201807200822012872018/C 276/795872017TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180620484811Lieta T-587/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 20. jūnija rīkojums – Unigroup/EUIPO – Pronova Laboratories (“nailicin”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “nailicin” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “NAILCLIN” – Relatīvs atteikuma pamats – Agrākās preču zīmes reģistrācijas apliecības kopija – Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta c) apakšpunkta ii) daļa (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 7. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) daļa) – Dokumenta, kas iesniegts kopā ar iebildumu rakstu, ņemšana vērā – Regulas Nr. 2868/95 19. noteikuma 4. punkts (tagad – Deleģētās regulas 2017/1430 7. panta 5. punkts) – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
 ---documentbreak--- C2762018LV4810120180620LV0079481481Vispārējās tiesas 2018. gada 20. jūnija rīkojums – Unigroup/EUIPO – Pronova Laboratories (“nailicin”)
   (Lieta T-587/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “nailicin” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “NAILCLIN” — Relatīvs atteikuma pamats — Agrākās preču zīmes reģistrācijas apliecības kopija — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkta c) apakšpunkta ii) daļa (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 7. panta 2. punkta a) apakšpunkta ii) daļa) — Dokumenta, kas iesniegts kopā ar iebildumu rakstu, ņemšana vērā — Regulas Nr. 2868/95 19. noteikuma 4. punkts (tagad – Deleģētās regulas 2017/1430 7. panta 5. punkts) — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)”2018/C 276/79Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unigroup ApS (Lyngby, Dānija) (pārstāvis: M. Rijsdijk, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Rajh)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Pronova Laboratories BV (Muiden, Nīderlande) (pārstāvis: S. Wertwijn, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 9. jūnija lēmumu lietā R 2359/2016-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Pronova Laboratories un Unigroup.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Unigroup ApS sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Pronova Laboratories BV tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 347, 16.10.2017.


201807200232013242018/C 276/57572018CJC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180517343413Lieta C-57/18: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 17. maija rīkojums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AX/BW

 ---documentbreak--- C2762018LV3430120180517LV0057343341Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 17. maija rīkojums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AX/BW

   (Lieta C-57/18) (
         1
      )2018/C 276/57Tiesvedības valoda – vācuTiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 152, 30.4.2018.


201807200652013292018/C 276/383932018CJC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180614292911Lieta C-393/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. jūnijā iesniedza High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Apvienotā Karaliste) – UD/XB
 ---documentbreak--- C2762018LV2910120180614LV0038291291Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. jūnijā iesniedza High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Apvienotā Karaliste) – UD/XB
   (Lieta C-393/18)2018/C 276/38Tiesvedības valoda – angļu
      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: UD

      Atbildētāja: XB

      Prejudiciālie jautājumi

            1.

            Vai bērna fiziska atrašanās valstī ir būtisks faktors pastāvīgās dzīvesvietas noteikšanai Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (
                  1
               ) 8. panta izpratnē?

            2.

            Apstākļos, kad abiem vecākiem ir vecāku atbildība, vai fakts, ka tēvs māti ar viltu ir pamudinājis doties uz citu valsti un pēc tam prettiesiski, veicot piespiedu vai citas prettiesiskas darbības, aizturējis, kā rezultātā māte bijusi spiesta dzemdēt bērnu šajā valstī, jebkādi ietekmē atbildi uz pirmo jautājumu apstākļos, kad, iespējams, ir pārkāptas 1950. gada Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 3. un 5. pantā vai kādā citā tiesiskajā regulējumā noteiktās mātes un/vai bērna cilvēktiesības?

      (
         1
      )	Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV 2003, L 338, 1. lpp.).


201807200882012882018/C 276/802582018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180423484922Lieta T-258/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. aprīlī – Brunke/Komisija
 ---documentbreak--- C2762018LV4820120180423LV0080482492Prasība, kas celta 2018. gada 23. aprīlī – Brunke/Komisija
   (Lieta T-258/18)2018/C 276/80Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Lothar Brunke (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: A. Schniebel, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            konstatēt Direktīvas 2005/36/EK diskriminējošo iedarbību uz iespējām strādāt ārsta profesijā bez ārsta speciālista kvalifikācijas;

            —

            pakārtoti, noteikt atbildētājai pienākumu pieņemt prasītājam labvēlīgu lēmumu, ievērojot Vispārējās tiesas tiesisko nostāju, par atļauju saprātīgā laikā naturopātijas ārstam uzsākt darbību ārsta speciālista profesijā, atzīstot ilggadīgo pieredzi dziedniecības privātpraksē un tālākizglītību ārpus profesijas;

            —

            pakārtoti, konstatēt, ka Komisija nav izpildījusi tai LESD paredzētos pienākumus, jo tā nav pieņēmusi nevienu lēmumu par prasītāja 2017. gada 6. jūnija un 2017. gada 27. decembra sūdzībām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs apgalvo, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/36/EK (
         1
      ) tam liedz darboties ārsta profesijā Eiropas mērogā, jo trūkstošie atbrīvojuma noteikumi attiecībā uz ārstiem nespeciālistiem izraisot faktisku aizliegumu prasītājam strādāt savā profesijā. Šajā ziņā prasītājs Komisijai pārmet bezdarbību attiecībā uz šo diskriminācijas situāciju.
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV 2005, L 255, 22. lpp.).


201807201072013382018/C 276/813162018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180522495021Lieta T-316/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. maijā – Mediaservis/Komisija
 ---documentbreak--- C2762018LV4910120180522LV0081491502Prasība, kas celta 2018. gada 22. maijā – Mediaservis/Komisija
   (Lieta T-316/18)2018/C 276/81Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mediaservis s. r. o. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvji: D. Vosol un C. Schneider, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

            —

            atcelt Komisijas 2018. gada 19. februāra Lēmumu C(2018) 753 final (2018. gada 19. februāris) neiebilst pret valsts atbalsta shēmu Čehijas Republikas pastam universālo pasta pakalpojumu sniegšanai laikposmā no 2013. līdz 2017. gadam;

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 108. panta 2. un 3. punkta pārkāpums.

                     —

                     Komisija nolēma neuzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru, lai gan tai bija nopietnas grūtības, novērtējot valsts atbalsta saderību ar kopējo tirgu.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lieta ir nepietiekami un nepilnīgi pārbaudīta un ka Komisija nav pārbaudījusi visus faktiskos un tiesiskos apstākļus, ko tai ir norādījušas personas, uzņēmumi un apvienības, kuru intereses var aizskart atbalsta piešķiršana, un ka ir pieļauts pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.

                     —

                     Komisija neesot izvērtējusi visus prasītājas prasībā izvirzītos jautājumus. Tā vietā Komisija virspusēji esot nospriedusi, ka neto izmaksu aprēķins bija balstīts uz atbilstošu universālā pakalpojuma un citu izmaksu grāmatvedības nodalīšanu.

                     —

                     Komisija esot pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu šajā ziņā.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz neto izmaksu aprēķinu un pārāk lielas kompensācijas neesamības pārbaudi.

                     —

                     Komisija nepareizi esot secinājusi, ka Česká pošta izmaksas, kas ir radušās saistībā ar universālo pakalpojumu un ārpus tā tvēruma, ir sadalītas atbilstoši 2012. gada VTNP nostādņu 31. punktam. (
                           1
                        )

                     —

                     Komisija savu lēmumu šajā ziņā esot pamatojusi ar acīmredzami nereālu, faktiem pretēju scenāriju.

                     —

                     Komisijas akceptētajā faktiem pretējā scenārijā neesot ņemts vērā, ka Čehijas Republikas Pasta likumā ir prasīts, lai cenas ietvertu visas radušās izmaksas.

                     —

                     Neto izmaksas esot aprēķinātas, pārkāpjot 2012. gada VTNP nostādņu 32. punktu, jo, to darot, neesot ņemti vērā atbilstošie ienākumu avoti pat tad, ja tie ir saistīti ar citām darbībām, kas nav VTNP.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz 2012. gada VTNP nostādņu 25. punkta piemērošanu saistībā ar Pasta direktīvas I pielikuma B daļu. (
                  2
               )

                     —

                     Lai gan 2012. gada VTNP nostādņu 25. punktā un Pasta direktīvas I pielikuma B daļā ir prasīts aprēķināt neto izmaksas, lai novērtētu ieguvumus, tostarp pēc iespējas iekļaujot nemateriālu peļņu, ko saņem VTNP sniedzējs (ņemot vērā jebkādu nemateriālu peļņu un priekšrocības tirgū, ko gūst unversālā pakalpojuma sniedzējs), Komisijas lēmuma A.1. pielikumā esot runa tikai par nemateriālu peļņu.

            5.

            Ar piekto pamatu tiek apgalvots 2012. gada VTNP nostādņu 51. un nākamo punktu un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.

                     —

                        Česká pošta rīcības tirgū dēļ, kuras mērķis ir konkurentu izspiešana no tirgus, Komisijai esot bijis pienākums noteikt papildu prasības, kas vajadzīgas, lai nodrošinātu, ka tirdzniecības attīstība netiek ietekmēta tādā apjomā, kas būtu pretējs Savienības interesēm 2012. gada VTNP nostādņu 51. un nākamo punktu izpratnē, bet tā to neesot izdarījusi.

                     —

                     Pat tad, ja nebūtu šāda pienākuma, Komisijai, ņemot vērā tirgus sadali un Česká pošta rīcību tirgū, esot bijis jānorāda konkrēti iemesli, kāpēc nebija vajadzīgas šādas papildu prasības, bet tā to neesot izdarījusi.

