumu, uz kuru var attiekties atkāpe no pienākuma samazināt minētā panta 2. punktā paredzēto pievienotās vērtības nodokļa bāzi, izņemot, ja nodokļa maksātājs pierāda saprātīgu iespēju, ka parāds netiks segts, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 211, 18.6.2018.


title: Lieta C-249/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/CEVA Freight Holland BV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas kodekss — Muitas deklarācija — Nepareizi norādīta Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija — Paziņojums par uzrēķinu — Šī kodeksa 78. pants — Deklarācijas pārskatīšana — Darījuma vērtības grozīšana — Minētā kodeksa 221. pants — Muitas parāda atgūšanas tiesību noilguma termiņš — Pārtraukšana)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/19

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/CEVA Freight Holland BV
      (Lieta C-249/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas kodekss - Muitas deklarācija - Nepareizi norādīta Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija - Paziņojums par uzrēķinu - Šī kodeksa 78. pants - Deklarācijas pārskatīšana - Darījuma vērtības grozīšana - Minētā kodeksa 221. pants - Muitas parāda atgūšanas tiesību noilguma termiņš - Pārtraukšana)
      (2019/C 305/23)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

         Atbildētāja: CEVA Freight Holland BV

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2700/2000 (2000. gada 16. novembris), 78. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja deklarētājam ir iespēja izvēlēties preču, kas pārdotas eksportam uz Eiropas Savienības teritoriju, cenu, ko var izmantot par pamatu to muitas vērtības noteikšanai, un no pēcmuitošanas pārbaudes izriet, ka viņa muitas deklarācijā ir kļūda attiecīgo preču muitas klasifikācijā, kā rezultātā tiek piemērots lielāks muitas nodoklis, tas, pamatojoties uz 78. pantu, var pieprasīt šīs deklarācijas pārskatīšanu, lai varētu aizstāt sākotnēji norādīto cenu par zemāku darījuma cenu nolūkā panākt sava muitas parāda summas samazināšanu.

                  2)

                  Regulas Nr. 2913/92, kas grozīta ar Regulu Nr. 2700/2000, 221. panta 1. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm, ievērojot līdzvērtīguma un efektivitātes principus, ir jānosaka, kurā datumā ir uzskatāms, ka parādniekam ir ticis paziņots par muitas parāda apmēru, lai tiktu pārtraukts trīs gadu noilguma termiņš, kuram beidzoties, muitas parāds tiek dzēsts.

         (1)  OV C 276, 6.8.2018.


title: Lieta C-304/18: Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pašu resursi — Muitas nodokļi — Muitas parāda konstatācija — Iegrāmatošana atsevišķā kontā — Pienākums nodot Eiropas Savienības rīcībā — Novēloti veikta piedziņas procedūra — Nokavējuma procenti)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/20

      Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
      (Lieta C-304/18) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Pašu resursi - Muitas nodokļi - Muitas parāda konstatācija - Iegrāmatošana atsevišķā kontā - Pienākums nodot Eiropas Savienības rīcībā - Novēloti veikta piedziņas procedūra - Nokavējuma procenti)
      (2019/C 305/25)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji Z. Malůšková, M. Owsiany-Hornung un F. Tomat, vēlāk Z. Malůšková un F. Tomat)

         Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, pārstāve, kam palīdz G. Albenzio, avvocato dello Stato)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atsakoties nodot tradicionālos pašu resursus 2 120 309,50 EUR apmērā, kas norādīti paziņojumā par norakstīšanu IT(07)08-917, Itālijas Republika nav izpildījusi Padomes Lēmuma 94/728/EK, Euratom (1994. gada 31. oktobris) par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu 8. pantā, Padomes Lēmuma 2000/597/EK, Euratom (2000. gada 29. septembris) par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu 8. pantā, Padomes Lēmuma 2007/436/EK, Euratom (2007. gada 7. jūnijs) par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu 8. pantā un Padomes Lēmuma 2014/335/ES, Euratom (2014. gada 26. maijs) par Eiropas Savienības pašu resursu sistēmu 8. pantā, kā arī Padomes Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 (1989. gada 29. maijs), ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, 10., 11. un 17. pantā, Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 (2000. gada 22. maijs), ar ko īsteno Lēmumu 94/728, 10., 11. un 17. pantā un Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 609/2014 (2014. gada 26. maijs) par metodēm un procedūru, lai darītu pieejamus tradicionālos, PVN un NKI pašu resursus, un par pasākumiem, lai izpildītu kases vajadzības, 10., 12. un 13. pantā noteiktos pienākumus.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Itālijas Republika atlīdzina četras piektdaļas Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu un sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

                  4)

                  Eiropas Komisija sedz vienu piektdaļu savu tiesāšanās izdevumu pati.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.


title: Lieta C-316/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Priekšnodokļa atskaitīšana — Dotāciju fonda, kas veic ieguldījumus ar mērķi segt nodokļa maksātāja pakārtoti veikto darījumu kopējās izmaksas, pārvaldības izmaksas — Pieskaitāmās izmaksas)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/21

