title: Lieta T-279/20: Prasība, kas celta 2020. gada 12. maijā – CWS Powder Coatings/Komisija

text:
               6.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/35

      Prasība, kas celta 2020. gada 12. maijā – CWS Powder Coatings/Komisija
      (Lieta T-279/20)
      (2020/C 222/38)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: CWS Powder Coatings GmbH (Düren, Vācija) (pārstāvji: R. van der Hout, C. Wagner un V. Lemonnier, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2020/217 (1), ciktāl tā attiecas uz titāna dioksīda klasificēšanu un marķēšanu, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar turpmāk izklāstītajiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais pamats: Komisija esot pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1272/2008 (2) 53.c pantu, pieņemot vienu tiesību aktu attiecībā uz dažādiem regulējuma priekšmetiem.

                  2.

                  Otrais pamats: ar apstrīdētajā regulā veikto titāna dioksīda klasificēšanu esot pārkāpti klasifikācijas nosacījumi, kas paredzēti Regulas Nr. 1272/2008 53.a pantā, 37. panta 5. punktā un 3. panta 1. punktā, tos aplūkojot kopsakarā ar šīs regulas I pielikuma 3.6.2.2. punktu.

                  3.

                  Trešais pamats: grozījums Regulas Nr. 1272/2008 II pielikumā attiecībā uz šķidriem maisījumiem, kas satur titāna dioksīda daļiņas, nevarot tikt pamatots ar minētās regulas 53. panta 1. punktu, to lasot kopsakarā ar tās 53.a pantu.

                  4.

                  Ceturtais pamats: grozījums Regulas Nr. 1272/2008 II pielikumā attiecībā uz cietiem maisījumiem, kas satur titāna dioksīda daļiņas, nevarot tikt pamatots ar minētās regulas 53. panta 1. punktu, to lasot kopsakarā ar tās 53.a pantu.

                  5.

                  Piektais pamats: Komisija esot pārkāpusi savu pienākumu veikt ietekmes novērtējumu pirms apstrīdētās regulas pieņemšanas.

                  6.

                  Sestais pamats: ar apstrīdēto regulu esot pārkāpts samērīguma princips, jo noteiktu titāna dioksīda daļiņu klasificēšana un marķēšanas pienākumu noteikšana neesot piemērota izvirzītajam mērķim (veselības aizsardzība) un varot tikt izmantoti mazāk ierobežojoši līdzekļi.

                  7.

                  Septītais pamats: Komisija, pieņemot apstrīdēto regulu, esot pieļāvusi daudzas būtiskas kļūdas vērtējumā.

                  8.

                  Astotais pamats: Komisija, pieņemot apstrīdēto regulu, esot pārkāpusi savas kompetences robežas.

                  9.

                  Devītais pamats: ja Vispārējā tiesa uzskatītu, ka Komisija, pieņemot apstrīdēto regulu, pati varēja definēt klasificēšanas nosacījumus vai priekšmetu vai ka tai nebija iespējas veikt ietekmes novērtējumu vai samērīgu piemērošanu, prasītāja uzskata, ka ar Regulas Nr. 1272/2008 37. panta 5. punktu, 53. panta 1. punktu un 53.a pantu esot pārkāpti LESD 290. panta 1. un 2. punkts. Proti, šādā gadījumā pamatakta (Regula Nr. 1272/2008) izvēle apstrīdētajai regulai esot pretrunā LESD 290. pantam.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2020/217 (2019. gada 4. oktobris), ar ko, to pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu, kā arī minēto regulu labo (OV 2020, L 44, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1272/2008 (2008. gada 16. decembris) par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV 2008, L 353, 1. lpp.), kurā jaunākie grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2019/1243 (2019. gada 20. jūnijs), ar ko vairākus tiesību aktus, kuros paredzēta regulatīvās kontroles procedūras izmantošana, pielāgo Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. un 291. pantam (OV 2019, L 198, 241. lpp.).


title: Lieta T-284/20: Prasība, kas celta 2020. gada 13. maijā – Klaus Berthold/EUIPO – Thomann (“HB Harley Benton”)

text:
               6.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/36

      Prasība, kas celta 2020. gada 13. maijā – Klaus Berthold/EUIPO – Thomann (“HB Harley Benton”)
      (Lieta T-284/20)
      (2020/C 222/39)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Klaus Berthold Besitzgesellschaft GmbH & Co. KG (Thalhausen, Vācija) (pārstāve: E. Strauß, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Thomann GmbH (Burgebrach, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “HB Harley Benton” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 380 752

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 11. marta lēmums lietā R 1359/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt iebildumus pret starptautiskas reģistrācijas Nr. 1 380 752 reģistrēšanu Eiropas Savienībā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē;

                  —

                  uzlikt EUIPO pienākumu nereģistrēt starptautisku reģistrāciju Nr. 1 380 752 Eiropas Savienībā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē;

                  —

                  piespriest otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt izdevumus procesā EUIPO un attiecīgajā gadījumā piespriest atbildētājam atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-285/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. maijā – MCM Products/EUIPO – The Nomad Company (“NOMAD”)

text:
               6.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/37

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. maijā – MCM Products/EUIPO – The Nomad Company (“NOMAD”)
      (Lieta T-285/20)
      (2020/C 222/40)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MCM Products AG (Cīrihe, Šveice) (pārstāvis: S. Eichhammer, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: The Nomad Company BV (Zevenaar, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NOMAD” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 1 742 089

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 13. marta lēmums lietā R 854/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz reģistrētajām precēm, kas ietilpst 18. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-286/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. maijā – Capella/EUIPO – Cobi.bike (“GOBI”)

text:
               6.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/38

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. maijā – Capella/EUIPO – Cobi.bike (“GOBI”)
      (Lieta T-286/20)
      (2020/C 222/41)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Capella EOOD (Sofija, Bulgārija) (pārstāvis: R. Klenke, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Cobi.bike GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības preču zīmes “GOBI” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 168 089

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 14. februāra lēmums lietā R 1685/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-288/20: Prasība, kas celta 2020. gada 13. maijā – Brillux un Daw/Komisija

text:
               6.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 13. maijā – Brillux un Daw/Komisija
      (Lieta T-288/20)
      (2020/C 222/43)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Brillux GmbH & Co. KG (Minstere, Vācija) un Daw SE (Ober-Ramstadt, Vācija) (pārstāvji: R. van der Hout, C. Wagner un V. Lemonnier, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2020/217 (1), ciktāl tā attiecas uz titāna dioksīda klasificēšanu un marķēšanu, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz deviņiem pamatiem, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-279/20 CWS Powder Coatings/Komisija izvirzītajiem prasības pamatiem.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2020/217 (2019. gada 4. oktobris), ar ko, to pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu, kā arī minēto regulu labo (OV 2020, L 44, 1. lpp.).


title: Lieta T-290/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. maijā – Ceramica Flaminia/EUIPO – Ceramica Cielo (“goclean”)

text:
               6.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/40

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. maijā – Ceramica Flaminia/EUIPO – Ceramica Cielo (“goclean”)
      (Lieta T-290/20)
      (2020/C 222/44)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ceramica Flaminia SpA (Civita Castellana, Itālija) (pārstāvji: A. Improda un R. Arista, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Ceramica Cielo SpA (Fabrica di Roma, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “goclean” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 270 046

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 16. marta lēmums lietā R 991/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt un grozīt apstrīdēto lēmumu;

            un līdz ar to

                  —

                  atzīt Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 13 270 046 spēkā esamību attiecībā uz visām vai daļu no 11. klasē ietilpstošajām precēm;

                  —

                  piespriest EUIPO un/vai Ceramica Cielo SpA. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus, kas radušies abās iepriekšējās instancēs Anulēšanas nodaļā un Apelācijas padomē, par labu Ceramica Flaminia SpA.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums un kļūdaina piemērošana;

                  —

                  atšķirtspējas interpretācija Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē;

                  —

                  preču zīmes kvalificēšanas par reklāmas saukli nepamatotība;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkta, lasot to kopsakarā ar 59. pantu, pārkāpums un kļūdaina piemērošana;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 3. punkta un 59. panta 1. un 2. punkta pārkāpums un kļūdaina piemērošana.