      (
         1
      )	Komisijas paziņojums – Eiropas Savienības nostādnes par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011) (OV 2012, C 8, 15. lpp.).
   (
         2
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/67/EK (1997. gada 15. decembris) par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp.), kurā grozījumi pēdējo reizi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/6/EK(2008. gada 20. februāris), ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi (OV 2008, L 52, 3. lpp.).


201807200962013342018/C 276/823182018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180522515221Lieta T-318/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. maijā – Amazon EU un Amazon.com/Komisija
 ---documentbreak--- C2762018LV5110120180522LV0082511522Prasība, kas celta 2018. gada 22. maijā – Amazon EU un Amazon.com/Komisija
   (Lieta T-318/18)2018/C 276/82Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Amazon EU Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) un Amazon.com, Inc. (Sietla, Vašingtonas štats, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: D. Paemen, M. Petite un A. Tombiński, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi

            —

            atcelt 1.–4. pantu Eiropas Komisijas 2017. gada 4. oktobra lēmumā par valsts atbalstu SA.38944 (2014/C) (ex 2014/NN), ko Luksemburga īstenojusi attiecībā uz Amazon, saskaņā ar kuru Luksemburga ir piešķīrusi LuxOpCo nelikumīgu valsts atbalstu laikposmā no 2006. gada maija līdz 2014. gada jūnijam, pieņemot nodokļu nolēmumu par 2003. gadu (
                  1
               );

            —

            pakārtoti, atcelt lēmuma 2.–4. pantu un

            —

            katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza deviņus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo lēmumā nav pierādīta priekšrocības prasītājiem esamība, ņemot vērā prasītāju iesniegtos salīdzinājuma elementus.

                     —

                     lēmumā kļūdaini nav ņemti vērā tiešie pierādījumu elementi, kas pierāda, ka LuxOpCo faktiski samaksātās nodevas par nemateriālajiem aktīviem par atsauces periodu ir atbildušas godīgas konkurences principam un ka tādējādi ar 2003. gada nodokļu nolēmumu LuxOpCo nav tikusi piešķirta faktiska priekšrocība nodokļa bāzes samazinājuma veidā.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo lēmumā ir secināts, ka priekšrocība pastāv, pamatojoties uz kļūdainu LuxOpCo un Amazon European Holding Technologies S.C.S. funkciju vērtējumu.

                     —

                     lēmuma analīzē par Amazon European Holding Technologies S.C.S. (“LuxSCS”) un LuxOpCo veiktajām funkcijām ir pieļauta virkne būtisku kļūdu tiesību piemērošanā un faktos. Šīs kļūdas lēmumā ietekmē darījumu tīrās peļņas metodes piemērošanu un galveno secinājumu, kas no tā izriet par priekšrocības esamību.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants un labas pārvaldības princips, jo lēmumā ir izdarīts secinājums par priekšrocības esamību, neņemot vērā visus pierādījumu elementus.

                     —

                     lēmumā pietiekami rūpīgi un objektīvi nav izvērtēti lietas materiālos esošie pierādījumi.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts un pienākums norādīt pamatojumu, jo lēmumā izdarītais secinājums par priekšrocības esamību ir pamatots ar pieņēmumu, ka nodevas nav bijušas atbilstošas godīgas konkurences principam.

                     —

                     secinājums par priekšrocību nozīmē, ka LuxOpCo bija jāmaksā transfertcena, kas acīmredzami neatbilst godīgas konkurences principam un tādējādi nav pamatota.

            5.

            Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo pakārtoti veiktais vērtējums lēmumā nepierāda priekšrocības esamību.

                     —

                     pakārtotais vērtējums lēmumā par to, ka ar 2003. gada nodokļu nolēmumu LuxOpCo tika piešķirta ekonomiska priekšrocība, jo tā bija balstīta uz trim nepiemērotām metodoloģiskām alternatīvām, ir balstīts uz kļūdainu attiecīgo LuxOpCo un LuxSCS funkciju kvalifikāciju un tādējādi nav pamatots.

            6.

            Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo tajā 2003. gada nodokļu nolēmums ir kļūdaini kvalificēts kā individuāls ad hoc pasākums un tādējādi tas kļūdaini ir balstīts uz selektivitātes pieņēmumu.

                     —

                     galvenajos secinājumos par selektivitāti balstoties uz nepareizu 2003. gada nodokļu nolēmuma kvalifikāciju kā individuālu ad hoc pasākumu, lēmumā ir piemērots selektivitātes pieņēmums, lai secinātu, ka lēmumam ir bijis selektīvs raksturs.

            7.

            Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts un tiesiskās noteiktības princips, jo selektivitātes vērtējums lēmumā ir balstīts uz kļūdainu atsauces ietvaru.

                     —

                     pakārtotajos secinājumos par selektivitāti lēmumā kļūdaini nav ņemta vērā Luksemburgas vispārīgā administratīvā prakse par transfertcenu atsauces ietvarā, tādējādi pārkāpjot piemērojamo judikatūru.

            8.

            Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir tikuši pārkāpti tiesiskās noteiktības, atpakaļejoša spēka aizlieguma un nediskriminācijas principi, kā arī būtiska procesuāla tiesību norma, jo tajā 2003. gada nodokļu nolēmuma spēka esamība ir vērtēta, pamatojoties uz vēlākām ESAO vadlīnijām.

                     —

                     lēmumā ar atpakaļejošu spēku un diskriminējoši tiek piemērotas, kā arī ar to prasītājiem un Luksemburgai kļūdaini tiek noteikts pienākums piemērot 2017. gada ESAO vadlīnijas par transfertcenu, kas pirmoreiz tika pieņemtas pēc tam, kad Komisija bija uzsākusi procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, un ilgu laiku pēc tam, kad tika pieņemts 2003. gada nodokļu nolēmums.

            9.

            Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts Regulas 2015/1589 (
                  2
               ) 17. pants, jo lēmumā ir uzdots atgūt atbalstu, lai gan ir iestājies noilguma termiņš.

                     —

                     lēmumā ietvertais pienākums atgūt atbalstu ir nelikumīgs, jo ir pagājis Regulas 2015/1589 17. pantā paredzētais desmit gadu noilguma termiņš.

      (
         1
      )	Eiropas Komisijas Lēmums (ES) 2018/859 (2017. gada 4. oktobris) par valsts atbalstu SA.38944 (2014/C) (ex 2014/NN), ko Luksemburga īstenojusi attiecībā uz Amazon (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 6740) (OV 2018, L 153, 1. lpp.).
   (
         2
      )	Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


201807201002013632018/C 276/833582018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180609525321Lieta T-358/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. jūnijā – J. García Carrión/EUIPO – Codorníu (“JAUME CODORNÍU”)
 ---documentbreak--- C2762018LV5210120180609LV0083521532Prasība, kas celta 2018. gada 9. jūnijā – J. García Carrión/EUIPO – Codorníu (“JAUME CODORNÍU”)
   (Lieta T-358/18)2018/C 276/83Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums: spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: J. García Carrión, SA (Jumilla, Spānija) (pārstāve: E. Arsuaga Santos, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “JAUME CODORNÍU” pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 543 599

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 11. aprīļa lēmums lietā R 451/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējās instances tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt preču zīmi Nr. 14 543 599 attiecībā uz 33. klasi;

            —

            piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

   Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


201807201102013052018/C 276/843592018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180611535421Lieta T-359/18: Prasība, kas celta 2018. gada 11. jūnijā – Unifarco/EUIPO – GD Tecnologie Interdisciplinari Farmaceutiche (“TRICOPID”)
 ---documentbreak--- C2762018LV5310120180611LV0084531542Prasība, kas celta 2018. gada 11. jūnijā – Unifarco/EUIPO – GD Tecnologie Interdisciplinari Farmaceutiche (“TRICOPID”)
   (Lieta T-359/18)2018/C 276/84Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unifarco SpA (Santa Giustina, Itālija) (pārstāvji: A. Perani un J. Graffer, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: GD Tecnologie Interdisciplinari Farmaceutiche Srl (Roma, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TRICOPID” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 287 056
   Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 13. marta lēmums lietā R 2150/2017–5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī iepriekšējos procesos EUIPO Iebildumu nodaļā un Apelācijas padomē.

      Izvirzītie pamati

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. un 3. punkta pārkāpums un kļūdaina piemērošana;

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums un kļūdaina piemērošana.


201807201172012772018/C 276/853612018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180608545521Lieta T-361/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. jūnijā – APEDA/EUIPO – Burraq Travel & Tours General Tourism Office (“SIR BASMATI RICE”)
 ---documentbreak--- C2762018LV5410120180608LV0085541552Prasība, kas celta 2018. gada 8. jūnijā – APEDA/EUIPO – Burraq Travel & Tours General Tourism Office (“SIR BASMATI RICE”)
   (Lieta T-361/18)2018/C 276/85Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agricultural and Processed Food Products Export Development Authority (APEDA) (Ņūdeli, Indija) (pārstāvis: N. Dontas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Burraq Travel & Tours General Tourism Office SA (Atēnas, Grieķija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SIR BASMATI RICE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 102 454

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 22. marta lēmums lietā R 90/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu, izņemot, ciktāl tas attiecas uz “sago” un “mākslīgajiem rīsiem (termiski neapstrādāti)”, kurus aptver apstrīdētā Eiropas Savienības preču zīme 30. klasē;

            —

            atzīt Eiropas Savienības preču zīmi par pilnībā spēkā neesošu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt izdevumus, kas prasītājai radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā, procesā Apelācijas padomē un Anulēšanas nodaļā.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta kopsakarā ar 7. panta 1. punkta g) apakšpunktu pārkāpums sakarā ar absolūto spēkā neesamības atzīšanas pamatu/atteikumu saistībā ar maldināšanu;

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums sakarā ar absolūto spēkā neesamības atzīšanas pamatu saistībā ar Eiropas Savienības preču zīmes pieteikšanu ļaunticīgi;

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta kopsakarā ar 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu pārkāpums sakarā ar absolūto spēkā neesamības atzīšanas pamatu/atteikumu saistībā ar aprakstošo raksturu;

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkts saistībā ar EUIPO lēmumu pietiekamo argumentāciju.