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
      (Lieta C-316/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Priekšnodokļa atskaitīšana - Dotāciju fonda, kas veic ieguldījumus ar mērķi segt nodokļa maksātāja pakārtoti veikto darījumu kopējās izmaksas, pārvaldības izmaksas - Pieskaitāmās izmaksas)
      (2019/C 305/26)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Atbildētājs: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļu maksātājs, kas veic gan darbību, kurai tiek piemērots PVN, gan darbību, kura ir atbrīvota no PVN, kas iegulda ziedojumus un dotācijas, kurus tas saņem, investējot tos fondā, un kas izmanto no šī fonda gūtos ieņēmumus, lai segtu savas darbības kopējās izmaksas, nevar atskaitīt par pieskaitāmajām izmaksām priekšnodoklī samaksāto PVN, kas attiecas uz ar šo ieguldīšanu saistītajiem izdevumiem.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta C-345/18 P: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums — Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Eiropas Komisija (Apelācija — Tirdzniecības politika — Dempings — Īstenošanas lēmums (ES) 2016/176 — Ķīnas izcelsmes vīnskābes, ko ražo Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd, imports — Regula (EK) Nr. 1225/2009 — 3. panta 2., 3. un 5. punkts — Būtisku zaudējumu neesamība — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Zaudējumu noteikšana — Visu to attiecināmo ekonomisko faktoru un norāžu novērtējums, kuri ietekmē Eiropas Savienības ražošanas nozares situāciju — Tirgus daļa)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/22

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums — Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Eiropas Komisija
      (Lieta C-345/18 P) (1)

      (Apelācija - Tirdzniecības politika - Dempings - Īstenošanas lēmums (ES) 2016/176 - Ķīnas izcelsmes vīnskābes, ko ražo Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd, imports - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 3. panta 2., 3. un 5. punkts - Būtisku zaudējumu neesamība - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Zaudējumu noteikšana - Visu to attiecināmo ekonomisko faktoru un norāžu novērtējums, kuri ietekmē Eiropas Savienības ražošanas nozares situāciju - Tirgus daļa)
      (2019/C 305/27)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (pārstāvis: R.MacLean, Solicitor)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-F.Brakeland un A. Demeneix)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA un Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta C-387/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Delfarma Sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 34. un 36. pants — Preču brīva aprite — Pasākums ar kvantitatīvajam ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību — Cilvēku veselības un dzīvības aizsardzība — Zāļu paralēlais imports — Atsauces zāles un ģenēriskās zāles — Nosacījums, ka importētajām zālēm un zālēm, kurām ir piešķirta tirdzniecības atļauja importētājā dalībvalstī, abām ir jābūt atsauces zālēm vai arī abām ir jābūt ģenēriskām zālēm)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/23

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Delfarma Sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych
      (Lieta C-387/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 34. un 36. pants - Preču brīva aprite - Pasākums ar kvantitatīvajam ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību - Cilvēku veselības un dzīvības aizsardzība - Zāļu paralēlais imports - Atsauces zāles un ģenēriskās zāles - Nosacījums, ka importētajām zālēm un zālēm, kurām ir piešķirta tirdzniecības atļauja importētājā dalībvalstī, abām ir jābūt atsauces zālēm vai arī abām ir jābūt ģenēriskām zālēm)
      (2019/C 305/28)
      Tiesvedības valoda — poļu

         Iesniedzējtiesa

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Delfarma Sp. z o.o.

         Atbildētājs: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

         Rezolutīvā daļa

      LESD 34. un 36. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā, lai varētu izsniegt zāļu paralēlā importa atļauju, tiek prasīts, ka šīm zālēm un zālēm, kurām šajā dalībvalstī jau ir izsniegta tirdzniecības atļauja, abām ir jābūt atsauces zālēm vai arī abām ir jābūt ģenēriskām zālēm, un līdz ar to ir aizliegts izsniegt jebkādu paralēlā importa atļauju zālēm, ja šīs zāles ir ģenēriskās zāles, bet zāles, kas jau ir atļautas minētajā dalībvalstī, ir atsauces zāles.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta C-410/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Personu brīva pārvietošanās — Vienlīdzīga attieksme — Sociālās priekšrocības — Regula (ES) Nr. 492/2011 — 7. panta 2. punkts — Finansiāls atbalsts augstākās izglītības iegūšanai — Studenti nerezidenti — Nosacījums, kas ir saistīts ar viņu vecāku nodarbinātības ilgumu valsts teritorijā — Vismaz piecus gadus ilgs laikposms — Septiņu gadu atsauces laikposms — Atsauces laikposma aprēķināšanas veids — Pieteikuma par finansiālu atbalstu iesniegšanas brīdis — Netieša diskriminācija — Pamatojums — Samērīgums)

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/23

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche
      (Lieta C-410/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personu brīva pārvietošanās - Vienlīdzīga attieksme - Sociālās priekšrocības - Regula (ES) Nr. 492/2011 - 7. panta 2. punkts - Finansiāls atbalsts augstākās izglītības iegūšanai - Studenti nerezidenti - Nosacījums, kas ir saistīts ar viņu vecāku nodarbinātības ilgumu valsts teritorijā - Vismaz piecus gadus ilgs laikposms - Septiņu gadu atsauces laikposms - Atsauces laikposma aprēķināšanas veids - Pieteikuma par finansiālu atbalstu iesniegšanas brīdis - Netieša diskriminācija - Pamatojums - Samērīgums)
      (2019/C 305/29)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Nicolas Aubriet

         Atbildētājs: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

         Rezolutīvā daļa

      LESD 45. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru finansiāla atbalsta augstākās izglītības iegūšanai piešķiršana studentiem nerezidentiem ir pakārtota nosacījumam, ka pieteikuma par finansiālu atbalstu iesniegšanas brīdī viens no viņu vecākiem ir bijis nodarbināts vai veicis profesionālu darbību šajā dalībvalstī vismaz piecus gadus septiņu gadu atsauces laikposmā, kas aprēķināts, atpakaļejoši skaitot no minētā finanšu atbalsta pieteikuma iesniegšanas datuma, jo atbilstoši tam nav iespējams pietiekami plaši aplūkot to, vai, iespējams, pastāv pietiekama piesaiste šīs dalībvalsts darba tirgum.

         (1)  OV C 301, 27.8.2018.