title: Lieta T-664/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 8. jūnija rīkojums – One Voice/ECHA (Atcelšanas prasība – REACH – Ķīmiska viela 2-etilheksilsalicilāts – Izmantošana vienīgi kosmētikas līdzekļu ražošanā – Reģistrācijas pieteikumu pareizības pārbaude – Regulas (EK) Nr. 1907/2006 41. panta 1. punkts – Termiņš prasības celšanai – Regulas (EK) Nr. 771/2008 21. panta 5. punkts – Reglamenta 59. pants – Nepieņemamība)

text:
               2.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/35

      Vispārējās tiesas 2021. gada 8. jūnija rīkojums – One Voice/ECHA

      (Lieta T-664/20) (1)

      (Atcelšanas prasība - REACH - Ķīmiska viela 2-etilheksilsalicilāts - Izmantošana vienīgi kosmētikas līdzekļu ražošanā - Reģistrācijas pieteikumu pareizības pārbaude - Regulas (EK) Nr. 1907/2006 41. panta 1. punkts - Termiņš prasības celšanai - Regulas (EK) Nr. 771/2008 21. panta 5. punkts - Reglamenta 59. pants - Nepieņemamība)
      (2021/C 310/47)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: One Voice (Strasbūra, Francija) (pārstāve: A. Ghersi, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: W. Broere un L. Bolzonello, kuriem palīdz S. Raes, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt ECHA Apelācijas padomes 2020. gada 18. augusta lēmumu Nr. A-010-2018 attiecībā uz 2-etilheksilsalicilāta reģistrācijas dokumentācijas pareizības pārbaudi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  One Voice atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 9, 11.1.2021.


title: Lieta T-323/21: Prasība, kas celta 2021. gada 8. jūnijā Castel Frères/EUIPO – Shanghai Panati (Ķīniešu rakstzīmju attēls)

text:
               2.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 8. jūnijāCastel Frères/EUIPO – Shanghai Panati (Ķīniešu rakstzīmju attēls)
      (Lieta T-323/21)
      (2021/C 310/49)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Castel Frères (Blankeforta, Francija) (pārstāvis: T. de Haan, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Shanghai Panati Co. (Šanhaja, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Ķīniešu rakstzīmju attēls) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 6 785 109

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 22. marta lēmums lietā R 753/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītajai radušies procesā EUIPO Apelācijas piektajā padomē.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 18. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-332/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. jūnijā – Wizz Air Hungary/Komisija

text:
               2.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. jūnijā – Wizz Air Hungary/Komisija
      (Lieta T-332/21)
      (2021/C 310/50)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.) (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji: E. Vahida, S. Rating un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Juridiskais pamatojums

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 2. oktobra lēmumu par valsts atbalstu SA.56810 (2020/N) – Rumānija – Covid-19: Atbalsts TAROM (1); un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu un ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, izvērtējot atbalsta samērīgumu ar Covid-19 krīzes radīto kaitējumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD īpašos noteikumus un Savienības tiesību vispārējos principus, kas ir bijuši Savienības gaisa transporta jomas liberalizācijas pamatā kopš 80. gadu beigām (proti, nediskriminācijas, pakalpojumu sniegšanas brīvības – kas gaisa transporta nozarē tiek piemēroti ar Regulu (EK) Nr. 1008/2008 (2) – un brīvības veikt uzņēmējdarbību principi).

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav uzsākusi formālo izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz nopietnajām grūtībām, un ir pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  OV 2021, C 94, 1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1008/2008 (2008. gada 24. septembris) par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Savienībā (pārstrādātā versija) (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2008, L 293, 3.–20. lpp.).


title: Lieta T-333/21: Prasība, kas celta 2021. gada 14. jūnijā – Ryanair/Komisija

text:
               2.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 14. jūnijā – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-333/21)
      (2021/C 310/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: F-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Juridiskais pamatojums

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 29. decembra lēmumu par valsts atbalstu SA.59188 (2020/N) – Itālija – Covid-19 radītā kaitējuma Alitalia novēršana II (1); un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras un nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu, par prioritāru uzskatot atbalsta pārskatīšanu, un apturot izmeklēšanu par Alitalia 2017. un 2019. gadā prettiesiski piešķirtu glābšanas atbalstu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā par atbalsta samērīgumu ar Covid-19 krīzes radīto kaitējumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD īpašos noteikumus un Savienības tiesību vispārējos principus, kas ir bijuši Savienības gaisa transporta jomas liberalizācijas pamatā kopš 80. gadu beigām (proti, nediskriminācijas, pakalpojumu sniegšanas brīvības – kurus gaisa transporta nozarē piemēro ar Regulu 1008/2008 (2) – un brīvības veikt uzņēmējdarbību principi).

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav uzsākusi formālo izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz nopietnajām grūtībām, un ir pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  OV 2021, C 134, 2. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1008/2008 (2008. gada 24. septembris) par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Savienībā (pārstrādātā versija) (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2008, L 293, 3.–20. lpp.).


title: Lieta T-335/21: Prasība, kas celta 2021. gada 15. jūnijā – PJ/EIT

text:
               2.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 15. jūnijā – PJ/EIT

      (Lieta T-335/21)
      (2021/C 310/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: PJ (pārstāve: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūts

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 13. oktobra izpilddirektora lēmumu, ar kuru atteikta iespēja pildīt darba pienākumus attālināti no savas dzīvesvietas;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt 2021. gada 9. marta izpilddirektora lēmumu par prasītājas 2020. gada 10. novembrī iesniegtās sūdzības noraidīšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi astoņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz iestādes, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, objektivitātes un neitralitātes pienākuma pārkāpumu un iestādes kompetences neesamību iekšējo noteikumu pieņemšanai.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz tiesību tikt uzklausītam neievērošanu.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz pamatojuma trūkumu.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz iekšējo noteikumu pārkāpumu un to patvaļīgu un neloģisku interpretāciju, kā arī paredzamības un tiesiskās drošības trūkumu.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz rūpības pienākuma pārkāpumu, uz iestādes un prasītājas interešu neņemšanu vērā un lēmuma nesamērīgumu iestādes faktisko interešu kontekstā.

                  6.

                  Sestais pamats attiecas uz tiesību uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību neievērošanu saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Pamattiesību harta”) 7. pantu, kā arī Pamattiesību hartas 33. pantā iedibināto tiesību apvienot privāto dzīvi un darbu neievērošanu.

                  7.

                  Septītais pamats attiecas uz efektīvas nodarbinātības un taisnīgu darba apstākļu tiesību neievērošanu.

                  8.

                  Astotais pamats attiecas uz nepārvaramas varas apstākļa neņemšanu vērā.


title: Lieta T-738/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. novembrī – Clouds Sky/EUIPO – The Cloud Networks (“Wi-Fi Powered by The Cloud”)

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/47

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. novembrī – Clouds Sky/EUIPO – The Cloud Networks (“Wi-Fi Powered by The Cloud”)
      (Lieta T-738/19)
      (2020/C 10/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Clouds Sky GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvji: C. Weil, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: The Cloud Networks Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Wi-Fi Powered by The Cloud” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 436 817

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 2. septembra lēmums lietā R 696/2019-5

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-528/18 P: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 13. novembra spriedums – Outsource Professional Services Ltd/Flatworld Solutions Pvt. Ltd, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Regula (EK) Nr. 207/2009 – Absolūti spēkā neesamības pamati – 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas laikā pastāvējusi ļaunticība)

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/16

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 13. novembra spriedums – Outsource Professional Services Ltd/Flatworld Solutions Pvt. Ltd, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-528/18 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - Absolūti spēkā neesamības pamati - 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas laikā pastāvējusi ļaunticība)
      (2020/C 10/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Outsource Professional Services Ltd (pārstāvis: A. Kempter, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Flatworld Solutions Pvt. Ltd (pārstāvji: S. O. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes un J. Schumacher, advokāti), Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: D. Botis un D. Gája)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Outsource Professional Services Ltd pati sedz savus, kā arī atlīdzina Flatworld Solutions Pvt Ltd tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā.

                  3)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) pats sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā.