201807201082013392018/C 276/863662018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180608555511Lieta T-366/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. jūnijā– Pet King Brands/EUIPO – Virbac (“SUIMOX”)
 ---documentbreak--- C2762018LV5510120180608LV0086551551Prasība, kas celta 2018. gada 8. jūnijā– Pet King Brands/EUIPO – Virbac (“SUIMOX”)
   (Lieta T-366/18)2018/C 276/86Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pet King Brands, Inc. (Bārtleta, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: T. Schmidpeter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Virbac SA (Karosa, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SUIMOX” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 039 993

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 21. marta lēmums lietā R 1835/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201807201042013042018/C 276/873672018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180615565611Lieta T-367/18: Prasība, kas celta 2018. gada 15. jūnijā – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Marijn van Oosten Holding (“UKIO”)
 ---documentbreak--- C2762018LV5610120180615LV0087561561Prasība, kas celta 2018. gada 15. jūnijā – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Marijn van Oosten Holding (“UKIO”)
   (Lieta T-367/18)2018/C 276/87Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (Mehiko, Meksika) (pārstāvji: C. Casas Feu un J. Dorado Lopez-Lozano, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Marijn van Oosten Holding BV (Amsterdama, Nīderlande)

      Informācija par procesu EUIPO

      Pieteicēja/Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskās preču zīmes “UKIO” pieteikums – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 15 079 023

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 22. marta lēmums lietā R 1536/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201807201022013022018/C 276/883682018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180615565722Lieta T-368/18: Prasība, kas celta 2018. gada 15. jūnijā – ETI Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Grupo Bimbo (“ETI Bumbo”)
 ---documentbreak--- C2762018LV5620120180615LV0088562572Prasība, kas celta 2018. gada 15. jūnijā – ETI Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Grupo Bimbo (“ETI Bumbo”)
   (Lieta T-368/18)2018/C 276/88Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums: spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Eskişehir, Turcija) (pārstāvji: D. Cañadas Arcas, P. Merino Baylos, D. Gómez Sánchez un N. Martínez de las Rivas Malagón, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mehiko, Meksika)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ETI Bumbo” pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 895 585

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 11. aprīļa lēmums lietā R 1459/2017-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējās instances tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

   Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta, un 76. panta pārkāpums.


201807201092012912018/C 276/893692018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180618575821Lieta T-369/18: Prasība, kas celta 2018. gada 18. jūnijā – Napolitano/Komisija
 ---documentbreak--- C2762018LV5710120180618LV0089571582Prasība, kas celta 2018. gada 18. jūnijā – Napolitano/Komisija
   (Lieta T-369/18)2018/C 276/89Tiesvedības valoda – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: John Napolitano (Roma, Itālija) (pārstāve: M. Velardo, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdētos lēmumus;

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā tiek apstrīdēti šādi lēmumi: 2017. gada 27. septembra lēmums, ar ko prasītājs netika iekļauts konkursa EPSO/AD/324/16 rezerves sarakstā, 2017. gada 25. oktobra lēmums, ar ko tika noraidīts lūgums pārskatīt viņa neiekļaušanu rezerves sarakstā, un 2018. gada 7. marta lēmums, ar ko iecēlējinstitūcija noraidīja atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. pantam iesniegto administratīvo sūdzību. Šajā lietā aplūkojamais paziņojums par konkursu bija par 10 izmeklētāju – grupas vadītāju atlasi AD9 pakāpē iekļaušanai rezerves sarakstā, kuru Eiropas Komisija (galvenokārt, Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai – OLAF) izmantotu, lai darbā pieņemtu jaunus administratorus, kuriem tiktu uzticēts vadīt ES izdevumu, korupcijas novēršanas, nopietnu ES personāla pārkāpumu, muitas un tirdzniecības, tabakas un viltoto preču jomā strādājošo izmeklētāju grupas darbu.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

            1.

            Pirmais pamats ir atvedināts no noteikumu, kas regulē Eiropas iestāžu valodu režīmu, konkrētāk, Regulas Nr. 1/58 1., 2. un 6. panta, pārkāpuma, diskriminācijas aizlieguma valodu ziņā pārkāpuma, samērīguma principa atbilstoši LESD 5. pantam un Civildienesta noteikumu 27. pantam pārkāpuma.

            2.

            Otrais pamats ir atvedināts no objektivitātes pienākuma, kas ir atlases komisijas priekšsēdētājam, pārkāpuma un Civildienesta noteikumu III pielikuma 3. panta pārkāpuma.

            3.

            Trešais pamats ir atvedināts no paziņojuma par konkursu pārkāpuma, ko izdarījusi atlases komisija, ciktāl, pirmkārt, skaitot punktus, kas iegūti daudzizvēļu testā un vispārīgo kompetenču pārbaudē, atlases komisija prettiesiski pārklāja divus atšķirīgus jēdzienus (“nepieciešamais minimālo punktu skaits” un “izslēdzošais [punktu skaits]), otrkārt, uzdodot konkrēta gadījuma izpēti par vispārīgajām zināšanām, tā izvēlējās ļoti specifiskus tematus, kas sniedz priekšrocību tiem, kam jau bija pieredze OLAF.

            4.

            Ceturtais pamats ir atvedināts no vienlīdzīgas attieksmes pret kandidātiem principa pārkāpuma, kā arī objektivitātes trūkuma novērtēšanā, ko radījusi atlases komisijas nepastāvība.

            5.

            Piektais pamats ir atvedināts no kļūdas vērtējumā, ņemot vērā lielās atšķirības atlases komisijas brīvi izvēlētajos individuālajos vērtējumos. Turklāt no vispārīgajiem noteikumiem nav skaidrs, ka pārbaudījumi ir jāvērtē pilnībā atsevišķi.


201807201062013372018/C 276/903712018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180618585921Lieta T-371/18: Prasība, kas celta 2018. gada 18. jūnijā – Reiner Stemme Utility Air Systems/EASA

 ---documentbreak--- C2762018LV5810120180618LV0090581592Prasība, kas celta 2018. gada 18. jūnijā – Reiner Stemme Utility Air Systems/EASA

   (Lieta T-371/18)2018/C 276/90Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Reiner Stemme Utility Air Systems GmbH (Wildau, Vācija) (pārstāvji: O. Alexander un P. Stompfe, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Aviācijas drošības aģentūra (EASA)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi:

            —

            atzīt par spēkā neesošu rēķinu par atlīdzību Nr. 90091554, kas ir datēts 2017. gada 28. aprīlī un ko atbildētāja ir izdevusi 2018. gada 19. aprīlī datētā EASA Apelācijas padomes lēmuma formā;

            —

            atzīt Komisijas Regulu (ES) Nr. 319/2014 (
                  1
               ) (2014. gada 27. marts) par Eiropas Aviācijas drošības aģentūras iekasētajām maksām un atlīdzību par nepiemērojamu šajā lietā;

            —

            apturēt 2017. gada 28. aprīlī datētā rēķina Nr. 90091554 piemērošanu līdz Tiesas nolēmuma pieņemšanai; un

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārsniegusi savu kompetenci, iekasējot nodokļus aviācijas drošības jomā.
            Prasītāja norāda, ka “fiksētās maksas”“dramatiskā pieauguma” par vairāk nekā 1700 procentiem dēļ “maksas” lidmašīnām kategorijā no 2000 līdz 5700 kg ir pārvērstas par nodokļiem. Šajā konkrētajā gadījumā pakalpojums, ko atbildētāja sniedz pilsoņiem apmaiņā pret “maksu” esot tik nenozīmīgs (minimāls), ka nevarot uzskatīt, ka atbildētājas pakalpojums tiek sniegts apmaiņā pret to, bet tiekot īstenota nodokļa iekasēšana.
            Tomēr nodokļu iekasēšana aviācijas drošības jomā neesot Komisijas kompetencē. Tāpēc ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 319/2014, – kurā par lidmašīnu, tādu kā prasītājas lidmašīnas, sertifikācijas uzdevumu izpildi ir paredzēta fiksēta maksa 263800 EUR apmērā, kas, kā tiek apgalvots, esot lielā mērā nesaistīta ar faktiskajiem uzdevumiem, kurus veic atbildētāja, un tādējādi neesot atlīdzība par atbildētājas sniegtajiem pakalpojumiem, – esot pārkāpts kompetences piešķiršanas princips.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto rēķinu, kas ir apstiprināts ar apstrīdēto lēmumu, ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pants.
            Kā norāda prasītāja, maksa, ko [Komisija] ir iekasējusi par attiecīgo sertifikācijas uzdevumu, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 319/2014, neesot samērīga ar izvirzīto mērķi un tādējādi esot pārkāpta prasītājas darījumdarbības brīvība atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pantam.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto rēķinu, kas ir apstiprināts ar apstrīdēto lēmumu, ir īstenota diskriminējoša attieksme, un tāpēc tā esot pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pantam.
            Apstrīdētais rēķins, ko atbildētāja ir izdevusi saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 319/2014, neatbilstot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. panta prasībām, jo pret prasītāju tiekot piemērota atšķirīga attieksme salīdzinājumā ar citām gaisa kuģu ražotnēm, kuras pieprasot tipa sertifikātus, lai gan situācija prasa tādu pašu attieksmi.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LES 13. panta 2. punkts.
            Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka ar Regulas (ES) Nr. 319/2014 7. panta 2. punktu atbildētājai neesot sniegta nekāda novērtējuma brīvība attiecībā uz maksām par sertifikācijas uzdevumu. Gluži pretēji, tajā esot noteikts, kad maksājamā maksa ir fiksēta maksa un kad – mainīga maksa. Tādējādi Komisija esot pārsniegusi savas pilnvaras izdot šādu regulējumu un līdz ar to neesot ievērojusi Savienības institucionālo līdzsvaru, kas ir noteikts LES 13. panta 2. punktā.

