title: Lieta T-713/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. oktobrī – IPSO/ECB

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/39

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. oktobrī – IPSO/ECB
   (Lieta T-713/14)
   (2014/C 431/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Starptautisko un Eiropas sabiedrisko pakalpojumu organizācija (IPSO) Vācijā (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis – L. Levi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ECB Valdes locekļu 2014. gada 30. maija lēmumu, kas publiskots 2014. gada 16. jūlijā, noteikt divu gadu maksimālo termiņu noteiktiem pagaidu darbinieku līgumiem, kuri pilda sekretariāta un administratīvās funkcijas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono novērtēts EUR 15  000 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, pirmkārt, ka ir tikušas pārkāptas prasītājas tiesības uz informāciju un konsultācijām, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 27. pantā un Direktīvā 2002/14 (1), un precizētas un īstenotas ar pamatnolīgumu par atzīšanu, informācijas apmaiņu un konsultāciju un 2014. gada janvāra ad hoc nolīgumu, ar ko izveido aģentūras darbinieku darba grupu, kas noslēgts starp ECB un IPSO un, otrkārt, ka ir pārkāpti minētie nolīgumi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību un, it īpaši, tiesības tikt uzklausītam un tiesības uz piekļuvi informācijai, procesuālās tiesības, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīva 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā – Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas kopīgā deklarācija par darba ņēmēju pārstāvību (OV L 80, 29. lpp.).


title: Lieta C-525/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 2. decembra rīkojumu — Sylvia Bienek / Condor Flugdienst GmbH

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2008. gada 2. decembra rīkojumu — Sylvia Bienek/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-525/08)
   (2009/C 55/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sylvia Bienek

      Atbildētāja: Condor Flugdienst GmbH

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai uz rezervāciju, mainot lidojumu, attiecas 2004. gada 11. februāra Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1), 4. panta 3. punktā minētie apstākļi?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir apstiprinoša:
               Vai šo tiesību normu var piemērot rezervācijas maiņai, kas notikusi nevis aviosabiedrības, bet tikai un vienīgi ceļojuma rīkotāja dēļ?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta F-47/12: Prasība, kas celta 2012. gada 18. jūnijā — ZZ /EZA

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/37

         Prasība, kas celta 2012. gada 18. jūnijā — ZZ/EZA
   (Lieta F-47/12)
   2012/C 227/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un S. Orlandi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Zāļu aģentūras lēmumu neatzīt prasītāja pastāvīgo invaliditāti un viņam nepiešķirt invaliditātes pabalstu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Zāļu aģentūras 2011. gada 15. septembra lēmumu nepiešķirt prasītājam invaliditātes pabalstu pastāvīgās invaliditātes dēļ, kas uzskatāma par pilnīgu un kas padara par neiespējamu veikt funkcijas, kuras atbilst viņa grupas un pakāpes funkcijām;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt 2012. gada 16. janvāra lēmumu noraidīt viņa sūdzību;

               —

               piespriest Eiropas Zāļu aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-278/10: Tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 17. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/27

         Tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 17. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-278/10) (1)

   2011/C 252/56
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 209, 31.07.2010.


title: Lieta F-124/06: Prasība, kas celta 2006. gada 31. oktobrī — Molina Solano pret Europol

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/38

         Prasība, kas celta 2006. gada 31. oktobrī — Molina Solano pret Europol

   (Lieta F-124/06)
   (2007/C 20/57)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beatriz Molina Solano, Rijswijk (Nīderlande) (pārstāvis — D. C. Coppens, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Europol)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu par prasītājas sūdzību, kuru Europol pieņēmis 2006. gada 1. augustā, kā arī Europol sākotnējo 2006. gada 27. janvāra lēmumu;

               —

               uzlikt Europol pienākumu piešķirt prasītājai noteiktu līmeni no 2005. gada 1. janvāra;

               —

               piespriest Europol atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pēc sūdzības Europol prasītajai no 2005. gada 1. jūlija piešķīra vienu no šīs institūcijas personāla statūtu 29. panta 2. punktā minētajiem līmeņiem. Savā prasībā prasītāja lūdz, lai viņai šis līmenis tiek piešķirts no 2005. gada 1. janvāra. Pamatojoties uz šīm pretenzijām, tā norāda, ka saskaņā ar līmeņu administrēšanas politiku, kuru Europol piemēroja attiecīgajā laika posmā, novērtējums, kuru tā saņēma, viņai deva tiesības uz noteiktu līmeni no 2005. gada 1. janvāra. Atsakot tai šīs priekšrocības, kādas tika piešķirtas citiem darbiniekiem, kas saņēma līdzīgu novērtējumu, Europol esot pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes principu. Prasītāja norāda arī tiesiskās drošības, objektivitātes un patvaļības aizlieguma principa pārkāpumu.


title: Lieta T-531/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 21. jūnija rīkojums — Hamas /Padome (Prasība atcelt tiesību aktu — Ierobežojoši pasākumi terorisma apkarošanas nolūkā — Lis pendens)

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/14

         Vispārējās tiesas 2012. gada 21. jūnija rīkojums — Hamas/Padome
   (Lieta T-531/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Ierobežojoši pasākumi terorisma apkarošanas nolūkā - Lis pendens)
   2012/C 250/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hamas (Damas, Sīrija un Gaza, Gazas josla) (pārstāvis — L. Glock, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji R. Szostak un G. Marhic, vēlāk B. Driessen un G. Étienne)

      Priekšmets

   Sākotnēji, prasība atcelt Padomes 2011. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 687/2011, ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulas (ES) Nr. 610/2010 un (ES) Nr. 83/2011 (OV L 188, 2. lpp.) un Padomes 2011. gada 18. jūlija Lēmumu 2011/430/KĀDP, ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu 2., 3. un 4. pantu (OV L 188, 47. lpp.), ciktāl prasītājas nosaukums ir saglabāts to personu, grupu un organizāciju sarakstā, kurām ir piemērojama terorisma apkarošanas ietvaros noteiktā naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               nav jālemj par Eiropas Komisijas pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Hamas sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 126, 28.04.2012.


title: Lieta T-832/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedums – Nutria/Komisija Ārpuslīgumiskā atbildība — Atteikums pagarināt termiņu sausā vājpiena izņemšanai, saistībā ar pārtikas izplatīšanas vistrūcīgākajām personām Savienībā programmu 2010. gadam — Tādas tiesību normas pietiekami būtisks pārkāpums, kuras mērķis ir piešķir tiesības privātpersonām

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/24

         Vispārējās tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedums – Nutria/Komisija
   (Lieta T-832/14) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Atteikums pagarināt termiņu sausā vājpiena izņemšanai, saistībā ar pārtikas izplatīšanas vistrūcīgākajām personām Savienībā programmu 2010. gadam - Tādas tiesību normas pietiekami būtisks pārkāpums, kuras mērķis ir piešķir tiesības privātpersonām)
   (2016/C 326/43)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nutria AE Typopoiisis & Emporias Agrotikon Proïonton (Agios Konstantinos, Grieķija) (pārstāvji – sākotnēji M.-J. Jacquot, vēlāk K. Makaronas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Guillem Carrau un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts piešķirt atlīdzību par zaudējumiem, kuri prasītājai esot radušies tādēļ, ka Komisija ir atteikusies pagarināt termiņu sausā vājpiena izņemšanai, kurš noteikts Komisijas 2009. gada 19. novembra Regulas (EK) Nr. 1111/2009, ar ko pieņem plānu par tādu resursu sadalījumu dalībvalstīm, kas jāiekļauj 2010. budžeta gadā pārtikas piegādei no intervences krājumiem vistrūcīgākajām personām Kopienā, un atkāpjas no dažiem noteikumiem Regulā (EEK) Nr. 3149/92 (OV 2009, L 306, 5. lpp.), 3. panta 1. punktā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nutria AE Typopoiisis & Emporias Agrotikon Proïonton sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 81, 9.3.2015.


title: Lieta C-344/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17 jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Kyowa Hakko Europe GmbH / Hauptzollamt Hannover

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17 jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Kyowa Hakko Europe GmbH/Hauptzollamt Hannover

   (Lieta C-344/14)
   2014/C 339/11
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kyowa Hakko Europe GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hannover

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai lietā aplūkotie aminoskābju maisījumi (RM0630 un attiecīgi RM0789), no kuriem (kopā ar ogļhidrātiem un taukiem) tiek ražots pārtikas produkts, ar kuru aizstāj principā vitāli svarīgu, parastā uzturā klātesošu, tomēr atsevišķos gadījumos alerģisku vielu, tādējādi izvairoties no alerģijas izraisītiem veselības traucējumiem un ļaujot mazināt vai pat izārstēt jau radušos traucējumus, ir medikaments, kas sastāv no diviem vai vairākiem profilaktiskām vai ārstnieciskām vajadzībām sajauktiem komponentiem Kombinētās nomenklatūras (1) pozīcijas 3003 izpratnē?
               Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir noliedzoša:

               2.

               Vai aminoskābju maisījumi ir pārtikas izstrādājumi Kombinētās nomenklatūras pozīcijas 2106 izpratnē, kuri saskaņā ar Kombinētās nomenklatūras 30. nodaļas 1. piezīmes a) punktu neietilpst šajā nodaļā, jo papildus uztura nodrošināšanai tiem nav profilaktiskas vai ārstnieciskas iedarbības?