         (1)  OV C 445, 10.12.2018.


title: Lieta C-814/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. novembrī iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Apvienotā Karaliste) – AC, TM, GM, MM/ABC Sl, XYZ Plc

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. novembrī iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Apvienotā Karaliste) – AC, TM, GM, MM/ABC Sl, XYZ Plc
      (Lieta C-814/19)
      (2020/C 10/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court)

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: AC, TM, GM, MM

         Atbildētājas: ABC Sl, XYZ Plc

         Prejudiciālie jautājumi

                  a)

                  Vai saskaņā ar Briseles I bis regulas Nr. 1215/2012 (1) 13. panta 3. punktu tiek prasīts, lai prasības, uz kuru cietusī puse atsaucas, celdama prasību pret apdrošinājuma ņēmēju/apdrošināto, pamats attiektos uz lietu, kas saistīta ar apdrošināšanu?

                  b)

                  Ja atbilde uz a) jautājumu ir apstiprinoša, vai ar to, ka prasība, ko cietusī puse vēlas celt pret apdrošinājuma ņēmēju/apdrošināto, izriet no tiem pašiem faktiem, kas ir pret apdrošinātāju celtās tiešās prasības pamatā, un šī prasība tiek celta tajā pašā tiesvedībā, kas ir vērsta pret apdrošinātāju, pietiek, lai secinātu, ka cietušās puses prasība ir lieta, kas saistīta ar apdrošināšanu?

                  c)

                  Ja atbilde uz a) jautājumu ir noliedzoša, vai pietiek ar to, ka apdrošinātā piesaistīšana tiešai prasībai pret apdrošinātāju ir paredzēta tiesību aktos, kas reglamentē tiešu prasību celšanu pret apdrošinātāju?

                  d)

                  Vai uz personu, kas ir dzimusi mākslīgās apaugļošanas procedūru veikšanas rezultātā, attiecas jēdziens “cietusī puse” 13. panta 2. punkta izpratnē situācijā, kad šāda persona vēlas celt prasību par nolaidību, kas it kā ir pieļauta šīs personas ieņemšanas nolūkos veiktajās mākslīgās apaugļošanas procedūrās?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.)


title: Lieta C-68/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Petrotel-Lukoil SA/Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai – Direktīva 2003/96/EK – 21. panta 3. punkts – Nodokļa iekasējamības gadījuma nepastāvēšana – Energoproduktu patēriņš uzņēmumā, kurā tiek ražoti šādi produkti – 2. panta 3. punkts – Pienākums saņemt energoproduktu klasifikāciju akcīzes nodokļa noteikšanas mērķiem – Šiem produktiem piemērojamā nodokļa likme – Samērīguma princips)

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/5

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Petrotel-Lukoil SA/Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor
      (Lieta C-68/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - Direktīva 2003/96/EK - 21. panta 3. punkts - Nodokļa iekasējamības gadījuma nepastāvēšana - Energoproduktu patēriņš uzņēmumā, kurā tiek ražoti šādi produkti - 2. panta 3. punkts - Pienākums saņemt energoproduktu klasifikāciju akcīzes nodokļa noteikšanas mērķiem - Šiem produktiem piemērojamā nodokļa likme - Samērīguma princips)
      (2020/C 10/06)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel București

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SC Petrotel-Lukoil SA

         Atbildētāji: Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2003/96/EK (2003. gada 27. oktobris), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 21. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādas valsts tiesību normas vai praksi, kas paredz nodokļu uzlikšanu energoproduktiem, kuri tiek patērēti tā uzņēmuma termoelektrocentrālē, kurā tie ir saražoti, ciktāl šis patēriņš domāts energoproduktu ražošanai, ģenerējot minēto produktu ražošanas tehnoloģiskajam procesam nepieciešamo siltumenerģiju. Šī interpretācija neietekmē to, ka principā šīs direktīvas 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts tiek piemērots tai energoproduktu daļai, kas tiek patērēta elektroenerģijas ražošanai.

                  2)

                  Direktīvas 2003/96 2. panta 3. punkts, kā arī samērīguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādas valsts tiesību normas vai praksi, kas, ja kompetentajām nodokļu iestādēm nav iesniegts pieteikums par tādu energoproduktu klasificēšanu akcīzes nodokļa mērķiem, kuru nodokļa līmenis šajā direktīvā nav noteikts, paredz piemērot akcīzes nodokļa likmi, kas paredzēta gāzeļļai, un saglabāt šo likmi, kaut arī vēlāk ir saņemts lēmums par klasificēšanu, ar kuru šie produkti ir pielīdzināti degvieleļļai.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Apvienotās lietas no C-80/18 līdz C-83/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-80/18), Endesa Generación SA (C-82/18)/Administración General del Estado, Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-80/18 un C-82/18) un Endesa Generación SA (C-81/18), Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-83/18)/Administración General del Estado (C-81/18 un C-83/18) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Princips “piesārņotājs maksā” – Kopīgi noteikumi attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu – Direktīva 2009/72/EK – 3. panta 1. un 2. punkts – Nediskriminācijas princips – Tarifu deficīta finansēšana – Nodokļi, kas ir jāmaksā tikai uzņēmumiem, kuri elektroenerģijas ražošanai izmanto kodolenerģiju)

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/6

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-80/18), Endesa Generación SA (C-82/18)/Administración General del Estado, Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-80/18 un C-82/18) un Endesa Generación SA (C-81/18), Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-83/18)/Administración General del Estado (C-81/18 un C-83/18)
      (Apvienotās lietas no C-80/18 līdz C-83/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Princips “piesārņotājs maksā” - Kopīgi noteikumi attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu - Direktīva 2009/72/EK - 3. panta 1. un 2. punkts - Nediskriminācijas princips - Tarifu deficīta finansēšana - Nodokļi, kas ir jāmaksā tikai uzņēmumiem, kuri elektroenerģijas ražošanai izmanto kodolenerģiju)
      (2020/C 10/07)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-80/18), Endesa Generación SA (C-82/18), Endesa Generación SA (C-81/18), Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-83/18)

         Atbildētāja: Administración General del Estado, Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-80/18 un C-82/18), Administración General del Estado (C-81/18 un C-83/18)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/72/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu 3. panta 1. punktā paredzētais nediskriminācijas princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir izveidoti tādi nodokļi par kodoldegvielas un kodolatkritumu ģenerēšanu un glabāšanu kā pamatlietās aplūkotie, kuri ir jāmaksā tikai tādiem elektroenerģiju ražojošiem uzņēmumiem, kas izmanto kodolenerģiju, un kuru galvenais mērķis ir nevis aizsargāt vidi, bet palielināt ieņēmumu apjomu elektroenerģijas finanšu sistēmā.

                  2)

                  Direktīvas 2009/72 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietās aplūkotais, ja vides mērķis un tajā paredzēto vides nodokļu iezīmes nav konkretizētas šā regulējuma saistošajā daļā.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Lieta T-276/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums – Ogrodnik/EUIPO – Aviário Tropical (“Tropical”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Tropical” – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “TROPICAL” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts) – Preču līdzība – Sajaukšanas iespēja – Preču zīmju līdzāspastāvēšana)

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/30

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. jūlija spriedums – Ogrodnik/EUIPO – Aviário Tropical (“Tropical”)
      (Lieta T-276/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Tropical” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “TROPICAL” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts) - Preču līdzība - Sajaukšanas iespēja - Preču zīmju līdzāspastāvēšana)
      (2020/C 10/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Polija) (pārstāvji: A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Aviário Tropical, SA (Loures, Portugāle)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 14. februāra lēmumu lietā R 2125/2016-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Aviário Tropical un T. Ogrodnik.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 14. februāra lēmumu lietā R 2125/2016-1, ciktāl ar to Apelācijas padome ir apmierinājusi pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu attiecībā uz “produktiem un izstrādājumiem putnu, reptiļu un amfībiju audzēšanai”, kas ietilpst 31. klasē, un “terārijiem paredzētiem veterinārajiem, terapeitiskajiem, dezinficējošajiem un higiēniskajiem produktiem un preparātiem”, kas ietilpst 5. klasē.

                  2)

                     Noraidīt Aviário Tropical, SA apelācijas sūdzību par EUIPO Anulēšanas nodaļas 2013. gada 15. jūlija lēmumu (Nr. 6029C), ciktāl ar šo apelācijas sūdzību ir lūgts atzīt par spēkā neesošu preču zīmi “TROPICAL” attiecībā uz “produktiem un izstrādājumiem putnu, reptiļu un amfībiju audzēšanai”, kas ietilpst 31. klasē, un “terārijiem paredzētiem veterinārajiem, terapeitiskajiem, dezinficējošajiem un higiēniskajiem produktiem un preparātiem”, kas ietilpst 5. klasē.

                  3)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  4)

                     T. Ogrodnik atlīdzina pusi EUIPO tiesāšanās izdevumu, kā arī sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu.

                  5)

                     EUIPO atlīdzina pusi T. Ogrodnik tiesāšanās izdevumu, kā arī sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu.

         (1)  OV C 213, 3.7.2017.


title: Apvienotās lietas no C-349/18 līdz C-351/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Mbutuku Kanyeba (C-349/18), Larissa Nijs (C-350/18), Jean-Louis Anita Dedroog (C-351/18) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dzelzceļa pārvadājumi – Pasažieru tiesības un pienākumi – Regula (EK) Nr. 1371/2007 – 3. panta 8. punkts – Pārvadājuma līgums – Jēdziens – Pasažieris, kuram nav biļetes, iekāpjot vilcienā – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Direktīva 93/13/EEK – 1. panta 2. punkts un 6. panta 1. punkts – Vispārējie dzelzceļa pārvadājumu uzņēmuma pārvadājumu nosacījumi – Obligātas tiesību normas – Noteikums par līgumsodu – Valsts tiesas pilnvaras)

text:
               13.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/12

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Mbutuku Kanyeba (C-349/18), Larissa Nijs (C-350/18), Jean-Louis Anita Dedroog (C-351/18)
      (Apvienotās lietas no C-349/18 līdz C-351/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dzelzceļa pārvadājumi - Pasažieru tiesības un pienākumi - Regula (EK) Nr. 1371/2007 - 3. panta 8. punkts - Pārvadājuma līgums - Jēdziens - Pasažieris, kuram nav biļetes, iekāpjot vilcienā - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Direktīva 93/13/EEK - 1. panta 2. punkts un 6. panta 1. punkts - Vispārējie dzelzceļa pārvadājumu uzņēmuma pārvadājumu nosacījumi - Obligātas tiesību normas - Noteikums par līgumsodu - Valsts tiesas pilnvaras)
      (2020/C 10/14)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Vredegerecht te Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

         Atbildētāji: Mbutuku Kanyeba (C-349/18), Larissa Nijs (C-350/18), Jean-Louis Anita Dedroog (C-351/18)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1371/2007 (2007. gada 23. oktobris) par dzelzceļa pasažieru tiesībām un pienākumiem 3. panta 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka situācija, kad pasažieris iekāpj brīvi pieejamā vilcienā, lai brauktu bez biļetes, ietilpst “pārvadājuma līguma” jēdzienā šīs normas izpratnē.