      (
         1
      )	Komisijas Regula (ES) Nr. 319/2014 (2014. gada 27. marts) par Eiropas Aviācijas drošības aģentūras iekasētajām maksām un atlīdzību un par Regulas (EK) Nr. 593/2007 (OV 2014, L 93, 58. lpp.).


201807201012012862018/C 276/913782018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180622596021Lieta T-378/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. jūnijā – NHS/EUIPO – HLC SB Distribution (“CRUZADE”)
 ---documentbreak--- C2762018LV5910120180622LV0091591602Prasība, kas celta 2018. gada 22. jūnijā – NHS/EUIPO – HLC SB Distribution (“CRUZADE”)
   (Lieta T-378/18)2018/C 276/91Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: NHS, Inc. (Santakruza, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: P. Olson, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: HLC SB Distribution, SL (Irún, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CRUZADE” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 528 112

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 13. aprīļa lēmums lietā R 1217/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            noraidīt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 13 528 112 attiecībā uz “skrituļdēļiem un to daļām”;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums.


201807201052013362018/C 276/923812018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180625606121Lieta T-381/18: Prasība, kas celta 2018. gada 25. jūnijā – Engel/EUIPO – F. Engel (“ENGEL”)
 ---documentbreak--- C2762018LV6010120180625LV0092601612Prasība, kas celta 2018. gada 25. jūnijā – Engel/EUIPO – F. Engel (“ENGEL”)
   (Lieta T-381/18)2018/C 276/92Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Engel GmbH (Pfullingen, Vācija) (pārstāvis: C. Pfitzer, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: F. Engel K/S (Haderslev, Dānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “ENGEL” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 178 629

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 26. marta lēmums lietā R 1423/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

            —

            apturēt procesu līdz ir pieņemti lēmumi saistībā ar pieteikumiem par F. ENGEL preču zīmju atzīšanu par spēkā neesošām.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. panta 7. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

            —

            lietas taisnīga neizskatīšana.


201807200812013302018/C 276/934872017TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180619616111Lieta T-487/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija rīkojums – ES/Komisija
 ---documentbreak--- C2762018LV6110120180619LV0093611611Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija rīkojums – ES/Komisija
   (Lieta T-487/17) (
         1
      )2018/C 276/93Tiesvedības valoda – angļuPirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 357, 23.10.2017.


201807200862013322018/C 276/946202017TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180620616112Lieta T-620/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 20. jūnija rīkojums – Teollisuuden Voima/Komisija
 ---documentbreak--- C2762018LV6120120180620LV0094612611Vispārējās tiesas 2018. gada 20. jūnija rīkojums – Teollisuuden Voima/Komisija
   (Lieta T-620/17) (
         1
      )2018/C 276/94Tiesvedības valoda – angļuOtrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 402, 27.11.2017.


201807200872013582018/C 276/951482018TC27620180806LV01LVINFO_JUDICIAL20180619616113Lieta T-148/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija rīkojums – ES/Komisija
 ---documentbreak--- C2762018LV6130120180619LV0095613611Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija rīkojums – ES/Komisija
   (Lieta T-148/18) (
         1
      )2018/C 276/95Tiesvedības valoda – angļuPirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 166, 14.5.2018.


201808030332049842018/C 294/193182018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180511141411Lieta C-318/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. maijā iesniedza Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) – Oracle Belgium BVBA/Belgische Staat

 ---documentbreak--- C2942018LV1410120180511LV0019141141Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. maijā iesniedza Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) – Oracle Belgium BVBA/Belgische Staat

   (Lieta C-318/18)2018/C 294/19Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Oracle Belgium BVBA

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai Eiropas Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmuma (SA.37667) 2. panta 2. punkts, kas paredz, ka “[v]isas summas [par nelikumīgu uzskatītā, Beļģijas Nodokļu administrācijas Iepriekšējo nolēmumu dienesta ar 2008. gada 1. jūlija lēmumu piešķirtā atbalsta pasākuma, ko Beļģija piešķīra Tekelec International BVBA kā tā sauktās “virspeļņas” atbrīvojumu no nodokļa attiecībā uz 2009., 2010., 2011. un 2012. finanšu gadu], kas pēc 1. punktā minētās atgūšanas vēl nav atgūtas no saņēmējiem, atgūst no uzņēmumu grupas, kurai saņēmējs pieder”, ir jāinterpretē tādējādi, ka, jaunai uzņēmumu grupai (Oracle grupai) pārņemot atbalsta saņēmēju (Tekelec International BVBA) pēc atbalsta pasākuma beigām (atbalsta pasākums attiecībā uz 2009., 2010., 2011. un 2012. finanšu gadu, pārņemšanai notiekot 2013. gada 10. jūnijā) un pirms Eiropas Komisijas uzsāktās izmeklēšanas par atbalsta pasākuma tiesiskumu (ierosināta ar 2013. gada 19. decembra vēstuli) par “uzņēmumu grupu, kurai saņēmējs pieder” kļūst pircēja uzņēmumu grupa vai par to turpina uzskatīt pārdevēja uzņēmumu grupa?

            2)

            Ja neatkarīgi no atbalsta pasākuma, kas uzskatāms par nelikumīgu, rakstura (saimniecisks vai fiskāls) atbilde uz pirmo jautājumu ir pakārtota apstāklim, vai pārņemšanas cena ir saderīga ar tirgus nosacījumiem – proti, pārdevēja uzņēmumu grupa ir jāuzskata par atbalsta saņēmēju, ja pārņemšanas cena ir saderīga ar tirgus nosacījumiem, īpaši ja attiecīgā atbalsta pasākuma vērtība tika iekļauta pārņemšanas cenā, un pircēja uzņēmumu grupa ir jāuzskata par atbalsta saņēmēju, ja pārņemšanas cena ir zemāka par tirgus cenu, konkrēti, ja attiecīgā atbalsta pasākuma vērtība netika vai tikai daļēji tika iekļauta pārņemšanas cenā –, kuram no pircēja uzņēmumu grupas vai tās daļas šādā situācijā par nelikumīgu uzskatāmā atbalsta pasākuma atgūšanas gadījumā ir pienākums sniegt pierādījumus: vai jaunajai uzņēmumu grupai vai attiecīgajai tās daļai ir jāpierāda, ka pārņemšanas cena ir saderīga ar tirgus nosacījumiem, vai arī struktūrai, kas pieprasa atbalsta atgriešanu – Belgische Staat –, ir jāpierāda, ka pārņemšanas cena ir zemāka par tirgus cenu?

            3)

            Turpretim, ja atbilde uz pirmo jautājumu attiecīgā atbalsta pasākuma fiskālā rakstura dēļ nav atkarīga no apstākļa, vai pārņemšanas cena ir saderīga ar tirgus nosacījumiem, balstoties uz ko šādā gadījumā ir jānosaka, kura uzņēmumu grupa pārņemšanas dēļ ir “uzņēmumu grupa, kurai saņēmējs pieder”?


201808030362050152018/C 294/032082016CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL201806283311Lieta C-208/16 P: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Dirk Andres (Heitkamp BauHolding GmbH maksātnespējas administrators), Eiropas Komisija (Apelācija – Valsts atbalsts – Vācijas nodokļu tiesiskais regulējums par noteiktu zaudējumu pārnešanu uz nākamajiem taksācijas gadiem (“sanācijas klauzula”) – Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamība – LESD 263. panta ceturtā daļa – Individuāli skarta persona – LESD 107. panta 1. punkts – Jēdziens “valsts atbalsts” – Selektivitātes kritērijs – Atsauces sistēmas noteikšana – Faktu juridiskā kvalifikācija)
 ---documentbreak--- C2942018LV310120180628LV00033131Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 28. jūnija spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Dirk Andres (Heitkamp BauHolding GmbH maksātnespējas administrators), Eiropas Komisija
   (Lieta C-208/16 P) (
         1
      )
   “(Apelācija — Valsts atbalsts — Vācijas nodokļu tiesiskais regulējums par noteiktu zaudējumu pārnešanu uz nākamajiem taksācijas gadiem (“sanācijas klauzula”) — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — LESD 263. panta ceturtā daļa — Individuāli skarta persona — LESD 107. panta 1. punkts — Jēdziens “valsts atbalsts” — Selektivitātes kritērijs — Atsauces sistēmas noteikšana — Faktu juridiskā kvalifikācija)”2018/C 294/03Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: T. Henze un R. Kanitz)

      Pārējie lietas dalībnieki: Dirk Andres (Heitkamp BauHolding GmbH maksātnespējas administrators) (pārstāvji: W. Niemann, S. Geringhoff un P. Dodos, Rechtsanwälte), Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, T. Maxian Rusche un K. Blanck-Putz)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Pretapelācijas sūdzību noraidīt.

            2)

            Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 4. februāra sprieduma Heitkamp BauHolding/Komisija (T-287/11, EU:T:2016:60) rezolutīvās daļas 2. un 3. punktu.