      (1)  Komisijas 2013. gada 4. oktobra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1001/2013, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 290, 1. lpp.).


title: Lieta C-274/10: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Ungārijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Nodokļi — PVN — Direktīva 2006/112/EK — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Īstenošanas noteikumi — 183. pants — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru atļauj atmaksāt pārmaksāto PVN tikai tad, ja tas pārsniedz priekšnodokļa summu par vēl nesamaksātiem darījumiem)

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/8

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Ungārijas Republika
   (Lieta C-274/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Nodokļi - PVN - Direktīva 2006/112/EK - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Īstenošanas noteikumi - 183. pants - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru atļauj atmaksāt pārmaksāto PVN tikai tad, ja tas pārsniedz priekšnodokļa summu par vēl nesamaksātiem darījumiem)
   2011/C 298/14
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou, B. Simon un K. Talabér-Ritz)

      Atbildētāja: Ungārijas Republika (pārstāvji — M. Fehér, K. Szíjjártó, G. Koós un K. Magony, szakértő)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ļauj atmaksāt PVN pārpalikumu tikai tad, ja tas nepārsniedz nodokļa summu, kas izriet no vēl neapmaksātiem darījumiem — Nodokļu neitralitātes principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Ungārijas Republika,

                           —

                           nosakot pienākumu nodokļu maksātājiem, kuru nodokļu deklarācijā konkrētā taksācijas laikposmā parādās pārmaksa Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 183. panta izpratnē, šo pārmaksu pilnībā vai daļēji pārnest uz nākamo taksācijas laikposmu, ja tie nav samaksājuši piegādātājam visu summu par attiecīgo pirkumu, un

                           —

                           tādēļ, ka šī pienākuma dēļ dažiem nodokļu maksātājiem, kuru nodokļu deklarācijās regulāri parādās “pārmaksa”, vairāk nekā vienu reizi ir jāpārnes šī pārmaksa uz nākamo taksācijas laikposmu,

                     nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Ungārijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta C-105/10 PPU: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 3. aprīļa rīkojums ( Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Virallinen syyttäjä/Malik Gataev, Khadizhat Gataeva

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/27

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 3. aprīļa rīkojums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Virallinen syyttäjä/Malik Gataev, Khadizhat Gataeva

   (Lieta C-105/10 PPU) (1)

   2010/C 179/45

      Tiesvedības valoda — somu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta T-713/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedums – IPSO/ECB ECB — ECB personāls — Pagaidu darbam norīkoti darbinieki — Tā paša pagaidu darbam norīkota darbinieka darba maksimālā ilguma ierobežojums — Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdams tiesību akts — Tiešs un individuāls skārums — Interese celt prasību — Termiņš prasības celšanai — Pieņemamība — Prasītājas arodbiedrības neinformēšana un nekonsultēšanās ar to — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/19

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedums – IPSO/ECB
   (Lieta T-713/14) (1)

   (ECB - ECB personāls - Pagaidu darbam norīkoti darbinieki - Tā paša pagaidu darbam norīkota darbinieka darba maksimālā ilguma ierobežojums - Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdams tiesību akts - Tiešs un individuāls skārums - Interese celt prasību - Termiņš prasības celšanai - Pieņemamība - Prasītājas arodbiedrības neinformēšana un nekonsultēšanās ar to - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2017/C 046/21)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Organisation des salariés auprès des institutions européennes et internationales en République fédérale d’Allemagne (IPSO) (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis – L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – sākotnēji B. Ehlers, I. Köpfer un M. López Torres, vēlāk B. Ehlers, P. Pfeifhofer un F. Malfrère, piedaloties B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība, kas balstīta uz LESD 263. pantu, kuras mērķis ir panākt, ka tiek atcelts ECB Valdes 2014. gada 20. maija tiesību akts, ar kuru maksimālais ilgums, uz kādu ECB varēs izmantot tā paša pagaidu darbam norīkotā darbinieka darbu administratīviem un sekretariāta uzdevumiem, ir ierobežots līdz diviem gadiem, un, otrkārt, prasība, kas balstīta uz LESD 268. pantu, kuras mērķis ir saņemt nodarītā morālā kaitējuma atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Centrālās bankas (ECB) Valdes 2014. gada 20. maija lēmumu, ar kuru maksimālais ilgums, uz kādu ECB varēs izmantot tā paša pagaidu darbam norīkotā darbinieka darbu administratīviem un sekretariāta uzdevumiem, ir ierobežots līdz diviem gadiem;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               ECB sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina trīs ceturtdaļas no Starptautisko un Eiropas iestāžu civildienesta darbinieku Vācijas Federatīvajā Republikā organizācijas (IPSO) tiesāšanās izdevumiem; IPSO sedz vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta C-372/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. augustā iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel , pārējie lietas dalībnieki: M un S

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. augustā iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, pārējie lietas dalībnieki: M un S

   (Lieta C-372/12)
   2012/C 303/32
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzējs: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Pārējie lietas dalībnieki: M un S

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (1) 12. panta a) apakšpunkta otrais ievilkums ir interpretējams tādējādi, ka pastāv tiesības saņemt dokumentu, kuros apstrādāti personas dati, norakstus, vai ir pietiekami, ja saprotamā formā tiek sniegts pilnīgs pārskats par personas datiem, kuri tikuši apstrādāti attiecīgajos dokumentos?

               2)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2) 8. panta 2. punktā izmantotā frāze “pieejas tiesības” ir interpretējama tādējādi, ka pastāv tiesības saņemt dokumentu, kuros apstrādāti personas dati, norakstus, vai ir pietiekami, ja saprotamā formā tiek sniegts pilnīgs pārskats par personas datiem, kuri tikuši apstrādāti attiecīgajos dokumentos, […] Direktīvas 95/46/EK […] 12. panta a) apakšpunkta otrā ievilkuma izpratnē?

               3)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta b) apakšpunkts attiecas arī uz Eiropas Savienības dalībvalstīm, ciktāl tās šīs hartas 51. panta 1. punkta izpratnē īsteno Savienības tiesības?

               4)

               Vai sekas, ka pieejas nodrošināšana “projektiem”, kuros vairs nav ietverts pamatojums, kādēļ tiek ieteikts pieņemt konkrētu lēmumu, kam ir negatīva ietekme uz netraucētu viedokļu apmaiņu attiecīgās iestādes ietvaros un lēmuma pieņemšanu, ir pamatotas intereses, kuru dēļ nodrošināma konfidencialitāte Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē?

               5)

               Vai “projektā” ietvertā juridiskā analīze ir uzskatāma par personas datiem […] Direktīvas 95/46/EK […] 2. panta a) apakšpunkta izpratnē?

               6)

               Vai citu personu tiesību un brīvību aizsardzība […] Direktīvas 95/46/EK […] 13. panta 1. punkta g) apakšpunkta izpratnē ir arī netraucēta viedokļu apmaiņa attiecīgās iestādes ietvaros? Ja uz šo jautājumu tiktu atbildēts noliedzoši: vai šādā gadījumā šo interesi var subsumēt minētās direktīvas 13. panta 1. punkta d) vai f) apakšpunktam?

      (1)  OV L 281, 31. lpp.

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta T-256/05: Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Fernanda Ehrhardt-Avancini iesniedza 2005. gada 1. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/27

         Prasība pret Eiropas Parlamentu, ko Fernanda Ehrhardt-Avancini iesniedza 2005. gada 1. jūlijā
   (Lieta T-256/05)
   (2005/C 229/58)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 1. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Parlamentu, ko cēla Fernanda Ērharde-Avančini [Fernanda Ehrhardt-Avancini], ar dzīvesvietu Luksemburgā, kuru pārstāv Žoržs Vandersandens [Georges Vandersanden], Lora Levī [Laure Levi] un Kjāra Ronci [Chiara Ronzi], advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt iecēlējinstitūcijas (II) lēmumu, ar kuru tiek noraidīts viņas lūgums atjaunot 207 stundas un 30 minūtes, kas ir atskaitītas no viņas atvaļinājuma un sekojoši no viņas algas/pensijas;

               2)

               aprēķināt nokavējuma procentus;

               3)

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Uz lietā norādīto faktu brīdi prasītāja bija Eiropas Parlamenta ierēdne. Eiropas Parlaments 2004. gada 21. jūlijā nosūtīja viņai vēstuli, ar kuru informēja, ka sakarā ar prombūtni laikposmā no 2004. gada 28. maija līdz 2004. gada 11. jūlijam slimības dēļ no viņas atvaļinājuma tika atrēķinātas 207 stundas un 30 minūtes. Šo lēmumu Parlaments pieņēma pēc prasītājas pārbaudes, kuru veica neatkarīgs ārsts saskaņā ar Civildienesta noteikumu 59. pantu, kas parādīja, ka prasītāja bija spējīga veikt savus pienākumus. Vēlāko prasītājas lūgumu par atskaitīto stundu atjaunošanu Parlaments vienlīdz noraidīja.
   Savas prasības atbalstam prasītāja norāda uz Civildienesta 59. panta un Parlamenta iekšējo noteikumu pārkāpumu, motivējot, ka viņa ir bijusi pakļauta neatkarīga ārsta veiktai medicīniskai pārbaudei, pirms kuras viņu neizmeklēja kontrolējošais ārsts. Viņa vienlīdz norāda uz pamatošanas pienākuma, tiesību uz aizstāvēšanos un principa “patere quam ipse legem fecisti” pārkāpumu.


title: Lieta T-450/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūlija spriedums — Peugeot un Peugeot Nederland /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Automašīnu izplatīšana — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Paralēla eksporta no Nīderlandes ierobežojums — Koncesionāru atlīdzības sistēma un spiediens uz tiem — Vienošanās ar pret konkurenci vērstu mērķi — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/32