title: Lieta T-291/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. maijā – Yanukovych/Padome

text:
               6.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/41

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. maijā – Yanukovych/Padome
      (Lieta T-291/20)
      (2020/C 222/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Viktor Fedorovych Yanukovych (Rostova pie Donas, Krievija) (pārstāvis: M. Anderson, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ES Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/373 (1), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/370 (2), ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka prasītājs neatbilst norādītajiem kritērijiem, pēc kuriem persona iekļaujama sarakstā par attiecīgo laikposmu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome, iekļaudama prasītāju pārsūdzētajos aktos, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Padome nav nodrošinājusi pietiekamu faktisko pamatu, uz ko varētu balstīt prasītāja iekļaušanu sarakstā un nav pārliecinājusies par to, ka Ukrainas iestāžu lēmumi, uz kuriem tā balstījusies, tika pieņemti, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav norādījusi prasītāja iekļaušanas sarakstā faktiskos, konkrētos iemeslus. Padome neesot arī norādījusi iemeslus, kādēļ tā uzskata, ka Ukrainas iestāžu lēmumi, uz kuriem tā balstījusies, ir pieņemti, ievērojot prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzība tiesā.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas prasītāja tiesības uz aizstāvību un/vai ka viņam bijusi liegta efektīva tiesību aizsardzība tiesā. Padome pirms atkārtotās iekļaušanas sarakstā nav apspriedusies ar prasītāju, nav sniegusi prasītājam visu informāciju, uz kuru tā balstījusies, un nav devusi prasītājam pienācīgu jeb taisnīgu iespēju izlabot kļūdas vai sniegt paskaidrojumus. Nevienā stadijā prasītājs neesot ticis iepazīstināts ar ticamiem vai konkrētiem pierādījumiem un argumentāciju, kas attaisnotu ierobežojošo pasākumu piemērošanu, un neesot norādīts, vai Padome pirms sava lēmuma pieņemšanas ir pienācīgi ņēmusi vērā prasītāja apsvērumus.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome šos astotos grozošos instrumentus esot pieņēmusi bez attiecīga tiesiskā pamata.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka attiecībā uz prasītāju nav ievērotas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā nostiprinātās tiesības uz īpašumu, jo ar ierobežojošiem pasākumiem šīs tiesības tiekot ierobežotas neattaisnoti un nesamērīgi, proti: i) trūkstot jebkādas norādes par to, ka naudas līdzekļi, kurus esot piesavinājies prasītājs, būtu uzskatāmi par pārskaitītiem ārpus Ukrainas; un ii) neesot nedz nepieciešams, nedz atbilstīgi iesaldēt visus prasītāja aktīvus, jo kriminālprocesos pret prasītāju Ukrainas iestādes jau ir kvantificējušas zaudējumus, ko viņš esot nodarījis.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2020/373 (2020. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2020, L 71, 10. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2020/370 (2020. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2020, L 71, 1. lpp.).


title: Lieta T-292/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. maijā – Yanukovych/Padome

text:
               6.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/42

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. maijā – Yanukovych/Padome
      (Lieta T-292/20)
      (2020/C 222/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvis: M. Anderson, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ES Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/373 (1), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/370 (2), ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka prasītājs neatbilst norādītajiem kritērijiem, pēc kuriem persona iekļaujama sarakstā par attiecīgo laikposmu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome, iekļaudama prasītāju pārsūdzētajos aktos, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Padome nav nodrošinājusi pietiekamu faktisko pamatu, uz ko varētu balstīt prasītāja iekļaušanu sarakstā un nav pārliecinājusies par to, ka Ukrainas iestāžu lēmumi, uz kuriem tā balstījusies, tika pieņemti, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav norādījusi prasītāja iekļaušanas sarakstā faktiskos, konkrētos iemeslus. Padome neesot arī norādījusi iemeslus, kādēļ tā uzskata, ka Ukrainas iestāžu lēmumi, uz kuriem tā balstījusies, ir pieņemti, ievērojot prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzība tiesā.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas prasītāja tiesības uz aizstāvību un/vai ka viņam bijusi liegta efektīva tiesību aizsardzība tiesā. Padome pirms atkārtotās iekļaušanas sarakstā nav apspriedusies ar prasītāju, nav sniegusi prasītājam visu informāciju, uz kuru tā balstījusies, un nav devusi prasītājam pienācīgu jeb taisnīgu iespēju izlabot kļūdas vai sniegt paskaidrojumus. Nevienā stadijā prasītājs neesot ticis iepazīstināts ar ticamiem vai konkrētiem pierādījumiem un argumentāciju, kas attaisnotu ierobežojošo pasākumu piemērošanu, un neesot norādīts, vai Padome pirms sava lēmuma pieņemšanas ir pienācīgi ņēmusi vērā prasītāja apsvērumus.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome šos astotos grozošos instrumentus esot pieņēmusi bez attiecīga tiesiskā pamata.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka attiecībā uz prasītāju nav ievērotas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā nostiprinātās tiesības uz īpašumu, jo ar ierobežojošiem pasākumiem šīs tiesības tiekot ierobežotas neattaisnoti un nesamērīgi, proti: i) trūkstot jebkādas norādes par to, ka naudas līdzekļi, kurus esot piesavinājies prasītājs, būtu uzskatāmi par pārskaitītiem ārpus Ukrainas; un ii) neesot nedz nepieciešams, nedz atbilstīgi iesaldēt visus prasītāja aktīvus, jo kriminālprocesos pret prasītāju Ukrainas iestādes jau ir kvantificējušas zaudējumus, ko viņš esot nodarījis.

         (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2020/373 (2020. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2020, L 71, 10. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2020/370 (2020. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2020, L 71, 1. lpp.).


title: Lieta T-293/20: Prasība, kas celta 2020. gada 18. maijā – Ruiz-Ruiz/Komisija

text:
               6.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/43

      Prasība, kas celta 2020. gada 18. maijā – Ruiz-Ruiz/Komisija
      (Lieta T-293/20)
      (2020/C 222/47)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vanesa Ruiz-Ruiz (Alkmaar, Nīderlande) (pārstāvis: M. Velardo, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atcelt:

                  —

                  2019. gada 23. maija lēmumu, ar kuru prasītāja ir izslēgta no dalības konkursā EPSO/AD/371/19 profesionālās pieredzes trūkuma dēļ;

                  —

                  2019. gada 20. septembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītājas lūgums pārskatīt viņas izslēgšanu no dalības konkursā EPSO/AD/371/19;

                  —

                  2020. gada 7. februāra lēmumu, ar kuru ir tikusi noraidīta administratīvā sūdzība, kas tika iesniegta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu.

            Turklāt prasītāja lūdz piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Motīvi un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja ir izvirzījusi trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un esot pārkāpts paziņojums par atklātu konkursu.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka, lai gan tā ir izmantojusi divus tiesību aizsardzības līdzekļus (proti, lūgusi konkursa atlases komisiju pārskatīt lēmumu un iesniegusi administratīvo sūdzību atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam), viņai vēl joprojām nav skaidrs, kādas tieši profesionālās pieredzes prasības viņa nav izpildījusi.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts vienlīdzības principa pārkāpums.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka konkursa atlases komisijai ir jānodrošina, lai tās vērtējumi par visiem pārbaudāmajiem kandidātiem tiktu balstīti uz vienlīdzīgiem un objektīviem nosacījumiem un lai vērtēšanas kritēriji būtu vienādi un visiem kandidātiem tiktu piemēroti vienveidīgi. Tomēr, neievērojot paziņojumu [par konkursu], konkursa atlases komisija nav nodrošinājusi konkrēto nosacījumu objektīvu un neitrālu novērtēšanu, kas esot notikusi, pārsniedzot konkursa speciālos noteikumus.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu un ar to saistītais pušu procesuālās vienlīdzības princips (Pamattiesību hartas 47. pants).

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka konkursa atlases komisija esot ārkārtīgi vispārīgi pamatojusi apstrīdēto lēmumu, ar kuru tika noraidīts prasītājas lūgums veikt pārskatīšanu. Izņemot vispārīgus apgalvojumus un norādījumus, ar kuriem ir noteikti atlases kritēriji, bet nav atklāts to saturs, neesot sniegts nekāds konkrēts skaidrojums, kas ļautu prasītājai saprast attiecībā uz viņu pieņemtā lēmuma pamatojuma iemeslus. Atbilstoši prasītājas apgalvotajam, līdz ar to izrietot, ka pārskatīšana faktiski nav notikusi, un tādējādi esot pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību un paziņojums [par konkursu], kurā pārskatīšana ir paredzēta kā kandidātu tiesību aizsardzības līdzeklis.

                              —

                              Arī iecēlējinstitūcijas 2019. gada 20. septembra lēmumā neesot sniegts pamatojums, jo arī tajā kārtējo reizi neesot izskaidroti kritēriji, kurus atlases komisija ir noteikusi papildus [paziņojumā par konkursu paredzētajiem kritērijiem], un tajā arī neesot minēta prasītājas konkrētā profesionālā pieredze, lai gan kandidāta pieteikumā tā ir bijusi detalizēti norādīta. Turklāt iecēlējinstitūcija neesot balstījusies uz pilnīgu juridisko un faktisko apstākļu kopumu, jo tā esot ņēmusi vērā tikai 2019. gada 23. maija sākotnējo lēmumu, vispār neanalizējot un nevērtējot pārskatīšanas lēmumu.


title: Apvienotās lietas C-262/18 P un C-271/18 P: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Dôvera zdravotná poist'ovňa a.s., Slovākijas Republika, Union zdravotná poist'ovňa a.s. (Apelācija – Valsts atbalsts – LESD 107. panta 1. punkts – Sociālā nodrošinājuma sistēma – Veselības apdrošināšanas iestādes – Jēdzieni “uzņēmums” un “saimnieciskā darbība” – Sociāls mērķis – Solidaritātes princips – Valsts kontrole – Visaptverošs vērtējums – Iespēja censties gūt peļņu – Atlikusī konkurence attiecībā uz veselības apdrošināšanas pakalpojumu kvalitāti un piedāvājumu)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/3

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Dôvera zdravotná poist'ovňa a.s., Slovākijas Republika, Union zdravotná poist'ovňa a.s.

