title: Lieta T-323/06: Prasība, kas celta 2006. gada 21. novembrī — FRESYGA pret Komisiju

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/73

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. novembrī — FRESYGA pret Komisiju
   (Lieta T-323/06)
   (2006/C 326/150)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fresyga, SA (Almerija, Spānija) (pārstāve — H. Rovira Daudi, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka šī prasība atcelt tiesību aktu ir pieņemama un ka 2006. gada 19. jūlija Lēmums, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju [KNT] sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam, ciktāl tas ietekmē KNT ES6110006, daļēji nav spēkā, izslēdzot šo KNT no tā piemērošanas jomas;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka 2006. gada 19. jūlija Lēmums, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam, daļēji nav spēkā, ciktāl tas no KNT ES6110006 izslēdz īpašumu “Coto de Padilla” ar platību 8 500 000 m2, kas atrodas Niharas [Níjar] pašvaldības teritorijā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību tiek apstrīdēts Komisijas 2006. gada 19. jūlija Lēmums, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (1), ciktāl tajā par Kopienā nozīmīgu teritoriju atzīta visa ES611 0006 “Ramblas de Jergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla” vai, pakārtoti, ciktāl minētajā sarakstā ir ietverts prasītājai piederošs īpašums.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi lietā T-322/06 Manuel Espinosa u.c./Komisija izvirzītajiem.
   Prasītāja citastarp apgalvo, ka laikposmā no priekšlikuma iesniegšanas līdz KNT ES 6110006 apstiprināšanai Komisija nav izvērtējusi ne teritorijas sociālos vai saimnieciskos elementus, ne zemes gabalu aizsardzības stāvokli, neskatoties uz lūgumiem, kurus šajā sakarā izteica Niharas pašvaldība, bet akceptējusi tikai Andalūzijas provinces padomes [Junta de Andalucía] priekšlikumu, neizvērtējot tā piemērotību.

      (1)  OV L 259, 21.09.2006., 1. lpp.


title: Lieta F-13/10: Prasība, kas celta 2010. gada 12. februārī — Nicola /EIB

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/53

         Prasība, kas celta 2010. gada 12. februārī — Nicola/EIB
   (Lieta F-13/10)
   2010/C 134/89
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvji — L. Isola, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2008. gadu gan tajā daļā, kas attiecas uz mērķiem, gan uz vērtējumu, un paaugstināšanu amatā, par kuru lēmums tika pieņemts 2009. gada 18. martā, kā arī piespriest atbildētājai atlīdzināt nodarīto morālo un materiālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2009. gada 23. septembra pasākumu tiktāl, ciktāl Pārsūdzību izskatīšanas komiteja noraidīja prasītāja iesniegto apelāciju par 2008. gada novērtējuma ziņojumu;

               —

               atcelt novērtējuma ziņojumu par 2008. gadu gan tajā daļā, kas attiecas uz mērķiem, gan uz vērtējumu;

               —

               atcelt visus saistītos, izrietošos un pirms tam veiktos pasākumus, tostarp Personāldaļas direktorāta izdotās vadlīnijas, lai vērtējumu apkopotu, izmantojot vienu no pirmajiem alfabēta burtiem A vai B+, un paaugstināšanu amatā, par kuru lēmums tika pieņemts 2009. gada 18. martā, jo, pēc prasītāja vadītāju izteiktajiem uzskatiem, EIB viņu nebija ņēmusi vērā sadaļā “Paaugstināšana amatā no E līdz D pakāpei”;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt nodarīto morālo un materiālo kaitējumu un tiesāšanās izdevumus, kā arī samaksāt procentus un kompensāciju par naudas vērtības kritumu attiecībā uz piešķirtajām naudas summām.


20150731068617182015/C 270/254252004TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150702212111Apvienotās lietas T-425/04 RENV un T-444/04 RENV: Vispārējās tiesas 2015. gada 2. jūlija spriedums – Francija/Komisija Valsts atbalsts – Finanšu pasākumi par labu France Télécom – Akcionāra avansa piedāvājums – Francijas valsts publiski paziņojumi – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu – Formālas izmeklēšanas procedūras nepaplašināšana – Tiesības uz aizstāvību – Informēta privātā ieguldītāja kritērijs – Parastie tirgus apstākļi – Kļūdas tiesību piemērošanā – Acīmredzamas kļūdas vērtējumā
 ---documentbreak--- C2702015LV2110120150702LV0025211211Vispārējās tiesas 2015. gada 2. jūlija spriedums – Francija/Komisija
   (Apvienotās lietas T-425/04 RENV un T-444/04 RENV) (
         1
      )
   “Valsts atbalsts — Finanšu pasākumi par labu France Télécom — Akcionāra avansa piedāvājums — Francijas valsts publiski paziņojumi — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Formālas izmeklēšanas procedūras nepaplašināšana — Tiesības uz aizstāvību — Informēta privātā ieguldītāja kritērijs — Parastie tirgus apstākļi — Kļūdas tiesību piemērošanā — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā”2015/C 270/25Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas un J. Bousin) (T-425/04 RENV) un Orange, iepriekš France Télécom (Parīze, Francija) (pārstāvji – S. Hautbourg un S. Cochard-Quesson, avocats) (lieta T-444/04 RENV)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Giolito un D. Grespan)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas, Francijas Republikas, atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un J. Möller, kuriem palīdz U. Soltész, advokāts)

      Priekšmets

   Prasības atcelt Komisijas 2004. gada 2. augusta Lēmumu 2006/621/EK par valsts finansiālo atbalstu, ko piešķīrusi Francija par labu France Télécom (OV L 257, 11. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            atcelt Komisijas 2004. gada 2. augusta Lēmuma 2006/621/EK par valsts finansiālo atbalstu, ko piešķīrusi Francija par labu France Télécom, 1. pantu;

            2)

            izbeigt tiesvedību par prasībām atcelt Lēmuma 2006/621 2. pantu;

            3)

            Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina astoņas desmitdaļas no Francijas Republikas un Orange, iepriekš France Télécom, tiesāšanās izdevumiem;

            4)

            Francijas Republika un Orange, iepriekš France Télécom, katra sedz divas desmitdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem;

            5)

            Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (
         1
      )	OV C 19, 22.1.2005.


title: Lieta F-113/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. septembrī — Bouis u.c. pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/49

         Prasība, kas celta 2006. gada 29. septembrī — Bouis u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-113/06)
   (2006/C 281/88)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Didier Bouis, Overijse (Beļģija) un citi (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt 13. panta prettiesiskumu Vispārīgajos noteikumos par Civildienesta noteikumu 45. panta izpildi (Vispārējie izpildes noteikumi);

               —

               atcelt nopelnu sarakstu, kā arī to ierēdņu sarakstu, ka 2005. gadā paaugstināti A*13 pakāpē, jo prasītāju vārdi nav iekļauti šajā sarakstā;

               —

               atcelt lēmumus, ar kuriem prasītājiem tiek piešķirti pagaidu prioritātes punkti, jo tie ir ierobežoti ar vienu punktu par gada stāžu pakāpē, turklāt maksimālais pieļaujamais punktu skaits ir 7, neņemot vērā faktiskos nopelnus;

               —

               atcelt lēmumus, ar kuriem prasītājiem netiek piešķirti ne tie prioritātes punkti, ko piešķir direktori vai ģenerāldirektori, ne tie punkti, ko piešķir amatā paaugstināšanas komitejas, ņemot vērā it īpaši uzdevumus, kas ir paveikti iestādes interesēs 2003. un 2004. amatā paaugstināšanas gadā;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savu prasību pamatojumam prasītāji apgalvo, ka ar apstrīdētajiem lēmumiem nav ņemts vērā Civildienesta noteikumu 45. panta piemērošanas apjoms, kas iecēlējinstitūcijai uzliek pienākumu amatā paaugstināmos ierēdņus izvēlēties, būtībā pamatojoties uz viņu nopelnu salīdzinošu novērtējumu.
   Viņi atsaucas arī uz to, ka Vispārējo izpildes noteikumu 13. punkts, kā to interpretē un piemēro Komisija, ir prettiesisks, jo tajā nav ņemts vērā tā noteikuma apjoms, kura precizēšanai tas ir paredzēts, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas pamatprincips.


title: Lieta C-463/06: Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — FBTO Schadeverzekeringen NV / Jack Odenbreit (Regula (EK) Nr. 44/2001 — Jurisdikcija apdrošināšanas jomā — Atbildības apdrošināšana — Cietušās personas tieša prasība pret apdrošinātāju — Norma par prasītāja domicila jurisdikciju)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/23

         Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — FBTO Schadeverzekeringen NV/Jack Odenbreit

   (Lieta C-463/06) (1)

   (Regula (EK) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija apdrošināšanas jomā - Atbildības apdrošināšana - Cietušās personas tieša prasība pret apdrošinātāju - Norma par prasītāja domicila jurisdikciju)
   (2008/C 51/37)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: FBTO Schadeverzekeringen NV