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūlija spriedums — Peugeot un Peugeot Nederland/Komisija
   (Lieta T-450/05) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Automašīnu izplatīšana - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Paralēla eksporta no Nīderlandes ierobežojums - Koncesionāru atlīdzības sistēma un spiediens uz tiem - Vienošanās ar pret konkurenci vērstu mērķi - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums)
   2009/C 205/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Automobiles Peugeot SA, Parīze (Francija), un Peugeot Nederland NV, Utrehta (Nīderlande) (pārstāvji — O. d’Ormesson un N. Zacharie, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Bouquet, F. Arbault un A. Whelan, vēlāk A. Bouquet un M. Kellerbauer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 5. oktobra Lēmumu C(2005)3683 galīgā redakcijā par [EK līguma] 81. panta piemērošanas procedūru (lietas F-2/36.623/36.820/37.275 — SEP u.c./Automobiles Peugeot SA) un, pakārtoti, samazināt ar minēto lēmumu prasītajām uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               naudas soda, kas Automobiles Peugeot SA un Peugeot Nederland NV ir uzlikts ar Komisijas 2005. gada 5. oktobra Lēmuma C(2005)3683 galīgā redakcijā par [EK līguma] 81. panta piemērošanas procedūru (lietas F-2/36.623/36.820/37.275 — SEP u.c./Automobiles Peugeot SA) 3. punktu, apmērs ir noteikts 44,55 miljonu EUR apmerā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Automobiles Peugeot un Peugeot Nederland sedz deviņas desmitdaļas savu, kā arī atlīdzina deviņas desmitdaļas Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumu;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz vienu desmitdaļu savu, kā arī atlīdzina vienu desmitdaļu Automobiles Peugeot un Peugeot Nederland tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: Lieta T-524/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 21. novembra spriedums — Recaro /ITSB — Certino Mode ( “RECARO” ) (Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “RECARO” — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 15. punkta a) apakšpunkts — Preču zīmes izmantošanas raksturs — Jaunu pierādījumu pieņemamība — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/23

         Vispārējās tiesas 2013. gada 21. novembra spriedums — Recaro/ITSB — Certino Mode (“RECARO”)
   (Lieta T-524/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “RECARO” - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 15. punkta a) apakšpunkts - Preču zīmes izmantošanas raksturs - Jaunu pierādījumu pieņemamība - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2014/C 9/38
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Recaro Holding GmbH, anciennement Recaro Beteiligungs-GmbH (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis — J. Weiser, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Certino Mode, SL (Elche, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumu lietā R 1761/2011-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Recaro Beteiligungs-GmbH un Certino Mode, SL.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Recaro Holding GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/3

         Saraksti iztiesāšanas sastāvu noteikšanai
   2009/C 267/07
   Tiesa 2009. gada 8. oktobra sanāksmē izveidoja šādu Reglamenta 11.b panta 2. punktā paredzēto sarakstu virspalātas sastāva noteikšanai

               —

               K. V. A. Timmermanss

               —

               M. Bergere

               —

               A. Ross

               —

               D. Švābi

               —

               R. Silva de Lapuerta

               —

               M. Safjans

               —

               K. Šīmans

               —

               Ž. Ž. Kāzels

               —

               P. Kūris

               —

               K. Toadere

               —

               E. Juhāss

               —

               A. Arabadžijevs

               —

               Dž. Arestis

               —

               T. fon Danvics

               —

               A. Borgs Bartets

               —

               P. Linda

               —

               M. Ilešičs

               —

               L. Bejs Larsens

               —

               J. Malenovskis

               —

               A. O’Kīfs

               —

               U. Lehmuss

               —

               E. Levits

         Tiesa 2009. gada 8. oktobra sanāksmē izveidoja šādu Reglamenta 11.c panta 2. punkta pirmajā daļā paredzēto sarakstu palātu, kurās ir pieci tiesneši, sastāva noteikšanai:

                  I palāta

               A. Borgs Bartets
               M. Bergere
               M. Ilešičs
               M. Safjans
               E. Levits
               Ž. Ž. Kāzels

                  II palāta

               A. Ross
               A. Arabadžijevs
               U. Lehmuss
               P. Linda
               A. O’Kīfs

                  III palāta

               R. Silva de Lapuerta
               D. Švābi
               E. Juhāss
               T. fon Danvics
               Dž. Arestis
               J. Malenovskis

                  IV palāta

               K. V. A. Timmermanss
               K. Toadere
               K. Šīmans
               L. Bejs Larsens
               P. Kūris

         Tiesa 2009. gada 9. oktobra sanāksmē izveidoja šādu Reglamenta 11.c panta 2. punkta otrajā daļā paredzēto sarakstu palātu, kurās ir trīs tiesneši, sastāva noteikšanai:

                  V palāta

               A. Borgs Bartets
               M. Ilešičs
               Ž. Ž. Kāzels
               M. Safjans
               M. Bergere

                  VI palāta

               A. Ross
               U. Lehmuss
               A. O’Kīfs
               A. Arabadžijevs

                  VII palāta

               E. Juhāss
               Dž. Arestis
               J. Malenovskis
               T. fon Danvics
               D. Švābi

                  VIII palāta

               K. V. A. Timmermanss
               K. Šīmans
               P. Kūris
               L. Bejs Larsens


title: Lieta T-411/17: Prasība, kas celta 2017. gada 30. jūnijā – Landesbank Baden-Württemberg/SRB

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/51

         Prasība, kas celta 2017. gada 30. jūnijā – Landesbank Baden-Württemberg/SRB

   (Lieta T-411/17)
   (2017/C 277/74)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Landesbank Baden-Württemberg (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji – H. Berger un K. Rübsamen, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (SRB)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotā noregulējuma valdes izpildsesijas 2017. gada 11. aprīļa lēmumu (SRB/ES/SRF/2017/05) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā par 2017. gadu aprēķināšanu, ieskaitot tā pielikumu, ciktāl apstrīdētais lēmums – ieskaitot tā pielikumu – skar prasītājas veicamās iemaksas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 296. panta 2. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkta un 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo lēmums nav pienācīgi pamatots.

               2.

               Otrais pamats: tiesību tikt uzklausītam saskaņā ar Hartas 41. panta 1. punktu un 2. punkta a) apakšpunktu pārkāpums, jo prasītāja nav tikusi uzklausīta.

               3.

               Trešais pamats: pamattiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Hartas 47. panta 1. punktu pārkāpums, jo uz lēmumu nav attiecināta pārbaude Tiesā.

               4.

               Ceturtais pamats: Direktīvas 2014/59/ES (1) 103. panta 7. punkta h) apakšpunkta, Regulas (ES) Nr. 575/2013 (2) 113. panta 7. punkta, Deleģētās regulas Nr. 2015/63 (3) 6. panta 5. punkta pirmā teikuma un Hartas 16. un 20. panta, kā arī samērīguma principa pārkāpums, jo IPS (Institutional Protection Scheme [Institucionālās aizsardzības shēma]) indikatoram ir ticis piemērots reizinātājs.

               5.

               Piektais pamats: Hartas 16. panta un samērīguma principa pārkāpums, jo ir ticis piemērots riska piemērošanas reizinātājs.

               6.

               Sestais pamats: Deleģētās regulas (ES) 2015/63 4.–7. panta un 9. panta un minētās deleģētās regulas I pielikuma prettiesiskums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Direktīva 2014/59/ES, ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.)

      (3)  Komisijas 2014. gada 21. oktobra Deleģētā regula (ES) 2015/63, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).


title: Norges Høyesterett 2015. gada 5. jūnija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Holship Norge AS pret Norsk Transportarbeiderforbund (Lieta E-14/15)

text:
               25.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/10

      Norges Høyesterett2015. gada 5. jūnija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Holship Norge AS pret Norsk Transportarbeiderforbund

   (Lieta E-14/15)
   (2016/C 73/06)

      Norges Høyesterett (Norvēģijas Augstākā Tiesa) ar 2015. gada 5. jūnija vēstuli, ko Tiesas kanceleja saņēma 2015. gada 5. jūnijā, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Holship Norge AS pret Norsk Transportarbeiderforbund par šādiem jautājumiem.
   A   Par konkurences tiesībām:

               A.1

               Vai koplīgumiem piemērojamais atbrīvojums no EEZ līguma konkurences noteikumiem, kā tas cita starpā aprakstīts EBTA Tiesas konsultatīvajā atzinumā lietā E-8/00 Landsorganisasjonen i Norge un NKF [2002] EFTA Ct. Rep. 114, attiecas uz ostas lietotāja boikotēšanu, kuras mērķis ir panākt koplīguma pieņemšanu, ja šāda pieņemšana nozīmē, ka ostas lietotājam jādod priekšroka izkraušanas un iekraušanas pakalpojumu pirkšanai no atsevišķas pārvaldes iestādes, kā aprakstīts iepriekš minētā atzinuma 7. punktā un no 10. līdz 14. punktam, nevis tā paša darba veikšanai jāizmanto savi darbinieki?

               A.2

               Ja nē, vai šāda sistēma būtu jāizvērtē atbilstoši EEZ līguma 53. vai 54. pantam?

               A.3

               Vai šādā gadījumā, novērtējot, vai pastāv ievērojama ietekme uz pārrobežu tirdzniecību EEZ, būtu jāņem vērā identiskas vai atbilstīgas sistēmas esība citās ostās?