      (Apvienotās lietas C-262/18 P un C-271/18 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - LESD 107. panta 1. punkts - Sociālā nodrošinājuma sistēma - Veselības apdrošināšanas iestādes - Jēdzieni “uzņēmums” un “saimnieciskā darbība” - Sociāls mērķis - Solidaritātes princips - Valsts kontrole - Visaptverošs vērtējums - Iespēja censties gūt peļņu - Atlikusī konkurence attiecībā uz veselības apdrošināšanas pakalpojumu kvalitāti un piedāvājumu)
      (2020/C 271/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         (Lieta C-262/18)

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Tomat un P.-J. Loewenthal)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Somijas Republika (pārstāvis: S. Hartikainen)

         Pārējie lietas dalībnieki: Dôvera zdravotná poist'ovňa a.s. (pārstāvji: F. Roscam Abbing, A. Pliego Selie un O. W. Brouwer, advocaten), Slovākijas Republika (pārstāvji: M. Kianička, kā arī D. Kaiserová un B. Ricziová), Union zdravotná poist’ovňa a.s. (pārstāvji: A. M. ter Haar, A. Kleinhout un J. K. de Pree, advocaten)

         (Lieta C-271/18)

         Prasītāja: Slovākijas Republika (pārstāvji: M. Kianička, kā arī D. Kaiserová un B. Ricziová)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Somijas Republika (pārstāvis: S. Hartikainen)

         Pārējie lietas dalībnieki: Dôvera zdravotná poist'ovňa a.s. (pārstāvji: F. Roscam Abbing, A. Pliego Selie un O. W. Brouwer, advocaten), Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Tomat un P.-J. Loewenthal), Union zdravotná poist’ovňa a.s. (pārstāvji: A. M. ter Haar, A. Kleinhout un J. K. de Pree, advocaten)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 5. februāra spriedumu Dôvera zdravotná poist'ovňa/Komisija (T-216/15, nav publicēts, EU:T:2018:64).

                  2)

                  Noraidīt Dôvera zdravotná poisťovňa a.s. celto prasību lietā T-216/15.

                  3)

                  Dôvera zdravotná poisťovňa a.s. sedz Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šīm apelācijas sūdzībām un tiesvedību Eiropas Savienības Vispārējā tiesā, un sedz pati savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajās tiesvedībās. Turklāt Dôvera zdravotná poisťovňa sedz Slovākijas Republikas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šīm apelācijas sūdzībām.

                  4)

                  Slovākijas Republika sedz pati savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā Eiropas Savienības Vispārējā tiesā.

                  5)

                  Union zdravotná poisťovňa a.s. sedz pati savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šīm apelācijas sūdzībām un tiesvedību Eiropas Savienības Vispārējā tiesā.

                  6)

                  Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar šīm apelācijas sūdzībām pati.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.

         OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta C-276/18: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KrakVet Marek Batko sp. K./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 33. pants – Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vietas noteikšana – Preču piegāde ar transportēšanu – Tādu preču piegāde, kuras nosūta vai transportē piegādātājs vai cita persona viņa vārdā – Regula (ES) Nr. 904/2010 – 7., 13. un 28.–30. pants – Sadarbība starp dalībvalstīm – Informācijas apmaiņa)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/4

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KrakVet Marek Batko sp. K./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Lieta C-276/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 33. pants - Ar nodokli apliekamu darījumu izpildes vietas noteikšana - Preču piegāde ar transportēšanu - Tādu preču piegāde, kuras nosūta vai transportē piegādātājs vai cita persona viņa vārdā - Regula (ES) Nr. 904/2010 - 7., 13. un 28.–30. pants - Sadarbība starp dalībvalstīm - Informācijas apmaiņa)
      (2020/C 271/04)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: KrakVet Marek Batko sp.k.

         Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kā arī Padomes Regulas (ES) Nr. 904/2010 (2010. gada 7. oktobris) par administratīvu sadarbību un krāpšanas apkarošanu pievienotās vērtības nodokļa jomā 7., 13. un 28.–30. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie dalībvalsts nodokļu iestādēm neliedz darījumiem vienpusēji piemērot tādu nodokļu režīmu PVN jomā, kas atšķiras no nodokļu režīma, saskaņā ar kuru tie jau ir tikuši aplikti ar nodokli citā dalībvalstī.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112 33. pants ir jāinterpretē tādējādi – ja preces, kuras kādā dalībvalstī reģistrēts piegādātājs pārdod pircējiem, kuri dzīvo citā dalībvalstī, šiem pircējiem nogādā piegādātāja ieteikta sabiedrība, bet ar kuru pircēji ir brīvi slēgt vai neslēgt līgumu par šo preču piegādi, ir jāuzskata, ka šīs preces nosūta vai transportē “piegādātājs vai cita persona viņa vārdā”, ja minētajam piegādātājam ir noteicošā loma gan attiecībā uz iniciatīvu par minēto preču nosūtīšanas vai transportēšanas galvenajiem posmiem, gan attiecībā uz to organizēšanu, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus pamatlietas faktiskos apstākļus.

                  3)

                  Savienības tiesības un it īpaši Direktīva 2006/112 ir jāinterpretē tādējādi, ka nevar tikt konstatēts, ka būtu notikusi tiesību ļaunprātīga izmantošana attiecībā uz darījumiem, saistībā ar kuriem piegādātāja pārdotās preces pircējiem nogādā šī piegādātāja ieteikta sabiedrība, lai gan, pirmkārt, minētais piegādātājs un šī sabiedrība ir saistīti tajā ziņā, ka neatkarīgi no šīs piegādes minētā sabiedrība uzņemas apmierināt noteiktas šī paša pārvadātāja ar loģistiku saistītas vajadzības un ka, otrkārt, pircēji tomēr joprojām var brīvi piesaistīt citu sabiedrību vai personīgi veikt preču piegādi, jo šie apstākļi nevar ietekmēt konstatējumu, saskaņā ar kuru piegādātājs un tā ieteiktā pārvadājumu sabiedrība ir neatkarīgas sabiedrības, kuras savā vārdā veic reālu saimniecisko darbību, un ka tādējādi šie darījumi nevar tikt kvalificēti kā ļaunprātīgi.

         (1)  OV C 311, 3.9.2018.


title: Lieta C-581/18: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – RB/TÜV Rheinland LGA Products GmbH, Allianz IARD S.A. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības tiesības – Vispārīgie principi – LESD 18. pants – Nediskriminācija pilsonības dēļ – Savienības tiesību piemērojamība – Krūšu implanti ar trūkumiem – Civiltiesiskās atbildības saistībā ar medicīnisko ierīču ražošanu apdrošināšana – Apdrošināšanas līgums, kurā ir paredzēta apdrošināšanas seguma ģeogrāfiska darbības teritorija)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/5

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – RB/TÜV Rheinland LGA Products GmbH, Allianz IARD S.A.

      (Lieta C-581/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības tiesības - Vispārīgie principi - LESD 18. pants - Nediskriminācija pilsonības dēļ - Savienības tiesību piemērojamība - Krūšu implanti ar trūkumiem - Civiltiesiskās atbildības saistībā ar medicīnisko ierīču ražošanu apdrošināšana - Apdrošināšanas līgums, kurā ir paredzēta apdrošināšanas seguma ģeogrāfiska darbības teritorija)
      (2020/C 271/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: RB

         Atbildētājas: TÜV Rheinland LGA Products GmbH, Allianz IARD S.A.

         Rezolutīvā daļa

      LESD 18. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nav piemērojama noteikumam, kurš ir paredzēts apdrošināšanas sabiedrības un medicīnisko ierīču ražotāja noslēgtā līgumā un saskaņā ar kuru civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas saistībā ar šīm ierīcēm ģeogrāfiskajā darbības teritorijā ietilpst vienīgi vienas dalībvalsts teritorijā radušies zaudējumi, jo šāda situācija pašreizējā Savienības tiesību stāvoklī neietilpst to piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta C-634/18: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Sąd Rejonowy w Słupsku (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret JI (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesiskā sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums 2004/757/TI – Minimuma noteikumi par noziedzīgu darbību pazīmēm un sodiem narkotisko vielu nelikumīgas tirdzniecības jomā – 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts – 4. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Jēdziens “liels daudzums narkotisko vielu” – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – Vienlīdzīga attieksme – 20. un 21. pants – Noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības princips – 49. pants)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/5

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Sąd Rejonowy w Słupsku (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret JI
      (Lieta C-634/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesiskā sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2004/757/TI - Minimuma noteikumi par noziedzīgu darbību pazīmēm un sodiem narkotisko vielu nelikumīgas tirdzniecības jomā - 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts - 4. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Jēdziens “liels daudzums narkotisko vielu” - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Vienlīdzīga attieksme - 20. un 21. pants - Noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības princips - 49. pants)
      (2020/C 271/06)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy w Słupsku

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      JI

         Piedaloties: Prokuratura Rejonowa w Słupsku

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2004/757/TI (2004. gada 25. oktobris), ar ko paredz minimuma noteikumus par noziedzīgu darbību pazīmēm un sodiem narkotisko vielu nelikumīgas tirdzniecības jomā, 4. panta 2. punkta a) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar 2. panta 1. punkta c) apakšpunktu, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20., 21. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj, ka dalībvalsts kvalificē kā noziedzīgu nodarījumu liela daudzuma narkotisko vai psihotropo vielu glabāšanu gan privātam patēriņam, gan nelikumīgai tirdzniecībai, atstājot jēdziena “liels daudzums narkotisko vai psihotropo vielu” interpretāciju valstu tiesām, vērtējot katru atsevišķo gadījumu, ja vien šī interpretācija ir saprātīgi paredzama.