      Atbildētājs: Jack Odenbreit

   Priekšmets
   Lūgums sniegt interpretāciju — Bundesgerichtshof — 9. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 11. panta 2. punkta interpretācija Padomes 2000. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) — Tiesvedība pret civiltiesiskās atbildības apdrošinātāju tajā dalībvalstī, kurā ir cietušās personas dzīvesvieta — Apdrošināšanas atlīdzības saņēmēja jēdziens
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 11. panta 2. punktā minētā atsauce uz šīs regulas 9. panta 1. punkta b) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka cietusī puse pret apdrošinātāju var celt tiešu prasību dalībvalstī tās vietas tiesā, kur ir viņas domicils, ja šāda tieša prasība ir atļauta un ja apdrošinātāja domicils ir kādas dalībvalsts teritorijā.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-314/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 11. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 11. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-314/07) (1)

   (2008/C 128/58)

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007.


title: Lieta C-501/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 3. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Lothar Lohmeyer/Finanzamt Minden

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 3. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Lothar Lohmeyer/Finanzamt Minden

   (Lieta C-501/09)
   2010/C 63/36
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Lothar Lohmeyer

      Atbildētāja: Finanzamt Minden

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem (1) […], H pielikuma 1. kategorijā ietvertais jēdziens “pārtikas produkts” ir interpretējams tādējādi, ka tajā ietilpst tikai pārtikas produkti “līdzņemšanai”, kā tie parasti tiek tirgoti pārtikas produktu tirdzniecības vietās, vai arī tajā ietilpst arī ēdieni vai ēdienreizes, kuras, vārot, cepot, gatavojot cepeškrāsnī vai kā citādi, ir pagatavotas tūlītējam patēriņam?

               2)

               Ja Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem […], H pielikuma 1. kategorijas izpratnē “pārtikas produkts” ir arī ēdieni vai ēdienreizes tūlītējam patēriņam, vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem […], 6. panta 1. punkta pirmais teikums ir interpretējams tādējādi, ka tas ir piemērojams svaigi pagatavotu ēdienu vai ēdienreižu, kuras pircējs, izmantojot patēriņa iekārtas, piemēram, virsmas novietošanai, stāvgaldus vai tamlīdzīgas [iekārtas], patērē uz vietas, nevis ņem līdzi, tirdzniecībai?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-145/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 9. janvāra rīkojumu lietā T-407/09 Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH /Eiropas Komisija 2012. gada 26. martā iesniedza Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 9. janvāra rīkojumu lietā T-407/09 Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH/Eiropas Komisija 2012. gada 26. martā iesniedza Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH

   (Lieta C-145/12 P)
   2012/C 138/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH (pārstāvji — M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt; J. Dammann de Chapto, Rechtsanwältin)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co. Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1)

               pilnībā atcelt apstrīdēto rīkojumu;

               2)

               pieņemt galīgo lēmumu lietā un atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2009. gada 29. jūlija Lēmumu (D/53320), bet katrā ziņā pieņemt galīgo nolēmumu par prasības lietā T-407/09 pieņemamību,

                  pakārtoti:

               konstatēt, ka Komisija, pārkāpjot LESD 108. pantā un Regulu (EK) Nr. 659/1999 paredzētos pienākumus, nav uzsākusi oficiālo izmeklēšanas procedūru atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam;

               3)

               piespriest Komisijai un personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan apelācijas tiesvedībā, gan tiesvedībā pirmajā instancē lietā T-407/09.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir vērsta pret Vispārējās tiesas 2012. gada 9. janvāra rīkojumu lietā T-407/09, ar kuru tā ir noraidījusi kā nepieņemamu tagadējās apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību atzīt par spēka neesošu Komisijas lēmumu, kurš esot bijis ietverts 2009. gada 29. jūlija vēstulē un kurā ir noteikts, ka zināmi prasītājas noslēgtie līgumi par dzīvokļu atsavināšanu sakarā valsts dzīvokļu privatizēšanu Neibrandenburgā neietilpst EKL 87. panta 1. punkta piemērošanas jomā, un sakarā ar konstatējumu, ka Komisija ir pieļāvusi bezdarbību EKL 232. panta izpratnē, jo tā nav paudusi savu nostāju atbilstoši Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK[L 88]. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.), 4. pantam.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savu apelācijas sūdzību pamato ar šādiem pamatiem:

               Pirmkārt, ar pasūdzēto rīkojumu tiekot pārkāpta LESD 263. panta ceturtā daļa, jo Vispārējā tiesa no tiesiskā viedokļa kļūdaini ir pieņēmusi, ka Komisijas 2009. gada 29. jūlija vēstules gadījumā nav runa par apstrīdamu lēmumu šīs normas izpratnē. Vispārējā tiesa vēstuli esot interpretējusi tikai burtiski. Atbilstoši Tiesas pastāvīgajā judikatūrā attīstītajiem principiem Vispārējai tiesai būtu bijis jāņem vērā vēstules būtība, ar to īstenotā Komisijas iecere un konteksts, kādā šī vēstule ir rakstīta.

               Otrkārt, ar pārsūdzēto rīkojumu tiekot pārkāpts Savienības princips nodrošināt efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. Vispārējā tiesa Komisijas 2009. gada 29. jūlija vēstules neapstrīdamību būtībā ir pamatojusi ar to, ka Komisija vēstulē ietverto valsts atbalsta vērtējumu ir apzīmējusi kā “pagaidu”. Ja Komisija varētu no tiesiskā viedokļa galīgo vērtējumu padarīt par pasākumu bez juridiskām sekām tikai tādējādi, ka tā savu vērtējumu verbāli apzīmētu kā “pagaidu”, tad apstrīdama lēmuma pieņemšana būtu tās brīva izvēle. Efektīva individuālo tiesību aizsardzība tiesā vairs nebūtu iespējama.

               Treškārt, ar pasūdzēto rīkojumu tiekot pārkāpts LESD 265. pants, jo Vispārējā tiesa attiecībā uz 2009. gada 29. jūlija vēstuli, no vienas puses, noliedz tās apstrīdamību, un, no otras puses, kļūdaini noliedz prasības par bezdarbību pieņemamības nosacījumu izpildi. Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzējai tiekot atņemti jebkādi tiesību aizsardzības līdzekļi.

               Visbeidzot, rīkojumā esot pieļautas vairākas nepilnības pamatojumā un līdz ar to esot pārkāpts Vispārējās tiesas Reglamenta 81. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu.


title: Lieta T-209/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. aprīļa spriedums – Olive Line International /ITSB ( “OLIVE LINE” ) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “OLIVE LINE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/40

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. aprīļa spriedums – Olive Line International/ITSB (“OLIVE LINE”)
   (Lieta T-209/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “OLIVE LINE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 175/54
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Olive Line International, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis – M. Aznar Alonso, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – Ó. Mondéjar Ortuño)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 1447/2012-1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “OLIVE LINE” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Olive Line International, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 178, 22.6.2013.


title: Lieta T-587/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. augustā – Unigroup/EUIPO – Pronova Laboratories (“nailicin”)

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/48

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. augustā – Unigroup/EUIPO – Pronova Laboratories (“nailicin”)
   (Lieta T-587/17)
   (2017/C 347/63)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unigroup ApS (Lyngby, Dānija) (pārstāvis – M. Rijsdijk, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pronova Laboratories BV (Amsterdama, Nīderlande)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “nailicin” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 096 499

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 9. jūnija lēmums lietā R 2359/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt Beniluksa reģistrāciju Nr. 894 557 par nepamatotu un nodot lietu atpakaļ EUIPO Iebildumu nodaļai vai Apelācijas padomei;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, 19. noteikuma pārkāpums.


title: Lieta C-73/10: Tiesas 2010. gada 16. novembra rīkojums — Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Komisijas lēmums par EKL 81. pantā paredzētās procedūras piemērošanu — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš — Novēloti iesniegta prasība — Iemesli, kas var pamatot atkāpes no prasības celšanas termiņa — Tiesības celt prasību tiesā — Tiesiskuma un samērīguma principi — Acīmredzami nepamatota apelācija)

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/2

         Tiesas 2010. gada 16. novembra rīkojums — Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija
   (Lieta C-73/10) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Komisijas lēmums par EKL 81. pantā paredzētās procedūras piemērošanu - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš - Novēloti iesniegta prasība - Iemesli, kas var pamatot atkāpes no prasības celšanas termiņa - Tiesības celt prasību tiesā - Tiesiskuma un samērīguma principi - Acīmredzami nepamatota apelācija)
   2011/C 89/03
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (pārstāvji — A. Rinne, Rechtsanwalt, S. Kon un C. Humpe, Solicitors, C. Vajda, QC)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Kellerbauer un A. Biolan)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 30. novembra rīkojumu lietā T-2/09 Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG/Eiropas Kopienu Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa kā acīmredzami nepieņemamu ir noraidījusi prasību daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 15. oktobra Lēmumu C(2008) 5955, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu (lieta COMP/39.188 — Banāni) saistībā ar aizliegtu vienošanos kādā Eiropas banānu tirgus daļā, vai, pakārtoti, atcelt vai samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējam noteikto naudas sodu — Termiņš prasības celšanai — Kavēšanās

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta T-268/07: Prasība, kas celta 2007. gada 19. jūlijā — Agrícola del Sureste /Padome un Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/13