            3)

            Atcelt Komisijas Lēmumu 2011/527/ES (2011. gada 26. janvāris) par valsts atbalstu C 7/10 (ex CP 250/09 un NN 5/10), ko īstenoja Vācija [atbilstoši Likumā par uzņēmumu ienākuma nodokli paredzētajai shēmai] nodokļu zaudējumu pārnešanai grūtībās nonākušu uzņēmumu pārstrukturēšanas gadījumā (“KStG, Sanierungsklausel”).

            4)

            Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus gan saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē, gan tiesvedību apelācijas instancē, atlīdzina Vācijas Federatīvās Republikas tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību apelācijas instancē, kā arī Dirk Andres, kurš rīkojas kā Heitkamp BauHolding GmbH maksātnespējas administrators, tiesāšanās izdevumus gan saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē, gan tiesvedību apelācijas instancē.

      (
         1
      )	OV C 211, 13.6.2016.


201808030082050412018/C 294/343662018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180605252622Lieta C-366/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 5. jūnijā iesniedza Juzgado de lo Social de Madrid (Spānija) – José Manuel Ortiz Mesonero/UTE Luz Madrid Centro (kurā ietilpst komercsabiedrības SICE S.A., Urbalux S.A., ImesAPI S.A., Extralux S.A. un Citelum Ibérica S.A.)
 ---documentbreak--- C2942018LV2520120180605LV0034252262Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 5. jūnijā iesniedza Juzgado de lo Social de Madrid (Spānija) – José Manuel Ortiz Mesonero/UTE Luz Madrid Centro (kurā ietilpst komercsabiedrības SICE S.A., Urbalux S.A., ImesAPI S.A., Extralux S.A. un Citelum Ibérica S.A.)
   (Lieta C-366/18)2018/C 294/34Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: José Manuel Ortiz Mesonero

      Atbildētāja: UTE Luz Madrid Centro (kurā ietilpst komercsabiedrības SICE S.A., Urbalux S.A., ImesAPI S.A., Extralux S.A. un Citelum Ibérica S.A.)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tāda valsts tiesību norma kā Estatuto de los Trabajadores [Darba likums] 37. panta 6. punkts – kurā darba ņēmēja iespēja izmantot tiesības savienot darbu ar savu ģimenes dzīvi tālab, lai veiktu savā apgādībā esošo nepilngadīgo vai ģimenes locekļu tiešu aprūpi, ir pakārtota nosacījumam, ka šim darba ņēmējam katrā ziņā jāsamazina savs parastais darba laiks, tā rezultātā proporcionāli samazinoties arī viņa darba algai – ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 8., 10. un 157. pantam, Līguma par Eiropas Savienību 3. pantam, Pamattiesību hartas 23. pantam un 33. panta 2. punktam, kā arī Direktīvas 2006/54 (
         1
      ) 1. pantam un 14. panta 1. punktam, skatot tos visus kopsakarā ar Direktīvu 2010/18 (
         2
      ), ar ko īsteno pamatnolīgumu par vecāku atvaļinājumu?
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (OV 2006, L 204, 23. lpp.).
   (
         2
      )	Padomes Direktīva 2010/18/ES (2010. gada 8. marts), ar ko īsteno pārskatīto BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP un ETUC pamatnolīgumu par vecāku atvaļinājumu un atceļ Direktīvu 96/34/EK (OV 2010, L 68, 13. lpp.).


201808030092050422018/C 294/203312018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180522151621Lieta C-331/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. maijā iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) – TE/Pohotovosť s.r.o.

 ---documentbreak--- C2942018LV1510120180522LV0020151162Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. maijā iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) – TE/Pohotovosť s.r.o.

   (Lieta C-331/18)2018/C 294/20Tiesvedības valoda – slovāku
      Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Prešove

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: TE

      Atbildētāja: Pohotovosť s.r.o.

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

                        A.

                        Slovākijas likumdevējs ir reaģējis uz spriedumu lietā C-42/15 (
                              1
                           ), no 2018. gada 1. maija no Likuma Nr. 129/2010 par patēriņa kredītiem un citiem kredītiem un aizdevumiem, kas ir piešķirti patērētajiem, un ar kuru groza dažus citus likumus, 9. panta, ciktāl tajā ir atsauce uz kredīta atmaksu kā līguma elementu, svītrojot frāzi “aizdevuma pamatsumma, procenti un citas izmaksas”. Tādējādi ir likvidētas tiesības, kas ar likumu bija piešķirtas patērētājiem patēriņa kredītlīgumos, iegūt jebkādu informāciju (ne tikai amortizācijas tabulas formā) par kredīta atmaksas sadalījumu saistībā ar aizdevuma pamatsummu, procentiem un citām izmaksām, kā arī sodiem par šo tiesību neievērošanu.

                        B.

                        Tiesu judikatūra ir mainījusies, lai no 2018. gada 1. maija ar likumā izdarītajiem grozījumiem pilnībā izpildītu Eiropas Savienības Tiesas spriedumu; tomēr strīdos, kas izriet no līgumiem, kas ar patērētājiem ir noslēgti pirms 2018. gada 1. maija, saskanīgi interpretējot Savienības tiesības, pēc būtības ir jāpanāk tāds pats rezultāts, kādu ir vēlējies sasniegt likumdevējs.

                        C.

                        Šādos apstākļos Eiropas Savienības Tiesai uzdotais jautājums ir vērsts uz Savienības tiesību interpretāciju saistībā ar direktīvu netiešās iedarbības piemērošanu. Ņemot vērā tiesu nolēmumu lielo skaitu, ar kuriem agrāk, pamatojoties uz Likumu Nr. 129/2010, patērētājiem ir tikušas atzītas tiesības iegūt informāciju par pamatsummas, procentu un citu izmaksu atmaksas sadalījumu, rodas jautājums:
                        vai, īstenojot direktīvas netiešo iedarbību horizontālās privātpersonu attiecībās, lai panāktu pilnīgu direktīvas iedarbību, izmantojot visas interpretācijas metodes un valsts tiesības kopumā, tiesiskās noteiktības princips strīdā par patēriņa kredītlīgumu, kas ir noslēgts pirms 2018. gada 1. maija, neļauj tiesai pieņemt nolēmumu, kuram ir tādas pašas sekas kā tiesību akta grozījumam, ko likumdevējs ir veicis, lai no 2018. gada 1. maija izpildītu spriedumu lietā C-42/15?

      Gadījumā, ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbildēs tā, ka tiesiskās noteiktības princips, īstenojot direktīvas netiešo iedarbību privātpersonu horizontālajās attiecībās, lai panāktu pilnīgu direktīvas iedarbību, ļauj tiesai pieņemt nolēmumu, kuram ir tādas pašas sekas kā tiesību akta grozījumam, ko likumdevējs ir veicis, lai no 2018. gada 1. maija izpildītu spriedumu lietā C-42/15, rodas šādi papildu jautājumi:

            2)

            Vai Eiropas Savienības Tiesas 2016. gada 9. novembra spriedums lietā C-42/15 Home Credit Slovakia/Klára Bíróová un Direktīva 2008/48/EK (
                  2
               ) (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (
                  3
               ) ir interpretējami tādējādi, ka Eiropas Savienības Tiesa ir nolēmusi, ka Direktīva 2008/48/EK nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kas prasa noteikt kredīta atmaksas sadalījumu ne tikai amortizācijas tabulas formā, bet jebkādā citā likumā paredzētā formā, norādot patēriņa kredīta summas atmaksai veicamo maksājumu apmēru, skaitu un periodiskumu?

            3)

            Vai Eiropas Savienības Tiesas spriedums, ņemot vērā procentus un citas izmaksas atšķirībā no pamatsummas, ir interpretējams tādējādi, ka tajā ir sniegta atbilde arī uz jautājumu, vai dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteiktas patērētāju tiesības uz to, lai patēriņa kredītlīgumā būtu norādīts procentu un citu izmaksu atmaksas apmērs, skaits un termiņi, pārsniedz direktīvas prasības? Ja spriedums attiecas arī uz procentiem un citām izmaksām, vai Direktīvas 2008/48/EK, it īpaši 10. panta 2. punkta j) apakšpunkta prasības pārsniedz tiesību normas, kuras attiecas uz procentu un citu izmaksu atmaksas kārtību, kas nav paredzēta amortizācijas tabulas formā?

      (
         1
      )	Spriedums, 2016. gada 9. novembris, Home Credit Slovakia (EU:C:2016:842).
   (
         2
      )	OV 2008, L 133, 66. lpp.

   (
         3
      )	Padomes Direktīva 87/102/EEK (1986. gada 22. decembris) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu (OV 1987, L 42, 48. lpp.).


201808030182050462018/C 294/353672018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180604262721Lieta C-367/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. jūnijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz un Luis Salas Fernández (kā Lucía Sánchez de la Peña mantinieks)/Administración del Estado

 ---documentbreak--- C2942018LV2610120180604LV0035261272Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. jūnijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz un Luis Salas Fernández (kā Lucía Sánchez de la Peña mantinieks)/Administración del Estado

   (Lieta C-367/18)2018/C 294/35Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz un Luis Salas Fernández (kā Lucía Sánchez de la Peña mantinieks)

      Atbildētāja: Administración del Estado

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai Direktīvas 1999/70 (
                  1
               ) pielikumā esošā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā Spānijas valsts tiesiskais regulējums, kas Texto refundido del Estatuto [Básico] del Empleado Público [Likuma par nodarbināšanas kārtību publiskajā sektorā pārstrādātā redakcija] (Karaļa 2015. gada 30. oktobra Leģislatīvais dekrēts [5]/2015) 12. panta 3. punktā paredz iespēju brīvi atbrīvot no amata bez atlīdzinājuma, turpretim Texto refundido del Estatuto de los Trabajadores [Darba likuma pārstrādātā redakcija] (Karaļa 2015. gada 23. oktobra Leģislatīvais dekrēts 2/2015) 49. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredz šādu atlīdzinājumu gadījumā, kad kādu likumā paredzēto iemeslu dēļ tiek izbeigts darba līgums?