         (1)  OV C 65, 18.2.2019.


title: Lieta C-639/18: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums (Landgericht Kiel (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KH/Sparkasse Südholstein (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Finanšu pakalpojumu tālpārdošana – Direktīva 2002/65/EK – 1. pants – Darbības joma – Līgums par finanšu pakalpojumiem, kas sastāv no sākotnēja līguma, kam seko secīgas darbības – Direktīvas 2002/65/EK piemērošana tikai sākotnējam līgumam – 2. panta a) punkts – Jēdziens “līgums par finanšu pakalpojumiem” – Aizdevuma līguma grozījums par izmaiņām sākotnēji noteiktajā procentu likmē)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/6

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums (Landgericht Kiel (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KH/Sparkasse Südholstein

      (Lieta C-639/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Finanšu pakalpojumu tālpārdošana - Direktīva 2002/65/EK - 1. pants - Darbības joma - Līgums par finanšu pakalpojumiem, kas sastāv no sākotnēja līguma, kam seko secīgas darbības - Direktīvas 2002/65/EK piemērošana tikai sākotnējam līgumam - 2. panta a) punkts - Jēdziens “līgums par finanšu pakalpojumiem” - Aizdevuma līguma grozījums par izmaiņām sākotnēji noteiktajā procentu likmē)
      (2020/C 271/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Kiel

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: KH

         Atbildētāja: Sparkasse Südholstein

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/65/EK (2002. gada 23. septembris) par patēriņa finanšu pakalpojumu tālpārdošanu un grozījumiem Padomes Direktīvā 90/619/EEK un Direktīvās 97/7/EK un 98/27/EK 2. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizdevuma līguma grozījums neietilpst jēdzienā “līgums par finanšu pakalpojumiem” šīs normas izpratnē, ja ar grozījumu tiek mainīta tikai sākotnējā procentu likme – bez aizdevuma līguma termiņa pagarināšanas un izmaiņām aizdevuma pamatsummā – un ja aizdevuma līguma sākotnējās klauzulās ir paredzēts šāds grozījums vai – nevienošanās gadījumā – mainīgas procentu likmes piemērošana.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta C-754/18: Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ryanair Designated Activity Company/Országos Rendőr-főkapitányság (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības pilsonība – Direktīva 2004/38/EK – 5., 10. un 20. pants – Trešās valsts valstspiederīgā, kas ir Savienības pilsoņa ģimenes loceklis, tiesības ieceļot dalībvalstī – Pierādījums par šādu tiesību esamību – Savienības pilsoņa ģimenes locekļa uzturēšanās atļaujas esamība – Pastāvīgas uzturēšanās atļaujas esamība)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/7

      Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ryanair Designated Activity Company/Országos Rendőr-főkapitányság

      (Lieta C-754/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības pilsonība - Direktīva 2004/38/EK - 5., 10. un 20. pants - Trešās valsts valstspiederīgā, kas ir Savienības pilsoņa ģimenes loceklis, tiesības ieceļot dalībvalstī - Pierādījums par šādu tiesību esamību - Savienības pilsoņa ģimenes locekļa uzturēšanās atļaujas esamība - Pastāvīgas uzturēšanās atļaujas esamība)
      (2020/C 271/09)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ryanair Designated Activity Company

         Atbildētāja: Országos Rendőr-főkapitányság

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas 20. pantā minētās pastāvīgās uzturēšanās atļaujas esamība atbrīvo personu, kurai nav dalībvalsts pilsonības, bet kura ir Savienības pilsoņa ģimenes loceklis un kurai ir šāda atļauja, no pienākuma saņemt vīzu, lai ieceļotu dalībvalstu teritorijā.

                  2)

                  Direktīvas 2004/38 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas 20. pantā minētās pastāvīgās uzturēšanās atļaujas esamība atbrīvo Savienības pilsoņa ģimenes locekli, kuram tā ir piešķirta, no pienākuma saņemt vīzu, ja šo atļauju ir izsniegusi dalībvalsts, kas neietilpst Šengenas zonā.

                  3)

                  Direktīvas 2004/38 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā pantā paredzētā uzturēšanās atļauja ir pietiekams pierādījums tam, ka šīs atļaujas turētājam ir Savienības pilsoņa ģimenes locekļa statuss, un līdz ar to attiecīgajai personai ir tiesības ieceļot dalībvalsts teritorijā bez papildu pārbaudes vai attaisnojuma un tā ir atbrīvota no vīzas saņemšanas pienākuma atbilstoši šīs direktīvas 5. panta 2. punktam.

         (1)  OV C 131, 8.4.2019.


title: Lieta C-786/18: Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ratiopharm GmbH/Novartis Consumer Health GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sabiedrības veselības aizsardzība – Iekšējais tirgus – Cilvēkiem paredzētas zāles – Direktīva 2001/83/EK – Reklāma – 96. pants – Recepšu zāļu bezmaksas paraugu izplatīšana vienīgi personām, kas ir kvalificētas tās parakstīt – Farmaceitu izslēgšana no to personu loka, kurām var izplatīt šos paraugus – Nepiemērojamība bezrecepšu zāļu bezmaksas paraugu izplatīšanai – Sekas dalībvalstīm)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/8

      Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ratiopharm GmbH/Novartis Consumer Health GmbH

      (Lieta C-786/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sabiedrības veselības aizsardzība - Iekšējais tirgus - Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 2001/83/EK - Reklāma - 96. pants - Recepšu zāļu bezmaksas paraugu izplatīšana vienīgi personām, kas ir kvalificētas tās parakstīt - Farmaceitu izslēgšana no to personu loka, kurām var izplatīt šos paraugus - Nepiemērojamība bezrecepšu zāļu bezmaksas paraugu izplatīšanai - Sekas dalībvalstīm)
      (2020/C 271/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: ratiopharm GmbH

         Atbildētāja: Novartis Consumer Health GmbH

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/27/EK (2004. gada 31. marts), 96. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to farmācijas uzņēmumiem netiek atļauts izplatīt farmaceitiem recepšu zāļu bezmaksas paraugus. Taču minētā tiesību norma neliedz izplatīt farmaceitiem bezrecepšu zāļu bezmaksas paraugus.

         (1)  OV C 112, 25.3.2019.


title: Lieta C-831/18 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/RQ (Apelācija – Civildienests – Ierēdņi – Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ģenerāldirektors – Imunitāte pret tiesvedību – Lēmums atcelt imunitāti – Nelabvēlīgs akts – Tiesības uz aizstāvību)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/8

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/RQ
      (Lieta C-831/18 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ģenerāldirektors - Imunitāte pret tiesvedību - Lēmums atcelt imunitāti - Nelabvēlīgs akts - Tiesības uz aizstāvību)
      (2020/C 271/11)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-P. Keppenne un J. Baquero Cruz)

         Otrs lietas dalībnieks: RQ (pārstāvis: É. Boigelot, avocat)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 24. oktobra spriedumu lietā RQ/Komisija (T-29/17, EU:T:2018:717).

                  2)

                  Noraidīt Eiropas Savienības Vispārējā tiesā celtās prasības piektā pamata pirmo daļu.

                  3)

                  Lietu nodot atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai par prasības pirmo līdz ceturto pamatu, kā arī par piektā pamata otro un trešo daļu.

                  4)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 65, 18.2.2019.


title: Lieta C-833/18: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunal de l’entreprise de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SI, Brompton Bicycle Ltd/Chedech/Get2Get (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums – Autortiesības un blakustiesības – Direktīva 2001/29/EK – 2.–5. pants – Piemērošanas joma – Utilitārs objekts – Jēdziens “darbs” – Darbu aizsardzība ar autortiesībām – Nosacījumi – Preces forma, kas vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai – Salokāmais divritenis)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/9

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunal de l’entreprise de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SI, Brompton Bicycle Ltd/Chedech/Get2Get

      (Lieta C-833/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums - Autortiesības un blakustiesības - Direktīva 2001/29/EK - 2.–5. pants - Piemērošanas joma - Utilitārs objekts - Jēdziens “darbs” - Darbu aizsardzība ar autortiesībām - Nosacījumi - Preces forma, kas vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Salokāmais divritenis)
      (2020/C 271/12)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de l’entreprise de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: SI, Brompton Bicycle Ltd

         Atbildētāja: Chedech/Get2Get

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/29/EK (2001. gada 22. maijs) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 2.–5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos paredzētā autortiesību aizsardzība ir piemērojama ražojumam, kura forma vismaz daļēji ir vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai, ja šis ražojums ir oriģināls darbs, kas ir intelektuālās jaunrades rezultāts tādā ziņā, ka ar šīs formas palīdzību tā autors oriģinālā veidā izpauž savu radošo spēju, izdarot brīvas un radošas izvēles tādējādi, ka minētā forma atspoguļo viņa personību, bet tas ir jāpārbauda valsts tiesai, ņemot vērā visus atbilstošos pamatstrīda apstākļus.

