title: Lieta T-556/08: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Slovenská pošta/Komisija Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Slovākijas tradicionālo pasta pakalpojumu un hibrīdpasta pakalpojumu tirgi — Lēmums, ar ko konstatē EKL 86. panta 1. punkta, aplūkojot to kopsakarā ar EKL 82. pantu, pārkāpumu — Ekskluzīvas tiesības piegādāt hibrīdpastu — Labas pārvaldības princips — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības tikt uzklausītam — Tirgus noteikšana — Monopola paplašinājums — EKL 86. panta 2. punkts — Tiesiskā noteiktība — Tiesiskā paļāvība

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/20

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedums – Slovenská pošta/Komisija
   (Lieta T-556/08) (1)

   (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Slovākijas tradicionālo pasta pakalpojumu un hibrīdpasta pakalpojumu tirgi - Lēmums, ar ko konstatē EKL 86. panta 1. punkta, aplūkojot to kopsakarā ar EKL 82. pantu, pārkāpumu - Ekskluzīvas tiesības piegādāt hibrīdpastu - Labas pārvaldības princips - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Tirgus noteikšana - Monopola paplašinājums - EKL 86. panta 2. punkts - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība)
   (2015/C 155/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovenská pošta a.s. (Banská Bystrica, Slovākija) (pārstāvji – sākotnēji O. Brouwer, C. Schillemans un M. Knapen, vēlāk O. Brouwer un P. Schepens un visbeidzot O. Brouwer un A. Pliego Selie, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji R. Sauer, A. Tokár un A. Antoniadis, vēlāk R. Sauer, A. Tokár un C. Vollrath)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Slovākijas Republika (pārstāve – B. Ricziová)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Cromwell a.s. (Bratislava, Slovākija), Slovak Mail Services a.s. (Bratislava), Prvá Doručovacia a.s. (Bratislava) (pārstāvji – sākotnēji M. Maier un P. Werner, vēlāk P. Werner, advokāti) un ID Marketing Slovensko s.r.o., iepriekš TNT Post Slovensko s.r.o. (Bratislava) (pārstāvji – sākotnēji J. Ellison, solicitor, un T. Rybár, advokāts, vēlāk T. Rybár un I. Pecník, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 7. oktobra Lēmumu C(2008) 5912, galīgā redakcija, par Slovākijas pasta tiesisko regulējumu attiecībā uz hibrīdpasta pakalpojumiem (Lieta COMP/39.562 – Slovākijas Pasta likums)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Slovenská pošta a.s. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas, kā arī Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia a.s. un ID Marketing Slovensko s.r.o. tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Slovākijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 55, 7.3.2009.


title: Lieta T-642/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Cieśla/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/56

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Cieśla/Parlaments
   (Lieta T-642/15)
   (2016/C 048/64)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Wojciech Cieśla (Varšava, Polija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 14. septembra Lēmumu A(2015)8463 C, ar ko tika noraidīts prasītāja atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītāja argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta C-59/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. februārī iesniedza Cour d'appel de Nancy (Francija) — Association Kokopelli/Graines Baumaux SAS

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. februārī iesniedza Cour d'appel de Nancy (Francija) — Association Kokopelli/Graines Baumaux SAS

   (Lieta C-59/11)
   2011/C 120/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Nancy

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Association Kokopelli

      Atbildētāja: Graines Baumaux SAS

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes Direktīva 98/95/EK (1), Direktīva 2002/53/EK (2) un Direktīva 2002/55/EK (3), kā arī Komisijas Direktīva 2009/145 (4) ir spēkā attiecībā uz šādām Eiropas Savienības pamattiesībām un pamatprincipiem, proti, saimnieciskās darbības veikšanas brīvību, samērīgumu, vienlīdzību un nediskrimināciju, brīvu preču apriti, kā arī attiecībā uz saistībām, kas pieņemtas saskaņā ar Starptautisko Līgumu par augu ģenētiskajiem resursiem pārtikai un lauksaimniecībai, it īpaši attiecībā uz ierobežojumiem, kas tajās noteikti attiecībā uz senu sēklu un pavairošanas materiālu ražošanu un tirdzniecību?

      (1)  Padomes 1998. gada 14. decembra Direktīva 98/95/EK, ar ko attiecībā uz iekšējā tirgus konsolidēšanu, ģenētiski modificētu augu šķirnēm un augu ģenētiskajiem resursiem groza Direktīvas 66/400/EEK, 66/401/EEK, 66/402/EEK, 66/403/EEK, 66/208/EEK, 70/457/EEK un 70/458/EEK par biešu sēklu, lopbarības augu sēklu, graudaugu sēklu, sēklas kartupeļu, eļļas augu un šķiedraugu sēklu, kā arī dārzeņu sēklu tirdzniecību, un par kopējo lauksaimniecības augu šķirņu katalogu (OV L 25, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīva 2002/53/EEK par lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējo katalogu (OV L 193, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Direktīva 2002/55/EK par dārzeņu sēklu tirdzniecību (OV L 193, 33. lpp.).

      (4)  Komisijas 2009. gada 26. novembra Direktīva 2009/145/EK, ar ko paredz dažas atkāpes attiecībā uz tādu dārzeņu savvaļas sugu un šķirņu atzīšanu, kas ir tradicionāli audzētas noteiktos apvidos un reģionos un ko apdraud ģenētiskā erozija, un tādu dārzeņu šķirņu atzīšanu, kam nav būtiskas vērtības attiecībā uz komerciālu augkopību, bet kas ir izveidotas audzēšanai noteiktos apstākļos un šo savvaļas sugu un šķirņu sēklu tirdzniecībai (OV L 312, 44. lpp).


title: Lieta F-73/13: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 17. marta spriedums – AX/ECB Civildienests — ECB darbinieki — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Atlaišana — Tiesības uz aizstāvību — Piekļuve disciplinārlietas materiāliem — Piekļuve informācijai un dokumentiem par citiem dienestiem — Saprātīgs termiņš — Disciplinārās komitejas sastāva tiesiskums — Disciplinārās komitejas konsultatīvā loma — Smagāks sods salīdzinājumā ar ieteikto — Pienākums norādīt pamatojumu — Dienesta vadīšana — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Soda samērīgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Atbildību pastiprinoši apstākļi — Iebilde par prettiesiskumu

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/43

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 17. marta spriedums – AX/ECB
   (Lieta F-73/13) (1)

   (Civildienests - ECB darbinieki - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Atlaišana - Tiesības uz aizstāvību - Piekļuve disciplinārlietas materiāliem - Piekļuve informācijai un dokumentiem par citiem dienestiem - Saprātīgs termiņš - Disciplinārās komitejas sastāva tiesiskums - Disciplinārās komitejas konsultatīvā loma - Smagāks sods salīdzinājumā ar ieteikto - Pienākums norādīt pamatojumu - Dienesta vadīšana - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Soda samērīgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Atbildību pastiprinoši apstākļi - Iebilde par prettiesiskumu)
   (2015/C 146/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AX (pārstāve – L. Levi, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – M. López Torres un E. Carlini, un B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu atlaist no darba prasītāju pēc disciplinārlietas, kas ierosināta par nopietnu pārkāpumu, un atlīdzināt iespējami ciesto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AX sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013., 33. lpp.


title: Lieta C-486/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. septembrī iesniedza Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) — Jonathan Rodrigues Esteves/Seguros Allianz Portugal SA

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. septembrī iesniedza Tribunal da Relação de Guimarães (Portugāle) — Jonathan Rodrigues Esteves/Seguros Allianz Portugal SA

   (Lieta C-486/11)
   2011/C 355/16
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação de Guimarães

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jonathan Rodrigues Esteves

      Atbildētāja: Seguros Allianz Portugal SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Trešās direktīvas 90/232/EEK (1) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu 1.a pants, kas iekļauts ar Piektās direktīvas 2005/14/EK (2) 4. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums (kā no Portugāles Civilkodeksa 505. un 570. panta izrietošais), atbilstoši kuram no mehānisko transportlīdzekļu izmantošanas izrietošās civiltiesiskās atbildības obligātā apdrošināšana neietver atbildību par miesas bojājumiem un mantisko kaitējumu, kas kādam velosipēda vadītājam nodarīti ceļu satiksmes negadījumā starp kādu mehānisko transportlīdzekli un velosipēdu, lai arī negadījumā vainojams tikai un vienīgi velosipēda vadītājs?

               2)

               Vai apstiprinošas atbildes gadījumā, proti, ja šāda kaitējuma atlīdzinājuma liegšana ir pretrunā Kopienu tiesībām, minēto Kopienu direktīvu interpretācijai ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā šis atlīdzinājums tiek ierobežots vai samazināts, ņemot vērā gan velosipēda vadītāja vainu gan ar mehānisko transportlīdzekli saistīto risku negadījuma izraisīšanā?

      (1)  OV L 129, 33. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 6. nod., 1. sēj., 249. lpp.