         B   Par brīvību veikt uzņēmējdarbību:

               B.1

               Vai saskaņā ar EEZ līguma 31. pantu par ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību ir uzskatāms arodbiedrības izmantots boikots, lai panāktu, ka uzņēmums, kura mātesuzņēmums atrodas citā EEZ valstī, pieņemtu koplīgumu, ja koplīgums nozīmē, ka uzņēmumam ir jādod priekšroka izkraušanas un iekraušanas pakalpojumu pirkšanai no atsevišķas pārvaldes iestādes, kas aprakstīta iepriekš 10.–14. punktā, nevis šā darba veikšanai jāizmanto savi darbinieki?

               B.2

               Vai novērtējuma veikšanā ir nozīme tam, vai ierobežojums pastāv, ja uzņēmumam ir ļoti neliela un/vai sporādiska vajadzība pēc izkraušanas un iekraušanas pakalpojumiem?

               B.3

               Ja ierobežojums pastāv: vai novērtējuma veikšanā, lai novērtētu ierobežojuma likumību, ir nozīme tam, ka uzņēmums attiecībā uz saviem ostas darbiniekiem piemēro citu koplīgumu, par ko vienojušies sociālie partneri valstī, kur atrodas osta, ja šis koplīgums attiecas uz jautājumiem, kas nav saistīti ar iekraušanas un izkraušanas darbu?


title: Lieta C-608/15 P: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 7. jūlija rīkojums – Panasonic Corp./MT Picture Display Co. Ltd, Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglaments — 181. pants — Aizliegtas vienošanās — Televizoru un datoru monitoru kineskopu pasaules tirgus — Vienošanās un prakse cenu, tirgus un klientu sadales un ražošanas ierobežošanas jomā — Tiesības uz aizstāvību — Paziņojums par iebildumiem — Saturs

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/16

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 7. jūlija rīkojums – Panasonic Corp./MT Picture Display Co. Ltd, Eiropas Komisija
   (Lieta C-608/15 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglaments - 181. pants - Aizliegtas vienošanās - Televizoru un datoru monitoru kineskopu pasaules tirgus - Vienošanās un prakse cenu, tirgus un klientu sadales un ražošanas ierobežošanas jomā - Tiesības uz aizstāvību - Paziņojums par iebildumiem - Saturs)
   (2016/C 343/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Panasonic Corp. (pārstāvji – R. Gerrits, advocaat, M. Hoskins QC, M. Gray, Barrister)

      Pārējās lietas dalībnieces: MT Picture Display Co. Ltd, Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Biolan un V. Bottka)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Panasonic Corp. sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta C-121/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – ANODE – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie/Premier ministre, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique, Commission de régulation de l’énergie, GDF Suez

text:
               1.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) – ANODE – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie/Premier ministre, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique, Commission de régulation de l’énergie, GDF Suez

   (Lieta C-121/15)
   (2015/C 178/08)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ANODE – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie

      Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique, Commission de régulation de l’énergie, GDF Suez

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir jāuzskata, ka dalībvalsts iejaukšanās, saskaņā ar kuru vēsturiskajam elektroapgādes komersantam tiek noteikts pienākums piedāvāt gala patērētājam dabasgāzes piegādi saskaņā ar regulētajiem tarifiem, bet kura neliedz ne vēsturiskajam piegādātājam, ne alternatīvajiem piegādātājiem izteikt konkurējošus piedāvājumus par zemākām cenām nekā šie tarifi, izraisa cenas par dabasgāzes piegādi gala patērētājam līmeņa noteikšanu, neievērojot brīva tirgus nosacījumus, un vai tā pati pēc savas būtības ir šķērslis Direktīvas 2009/73/EK (1) 3. panta 1. punktā minētajai konkurentspējīga dabasgāzes tirgus izveidei?

               2)

               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši, saskaņā ar kādiem kritērijiem būtu jānovērtē šādas valsts iejaukšanās attiecībā uz cenu par dabasgāzes piegādi gala patērētājam saderība ar Direktīvu 2009/73/EK?
               Konkrēti:

                           a)

                           Ciktāl un ar kādiem nosacījumiem Līguma 106. panta 2. punkts, to lasot kopsakarā ar Direktīvas 2009/73/EK 3. panta 2. punktu, ļauj dalībvalstīm, iejaucoties attiecībā uz cenu par dabasgāzes piegādi gala patērētājam, īstenot tādus no piegādes cenas saglabāšanas pienācīgā līmenī atšķirīgus mērķus kā piegādes drošums un teritoriālā kohēzija?

                           b)

                           Vai Direktīvas 2009/73/EK 3. panta 2. punkts, ņemot piegādes drošuma un teritoriālās kohēzijas mērķus, pieļauj dalībvalsts iejaukšanos dabasgāzes piegādes cenas noteikšanā, kam pamatā ir vēsturiskā piegādātāja kopējo izmaksu segšanas princips, un, vai izmaksās, kuras šiem tarifiem ir paredzēts segt, papildus tai daļai, kas atbilst ilgtermiņa sagādei, var būt ietverti arī citi komponenti?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu (OV L 211, 94. lpp.).


title: Lieta C-273/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Handelsgericht Wien (Austrija) 2006. gada 22. jūnija rīkojumu — Auto Peter Petschenig GmbH pret Toyota Frey Austria GmbH

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Handelsgericht Wien (Austrija) 2006. gada 22. jūnija rīkojumu — Auto Peter Petschenig GmbH pret Toyota Frey Austria GmbH

   (Lieta C-273/06)
   (2006/C 212/31)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Handelsgericht Wien

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Auto Peter Petschenig GmbH

      Atbildētāja: Toyota Frey Austria GmbH

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1475/95 par Līguma 85. panta 3. punkta piemērošanu dažām mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas un apkopes līgumu kategorijām (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 1475/95”) (1) 5. panta 1. punkta pirmā teikuma pirmais ievilkums jāinterpretē tā, ka Komisijas 2002. gada 31. jūlija Regulas (EK) Nr. 1400/2002 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību mehānisko transportlīdzekļu nozarē (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 1400/2002”) (2) stāšanās spēkā un tajā paredzētā izplatīšanas sistēmas, kas izveidota un kam noteikts atbrīvojums ar Regulu Nr. 1475/95, pielāgošana selektīvai izplatīšanas sistēmai saskaņā ar Regulu Nr. 1400/2002 vien rada pārstrukturizācijas nepieciešamību Regulas Nr. 1475/95 5. panta 3. punkta pirmā teikuma pirmā ievilkuma nozīmē?

               2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1475/95 par Līguma 85. panta 3. punktu piemērošanu dažām mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas un apkalpošanas līgumu kategorijām 5. panta 3. punkta pirmā teikuma pirmais ievilkums jāinterpretē tā, ka tas vien, ka līgumiskie izplatītāji — ciktāl tiek skartas selektīvās izplatīšanas sistēmas — zaudē agrāko teritoriālo aizsardzību un vienlaikus tiek pilnvarotas remontdarbnīcas, kas nav attiecīgās preču zīmes transportlīdzekļu līgumiskie izplatītāji, kas saskaņā ar Regulu Nr. 1475/95 līdz šim nebija iespējams, ir pārstrukturizācija Regulas Nr. 1475/95 5. panta 3. punkta pirmā teikuma pirmā ievilkuma nozīmē vai arī ir jāpierāda faktiski veikti pārstrukturizācijas pasākumi?

      (1)  OV L 145, 25. lpp.

      (2)  OV L 203, 30. lpp.


title: Lieta T-302/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. jūlijā — Torrefacção Camelo /ITSB — Pato Hermanos (Kafijas iepakojuma ornamentācija)

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/17

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. jūlijā — Torrefacção Camelo/ITSB — Pato Hermanos (Kafijas iepakojuma ornamentācija)
   (Lieta T-302/12)
   2012/C 273/29
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Torrefacção Camelo Lda (Campo Maior, Portugāle) (pārstāvis — J. Massaguer Fuentes, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lorenzo Pato Hermanos, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu pieņemt prasības pieteikumu, kā arī tai pievienotos dokumentus, atzīt tos par pieņemamiem, un, tādējādi, uzskatīti, ka tiešā prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2012. gada 17. aprīļa lēmumu lietā R 2378/2010-3 ir tikusi iesniegta termiņā un atbilstoši formas prasībām, un, pēc atbilstošo formalitāšu pabeigšanas, taisīt spriedumu, apmierinot prasības pieteikumu, atceļot apstrīdēto lēmumu un apstiprinot Anulēšanas nodaļas 2010. gada 26. novembra lēmumu, ar kuru anulēts Kopienas dizainparaugs Nr. 0 0070 6940-0001, un piespriest Lorenzo Patos Hermanos, SA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, jā tā iebilstu pret šo prasību

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: dizainparaugs, kurā uz sarkana fona attēlotas kafijas pupiņas ar baltām kontūrām, kas neregulārā veidā izvietotas uz fona, un divas dzeltenas horizontālas svītras augšā un apakšā, kas izvietotas uz sarkanā fona, attiecībā uz precēm, kas ietilpst Lokarno klasifikācijas 99-00. klasē — reģistrēts Kopienas dizainparaugs Nr. 0 0070 6940-0001

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Lorenzo Pato Harmanos, SA

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas (EK) Nr. 6/2002 4.-9. panta pārkāpums

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: Anulēšanas nodaļas lēmumu atcelt un pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 6/2002 5. un 6. panta pārkāpums


title: Lieta F-99/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 20. septembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Atalgojums — Neizmaksātā atalgojuma samaksa — Interese celt prasību — Acīmredzami nepieņemama prasība)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/51

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 20. septembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-99/11) (1)