         (1)  OV C 82, 4.3.2019.


title: Lieta C-19/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Cour de cassation (Belģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – État belge/Pantochim SA, likvidācijas procesā (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Savstarpēja palīdzība prasījumu piedziņā – Direktīva 76/308/EEK – 6. panta 2. punkts un 10. pants – Direktīva 2008/55/EK – 6. panta otrā daļa un 10. pants – Lūguma iesniedzējas dalībvalsts nodokļu prasījums, ko piedzen lūguma saņēmēja dalībvalsts – Šī prasījuma statuss – Jēdziens “priekšrocība” – Likumā noteiktais minētā prasījuma ieskaits pret lūguma saņēmējas dalībvalsts nodokļu parādu)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Cour de cassation (Belģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – État belge/Pantochim SA, likvidācijas procesā
      (Lieta C-19/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savstarpēja palīdzība prasījumu piedziņā - Direktīva 76/308/EEK - 6. panta 2. punkts un 10. pants - Direktīva 2008/55/EK - 6. panta otrā daļa un 10. pants - Lūguma iesniedzējas dalībvalsts nodokļu prasījums, ko piedzen lūguma saņēmēja dalībvalsts - Šī prasījuma statuss - Jēdziens “priekšrocība” - Likumā noteiktais minētā prasījuma ieskaits pret lūguma saņēmējas dalībvalsts nodokļu parādu)
      (2020/C 271/13)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: État belge

         Atbildētāja: Pantochim SA, likvidācijas procesā

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 76/308/EEK (1976. gada 15. marts) par savstarpēju palīdzību tādu prasījumu piedziņā, kas radušies no darbībām, kuras ir daļa no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda finansēšanas sistēmas, kā arī lauksaimniecības un muitas nodokļu piedziņā 6. panta 2. punkts un Padomes Direktīvas 2008/55/EK (2008. gada 26. maijs) par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem 6. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka lūguma iesniedzējas dalībvalsts prasījums nav pielīdzināms lūguma saņēmējas dalībvalsts prasījumam un tas neiegūst pēdējās minētās prasījuma statusu.

                  2)

                  Direktīvas 76/308 10. pants un Direktīvas 2008/55 10. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                              —

                              šajās normās ietvertais jēdziens “priekšrocība” attiecas uz jebkuru mehānismu, kura mērķis ir saņemt prasījuma preferenciālu maksājumu gadījumā, ja ir iesniegti vairāki prasījumi;

                              —

                              dalībvalstu tiesības vairāku prasījumu iesniegšanas gadījumā izmantot ieskaitu ir uzskatāmas par priekšrocību šo normu izpratnē, ja šo tiesību izmantošanas mērķis ir piešķirt šai dalībvalstij preferenciālas vai prioritāras tiesības prasījumu apmaksas vajadzībām, kas nav citu prasījumu gadījumā, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 103, 18.3.2019.


title: Lieta C-43/19: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vodafone Portugal – Comunicações Pessoais, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Piemērojamība – Ar nodokli apliekami darījumi – Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību – Kompensācija, kas tiek maksāta gadījumā, ja klienti neievēro minimālo līgumsaistību laikposmu – Kvalifikācija)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/10

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vodafone Portugal – Comunicações Pessoais, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-43/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Piemērojamība - Ar nodokli apliekami darījumi - Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību - Kompensācija, kas tiek maksāta gadījumā, ja klienti neievēro minimālo līgumsaistību laikposmu - Kvalifikācija)
      (2020/C 271/14)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vodafone Portugal – Comunicações Pessoais, SA

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka summas, ko saimnieciskās darbības subjekts ir saņēmis gadījumā, kad no klienta atkarīgu iemeslu dēļ tiek priekšlaicīgi izbeigts pakalpojuma līgums, kurā ir paredzēta lojalitātes laikposma ievērošana kā atlīdzība par izdevīgu komercnosacījumu piešķiršanu šim klientam, ir jāuzskata par atlīdzību par šo pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību šīs tiesību normas izpratnē.

         (1)  OV C 139, 15.4.2019.


title: Lieta C-74/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa – Juízo Local Cível de Lisboa – Juiz 18 (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LE/Transportes Aéreos Portugueses SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Aviopārvadājumi – Regula (EK) Nr. 261/2004 – 5. panta 3. punkts – 7. panta 1. punkts – Kompensācija pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos – Atbrīvošana – Jēdziens “ārkārtēji apstākļi” – “Problemātiskas uzvedības pasažieri” (unruly passengers) – Atsaukšanās uz ārkārtēja apstākļa iestāšanos lidojumā, kuru šis apstāklis nav skāris – Jēdziens “iespējamie pasākumi”)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/11

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa – Juízo Local Cível de Lisboa – Juiz 18 (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LE/Transportes Aéreos Portugueses SA

      (Lieta C-74/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Aviopārvadājumi - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 5. panta 3. punkts - 7. panta 1. punkts - Kompensācija pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos - Atbrīvošana - Jēdziens “ārkārtēji apstākļi” - “Problemātiskas uzvedības pasažieri” (unruly passengers) - Atsaukšanās uz ārkārtēja apstākļa iestāšanos lidojumā, kuru šis apstāklis nav skāris - Jēdziens “iespējamie pasākumi”)
      (2020/C 271/15)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa – Juízo Local Cível de Lisboa – Juiz 18

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: LE

         Atbildētāja: Transportes Aéreos Portugueses SA

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts, lasot to kopā ar tās 14. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka pasažiera problemātiska uzvedība – kuras dēļ gaisa kuģa kapteinis ir mainījis attiecīgā lidojuma maršrutu, to novirzīdams uz citu ielidošanas lidostu, lai šo pasažieri izsēdinātu un izkrautu viņa bagāžu, – ietilpst jēdzienā “ārkārtējs apstāklis” šīs normas izpratnē, ja vien apkalpojošais gaisa pārvadātājs nav veicinājis šādu uzvedību un ja vien tas ir veicis atbilstošus pasākumus, ņemot vērā pazīmes, kas brīdina par šādu uzvedību; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  2)

                  Regulas Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts, lasot to kopā ar tās 14. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai apkalpojošais gaisa pārvadātājs varētu tikt atbrīvots no pienākuma izmaksāt kompensāciju pasažieriem lidojuma ilgas kavēšanās vai atcelšanas gadījumā, šis pārvadātājs var atsaukties uz tādu “ārkārtēju apstākli”, kas ir ietekmējis iepriekšēju lidojumu, kuru ir nodrošinājis tas pats gaisa pārvadātājs ar to pašu gaisa kuģi, ar nosacījumu, ka pastāv tieša cēloņsakarība starp šāda apstākļa iestāšanos un vēlāk notikušā lidojuma kavēšanos vai atcelšanu; tas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai, it īpaši ņemot vērā veidu, kādā attiecīgais apkalpojošais gaisa pārvadātājs izmanto attiecīgo gaisa kuģi.

                  3)

                  Regulas Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts, lasot to kopā ar tās 14. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka situācijā, kad pasažieri pārvadājošo gaisa kuģi ir skāris ārkārtējs apstāklis, uz kuru gaisa pamatojoties pārvadātājs ir mainījis šī pasažiera ceļojuma maršrutu, izmantodams šī paša pārvadātāja veiktu lidojumu un nogādādams šo pasažieri galapunktā dienu vēlāk pēc sākotnēji paredzētā ielidošanas datuma, nevar uzskatīt, ka gaisa pārvadātājs ir veicis “iespējamo pasākumu”, kas šo pārvadātāju atbrīvo no šīs regulas 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā un 7. panta 1. punktā paredzētā pienākuma izmaksāt kompensāciju, ar nosacījumu, ka nav bijusi nekāda cita iespēja nodrošināt maršruta maiņu ar tiešo vai savienoto reisu, ko veic vai nu tas, vai cits gaisa pārvadātājs, un ar kuru galamērķis tiktu sasniegts ātrāk nekā attiecīgā gaisa pārvadātāja nākamais reiss, vai ja ar šāda veida maršruta maiņu šim gaisa pārvadātājam rastos attiecīgajā brīdī tā uzņēmuma spējām neatbilstošas grūtības; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta C-115/19 P: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums – China Construction Bank Corp./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Groupement des cartes bancaires (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Regula (EK) Nr. 207/2009 – Iebildumi – 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Sajaukšanas iespēja – Konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējums – Agrākās preču zīmes atšķirtspējas vērtējums)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/13

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums – China Construction Bank Corp./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Groupement des cartes bancaires

      (Lieta C-115/19 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - Iebildumi - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējums - Agrākās preču zīmes atšķirtspējas vērtējums)
      (2020/C 271/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: China Construction Bank Corp. (pārstāvji: A. Carboni un J. Gibbs, Solicitors)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un D. Botis), Groupement des cartes bancaires (pārstāvis: C. Herissay Ducamp, avocate)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 6. decembra spriedumu China Construction Bank/EUIPO – Groupement des cartes bancaires (“CCB”) (T-665/17, EU:T:2018:879).