      (2)  OV L 149, 14. lpp.


title: Lieta T-326/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. jūnijā — Komisija/ Thales développement et coopération

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/7

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. jūnijā — Komisija/Thales développement et coopération

   (Lieta T-326/13)
   2013/C 298/12
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un B. Conte, piedaloties N. Coutrelis, avocat)

      Atbildētājs: Thales développement et coopération SAS (Vélizy-Villacoublay, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               izdot rīkojumu sabiedrībai Thales atmaksāt Eiropas Komisijai visas saņemtās summas atbilstoši līgumiem NEMECEL un DREAMCAR, proti, par līgumu NEMECEL pamatsummu EUR 700 335,66 apmērā, kam pieskaitīti procenti, un par līgumu DREAMCAR pamatsummu EUR 812 821,43 apmērā, kam pieskaitīti procenti;

               —

               piespriest Thales atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pēc Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) veiktās izmeklēšanas Komisija ar šo prasību, kas ir pamatota uz LESD 272. pantu, lūdz Vispārējai tiesai piespriest atbildētājai viņai atmaksāt visas summas, ko tās agrākā meitassabiedrība — sabiedrība SRTI (SRTI System, Industrial Process Department) —, kas vēlāk kļuva par SODETEG (Société d’Études Techniques et d’Entreprises Générales SA) un vēl vēlāk — THALESEC (Thales Engineering and Consulting), ir saņēmusi atbilstoši diviem izpētes līgumiem ar nosaukumu “NEMECEL” un “DREAMCAR”.

   Komisija norāda, ka šīs summas tika pārskaitītas nepamatoti, pieļaujot nopietnus finanšu pārkāpumus, neievērojot līgumsaistības, kā arī pārkāpjot būtiskās konkurences tiesību normas. Proti, atbildētājas meitassabiedrība bija deklarējusi pārmērīgas izmaksas, rēķinā norādot summas par nenostrādātām stundām.


title: Lieta T-416/06 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 26. februāra rīkojums — Sumitomo Chemical Agro Europe /Komisija (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Direktīva 91/414/EEK — Steidzamības neesamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/43

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 26. februāra rīkojums — Sumitomo Chemical Agro Europe/Komisija
   (Lieta T-416/06 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Direktīva 91/414/EEK - Steidzamības neesamība)
   (2007/C 95/89)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sumitomo Chemical Agro Europe SAS, Saint-Didier-au-Mont-d'Or (Francija) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Parpala un B. Doherty)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, apturēt konkrētu Komisijas 2006. gada 11. decembra Direktīvas 2006/132/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, lai tajā iekļautu procimidonu kā aktīvo vielu (OV L 349, 22. lpp.), noteikumu piemērošanu, un, otrkārt, pieņemt citus konkrētus pagaidu pasākumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem.


title: Lieta C-558/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 21. septembra spriedumu lietā T-278/10 Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 4. decembrī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 21. septembra spriedumu lietā T-278/10 Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 4. decembrī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-558/12 P)
   2013/C 32/17
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — A. Pohlmann)

      Pārējās lietas dalībnieces: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG, Lidl Stiftung & Co. KG

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt gan pirmajā instancē, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir par Vispārējās tiesas 2012. gada 21. septembra spriedumu lietā T-278/10, ar kuru tika atcelts ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 24. marta lēmumu lietā R 770/2009-1.
   Apelācijas sūdzības pamatojumam tās iesniedzējs izvirza trīs pamatus:

               Pirmkārt, tas atsaucas uz Kopienas preču zīmes regulas (Regula Nr. 207/2009) (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, jo Vispārējā tiesa Apelāciju padomes lēmumu atcēla tāpēc, ka nebija pārbaudīta paaugstināta atšķirtspēja, lai gan Vispārējā tiesa pati konstatēja, ka konfliktējošās preču zīmes kopumā jau ir atšķirīgas un tieši šī iemesla dēļ tāpēc nevar pastāvēt sajaukšanas iespēja.

               Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts, skatot to kopā ar 64. panta 1. punktu, jo saskaņā ar šīm tiesību normām Wesergold Getränkeindustrie esot vajadzējis atsaukties uz pretstatīto preču zīmju paaugstināto atšķirtspēju, kas acīmredzami tomēr neatbilstot faktiskajiem apstākļiem. Wesergold Getränkeindustrie esot atteikusies no izmantošanas rezultātā iegūtas paaugstinātas atšķirtspējas argumentēšanas jau iebildumu procesa, bet vēlākais — apelācijas procesa ietvaros. Pretējais Vispārējās tiesas apgalvojums par to, ka Wesergold Getränkeindustrie vēl apelācijas procesā esot norādījusi uz izmantošanas rezultātā iegūtu paaugstinātu atšķirtspēju, esot acīmredzama faktu sagrozīšana, kas neprasot jaunu pierādījumu iegūšanu.

               Treškārt, spriedums esot pretējs pastāvīgajai judikatūrai, saskaņā ar kuru nolēmumu kļūdas dēļ nevajadzētu atcelt tikai tad, ja šī kļūda acīmredzami nav ietekmējusi nolēmumu. Jautājums par paaugstinātu atšķirtspēju neesot svarīgs nolēmumā ne tikai Vispārējās tiesas skaidri konstatētās apzīmējumu atšķirības dēļ, bet arī tāpēc, ka Wesergold Getränkeindustrie ar iebildumu procesā iesniegtajiem dokumentiem jau prima facie neesot iesniegusi nevienu pierādījumu par izmantošanas rezultātā iegūtu paaugstinātu atšķirtspēju. Vispārējai tiesai esot bijis jāveic īsa šī 2008. gada 10. martā iesniegtā, nepārprotami nepietiekamā pierādījuma atbilstības pārbaude, lai novērstu tiesvedības nevajadzīgu novilcināšanu un sadārdzināšanu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-322/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. jūnijā iesniedza Tribunale di Bolzano (Itālija) — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer / Katerina Pokorná

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. jūnijā iesniedza Tribunale di Bolzano (Itālija) — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer/Katerina Pokorná

   (Lieta C-322/13)
   (2013/C 226/16)
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bolzano

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāja: Ulrike Elfriede Grauel Rüffer

      Atbildētāja: Katerina Pokorná

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 18. un 21. panta interpretācijai ir pretrunā tādu valsts tiesību normu piemērošana, kādas ir aplūkotas šajā lietā un ar kurām tiesības lietot vācu valodu Bolcāno provinces tiesās notiekošā civilprocesā ir piešķirtas tikai Bolcāno provincē dzīvojošajiem Itālijas pilsoņiem, nevis arī citu ES dalībvalstu pilsoņiem neatkarīgi no tā, vai viņiem ir dzīvesvieta Bolcāno provincē?


title: lieta C-401/08: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 96/82/EK — Briesmas, kas saistītas ar smagiem nelaimes gadījumiem, kuri saistīti ar bīstamām vielām — 11. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Ārējo operatīvās rīcības plānu par pasākumiem, kas jāveic ārpus uzņēmumu teritorijas, izstrādāšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/19

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (lieta C-401/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 96/82/EK - Briesmas, kas saistītas ar smagiem nelaimes gadījumiem, kuri saistīti ar bīstamām vielām - 11. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Ārējo operatīvās rīcības plānu par pasākumiem, kas jāveic ārpus uzņēmumu teritorijas, izstrādāšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 141/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un A. Sipos)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — E. Riedl)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas (OV 1997, L 10, 13. lpp.), 11. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums — Noteiktu ārējo operatīvās rīcības plānu par pasākumiem, kas jāveic ārpus uzņēmumu teritorijas, neizstrādāšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neizstrādājot visiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīvas 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas, kas ir grozīta ar Eiropas Paralmenta un Padomes 2003. gada 16. decembra Direktīvu 2003/105/EK, 9. pants, ārējos operatīvās rīcības plānus, Austrijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 11. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta C-304/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Directmedia Publishing GmbH / Albert-Ludwigs-Universität Freiburg ( Direktīva 96/9/EK — Datubāzu tiesiskā aizsardzība — Sui generis tiesības — Datubāzes satura iegūšanas jēdziens )

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Directmedia Publishing GmbH/Albert-Ludwigs-Universität Freiburg

   (Lieta C-304/07) (1)

   (Direktīva 96/9/EK - Datubāzu tiesiskā aizsardzība - Sui generis tiesības - Datubāzes satura “iegūšanas’ jēdziens)
   (2008/C 301/17)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Directmedia Publishing GmbH