                  2)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, pirmkārt, ka valsts tiesa, kura konstatē starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju noslēgtā līgumā ietverta noteikuma par līgumsodu negodīgumu, samazina patērētājam piemērojamā līgumsoda apmēru un, otrkārt, ka valsts tiesa, piemērojot savas valsts līgumtiesību principus, nomaina minēto noteikumu ar aizstājošu valsts tiesību normu, ja vien, atceļot negodīgo noteikumu, attiecīgais līgums nevar pastāvēt un ja līguma atcelšana kopumā patērētājam rada īpaši nelabvēlīgas sekas.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta C-781/18: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 16. jūlija rīkojums (Tribunale ordinario di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Società Italiana degli Autori ed Editori (S.I.A.E.)/Soundreef Ltd

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/39

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 16. jūlija rīkojums (Tribunale ordinario di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Società Italiana degli Autori ed Editori (S.I.A.E.)/Soundreef Ltd
      (Lieta C-781/18) (1)

      (2020/C 19/43)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Lieta C-742/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 10. oktobrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – B.K./Slovēnijas Republika

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 10. oktobrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – B.K./Slovēnijas Republika
      (Lieta C-742/19)
      (2020/C 19/15)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: B.K.

         Atbildētāja: Slovēnijas Republika

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2003/88/EK (1) 2. pantu piemēro arī tiem darba ņēmējiem, kuri strādā aizsardzības nozarē, un militārpersonām, kuras atrodas pastāvīgā darba gatavībā miera laikā?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2003/88/EK 2. panta normai ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram darba laikā netiek ieskaitīts laiks, kas atbilst aizsardzības nozarē strādājošu darba ņēmēju pieejamībai darbavietā vai kādā noteiktā vietā (bet ne savā dzīvesvietā), vai aizsardzības nozarē strādājošu militārpersonu esamībai pastāvīgas darba gatavības stāvoklī, kuras laikā šīs militārpersonas neveic nekādu faktisku darbu, bet tām tomēr ir fiziski jāatrodas kazarmās?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).


title: Lieta T-711/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 26. novembra spriedums – Wyld/EUIPO – Kaufland Warenhandel (“wyld”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “wyld” reģistrācijas pieteikums – Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “WILD CRISP” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Daļējs reģistrācijas pieteikuma noraidījums)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 26. novembra spriedums – Wyld/EUIPO – Kaufland Warenhandel (“wyld”)
      (Lieta T-711/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “wyld” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “WILD CRISP” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Daļējs reģistrācijas pieteikuma noraidījums)
      (2020/C 19/57)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Wyld GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis: M. Douglas, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Fischer)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Nekārsulma, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 24. septembra lēmumu lietā R 2621/2017-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Kaufland Warenhandel un Wyld.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Wyld GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 35, 28.1.2019.


title: Lieta C-781/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. oktobrī iesniedza Tribunal de grande instance de Paris (Francija) – DY, EX/BNP Paribas Personal Finance SA

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. oktobrī iesniedza Tribunal de grande instance de Paris (Francija) – DY, EX/BNP Paribas Personal Finance SA
      (Lieta C-781/19)
      (2020/C 19/29)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: DY, EX

         Atbildētāja: BNP Paribas Personal Finance SA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Direktīvu 93/13 (1), kas ir interpretēta, ņemot vērā efektivitātes principu, tādā lietā kā pamatlieta netiek pieļauta noteikumu par noilgumu piemērošana sekojošos gadījumos: (a) [līguma] noteikuma atzīšanas par negodīgu gadījumā, (b) iespējamas [samaksāto summu] atmaksas gadījumā, (c) ja patērētājs ir prasītājs un (d) ja patērētājs ir atbildētājs, tostarp pretprasībā?

                  2)

                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta pilnībā vai daļēji noliedzoša atbilde, vai ar Direktīvu 93/13, kas ir interpretēta, ņemot vērā efektivitātes principu, tādā lietā kā pamatlieta netiek pieļauta valsts judikatūras piemērošana, kurā noilguma termiņa sākums ir noteikts dienā, kad tiek akceptēts aizdevuma piedāvājums, nevis dienā, kad rodas nopietnas finanšu grūtības?

                  3)

                  Vai tādi noteikumi kā pamatlietā aplūkotie, ar kuriem ir konkrēti noteikts, ka Šveices franks ir norēķinu valūta un euro ir maksājuma valūta, kā rezultātā valūtas maiņas kursa risks gulstas uz aizņēmēju, ietilpst līguma galvenajā priekšmetā Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkta izpratnē, ja valūtas maiņas izdevumu apmērs netiek apstrīdēts un, ja pastāv noteikumi, ar kuriem aizņēmējam ir paredzēta iespēja noteiktos datumos izmantot iespēju veikt konvertēšanu euro valūtā saskaņā ar iepriekš noteiktu formulu?

                  4)

                  Vai ar Direktīvu 93/13, kas ir interpretēta, ņemot vērā Kopienas tiesību efektivitātes principu, netiek pieļauta valsts judikatūra, saskaņā ar kuru tāds līguma noteikums vai noteikumu kopums kā pamatlietā aplūkotais ir “vienkāršs un skaidri saprotams” direktīvas izpratnē, pamatojoties uz to, ka:

                              —

                              pirms aizdevuma sagatavotajā piedāvājumā ir sīki izklāstīti valūtas maiņas darījumi aizdevuma visas pastāvēšanas laikā un ir precizēts, ka izmantotais euro valūtas maiņas kurss pret Šveices frankiem būs tas, kuru piemēro divas darba dienas pirms notikuma, kas nosaka darījumu un kurš ir publicēts Eiropas Centrālās bankas tīmekļa vietnē;

                              —

                              piedāvājumā ir minēts, ka aizņēmējs piekrīt valūtas maiņas darījumiem no Šveices frankiem euro un no euro Šveices frankos, kas nepieciešami aizdevuma darbībai un atmaksāšanai, un ka aizdevējs konvertēs ikmēneša atmaksas maksājumu, kas veikti euro valūtā, atlikumu Šveices frankos pēc ar aizdevumu saistīto papildu izdevumu samaksas;

                              —

                              piedāvājumā ir norādīts, ka, ja valūtas maiņas darījuma rezultātā maksājamā summa Šveices frankos atmaksas termiņa beigās ir mazāka, kapitāla amortizācija būs lēnāka un konkrētā atmaksas termiņa iespējamā neamortizētā kapitāla daļa tiks iegrāmatota kā debeta atlikums Šveices franku kontā, un ir precizēts, ka aizdevuma kapitāla amortizācija mainīsies atkarībā no valūtas maiņas kursa, ko piemēro ikmēneša atmaksas maksājumiem, svārstībām uz augšu vai uz leju, [un] ka šīs izmaiņas var izraisīt aizdevuma amortizācijas ilguma pagarināšanos vai samazināšanos un, iespējams, grozīt kopējo atmaksas apmēru;

                              —

                              punktos “iekšējais euro konts” un “iekšējais Šveices franku konts” ir sīki izklāstītas darbības, kas tiek veiktas katra atmaksas maksājuma brīdī katra konta kredītā un debetā, un līgumā pārskatāmi ir izklāstīts konkrētais ārvalstu valūtas maiņas mehānisma darbības veids, lai gan piedāvājumā konkrēti nav skaidri minēts “valūtas maiņas kursa risks”, kas ir jāuzņemas aizņēmējam, ņemot vērā, ka viņš nesaņem ienākumus norēķinu valūtā, kā arī nav skaidri minēts “procentu likmes risks”?

                  5)

                  Ja uz ceturto jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai ar Direktīvu 93/13, kas ir interpretēta, ņemot vērā Kopienu tiesību efektivitātes principu, netiek pieļauta valsts judikatūra, kurā tiek uzskatīts, ka tāds noteikums vai noteikumu kopums kā pamatlietā aplūkotais ir “vienkāršs un skaidri saprotams” direktīvas izpratnē, ja ceturtajā jautājumā minētos elementus papildina tikai simulācija, saskaņā ar kuru līgumā, kura sākotnējais termiņš ir 25 gadi, maksājuma valūtas vērtība attiecībā pret norēķinu valūtu samazinās par 5,61 %, un kurā nav minēti tādi vārdi kā “risks” vai “grūtības”?