            2)

            Vai – gadījumā, ja uz pirmo jautājumu atbildams noliedzoši – Pamatnolīguma 5. klauzulas piemērošanas jomā ietilpst tāds pasākums kā Spānijas likumdevēja noteiktais atlīdzinājums 12 dienu izpeļņas apmērā par katru nostrādāto gadu, kas darbiniekam jāsaņem uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma izbeigšanas gadījumā pat tad, ja uz noteiktu laiku esošās darba tiesiskās attiecības bija noformētas ar vienu vienīgu līgumu?

            3)

            Vai – gadījumā, ja uz otro jautājumu atbildams apstiprinoši – Pamatnolīguma 5. klauzulai ir pretrunā tāda tiesību norma, kurā darba līguma izbeigšanas gadījumā uz noteiktu laiku nodarbinātajiem darbiniekiem ir paredzēts atlīdzinājums 12 dienu izpeļņas apmērā par katru nostrādāto gadu, taču šāds atlīdzinājums nav paredzēts, kad no amata brīvi pēc saviem ieskatiem tiek atbrīvots iepriekš minētais palīgpersonāls?

      (
         1
      )	Direktīva 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.).


title: Lieta T-54/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija spriedums – CLF/Parlaments (Institucionālās tiesības – Eiropas Parlaments – Lēmums par subsīdijas piešķiršanu politiskam fondam – Priekšfinansējums, kas noteikts 33 % apmērā no piešķirtās subsīdijas maksimālās summas – Pienākums sniegt priekšfinansējuma bankas garantiju – Finanšu regula – Finanšu regulas īstenošanas noteikumi – Regula (EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu – Samērīgums – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/29

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija spriedums – CLF/Parlaments
      (Lieta T-54/17) (1)

      ((Institucionālās tiesības - Eiropas Parlaments - Lēmums par subsīdijas piešķiršanu politiskam fondam - Priekšfinansējums, kas noteikts 33 % apmērā no piešķirtās subsīdijas maksimālās summas - Pienākums sniegt priekšfinansējuma bankas garantiju - Finanšu regula - Finanšu regulas īstenošanas noteikumi - Regula (EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme))
      (2018/C 301/38)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Coalition for Life and Family (CLF) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: P. Richter, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz, S. Alves un C. Burgos)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts daļēji atcelt Eiropas Parlamenta Lēmumu FINS-2017-16 (2016. gada 12. decembris) par subsīdijas piešķiršanu prasītājai, ciktāl ar šo lēmumu priekšfinansējums ir ierobežots līdz 33 % no maksimālās subsīdijas summas ar nosacījumu, ka tiek sniegta bankas garantija.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Coalition for Life and Family (CLF) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 78, 13.3.2017.


title: Lieta C-544/16: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 5. jūlija spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marcandi Limited, kas tirdzniecībā izmanto nosaukumu “Madbid”/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts – “Kredītpunktu” piešķiršana, kuri ļauj vairāksolīt pārdošanās tiešsaistes izsolēs – Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību – Priekšdarbi – 73. pants – Nodokļa bāze)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/3

      Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 5. jūlija spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marcandi Limited, kas tirdzniecībā izmanto nosaukumu “Madbid”/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      (Lieta C-544/16) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts - “Kredītpunktu” piešķiršana, kuri ļauj vairāksolīt pārdošanās tiešsaistes izsolēs - Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību - Priekšdarbi - 73. pants - Nodokļa bāze))
      (2018/C 301/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Marcandi Limited, kas tirdzniecībā izmanto nosaukumu “Madbid”

         Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu “kredītpunktu” piešķiršana, par kādiem ir runa pamatlietā un kas ļauj viena operatora klientiem vairāksolīt tā organizētās pārdošanās izsolēs, ir pakalpojumu sniegšana par atlīdzību, kad atlīdzība ir par minētajiem “kredītpunktiem” samaksātā summa.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112 73. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, “kredītpunktu”, kas ir izmantoti vairāksolīšanai, vērtība netiek ietverta atlīdzībā, kuru nodokļu maksātājs saņem par preču piegādi, ko tas ir veicis par labu lietotājiem, kuri ir uzvarējuši pārdošanā tā organizētā izsolē, vai tiem, kas ir iegādājušies preci, izmantojot funkcijas “pirkt tagad” vai “iegūtā atlaide”.

                  3)

                  Interpretējot atbilstošās Savienības tiesību un valsts tiesību normas, dalībvalsts tiesai, kas konstatē, ka citā dalībvalstī attieksme pret to pašu darījumu ir atšķirīga pievienotās vērtības nodokļa mērķiem, ir iespēja un pat pienākums atkarībā no tā, vai tās nolēmumi var tikt pārsūdzēti tiesā saskaņā ar valsts tiesību aktiem, vērsties Eiropas Savienības Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.

         (1)  OV C 14, 16.1.2017.


title: Lieta T-244/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 10. jūlija rīkojums – Synergy Hellas/Komisija (Pagaidu noregulējums – Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas noslēgta saistībā ar sesto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002. līdz 2006. gads) – Izmaksāto maksājumu atgūšana – Pieteikums par piemērošanas apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/38

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 10. jūlija rīkojums – Synergy Hellas/Komisija
      (Lieta T-244/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas noslēgta saistībā ar sesto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2002. līdz 2006. gads) - Izmaksāto maksājumu atgūšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība))
      (2018/C 301/51)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – K. Damis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Katsimerou un A. Kyratsou)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas Lēmuma C(2018) 1115, final (2018. gada 19. februāris) par 76 282,08 EUR, pieskaitot nokavējuma procentus, atgūšanu no prasītāja piemērošanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-416/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 26. jūnijā Mykola Yanovych Azarov iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 26. aprīļa spriedumu lietā T-190/16 Mykola Yanovych Azarov/Eiropas Savienības Padome

text:
               27.8.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/19

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 26. jūnijāMykola Yanovych Azarov iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 26. aprīļa spriedumu lietā T-190/16 Mykola Yanovych Azarov/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-416/18 P)
      (2018/C 301/27)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Mykola Yanovych Azarov (pārstāvji: A. Egger un G. Lansky, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 26. aprīļa spriedumu lietā T-190/16;

                  —

                  pašai pieņemt galīgo lēmumu un atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/318 (2016. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (1), kā arī Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2016/311 (2016. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (2), ciktāl tie skar apelācijas sūdzības iesniedzēju, un piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Tiesā un Vispārējā tiesā;

                  —

                  pakārtoti otrajā ievilkumā norādītajam prasījumam – nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā pieņemtu lēmumu, ievērojot Tiesas sniegto juridisko vērtējumu, un atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza šādus apelācijas sūdzības pamatus:

                  1)

                  Tiesa esot kļūdaini konstatējusi, ka Padome nav pārkāpusi pamattiesības. Tiesa esot juridiski kļūdaini novērtējusi tiesību uz īpašumu, kā arī darījumdarbības brīvības ierobežojumu. It īpaši tā attiecīgos pasākumus esot juridiski kļūdaini atzinusi par piemērotiem un samērīgiem. Turklāt Vispārējā tiesa esot pieļāvusi procesuālas kļūdas un esot pārkāpusi procesuālās tiesības.

                  2)

                  Vispārējā tiesa esot kļūdaini konstatējusi, ka Padome nav nepareizi izmantojusi savu rīcības brīvību. Pirmkārt, Vispārējā tiesa neesot veikusi konkrētu pārbaudi attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju. Otrkārt, Vispārējā tiesa juridiski kļūdaini uzskatot, ka konkrētu pierādījumu trūkums nav būtisks.

                  3)

                  Vispārējā tiesa esot kļūdaini konstatējusi, ka Padome nav pārkāpusi tiesības uz labu pārvaldību. Pirmkārt, Vispārējās tiesas apsvērumi par Padomes pienākumu ievērot objektivitāti esot juridiski kļūdaini. Otrkārt, Vispārējā tiesa nepareizi izprotot pienākuma norādīt pamatojumu tvērumu.

                  4)

                  Vispārējā tiesa esot kļūdaini konstatējusi, ka Padome nav pieļāvusi “acīmredzamu kļūdu vērtējumā”.

                  5)

                  Vispārējā tiesa, sniedzot tīri politisku pamatojumu, esot pārkāpusi tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu.

         (1)  OV 2016, L 60, 76. lpp.