         Prasība, kas celta 2007. gada 19. jūlijā — Agrícola del Sureste/Padome un Komisija
   (Lieta T-268/07)
   (2007/C 223/19)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: S. Coop. Agrícola del Sureste, Murcia (Spānija) (pārstāvis — L. Ortiz Blanco, abogado)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasību par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar EKL 288. pantu un piespriest Padomei un Komisijai solidāri izmaksāt prasītājai finansiālu kompensāciju par kopējo summu EUR 142 585,00 (viens simts četrdesmit divi tūkstoši pieci simti astoņdesmit pieci) apmērā;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā tie, kas jau ir izvirzīti lietā T-217/07 Las Palmeras/Padome un Komisija.


title: Lieta T-626/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra spriedums – The Tea Board/ITSB – Delta Lingerie (“DARJEELING collection de lingerie”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Grafiska preču zīme “Darjeeling collection de lingerie” — Agrākas Kopienas vārdiskas un grafiskas kolektīvas preču zīmes “DARJEELING” — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/39

         Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra spriedums – The Tea Board/ITSB – Delta Lingerie (“DARJEELING collection de lingerie”)
   (Lieta T-626/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Grafiska preču zīme “Darjeeling collection de lingerie” - Agrākas Kopienas vārdiskas un grafiskas kolektīvas preču zīmes “DARJEELING” - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   (2015/C 389/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (pārstāvji – A. Nordemann un M. Maier, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Delta Lingerie (Cachan, Francija) (pārstāvji – G. Marchais un P. Martini–Berthon, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 17. septembra lēmumu lietā R 1501/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Tea Board un Delta Lingerie

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas otrās padomes 2013. gada 17. septembra lēmumu lietā R 1501/2012–2 atcelt attiecībā uz precēm, kas aptvertas ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi un kas ietilpst 25. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, un attiecībā uz “sieviešu apakšveļas un sieviešu veļas, smaržu, smaržūdeņu un kosmētikas, mājas apģērba un vannas istabas tekstilizstrādājumu mazumtirdzniecības pakalpojumiem”, kas aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi un ietilpst minētā nolīguma 35. klasē;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: lieta T-140/09: Prasība, kas celta 2009. gada 7. aprīlī — Prysmian, Prysmian Cavi e Sistemi Energia/Komisija

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/50

         Prasība, kas celta 2009. gada 7. aprīlī — Prysmian, Prysmian Cavi e Sistemi Energia/Komisija
   (lieta T-140/09)
   2009/C 141/104
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Prysmian SpA, Milāna (Itālija), Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, Milāna (Itālija) (pārstāvji — A. Pappalardo, F. Russo, M. L. Stasi, C. Tesauro, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2009. gada 9. janvāra lēmumu, ar kuru Komisija noteica pārbaudes (Lieta COMP/39610 — Surge);

               —

               atzīt, ka Komisijas lēmums pilnībā nokopēt atsevišķu Prysmian vadītāju cietos diskus un analizēt to saturu savos birojos Briselē ir prettiesiska darbība un Regulas Nr. 1/2003 20. panta 2. punkta pārkāpums;

               —

               pakārtoti iepriekšējā punktā norādītajam, atzīt inspektoru darbības par ļaunprātīgām tiktāl, ciktāl, kļūdaini interpretējot ar lēmumu piešķirto rīcības brīvību veikt pārbaudi, pilnībā tika nokopēts atsevišķu cieto disku saturs, lai to pārbaudītu Komisijas birojos Briselē;

               —

               piespriest Komisijai atdot Prysmian visus dokumentus, ko tā prettiesiski ieguva pārbaužu laikā Milānā vai cieto disku kopijas, kuras tika analizētas Komisijas birojos Briselē;

               —

               noteikt, ka Komisijai ir jāatturas no jebkādas prettiesiski iegūto dokumentu izmantošanas un it īpaši to izmatošanas tās procedūras laikā, kas tika uzsākta ar nolūku pārliecināties par iespējamām pret konkurenci vērstām darbībām elektrokabeļu nozarē, kas ir pretrunā EKL 81. pantam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība attiecas uz Komisijas 2009. gada 9. janvāra lēmumu pārliecināties par iespējamu pret konkurenci vērstu darbību, kas ir pretrunā EKL 81. pantam, esamību elektrokabeļu nozarē, saskaņā ar kuru tā paredzēja veikt prasītāju pārbaudi Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (1), 20. panta 4. punkta ietvaros.
   Šajā sakarā tiek norādīts, ka minētā lēmuma izpildes laikā prasītāju pārstāvji tika informēti, ka atbildētāja ir nolēmusi nokopēt (“forensic image”) atsevišķu datoru “cietos diskus”, lai pārbaudi turpinātu iestādes birojos Briselē.
   Savu prasījumu pamatā prasītāji norāda, ka:

               —

               Regulā Nr. 1/2003 ir skaidri paredzēts, ka pilnvaras uzņēmuma telpās veikt pārbaudes iekļauj pieņēmumu, ka uzņēmuma telpas var tikt aizzīmogotas, ja pārbaude ilgst vairākas dienas, un neviens no tiesību noteikumiem neatļauj Komisijai veikt “cieto disku” kopijas, lai tās pārvietotu ārpus uzņēmuma telpām un analizētu Komisijas birojos;

               —

               atbildētāja nepamatoti paildzināja pārbaudes ilgumu par aptuveni vienu mēnesi, atstājot prasītājus neziņā attiecībā uz pārbaužu faktisko apmēru;

               —

               tāpat vairāku nedēļu garumā Komisija tiem liedza, zinot visus lietas apstākļus, novērtēt, vai būs iespējams iesniegt pieteikumu par piedalīšanos labvēlības programmā;

               —

               ar apstrīdēto Komisijas rīcību tiek klaji pārkāptas tās robežas, kuras Kopienu likumdevējs ir noteicis attiecībā uz pārbaudes veikšanas pilnvarām, un tādējādi būtiskā veidā ir pārkāptas pārbaudīto uzņēmumu tiesības uz aizstāvību.

      (1)  OV L 1, 1. lpp.


title: Lieta C-228/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 16. maija spriedums ( Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Melzer / MF Global UK Ltd (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Īpašā jurisdikcija lietās, kas attiecas uz deliktu vai kvazideliktu — Vairāku personu pārrobežu piedalīšanās vienā un tajā pašā neatļautā darbībā — Iespēja atzīt teritoriālo jurisdikciju atbilstoši darbības, ar kuru kaitējumu nodarījusi cita persona, nevis atbildētājs, izdarīšanas vietai ( “wechselseitige Handlungsortzurechnung” )

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 16. maija spriedums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Melzer/MF Global UK Ltd

   (Lieta C-228/11) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Īpašā jurisdikcija lietās, kas attiecas uz deliktu vai kvazideliktu - Vairāku personu pārrobežu piedalīšanās vienā un tajā pašā neatļautā darbībā - Iespēja atzīt teritoriālo jurisdikciju atbilstoši darbības, ar kuru kaitējumu nodarījusi cita persona, nevis atbildētājs, izdarīšanas vietai (“wechselseitige Handlungsortzurechnung”)
   2013/C 225/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Melzer

      Atbildētāja: MF Global UK Ltd

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Düsseldorf — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 5. panta 3) punkta interpretācija — Īpaša jurisdikcija lietās, kas attiecas uz kaitējumu vai neatļautu rīcību — Teritoriālās jurisdikcijas noteikšana prasības par zaudējumu atlīdzināšanu izskatīšanai, ja vairāku personu pārrobežu piedalīšanās attiecas uz vienu un to pašu neatļautu darbību — Iespēja atzīt šo jurisdikciju atbilstoši darbības, ar kuru kaitējumu nodarījusi cita persona, nevis atbildētājs, izdarīšanas vietai

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj noteikt, pamatojoties uz notikumu, kura dēļ ir radies kaitējums un kura izdarīšanā tiek vainots viens no līdzdalībniekiem, kurš nav lietas dalībnieks, jurisdikciju attiecībā pret citu iespējamo līdzdalībnieku minētā kaitējuma nodarīšanā, kurš savas darbības nav veicis tiesas, kura izskata lietu, teritoriālajā jurisdikcijā.