                  6)

                  Vai pienākums pierādīt noteikuma “vienkāršo un skaidri saprotamo” raksturu Direktīvas 93/13 izpratnē, tostarp attiecībā uz līguma noslēgšanas apstākļiem, gulstas uz pārdevēju vai piegādātāju vai uz patērētāju?

                  7)

                  Ja pienākums pierādīt noteikuma vienkāršo un skaidri saprotamo raksturu gulstas uz pārdevēju vai piegādātāju, vai ar Direktīvu 93/13 netiek pieļauta tāda valsts judikatūra, saskaņā ar kuru, ja pastāv dokumenti, kas attiecas uz pārdošanas paņēmieniem, tiek uzskatīts, ka aizņēmējiem ir jāpierāda, pirmkārt, ka viņi ir bijuši šajos dokumentos ietvertās informācijas saņēmēji, un, otrkārt, ka viņiem tos ir adresējusi tieši banka vai, gluži pretēji, ar [šo direktīvu] tiek prasīts, ka šie elementi rada prezumpciju, ka šajos dokumentos ietvertā informācija ir nodota aizņēmējiem, tostarp mutiski, proti, vienkāršu prezumpciju, kas pārdevējam vai piegādātājam, kuram ir jāatbild par informāciju, ko snieguši tā izvēlētie starpnieki, ir jāatspēko?

                  8)

                  Vai ievērojama nelīdzsvarotība var pastāvēt tādā līgumā kā pamatlietā aplūkotais, kurā abas puses ir pakļautas valūtas maiņas kursa riskam, ja, pirmkārt, pārdevēja vai piegādātāja rīcībā esošie līdzekļi pārsniedz tos, kas ir patērētāja rīcībā, lai paredzētu valūtas maiņas kursa risku, un, otrkārt, risks, kam pakļauts pārdevējs vai piegādātājs, ir ierobežots, bet patērētājs ir pakļauts neierobežotam riskam?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-276/13 RENV: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. novembra rīkojums – Growth Energy un Renewable Fuels Association/Padome (Dempings – Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola imports – Galīgais antidempinga maksājums – Apstrīdētā tiesību akta atcelšana – Intereses celt prasību zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. novembra rīkojums – Growth Energy un Renewable Fuels Association/Padome
      (Lieta T-276/13 RENV) (1)

      (Dempings - Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola imports - Galīgais antidempinga maksājums - Apstrīdētā tiesību akta atcelšana - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2020/C 19/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Growth Energy (Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) un Renewable Fuels Association (Vašingtona) (pārstāves: P. Vander Schueren un M. Peristeraki, advokātes)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāves: S. Boelaert, kurai palīdz, N. Tuominen, advokāte)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Maxian Rusche un M. França), ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (pārstāvji: O. Prost un A. Massot, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 157/2013 (2013. gada 18. februāris), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam (OV 2013, L 49, 10. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītājām un to apvienību biedriem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Growth Energy, Renewable Fuels Association, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija un ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta C-180/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 11. jūlija rīkojums (Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/39

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 11. jūlija rīkojums (Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Lieta C-180/19) (1)

      (2020/C 19/44)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 246, 22.7.2019.


title: Lieta T-618/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 21. novembra rīkojums – ZI/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Nodrošinājums saskaņā ar kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu – Ierēdņa laulātā apdrošināšana – Intereses celt prasību neesamība – Nepieņemamība)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/49

      Vispārējās tiesas 2019. gada 21. novembra rīkojums – ZI/Komisija
      (Lieta T-618/18) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Nodrošinājums saskaņā ar kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu - Ierēdņa laulātā apdrošināšana - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
      (2020/C 19/59)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ZI (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Bohr un L. Vernier)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji: J. Van Pottelberge un J. Steele), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: R. Meyer un M. Alver)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) 2017. gada 4. decembra lēmumu, ar kuru ir atteikts apdrošināt prasītājas vīru saskaņā ar Eiropas Savienības kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     ZI atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 455, 17.12.2018.


title: Lieta C-746/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 14. oktobrī iesniedza Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Spānija) – UD/Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 14. oktobrī iesniedza Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Spānija) – UD/Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Lieta C-746/19)
      (2020/C 19/16)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: UD

         Atbildētāja: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Spānijas valsts ir pareizi transponējusi Direktīvu 2008/115 (1) valsts tiesībās (Ley Orgánica 4/2000, kurā grozījumi izdarīti ar Ley Orgánica 2/2009), nelikumīgas uzturēšanās gadījumā galvenokārt piemērojot naudas sodu un tikai smagos gadījumos piemērojot izraidīšanu?

                  2.

                  Vai saskaņā ar atbilstīgas interpretācijas principu Spānijas valsts var veikt Direktīvas 2008/115 tiešu piemērošanu, pat ja tas notiek pretēji šīs valsts tiesību aktos noteiktajam un pasliktina ārvalstnieka stāvokli?

                  3.

                  Vai Ley Orgánica 4/2000 55. panta 1. punkts un 57. panta 1. punkts var tikt interpretētas atbilstīgi Direktīvai 2008/115, proti, kas nozīmē, ka Spānijas tiesību sistēmā spēkā paliek norma, kurā kā galvenais sods par nelikumīgu uzturēšanos ir noteikts naudas sods, vai arī, gluži pretēji, tā rezultātā šis valsts tiesiskais regulējums tiktu interpretēts contra legem?

                  4.

                  Vai valsts tiesai ir jāturpina piemērot naudas sodu kā galveno sodu un piemērot izraidīšanu smagākos gadījumos vai, gluži pretēji, tai obligāti ir jāpiemēro izraidīšana visos gadījumos, izņemot tos, kas Direktīvā 2008/115 ir tieši izslēgti?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV 2008, L 348, 98. lpp.).


title: Lieta C-247/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 19. jūlija rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – HC, ID/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/40

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 19. jūlija rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – HC, ID/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (Lieta C-247/19) (1)

      (2020/C 19/45)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 246, 22.7.2019.


title: Lieta C-756/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 15. oktobrī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – Ramada Storax SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 15. oktobrī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – Ramada Storax SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Lieta C-756/19)
      (2020/C 19/17)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ramada Storax SA

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) [..] 90. un 273. pantu, PVN neitralitātes un samērīguma principus, kā arī ekonomiskās pamatbrīvības var interpretēt tādējādi, ka tie atļauj Portugāles likumdevējam ar 1984. gada 26. decembra Dekrētlikumu Nr. 394-B/84 apstiprinātā Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (Pievienotās vērtības nodokļa kodekss) 78. panta 7. punkta b) apakšpunktā iespēju koriģēt pievienotās vērtības nodokli (PVN) attiecībā uz prasījumiem, kas maksātnespējas procedūrā ir tikuši atzīti par neatgūstamiem, aprobežot tikai ar minētajā pantā paredzētajiem gadījumiem (proti, daļējas maksātnespējas atzīšanu pēc tam, kad ir stājies likumīgā spēkā spriedums par maksātnespējas atzīšanu un prasījumu atmaksas secības noteikšanu atbilstoši ar 2004. gada 18. marta Dekrētlikumu Nr. 53/2004 apstiprinātajam Código da Insolvência e da Recuperação de Empresas (Uzņēmumu maksātnespējas un atveseļošanas kodekss - CIRE) vai arī pēc tam, kad ir panākta minētā kodeksa 156. pantā paredzētā vienošanās par atmaksas plāna apstiprināšanu, ja tāda ir), līdz ar to šim nolūkam neatzīstot citu dalībvalstu tiesu nolēmumus, ar kuriem maksātnespējas procedūrā izvirzītie prasījumi ir atzīti par neatgūstamiem?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-740/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. septembra rīkojums – Taminco/Komisija (Pagaidu noregulējums – Augu aizsardzības līdzekļi – Regula (EK) Nr. 1107/2009 – Darbīgā viela tirams – Laišanas tirgū apstiprināšanas nosacījumi – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/50

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. septembra rīkojums – Taminco/Komisija
      (Lieta T-740/18 R)
      (Pagaidu noregulējums - Augu aizsardzības līdzekļi - Regula (EK) Nr. 1107/2009 - Darbīgā viela tirams - Laišanas tirgū apstiprināšanas nosacījumi - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2020/C 19/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Taminco BVBA (Gente, Beļģija) (pārstāvji: C. Mereu un S. Englebert, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Koleva, A. Lewis un I. Naglis)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2018/1500 (2018. gada 9. oktobris) par darbīgās vielas tirama apstiprinājuma neatjaunošanu un tādu sēklu izmantošanas un tirdzniecības aizliegšanu, kuras apstrādātas ar augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur tiramu, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū un ar ko groza Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 (OV 2018, L 254, 1. lpp.), izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-758/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. oktobrī iesniedza Polymeles Protodikeio Athinon (Grieķija) – OH/ID

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. oktobrī iesniedza Polymeles Protodikeio Athinon (Grieķija) – OH/ID
      (Lieta C-758/19)
      (2020/C 19/18)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Iesniedzējtiesa

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: OH

         Atbildētājs: ID

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Protokola 11. pantā (1) minētie jēdzieni “imunitāte pret tiesvedību” un “imunitāte”, ņemot vērā to formulējumu un mērķi, ir vienādi?