   (Civildienests - Atalgojums - Neizmaksātā atalgojuma samaksa - Interese celt prasību - Acīmredzami nepieņemama prasība)
   2013/C 325/82
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītāja lūgums samaksāt neizmaksāto atalgojumu par laikposmu no 2005. gada 1. jūnija līdz 2010. gada 31. jūlijam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012, 67. lpp.


title: Lieta T-298/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – Atlas/EUIPO (“EFEKT PERLENIA”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EFEKT PERLENIA” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/18

         Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – Atlas/EUIPO (“EFEKT PERLENIA”)
   (Lieta T-298/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EFEKT PERLENIA” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2016/C 232/24)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Atlas sp. z o.o. (Łódź, Polija) (pārstāvis – R. Rumpel, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 13. marta lēmumu lietā R 2352/2014–5 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “EFEKT PERLENIA” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Atlas sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta T-557/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. marta spriedums – BrandGroup/ITSB – Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (“SPEZOOMIX”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPEZOOMIX” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Spezi” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/30

         Vispārējās tiesas 2016. gada 1. marta spriedums – BrandGroup/ITSB – Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele (“SPEZOOMIX”)
   (Lieta T-557/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPEZOOMIX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Spezi” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 136/43)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BrandGroup GmbH (Bechtsrieth, Vācija) (pārstāvis – T. Raible, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji G. Schneider un A. Schifko, vēlāk A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG (Augsburg, Vācija) (pārstāvis – R. Schlecht, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 15. maija lēmumu lietā R 941/2013–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Brauerei S. Riegele, Inh. Riegele KG un BrandGroup GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               BrandGroup GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: Lieta C-218/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 12. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 12. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-218/07) (1)

   (2008/C 128/55)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: lieta C-473/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Hof van Cassatie van België 2004. gada 22. oktobra lēmumu lietā Plumex pret Young Sports N. V.

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Hof van Cassatie van België 2004. gada 22. oktobra lēmumu lietā Plumex pret Young Sports N. V.
   (lieta C-473/04)
   (2005/C 19/27)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Hof van Cassatie van België 2004. gada 22. oktobra lēmumu lietā Plumex pret Young Sports N. V. un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 9. novembrī.
   Hof van Cassatie van België lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai 4. līdz 11. pantā (1) definētā izsniegšana ir izsniegšanas pamatmetode un vai izsniegšana tieši pa pastu, kā tā ir definēta 14. pantā, ir papildus izsniegšanas metode ar nosacījumu, ka pirmajai metodei ir priekšroka attiecībā pret otro metodi, ja abas tiek veiktas atbilstoši tiesību aktu normām?

               2)

               Vai metožu kombinēšanas gadījumā saskaņā ar 4. līdz 11. pantā noteikto, no vienas puses, un tiešo nosūtīšanu pa pastu saskaņā ar 14. pantu, no otras puses, laika posms, kurā sūtījuma adresāts var iesniegt apelācijas sūdzību sākas dienā, kad izsniegšana ir veikta saskaņā ar 4. līdz 11. pantu, un nevis dienā, kad izsniegšana ir veikta saskaņā ar 14. pantu?

      (1)  Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (OV L 160, 37. lpp.).


title: Lieta T-619/15: Prasība, kas celta 2015. gada 6. novembrī – Badica un Kardiam/Padome

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/68

         Prasība, kas celta 2015. gada 6. novembrī – Badica un Kardiam/Padome
   (Lieta T-619/15)
   (2016/C 027/86)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Bureau d’achat de diamant Centrafrique (Badica) (Bangui, Centrālāfrikas Republika), Kardiam (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji – D. Luff un L. Defalque, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2015. gada 2. septembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 2015/1485 1. pantu un šīs regulas pielikuma B 1. punktu, ciktāl prasītāji ir ietverti Padomes 2014. gada 10. marta Regulas (ES) Nr. 224/2014 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Centrālāfrikas Republikā I pielikumā;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz taisnīgu tiesu un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. Šis pamats ietver divas daļas:

                           —

                           pirmā daļa ir balstīta uz apgalvojumu, ka Padome prasītājiem nav individuāli paziņojusi par lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu;

                           —

                           otrā daļa ir balstīta uz apgalvojumu par pierādījumu un lietas materiālu nepaziņošanu, kā arī par sacīkstes principa un pārskatāmības principa pārkāpumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda attiecībā uz prasītāju darbībām konstatēto faktu vērtējumā, kā rezultātā esot radusies kļūda tiesību piemērošanā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas Padomes veiktajā pārbaudē.


title: Lieta C-589/13: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsācis F. E. Familienprivatstiftung Eisenstadt Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kapitāla brīva aprite — EKL 56. pants — Iekšzemes fonda saņemto ienākumu no kapitāla un kapitāldaļu atsavināšanas pagaidu aplikšana ar nodokli — Atteikums atskaitīt no nodokļu bāzes dāvinājumus labumguvējiem nerezidentiem, kas atbilstoši konvencijai par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu netiek aplikti ar nodokli fonda aplikšanas ar nodokli dalībvalstī

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/4

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedībā, ko uzsācis F. E. Familienprivatstiftung Eisenstadt

   (Lieta C-589/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kapitāla brīva aprite - EKL 56. pants - Iekšzemes fonda saņemto ienākumu no kapitāla un kapitāldaļu atsavināšanas pagaidu aplikšana ar nodokli - Atteikums atskaitīt no nodokļu bāzes dāvinājumus labumguvējiem nerezidentiem, kas atbilstoši konvencijai par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu netiek aplikti ar nodokli fonda aplikšanas ar nodokli dalībvalstī)
   (2015/C 371/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: F. E. Familienprivatstiftung Eisenstadt

      Piedaloties: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādus dalībvalsts nodokļu tiesību aktus, kādi aplūkoti pamatlietā un saskaņā ar kuriem saistībā ar pagaidu aplikšanu ar nodokli, kas skar rezidenta privātā fonda gūtos ienākumus no kapitāla un ienākumus no kapitāldaļu pārdošanas, šim fondam ir tiesības atskaitīt no savas nodokļa bāzes par konkrēto taksācijas gadu tikai šajā pašā taksācijas gadā piešķirtos dāvinājumus, par kuriem nodoklis ir jāmaksā šo dāvinājumu saņēmējiem dalībvalstī, kas apliek ar nodokli fondu, kurpretim tāds atskaitījums saskaņā ar šiem valsts nodokļu tiesību aktiem nav iespējams, ja labumguvējs ir citas dalībvalsts rezidents un dalībvalstī, kas apliek ar nodokli fondu, atbilstoši konvencijai par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu ir atbrīvots nodokļa, ar ko principā tiek aplikti dāvinājumi.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Jaunā tiesneša zvērests Tiesai

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/2

         Jaunā tiesneša zvērests Tiesai
   (2005/C 31/03)
   Ar Eiropas Kopienu dalībvalstu 2004. gada 22. septembra lēmumu iecelts par Eiropas Kopienu Tiesas tiesnesi (1), 2004. gada 13. oktobrī zvērestu Tiesai deva tiesnesis Ó Caoimh.

      (1)  OV L 300, 25.9.2004., 42. lpp.


title: Lieta C-160/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën , otra lietas dalībniece: X BV

text:
               22.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. martā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Staatssecretaris van Financiën, otra lietas dalībniece: X BV

   (Lieta C-160/13)
   2013/C 178/07
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Otra lietas dalībniece: X BV

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 2006. gada PVN direktīvas (1) 140. panta ievads un a) un b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajās normās ietvertie atbrīvojumi no PVN nav piemērojami zobu protēžu iegādei Kopienas iekšienē? Ja nē, vai atbrīvojuma piemērošana ir atkarīga no priekšnosacījuma, ka zobu protēzes no ārvalstīm piegādā zobārsts vai zobu tehniķis un/vai zobārstam vai zobu tehniķim?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EEK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.)


title: lieta T-62/02: Pirmās instances tiesas  2005. gada 29. novembra  spriedums —  Union Pigments  pret Komisiju (Konkurence — EKL 81. pants — Aizliegta vienošanās — Cinka fosfāta tirgus — Naudas sods — Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts — Pārkāpuma smagums un ilgums — Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/29

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 29. novembra spriedums — Union Pigments pret Komisiju
   (lieta T-62/02) (1)

   (Konkurence - EKL 81. pants - Aizliegta vienošanās - Cinka fosfāta tirgus - Naudas sods - Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts - Pārkāpuma smagums un ilgums - Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi - Prasība atcelt tiesību aktu)
   (2006/C 36/62)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Union Pigments AS, Bergena [Bergen] (Norvēģija) (pārstāvji — J. Magne Langsets [J. Magne Langseth] un T. Olavsons Lāke [T. Olavson Laake], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kastiljo de la Torre [F. Castillo de la Torre])
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmumu 2003/437/EK par procedūru saskaņā ar EK Līguma 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/E-1/37.027 — Cinka fosfāts) (OV 2003, L 153, 1. lpp.) vai, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tiesāšanās izdevumus par pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 131, 01.06.2002.


title: Lieta F-89/09: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 1. decembra spriedums — Gagalis /Padome (Civildienests — Sociālais nodrošinājums — Nelaimes gadījums darbā — Daļēja pastāvīga invaliditāte — Lēmums atlīdzināt 75 % no visiem izdevumiem, kas saistīti ar termisko terapiju — Ārstēšanās izdevumu atlīdzināšana saskaņā ar Civildienesta noteikumu 72. pantu un papildu atlīdzināšana saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu — Izslēgšana no uzturēšanās izdevumu segšanas — Papildu atlīdzināšanas atteikums — Civildienesta noteikumu 73. panta 3. punkta un Vispārējo noteikumu par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku 9. panta interpretācija)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/62