                  2)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 14. jūnija lēmumu lietā R 2265/2016-1.

                  3)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) papildus saviem tiesāšanās izdevumiem sedz izdevumus, kas China Construction Bank Corp. radušies šajā apelācijas tiesvedībā, un pusi no tiesāšanās izdevumiem, kas tai radušies tiesvedībā pirmajā instancē.

                  4)

                  Groupement des cartes bancaires sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina pusi no tiesāšanās izdevumiem, kas China Construction Bank Corp. radušies tiesvedībā pirmajā instancē.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta C-142/19 P: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums – Dovgan GmbH/Monolith Frost GmbH, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Pieteikums par vārdiskas preču zīmes “PLOMBIR” atzīšanu par spēkā neesošu – Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Faktu un pierādījumu sagrozīšana)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/13

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums – Dovgan GmbH/Monolith Frost GmbH, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-142/19 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Pieteikums par vārdiskas preču zīmes “PLOMBIR” atzīšanu par spēkā neesošu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Faktu un pierādījumu sagrozīšana)
      (2020/C 271/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dovgan GmbH (pārstāvis: C. Rohnke, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Monolith Frost GmbH (pārstāvji: E. Liebich un S. Labesius, advokāti), Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Söder)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Dovgan GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Monolith Frost GmbH tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 263, 5.8.2019.


title: Lieta C-146/19: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SCT, d.d, bankrota procesā/Slovēnijas Republika (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 90. un 273. pants – Nodokļa bāze – Samazinājums – Atteikums – Nemaksāšana – Nodokļa maksātājs, kurš nav pieteicis savu kreditora prasījumu pret debitoru uzsāktas bankrota procedūras laikā – Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi – Tieša iedarbība)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/14

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SCT, d.d, bankrota procesā/Slovēnijas Republika
      (Lieta C-146/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 90. un 273. pants - Nodokļa bāze - Samazinājums - Atteikums - Nemaksāšana - Nodokļa maksātājs, kurš nav pieteicis savu kreditora prasījumu pret debitoru uzsāktas bankrota procedūras laikā - Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi - Tieša iedarbība)
      (2020/C 271/19)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

         Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SCT, d.d, bankrota procesā

         Atbildētāja: Slovēnijas Republika

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 90. panta 1. punkts un 273. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesības uz samaksāto PVN saistībā ar neatgūstamu prasījumu nodokļa maksātājam tiek atteiktas, ja viņš šo prasījumu nav pieteicis pret debitoru uzsāktā bankrota procedūrā, pat ja nodokļa maksātājs pierāda, ka, lai arī viņš minēto prasījumu būtu pieteicis, to nevarētu atgūt.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112 90. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai saskaņā ar tai noteikto pienākumu veikt visus vajadzīgos pasākumus šīs tiesību normas izpildei valsts tiesības ir jāinterpretē saskanīgi ar šo tiesību normu vai arī, ja šāda saskanīga interpretācija nav iespējama, tā nepiemēro tādu valsts tiesisko regulējumu, kura piemērošana novestu pie minētajai tiesību normai pretēja rezultāta.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta C-206/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Administratīvā rajona tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “KOB”/Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 49. un 63. pants – Brīvība veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīva aprite – Direktīva 2006/123/EK – Lauksaimniecības zemes iegūšana īpašumā Latvijā tās izmantošanas nolūkos – Iepriekšējas atļaujas sistēma attiecībā uz juridiskām personām – Īpaši nosacījumi, kas ir piemērojami vienīgi juridiskām personām, kuras kontrolē vai pārstāv citas dalībvalsts pilsoņi – Prasības attiecībā uz dzīvesvietu un Latvijas Republikas valsts valodas prasmi – Tieša diskriminācija pilsonības dēļ)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/15

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Administratīvā rajona tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “KOB”/Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija
      (Lieta C-206/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49. un 63. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīva aprite - Direktīva 2006/123/EK - Lauksaimniecības zemes iegūšana īpašumā Latvijā tās izmantošanas nolūkos - Iepriekšējas atļaujas sistēma attiecībā uz juridiskām personām - Īpaši nosacījumi, kas ir piemērojami vienīgi juridiskām personām, kuras kontrolē vai pārstāv citas dalībvalsts pilsoņi - Prasības attiecībā uz dzīvesvietu un Latvijas Republikas valsts valodas prasmi - Tieša diskriminācija pilsonības dēļ)
      (2020/C 271/20)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Administratīvā rajona tiesa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SIA “KOB”

         Atbildētāja: Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū 9., 10. un 14. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar ko juridiskas personas – kuras kapitāldaļu īpašnieks vai īpašnieki, kuri kopā pārstāv vairāk par pusi no balsstiesīgā kapitāla tajā, un to pārstāvēt tiesīgās personas ir citu dalībvalstu pilsoņi – tiesības iegūt īpašumā lauksaimniecības zemi šīs dalībvalsts teritorijā ir pakārtotas nosacījumam, ka šie kapitāldaļu īpašnieki un pārstāvji iesniedz, pirmkārt, apliecību, ka tie ir reģistrējušies kā minētās dalībvalsts iedzīvotāji, un, otrkārt, dokumentu, kas apliecina, ka tie pārvalda šīs pašas dalībvalsts valsts valodu tādā līmenī, ka tie ir spējīgi vismaz sarunāties par sadzīves un profesionāliem jautājumiem.

         (1)  OV C 155, 6.5.2019.


title: Lieta C-219/19: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiski būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumi – Direktīva 2014/24/ES – Pakalpojumu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra – Arhitektūras un inženierijas pakalpojumi – 19. panta 1. punkts un 80. panta 2. punkts – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru iespēja piedalīties ir attiecināta tikai uz saimnieciskās darbības subjektiem, kuri ir dibināti kādā no konkrētām juridiskajām formām)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/15

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

      (Lieta C-219/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumi - Direktīva 2014/24/ES - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra - Arhitektūras un inženierijas pakalpojumi - 19. panta 1. punkts un 80. panta 2. punkts - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru iespēja piedalīties ir attiecināta tikai uz saimnieciskās darbības subjektiem, kuri ir dibināti kādā no konkrētām juridiskajām formām)
      (2020/C 271/21)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura

         Atbildētājas: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK 19. panta 1. punkts un 80. panta 2. punkts, lasot tos kopsakarā ar šīs direktīvas 14. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru subjektiem, kam nav peļņas gūšanas mērķa, ir liegta iespēja piedalīties inženierijas un arhitektūras pakalpojumu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, lai gan šie subjekti saskaņā ar valsts tiesībām ir tiesīgi sniegt attiecīgajā līgumā paredzētos pakalpojumus.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-242/19: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunalul Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CHEP Equipment Pooling NV/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Serviciul Soluţionare Contestaţii, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 17. panta 2. punkta g) apakšpunkts – Kustamas mantas pārvietošana Eiropas Savienībā nolūkā sniegt pakalpojumus – 170. un 171. pants – Tiesības uz PVN atmaksu nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību atmaksas dalībvalstī – Direktīva 2008/9/EK – Jēdziens “nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību atmaksas dalībvalstī” – Nodokļa maksātājs, kas PVN nolūkā nav identificēts atmaksas dalībvalstī)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/16

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunalul Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CHEP Equipment Pooling NV/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Serviciul Soluţionare Contestaţii, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

      (Lieta C-242/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 17. panta 2. punkta g) apakšpunkts - Kustamas mantas pārvietošana Eiropas Savienībā nolūkā sniegt pakalpojumus - 170. un 171. pants - Tiesības uz PVN atmaksu nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību atmaksas dalībvalstī - Direktīva 2008/9/EK - Jēdziens “nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību atmaksas dalībvalstī” - Nodokļa maksātājs, kas PVN nolūkā nav identificēts atmaksas dalībvalstī)
      (2020/C 271/22)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: CHEP Equipment Pooling NV

         Atbildētājas: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Serviciul Soluţionare Contestaţii un Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2008/9/EK (2008. gada 12. februāris), 17. panta 2. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darbību, kad nodokļa maksātājs pārsūta preces no kādas dalībvalsts uz galamērķi atmaksas dalībvalstī, lai šis pats nodokļa maksātājs sniegtu šo preču nomas pakalpojumus pēdējā minētajā dalībvalstī, nevar pielīdzināt piegādei Kopienas iekšienē, ja minēto preču izmantošana šādai pakalpojumu sniegšanai ir pagaidu izmantošana un ja tās ir nosūtītas vai transportētas no dalībvalsts, kurā minētais nodokļa maksātājs veic uzņēmējdarbību.