      Atbildētāja: Albert-Ludwigs-Universität Freiburg

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvas 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību (OV L 77, 20. lpp.) 7. panta 2. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Aizsargātas datubāzes datu pārnešana uz citu datubāzi pēc to uzmanīgas un detalizētas pārbaudes, neveicot kopēšanu — Šīs datu pārnešanas darbības kvalificēšana par “iegūšanu” Direktīvas 96/9/EK izpratnē
   Rezolutīvā daļa:
   aizsargātās datubāzes elementu pārnešana uz citu datubāzi pēc iepazīšanās ar pirmo minēto datubāzi uz ekrāna un tās elementu individuāla vērtējuma var tikt uzskatīta par “iegūšanu” Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvas 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību 7. panta izpratnē tiktāl, ciktāl — un tas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai — šī darbība atbilst kvalitātes vai kvantitātes ziņā būtiskas aizsargātās datubāzes satura daļas pārnešanai vai nebūtisku daļu pārnešanas darbībām, kas to atkārtotības un sistemātiskuma dēļ ļautu rekonstruēt būtisku šī satura daļu

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-446/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedumu lietā F-9/12 RENV CC/Parlaments 2016. gada 10. augustā iesniedza CC

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedumu lietā F-9/12 RENV CC/Parlaments 2016. gada 10. augustā iesniedza CC

   (Lieta T-446/16 P)
   (2016/C 371/24)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: CC (Bridela, Luksemburga) (pārstāvis – G. Maximini, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt Civildienesta tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedumu F-9/12 RENV (CC/Eiropas Parlaments), izņemot tā rezolutīvās daļas 3) punktu par tiesāšanās izdevumiem;

               —

               līdz ar to atzīt Eiropas Parlamenta ārpuslīgumisko atbildību par piemēroto kandidātu saraksta, kurā bija iekļauta apelācijas sūdzības iesniedzēja, pārvaldībā pieļautajām kļūdām un atlīdzināt no tā izrietošos zaudējumus;

               —

               līdz ar to lemt atbilstoši apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumiem tās prasības pieteikuma pirmajā instancē,

               —

               līdz ar to nospriest:

                           —

                           atcelt Civildienesta tiesas 2016. gada 21. jūlija spriedumu F9/12 RENV (CC/Eiropas Parlaments), izņemot tā rezolutīvās daļas 3) punktu par tiesāšanās izdevumiem;

                           —

                           Eiropas Parlaments apelācijas sūdzības iesniedzējai izmaksā summu EUR 749 449,3 apmērā kā atlīdzinājumu par materiālajiem zaudējumiem, kas novērtēti par laikposmu no 2003. gada decembra līdz 2011. gada decembrim, tam pieskaitot iemaksas pensiju fondā, un par vēlāku laikposmu līdz likumā paredzētajam pensionēšanās vecumam ik mēnesi izmaksā neto naudas summu, kas atbilst algai, kas paredzēta ierēdņiem AD 9 pakāpes 2. līmeņa otrajā gadā, ievērojot šīs pakāpes ierēdņu normālu karjeras attīstību, kam pieskaitītas atbilstošās iemaksas veselības apdrošināšanas fondā, un tam visam jāpieskaita nokavējuma procenti saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas likmi, kurai pieskaitīti 2 procenti;

                           —

                           papildus tam Eiropas Parlaments apelācijas sūdzības iesniedzējai izmaksā summu EUR 70 000 apmērā kā atlīdzinājumu par morālo kaitējumu;

                           —

                           Eiropas Parlaments sedz savus un atlīdzina apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz iebildi par jaunu pierādījumu piedāvāšanu;

                           —

                           faktu sagrozīšana, pamatojuma nesniegšana, prasības par objektivitāti un tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrā daļa) pārkāpums, principa nemo potest venire contra factum proprium pārkāpums un faktu sagrozīšana attiecībā uz t.s. jaunu pierādījumu piedāvājumu novēlotu iesniegšanu;

                           —

                           pienākuma nodrošināt pārskatāmību un Parlamenta pienākuma lojāli sadarboties ar Civildienesta tiesu pārkāpuma neatzīšana;

                           —

                           acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz piemēroto kandidātu saraksta numerācijas maiņu no EUR/A/151/98 uz EUR/A/151.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz ģenerālsekretāra 2005. gada 19. maija lēmuma juridisko kvalifikāciju un pamatojumu un attiecībā uz Eiropas Savienības Vispārējas tiesas sprieduma, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, pārkāpumu;

                           —

                           ģenerālsekretāra 2005. gada 19. maija lēmuma juridiskās kvalifikācijas neesamība;

                           —

                           tiesas sprieduma T-457/13 P, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, pārkāpums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir sagrozīti fakti saistībā ar EPSO vēstulēm.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir sagrozīta Parlamenta 2007. gada 15. oktobra vēstule ar aizbildinājumu, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja bija tikusi informēta par tās konkursa lietas materiālu iznīcināšanu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2003. gada 25. februāra lēmuma juridisko kvalifikāciju.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka attiecībā uz zaudējumu aprēķināšanu ir pārkāpts spriedums, ar kuru tiek atcelts tiesību akts.


title: Lieta T-429/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 15. marta  spriedums —  Valero Jordana  pret Komisiju (Ierēdņi — Iecelšana — Pakāpes klasifikācijas pārskatīšana — Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkts)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/18

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedums — Valero Jordana pret Komisiju
   (Lieta T-429/03) (1)

   (Ierēdņi - Iecelšana - Pakāpes klasifikācijas pārskatīšana - Civildienesta noteikumu 31. panta 2. punkts)
   (2006/C 108/29)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Gregorio Valero Jordana, Uccle (Beļģija), (pārstāvji — N. Lhoëst un É. De Schietere de Lophem, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, kam palīdz D. Waelbroeck, advokāts)
   Priekšmets
   Galvenokārt — atcelt Komisijas 2002. gada 19. decembra lēmumu, ar ko prasītājam piešķirta A7 pakāpes 3. līmenis, un vajadzības gadījumā — atcelt Komisijas 2003. gada 9. septembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība, un — pakārtoti — noteiktu dokumentu uzrādīšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta T-47/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 29. janvāra spriedums — Goldsteig Käsereien Bayerwald /ITSB — Vieweg ( “goldstück” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “goldstück” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “GOLDSTEIG” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/20

      Vispārējās tiesas 2014. gada 29. janvāra spriedums — Goldsteig Käsereien Bayerwald/ITSB — Vieweg (“goldstück”)
      (Lieta T-47/13) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “goldstück” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “GOLDSTEIG” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2014/C 71/35)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH (Cham, Vācija) (pārstāvis –S. Biagosch, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Poch)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Christin Vieweg (Sonneberg, Vācija) (pārstāvis — J. Pröll, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 14. novembra lēmumu lietā R 2589/2011-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH un Christin Vieweg

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 86, 23.3.2013.


title: Lieta T-300/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. septembra rīkojums – Fricopan Back/Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Valsts veicināta atjaunojamās elektroenerģijas ražošana — Komisijas lēmums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/27

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 4. septembra rīkojums – Fricopan Back/Komisija
   (Lieta T-300/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Valsts veicināta atjaunojamās elektroenerģijas ražošana - Komisijas lēmums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Fumus boni juris)
   (2014/C 431/48)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Vācija) (pārstāvji – T. Volz un B. Wißmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība apturēt tiesiskās sekas lēmumam, ar kuru Komisija uzsāka formālo izmeklēšanas procedūru valsts atbalsta jomā par Vācijas likumu par atjaunojamo enerģiju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-112/08: Prasība, kas celta 2008. gada 13. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/24

         Prasība, kas celta 2008. gada 13. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-112/08)
   (2008/C 128/42)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. A. Rabanal Suárez un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīvu 2006/48/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu (1) un it īpaši tās 68. panta 3. punktu, 72. pantu, 73. panta 3. punktu, 74. pantu, 99.–101. pantu, 110.–114. pantu, 118. un 119. pantu, 124.–127. pantu, 129.–132. pantu, 133. pantu, 136. pantu, 144. un 145. pantu, 149. pantu, 152. pantu, 154. panta 1. punktu, 155. pantu, V pielikumu, VI pielikumu (izņemot I daļu), VII–XII pielikumu (izņemot X pielikuma I, II un III daļu), un katrā ziņā tos nepaziņojot Komisijai, Spānija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2006/48/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 177, 1. lpp.


title: Lieta T-182/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. aprīlī — AISCAT /Komisija