      (1)  OV C 211, 16.7.2011.


title: Lieta T-293/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – Holcim (Deutschland) un Holcim /Komisija Konkurence — Administratīvais process — Lēmums par informācijas pieprasīšanu — Pieprasītās informācijas nepieciešamība — Pietiekami nopietni netiešie pierādījumi — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/29

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. marta spriedums – Holcim (Deutschland) un Holcim/Komisija
   (Lieta T-293/11) (1)

   (Konkurence - Administratīvais process - Lēmums par informācijas pieprasīšanu - Pieprasītās informācijas nepieciešamība - Pietiekami nopietni netiešie pierādījumi - Pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums)
   2014/C 135/35
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Holcim (Deutschland) AG (Hamburga, Vācija) un Holcim Ltd (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji – P. Niggemann un K. Gaßner, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Kellerbauer, R. Sauer un C. Hödlmayr, pārstāvji, kuriem palīdz A. Böhlke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmumu C(2011) 2363, galīgā redakcija, par Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta piemērošanas procedūru (Lieta 39520 – Cements un ar to saistītie produkti)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Holcim (Deutschland) AG un Holcim Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta C-197/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 12. aprīlī ierosinājusi Aktieselskabet af 21. november 2001 par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 6. februāra spriedumu lietā T-477/04 Aktieselskabet af 21. november 2001 /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), TDK Kabushiki Kaisha ( TDK Corp. )

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/11

         Apelācija, ko 2007. gada 12. aprīlī ierosinājusi Aktieselskabet af 21. november 2001 par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 6. februāra spriedumu lietā T-477/04 Aktieselskabet af 21. november 2001/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.)
   (Lieta C-197/07 P)
   (2007/C 129/20)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Aktieselskabet af 21. november 2001 (pārstāvis — C. Barrett Christiansen, advokat)

      Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 6. februāra spriedumu, lieta T-477/04 (apstrīdētais lēmums);

               —

               uzdot Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (ITSB) samaksāt tiesāšanās izdevumus Tiesā;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 7. oktobra lēmumu, lieta R-364/2003-1;

               —

               uzdot Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (ITSB) samaksāt tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā un ITSB instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

               Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka konstatējot reputāciju saskaņā ar Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punktu attiecībā uz agrākajām preču zīmēm Pirmās instances tiesa kļūdaini:

                           1.

                           apstrīdētajā lēmumā nenošķīra 36 agrākās preču zīmes;

                           2.

                           ņēma vērā pierādījumus, kuri neatbilst ITSB oficiālajām vadlīnijām;

                           3.

                           ņēma vērā pierādījumus, kuri neattiecās uz agrākajām preču zīmēm;

                           4.

                           ņēma vērā pierādījumus bez norādīta datuma;

                           5.

                           neņēma vērā, ka attiecīgais datums reputācijas pierādīšanai ir apstrīdētā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datums;

                           6.

                           apstiprināja reputāciju, balstoties uz pierādījumiem, kuri laikā neatbilst apstrīdētā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datumam;

                           7.

                           kā reputācijas pierādījumu ņēma vērā tirgus aptauju bez pierādījumiem par

                                       a)

                                       to, vai aptauju veicis neatkarīgs un atzīts pētniecības institūts vai sabiedrība;

                                       b)

                                       intervēto personu skaitu un profilu (dzimums, vecums, profesija un pagātne);

                                       c)

                                       metodi un apstākļiem, kādos aptauja tika veikta, un pilnīgu aptaujas anketā ietverto jautājumu sarakstu;

                                       d)

                                       to, vai aptaujā atspoguļotā procentuālā daļa atbilst absolūtajam aptaujāto personu skaitam vai arī tikai to personu skaitam, kuras faktiski sniegušas atbildi.

                           8.

                           pirms visaptveroša vērtējuma sniegšanas neapsvēra pierādījumu individuālo vērtību.

               Saskaņā ar Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punktu konstatējot netaisnīgu labumu, kas gūts no reputācijas, Pirmās instances tiesa kļūdaini

                           9.

                           balstījusi savu lēmumu par netaisnīgu labumu, kas gūts no reputācijas, nevis no atpazīstamības, kas neatbilst Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punktam;

                           10.

                           atzina, ka iespēja, kuru nevar izslēgt, ir pietiekama, lai pierādītu, ka prima facie pastāv nākotnes risks, kas nav hipotētisks, ka pieteikuma iesniedzējs netaisnīgi gūs labumu no agrāko preču zīmju reputācijas.


title: Lieta T-495/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 30. janvāra spriedums — Streng /ITSB — Gismondi ( “PARAMETRICA” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PARAMETRICA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “parameta” — Relatīvs atteikuma pamats — Pierādījumu nesniegšana iebildumu procesa valodā — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. un 3. punkts un 98. noteikuma 1. punkts)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/17

      Vispārējās tiesas 2014. gada 30. janvāra spriedums — Streng/ITSB — Gismondi (“PARAMETRICA”)
      (Lieta T-495/11) (1)

      (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PARAMETRICA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “parameta” - Relatīvs atteikuma pamats - Pierādījumu nesniegšana iebildumu procesa valodā - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. un 3. punkts un 98. noteikuma 1. punkts)
      (2014/C 71/28)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Michael Streng (Erding, Vācija) (pārstāvis — A. Pappert, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

         Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Fulvio Gismondi (Roma, Itālija) (pārstāvji — A. Masetti Zannini de Concina, G. Petrocchi, M. Bucarelli un F. Bellan, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 19. jūlija lēmumu lietā R 1348/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Michael Streng k-gu un Fulvio Gismondi k-gu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Michael Streng k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta T-68/15: Prasība, kas celta 2015. gada 12. februārī – Scandlines Øresund u.c./Komisija

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/56

         Prasība, kas celta 2015. gada 12. februārī – Scandlines Øresund u.c./Komisija
   (Lieta T-68/15)
   (2015/C 138/73)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Scandlines Øresund I/S (Helsingēra [Helsingør], Dānija), HH Ferries Helsingor ApS (Helsingēra, Dānija), HH-Ferries Helsingborg AB (Helsingborja [Helsingborg], Zviedrija) (pārstāvji – M. Johansson, R. Azelius un P. Remnelid, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu, ir celta tālab, lai panāktu, ka tiek atcelts Eiropas Komisijas 2014. gada 15. oktobra saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu pieņemtais lēmums (Lietās SA.36558 un SA.38371 – Dānija, un lietā SA.36662 – Zviedrija, atbalsts, kas piešķirts Øresundsbro Konsortiet).
   Prasības pamatošanai prasītājas izklāsta trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas kļūdas gan tiesību piemērošanā, gan vērtējumā:

                           —

                           pirmā pamata pirmajā daļā prasītājas apgalvo, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinādama, ka pieguļošās apkārtnes infrastruktūru finansēšana neietver valsts atbalstu, jo attiecīgie pasākumi nav nedz tādi, kas varētu kropļot konkurenci, nedz tādi, kas varētu iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm;

                           —

                           otrajā daļā prasītājas apgalvo, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, spriežot par valsts galvojumu beznosacījuma raksturu un konsorcija ar prasījuma tiesībām nodrošinātu tiesīgumu saņemt valsts galvotu finansējumu, ka arī saistībā ar Komisijas vērtējumu jautājumā par valsts galvojumu skaitu;

                           —

                           trešajā un ceturtajā daļā prasītājas apgalvo, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinādama, ka Zviedrijas galvojuma pasākumi ir atbalsta shēma un pastāvošs atbalsts;

                           —

                           piektajā daļā prasītājas apgalvo, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinādama, ka valsts galvojumi attiecoties tikai uz tuneļtilta savienojuma finansēšanu;

                           —

                           pirmā pamata sestajā daļā prasītājas apgalvo, ka tā kā Komisijai nebija pietiekama pamata atzīt attiecīgos atbalsta pasākumus par saderīgiem ar iekšējo tirgu, esot pārkāpts LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts;

                           —

                           sestajā daļā prasītājas piebilst, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neizvērtēdama visu dažādo konsorcija labā tieši un netieši veikto atbalsta pasākumu kumulatīvo ietekmi;

                           —

                           pirmā pamata septītajā daļā prasītājas norāda, ka esot nepareizi piemērots tiesiskās paļāvības princips.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru:

                           —

                           otrais pamats ir iedalīts deviņpadsmit daļās, kurās prasītājas apgalvo, ka Komisijas veiktā izvērtēšana esot bijusi nepietiekama un nepilnīga un ka vairākos aspektos Komisija esot atkāpusies no savām pamatnostādnēm un saviem paziņojumiem. Šo nepilnību dēļ konstatējams, ka pastāv tādu saskanīgu pierādījumu kopums, kas liecina, ka apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī Komisija nebija spējīga atrisināt visas attiecīgajā lietā konstatētās nopietnās grūtības. Līdz ar to Komisija ir nepamatoti atteikusies nodrošināt prasītājām no LESD 108. panta 2. punkta izrietošās procesuālās tiesības.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu:

                           —

                           pēdējā – trešajā pamatā prasītājas apgalvo, ka apstrīdētais lēmums esot nepienācīgi pamatots. Prasītājas apgalvo, ka Komisija neesot pārliecinājusies, vai apstrīdētajā lēmumā izklāstītie apgalvojumi un argumenti ir pietiekami konkrēti, lai prasītājas varētu aizstāvēt savas tiesības un Tiesa varētu īstenot tai piekrītošo kontroli. Argumentācijas nepilnības esot konstatējamas saistībā ar Komisijas vērtējumu par pieguļošās apkārtnes infrastruktūrām, valsts galvojumiem, Dānijas nodokļu priekšrocībām un Dānijas valsts aizdevumiem, kā arī galu galā apstākli, ka Komisijas secinājumi jautājumā par saderīgumu par iekšējo tirgu un tiesisko paļāvību ir balstīti uz riņķveida argumentāciju.


title: lieta C-325/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Darmstadt 2005. gada 17. augusta lēmumu lietā Ismail Derin pret Landkreis Darmstadt-Dieburg

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Darmstadt 2005. gada 17. augusta lēmumu lietā Ismail Derin pret Landkreis Darmstadt-Dieburg
   (lieta C-325/05)
   (2005/C 281/13)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Verwaltungsgericht Darmstadt (Darmštates Administratīvā tiesa, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 17. augusta lēmumu lietā Ismail Derin pret Landkreis Darmstadt-Dieburg un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 26. augustā.