                  2)

                  Vai 11. pantā minētā “imunitāte pret tiesvedību”/“imunitāte” ietver un aptver ne tikai kriminālvajāšanu, bet arī civiltiesiskas prasības, ko pret Komisijas locekļiem ierosina cietušās trešās personas?

                  3)

                  Vai Komisāra “imunitāti pret tiesvedību”/“imunitāti” var atcelt arī tādā pret to vērstā civiltiesiskā tiesvedībā kā šajā lietā? Apstiprinošas atbildes gadījumā, kam ir jāveic atcelšanas procedūra?

                  4)

                  Vai Eiropas Savienības tiesām ir jurisdikcija lemt par tādu prasību par Komisāra ārpuslīgumisko atbildību kā šajā lietā?

         (1)  11. pants 1965. gada 8. aprīļa Protokolā par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā, kas kā 7. protokols pievienots Līgumam [par Eiropas Savienības darbību].


title: Lieta T-147/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. novembra rīkojums – Flovax/EUIPO – Dagniaux un Gervais Danone (“GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923”) (Eiropas Savienības preču zīme – Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923” – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/50

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. novembra rīkojums – Flovax/EUIPO – Dagniaux un Gervais Danone (“GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923”)
      (Lieta T-147/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923” - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2020/C 19/61)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Flovax Sàrl (Doncols, Luksemburga) (pārstāvis: C.-S. Marchiani, avocat)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Pétrequin un J. Crespo Carrillo)

         Cita procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Dagniaux (Roubaix, Francija)

         Cita procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Compagnie Gervais Danone (Parīze, Francija) (pārstāvis: S. Havard Duclos, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 18 maija lēmumu apvienotajās lietās R 2210/2016-1 un R 2211/2016-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Compagnie Gervais Danone, no vienas puses, un Flovax un Dagniaux, no otras puses.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta C-327/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 29. augusta rīkojums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko aizsākusi Nobina Finland Oy

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/40

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 29. augusta rīkojums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko aizsākusi Nobina Finland Oy
      (Lieta C-327/19) (1)

      (2020/C 19/46)
      Tiesvedības valoda – somu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 220, 1.7.2019.


title: Lieta C-760/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. oktobrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – JCM Europe (UK) Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. oktobrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – JCM Europe (UK) Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Lieta C-760/19)
      (2020/C 19/19)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: JCM Europe (UK) Ltd

         Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2016/1760 (1) (2016. gada 28. septembris) par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā ir spēkā neesoša tiktāl, ciktāl tajā banknošu autentiskuma pārbaudīšanas ierīce un nodalījumi banknošu glabāšanai, kas norādīti regulā, ir klasificēti ar KN kodu 84729070, nevis ar KN kodu 90314990?

                  2)

                  Proti, vai Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2016/1760 ir spēkā neesoša tiktāl, ciktāl tā:

                              a)

                              nepamatoti ierobežo 9031. pozīcijas piemērošanas jomu;

                              b)

                              nepamatoti paplašina 8472. pozīcijas piemērošanas jomu;

                              c)

                              ņem vērā nepieļaujamus faktorus;

                              d)

                              klasificējot izstrādājumu, kā izklāstīts minētajā regulā, pienācīgi neņem vērā paskaidrojumus, KN pozīcijas un/vai vispārīgos interpretācijas noteikumus.

         (1)  OV 2016, L 269, 6. lpp.


title: Lieta T-181/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 18. novembra rīkojums – Dickmanns/EUIPO (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Uz noteiktu laiku noslēgts līgums, kurā ir ietverta klauzula par līguma izbeigšanu – Nosacījums, saskaņā ar kuru līgums tiek izbeigts gadījumā, ja darbinieka vārds netiek iekļauts konkursa rezerves sarakstā – Apstiprinošs akts – Sūdzības iesniegšanas termiņš – Nepieņemamība)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/51

      Vispārējās tiesas 2019. gada 18. novembra rīkojums – Dickmanns/EUIPO
      (Lieta T-181/19) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts līgums, kurā ir ietverta klauzula par līguma izbeigšanu - Nosacījums, saskaņā ar kuru līgums tiek izbeigts gadījumā, ja darbinieka vārds netiek iekļauts konkursa rezerves sarakstā - Apstiprinošs akts - Sūdzības iesniegšanas termiņš - Nepieņemamība)
      (2020/C 19/62)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Spānija) (pārstāvis: H. Tettenborn, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Lukošiūtė, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt EUIPO2018. gada 4. jūnijā lēmumu, ar kuru ir noraidīti prasītājas prasījumi atcelt viņas līguma 5. pantā ietverto klauzulu par līguma izbeigšanu, pārkvalificēt viņas līgumu par līgumu uz nenoteiktu laiku, vajadzības gadījumā atcelt 2017. gada 14. decembra lēmumu un piešķirt viņas līguma otro pagarinājumu pēc 2018. gada 30. septembra, vai vismaz iekļaut viņu procesā attiecībā uz pagaidu darbinieku līgumu otro pagarināšanu atbilstoši 2016. gada 28. janvāra“Uz noteiktu laiku noslēgto pagaidu darbinieku līgumu pagarināšanas pamatnostādnēm”, un, otrkārt, prasība, ar kuru tiek lūgts atlīdzināt prasītājas, iespējams, ciestos zaudējumus.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Sigrid Dickmanns tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-766/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. oktobrī iesniedza Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugāle) – QE, RD/SATA International – Serviços de Transportes Aéreos S.A.

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. oktobrī iesniedza Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugāle) – QE, RD/SATA International – Serviços de Transportes Aéreos S.A.
      (Lieta C-766/19)
      (2020/C 19/20)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: QE, RD

         Atbildētāja: SATA International – Serviços de Transportes Aéreos S.A.

         Persona, kas iestājusies lietā: ANA – Aeroportos de Portugal, S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

                  a)

                  Vai Regulas Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē par “ārkārtēju apstākli”, kas atbrīvo gaisa pārvadātāju no pienākuma maksāt kompensāciju, ir uzskatāms tāds fakts kā tas, kas notika 2017. gada 10. maijā Lisabonas lidostā, kad notika vispārējs un nozīmīgs degvielas piegādes pārtraukums, kā rezultātā nebija iespējama gaisa kuģu degvielas uzpilde pēc sūkņu sistēmas avārijas, kas neļāva pārsūknēt degvielu padeves sistēmā, par kuru ir atbildīgas iestādes, kas pārvalda lidostas infrastruktūru, un šī avārija ietekmēja minētās lidostas nepārtrauktu funkcionēšanu un darbības, izraisot 473 lidojumu kavēšanos un atcelšanu, no kuriem 12 lidojumi tika novirzīti, 98 lidojumi tika atcelti un 363 lidojumi kavējās, ietekmējot vairāk nekā 41 000 pasažieru?

                  b)

                  Vai ir uzskatāms, ka gaisa pārvadātājs ir veicis visus iespējamos pasākumus, lai samazinātu lidojuma kavēšanos, ja tas, nespējot uzpildīt degvielu Lisabonas lidostā iepriekšminētajos apstākļos, nolēma uzpildīt degvielu citā tuvākajā lidostā (Portu) un, ņemot vērā kavējumu, kas radies saistībā ar novēlotu izlidošanu no Lisabonas lidostas un degvielas uzpildes darbībām citā lidostā, kā rezultātā šī gaisakuģa apkalpei vairs nebija pieejams lidojuma darba laiks, kas saskaņā ar likumu ļautu veikt lidojumu, kas ir kavējies, noslēdza ar citu gaisa pārvadātāju operatīvās nomas līgumu (ACMI), lai veiktu minēto lidojumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-518/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. septembra rīkojums – Sipcam Oxon/Komisija (Pagaidu noregulējums – Augu aizsardzības līdzekļi – Regula (EK) Nr. 1107/2009 – Darbīgā viela hlortalonils – Laišanas tirgū apstiprināšanas nosacījumi – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/52

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. septembra rīkojums – Sipcam Oxon/Komisija
      (Lieta T-518/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Augu aizsardzības līdzekļi - Regula (EK) Nr. 1107/2009 - Darbīgā viela hlortalonils - Laišanas tirgū apstiprināšanas nosacījumi - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2020/C 19/63)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sipcam Oxon SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji: C. Mereu un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: I. Naglis un A. Dawes)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2019/677 (2019. gada 29. aprīlis) par darbīgās vielas hlortalonila apstiprinājuma neatjaunošanu, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, un par grozījumiem Komisijas Īstenošanas regulā (ES) Nr. 540/2011 (OV 2019, L 114, 15. lpp.), izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-345/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. augusta rīkojums (Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EUflight.de GmbH/Eurowings GmbH

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/40

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. augusta rīkojums (Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EUflight.de GmbH/Eurowings GmbH
      (Lieta C-345/19) (1)

      (2020/C 19/47)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 255, 29.7.2019.


title: Lieta C-768/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. oktobrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/SE

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. oktobrī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/SE
      (Lieta C-768/19)
      (2020/C 19/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Atbildētājs: SE