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/54

      Prasība, kas celta 2010. gada 19. aprīlī — AISCAT/Komisija
      (Lieta T-182/10)
      (2010/C 161/85)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Associazione Italiana delle Società Concessionarie per la costruzione e l’esercizio di Autostrade e Trafori stradali (AISCAT) (Roma, Itālija) (pārstāvis — M. Maresca, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 10. februāra lēmumu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šīs prasības mērķis ir panākt, ka tiek atcelts lēmums, kas ir iekļauts Eiropas Komisijas 2010. gada februāra vēstulē, kurā ir izslēgta EK līguma 87. panta (jaunajā redakcijā — LESD 107. pants) pārkāpuma iespējamība, ko izdarījusi Itālijas Republika, kura bez konkursa procedūras atsevišķa autoceļa posma (kas pazīstams kā “Passante di Mestre”) būvi un pārvaldību uzticējusi jaukta — privāta un publiska — kapitāla sabiedrībai CAV S.p.A. (akciju sabiedrība, ko kopā veido ANAS S.p.A. un Veneto reģions), un šādu būvniecību finansējusi, paaugstinot tarifus ceļu nodevu iekasēšanas stacijās, kas atrodas paralēlajā un konkurējošajā autoceļa posmā.
      Pamati, uz kuriem ir balstīts EK līguma 87. panta (jaunajā redakcijā — LESD 107. pants) pārkāpums, ko izdarījusi Itālijas Republika, ir divi.
      Pirmkārt, tas, ka Itālijas Republika tiešā veidā CAV piešķīra “Passante di Mestre” būvdarbu un pārvaldības koncesiju, pamatojoties uz 2007. gada 24. decembra likuma Nr. 244 2. panta 290. punktu, veido valsts atbalstu, jo, tā kā nebija izpildīti tiesību aktos paredzētie nosacījumi tā saukto in house (iekšējo) konkursa procedūru organizēšanai, tiesības noslēgt iepirkuma līgumu tika piešķirtas jaukta kapitāla sabiedrībai, kuras statūtos paredzētās un ar pārvaldību saistītās īpašības rada no konkurences viedokļa nepamatotas priekšrocības. Patiesībā piecdesmit procenti no CAV kapitāla daļām pieder ANAS, kas, kaut arī darbojas kā sabiedriskais regulators, veic arī uzņēmējdarbību (autoceļu būve un pārvaldība) tirgū, ko pati regulē un kurā pati ir koncedente.
      Otrkārt, tas, ka Itālijas Republika ir apstiprinājusi nolīgumu starp ANAS (koncedentes statusā) un CAV, kura priekšmets bija “Passante di Mestre” finansēšana, paaugstinot tarifus ceļu nodevu iekasēšanas stacijās, kas atrodas paralēlajā un konkurējošajā autoceļa posmā, veido valsts atbalstu par labu CAV.
      Tarifu palielināšana faktiski bija līdzeklis, ar kura palīdzību transportlīdzekļu satiksmi novirzīt uz jaunuzbūvēto autoceļa posmu (“Passante di Mestre”), un tā vienlaikus izraisīja satiksmes samazināšanos konkurējošajā autoceļa posmā (“Tangenziale di Mestre”), uz kuru attiecās minētā tarifu palielināšana. Tādējādi atbalsta priekšmets nav summa, ko radīja pati tarifu palielināšana, bet gan priekšrocība no konkurences viedokļa, ko CAV no tās gūst, un zaudējumi, kas rodas sabiedrībām, kas ir “Tangenziale di Mestre” koncesionāres.


title: Lieta C-45/06: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2007. gada 8. martā ( Finanzgericht des Landes Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Campina GmbH & Co. , iepriekš TUFFI Campina emzett GmbH/Hauptzollamt Frankfurt (Oder) (Piens un piena produkti — Papildmaksājums — Niecīgs termiņa nokavējums par ikgadējās deklarācijas paziņošanu — Finansiāla sankcija — Regula (EEK) Nr. 536/93, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1001/98 — 3. panta 2. punkta otrā daļa — Regula (EK) Nr. 1392/2001 — 5. panta 3. punkts — Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 — 2. panta 2. punkta otrais teikums — Vieglāka soda atpakaļejoša spēka princips)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/12

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2007. gada 8. martā (Finanzgericht des Landes Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Campina GmbH & Co., iepriekš TUFFI Campina emzett GmbH/Hauptzollamt Frankfurt (Oder)

   (Lieta C-45/06) (1)

   (Piens un piena produkti - Papildmaksājums - Niecīgs termiņa nokavējums par ikgadējās deklarācijas paziņošanu - Finansiāla sankcija - Regula (EEK) Nr. 536/93, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1001/98 - 3. panta 2. punkta otrā daļa - Regula (EK) Nr. 1392/2001 - 5. panta 3. punkts - Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - 2. panta 2. punkta otrais teikums - Vieglāka soda atpakaļejoša spēka princips)
   (2007/C 95/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht des Landes Brandenburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Campina GmbH & Co., iepriekš TUFFI Campina emzett GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Frankfurt (Oder)

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht des Landes Brandenburg — Komisijas 1993. gada 9. marta Regulas (EEK) Nr. 536/93, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus papildmaksājuma piemērošanai pienam un piena produktiem (OV L 57, 12. lpp.), kas grozīta ar Regulu Nr. 1001/98 (OV L 142, 22. lpp.), 3. panta 2. punkta otrās daļas spēkā esamība — Sods par termiņa neievērošanu par individuālo ražotāju deklarāciju ikgadējo paziņošanu — Termiņa niecīgs nokavējums — Samērīguma princips
   Rezolutīvā daļa:
   Valsts tiesai ir jāievēro saudzīgāka soda piemērošanas atpakaļejoša spēka princips, uzliekot sodu par rīcību, kas neatbilst Kopienu tiesiskajā regulējumā ietvertajām tiesību normām.
   Attiecībā uz tādu noteikta termiņa niecīgu nokavējumu kā šajā lietā Komisijas 2001. gada 9. jūlija Regulas (EK) Nr. 1392/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 3950/92, ar kuru ievieš papildmaksājumus pienam un piena produktiem, 5. panta 3. punktā paredzētā finansiālo sankciju sistēma ir saudzīgāka par sistēmu, kas paredzēta Komisijas 1993. gada 9. marta Regulas (EEK) Nr. 536/93, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus papildmaksājuma piemērošanai pienam un piena produktiem, kas grozīta ar Komisijas 1998. gada 13. maija Regulu (EK) Nr. 1001/98, 3. panta 2. punkta otrās daļas pirmajā ievilkumā.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


title: Lieta T-281/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. maijā — GOLAM /ITSB — meta Fackler Arzneimittel ( “METABIOMAX” )

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/15

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. maijā — GOLAM/ITSB — meta Fackler Arzneimittel (“METABIOMAX”)
   (Lieta T-281/13)
   2013/C 215/21
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sofia Golam (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — N. Trovas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: meta Fackler Arzeimittel GmbH (Springe, Vācija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               apmierināt šo prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 14. marta lēmumu lietā R 2022/2011-2;

               —

               noraidīt otras procesa dalībnieces iebildumus un pilnībā apmierināt prasītājas prasību, un

               —

               piespriest otrai procesa dalībniecei atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “METABIOMAX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 16. un 30. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 8885261

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “metabiarex” ar reģistrācijas Nr. 857721 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu daļēji atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-452/07: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 3. septembra rīkojums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Health Research Inc.

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/22

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 3. septembra rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Health Research Inc.

   (Lieta C-452/07) (1)

   (2008/C 313/36)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 297, 8.12.2007.


title: Lieta C-397/03 P: Tiesas (pirmās palātas) spriedums  2006. gada 18. maijā  —  Archer Daniels Midland Co .,  Archer Daniels Midland Ingredients Ltd  pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Sintētiskā lizīna tirgus — Naudas sodi — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Atpakaļejoša spēka aizliegums — Princips non bis in idem — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Apgrozījums, kas var tikt ņemts vērā)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/2

         Tiesas (pirmās palātas) spriedums 2006. gada 18. maijā — Archer Daniels Midland Co., Archer Daniels Midland Ingredients Ltd pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-397/03 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Sintētiskā lizīna tirgus - Naudas sodi - Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai - Atpakaļejoša spēka aizliegums - Princips non bis in idem - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Apgrozījums, kas var tikt ņemts vērā)
   (2006/C 165/03)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Archer Daniels Midland Co., Archer Daniels Midland Ingredients Ltd (pārstāvji — K. O. Lencs [C. O. Lenz], avocat un E. Bačelors [E. Batchelor], L. Martina Alegi [L. Martin Alegi] un M. Garsija [M. Garcia], solicitors)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Liāls [R. Lyal], pārstāvis un J. Flinns [J. Flynn], QC)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmas instances tiesas (ceturtā palāta) 2003. gada 9. jūlija spriedumu lietā T-224/00 Archer Daniels Midland Co. un Archer Daniels Midland Ingredients Ltd, ar ko daļēji tiek noraidīta prasība par tiesību akta atcelšanu un naudas soda, kas tika uzlikts ar Komisijas 2000. gada 7. jūnija Lēmumu 2001/418/EK par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/36.545/F3 — Aminoskābes), samazināšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Archer Daniels Midland Co. un Archer Daniels Midland Ingredients Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003.


title: Lieta C-57/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 13. novembra spriedumu lietā T-424/14 ClientEarth/Eiropas Komisija 2016. gada 1. februārī iesniedza ClientEarth

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 13. novembra spriedumu lietā T-424/14 ClientEarth/Eiropas Komisija 2016. gada 1. februārī iesniedza ClientEarth

   (Lieta C-57/16 P)
   (2016/C 191/08)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ClientEarth (pārstāvji – O.W. Brouwer, F. Heringa, J. Wolfhagen, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               i.