      Verwaltungsgericht Darmstadt lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Turcijas pilsonis, kurš ģimenes apvienošanās ceļā kā bērns ir pārcēlies pie saviem vecākiem, kas nodarbināti kā darba ņēmēji Vācijas Federatīvajā Republikā, zaudē savas uzturēšanās tiesības, kas izriet no 7. panta pirmā teikuma otrajā ievilkumā EEK un Turcijas Asociācijas padomes lēmumā Nr. 1/80 (turpmāk tekstā — “APL 1/80”) noteiktajām tiesībām pieteikties darbā arī tad, ja viņš pēc 21 gada vecuma sasniegšanas vairs nedzīvo kopā ar vecākiem un nesaņem no viņiem uzturu, izņemot gadījumus, kas paredzēti APL 1/80 14. pantā, un ja viņš atstājis uzņemošo dalībvalsti bez atbilstoša pamata uz ievērojamu laiku?
               Ja uz 1. jautājumu ir atbildēts apstiprinoši:

               2.

               Vai šim Turcijas pilsonim, neskatoties uz tiesiskā statusa zaudēšanu atbilstoši APL 1/80 7. panta pirmā teikuma otrajam ievilkumam, saglabājas īpaša aizsardzība pret izraidīšanu saskaņā ar APL 1/80 14. punktu, ja viņš pēc ģimenes savienības ar vecākiem izbeigšanas ir bijis neregulāri nepatstāvīgi nodarbināts, neprasot, pamatojoties uz darba ņēmēja statusu, pastāvīgu tiesisko statusu saskaņā ar APL 1/80 6. panta 1. punktu un vairākus gadus strādāja tikai kā pašnodarbinātais?


title: Lieta T-800/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Philip Morris/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, kas izstrādāti, veicot sagataves direktīvas par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu pieņemšanai — Piekļuves atteikums — Izņēmums juridisko atzinumu aizsardzībai — Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību — Tiesības uz aizstāvību — Sevišķas sabiedrības intereses

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/39

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Philip Morris/Komisija
   (Lieta T-800/14) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kas izstrādāti, veicot sagataves direktīvas par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu pieņemšanai - Piekļuves atteikums - Izņēmums juridisko atzinumu aizsardzībai - Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Tiesības uz aizstāvību - Sevišķas sabiedrības intereses)
   (2016/C 402/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Philip Morris Ltd (Richmond, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – K. Nordlander un M. Abenhaïm, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un F. Clotuche-Duvieusart)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2014. gada 29. septembra lēmumu Ares(2014) 3388066, ciktāl ar to prasītājai ir atteikt pilna piekļuve prasītājiem dokumentiem, izņemot tajos esošos personas datus, kas ir grozīti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Philip Morris Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 16.2.2015.


title: Lieta C-94/15 P: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedums – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG/Eiropas Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Eiropas parafīna vaska tirgus un Vācijas ogļu putekļu vaska tirgus — Cenu noteikšana un tirgu sadale — Pienākums norādīt pamatojumu — Pārkāpuma pierādīšana — Pierādījumu sagrozīšana

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/4

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedums – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG/Eiropas Komisija
   (Lieta C-94/15 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Eiropas parafīna vaska tirgus un Vācijas ogļu putekļu vaska tirgus - Cenu noteikšana un tirgu sadale - Pienākums norādīt pamatojumu - Pārkāpuma pierādīšana - Pierādījumu sagrozīšana)
   (2017/C 112/06)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (pārstāvji – U. Itzen un J. Ziebarth, advokātes)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Sauer, C. Vollrath un L. Wildpanner, pārstāvji, A. Böhlke, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta C-299/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Nejvyšším správním soudem (Čehijas Republika) 2009. gada 30. jūlija rīkojumu — DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH/Ministerstvo životního prostředí

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Nejvyšším správním soudem (Čehijas Republika) 2009. gada 30. jūlija rīkojumu — DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH/Ministerstvo životního prostředí
   (lieta C-299/09)
   2009/C 267/59
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

   Nejvyšším správním soudem

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzējs:
      DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH

      Atbildētāja:
      Ministerstvo životního prostředí

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1993. gada 1. februāra Regulas (EEK) Nr. 259/93 par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās (1) 2. panta i) un k) punkts kopā ar Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem (2) 1. panta e) un f) punktu un šīs direktīvas IIA pielikuma D10 punktu un IIB pielikuma R1 punktu ir interpretējami tādējādi, ka pirmais no kritērijiem, ko Tiesa ir noteikusi savā 2003. gada 13. februāra spriedumā lietā C-458/00 Komisija/Luksemburga, Recueil, I-1553. lpp., lai atkritumu sadedzināšanu varētu uzskatīt par atkritumu pārstrādi enerģijas ražošanai minētās direktīvas IIB pielikuma R1 punkta izpratnē (tas ir, darbības galvenajam mērķim ir jābūt, lai ar atkritumi tiktu izmantoti lietderīgi, proti, enerģijas ieguvei), var tikt izpildīts arī gadījumā, kad nepastāv neviens no apstākļiem, ko Tiesa šajā spriedumā ir minējusi kā faktorus, kuri liecina par atkritumu pārstrādi, proti, kad ražotnes, kurā atkritumi ir sadedzināmi, apsaimniekotājs atkritumu piegādātājam neveic samaksu par darbību un ražotne nav tehniski piemērota, lai atkritumu trūkuma gadījumā darbību veiktu, balstoties uz primārajiem enerģijas avotiem?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir pozitīva, kādos apstākļos šādā gadījumā darbību var uzskatīt par atkritumu pārstrādi?

                           a)

                           Vai maksājumu aspektu par darbībām ar atkritumiem var pavisam ignorēt vai, lai darbību uzskatītu par atkritumu pārstrādi, ir nepieciešams vismaz, lai ražotnes apsaimniekotāja gūtie ienākumi no siltumenerģijas vai elektroenerģijas, kas iegūtas, sadedzinot noteiktu daudzumu atkritumu, pārdošanas pārsniegtu ražotnes apsaimniekotāja maksājumus par saņemtajiem atkritumiem?

                           b)

                           Attiecībā uz atkritumu saņēmēja ražotnes raksturu, vai to var uzskatīt par pietiekošu faktoru, kas attiecībā uz atkritumu pārstrādes darbību norāda, ka lēmumā, ar kuru ir atļauta ražotnes darbība, tā ir oficiāli klasificēta kā atkritumu pārstrādes ražotne enerģijas nolūkos un ka ražotnes apsaimniekotājs ir ar līgumu uzņēmies sniegt tīklā noteiktu apjomu siltumenerģijas un saņemtu līgumisko sodu, ja šis pienākums netiktu izpildīts, vai tas ir minimāls nosacījums, ka, lai darbību vērtētu kā atkritumu pārstrādi, ražotnes apsaimniekotājam no tiesiskā, tehniskā un ekonomiskā viedokļa jābūt spējīgam vismaz īslaicīgi darbināt ražotni ar citu kurināmo, nevis atkritumiem?

      (1)  OV L 30, 1. lpp.

      (2)  OV L 194, 39. lpp.


title: Lieta C-496/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. septembrī iesniedza Tribunal Central Administrativo Sul (Portugāle) — Portugal Telecom SGPS, SA/Fazenda Pública

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 26. septembrī iesniedza Tribunal Central Administrativo Sul (Portugāle) — Portugal Telecom SGPS, SA/Fazenda Pública

   (Lieta C-496/11)
   2011/C 362/19
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Central Administrativo Sul

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Portugal Telecom SGPS, SA

      Atbildētāja: Fazenda Pública

      Persona, kas iestājusies lietā: Ministério Público

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EEK (1) — Sestās PVN direktīvas — 17. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz Portugāles nodokļu administrācijai noteikt prasītājai sabiedrībai, kas ir holdinga sabiedrība [Sociedade Gestora de Participações Sociais], pienākumu izmantot proporcionālās atskaitīšanas metodi attiecībā uz visu PVN, kas samaksāts kā priekšnodoklis (par inputs), pamatojoties uz to, ka šīs sabiedrības galvenais darbības veids ir dalības citu sabiedrību kapitālā pārvaldīšana, tostarp tad, ja šādiem inputs (iegādātajiem pakalpojumiem) ir tieša, tūlītēja un nepārprotama saikne ar apliekamiem darījumiem — pakalpojumu sniegšanu —, kas tiek veikti vēlāk likumīgas papilddarbības, kas ir tehnisko vadības pakalpojumu sniegšana, ietvaros?

               b)

               Vai subjekts, kuram ir holdinga sabiedrības [Sociedade Gestora de Participações Sociais] statuss un kas ir pakļauts PVN par tādu preču un pakalpojumu iegādi, kas turpmāk pilnā apjomā tiek nodoti sabiedrībām, kurās šai holdinga sabiedrībai pieder kapitāla daļas, tad, ja šī sabiedrība vienlaikus ar galveno darbību, kas ir dalības kapitālā pārvaldība, veic papilddarbību, kas ir tehnisko pārvaldības un vadības pakalpojumu sniegšana, var atskaitīt visu par minētajiem iegādātajiem pakalpojumiem samaksāto nodokli, piemērojot uz faktisko izmantošanu balstīto atskaitīšanas metodi, kas paredzēts Sestās direktīvas 17. panta 2. punktā?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-431/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 12. aprīļa rīkojums — Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi /ITSB — Denim ( “VIGOSS” )