         Beteiligter: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tāda patvēruma meklētāja gadījumā, kurš pirms pilngadības iestāšanās viņa bērnam, ar kuru izcelsmes valstī ir pastāvējusi ģimene un kuram, pamatojoties uz pirms pilngadības sasniegšanas iesniegtu aizsardzības pieteikumu, pēc pilngadības sasniegšanas ir ticis piešķirts alternatīvās aizsardzības statuss (turpmāk tekstā – “persona, kurai ir tiesības uz aizsardzību”), ir ieceļojis personas, kurai ir tiesības uz aizsardzību, uzņēmējā dalībvalstī un tur tāpat ir iesniedzis starptautiskās aizsardzības pieteikumu (turpmāk tekstā – “patvēruma meklētājs”), piemērojot valsts tiesisko regulējumu, kurā, piešķirot no personas, kurai ir tiesības uz aizsardzību, statusa atvasinātas tiesības uz alternatīvās aizsardzības piešķiršanu, ir atsauce uz Direktīvas 2011/95/ES 2. panta j) punktu, atbildot uz jautājumu, vai persona, kurai ir tiesības uz aizsardzību, ir “nepilngadīga” Direktīvas 2011/95/ES (1) 2. panta j) punkta trešā ievilkuma izpratnē, ir jāņem vērā brīdis, kad tiek pieņemts lēmums par patvēruma meklētāja patvēruma pieteikumu vai arī ir jāņem vērā agrāks brīdis, piemēram, brīdis, kad:

                              a)

                              personai, kurai ir tiesības uz aizsardzību, ir ticis piešķirts alternatīvās aizsardzības statuss;

                              b)

                              patvēruma meklētājs ir iesniedzis patvēruma pieteikumu;

                              c)

                              patvēruma meklētājs ir ieceļojis uzņēmējā dalībvalstī; vai

                              d)

                              persona, kurai ir tiesības uz aizsardzību, ir iesniegusi patvēruma pieteikumu?

                  2)

                  Gadījumā,

                              a)

                              ja noteicoša nozīme ir pieteikuma iesniegšanas brīdim:
                              Vai šajā ziņā ir jābalstās uz rakstveidā, mutvārdos vai citādā veidā izteikto patvēruma lūgumu, par ko ir uzzinājusi valsts iestāde, kuras kompetencē ir izlemt par patvēruma pieteikumu (patvēruma pieprasījums), vai arī uz formāli iesniegto starptautiskās aizsardzības pieteikumu?

                              b)

                              ja noteicoša nozīme ir patvēruma meklētāja ieceļošanas brīdim vai brīdim, kad viņš ir iesniedzis patvēruma pieteikumu, vai nozīme ir arī tam, vai šajā brīdī vēl nebija pieņemts lēmums par aizsardzības pieteikumu, kuru bija iesniegusi persona, kurai ir tiesības uz aizsardzību un kurai vēlāk tika atzītas tiesības uz alternatīvo aizsardzību?

                  3)

                              a)

                              Kādas prasības ir jāizvirza 1) punktā aprakstītajā situācijā, lai patvēruma meklētāja gadījumā būtu runa par “ģimenes locekli” (Direktīvas 2011/95/ES 2. panta j) punkts), kurš “saistībā ar starptautiskās aizsardzības pieteikumu atrodas tajā pašā dalībvalstī”, kurā uzturas persona, kurai ir tikusi piešķirta starptautiskā aizsardzība un ar kuru ģimene ir pastāvējusi “jau izcelsmes valstī”? Vai minētā priekšnoteikums it īpaši ir tāds, ka persona, kurai ir tiesības uz aizsardzību, un patvēruma meklētājs ir atjaunojuši ģimenes dzīvi uzņēmējā dalībvalstī Pamattiesību hartas 7. panta izpratnē, vai arī šajā ziņā pietiek tikai ar personas, kurai ir tiesības uz aizsardzību, un patvēruma pieteikuma iesniedzēja vienlaicīgu uzturēšanos uzņēmējā dalībvalstī? Vai vecāks ir ģimenes loceklis arī tad, ja ieceļošanas mērķis, ņemot vērā konkrētā gadījuma apstākļus, nebija faktiski uzņemties atbildību Direktīvas 2011/95/ES 2. panta j) punkta trešā ievilkuma izpratnē par personu, kurai ir tikusi piešķirta starptautiskā aizsardzība un kura ir vēl nepilngadīga un neprecējusies?

                              b)

                              Ja uz 3.a) jautājumu ir jāatbild tādējādi, ka ir jābūt atjaunotai personas, kurai ir tiesības uz aizsardzību, un patvēruma meklētāja ģimenes dzīvei uzņēmējā dalībvalstī Pamattiesību hartas 7. panta izpratnē, vai ir nozīme tam, kurā brīdī tas ir noticis? Vai šajā ziņā ir jābalstās it īpaši uz to, vai ģimenes dzīve ir tikusi atjaunota konkrētā termiņā pēc patvēruma meklētāja ieceļošanas, patvēruma pieteikuma iesniedzēja patvēruma meklētāja brīdī vai brīdī, kad persona, kurai ir tiesības uz aizsardzību, vēl bija nepilngadīga?

                  4)

                  Vai patvēruma meklētājs zaudē ģimenes locekļa statusu Direktīvas 2011/95/ES 2. panta j) punkta trešā ievilkuma izpratnē, personai, kurai ir tiesības uz aizsardzību, sasniedzot pilngadību un beidzoties ar to saistītajai atbildībai par personu, kura ir nepilngadīga un neprecējusies? Ja uz šo jautājumu tiktu atbildēts noliedzoši, vai šis ģimenes locekļa statuss (un ar to saistītās tiesības) tiek saglabāts pēc šī brīža bez laika ierobežojuma vai tas tiek zaudēts, beidzoties konkrētam termiņam (ja tas tā ir tad: kādam?) vai iestājoties konkrētam notikumam (ja tas tā ir, tad: kādiem?)?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV 2011, L 337, 9. lpp.).


title: Lieta C-370/19: Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 22. jūlija rīkojums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GE/Société Air France

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/41

      Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 22. jūlija rīkojums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GE/Société Air France
      (Lieta C-370/19) (1)

      (2020/C 19/48)
      Tiesvedības valoda – vācu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta T-549/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. septembra rīkojums – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate/Komisija (Pagaidu noregulējums – Zāles reti sastopamu slimību ārstēšanai – Pieteikums par piemērošanas apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/53

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. septembra rīkojums – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate/Komisija
      (Lieta T-549/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Zāles reti sastopamu slimību ārstēšanai - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2020/C 19/64)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate mbH (Wedel, Vācija) (pārstāvis: P. von Czettritz, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. F. Brakeland, L. Haasbeek un C. Hermes)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts apturēt Komisijas 2019. gada 20. jūnija Īstenošanas lēmuma C(2019) 4858 final, ar ko atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai Nr. 726/2004 piešķir tirdzniecības atļauju cilvēkiem paredzētām zālēm “Trecondi–treosulfāns”, 5. panta izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-287/16 RENV: Vispārējās tiesas 2019. gada 26. novembra spriedums – Beļģija/Komisija (ELGF un ELFLA – No finansējuma izslēgti izdevumi – Beļģijas izdevumi – Nepamatoti samaksātas eksporta kompensācijas – Atgūšanas neesamība neuzmanības dēļ, kurā vainojama dalībvalsts struktūra – Visu iespējamo tiesību aizsardzības līdzekļu neizsmelšana – Samērīgums)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/42

      Vispārējās tiesas 2019. gada 26. novembra spriedums – Beļģija/Komisija
      (Lieta T-287/16 RENV) (1)

      (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Beļģijas izdevumi - Nepamatoti samaksātas eksporta kompensācijas - Atgūšanas neesamība neuzmanības dēļ, kurā vainojama dalībvalsts struktūra - Visu iespējamo tiesību aizsardzības līdzekļu neizsmelšana - Samērīgums)
      (2020/C 19/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji: J.-C. Halleux, M. Jacobs un C. Pochet, pārstāvji, kuriem palīdz E. Grégoire un J. Mariani, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouquet un B. Hofstötter)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/417 (2016. gada 17. marts), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2016, L 75, 16. lpp.), ciktāl ar to no minētā finansējuma attiecībā uz Beļģijas Karalisti tiek izslēgta summa 9 601 619 EUR apmērā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/417 (2016. gada 17. marts), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to no minētā finansējuma attiecībā uz Beļģijas Karalisti tiek izslēgta summa 9 601 619 EUR apmērā.

                  2)

                     Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan tiesvedībā Vispārējā tiesā, gan tiesvedībā Tiesā.

         (1)  OV C 270, 25.7.2016.


title: Lieta C-771/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. oktobrī iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Valsts padome, Grieķija) – NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. – LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E., LDK Symvouloi Michanikoi A.E./Archi Exetasis Prodikastikon Prosfygon (AEPP), ATTIKO METRO A.E.

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. oktobrī iesniedza Symvoulio tis Epikrateias (Valsts padome, Grieķija) – NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. – LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E., LDK Symvouloi Michanikoi A.E./Archi Exetasis Prodikastikon Prosfygon (AEPP), ATTIKO METRO A.E.
      (Lieta C-771/19)
      (2020/C 19/22)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. – LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E., LDK Symvouloi Michanikoi A.E.