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 1. decembra spriedums — Gagalis/Padome
   (Lieta F-89/09) (1)

   (Civildienests - Sociālais nodrošinājums - Nelaimes gadījums darbā - Daļēja pastāvīga invaliditāte - Lēmums atlīdzināt 75 % no visiem izdevumiem, kas saistīti ar termisko terapiju - Ārstēšanās izdevumu atlīdzināšana saskaņā ar Civildienesta noteikumu 72. pantu un papildu atlīdzināšana saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu - Izslēgšana no uzturēšanās izdevumu segšanas - Papildu atlīdzināšanas atteikums - Civildienesta noteikumu 73. panta 3. punkta un Vispārējo noteikumu par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku 9. panta interpretācija)
   2011/C 30/119
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Spyridon Gagalis (Kraainem, Beļģija) (pārstāvji — N. Lhoëst, advokāts, pēc tam N. Lhoëst un L. Delhaye, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu atteikt prasītājam atlīdzināt 75 % no visiem izdevumiem, kas saistīti ar termisko terapiju, saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Gagalis atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009., 45. lpp.


title: Lieta C-261/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Murcia (Spānija) 2008. gada 19. jūnija rīkojumu — María Julia Zurita García / Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Murcia (Spānija) 2008. gada 19. jūnija rīkojumu — María Julia Zurita García/Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

   (Lieta C-261/08)
   (2008/C 209/49)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Superior de Justicia de Murcia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: María Julia Zurita García

      Atbildētājs: Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

   Prejudiciālais jautājums
   Vai saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, it īpaši tā 62. panta 1. punktu un 2. punkta a) apakšpunktu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulu (EK) Nr. 562/2006 (1), ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), it īpaši tās 5., 11. un 13. pantu: iepriekš minētās tiesību normas jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu tiesisko regulējumu kā šajā valstī un to interpretējošo judikatūru, kas ļauj “trešās valsts valstspiederīgā”, kuram nav dokumenta, kas ļauj ieceļot un uzturēties Eiropas Savienības teritorijā, izraidīšanu aizstāt ar naudas sodu?

      (1)  OV L 105, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 7. oktobrī lietā C-239/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Konvencija par Vidusjūras aizsardzību no piesārņojuma — 4. panta 1.punkts un 8. pants — Protokols par Vidusjūras aizsardzību no sauszemes avotu radītā piesārņojuma — 6. panta 1. un 3. punkts — Attiecīgo pasākumu, lai novērstu, mazinātu un apkarotu plašu un ilgstošu piesārņojumu Berre purvā, neveikšana — Atļauja veikt nopludināšanu)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/20

         Tiesas spriedums
   (otrā palāta)
   2004. gada 7. oktobrī
   lietā C-239/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Konvencija par Vidusjūras aizsardzību no piesārņojuma - 4. panta 1.punkts un 8. pants - Protokols par Vidusjūras aizsardzību no sauszemes avotu radītā piesārņojuma - 6. panta 1. un 3. punkts - Attiecīgo pasākumu, lai novērstu, mazinātu un apkarotu plašu un ilgstošu piesārņojumu Berre purvā, neveikšana - Atļauja veikt nopludināšanu)
   (2004/C 300/41)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-239/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 4. jūnijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - G. Valero Jordana un B. Stromsky) pret Francijas Republiku (pārstāvji - G. de Bergues un E. Puisais), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši R. Schintgen (referents), tiesnese R. Silva de Lapuerta, tiesneši P. Kūris un G. Arestis, ģenerāladvokāts D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretārs R. Grass, 2004. gada 7. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               neveicot visus attiecīgos pasākumus, lai novērstu, mazinātu un apkarotu plašu un ilgstošu piesārņojumu Berre purvā, un

                           —

                           pienācīgi neievērojot Protokola par Vidusjūras aizsardzību no sauszemes avotu radītā piesārņojuma III pielikuma prasības, kas parakstīts 1980. gada 17. maijā Atēnās un ko Eiropas Ekonomikas Kopiena apstiprināja ar Padomes 1983. gada 28. februāra Lēmumu 83/101/EEK un, pēc tā noslēgšanas, negrozot atļauju veikt vielu, kas ietilpst Protokola II pielikumā, nopludināšanu,

                           —

                           Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Konvencijas par Vidusjūras aizsardzību no piesārņojuma, kas parakstīta 1976. gada 16. februārī Barselonā, ko Eiropas Ekonomikas Kopiena apstiprināja ar Padomes 1977. gada 25. jūlija Lēmumu 77/585/EEK, 4. panta 1. un 8. punkts un Protokola par Vidusjūras aizsardzību no sauszemes avotu radītā piesārņojuma, kas parakstīts 1980. gada 17. maijā Atēnās un ko Eiropas Ekonomikas Kopiena apstiprināja ar Padomes 1983. gada 28. februāra Lēmumu 83/101/EEK 6. panta 1. un 3. punkts, kā arī EK līguma 300. panta 7. punkts;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 184, 2.8.2003.


title: Lieta C-376/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia per l’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

text:
               13.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia per l’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

   (Lieta C-376/12)
   2012/C 311/08
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sky Italia Srl

      Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Commissione di Garanzia per l’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).


title: Lieta C-185/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “EasyPay” AD, “Finance Engineering” AD/Ministerski savet na Republika Bulgaria, Natsionalen osiguritelen institut Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pasta pārskaitījuma pakalpojums — Direktīva 97/67/EK — Piemērošanas joma — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek piešķirtas ekskluzīvas pasta pārskaitījuma pakalpojuma sniegšanas tiesības — Valsts atbalsts — Saimnieciskā darbība — Vispārējas ekonomiskas nozīmes pakalpojumi

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/4

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “EasyPay” AD, “Finance Engineering” AD/Ministerski savet na Republika Bulgaria, Natsionalen osiguritelen institut

   (Lieta C-185/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pasta pārskaitījuma pakalpojums - Direktīva 97/67/EK - Piemērošanas joma - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek piešķirtas ekskluzīvas pasta pārskaitījuma pakalpojuma sniegšanas tiesības - Valsts atbalsts - Saimnieciskā darbība - Vispārējas ekonomiskas nozīmes pakalpojumi)
   (2015/C 414/05)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: “EasyPay” AD, “Finance Engineering” AD

      Atbildētāji: Ministerski savet na Republika Bulgaria, Natsionalen osiguritelen institut

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīvu 2008/6/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka pasta pārskaitījuma pakalpojums, ar kuru nosūtītājs, šajā gadījumā valsts, saņēmējam nosūta naudas summas ar tāda operatora starpniecību, kuram uzticēts universālais pasta pakalpojums, neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā;

               2)

               LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja pasta pārskaitījumu darbība, kas ļauj veikt vecuma pensiju maksājumus, ir saimnieciska darbība, šis noteikums tomēr neattiecas uz gadījumu, kad dalībvalsts ekskluzīvas tiesības nodarboties ar vecuma pensiju izmaksāšanu, izmantojot pasta pārskaitījumus, piešķir tādam uzņēmumam kā pamatlietā, ja šāds pakalpojums ir pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi un kompensāciju par to veido atlīdzība par šī uzņēmuma pakalpojumiem, ko tas sniedz, lai izpildītu savas sabiedriskā pakalpojuma saistības.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta C-315/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 30. marta spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – József Lingurár/Miniszterelnökséget vezető miniszter Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — ELFLA finansējums — Atbalsts lauku attīstībai — Natura 2000 maksājumi — Tiesības, kas tiek piešķirtas tikai privātpersonām — Meža teritorija, kas daļēji pieder valstij

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/4

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 30. marta spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – József Lingurár/Miniszterelnökséget vezető miniszter

   (Lieta C-315/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika - ELFLA finansējums - Atbalsts lauku attīstībai - Natura 2000 maksājumi - Tiesības, kas tiek piešķirtas tikai privātpersonām - Meža teritorija, kas daļēji pieder valstij)
   (2017/C 161/05)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: József Lingurár

      Atbildētājs: Miniszterelnökséget vezető miniszter

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2005. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) 42. panta 1. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja meža teritorija, par kuru ir tiesības saņemt Natura 2000 atbalstu, daļēji pieder valstij un daļēji – privātpersonai, lai aprēķinātu pēdējai minētajai maksājamā atbalsta summu, ir jāņem vērā tas, kāda šīs teritorijas daļa pieder valstij un kāda – privātpersonai.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta C-519/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-422/10 2015. gada 25. septembrī iesniedza Trafilerie Meridionali SpA

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/23

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 15. jūlija spriedumu lietā T-422/10 2015. gada 25. septembrī iesniedza Trafilerie Meridionali SpA

   (Lieta C-519/15 P)
   (2015/C 406/24)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Trafilerie Meridionali SpA (pārstāvji – P. Ferrari, G.M.T. Lamicela, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu daļā, kurā ir noraidīts prasības pamats, saskaņā ar kuru Club Europa nevar tikt attiecināts uz Trame (pat ne) saistībā ar laikposmu no 2000. gada 9. oktobra līdz 2002. gada 19. septembrim, kā arī daļā, kas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējai noteikto sodu (rezolutīvās daļas 3) un 4) punkts), un līdz ar to apmierināt attiecīgos prasījumus, kuri bija izvirzīti jau pirmajā instancē Vispārējā tiesā, arī saistībā ar naudas sodu; pakārtoti, atcelt minētās sprieduma daļas un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par attiecīgo jautājumu, ņemot vērā norādes, ko tai būs sniegusi Tiesa;