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/51

         Vispārējās tiesas 2010. gada 12. aprīļa rīkojums — Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi/ITSB — Denim (“VIGOSS”)
   (Lieta T-431/08) (1)

   2010/C 148/84

      Tiesvedības valoda — angļu

   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 313, 06.12.2008.


title: Lieta T-189/10: Prasība, kas celta 2010. gada 20. aprīlī — GEA Group /Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/44

         Prasība, kas celta 2010. gada 20. aprīlī — GEA Group/Komisija
   (Lieta T-189/10)
   2010/C 179/77
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GEA Group AG (Bochum, Vācija) (pārstāvji — A. Kallmayer, I. du Mont un G. Schiffers, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma par grozījumiem 1. pantu daļā, kurā prasītājai ir uzlikts naudas sods;

               —

               pakārtoti, samazināt lēmuma par grozījumiem 1. pantā prasītājai uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2010. gada 8. februāra Lēmumu C(2010) 727, galīgā redakcija, ar kuru Komisija ir grozījusi savu 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija, lietā COMP/38.589 — siltuma stabilizatori, cita starpā arī attiecībā uz prasītāju (turpmāk tekstā — “Lēmums par grozījumiem”). Grozījums atteicas uz Komisijas Lēmuma C(2009) 8682, galīgā redakcija, 2. punkta 31. un 32. apakšpunktu par prasītājas solidāro atbildību.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza piecus prasības pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību, jo pirms lēmuma par grozījumiem pieņemšanas tā neesot tikusi ne uzklausīta, ne arī citādi iesaistīta procedūrā. Kā otro prasības pamatu prasītāja norāda lēmuma par grozījumiem nepilnīgo pamatojumu, jo tas esot pamatots tikai ar to, ka nav ņemta vērā Regulas (EEK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punktā noteiktā maksimālā robeža, kas esot jāievēro pēc iestādes iniciatīvas, un neesot norādīts individuāls pamatojums attiecībā uz prasītāju. Trešajā prasības pamatā prasītāja apgalvo, ka lēmumam par grozījumiem, kas attiecībā pret noteiktiem adresātiem jau esot stājies likumīgā spēkā vai arī, attiecīgi, ir pārsūdzēts tiesā, neesot juridiska pamata. Kā ceturto prasības pamatu prasītāja norāda, ka nav pieļaujams grozīt naudas sodu viņai par ļaunu. Noslēgumā prasītāja norāda uz noilgumu, jo lēmums par grozījumiem esot pieņemts pēc Regulas Nr. 1/2003 25. panta 6. punktā paredzētā noilguma termiņa beigām.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-211/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Putters International /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana — Tirgus sadale — Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām — Vienots un turpināts pārkāpums — Naudas sodi — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Smagums — Ilgums)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/25

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Putters International/Komisija
   (Lieta T-211/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana - Tirgus sadale - Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām - Vienots un turpināts pārkāpums - Naudas sodi - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Smagums - Ilgums)
   2011/C 226/51
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Putters International NV (Cargovil, Beļģija) (pārstāvis — K. Platteau, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un F. Ronkes Agerbeek)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmumu C(2008) 926, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi), kā arī pakārtoti — atcelt vai samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt.

               2)

               Putters International NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta T-158/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 29. janvāra spriedums — European Dynamics Belgium u.c./EZA (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Ārējo pakalpojumu sniegšana lietojumprogrammu jomā — Lēmums klasificēt pretendenta piedāvājumu otrajā vietā kaskādes veida līguma noslēgšanas nolūkā — Piešķiršanas kritēriji — Līguma dokumentos neparedzēta piešķiršanas kritērija pievienošana — Atlases kritērija izvērtēšana iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas posmā — Pārskatāmība)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/18

      Vispārējās tiesas 2014. gada 29. janvāra spriedums — European Dynamics Belgium u.c./EZA
      (Lieta T-158/12) (1)

      (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Ārējo pakalpojumu sniegšana lietojumprogrammu jomā - Lēmums klasificēt pretendenta piedāvājumu otrajā vietā kaskādes veida līguma noslēgšanas nolūkā - Piešķiršanas kritēriji - Līguma dokumentos neparedzēta piešķiršanas kritērija pievienošana - Atlases kritērija izvērtēšana iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas posmā - Pārskatāmība)
      (2014/C 71/30)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija), European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburga), Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) un European Dynamics UK Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — V. Christianos, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) (pārstāvji — T. Jabłoński un C. Maignen, pārstāvji, kam palīdz sākotnēji H.-G. Kamann un E. Arsenidou, vēlāk H.-G. Kamann un A. Dritsa, advokāti)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība atcelt EZA 2012. gada 31. janvāra Lēmumu EMA/67882/2012 klasificēt otrajā vietā prasītāju piedāvājumu attiecībā uz pamatlīguma noslēgšanu saistībā ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru EMA/2011/17/ICT par ārējo pakalpojumu sniegšanu lietojumprogrammu jomā un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE un European Dynamics UK Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 184, 23.6.2012.


title: Lieta C-100/10: Prasība, kas celta 2010. gada 23. februārī — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/29

         Prasība, kas celta 2010. gada 23. februārī — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-100/10)
   2010/C 113/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun un J. Sénéchal)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvas 2006/43/EK, ar ko paredz gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātās revīzijas, groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK un Padomes Direktīvu 83/349/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 84/253/EEK, prasības (1) vai, katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šīs direktīvas 53. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2006/43/EK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2008. gada 28. jūnijā. Šīs prasības celšanas datumā atbildētāja vēl nebija veikusi visus vajadzīgos pasākumus, lai transponētu šo direktīvu vai katrā ziņā nebija par tiem paziņojusi Komisijai.

      (1)  OV L 157, 87. lpp.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 27. maijā lietā T-0379/02: Antonio Di Andolfi pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība par atcelšanu — Termiņi — Prasība par kompensāciju — Sākotnējais prasības pieteikums — Formālie rekvizīti — Institūcijai adresēts rīkojums — Nepieņemamība)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/23

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 27. maijā
   lietā T-0379/02: Antonio Di Andolfi pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība par atcelšanu - Termiņi - Prasība par kompensāciju - Sākotnējais prasības pieteikums - Formālie rekvizīti - Institūcijai adresēts rīkojums - Nepieņemamība)
   (2004/C 239/50)
   Tiesvedības valoda: itāļu
   Lietā T-0379/02: Antonio Di Andolfi, dzīvojošs Romā (Itālija), ko pārstāv S. Amato, advokāte, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāve E. Montaguti, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāte, kuri norādīja adresi Luksemburgā), par pieteikumu, no vienas puses, atcelt 2001. gada 30. oktobra Komisijas lēmumu par atteikumu sniegt garantētu finansiālu atbalstu “Joint Venture programme” ietvaros, nolūkā izveidot Itālijas – Rumānijas kopuzņēmumu (JOP Facility 2 - Project in Romania with Phoenix European S.r.l. - J2BROSEVEN) un, no otras puses, kompensēt prasītājai iespējami radītos zaudējumus, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili un tiesnesis M. Vilaras, sekretārs H. Jung, 2004. gada 27. maijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

               2)

               Piespriest prasītājai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 44, 22.2.2003.


title: Lieta C-524/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. septembra spriedumu lietā T-220/11 TeamBank AG Nürnberg /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 19. novembrī iesniedza TeamBank AG Nürnberg

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/33

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. septembra spriedumu lietā T-220/11 TeamBank AG Nürnberg/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 19. novembrī iesniedza TeamBank AG Nürnberg

   (Lieta C-524/12 P)
   2013/C 9/56
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: TeamBank AG Nürnberg (pārstāvis — D. Terheggen, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 19. septembra spriedumu lietā T-220/11;

               —

               pilnībā apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus atbilstoši Vispārējai tiesai iesniegtajam 2011. gada 18. aprīļa prasības pieteikumam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa, pieņemot, ka starp grafiskajiem apzīmējumiem “f@ir Credit” un “FERCREDIT” pastāv sajaukšanas iespēja, esot nepareizi piemērojusi Preču zīmju regulas (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
   Pretēji Vispārējās tiesas viedoklim, abu apzīmējumu kopējā iespaidā pastāvot skaidri saskatāma vizuālā atšķirība. Turklāt esot jāievēro, ka strīdīgie apzīmējumi ir saistīti ar finanšu pakalpojumiem, kuriem attiecībā uz to lietotājiem parasti ir būtiskas finansiālas sekas. Tāpēc esot jāpieņem, ka vidusmēra patērētājs šos apzīmējumus pārbauda ar īpašu rūpību un ar lielu varbūtību atpazīst pastāvošās atšķirības. Tomēr Vispārējā tiesa neesot pietiekami izvērtējusi šo apstākli.
   Pareizi izvērtējot šo apstākli, kā arī atšķirības abu apzīmējumu kopējā iespaidā, esot jānonāk pie secinājuma, ka starp abiem apzīmējumiem neesot nekādas nozīmīgas līdzības.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (Tiesas plēnums) 2005. gada 18. janvārīlietā C-257/01 Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (Regulas (EK) Nr. 789/2001 un 790/2001 — Vīzu politika — Robežu uzraudzība un kontrole — EKL 202. pants — Padomei rezervētas izpildu pilnvaras — Dalībvalstīm rezervēta atjaunināšana — Īpašs gadījums — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Tiesas plēnums)
   2005. gada 18. janvārī

      lietā C-257/01 Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi
       (1)