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 13. novembra spriedumu, ar kuru tā:

                           —

                           noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas celtās prasības;

                           —

                           piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus, kā arī atlīdzināt Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

               ii.

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izmaksas, tostarp izmaksas, kas rastos varbūtējām pusēm, kas iesaistās lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja ar cieņu norāda, spriedums būtu jāatceļ, pamatojoties uz šādiem pamatiem:

      1. pamats: Kļūda tiesību piemērošanā, piekrītot vispārējai prezumpcijai saistībā ar Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 3. panta (pirmo apakšpunktu) saistībā ar pieprasītajiem dokumentiem.
   Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā:

               i.

               nepareizi piemēroja Tiesas judikatūru;

               ii.

               neatzina, ka LES 17. panta 1.–3. punkts nenosaka pamatu šādas vispārējās prezumpcijas pieņemšanai;

               iii.

               piekrita vispārējai prezumpcijai saistībā ar pieprasīto dokumentu nepubliskošanu, nepiemērojot droši zināma un reāla kaitējuma testu;

               iv.

               neatzina, ka pieprasītie dokumenti ir cieši saistīti ar lēmumu par likumdošanas politikas iniciatīvu īstenošanu vai neīstenošanu, un

      2. pamats: Kļūda tiesību piemērošanā, neatzīstot sevišķi svarīgu sabiedrības interešu esamību.
   Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā:

               i.

               neņēma vērā ClientEarth norādītās īpašās sabiedrības intereses;

               ii.

               secināja, ka pieprasīto dokumentu vēlāka publiskošana nepieļauj sevišķi svarīgu sabiedrības interešu esamību saistībā ar pieprasīto dokumentu publiskošanu;

               iii.

               secināja, ka dokumentu, kas nav pieprasītie dokumenti, publiskošana nepieļauj sevišķi svarīgu sabiedrības interešu esamību saistībā ar pieprasīto dokumentu publiskošanu;

               iv.

               neatzina, ka ClientEarth pārstāvētās intereses ir sevišķi svarīgas sabiedrības intereses;

               v.

               neinterpretēja atteikuma pamatus šauri, ņemot vērā sabiedrības intereses, kurām kalpo publiskošana, kā tas ir norādīts Regulas Nr. 1367/2006 (2) 6. panta 1. punktā;

               vi.

               neatzina, ka uzlabojumi iespējā vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem ir sabiedrības intereses.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.)


title: lieta T-283/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Daniele Baraldi un citi iesniedza 2005. gada 13. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/33

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Daniele Baraldi un citi iesniedza 2005. gada 13. jūlijā
   (lieta T-283/05)
   (2005/C 229/70)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 13. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Daniela Baraldi [Daniele Baraldi], ar dzīvesvietu Alkmārā [Alkmaar] (Nīderlande), Jakobus de Bruijns [Jacobus De Bruijn], ar dzīvesvietu Isprā [Ispra] (Itālija) un Kristels Šilegers-Musets [Christel Schilleger-Musset], ar dzīvesvietu Brebijā [Brebbia] (Itālija), kurus pārstāv Žoržs Vandersandens [Georges Vandersanden] un Lora Levī [Laure Levi], avocats.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt klasifikāciju pakāpē, kas prasītājiem ir piešķirta lēmumos par viņu iecelšanu amatā, ciktāl šī klasifikācija balstās uz jauno Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punktu;

               —

               attiecīgi, no lēmuma par prasītāju pieņemšanu darbā brīža, atbilstoši noteikt viņu karjeru (ieskaitot viņu darba pieredzes vērtējumu tādējādi koriģētās pakāpes ietvaros, viņu tiesības uz karjeras attīstību un uz pensiju, tās nosakot, jo īpaši, atbilstoši Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 21. pantam), balstoties uz pakāpi, kas prasītājiem būtu piešķirama, pamatojoties uz paziņojumu par konkursu, saskaņā ar ko tie tika ievietoti nodarbinātības rezerves sarakstā — vai nu pakāpi, kas ir norādīta šajos paziņojumos par konkursu, vai nu atbilstoši tās ekvivalentam jauno Civildienesta noteikumu klasifikācijā (ar atbilstošu pakāpi saskaņā ar noteikumiem, kas bija piemērojami pirms 2004. gada 1. maija);

               —

               piešķirt prasītājiem nokavējuma procentus atbilstoši Eiropas centrālās bankas noteiktajai likmei, kas tiek piemērota visām summām, kuras atbilst starpībai starp summām, ko prasītāji saņem saskaņā ar to klasifikāciju lēmumā par pieņemšanu darbā, un summām, uz ko tiem būtu bijušas tiesības, līdz lēmuma pieņemšanas dienai, ar ko prasītājiem piešķir pienācīgu pakāpi;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāju norādītie pamati un galvenie argumenti ir identiski tiem, kas ir norādīti lietā T-58/05 Centeno Mediavilla u. c./Komisija (1).

      (1)  OV C 93, 16.04.2005, 38. lpp.


title: Lieta C-626/11 P: Apelācijas sūdzības, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 21. septembra rīkojumu lietā T-1/10 Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS /Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) , Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste 2011. gada 6. decembrī iesniedza Polyelectrolyte Producers Group un SNF SAS , kopsavilkums

text:
               11.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/11

         Apelācijas sūdzības, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 21. septembra rīkojumu lietā T-1/10 Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS/Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste 2011. gada 6. decembrī iesniedza Polyelectrolyte Producers Group un SNF SAS, kopsavilkums
   (Lieta C-626/11 P)
   2012/C 39/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Polyelectrolyte Producers Group un SNF SAS (pārstāvji — K. Van Maldegem, advokāts, un R. Cana, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), Eiropas Komisija un Nīderlandes Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu lietā T-1/10; un

               —

               atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (“ECHA”) lēmumu apzināt akrilamīdu kā vielu, kura atbilst Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (1), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu, 57. pantā formulētajiem kritērijiem, saskaņā ar Regulas 1907/2006 59. pantu; vai

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā izlemtu par apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumu atcelt rīkojumu; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus (ieskaitot tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā).

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka, noraidot to prasījumu atcelt ECHA lēmumu apzināt akrilamīdu kā vielu, kura atbilst Regulas 1907/2006 57. pantā formulētajiem kritērijiem, saskaņā ar Regulas 1907/2006 59. pantu, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Savienības tiesības. Apelācijas sūdzības iesniedzējas pauž viedokli sevišķi, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi vairākas kļūdas, interpretējot faktus un tiesību normas, kas ir piemērojamas attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju situāciju. Tādējādi esot pieļautas vairākas kļūdas tiesību piemērošanā it īpaši:

               —

               esot uzskatīts, ka, ECHA Dalībvalstu komiteja atbilstoši Regulas 1907/2006 59. panta 8. punktam apzinot vielu kā vielu, kas izraisa ļoti lielas bažas (“SVHC”), neesot pieņēmusi lēmumu nolūkā radīt tiesiskas sekas attiecībā uz trešajām personām pirms šī lēmuma publicēšanas to vielu sarakstā, kuras ar laiku iekļautu SVHC sarakstā, saskaņā ar Regulas 1907/2006 59. panta 10. punktu.

         Šo iemeslu dēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējās tiesas spriedums lietā T-1/10 un ECHA lēmums apzināt akrilamīdu kā vielu, kura atbilst Regulas 1907/2006 57. pantā formulētajiem kritērijiem, saskaņā ar Regulas 1907/2006 59. pantu, ir jāatceļ.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.).


title: lieta C-331/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 6. septembrī ierosināja Internationaler Hilfsfonds e.V. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 11. jūlija rīkojumu lietā T-294/04 Internationaler Hilfsfonds e.V. pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/17

         Apelācija, ko 2005. gada 6. septembrī ierosināja Internationaler Hilfsfonds e.V. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 11. jūlija rīkojumu lietā T-294/04 Internationaler Hilfsfonds e.V. pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (lieta C-331/05 P)
   (2005/C 271/32)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 6. septembrī izskatīšanai ir iesniegta Internationaler Hilfsfonds e.V., ko pārstāv Dr. Jur. Hans Kaltenekers [Hans Kaltenecker], Rechtsanwalt, kas norādīja šādu adresi: 5, rue Raffet, F-75016, Parīze, Francija, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 11. jūlija rīkojumu lietā T-294/04 Internationaler Hilfsfonds e.V. pret Eiropas Kopienu Komisiju.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 11. jūlija rīkojumu lietā T-294/04 (1) un vai nu nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesai, vai arī piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam EUR 54 037,00;

               2)

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs savu prasību par Pirmās instances tiesas rīkojumu pamato ar kļūdainu procesuālo normu un Kopienu tiesību vērtējumu un piemērošanu, kā arī Kopienu tiesu lēmumu neievērošanu:

               1)

               Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā, ka juridiski un faktiski pastāv atšķirība starp tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar procesu tiesā, un izdevumiem, kas tiek prasīti prasībā par zaudējumu atlīdzību;

               2)

               Pirmās instances tiesa nav sniegusi nekādus tiesiski pamatotus paskaidrojumus attiecībā uz to, ka advokāta izmaksas, ko var prasīt prasībā par zaudējumu atlīdzību, apelācijas sūdzībā Eiropas Ombudā tiek izslēgtas quasi ex officio. Tā nav pārbaudījusi apelācijas sūdzības iesniedzēja celtajā iebildumu procesā advokāta nepieciešamības faktisko un juridisko pamatojumu;

               3)

               Pirmās instances tiesa ir pavirši aplūkojusi un kļūdaini novērtējusi cēloņsakarību starp Komisijas prettiesisko rīcību un pieprasīto zaudējumu atlīdzību;

               4)

               Pirmās instances tiesa, pieļaujot tiesību kļūdu, sava maldīgā apgalvojuma pamatojumā ir atsaukusies uz Tiesas lēmumu, ka procesā Eiropas Ombudā principā advokāta piedalīšanās nav nepieciešama. Minētais lēmums attiecas uz Komisijas ierēdņa lietu, kas bija jāizskata atbilstoši civildienesta tiesiskajiem kritērijiem, un tam nav nekāda sakara ar šo lietu.