                  2)

                  Padomes Direktīvas 2008/9/EK (2008. gada 12. februāris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvā 2006/112/EK paredzētajai pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgās valsts teritorijā, bet veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka dalībvalsts atsaka tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa atmaksu nodokļa maksātājam, kas uzņēmējdarbību veic citas dalībvalsts teritorijā, tikai tāpēc vien, ka šis nodokļa maksātājs pievienotās vērtības nodokļa nolūkā ir identificējies vai tam bija jāidentificējas atmaksas dalībvalstī

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-328/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Porin kaupunki uzsākta tiesvedība (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiskais iepirkums – Direktīva 2004/18/EK – 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Transporta pakalpojumu publiskie līgumi – Pašvaldību sadarbības nolīgums par sociālo un veselības aprūpes pakalpojumu organizēšanu un sniegšanu, pamatojoties uz tā saukto “atbildīgās pašvaldības” modeli Somijas tiesību izpratnē – Pakalpojumu organizācijas atbildības nodošana vienai no pašvaldībām attiecīgajā sadarbības zonā – In house līgums – Transporta pakalpojumu piešķiršana, neizsludinot konkursu, sabiedrībai, kas pilnībā pieder atbildīgajai pašvaldībai)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/17

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Porin kaupunki uzsākta tiesvedība
      (Lieta C-328/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskais iepirkums - Direktīva 2004/18/EK - 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Transporta pakalpojumu publiskie līgumi - Pašvaldību sadarbības nolīgums par sociālo un veselības aprūpes pakalpojumu organizēšanu un sniegšanu, pamatojoties uz tā saukto “atbildīgās pašvaldības” modeli Somijas tiesību izpratnē - Pakalpojumu organizācijas atbildības nodošana vienai no pašvaldībām attiecīgajā sadarbības zonā - In house līgums - Transporta pakalpojumu piešķiršana, neizsludinot konkursu, sabiedrībai, kas pilnībā pieder atbildīgajai pašvaldībai)
      (2020/C 271/23)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein hallinto-oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Porin kaupunki

         Piedaloties: Porin Linjat Oy, Lyttylän Liikenne Oy

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka līgums, saskaņā ar kuru pašvaldības, kas ir šī līguma puses, vienai no tām piešķir atbildību par pakalpojumu organizēšanu šo pašvaldību labā, ir izslēgts no šīs direktīvas piemērošanas jomas, pamatojoties uz to, ka tā ir kompetences nodošana LES 4. panta 2. punkta izpratnē, kā tas ir interpretēts 2016. gada 21. decembra spriedumā Remondis (C-51/15, EU:C:2016:985).

                  2)

                  Direktīvas 2004/18 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka sadarbības līgums, saskaņā ar kuru pašvaldības, kas ir šī līguma puses, vienai no tām nodod atbildību organizēt pakalpojumus šo pašvaldību labā, ļauj uzskatīt, ka šī pašvaldība attiecībā uz līgumu piešķiršanu, kas notiek pēc minētās atbildības nodošanas, ir uzskatāma par līgumslēdzēju iestādi un tā ir pilnvarota, iepriekš neizsludinot konkursu, piešķirt in house vienībai līgumus par pakalpojumiem, kas attiecas ne vien uz tās pašas, bet arī pārējo līgumslēdzēju pašvaldību vajadzībām, savukārt, ja šī kompetence nebūtu nodota, minētajām pašvaldībām pašām nāktos apmierināt savas vajadzības.

         (1)  OV C 220, 1.7.2019.


title: Lieta C-340/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums (Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA “Hydro Energo” (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējais muitas tarifs – Kombinētā nomenklatūra – Tarifa klasifikācija – Tarifa pozīcija 7407 – Vara stieņi un profili – Taisnstūra formas karsta velmējuma vara vai vara sakausējumu lietņi)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/18

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 18. jūnija spriedums (Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts ieņēmumu dienests/SIA “Hydro Energo”
      (Lieta C-340/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifa klasifikācija - Tarifa pozīcija 7407 - Vara stieņi un profili - Taisnstūra formas karsta velmējuma vara vai vara sakausējumu lietņi)
      (2020/C 271/24)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Valsts ieņēmumu dienests

         Atbildētāja: SIA “Hydro Energo”

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētās nomenklatūras, kas ietverta Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu tās redakcijā, kas izriet no Komisijas Regulas (ES) Nr. 1006/2011 (2011. gada 27. septembris), I pielikumā, pozīcija 7407 ir interpretējama tādējādi, ka tādi vara vai vara sakausējuma lietņi taisnstūra formā, kuru biezums pārsniedz vienu desmitdaļu platuma un kuri ir karsti velmēti, bet kuru šķērsgriezumā ir neregulāras poras, tukšumi un plaisas, var ietilpt šajā pozīcijā.

         (1)  OV C 220, 1.7.2019.


title: Lieta C-448/19: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WT/Subdelegación del Gobierno en Guadalajara (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji – Direktīva 2003/109/EK – 12. pants – Lēmuma par izraidīšanu pieņemšana attiecībā uz pastāvīgo iedzīvotāju – Vērā ņemami faktori – Valsts judikatūra – Šo faktoru neņemšana vērā – Saderība – Direktīva 2001/40/EK – Lēmumu par trešo valstu valstspiederīgo izraidīšanu savstarpēja atzīšana – Atbilstība)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/19

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WT/Subdelegación del Gobierno en Guadalajara

      (Lieta C-448/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - Direktīva 2003/109/EK - 12. pants - Lēmuma par izraidīšanu pieņemšana attiecībā uz pastāvīgo iedzīvotāju - Vērā ņemami faktori - Valsts judikatūra - Šo faktoru neņemšana vērā - Saderība - Direktīva 2001/40/EK - Lēmumu par trešo valstu valstspiederīgo izraidīšanu savstarpēja atzīšana - Atbilstība)
      (2020/C 271/26)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: WT

         Atbildētāja: Subdelegación del Gobierno en Guadalajara

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā, kā tas ir interpretēts valsts judikatūrā, atsaucoties uz Padomes Direktīvu 2001/40/EK (2001. gada 28. maijs) par tādu lēmumu savstarpēju atzīšanu, kas attiecas uz trešo valstu valstspiederīgo personu izraidīšanu, ir paredzēts, ka ir jāizraida ikviens trešās valsts valstspiederīgais, kuram ir pastāvīga uzturēšanās atļauja un kurš ir izdarījis noziedzīgu nodarījumu, par kuru var tikt piemērots brīvības atņemšanas sods vismaz uz vienu gadu, un nav jāizvērtē, vai šis trešās valsts valstspiederīgais rada faktiskus un pietiekami nopietnus draudus sabiedriskajai kārtībai vai sabiedrības drošībai, nedz arī jāņem vērā viņa uzturēšanās ilgums šajā dalībvalstī, vecums, sekas, ko tas rada viņam un ģimenes locekļiem, kā arī saiknes ar mītnes dalībvalsti vai saikņu neesamība ar izcelsmes valsti.

         (1)  OV C 328, 30.9.2019.


title: Lieta C-472/19: Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vert Marine SAS/Premier ministre, Ministre de l'Économie et des Finances (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra – Direktīva 2014/23/ES – 38. panta 9. punkts – Tādu koriģējošo pasākumu sistēma, kuru mērķis ir pierādīt tā ekonomikas dalībnieka uzticamības atjaunošanu, uz kuru ir attiecināms izslēgšanas pamats – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ekonomikas dalībniekiem, uz kuriem ir attiecināms obligāts izslēgšanas pamats, piecus gadus ir aizliegts piedalīties koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā – Jebkādas iespējas šādiem ekonomikas dalībniekiem iesniegt pierādījumus par veiktajiem koriģējošajiem pasākumiem izslēgšana)

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/20

      Tiesas (devītā palāta) 2020. gada 11. jūnija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vert Marine SAS/Premier ministre, Ministre de l'Économie et des Finances

      (Lieta C-472/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra - Direktīva 2014/23/ES - 38. panta 9. punkts - Tādu koriģējošo pasākumu sistēma, kuru mērķis ir pierādīt tā ekonomikas dalībnieka uzticamības atjaunošanu, uz kuru ir attiecināms izslēgšanas pamats - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ekonomikas dalībniekiem, uz kuriem ir attiecināms obligāts izslēgšanas pamats, piecus gadus ir aizliegts piedalīties koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā - Jebkādas iespējas šādiem ekonomikas dalībniekiem iesniegt pierādījumus par veiktajiem koriģējošajiem pasākumiem izslēgšana)
      (2020/C 271/27)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vert Marine SAS

         Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l'Économie et des Finances

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris) par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu 38. panta 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ekonomikas dalībniekam, kurš ar galīgu spriedumu ir notiesāts par kādu no šīs direktīvas 38. panta 4. punktā minētajiem pārkāpumiem un kuram šī iemesla dēļ ir noteikts ipso iure aizliegums piedalīties koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās, nav paredzēta iespēja iesniegt pierādījumus, ka tas ir veicis koriģējošus pasākumus, ar kuriem ir iespējams pierādīt tā uzticamības atjaunošanu.