         (2)  OV 2016, L 60, 1. lpp.


title: Lieta C-162/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 28. februārī Wenger SA iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 23. janvāra spriedumu lietā T-869/16 Wenger/EUIPO

text:
               3.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/2

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 28. februārīWenger SA iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 23. janvāra spriedumu lietā T-869/16 Wenger/EUIPO

      (Lieta C-162/18 P)
      (2018/C 311/02)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Wenger SA (pārstāve: A. Sulovsky, advokāte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Swissgear Sàrl

      Ar 2018. gada 5. jūlija rīkojumu Tiesa (septītā palāta) nolēma, ka ir jāizbeidz tiesvedība par šo apelācijas sūdzību.


title: Lieta T-134/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija rīkojums – Monster Energy/EUIPO – Nordbrand Nordhausen (“BALLER’S PUNCH”)

text:
               10.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/27

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. jūlija rīkojums – Monster Energy/EUIPO – Nordbrand Nordhausen (“BALLER’S PUNCH”)
      (Lieta T-134/18) (1)

      (2018/C 319/35)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 142, 23.4.2018.


title: Lieta C-553/16: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “TTL” EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Sabiedrību aplikšana ar nodokli – Maksājumi, kurus sabiedrība rezidente ir veikusi sabiedrībām nerezidentēm par cisternvagonu nomu – Pienākums veikt nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā no ienākumiem, kuru avots ir attiecīgajā valstī un kuri tiek izmaksāti ārvalstu sabiedrībai – Neievērošana – Konvencijas par nodokļa dubultas uzlikšanas novēršanu – Nokavējuma procentu iekasēšana no sabiedrības rezidentes par ienākumu gūšanas vietā ieturamā nodokļa nesamaksāšanu – Procenti, kas ir jāmaksā no brīža, kad ir beidzies likumā noteiktais samaksas termiņš, līdz dienai, kurā ir sniegti pierādījumi par konvencijas par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu piemērojamību – Neatgūstami procenti)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/5

      Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “TTL” EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

      (Lieta C-553/16) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Sabiedrību aplikšana ar nodokli - Maksājumi, kurus sabiedrība rezidente ir veikusi sabiedrībām nerezidentēm par cisternvagonu nomu - Pienākums veikt nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā no ienākumiem, kuru avots ir attiecīgajā valstī un kuri tiek izmaksāti ārvalstu sabiedrībai - Neievērošana - Konvencijas par nodokļa dubultas uzlikšanas novēršanu - Nokavējuma procentu iekasēšana no sabiedrības rezidentes par ienākumu gūšanas vietā ieturamā nodokļa nesamaksāšanu - Procenti, kas ir jāmaksā no brīža, kad ir beidzies likumā noteiktais samaksas termiņš, līdz dienai, kurā ir sniegti pierādījumi par konvencijas par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu piemērojamību - Neatgūstami procenti))
      (2018/C 328/06)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Varhoven administrativen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “TTL” EOOD

         Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno osiguritelna praktika” – Sofia

         piedaloties: Varhovna administrativna prokuratura

         Rezolutīvā daļa

      LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru ienākumu izmaksa, ko sabiedrība rezidente veic citā dalībvalstī uzņēmējdarbību veicošai sabiedrībai, no kuriem principā ir jāietur nodoklis ienākumu gūšanas vietā, izņemot, kad starp šīm abām dalībvalstīm noslēgtā konvencijā par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu ir paredzēts citādi, ja šajā tiesiskajā regulējumā ir noteikts, ka sabiedrībai rezidentei, kura neveic šo ieturējumu vai neiemaksā šo ieturējumu pirmās dalībvalsts budžetā, ir jāmaksā neatgūstami nokavējuma procenti par laikposmu no ienākumu nodokļa samaksas termiņa beigām līdz datumam, kurā sabiedrība nerezidente pierāda, ka šīs konvencijas piemērošanas nosacījumi ir izpildīti, kaut arī atbilstoši minētajai konvencijai sabiedrībai nerezidentei pirmajā dalībvalstī nav jāmaksā nekādi nodokļi vai nodokļa summa ir mazāka nekā tā, kura parasti ir jāmaksā, pamatojoties uz minētās dalībvalsts nodokļu tiesībām.

         (1)  OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta C-107/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Aviabaltika” UAB/likvidējamā “Ūkio bankas” AB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2002/47/EK – Finanšu nodrošinājuma līgumu izpilde – Maksātnespējas procesa uzsākšana pret finanšu nodrošinājuma ņēmēju – Nodrošinājuma izpildes notikuma īstenošanās – Finanšu nodrošinājuma iekļaušana maksātnespējīgā parādnieka mantā – Pienākums prasījumus apmierināt vispirms no finanšu nodrošinājuma)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/13

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Aviabaltika” UAB/likvidējamā “Ūkio bankas” AB

      (Lieta C-107/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2002/47/EK - Finanšu nodrošinājuma līgumu izpilde - Maksātnespējas procesa uzsākšana pret finanšu nodrošinājuma ņēmēju - Nodrošinājuma izpildes notikuma īstenošanās - Finanšu nodrošinājuma iekļaušana maksātnespējīgā parādnieka mantā - Pienākums prasījumus apmierināt vispirms no finanšu nodrošinājuma))
      (2018/C 328/14)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “Aviabaltika” UAB

         Atbildētāja: likvidējamā “Ūkio bankas” AB

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/47/EK (2002. gada 6. jūnijs) par finanšu nodrošinājuma līgumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/44/EK (2009. gada 6. maijs), 4. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā dalībvalstīm ir noteikts pienākums pieņemt noteikumus, kuros tāda finanšu nodrošinājuma ņēmējam, kas izveidots ar līgumu par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā, savu prasījumu, kurš ir radies nodrošināto finanšu saistību neizpildes dēļ, ir ļauts atgūt no šī nodrošinājuma, ja nodrošinājuma izpildes notikums ir noticis pēc maksātnespējas procesa uzsākšanas pret šo ņēmēju.

                  2)

                  Direktīvas 2002/47, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/44, 4. panta 1. un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda nodrošinājuma ņēmējam, kas ir izveidots ar līgumu par finanšu nodrošinājumu galvojuma veidā, nav pienākuma savu prasījumu, kurš ir radies ar šo līgumu nodrošināto finanšu saistību neizpildes dēļ, atgūt vispirms no šī nodrošinājuma.

         (1)  OV C 161, 22.5.2017.


title: Tiesas spriedums (2018. gada 30. maijs) – Lietā E-6/17 – Fjarskipti hf. pret Síminn hf. (EEZ līguma 54. pants – Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – Peļņas normas samazināšana – Tiesības pieprasīt zaudējumu atlīdzību – EEZ līguma noteikumu piemērojamība valsts tiesvedībā – Konkurences iestādes galīgā lēmuma nozīmīgums)

text:
               20.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/19

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2018. gada 30. maijs)
      Lietā E-6/17

         Fjarskipti hf. pret Síminn hf.

         (EEZ līguma 54. pants – Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – Peļņas normas samazināšana – Tiesības pieprasīt zaudējumu atlīdzību – EEZ līguma noteikumu piemērojamība valsts tiesvedībā – Konkurences iestādes galīgā lēmuma nozīmīgums)

      (2018/C 335/11)
      Lietā E-6/17, Fjarskipti hf. pret Síminn hf. – Reikjavīkas Apgabaltiesas LŪGUMS tiesai saskaņā ar EBTA dalībvalstu Nolīguma par Uzraudzības iestādes un tiesas izveidi 34. pantu par Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 54. panta interpretāciju – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Martin Ospelt (ad hoc), 2018. gada 30. maijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

                  1.

                  Fiziskai vai juridiskai personai ir jābūt iespējai atsaukties uz EEZ līguma 54. pantu, lai pieprasītu atlīdzību valsts tiesā par šajā tiesību normā paredzēto aizliegumu pārkāpumu, ņemot vērā, ka šis pants ir iekļauts vai transponēts valsts tiesību aktos.

                  2.

                  Tas, ka valsts konkurences iestāde ir pieņēmusi galīgo lēmumu, konstatējot EEZ līguma 54. panta pārkāpumu, nav obligāts priekšnoteikums tiesas vērtējumam par zaudējumu atlīdzināšanas prasību par konkurences noteikumu pārkāpumiem. Ja valsts konkurences iestāde ir pieņēmusi šādu lēmumu, EEZ tiesību akti neparedz, ka valsts tiesām šim lēmumam jābūt saistošam secīgās prasībās. Ja nav EEZ tiesību aktu, kas reglamentē procedūras un aizsardzības līdzekļus attiecībā uz konkurences tiesību pārkāpumiem, saskaņā ar katras EEZ valsts procesuālās autonomijas principu valsts pienākums ir paredzēt sīki izstrādātus noteikumus par to, kāda nozīme ir jāpiešķir galīgajam lēmumam, ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus.

                  3.

                  Fakts, ka dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam ir pienākums pirkt savienojuma pabeigšanas pakalpojumus no citiem operatoriem par augstāku cenu nekā tā paša cena, nav pretrunā konstatējumiem, ka dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma paša cenu prakse peļņas normas samazināšanas veidā ir dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana EEZ līguma 54. panta nozīmē.

                  4.

                  Pietiek ar to, ka attiecīgajam uzņēmumam ir dominējošs stāvoklis konkrētajā vairumtirdzniecības tirgū, lai konstatējums par peļņas normas samazināšanu tiktu uzskatīts par EEZ līguma 54. panta pārkāpumu. Nav nepieciešams, lai uzņēmumam būtu dominējošs stāvoklis arī attiecīgajā mazumtirdzniecības tirgū.


title: Tiesas spriedums (2018. gada 30. maijs) – Lietā E-9/17 – Edmund Falkenhahn AG pret Finanšu tirgus iestādi (Finanzmarktaufsicht) (Direktīva 2009/110/EK – Elektroniskās naudas iestādes – Atpirkšana par nominālvērtību – Nodrošinājuma prasības)

text:
               20.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/20

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2018. gada 30. maijs)
      Lietā E-9/17

         Edmund Falkenhahn AG pret Finanšu tirgus iestādi (Finanzmarktaufsicht)

         (Direktīva 2009/110/EK – Elektroniskās naudas iestādes – Atpirkšana par nominālvērtību – Nodrošinājuma prasības)

      (2018/C 335/12)
      Lietā E-9/17 Edmund Falkenhahn AG pret Finanšu tirgus iestādi (Finanzmarktaufsicht) – Lihtenšteinas Finanšu tirgus apelācijas padomes (Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht) LŪGUMS tiesai saskaņā ar EBTA dalībvalstu Nolīguma par Uzraudzības iestādes un tiesas izveidi 34. pantu par Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvas 2009/110/EK par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību, par grozījumiem Direktīvā 2005/60/EK un Direktīvā 2006/48/EK un par Direktīvas 2000/46/EK atcelšanu interpretāciju – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Martin Ospelt (ad hoc), 2018. gada 30. maijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.