   (Regulas (EK) Nr. 789/2001 un 790/2001 - Vīzu politika - Robežu uzraudzība un kontrole - EKL 202. pants - Padomei rezervētas izpildu pilnvaras - Dalībvalstīm rezervēta atjaunināšana - Īpašs gadījums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2005/C 57/01)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā C-257/01 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2001. gada 3. jūlijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves – D. Maidani un C. O'Reilly), ko atbalsta Nīderlandes Karaliste (pārstāve – H. G. Sevenster), pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji – E. Finnegan un I. Díez Parra), ko atbalsta Spānijas Karaliste (pārstāve - R. Silva de Lapuerta), Tiesa (Tiesas plēnums) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas un K. Lenaerts, tiesneši C. Gulmann, J.-P. Puissochet un R. Schintgen (referents), tiesnese N. Colneric, tiesneši S. Von Bahr un J. N. Cunha Rodrigues, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2005. gada 18. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 245, 01.09.2001.


title: Lieta T-84/13: Prasība, kas celta 2013. gada 14. februārī — Samsung SDI un citi/Komisija

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/32

         Prasība, kas celta 2013. gada 14. februārī — Samsung SDI un citi/Komisija
   (Lieta T-84/13)
   2013/C 108/81
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Samsung SDI Co. Ltd (Gyeonggi-do, Korejas Republika) Samsung SDI Germany GmbH (Berlīne, Vācija), Samsung SDI (Malaysia) Bhd (Negeri Sembilan Darul Khusus, Malaizija) (pārstāvji — G. Berrisch, advokāts, D. Hull, Solicitor, un L.-A. Grelier, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 5. decembra Lēmuma C(2012) 8839, galīgā redakcija, lietā COMP/39.437 — Televizoru un datoru monitoru lampas — (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”) 1. panta 2. punktu un 2. panta 2. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt lēmuma 1. panta 2. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju līdzdalības televizoru krāsu lampu (turpmāk tekstā — “TKL”) pārkāpumā sākuma un beigu datumiem, un samazināt apstrīdētā lēmuma 2. panta 2. punktā prasītājām uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus attiecībā uz TKL pārkāpumu. Attiecībā uz datoru monitoru krāsu kineskopu (turpmāk tekstā — “DMKK”) pārkāpumu prasītājas [arī] izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu LESD 101. panta piemērošanā, konstatējot, ka ir noticis vienkāršs un turpināts pārkāpums, kas attiecās uz visu veidu TKL, visā pārkāpuma un visu Āzijā notikušo vienošanos norises laikā.

               2)

               Ar otro pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdījusies, nosakot prasītāju līdzdalības TKL pārkāpumā sākuma un beigu datumu, kā rezultātā aizliegtās vienošanās kopējais ilgums tika palielināts par vismaz sešpadsmit mēnešiem.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek pakārtoti apgalvots, ka Komisijas lēmums nepiešķirt prasītājām maksimālo 50 % samazinājumu par sadarbību ir pamatots ar nepareiziem faktiem un ir acīmredzami kļūdains.

         Attiecībā uz DMKK pārkāpumu prasītājas izvirza šādus pamatus:

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi tās paskaidrojošās pamatnostādnes (1), iekļaujot DMKK pārdevumus, kas piegādāti Samsung Electronics Eiropā, pārdevumu vērtībā naudas sodu aprēķināšanai, neraugoties uz to, ka šo pārdošanu konkurss pilnībā notika Korejā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi tās paskaidrojošās pamatnostādnes, naudas soda aprēķināšanai ņemot vērā vidējo gada apgrozījumu visā pārkāpuma laikposmā, tādējādi atkāpjoties no noteikuma, ka tiek ņemts vērā pilns pārkāpuma pēdējais uzņēmējdarbības gads.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums nepiešķirt prasītājām maksimālo 50 % samazinājumu par sadarbību ir pamatots ar nepareiziem faktiem un ir acīmredzami kļūdains.

      (1)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.)


title: Lieta C-71/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. februārī iesniedza Qorti Kostituzzjonali (Malta) — Vodafone Malta Limited un Mobisle Communications Limited/L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi , un L-Awtorità ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 10. februārī iesniedza Qorti Kostituzzjonali (Malta) — Vodafone Malta Limited un Mobisle Communications Limited/L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, un L-Awtorità ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni

   (Lieta C-71/12)
   2012/C 118/25
   Tiesvedības valoda — maltiešu

      Iesniedzējtiesa

      Qorti Kostituzzjonali

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited

      Atbildētāji: L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, un L-Awtorità ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) un jo īpaši tās 12. un/vai 13. panta noteikumi liedz dalībvalstīm piemērot finanšu slogu mobilo telefonsakaru operatoriem (turpmāk tekstā — “operatori”), proti:

               a)

               nodokli, sauktu par akcīzes nodokli, ko ievieš ar valsts tiesību aktu starpniecību;

               b)

               [to] aprēķina kā procentuālu daļu no maksājumiem, ko mobilo telefonsakaru operatori piemēro lietotājiem, kuri izmanto šo operatoru sniegtos pakalpojumus, izņemot pakalpojumus, attiecībā uz kuriem ir paredzēts izņēmums tiesību aktos;

               c)

               nodokli, kuru lietotāji katrs atsevišķi maksā mobilo telefonsakaru operatoriem, un šo apmēru visi operatori, kas piedāvā mobilo telefonsakaru pakalpojumus, vēlāk nodod muitas kontrolierim, šī naudas summa ir jāmaksā tikai operatoriem, nevis citiem uzņēmumiem, tai skaitā tiem, kas nodrošina citus elektronisko komunikāciju tīklus un pakalpojumus?


title: Lieta C-484/15: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Općinski sud u Novom Zagrebu (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 805/2004 — Eiropas izpildes rīkojums neapstrīdētiem prasījumiem — Prasības apstiprināšanai par Eiropas izpildes rīkojumu — Jēdziens “tiesa” — Notārs, kas izsniedzis izpildrakstu, pamatojoties uz “publisku aktu” — Publisks akts

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/8

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums (Općinski sud u Novom Zagrebu (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer

   (Lieta C-484/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 805/2004 - Eiropas izpildes rīkojums neapstrīdētiem prasījumiem - Prasības apstiprināšanai par Eiropas izpildes rīkojumu - Jēdziens “tiesa” - Notārs, kas izsniedzis izpildrakstu, pamatojoties uz “publisku aktu” - Publisks akts)
   (2017/C 144/10)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Općinski sud u Novom Zagrebu

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ibrica Zulfikarpašić

      Atbildētājs: Slaven Gajer

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka Horvātijā notāri, tiem darbojoties to kompetenču robežās, kas piespiedu izpildes procedūrās, pamatojoties uz “publisku aktu”, tiem ir noteiktas valsts tiesībās, neietilpst jēdzienā “tiesa” šīs regulas izpratnē;

               2)

               Regula Nr. 805/2004 ir jāinterpretē tādējādi, ka izpildraksts, kuru notārs Horvātijā ir izdevis, pamatojoties uz “publisku aktu”, un par kuru nav iesniegti iebildumi, nevar tikt apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, jo tas nav saistīts ar neapstrīdētu prasījumu šīs regulas 3. panta 1. punkta izpratnē.