                  2)

                  Direktīvas 2014/23 38. panta 9. un 10. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tas, ka ekonomikas dalībnieka veikto koriģējošo pasākumu atbilstības pārbaude tiek uzticēta tiesu iestādēm, ar nosacījumu, ka šajā nolūkā ieviestajā valsts sistēmā ir ievērotas visas šīs direktīvas 38. panta 9. punktā noteiktās prasības un ka piemērojamā procedūra ir saderīga ar koncesiju līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā noteiktajiem termiņiem. Turklāt Direktīvas 2014/23 38. panta 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā tiesu iestādēm ir ļauts noteikt personai ipso iure aizliegumu piedalīties koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās kriminālsodāmības dēļ, atcelt šādu aizliegumu vai neminēt sodāmību sodāmības reģistrā ar nosacījumu, ka šādas tiesas procedūras faktiski atbilst noteiktajiem nosacījumiem un minētajā sistēmā izvirzītajam mērķim un it īpaši ļauj, ja ekonomikas dalībnieks vēlas piedalīties koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, laikus atcelt tam noteikto aizliegumu, ņemot vērā tikai to koriģējošo pasākumu atbilstību, uz kuriem ir norādījis šis ekonomikas dalībnieks un kurus atbilstoši šajā tiesību normā paredzētajiem nosacījumiem ir izvērtējusi kompetentā tiesas iestāde; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta C-128/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 19. februārī iesniedza Landesgericht Klagenfurt (Austrija) – GSMB Invest GmbH & Co. KG/Auto Krainer Gesellschaft m.b.H.

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 19. februārī iesniedza Landesgericht Klagenfurt (Austrija) – GSMB Invest GmbH & Co. KG/Auto Krainer Gesellschaft m.b.H.

      (Lieta C-128/20)
      (2020/C 271/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Klagenfurt

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: GSMB Invest GmbH & Co. KG

         Atbildētāja: Auto Krainer Gesellschaft m.b.H.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (1) 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nav pieļaujams tāds transportlīdzekļa aprīkojums Regulas Nr. 715/2007 1. panta 1. punkta izpratnē, atbilstoši kuram izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts, tātad daļa, kas varētu radīt emisiju, ir konstruēts tā, ka atgāzes recirkulācijas daudzums, tātad atgāzes daudzums, kurš tiek recirkulēts, tiek regulēts tā, ka izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts zema piesārņojuma režīmu nodrošina tikai 15–33 grādu pēc Celsija temperatūras robežās un tikai augstumā, kas nepārsniedz 1 000 metrus virs zemes, un ārpus šīm temperatūras robežām ik pa 10 grādiem pēc Celsija un augstumā, kurš pārsniedz 1 000 metrus virs zemes, ik pa 250 metriem šis daudzums lineāri samazinās līdz nullei, tādējādi radot NOx emisiju palielinājumu, kas pārsniedz Regulā Nr. 715/2007 noteiktās robežvērtības?

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai 5. panta 2. punkta formulējums “motora aizsardzība pret bojājumiem vai negadījumiem” ir jāinterpretē tādējādi, ka izplūdes gāzu stratēģija, kuras mērķis galvenokārt ir tādu daļu kā izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts un dzesētājs, kā arī dīzeļdegvielas daļiņu filtrs saudzēšana, neatbilst izņēmuma noteikumiem?

                  3)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izplūdes gāzu stratēģija, atbilstoši kurai pilnvērtīga emisijas kontroles ierīču darbība tiek nodrošināta tikai 15–33 grādu pēc Celsija temperatūras robežās un tikai augstumā, kas nepārsniedz 1 000 metrus virs zemes (t.s. “termālais logs”), un tāpēc Eiropā, it īpaši Austrijā, gada laikā pārsvarā nedarbojas pilnvērtīgi, neatbilst prasībai saskaņā ar 5. panta 1. punktu – spēja darboties normālos lietošanas apstākļos – un ir aizliegta pārveidošanas ierīce?

         (1)  OV 2007, L 171, 1. lpp.


title: Lieta C-134/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 11. martā iesniedza Landesgericht Eisenstadt (Austrija) – IR/Volkswagen AG

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 11. martā iesniedza Landesgericht Eisenstadt (Austrija) – IR/Volkswagen AG

      (Lieta C-134/20)
      (2020/C 271/29)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Eisenstadt

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: IR

         Atbildētājs: Volkswagen AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  a)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 (1) (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nav pieļaujams tāds transportlīdzekļa aprīkojums Regulas Nr. 715/2007 1. panta 1. punkta izpratnē, atbilstoši kuram izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts, tātad daļa, kas varētu radīt emisiju, ir konstruēts tā, ka izplūdes gāzu recirkulācijas ātrums, tātad izplūdes gāzu daudzums, kas tiek recirkulēts, tiek regulēts tādējādi, ka šis vārsts zema piesārņojuma režīmu nodrošina tikai temperatūrā no 15 līdz 33 grādiem pēc Celsija un tikai augstumā, kas nepārsniedz 1 000 metrus virs jūras līmeņa, un ārpus šā temperatūras diapazona ik pa 10 grādiem pēc Celsija un ik pa 250 metriem augstumā, kas pārsniedz 1 000 metrus virs jūras līmeņa, lineāri samazina līdz nullei, tādējādi palielinot NOx emisijas virs Regulā Nr. 715/2007 noteiktajām robežvērtībām?

                  b)

                  Vai, vērtējot a) jautājumu, ir nozīme tam, vai a) jautājumā minētais transportlīdzekļa aprīkojums ir vajadzīgs, lai aizsargātu dzinēju pret bojājumiem?

                  c)

                  Vai, vērtējot b) jautājumu, ir nozīme arī tam, vai dzinēja daļa, kas ir jāaizsargā pret bojājumiem, ir izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts?

                  d)

                  Vai, vērtējot a) jautājumu, ir nozīme tam, vai a) jautājumā minētais transportlīdzekļa aprīkojums ir uzstādīts jau transportlīdzekļa ražošanas laikā, vai arī tam, vai a) jautājumā raksturotā izplūdes gāzu recirkulācijas vārsta regulēšana ir jāveic kā transportlīdzekļa labošana Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/44/EK (2) (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām 3. panta 2. punkta izpratnē?

         (1)  OV 2007, L 171, 1. lpp.

         (2)  OV 1999, L 171, 12. lpp.


title: Lieta C-167/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 22. aprīlī WD iesniedza par Vispārējās tiesas (septītās palāta) 2020. gada 12. februārī pasludināto spriedumu lietā T-320/18, WD/EFSA

text:
               17.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/22

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 22. aprīlī WD iesniedza par Vispārējās tiesas (septītās palāta) 2020. gada 12. februārī pasludināto spriedumu lietā T-320/18, WD/EFSA

      (Lieta C-167/20 P)
      (2020/C 271/30)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: WD (pārstāve: L. Levi, advokāte)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde

         Prasījumi

                  —

                  Atcelt Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedumu lietā T-320/18;

                  —

                  līdz ar to apmierināt prasītājas prasījumus pirmās instances tiesvedībā un, attiecīgi

                  —

                  atcelt EFSA izpilddirektora 2017. gada 14. jūlija lēmumu, kuru tas ir pieņēmis kā amatpersona, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumu (“AHCC”), un no kura izriet, ka prasītāja nav iekļauta to ierēdņu sarakstā, kuri ir tikuši paaugstināti 2017. gadā īstenotajā klasifikācijas maiņas procesā;

                  —

                  atcelt AHCC2018. gada 9. februāra lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītājas 2017. gada 10. oktobra sūdzība par 2017. gada 14. jūlija lēmumu;

                  —

                  atcelt EFSA izpilddirektora 2017. gada 9. augustā pieņemto un 2017. gada 10. augustā paziņoto lēmumu, un kuru tas ir pieņēmis kā amatpersona, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumu, un ar kuru ir nolemts nepagarināt prasītājas darba līgumu;

                  —

                  atcelt AHCC2018. gada 12. marta lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītājas 2017. gada 10. novembra sūdzība par 2017. gada 9. augusta lēmumu;

                  —

                  uzdot atlīdzināt zaudējumus par radīto kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecībā uz EFSA2017. gada 14. jūlija lēmumu 2017. gadā īstenotajā klasifikācijas maiņas procesā nepaaugstināt prasītāju AST 6 pakāpē, izvirzītais pirmais pamats ir balstīts uz apgalvojumu, ka esot pārkāptas piemērojamās procesuālās tiesību normas, proti, pamatu pieņemamības noteikumi, kā arī esot pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu un esot sagrozīti lietas materiāli. Otrais pamats ir balstīts uz piemērojamā regulējuma – Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 54. panta, 2008. gada 22. aprīļa lēmuma un 2010. gada 30. jūnija vadlīniju – pārkāpumu, kā arī pierādījumu iegūšanu regulējošo noteikumu pārkāpumu un pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.
      Attiecībā uz EFSA2017. gada 9. augusta lēmumu nolemt nepagarināt prasītājas darba līgumu, šīs sūdzības pirmais pamats ir balstīts uz 2012. gada 8. decembra lēmuma neievērošanu. Otrais pamats ir balstīts uz apgalvojumu, ka neesot ievērots pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, kā arī esot pārkāptas 2017. gada 7. marta vadlīnijas. Trešais pamats ir balstīts uz apgalvojumu, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un pilnvaru nepareiza izmantošana, kā arī esot sagrozīti lietas materiāli un neesot ievēroti pierādījumu iegūšanu regulējošie noteikumi.