      (1)  OV C 229, 17.09.2005.


title: Lieta T-94/06: Prasība, kas celta  2006. gada 13. martā  —  Gargani  pret Eiropas Parlamentu

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/15

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. martā — Gargani pret Eiropas Parlamentu
   (Lieta T-94/06)
   (2006/C 121/26)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Giuseppe Gargani, Morra de Sanctis, Itālija (pārstāvis — W. Rothley, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka atbildētājs, pieņemot lēmumu iesniegt apsvērumus tiesvedībā Tiesā par prejudiciāla nolēmuma sniegšanu lietā C-305/05, ir pārkāpusi Reglamenta 121. pantu;

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir vērsta pret to, ka Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs, pārstāvot šo iestādi lietā C-305/05, ir iesniedzis apsvērumus Tiesas Statūtu 23. panta otrās daļas izpratnē. Atbilstoši prasītāja teiktajam, šie apsvērumi tika iesniegti, nenorisinoties atbilstošai saskaņošanai ar Eiropas Parlamenta Juridisko lietu komisiju un bez Eiropas Parlamenta Plēnuma lēmuma pieņemšanas.
   Savas prasības pamatošanai prasītājs norāda, ka ir pārkāpts Eiropas Parlamenta Reglamenta 121. pants.


title: Lieta T-381/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūnija rīkojums — Eurofer /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu bezmaksas sadale, sākot no 2013. gada — Komisijas lēmums, ar kuru nosaka produktu līmeņatzīmes, kas piemērojamas, aprēķinot emisijas kvotu sadali — LESD 263. panta ceturtā daļa — Individuālas skaršanas neesamība — Reglamentējošs tiesību akts, kurā ir ietverti izpildes pasākumi — Nepieņemamība)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/24

         Vispārējās tiesas 2012. gada 4. jūnija rīkojums — Eurofer/Komisija
   (Lieta T-381/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu bezmaksas sadale, sākot no 2013. gada - Komisijas lēmums, ar kuru nosaka produktu līmeņatzīmes, kas piemērojamas, aprēķinot emisijas kvotu sadali - LESD 263. panta ceturtā daļa - Individuālas skaršanas neesamība - Reglamentējošs tiesību akts, kurā ir ietverti izpildes pasākumi - Nepieņemamība)
   2012/C 217/50
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- und Stahlindustrie (Eurofer) ASBL (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — S. Altenschmidt un C. Dittrich, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Wilms, K. Herrmann un K. Mifsud-Bonnici)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmumu 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV L 130, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               par Euroalliages pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj;

               3)

               Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- und Stahlindustrie (Eurofer) ASBL atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta T-731/16: Prasība, kas celta 2016. gada 10. oktobrī – Perifereia Stereas Elladas/Komisija

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/36

         Prasība, kas celta 2016. gada 10. oktobrī – Perifereia Stereas Elladas/Komisija
   (Lieta T-731/16)
   (2016/C 462/46)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Perifereia Stereas Elladas (Lamija, Grieķija) (pārstāvis – K. Bakas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto Eiropas Komisijas Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāta 2016. gada 10. augusta lēmumu Nr. 4310049 (Ref. Ares(2016) 4310049 – 10/08/2016), ko parakstījis tā sociālo lietu direktors un ar kuru ir noraidīts finansējuma piedāvājums, ko prasītājas vadītais konsorcijs 2015. gada 3. decembrī iesniedzis, atbildot uz Eiropas Komisijas Nodarbinātības un sociālās inovācijas programmas (“EaSI”) (PROGRESS apakšprogrammas) 2014.-2020. gadam ietvaros veikto aicinājumu iesniegt piedāvājumus Nr. VP/2 15/011 attiecībā uz novatoriskām sociālajām politikām sociālo pakalpojumu reformu īstenošanai; un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un advokāta honorāru.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot kļūdaini novērtējusi prasītājas piedāvājuma saturu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips. Prasītāja apgalvo, ka, pieņemot, ka noraidījums ir noticis formālu iemeslu dēļ, apstrīdētais akts ir atceļams tāpēc, ka tas ir pretrunā Savienības tiesībās noteiktajiem samērīguma un labas pārvaldības principiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts vienlīdzības princips, jo tehnisku problēmu dēļ kandidātiem, kuri vēl nebija iesnieguši piedāvājumu, tika piešķirts termiņa pagarinājums, taču piedāvājumus jau iesniegušajiem kandidātiem tamlīdzīga iespēja šos piedāvājumus labot, papildināt vai sīkāk paskaidrot netika dota.


title: Lieta C-429/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. augustā iesniedza Sąd Okręgowy w Łodzi (Polija) – Małgorzata Ciupa u.c./II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, tagad Szpital Ginekologiczno-Położniczy im. dr. L. Rydygiera Sp. z o. o. w Łodzi

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. augustā iesniedza Sąd Okręgowy w Łodzi (Polija) – Małgorzata Ciupa u.c./II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, tagad Szpital Ginekologiczno-Położniczy im. dr. L. Rydygiera Sp. z o. o. w Łodzi

   (Lieta C-429/16)
   (2016/C 392/13)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Łodzi

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Małgorzata Ciupa u.c.

      Atbildētāja: II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, tagad Szpital Ginekologiczno-Położniczy im. dr. L. Rydygiera Sp. z o. o. w Łodzi

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas 98/59/EK (1) 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka darba devējam, kurš nodarbina vismaz 20 darba ņēmējus un plāno uzteikt darba līgumu nosacījumus darba ņēmējiem tādā skaitā, kāds minēts 2003. gada 13. marta Likuma par darba attiecību ar darba ņēmējiem izbeigšanas ar darba ņēmējiem nesaistītu iemeslu dēļ īpašiem noteikumiem (Ustawa o szczególnych zasadach rozwiązywania z pracownikami stosunków pracy z przyczyn niedotyczących pracowników, Dz. U. 2003, Nr. 90, poz. 844, ar grozījumiem) 1. panta 1. punktā, ir jāpiemēro minētā likuma 2., 3., 4. un 6. pantā noteiktās procedūras, proti, šis pienākums ir spēkā šajos pantos paredzētajos gadījumos:

               1)

               Darba kodeksa [Kodeks pracy] 241.13 panta 2. punkta saistībā ar 241.8 panta 2. punktu un 23.1 pantu;

               2)

               Darba kodeksa 241.13 panta 2. punkta saistībā ar 77.2 panta 5. punktu vai 241.7 panta 1. punktu;

               3)

               Darba kodeksa 42. panta 1. punkta saistībā ar 45. panta 1. punktu?