         Atbildētājas: Archi Exetasis Prodikastikon Prosfygon (AEPP), ATTIKO METRO A.E.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                              a)

                              Vai Padomes Direktīvas 92/13/EEK (1) (1992. gada 25. februāris), ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV 1992, L 76), 1. panta 3. punkts, 2. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts, un 2.bis panta 2. punkts, tos skatot, ņemot vērā judikatūras secinājumus spriedumos Fastweb (C-100/12), PFE (C-689/13), Archus un Gama (C-131/16) un Lombardi (C-333/18), ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesu praksi, saskaņā ar kuru gadījumā, ja nevis līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas pēdējā posmā, bet gan iepirkuma procedūras iepriekšējā posmā (tādā kā tehnisko piedāvājumu pārbaudes posms) ar līgumslēdzējas iestādes lēmumu ir izslēgts viens pretendents un savukārt ir pielaists cits pretendents (konkurents), noraidītais pretendents, gadījumā, ja kompetentā tiesa noraida tā prasību apturēt akta (AEPP lēmuma) izpildi daļā, kas attiecas uz tā izslēgšanu no konkursa, saglabā likumīgās intereses tajā pašā prasībā apturēt akta izpildi prasīt otrā pretendenta izslēgšanu, norādot vienīgi, ka tas esot pielaists, pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentu piedāvājumiem principu?

                              b)

                              Ja atbilde uz a) jautājumu ir apstiprinoša, vai minētās tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka iepriekš minētos apstākļos noraidītajam pretendentam ir tiesības prasībā par akta izpildes apturēšanu apstrīdēt jebkādu trūkumu konkurenta dalībā iepirkuma procedūrā, proti, celt iebildumus arī pret citām atšķirīgām konkurenta piedāvājuma nepilnībām, kuras atšķiras no nepilnībām, kuru dēļ tika izslēgts viņa paša piedāvājums, lai, pirmkārt, apturētu iepirkuma konkursa turpināšanu un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konkurentam ar aktu, kas būtu jāpieņem nākamajā procedūras posmā, un, otrkārt, gadījumā, ja pamatprasība (prasība atcelt aktu) tiek apmierināta, šis konkurents tiktu izslēgts, līguma slēgšanas tiesību piešķiršana tiktu izbeigta un, iespējams, šī iemesla dēļ tiktu rīkota jauna iepirkuma procedūra, kurā piedalītos izslēgtais prasītājs?

                  2)

                  Vai atbildei uz iepriekšējo jautājumu ir būtisks apstāklis, ka nosacījums piekļuvei pagaidu (bet arī galīgai) tiesiskai aizsardzībai ir iepriekšējās pārsūdzības noraidīšana neatkarīgā valsts iestādē, kas izskata administratīvās pārsūdzības, arī ņemot vērā secinājumus, kas ir izklāstīti spriedumā Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung und Caverion Österreich (C-355/15)?

                  3)

                  Vai atbildei uz pirmo jautājumu ir būtisks apstāklis, ka gadījumā, ja noraidītā pretendenta iebildumi par konkurenta dalību iepirkuma procedūrā ir apmierināti: a) varētu būt neiespējami organizēt jaunu iepirkuma procedūru vai b) iemesls, kādēļ prasītājs ir ticis izslēgts, neļauj tam piedalīties iespējamā jaunā iepirkuma procedūra?

         (1)  Padomes Direktīvas 92/13/EEK [(1992. gada 25. februāris) ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē] (OV 1992, L 76, 14. lpp.).


title: Lieta C-782/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. oktobrī iesniedza Tribunal de grande instance de Paris (Francija) – FA/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. oktobrī iesniedza Tribunal de grande instance de Paris (Francija) – FA/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République
      (Lieta C-782/19)
      (2020/C 19/30)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: FA

         Atbildētāja: BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Direktīvu 93/13 (1), kas ir interpretēta, ņemot vērā efektivitātes principu, tādā lietā kā pamatlieta netiek pieļauta noteikumu par noilgumu piemērošana sekojošos gadījumos: (a) [līguma] noteikuma atzīšanas par negodīgu gadījumā, (b) iespējamas [samaksāto summu] atmaksas gadījumā, (c) ja patērētājs ir prasītājs un (d) ja patērētājs ir atbildētājs, tostarp pretprasībā?

                  2)

                  Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta pilnībā vai daļēji noliedzoša atbilde, vai ar Direktīvu 93/13, kas ir interpretēta, ņemot vērā efektivitātes principu, tādā lietā kā pamatlieta netiek pieļauta valsts judikatūras piemērošana, kurā noilguma termiņa sākums ir noteikts dienā, kad tiek akceptēts aizdevuma piedāvājums, nevis dienā, kad rodas nopietnas finanšu grūtības?

                  3)

                  Vai tādi noteikumi kā pamatlietā aplūkotie, ar kuriem ir konkrēti noteikts, ka Šveices franks ir norēķinu valūta un euro ir maksājuma valūta, kā rezultātā valūtas maiņas kursa risks gulstas uz aizņēmēju, ietilpst līguma galvenajā priekšmetā Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkta izpratnē, ja valūtas maiņas izdevumu apmērs netiek apstrīdēts un, ja pastāv noteikumi, ar kuriem aizņēmējam ir paredzēta iespēja noteiktos datumos izmantot iespēju veikt konvertēšanu euro valūtā saskaņā ar iepriekš noteiktu formulu?

                  4)

                  Vai ar Direktīvu 93/13, kas ir interpretēta, ņemot vērā Kopienas tiesību efektivitātes principu, netiek pieļauta valsts judikatūra, saskaņā ar kuru tāds līguma noteikums vai noteikumu kopums kā pamatlietā aplūkotais ir “vienkāršs un skaidri saprotams” direktīvas izpratnē, pamatojoties uz to, ka:

                              —

                              pirms aizdevuma sagatavotajā piedāvājumā ir sīki izklāstīti valūtas maiņas darījumi aizdevuma visas pastāvēšanas laikā un ir precizēts, ka izmantotais euro valūtas maiņas kurss pret Šveices frankiem būs tas, kuru piemēro divas darba dienas pirms notikuma, kas nosaka darījumu un kurš ir publicēts Eiropas Centrālās bankas tīmekļa vietnē;

                              —

                              piedāvājumā ir minēts, ka aizņēmējs piekrīt valūtas maiņas darījumiem no Šveices frankiem euro un no euro Šveices frankos, kas nepieciešami aizdevuma darbībai un atmaksāšanai, un ka aizdevējs konvertēs ikmēneša atmaksas maksājumu, kas veikti euro valūtā, atlikumu Šveices frankos pēc ar aizdevumu saistīto papildu izdevumu samaksas;

                              —

                              piedāvājumā ir norādīts, ka, ja valūtas maiņas darījuma rezultātā maksājamā summa Šveices frankos atmaksas termiņa beigās ir mazāka, kapitāla amortizācija būs lēnāka un konkrētā atmaksas termiņa iespējamā neamortizētā kapitāla daļa tiks iegrāmatota kā debeta atlikums Šveices franku kontā, un ir precizēts, ka aizdevuma kapitāla amortizācija mainīsies atkarībā no valūtas maiņas kursa, ko piemēro ikmēneša atmaksas maksājumiem, svārstībām uz augšu vai uz leju, [un] ka šīs izmaiņas var izraisīt aizdevuma amortizācijas ilguma pagarināšanos vai samazināšanos un, iespējams, grozīt kopējo atmaksas apmēru;

                              —

                              punktos “iekšējais euro konts” un “iekšējais Šveices franku konts” ir sīki izklāstītas darbības, kas tiek veiktas katra atmaksas maksājuma brīdī katra konta kredītā un debetā, un līgumā pārskatāmi ir izklāstīts konkrētais ārvalstu valūtas maiņas mehānisma darbības veids, lai gan piedāvājumā konkrēti nav skaidri minēts “valūtas maiņas kursa risks”, kas ir jāuzņemas aizņēmējam, ņemot vērā, ka viņš nesaņem ienākumus norēķinu valūtā, kā arī nav skaidri minēts “procentu likmes risks”?

                  5)

                  Ja uz ceturto jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai ar Direktīvu 93/13, kas ir interpretēta, ņemot vērā Kopienu tiesību efektivitātes principu, netiek pieļauta valsts judikatūra, kurā tiek uzskatīts, ka tāds noteikums vai noteikumu kopums kā pamatlietā aplūkotais ir “vienkāršs un skaidri saprotams” direktīvas izpratnē, ja ceturtajā jautājumā minētos elementus papildina tikai simulācija, saskaņā ar kuru līgumā, kura sākotnējais termiņš ir 25 gadi, maksājuma valūtas vērtība attiecībā pret norēķinu valūtu samazinās par no 5 līdz 6 %, un kurā nav minēti tādi vārdi kā “risks” vai “grūtības”?

                  6)

                  Vai pienākums pierādīt noteikuma “vienkāršo un skaidri saprotamo” raksturu Direktīvas 93/13 izpratnē, tostarp attiecībā uz līguma noslēgšanas apstākļiem, gulstas uz pārdevēju vai piegādātāju vai uz patērētāju?