               —

               atcelt spriedumu daļā, kurā ir noraidīts prasības pamats, saskaņā ar kuru arī Trame tā maksātspējas neesamības dēļ atbilstoši vienlīdzīgas attieksmes principam ir jāpiešķir naudas soda samazinājums, kā arī daļā, kas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējai noteikto sodu (rezolutīvās daļas 3) un 4) punkts), un līdz ar to apmierināt attiecīgos prasījumus, kuri bija izvirzīti jau pirmajā instancē Vispārējā tiesā, arī saistībā ar naudas sodu; pakārtoti, atcelt minētās sprieduma daļas un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par attiecīgo jautājumu, ņemot vērā norādes, ko tai būs sniegusi Tiesa;

               —

               atcelt spriedumu daļā, kas attiecas uz Trame noteiktā soda aprēķinu (rezolutīvās daļas 3) punkts), pašai pieņemot nolēmumu attiecībā uz strīdu; pakārtoti, atcelt minēto sprieduma daļu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par attiecīgo jautājumu, ņemot vērā norādes, ko tai būs sniegusi Tiesa;

               —

               atcelt spriedumu daļā, kurā ir noteikts, ka Trame sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas tam radušies pamattiesvedībā pirmajā instancē lietā T-422/10 (rezolutīvās daļas 5) punkts), un noteikt, ka šos tiesāšanās izdevumus vai vismaz daļu no tiem atlīdzina Komisija;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā;

               —

               atzīt, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu saprātīgā termiņā izskatīt strīdu, ko tās izskatīšanai bija nodevusi prasītāja lietā T-422/10, kā tas ir noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punktā;

               —

               veikt jebkādus citus pasākumus, ko Tiesa uzskatīs par lietderīgiem.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

                  Pirmais pamats: par Club Europa attiecināšanu uz Trame. Pierādījumu sagrozīšana. Acīmredzami nesaprātīga pierādījumu interpretācija un novērtējums.
               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidot prasības pamatu, saskaņā ar kuru Club Europa nevar tikt attiecināts uz Trame (pat ne) saistībā ar laikposmu no 2000. gada 9. oktobra līdz 2002. gada 19. septembrim, jo ir sagrozījusi pierādījumus, proti, tos ir interpretējusi un novērtējusi acīmredzami nesaprātīgi. Tādējādi spriedums ir kļūdains arī daļā, kas attiecas uz prasītājai noteikto sodu.

               2.

                  Otrais pamats: par naudas soda samazinājuma nepiešķiršanu Trame tā maksātspējas neesamības dēļ. Pamatojuma nenorādīšana. Tiesas statūtu 36. panta un 53. panta pirmās daļas pārkāpums. Vispārējās tiesas Reglamenta 117. panta pārkāpums.
               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atbilstoši nepaskaidrojot, kaut vai tikai netieši, kādu iemeslu dēļ tā noraidīja prasības pamatu, kas attiecās uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, kuru ir pieļāvusi Komisija saistībā ar naudas soda samazinājuma piešķiršanu maksātspējas neesamības dēļ, kā rezultātā prasītāja nevarēja zināt iemeslus, ar kuriem ir pamatots spriedums, un Tiesa savā rīcībā nevarēja iegūt pierādījumus, kas būtu pietiekami, lai veiktu pārbaudi. Vēl citā aspektā Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā pierādījumus, kam ir izšķiroša nozīme attiecīgā jautājuma izlemšanai. Tādējādi spriedums ir kļūdains arī daļā, kas attiecas uz prasītājai noteikto sodu.

               3.

                  Trešais pamats: par metodoloģiju, ko Vispārējā tiesa izmantoja, lai atkārtoti noteiktu sodu. Pamatojuma nenorādīšana. Tiesas statūtu 36. panta un 53. panta pirmās daļas pārkāpums. Vispārējās tiesas Reglamenta 117. panta pārkāpums.
               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nesniedzot atbilstošus paskaidrojumus saistībā ar naudas soda apmēra noteikšanas noteikumiem, ko tā ir piemērojusi, lai atkārtoti noteiktu sodu, kas ir jāuzliek Trame, un it īpaši saistībā ar “nozīmi”, kāda ir piešķirta katram no dažādiem faktiskajiem apstākļiem, kas ir svarīgi šajā situācijā. Šāda bezdarbība inter alia liedz pārbaudīt, vai Vispārējā tiesa, nosakot soda apmēru, ir rīkojusies saskaņā ar vienlīdzīgas attieksmes principu.

               4.

                  Ceturtais pamats: par tiesāšanās izdevumiem, kas ir radušies pirmās instances tiesvedībā Vispārējā tiesā.
               Viena vai abu apelācijas sūdzības pamatu, kas ir minēti A un B daļā, apmierināšana var atspoguļoties arī secinājumā, kuru Vispārējā tiesa ir izdarījusi sava sprieduma 411. un 412. punktā un saskaņā ar kuru katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats. Tādējādi spriedums ir jāatceļ arī daļā, kurā prasītājai ir noteikts pienākums segt pašai savus tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies tiesvedībā pirmajā instancē lietā T-422/10, un jānosaka, ka tiesāšanās izdevumus vai vismaz daļu no tiem atlīdzina Komisija.

               5.

                  Piektais pamats: par tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā saprātīgā termiņā. Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punkta pārkāpums. Trame uzskata, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu saprātīgā termiņā izskatīt strīdu, ko tās izskatīšanai ir nodevusi prasītāja lietā T-422/10, un tādējādi ir pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punktu.


title: Lieta C-344/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 8. augustā ierosinājis J. C. Blom par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2006. gada 30. maija spriedumu lietā T-87/94 J. C. Slob pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/13

         Apelācija, ko 2006. gada 8. augustā ierosinājis J. C. Blom par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2006. gada 30. maija spriedumu lietā T-87/94 J. C. Slob pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-344/06 P)
   (2006/C 261/23)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: J. C. Blom (pārstāvji — E. Pijnacker Hordijk un S. C. H. Molin, advocaten)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 30. maija spriedumu redakcijā, kā tas labots ar Pirmās instances tiesas 2006. gada 30. maija rīkojumu (T-87/94 REC), un lemjot no jauna, apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja prasību vai, pakārtoti — nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest Padomei un Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmais pamats: Pirmās instances tiesa pārkāpa pienākumu norādīt pamatojumu, savā spriedumā nenoņemot vērā pirmajā instancē Blom izvirzīto prasības pamatu būtisko elementus.
   Otrais pamats: Tiesa kļūdaini nenovērtēja, ka iestādes ir skaidri un beznosacījumu veidā atzinušas Kopienas atbildību pret ražotājiem Blom situācijā. Tiesa arī kļūdaini uzskatīja, ka viņš nevar ārpus tiesas un tiesā atvasināt jebkādas tiesības no iestāžu nostājas tikai tā iemesla dēļ, ka viņš nepieņēma piedāvājumu saskaņā ar Regulu Nr. 2187/93. (1)

   Apstrīdētais spriedums būtu jāatceļ, jo Pirmās instances tiesa pieļāva nopietnu kļūdu tiesiskās paļāvības novērtējumā, ko iestādes radīja SLOM ražotājiem, kuru ārpusnoieta pienākums beidzās 1983. gadā. Tā kā nav nepieciešama papildu faktu pārbaude, Tiesa var pati izskatīt lietu apelācijas instancē. Pakārtoti, lieta būtu jānosūta atpakaļ Pirmās instances tiesai.
   Trešais pamats: Pirmās instances tiesa piemēroja nepareizu kritēriju, lai novērtētu cēloņsakarību starp Blom ciestajiem zaudējumiem un Kopienas nelikumīgo rīcību.
   Pirmās instances tiesa, nesecinot no tā, ka Blom saņēma īpašo atsauces daudzumu, Blom nodomu atsākt ražošanu pēc produkcijas ārpusnoieta pienākuma beigām (pretējais jāpierāda), neievēroja tiesiskās paļāvības aizsardzības principu. Pirmās instances tiesas secinājums, ka šāda nodoma viņam nebija arī ir nesaprotams, jebkurā gadījumā — nepietiekami pamatots, un ar to nepareizi piemēro tiesiskās paļāvības aizsardzības principu.

      (1)  Padomes 1993. gada 22. jūlija Regula (EEK) Nr. 2187/93, ar ko sniedz piedāvājumu kompensācijai atsevišķiem piena un piena produktu ražotājiem, kam uz laiku liegts darboties savā profesijā (OV 1993, L 196, 6. lpp).


title: Lieta C-298/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 16. oktobra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV / deutsche internet versicherung AG (Direktīva 2000/31/EK — 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Elektroniskā tirdzniecība — Persona, kas sniedz pakalpojumus, izmantojot internetu — Elektroniskais pasts)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 16. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV/deutsche internet versicherung AG

   (Lieta C-298/07) (1)

   (Direktīva 2000/31/EK - 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Elektroniskā tirdzniecība - Persona, kas sniedz pakalpojumus, izmantojot internetu - Elektroniskais pasts)
   (2008/C 313/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV

      Atbildētāja: deutsche internet versicherung AG

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (“Direktīva par elektronisko tirdzniecību”) (OV L 178, 1. lpp.) 5. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Pakalpojumu sniedzējs, kas piedāvā pakalpojumus tikai ar interneta starpniecību, kas savā mājas lapā norāda tikai elektroniskā pasta adresi un kas piedāvā pakalpojumu saņēmējiem veidni, kur uzdot jautājumus rakstveidā — Jautājums par to, vai šim pakalpojumu sniedzējam ir jānorāda arī tālruņa numurs
   Rezolutīvā daļa:
   Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (“Direktīva par elektronisko tirdzniecību”) 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka pakalpojumu sniedzējam pirms līguma noslēgšanas ar pakalpojumu saņēmējiem papildus savai elektroniskā pasta adresei ir jāsniedz cita informācija, kas nodrošina ātru sazināšanos tiešā un efektīvā veidā. Šai informācijai obligāti nevajag būt tālruņa numuram. Tā var būt elektroniskā pieprasījuma veidne, kuru izmantojot pakalpojuma saņēmēji internetā var vērsties pie pakalpojumu sniedzēja un uz kuru pakalpojumu sniedzējs atbild, izmantojot elektronisko pastu, izņemot gadījumus, kad pakalpojuma saņēmējs, kuram pēc sazināšanās elektroniskā veidā ar pakalpojumu sniedzēju nav pieejas elektroniskajam tīklam, lūdz pakalpojumu sniedzējam izmantot citu sazināšanās veidu, kas nenotiek elektroniskā veidā.