      (1)  Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīva 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu; OV L 225, 16. lpp.


title: Lieta C-248/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 10. jūlija rīkojums – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome: personas, kas iestājušās lietā: Eiropas Parlaments, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/45

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 10. jūlija rīkojums – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome: personas, kas iestājušās lietā: Eiropas Parlaments, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-248/13) (1)

   2014/C 315/75
   Tiesvedības valoda – franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta C-252/06: Tiesas (astotā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/92/EK — Apdrošināšanas starpniecība — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/23

         Tiesas (astotā palāta) spriedums 2006. gada 14. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-252/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/92/EK - Apdrošināšanas starpniecība - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 331/40)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Braun un N. Yerrell, pārstāvji)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un U. Forsthoff, pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību normu, kas vajadzīgas, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīvu 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību (OV L 9, 3. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīvu 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 178, 29.7.2006.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 26. maijā lietā C-332/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Zivsaimniecība — Resursu saglabāšana un pārvaldība — Regulas (EEK) Nr. 3760/92 un Nr. 2847/93 — Zvejniecības kontroles pasākumi)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 26. maijā
   lietā C-332/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Zivsaimniecība - Resursu saglabāšana un pārvaldība - Regulas (EEK) Nr. 3760/92 un Nr. 2847/93 - Zvejniecības kontroles pasākumi)
   (2005/C 182/16)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietā C-332/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 29. jūlijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. van Reins [T. van Rijn] un A.-M. Alviša Vjeira [A.-M. Alves Vieira]) pret Portugāles Republiku (pārstāvji — L. Fernandišs [L. Fernandes] un M. J. Polikarpo [M. J. Policarpo]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet] (referents), S. fon Bārs [S. von Bahr], J. Malenovskis [J. Malenovský] un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 26. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Portugāles Republika 1994.-1996. zvejniecības gadā,

                           —

                           nepieņemot piemērotas metodes tai piešķirto kvotu izmantošanai,

                           —

                           nenodrošinot Kopienas tiesību ievērošanu saglabāšanas jomā, pietiekami nekontrolējot zvejniecību un pienācīgi nepārbaudot zvejas floti, kā arī pārkraušanu un lomu reģistrēšanu;

                           —

                           provizoriski neaizliedzot zveju ar kuģiem, kas peld zem valsts karoga vai kas reģistrēti tās teritorijā, kad tai piešķirtās kvotas uzskatāmas par izsmeltām, un galīgi aizliedzot zvejniecību tikai tad, kad tās kvotas ievērojami pārsniegta;

                           —

                           nenodrošinot ratificēšanas sistēmas efektīvu darbību, kas aptver jo īpaši savstarpējas pārbaudes un ziņu pārbaudīšanu, izmantojot datorizētu datu bāzi,

                     nav izpildījusi prasības attiecībā uz iepriekš minēto zvejniecības kvotu pārvaldību un kontroli 1994., 1995. un 1996. gadā saskaņā ar 9. panta 2. punktu Padomes 1992. gada 20. decembra Regulā (EEK) Nr. 3760/92, ar kuru izveido Kopienas sistēmu zivsaimniecībai un akvakultūrai, kā arī 2. pantu, 19. panta 1. un 2. punktu, 21. panta 1. un 2. punktu Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai.

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 07.06.2003.


title: lieta C-193/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 3. marta rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hermann Fisher, Rolf Schlatter, piedaloties: Regierungspräsidium Freiburg

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/34

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 3. marta rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hermann Fisher, Rolf Schlatter, piedaloties: Regierungspräsidium Freiburg
   (lieta C-193/08) (1)

   2009/C 141/63

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta T-109/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. martā – Saint-Gobain Isover G+H u.c./Komisija

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/64

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. martā – Saint-Gobain Isover G+H u.c./Komisija
   (Lieta T-109/15)
   (2015/C 138/83)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Saint-Gobain Isover G+H AG (Ludwigshafen am Rhein, Vācija), Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Stolberg, Vācija), Saint-Gobain Oberland AG (Bad Wurzach, Vācija) un Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Herzogenrath, Vācija) (pārstāvji – S. Altenschmidt un H. Janssen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 25. novembra lēmumu lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) – elektroenerģijas ražošanas no atjaunojamiem energoresursiem veicināšana un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem uzņēmumiem C(2014) 8786, galīgā redakcija;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 107. pantu 1. punkta pārkāpums.
               Prasītājas apgalvo, ka EEG piemaksas samazinājums neesot valsts atbalsts, jo netiek piešķirti valsts līdzekļi un arī no tiem nav notikusi atteikšanās. Piemaksas samazinājums nenotiekot arī selektīvi. Turklāt tas neizkropļojot konkurenci un neietekmējot arī tirdzniecību iekšējā tirgū.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 108. panta 3. punkta pārkāpums.
               Ja pretēji prasītāju uzskatam runa ir par valsts atbalstu, pēc prasītāju domām tomēr atbildētājai neesot tiesību uz atmaksu atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam. Proti, EEG piemaksas samazinājums neesot jauns atbalsts, jo iepriekšējo tiesisko regulējumu, kas būtiskos aspektos pēc satura bija līdzīgs, atbildētāja apstiprināja jau 2002. gadā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 3. punkta pārkāpums.
               Turpinājumā prasītājas apgalvo, ka ar lēmumu tiekot pārkāpts LESD 107. panta 3. punkts un tiesiskās paļāvības princips. Atbildētāja šajā ziņā nesot drīkstējusi izskatāmos faktus vērtēt, pamatojoties uz savām tikai 2014. gada 28. jūnijā publicētajām vadlīnijām par valsts atbalstu vides aizsardzībai un elektroenerģijai 2014.–2020. gadā. Tā vietā tai bija jāpiemēro 2008. gadā publicētās vadlīnijas. Pamatojoties uz 2008. gada kritērijiem, atbildētāja būtu varējusi secināt tikai to, ka norādītais atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots LESD 108. panta 1. punkta pārkāpums.
               Visbeidzot prasītājas apgalvo, ka atbildētāja esot pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu, kā arī LESD 108. panta 1. punktu, pieņemot apstrīdēto lēmumu procesā sakarā ar jauniem valsts atbalstiem. Tā kā atbildētāja ir apstiprinājusi iepriekšējo regulējumu attiecībā uz 2012. gada EEG piemaksu, tai bija jāpieņem lēmums procesā sakarā ar jau pastāvošo valsts atbalstu, bet nevis – procesā sakarā ar jauniem valsts atbalstiem.


title: Lieta C-370/10 P: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 14. marta rīkojums — Ravensburger AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Educa Borras SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Grafiska preču zīme “EDUCA Memory game” — Valsts un starptautisku vārdisku preču zīmju “MEMORY” īpašnieka pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana, ko veic Apelāciju padome — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts — Relatīvi atteikuma pamatojumi)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/10

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 14. marta rīkojums — Ravensburger AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Educa Borras SA

   (Lieta C-370/10 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Grafiska preču zīme “EDUCA Memory game” - Valsts un starptautisku vārdisku preču zīmju “MEMORY” īpašnieka pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana, ko veic Apelāciju padome - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts - Relatīvi atteikuma pamatojumi)
   2011/C 186/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ravensburger AG (pārstāvji — H. Harte-Bavendamm un M. Goldmann, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis) un Educa Borras SA

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 19. maija spriedumu lietā T-243/08 Ravensburger/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko valsts un starptautisku vārdisku preču zīmju “MEMORY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē, īpašnieks bija iesniedzis par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 579/2007-2, ar kuru tika atcelts Anulēšanas nodaļas lēmums, ar kuru tika apmierināts apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtais pieteikums atzīt par spēkā neesošu grafisku preču zīmi “EDUCA Memory game” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 28. klasē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               Ravensburger AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 25.09.2010.


title: Lieta T-418/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. novembrī — LIBRO /ITSB — Causley ( LiBRO )

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/27

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. novembrī — LIBRO/ITSB — Causley (“LiBRO”)
   (Lieta T-418/07)
   (2008/C 8/48)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LIBRO Handelsgesellschaft mbH, Guntramsdorf (Austrija) (pārstāvis –G. Prantl, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Dagmar Causley, Pleidelsheim (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 3. septembra lēmumu (apelācijas lieta 1454/2005-4) atcelt un grozīt tādējādi, lai prasītājas Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam iesniegtā apelācijas sūdzība tiktu atzīta par pamatotu un iebildumi tādējādi tiktu noraidīti pilnā apmērā;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam un iespējamām personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus solidāri.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska un grafiska preču zīme “LiBRO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 2., 9., 14., 16., 18., 20., 25., 28., 35., 38., 41. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 616 753);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Dagmar Causley;

      Iebildumu procesā pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme “LIBERO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 401 141);

      Iebildumu nodaļas lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu daļēji noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp. ).


title: Lieta T-198/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa spriedums – 100 % Capri Italia/EUIPO – IN.PRO.DI (“100 % Capri”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “100 % Capri” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CAPRI” — Relatīvs atteikuma pamats — Atšķirtspēja — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/23

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa spriedums – 100 % Capri Italia/EUIPO – IN.PRO.DI (“100 % Capri”)
   (Lieta T-198/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “100 % Capri” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CAPRI” - Relatīvs atteikuma pamats - Atšķirtspēja - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 191/28)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 100 % Capri Italia Srl (Capri, Itālija) (pārstāvji – A. Perani, G. Ghisletti un F. Braga, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI), agrāk – Cantoni ITC SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – V. Piccarreta un M. Franzosi, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2014. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 2122/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI) un 100 % Capri Italia Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               100 % Capri Italia Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 159, 26.5.2014.


title: Lieta T-620/11: Vispārējās tiesas 2016. gada 4. februāra spriedums – GFKL Financial Services AG/Eiropas Komisija Valsts atbalsts — Vācijas nodokļu tiesiskais regulējums par zaudējumu pārnešanu uz nākamajiem taksācijas gadiem (Sanierungsklausel) — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Individuāls skārums — Pieņemamība — Valsts atbalsta jēdziens — Selektīvs raksturs — Nodokļu sistēmas raksturs un uzbūve — Valsts līdzekļi — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesiskā paļāvība