                  7)

                  Ja pienākums pierādīt noteikuma vienkāršo un skaidri saprotamo raksturu gulstas uz pārdevēju vai piegādātāju, vai ar Direktīvu 93/13 netiek pieļauta tāda valsts judikatūra, saskaņā ar kuru, ja pastāv dokumenti, kas attiecas uz pārdošanas paņēmieniem, tiek uzskatīts, ka aizņēmējiem ir jāpierāda, pirmkārt, ka viņi ir bijuši šajos dokumentos ietvertās informācijas saņēmēji, un, otrkārt, ka viņiem tos ir adresējusi tieši banka vai, gluži pretēji, ar [šo direktīvu] tiek prasīts, ka šie elementi rada prezumpciju, ka šajos dokumentos ietvertā informācija ir nodota aizņēmējiem, tostarp mutiski, proti, vienkāršu prezumpciju, kas pārdevējam vai piegādātājam, kuram ir jāatbild par informāciju, ko snieguši tā izvēlētie starpnieki, ir jāatspēko?

                  8)

                  Vai ievērojama nelīdzsvarotība var pastāvēt tādā līgumā kā pamatlietā aplūkotais, kurā abas puses ir pakļautas valūtas maiņas kursa riskam, ja, pirmkārt, pārdevēja vai piegādātāja rīcībā esošie līdzekļi pārsniedz tos, kas ir patērētāja rīcībā, lai paredzētu valūtas maiņas kursa risku, un, otrkārt, risks, kam pakļauts pārdevējs vai piegādātājs, ir ierobežots, bet patērētājs ir pakļauts neierobežotam riskam?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-502/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 20. novembra spriedums – Missir Mamachi di Lusignano u.c./Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Ierēdņa un viņa laulātās slepkavība – Pienākums nodrošināt Savienības dienestā esošo darbinieku drošību – Iestādes atbildība par morālo kaitējumu mirušā ierēdņa tiesību pārņēmējiem – Ierēdņa māte, brālis un māsa – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Pieņemamība – Locus standi atbilstoši LESD 270. pantam – Civildienesta noteikumos minēta persona – Saprātīgs termiņš)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/43

      Vispārējās tiesas 2019. gada 20. novembra spriedums – Missir Mamachi di Lusignano u.c./Komisija
      (Lieta T-502/16) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Ierēdņa un viņa laulātās slepkavība - Pienākums nodrošināt Savienības dienestā esošo darbinieku drošību - Iestādes atbildība par morālo kaitējumu mirušā ierēdņa tiesību pārņēmējiem - Ierēdņa māte, brālis un māsa - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieņemamība - Locus standi atbilstoši LESD 270. pantam - Civildienesta noteikumos minēta persona - Saprātīgs termiņš)
      (2020/C 19/50)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Šanhaja, Ķīna) un 6 pārējie prasītāji, kuru vārdi ir sprieduma pielikumā (pārstāvji: F. Di Gianni, G. Coppo un A. Scalini, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji B. Eggers, G. Gattinara un D. Martin, vēlāk – G. Gattinara un R. Striani)

         Priekšmets

      Pasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek būtībā lūgts piespriest Komisijai izmaksāt Alessandro Missir Mamachi di Lusignano tiesību pārņēmējiem, Livio Missir Mamachi di Lusignano tiesību pārņēmējiem un Anne Jeanne Cécile Magdalena Maria Sintobin, Stefano Missir Mamachi di Lusignano un Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano dažādas summas kā atlīdzību par morālo kaitējumu, kurš radies Alessandro Missir Mamachi di Lusignano un viņa laulātās slepkavības rezultātā, kas notika 2006. gada 18. septembrī Rabātā [Rabat] (Maroka), kur Alessandro Missir Mamachi di Lusignano atradās ar savu amatu saistītu iemeslu dēļ.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Vairs nav jālemj par prasībām piespriest Eiropas Komisijai izmaksāt morālā kaitējuma atlīdzību 463 050 EUR apmērā katram Alessandro Missir Mamachi di Lusignano tiesību pārņēmējam, summu 574 000 EUR šiem pašiem tiesību pārņēmējiem un summu 308 700 EUR apmērā Livio Missir Mamachi di Lusignano tiesību pārņēmējiem.

                  2)

                     Komisijai tiek piespriests solidāri samaksāt summu 50 000 EUR apmērā Anne Jeanne Cécile Magdalena Maria Sintobin kā viņai nodarītā morālā kaitējuma atlīdzību.

                  3)

                     Komisijai tiek piespriests solidāri samaksāt summu 10 000 EUR apmērā Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano kā viņai nodarītā morālā kaitējuma atlīdzību.

                  4)

                  Komisijai tiek piespriests solidāri samaksāt summu 10 000 EUR apmērā Stefano Missir Mamachi di Lusignano kā viņam nodarītā morālā kaitējuma atlīdzību.

                  5)

                  Katrai šīs rezolutīvās daļas 2)–4) punktā minētajai atlīdzībai pieskaita nokavējuma procentus, skaitot no šā sprieduma pasludināšanas dienas līdz pilnīgai samaksai, atbilstoši likmei, kādu Eiropas Centrālā banka (ECB) noteikusi savām galvenajām refinansēšanas operācijām, palielinot par diviem procentpunktiem.

                  6)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  7)

                  Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 26, 26.1.2013. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-132/12 un 1.9.2016. nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai).


title: Lieta C-783/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. oktobrī iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/GB

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. oktobrī iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/GB
      (Lieta C-783/19)
      (2020/C 19/31)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

         Atbildētājs apelācijas instancē: GB

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai cilmes vietu nosaukuma aizsardzības tvērums ļauj aizsargāt to ne tikai attiecībā uz līdzīgiem produktiem, bet arī attiecībā uz pakalpojumiem, kas var būt saistīti ar šo produktu tiešu vai netiešu izplatīšanu?

                  2)

                  Vai, lai konstatētu minētajos [Savienības] regulu pantos (1) (2) paredzētā pārkāpuma, kas izpaužas kā aplinkus norādījums, risku, ir galvenokārt jāveic gramatiskā analīze, lai noteiktu [nosaukuma] ietekmi uz vidusmēra patērētāju, vai arī šī pārkāpuma, kas izpaužas kā aplinkus norādījums, riska analīzē vispirms ir jānosaka, ka tas attiecas uz tiem pašiem produktiem, līdzīgiem produktiem vai kompleksiem produktiem, starp kuru sastāvdaļām ir ar cilmes vietas nosaukumu aizsargāts produkts?

                  3)

                  Vai pārkāpuma, kas izpaužas kā aplinkus norādījums, risks ir nosakāms, izmantojot objektīvus kritērijus, ja pastāv pilnīga vai ļoti augsta nosaukumu sakritība, vai arī tam būtu jānosaka dažādas pakāpes, ņemot vērā produktus un pakalpojumus, kuri aplinkus norāda un uz kuriem aplinkus norāda, lai secinātu, ka pārkāpuma risks ir vājš un nenozīmīgs?

                  4)

                  Vai aizsardzība, kas ir paredzēta attiecīgajos tiesību aktos, kad pastāv aplinkus norādījuma vai [nepamatotas] izmantošanas risks, ir īpaša aizsardzība šo produktu īpatnību dēļ, vai arī aizsardzībai noteikti ir jābūt saistītai ar tiesību normām par negodīgu konkurenci?

         (1)  Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (2006. gada 20. marts) par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV 2006, L 93, 12. lpp.) 13. pants.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV 2013, L 347, 671. lpp.), 103. pants.


title: Lieta T-568/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. septembra rīkojums – Micreos Food Safety/Komisija (Pagaidu noregulējums – Bakteriofāgs – Listerioze – Listex™ P100 – Nepieņemamība)

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/53

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 26. septembra rīkojums – Micreos Food Safety/Komisija
      (Lieta T-568/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Bakteriofāgs - Listerioze - Listex™ P100 - Nepieņemamība)
      (2020/C 19/65)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Micreos Food Safety BV (Wageningen, Nīderlande) (pārstāvis: S. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Eggers, W. Farrell un I. Galindo Martín)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt apgalvotā Eiropas Komisijas 2019. gada 17. jūnija lēmuma, ar kuru tā esot aizliegusi laist tirgū Listex™ P100, lai to izmantotu kā pārstrādes palīglīdzekli lietošanai cilvēka uzturā gataviem dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem, izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-795/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. oktobrī iesniedza Riigikohus (Igaunija) – XX/Tartu vangla

text:
               20.1.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/32

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 29. oktobrī iesniedza Riigikohus (Igaunija) – XX/Tartu vangla
      (Lieta C-795/19)
      (2020/C 19/32)
      Tiesvedības valoda – igauņu

         Iesniedzējtiesa

      Riigikohus

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: XX

         Atbildētāja: Tartu vangla

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 2. panta 2. punkts, lasot to kopā ar 4. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts tiesību normas, kurās ir paredzēts, ka dzirdes, kura ir vājāka par paredzēto normu, traucējums ir absolūts šķērslis, lai strādātu par brīvības atņemšanas iestādes ierēdni, un kurās ir aizliegta koriģējošu palīglīdzekļu izmantošana, lai vērtētu attiecībā uz dzirdi izvirzīto prasību izpildi?

         (1)  OV 2000, L 303, 16. lpp.