      (1)  OV C 223, 22.9.2007.


title: Lieta T-40/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Trioplast Industrier /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Plastikāta rūpniecības maisu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Pārkāpuma ilgums — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Sadarbība administratīvās procedūras laikā — Samērīgums — Solidārā atbildība — Tiesiskās drošības princips)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/22

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — Trioplast Industrier/Komisija
   (Lieta T-40/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Plastikāta rūpniecības maisu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Pārkāpuma ilgums - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Sadarbība administratīvās procedūras laikā - Samērīgums - Solidārā atbildība - Tiesiskās drošības princips)
   2010/C 301/33
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Trioplast Industrier AB (Smålandsstenar, Zviedrija) (pārstāvji — T. Pettersson un O. Larsson, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Castillo de la Torre, P. Hellström un V. Bottka, pēc tam F. Castillo de la Torre, L. Parpala un V. Bottka)

      Priekšmets

   Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmuma C(2005) 4634, galīgā redakcija, par EK līguma 81. pantā paredzētas procedūras piemērošanu (lietā COMP/F/38.354 — rūpniecības maisi) par aizliegtu vienošanos plastikāta rūpniecības maisu tirgū daļēja atcelšana, kā arī, pakārtoti, prasītājai uzliktā naudas soda apmēra samazināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmuma C(2005) 4634, galīgā redakcija, par EK līguma 81. pantā paredzētas procedūras piemērošanu (lietā COMP/F/38.354 — rūpniecības maisi) 2. panta 2. daļas f) apakšpunktu atcelt tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Trioplast Industrier AB;

               2)

               noteikt EUR 2,73 miljonu apmērā summu, kas jāattiecina uz Trioplast Industrier AB un uz kuras pamata ir jāaprēķina tās daļa tās secīgo mātes sabiedrību solidārajā atbildībā saistībā ar Trioplast Wittenheim SA uzliktā naudas soda maksāšanu;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Trioplast Industrier sedz pusi savu un atlīdzina pusi Komisijas tiesāšanās izdevumu;

               5)

               Komisija sedz pusi savu un atlīdzina pusi Trioplast Industrier tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 96, 22.04.2006.


title: Lieta T-319/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. jūnijā – Deutsche Edelstahlwerke/Komisija

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/60

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. jūnijā – Deutsche Edelstahlwerke/Komisija
   (Lieta T-319/15)
   (2015/C 302/75)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Edelstahlwerke GmbH (Witten, Vācija) (pārstāvji –H. Janssen un S. Altenschmidt, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atbilstoši LESD 264. pantam atcelt Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu procedūrā Valsts atbalsts SA.33995(2013) (ex 2013/NN) – Vācija, Atbalsts atjaunojamās elektroenerģijas ražošanai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem, C(2014) 8786, galīgā redakcija;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats – LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums
               Prasītāja apgalvo, ka EEG piemaksas ierobežojums neesot atbalsts, jo netika piešķirti valsts līdzekļi un tie netika arī atteikti. EEG piemaksas ierobežojums nenotiekot arī selektīvi. Turklāt tas neizkropļojot konkurenci un neierobežojot tirdzniecību iekšējā tirgū.

               2.

               Otrais pamats – LESD 108. panta 3. punkta pārkāpums
               Ja pretēji prasītājas viedoklim tomēr šis ir atbalsts, atbildētāja, pēc prasītājas uzskata, tomēr nedrīkstēja prasīt to atmaksāt atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam. Proti, EEG piemaksas ierobežojums neesot jauns atbalsts, jo atbildētāja jau 2002. gadā esot apstiprinājusi iepriekšējo regulējumu, kas būtiskos aspektos pēc satura bija līdzīgs.

               3.

               Trešais pamats – LESD 107. panta 3. punkta pārkāpums.
               Turpinājumā prasītāja apgalvo, ka ar lēmumu esot pārkāpts LESD 107. panta 3. punkts un tiesiskās paļāvības princips. Atbildētāja šajā ziņā tās pārbaudītos faktus neesot drīkstējusi vērtēt, pamatojoties uz tās tikai 2014. gada 28. jūnijā publicētajām Pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam. Tā vietā tai bija jāpiemēro 2008. gadā publicētās pamatnostādnes. Izmantojot par pamatu 2008. gada kritērijus atbildētāja nebūtu varējusi secināt ko citu, kā vien, ka apgalvotais atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu.

               4.

               Ceturtais pamats – LESD 108. panta 1. punkta un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums
               Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka atbildētāja esot pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu, kā arī LESD 108. panta 1. punktu, pieņemot apstrīdēto lēmumu procedūrā sakarā ar jaunu atbalstu. Tā kā atbildētāja ir apstiprinājusi iepriekšējo EEG 2012 regulējumu, tai lēmums esot bijis jāpieņem procedūrā sakarā ar pastāvošu atbalstu, nevis procedūrā sakarā ar jaunu atbalstu.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 14. jūlijā apvienotajās lietās C-65/02 P un C-73/02 P ThyssenKrupp Stainless GmbH u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — EOTK līgums — Vienošanās — Sakausējuma piemaksa — Soda naudas apmēra samazināšana — Sadarbība administratīvajā procedūrā — Pārkāpuma attiecināmība — Aizstāvības tiesības)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 14. jūlijā
   apvienotajās lietās C-65/02 P un C-73/02 P ThyssenKrupp Stainless GmbH u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Apelācija - EOTK līgums - Vienošanās - Sakausējuma piemaksa - Soda naudas apmēra samazināšana - Sadarbība administratīvajā procedūrā - Pārkāpuma attiecināmība - Aizstāvības tiesības)
   (2005/C 217/05)
   tiesvedības valoda — vācu un itāļu
   Apvienotajās lietās C-65/02 P un C-73/02 P par divām apelācijas sūdzībām atbilstoši EOTK līguma Tiesas Statūtu 49. pantam, ko 2002. gada 28. februārī iesniedza
         ThyssenKrupp Stainless GmbH,
       agrāk Krupp Thyssen Stainless GmbH, (pārstāvis — M. Klusmans [M. Klusmann]),
         ThyssenKrupp Acciai speciali Terni SpA
      , agrāk Acciai speciali Terni SpA, (pārstāvji — A. Džardina [A. Giardina] un G. di Tommaso [G. Di Tommaso]), otrs lietas dalībnieks –Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Vēlans [A. Whelan], kam palīdz H. J. Freinds [H.-J. Freund], kā arī A. Vēlans [A. Whelan] un V. Supertī [V. Superti], kam palīdz A. dal Ferro [A. Dal Ferro]), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši A. Ross [A. Rosas], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], K. Lēnartss [K. Lenaerts] un S. fon Bārs [S. von Bahr] (referents), ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 14. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzības un pretapelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

                  ThyssenKrupp Stainless GmbH, ThyssenKrupp Acciai speciali Terni SpA un Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 109, 04.05.2002.


title: Lieta C-534/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. oktobrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare u.c./ Fipa Group u.c.

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. oktobrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare u.c./Fipa Group u.c.
   (Lieta C-534/13)
   2013/C 359/08
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute un Istituto Superiore per la Protezione e la Ricerca Ambientale (ISPRA)

      Atbildētāji: Fipa Group srl, Ivan srl un Tws Automation srl

      Prejudiciālais jautājums

   Vai vides jomā pastāvošie Eiropas Savienības principi, kas ir paredzēti Līguma par Eiropas Savienības darbību 191. panta 2. punktā un 2004. gada 21. aprīļa Direktīvā 2004/35/EK (1) (1. pants un 8. panta 3. punkts; preambulas 13. un 24. apsvērums) — it īpaši “piesārņotājs maksā” princips, piesardzības princips un preventīvās darbības princips, kā arī princips, ka videi nodarīts kaitējums jālabo, pirmām kārtām novēršot tā cēloni — pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā 2006. gada 3. aprīļa Leģislatīvā dekrēta Nr. 152 244., 245. un 253. pantā paredzētais, saskaņā ar kuru gadījumā, ja ir pierādīts, ka teritorija ir tikusi piesārņota un ja nav iespējams identificēt piesārņotāju vai panākt, ka tas veic kaitējuma atlīdzināšanas pasākumus, administratīvajai iestādei nav atļauts uzdot īpašniekam, kurš nav atbildīgs par piesārņojumu, veikt ārkārtas drošības un sanācijas pasākumus, un šim īpašniekam ir noteikta tikai finansiāla atbildība, kas ir ierobežota ar teritorijas vērtību pēc sanācijas pasākumu veikšanas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (OV L 143, 56. lpp.).