      (1)  OV C 389, 23.11.2015.


title: Lieta T-377/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Comap/Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Līdzdalības pārkāpumā ilgums — Naudas sodi — Naudas soda sākumsummas noteikšana — Samērīgums)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Comap/Komisija
   (Lieta T-377/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Līdzdalības pārkāpumā ilgums - Naudas sodi - Naudas soda sākumsummas noteikšana - Samērīgums)
   2011/C 145/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comap SA (Parīze, Francija) (pārstāvji — sākotnēji pārstāvēja A. Wachsmann un C. Pommiès, pēc tam A. Wachsmann un D. Nourissier, un visbeidzot — A. Wachsmann un S. de Guigné, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Nijenhuis un V. Bottka, kuriem palīdz N. Coutrelis, advokāte)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F-1/38.121 — Fitingi [Savienotājelementi]), kā arī, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai ar minēto lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Comap SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.02.2007.


title: Lieta C-250/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. maijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) – Vivium SA/Belgische Staat

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. maijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) – Vivium SA/Belgische Staat

   (Lieta C-250/15)
   (2015/C 262/12)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vivium SA

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Eiropas Savienības tiesības, it īpaši efektivitātes princips un līdzvērtības princips neļauj piemērot dalībvalsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram administratīvie tiesību aizsardzības līdzekļi vai tiesību aizsardzības līdzekļi tiesā, kas ir pieejami attiecībā uz administratīvo iestāžu aktiem un noteikumiem, kas pamatoti ar valsts tiesībām, nav atkal pieejami, ja ar Eiropas Savienības Tiesas spriedumu atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 267. pantam (iepriekš EKL 234. pants) tiek nospriests, ka valsts tiesību norma ir pretrunā Savienības tiesībām, lai gan jebkura ieinteresētā persona var celt prasību Konstitucionālajā tiesā par valsts tiesību normas atcelšanu, ja ar Konstitucionālās tiesas spriedumu, lemjot par valsts tiesas prejudiciālu jautājumu, tiek konstatēts, ka šī valsts tiesību norma ir pretrunā Konstitūcijai, un Konstitucionālās tiesas spriedums par šo prasību atkal piešķir administratīvos tiesību aizsardzības līdzekļus vai tiesību aizsardzības līdzekļus tiesā attiecībā uz administratīvo iestāžu aktiem un noteikumiem, kas pamatoti uz atcelto valsts tiesību normu?


title: Lieta C-115/07: Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 27. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/27/EK — Patentētas zāles — Cilvēkiem paredzētas zāles — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/5

         Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 27. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-115/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/27/EK - Patentētas zāles - Cilvēkiem paredzētas zāles - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 283/07)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un M. Šimerdová)

      Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvis — T. Boček)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Pasākumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 136, 34. lpp.), neveikšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 3. pants;

               2)

               Čehijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-332/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 4. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/19

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 4. janvāra rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-332/12) (1)

   2013/C 108/50
   Tiesvedības valoda — poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta F-1/10: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2010. gada 14. decembra spriedums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Veselības apdrošināšana — Lūgumi atlīdzināt medicīniskos izdevumus — Nelabvēlīga akta neesamība — Nepieņemamība — Pamatojuma nesniegšana)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/62

         Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2010. gada 14. decembra spriedums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-1/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Veselības apdrošināšana - Lūgumi atlīdzināt medicīniskos izdevumus - Nelabvēlīga akta neesamība - Nepieņemamība - Pamatojuma nesniegšana)
   2011/C 30/121
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko ir atteikts 100 % apmērā segt prasītāja medicīniskos izdevumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt netiešos lēmumus, ar kuriem Eiropas Komisija ir noraidījusi L. Marcuccio 2008. gada 25. decembra lūgumus atsevišķus medicīniskos izdevumus atlīdzināt atbilstoši parastajai likmei;

               2)

               pārējos prasībā iekļautos prasījumus noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010., 52. lpp.


title: Lieta T-116/04: Pirmās instances tiesas 2009. gada 6. maija spriedums — Wieland-Werke/Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Rūpniecisko vara cauruļu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un tirgu sadale — Naudas sodi — Soda tiesiskuma princips — Attiecīgā tirgus apmērs — Preventīva ietekme — Pārkāpuma ilgums — Sadarbība)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/32

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 6. maija spriedums — Wieland-Werke/Komisija
   (lieta T-116/04) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Rūpniecisko vara cauruļu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un tirgu sadale - Naudas sodi - Soda tiesiskuma princips - Attiecīgā tirgus apmērs - Preventīva ietekme - Pārkāpuma ilgums - Sadarbība)
   2009/C 153/60
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wieland-Werke AG, Ulma [Ulm] (Vācija) (pārstāvji — R. Behtolds [R. Bechtold] un U. Soltēss [U. Soltész], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji E. Žipinī Furnjē [É. Gippini Fournier] un H. Gedinga [H. Gading], pēc tam Žipinī Furnjē, O. Vēbers [O. Weber] un K. Mojcesoviča [K. Mojzesowicz], advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt vai samazināt naudas soda summu, kas prasītājai ir uzlikts ar Komisijas 2003. gada 16. decembra Lēmuma C (2003) 4820 galīgajā redakcijā par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/E-1/38.240 — Rūpnieciskās caurules) 2. panta a) punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Wieland-Werke AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 30.04.2004.


title: Lieta T-24/09: Prasība, kas celta 2009. gada 21. janvārī — Biocaps /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/50

         Prasība, kas celta 2009. gada 21. janvārī — Biocaps/Komisija
   (Lieta T-24/09)
   (2009/C 55/89)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biocaps, Orsay (Francija) (pārstāvji — Y.-R. Guillou, H. Speyart un T. Verstraeten, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu; un

               —

               piespriest Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, juridiska vienība, kas ir atbildīga par Laboratoire Champagnat Desmoulins Philippakis ekspluatēšanu, lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 29. oktobra Lēmumu C(2008) 6524, ar kuru Komisija saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 (1) 20. panta 4. punktu lika šai laboratorijai, kā arī tās tieši vai netieši kontrolētajām vienībām pakļauties pārbaudei par to piedalīšanos vienošanās vai saskaņotās darbībās vai par vienošanos vai saskaņotu darbību eventuālu realizēšanu pretrunā EKL 81. pantam un/vai EKL 82. pantam.
   Šī rīcība esot izpaudusies lēmumu formā, kuri vērsti, lai apgrūtinātu farmaceitiem un/vai juridiskām personām piekļūt medicīniskās bioloģijas analīžu pakalpojumu tirgum, ierobežot to darbību šajā tirgū vai izstumt tos no šī tirgus.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza vienu pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka ir pārkāpts princips, saskaņā ar kuru Kopienu iestāžu lēmumi ir jāadresē vienībām, kas ir juridiskās personas, jo apstrīdētā lēmuma adresāts vairs nepastāvēja lēmuma pieņemšanas brīdī.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: lieta F-129/05: Prasība, kas celta  2005. gada 23. decembrī  —  Merglova  pret Komisiju

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/56

         Prasība, kas celta 2005. gada 23. decembrī — Merglova pret Komisiju
   (lieta F-129/05)
   (2006/C 60/104)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eva Merglova (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un Y. Minatchy, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 15. septembra lēmumu, ar kuru tā noraida prasītājas sūdzību;

               —

               atzīt prasītājas pakāpes jaunu kvalifikāciju uz C*3 vai C*2 pakāpi ar atpakaļejošu datumu no 2004. gada 1. maija;

               —

               pakārtoti, pieprasīt Komisijai, lai tā atzīst prasītājas tiesības tikt paaugstinātai uz C*3 vai C*2 pakāpi nākošajā paaugstināšanā un piespriest Komisijai kompensēt zaudējumus, ko prasītāja cietusi tā fakta dēļ, ka viņai netika piešķirta C*2 vai C*3 pakāpe, sākot no 2004. gada 1. maija;

               —

               un, jebkurā gadījumā, piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, Komisijas ierēdne, kas pieņemta darbā pēc Civildienesta noteikumu reformas, taču tika iekļauta pirms minētās reformas publicēta konkursa rezerves sarakstā, atsaucas uz Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 2. panta prettiesiskumu, kura piemērošanas rezultātā viņai tika piešķirts C*1 pakāpes 2. līmenis.
   Pamatojot prettiesiskuma izņēmuma raksturu, prasītāja vispirms apgalvo, ka ir pārkāpts vienlīdzības princips starp iepriekšējo un jauno karjeras struktūru, princips, kas ir ietverts Civildienesta noteikumu 6. pantā. Prasītājas karjeras izaugsme ir daudz lēnāka, jo viņai tika piešķirta C*1 pakāpe.
   Prasītāja uzskata, ka viņa ir cietusi arī no vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpuma salīdzinājumā ar saviem C4 un C5 pakāpes kolēģiem, kas tika paaugstināti amatā pirms 2004. gada 1. maija.
   Visbeidzot prasītāja atsaucas uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, kas viņai lika paļauties uz faktu, ka jaunā karjeras struktūra neradīs darba nosacījumu pasliktināšanos, uz iegūto tiesību pārkāpumu un uz pilnvaru nepareizu izmantošanu.


title: Lieta C-598/12: Prasība, kas celta 2012. gada 20. decembrī — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/8

         Prasība, kas celta 2012. gada 20. decembrī — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-598/12)
   2013/C 79/14
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch, O. Beynet un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu (1) 2. panta 1. punktu, 22., 32. un 33. pantu, 3. panta 7., 8.. un 13. punktu, 6. panta 1. un 3. punktu, 9. pantu, kā arī 13., 14., 17. un 23. pantu, 10. un 11. pantu, 16. panta 1. un 2. punktu, 26. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktu un d) apakšpunkta trešo un ceturto teikumu, 29. pantu, 38. panta 1.–4. punktu, 39. panta 1.–4. punktu, 40. panta 1.–3. punktu un 5.–7. punktu, kā arī I pielikuma 1. un 2. punktu, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Polijas Republika nav izpildījusi tai šīs direktīvas 49. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam piespriest Polijas Republikai par pienākuma paziņot Direktīvas 2009/72/EK transponēšanas pasākumus neizpildi samaksāt kavējuma naudu EUR 84 378,24 apmērā par katru dienu, sākot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienas;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2009/72/EK transponēšanai beidzās 2011. gada 3. martā.

      (1)  OV L 211, 55. lpp.