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/29

         Vispārējās tiesas 2016. gada 4. februāra spriedums – GFKL Financial Services AG/Eiropas Komisija
   (Lieta T-620/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas nodokļu tiesiskais regulējums par zaudējumu pārnešanu uz nākamajiem taksācijas gadiem (Sanierungsklausel) - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuāls skārums - Pieņemamība - Valsts atbalsta jēdziens - Selektīvs raksturs - Nodokļu sistēmas raksturs un uzbūve - Valsts līdzekļi - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesiskā paļāvība)
   (2016/C 106/31)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja): GFKL Financial Services AG (Esene, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji M. Schweda, S. Schultes-Schnitzlein, J. Eggers un M. Knebelsberger, vēlāk – M. Schweda, J. Eggers, M. Knebelsberger un F. Loose, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji T. Maxian Rusche, M. Adam un R. Lyal, vēlāk – T. Maxian Rusche, R. Lyal un M. Noll-Ehlers)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un K. Petersen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 26. janvāra lēmumu 2011/527/ES par valsts atbalstu C 7/10 (ex CP 250/09 un NN 5/10), ko Vācija īstenojusi saskaņā ar Shēmu nodokļu zaudējumu pārnešanai grūtībās nonākušu uzņēmumu pārstrukturēšanas gadījumā, kas paredzēta Likumā par uzņēmumu ienākuma nodokli (“KStG, Sanierungsklausel”) (OV L 235, 26. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               iebildi par nepieņemamību noraidīt;

               2)

               noraidīt prasību kā nepamatotu;

               3)

               GFKL Financial Services AG sedz savus, kā arī atlīdzina divas trešdaļas no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem. Vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem Komisija sedz pati;

               4)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 39, 11.2.2012.


title: Lieta C-108/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. martā iesniedza Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) (UAB “Enteco Baltic”/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. martā iesniedza Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) (UAB“Enteco Baltic”/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

   (Lieta C-108/17)
   (2017/C 161/15)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: UAB“Enteco Baltic”

      Atbildētājs: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai PVN direktīvas (1) 143. panta 2. punkta noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka dalībvalsts nodokļu iestādei ir aizliegts atteikties piemērot PVN direktīvas 143. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzēto atbrīvojumu pamatojoties vienīgi uz to, ka importa laikā bija paredzēts piegādāt preces vienam PVN maksātājam un tādēļ importa deklarācijā ir norādīts tā PVN maksātāja kods, tomēr vēlāk, mainoties apstākļiem, preces tika piegādātas citai personai, kas ir nodokļa maksātāja (PVN maksātājam), un valsts iestādei tika iesniegta visa informācija par faktiskā ieguvēja identitāti?

               2)

               Vai tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, PVN direktīvas 143. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikumus var interpretēt tādējādi, ka preču transportēšana no vienas dalībvalsts teritorijā esošas akcīzes preču noliktavas uz citas dalībvalsts teritorijā esošu akcīzes preču noliktavu, ko apstiprina neapstrīdēti dokumenti (e-AD [elektronisks administratīvais dokuments] pavadzīmes un e-ROR [elektronisks saņemšanas apliecinājums] apstiprinājumi) var tikt uzskatīti par pietiekamiem pierādījumiem, kas apstiprina preču transportēšanas faktu uz citu dalībvalsti?

               3)

               Vai PVN direktīvas 143. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikumus var interpretēt tādējādi, ka ar tiem dalībvalsts nodokļu iestādei ir aizliegts atteikt šajā punktā paredzēto atbrīvojumu, ja tiesības rīkoties preču ieguvējam bija nodotas nevis tiešā veidā, bet gan ar viņa norādīto trešo personu (transporta uzņēmumu/akcīzes preču noliktavu) starpniecību?

               4)

               Vai PVN neitralitātes un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem nav pretrunā administratīvā prakse, atbilstoši kurai atšķiras interpretācija par to, kas ir uzskatāms par tiesību rīkoties ar precēm nodošanu, un par to, kādi pierādījumi ir jāiesniedz šādas nodošanas pamatošanai, – atkarībā no tā, vai ir piemērojami PVN direktīvas 167. panta vai 143. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikumi?

               5)

               Vai labas ticības principa piemērošanas jomā saistībā ar PVN uzlikšanu ietilpst arī personu tiesības saņemt atbrīvojumu no importa PVN (atbilstoši PVN direktīvas 143. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikumiem) tādos gadījumos kā pamatlietā, proti, kad muita noliedz nodokļa maksātāja tiesības uz atbrīvojumu no importa PVN, pamatodamās uz to, ka nebija izpildīti nosacījumi tālākai preču piegādei ES iekšienē (PVN direktīvas 138. panta noteikumi)?

               6)

               Vai PVN direktīvas 143. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka ir aizliegta tāda dalībvalstu administratīvā prakse, atbilstoši kurai pieņēmums, ka (1) tiesības rīkoties ar precēm nebija nodotas konkrētam līgumslēdzējam un (2) nodokļa maksātājs zināja vai varēja zināt par to, ka otrs līgumslēdzējs, iespējams, ir krāpies ar PVN, ir pamatots ar to, ka uzņēmums ar līgumslēdzējiem sazinājās, izmantojot elektroniskos saziņas līdzekļus, un nodokļu administratora veiktās izmeklēšanas laikā tika konstatēts, ka līgumslēdzēji neveica savu darbību norādītajās adresēs un neiesniedza PVN deklarācijas par darījumiem ar nodokļa maksātāju?

               7)

               Vai PVN direktīvas 143. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka, lai gan pienākums iesniegt pamatojumu tiesību uz atbrīvojumu saņemšanai ir noteikts nodokļu maksātājam, tomēr tas nenozīmē, ka kompetentajai valsts iestādei, kura izlemj jautājumu par tiesību rīkoties ar precēm nodošanu, nebūtu pienākuma savākt vienīgi valsts iestādēm pieejamu informāciju?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.)


title: Lieta T-112/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 8. septembra spriedums — Icebreaker /ITSB — Gilmar ( “ICEBREAKER” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ICEBREAKER” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ICEBERG” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Daļējs reģistrācijas atteikums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/39

      Vispārējās tiesas 2010. gada 8. septembra spriedums — Icebreaker/ITSB — Gilmar (“ICEBREAKER”)
      (Lieta T-112/09) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ICEBREAKER” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ICEBERG” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Daļējs reģistrācijas atteikums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2010/C 288/75)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Icebreaker Ltd (Velingtona, Jaunzēlande) (pārstāvis — L. Prehn, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Gilmar SpA (San Giovanni in Marignano, Itālija) (pārstāvji — P. Perani un P. Pozzi, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 1536/2007-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Gilmar SpA un Icebreaker Ltd

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Icebreaker Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 113, 16.05.2009.


title: Lieta C-370/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. jūnijā iesniedza Tribunal de grande instance de Bobigny (Francija) – Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC)/Vueling Airlines S. A.

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. jūnijā iesniedza Tribunal de grande instance de Bobigny (Francija) – Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC)/Vueling Airlines S. A.

   (Lieta C-370/17)
   (2017/C 283/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Bobigny

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC)

      Atbildētāja: Vueling Airlines S. A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apliecībai E 101, kuru atbilstoši [Padomes] 1972. gada 21. marta Regulas (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka izpildes kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā (1), 11. panta 1. punktam un 12.a panta 1.a punktam ir izdevusi tādas dalībvalsts iestādes nozīmēta iestāde, kuras sociālā nodrošinājuma tiesību akti tiek piemēroti algotā darba ņēmēja gadījumā, piemītošās saistošās sekas saglabājas arī tad, ja apliecība E 101 tika iegūta pēc pierādītas krāpšanas vai tiesību ļaunprātīgas izmantošanas, ko ar galīgu lēmumu ir konstatējusi tās dalībvalsts tiesa, kurā algotais darba ņēmējs veic savu darbību vai kas viņam tajā ir jāveic?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz šo jautājumu, vai apliecības E 101 izsniegšana ir šķērslis tam, ka personas, kas ir kritušas par upuri kaitējumam, ko tām ir nodarījis darba devējs, kas ir krāpnieciskas darbības veicējs, par to saņem kompensāciju tomēr tādā veidā, ka ar prasību par zaudējumu atlīdzību, kas ir celta pret darba devēju, netiek apdraudēta algotā darba ņēmēja apdrošināšana apliecībā E 101 norādītajās sistēmās?

      (1)  OV L 74, 1. lpp.


title: Apvienotās lietas T-440/07 un T-1/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 3. septembra rīkojums — Huta Buczek un Buczek /Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/66

      Vispārējās tiesas 2010. gada 3. septembra rīkojums — Huta Buczek un Buczek/Komisija
      (Apvienotās lietas T-440/07 un T-1/08) (1)

      ()
      (2010/C 288/119)
      Tiesvedības valoda — poļu
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu T-440/07 no reģistra.

         (1)  OV C 22, 26.01.2008.