                  1.

                  Ja, saņemot finanšu līdzekļus jebkurā laikā, tostarp laikposmā starp emisiju un dzēšanu elektroniskās naudas vērtība atšķiras no nominālās vērtības, tas ir pretrunā 11. panta 1. un 2. punktam Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvā 2009/110/EK par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību, par grozījumiem Direktīvā 2005/60/EK un Direktīvā 2006/48/EK un par Direktīvas 2000/46/EK atcelšanu.

                  2.

                  Direktīvas 2009/110/EK 7. panta 2. punkta pirmajā un otrajā daļā, lasot tās saistībā ar I pielikuma 14. punkta 1. tabulu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīvā 2006/49/EK par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību, ir precīzi definēts, kādi aktīvi veido zema riska aktīvus Direktīvas 2009/110/EK 7. panta 1. punkta nolūkā.


title: Lieta T-275/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. jūlija spriedums – Curto/Parlaments (Civildienests – Akreditēti deputātu palīgi – Civildienesta noteikumu 24. pants – Lūgums sniegt palīdzību – Civildienesta noteikumu 12.a pants – Psiholoģiska vardarbība – Psiholoģiskās vardarbības un tās novēršanas darba vietā konsultatīvā komiteja, kas izskata akreditēto deputātu palīgu sūdzības pret Eiropas Parlamenta deputātiem – Lūguma sniegt palīdzību noraidīšana – Kļūda vērtējumā – Palīdzības sniegšanas pienākuma apjoms – Administratīvā procesa ilgums – Saprātīgs termiņš – Konsultatīvās komitejas sagatavoto ziņojumu izsniegšanas atteikums)

text:
               24.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 341/15

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. jūlija spriedums – Curto/Parlaments
      (Lieta T-275/17) (1)

      ((Civildienests - Akreditēti deputātu palīgi - Civildienesta noteikumu 24. pants - Lūgums sniegt palīdzību - Civildienesta noteikumu 12.a pants - Psiholoģiska vardarbība - Psiholoģiskās vardarbības un tās novēršanas darba vietā konsultatīvā komiteja, kas izskata akreditēto deputātu palīgu sūdzības pret Eiropas Parlamenta deputātiem - Lūguma sniegt palīdzību noraidīšana - Kļūda vērtējumā - Palīdzības sniegšanas pienākuma apjoms - Administratīvā procesa ilgums - Saprātīgs termiņš - Konsultatīvās komitejas sagatavoto ziņojumu izsniegšanas atteikums))
      (2018/C 341/26)
      Tiesvedības valoda – angļu.

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Michela Curto (Dženova, Itālija) (pārstāvji: L. Levi un C. Bernard-Glanz, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: O. Caisou-Rousseau, E. Taneva un M. Rantala)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Parlamenta 2016. gada 30. jūnija lēmumu, ar kuru šīs iestādes institūcija, kas ir pilnvarota slēgt darba līgumus, noraidīja prasītājas 2014. gada 14. aprīlī iesniegto lūgumu sniegt palīdzību, kā arī, otrkārt, atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājai šķietami esot nodarīts, minētajai institūcijai nepildot Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 24. pantā minēto palīdzības sniegšanas pienākumu, it īpaši saistībā ar procedūras pārmērīgo ilgumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 30. jūnija lēmumu, ar kuru šīs iestādes institūcija, kas ir pilnvarota slēgt darba līgumus, noraidīja Michela Curto 2014. gada 14. aprīlī iesniegto lūgumu sniegt palīdzību.

                  2)

                  Piespriest Parlamentam izmaksāt M. Curto kā atlīdzību par nodarīto morālo kaitējumu 10 000 EUR, pieskaitot nokavējuma procentus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas datuma, atbilstoši likmei, ko Eiropas Centrālā banka (ECB) ir noteikusi galvenajām refinasēšanas operācijām.

                  3)

                  Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta C-472/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – ER/Agencia Estatal de la Administración Tributaria

text:
               15.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – ER/Agencia Estatal de la Administración Tributaria

      (Lieta C-472/18)
      (2018/C 373/08)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: ER

         Atbildētāja: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Padomes Direktīvai 97/81/EK (1997. gada 15. decembris) (1) pievienotā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu 4.a klauzulas 1. un 2 punktā un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (2), 2. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 14. panta 1. punktā noteiktajam ir pretrunā koplīgumā iekļautais noteikums un uzņēmumu prakse, saskaņā ar kuriem atalgojuma un karjeras virzības nolūkos nepilna laika darbinieces darba stāžs ir jāaprēķina, ikgadējā aprēķinā veicot vertikālu darbalaika sadalījumu un ņemot vērā tikai faktiski nostrādāto laiku?

         (1)  Padomes Direktīva 97/81/EK (1997. gada 15. decembris) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (OV 1998, L 14, 9. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV 2006, L 204, 23. lpp.).


title: Lieta T-562/18: Prasība, kas celta 2018. gada 21. septembrī – YP/Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/57

      Prasība, kas celta 2018. gada 21. septembrī – YP/Komisija
      (Lieta T-562/18)
      (2018/C 399/73)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: YP (pārstāv: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      nospriest, ka

                  —

                  Komisijas 2017. gada 18. septembra lēmums piemērot prasītājai rājienu kā disciplinārsodu ir atcelts;

                  —

                  atbildētāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, kas ir atvedināts no acīmredzamas kļūdas vērtējumā, ko atbildētāja esot pieļāvusi, uzskatīdama, ka prasītāja neesot izpildījusi savus pienākumus, kas izriet no Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 12. panta.


title: Lieta C-86/18: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 21. augusta rīkojums – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/31

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 21. augusta rīkojums – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
      (Lieta C-86/18) (1)

      (2018/C 399/41)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-136/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 19. februārī Robert Hansen iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2017. gada 14. decembra spriedumu lietā T-304/16 bet365 Group/EUIPO

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 19. februārīRobert Hansen iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2017. gada 14. decembra spriedumu lietā T-304/16 bet365 Group/EUIPO

      (Lieta C-136/18 P)
      (2018/C 399/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Robert Hansen (pārstāvis: M. Pütz-Poulalion, Rechtsanwalt)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2018. gada 6. septembra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-284/18: Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 9. augusta rīkojums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Equitalia centro SpA/Poste Italiane SpA

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/31

      Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 9. augusta rīkojums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Equitalia centro SpA/Poste Italiane SpA

      (Lieta C-284/18) (1)

      (2018/C 399/42)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta T-776/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. septembra rīkojums – Medora Therapeutics/EUIPO – Biohealth Italia (“LITHOREN”)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/58

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. septembra rīkojums – Medora Therapeutics/EUIPO – Biohealth Italia (“LITHOREN”)
      (Lieta T-776/17) (1)

      (2018/C 399/74)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 63, 19.2.2018.


title: Lieta C-425/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. jūnijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) – Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. jūnijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) – Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

      (Lieta C-425/18)
      (2018/C 399/25)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)

         Atbildētāja: Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 2004/17/EK (1) 53. panta 3. punkta un 54. panta 4. punkta noteikumi, kopā ņemti, no vienas puses, un Direktīvas 2004/18/EK (2) 45. panta 2. punkta d) apakšpunkta noteikumi, no otras puses, nepieļauj tādu noteikumu kā Itālijas Republikas Leģislatīvā dekrēta Nr. 163/2006 38. panta 1. punkta f) apakšpunkts, kā to interpretējusi valsts tiesa, kas izslēdz no jēdziena “smaga profesionālās ētikas pārkāpuma”, kurā vainīgs saimnieciskās darbības subjekts, tvēruma rīcību, kas ir konkurences normu pārkāpums, kuru Autorità nazionale antitrust [Valsts pretmonopola iestāde] ir konstatējusi un par kuru tā ir noteikusi sodus ar tiesas apstiprinātu lēmumu, tādējādi a priori neļaujot līgumslēdzējām iestādēm autonomi novērtēt šādus pārkāpumus, lai eventuāli, bet ne obligāti, izslēgtu šādu saimnieciskās darbības subjektu no izsludinātas publiskās iepirkuma procedūras?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/17/EK (2004. gada 31. marts), ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV 2004, L 134, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV 2004, L 134, 114. lpp.).


title: Lieta T-604/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra spriedums – HD/Parlaments (Civildienests – Ierēdņi – Atalgojums – Ģimenes pabalsti – Apgādnieka pabalsts – Pabalsts izglītībai – Apgādājamā bērna pabalsts – Piešķiršanas nosacījumi – Līdzīga no citiem avotiem saņemama pabalsta atskaitīšana – Nepamatotu maksājumu atgūšana – Lēmums izbeigt tiesības uz noteiktiem pabalstiem – Kļūda tiesību piemērošanā – Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/32

      Vispārējās tiesas 2018. gada 19. septembra spriedums – HD/Parlaments
      (Lieta T-604/16) (1)

      ((Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Apgādnieka pabalsts - Pabalsts izglītībai - Apgādājamā bērna pabalsts - Piešķiršanas nosacījumi - Līdzīga no citiem avotiem saņemama pabalsta atskaitīšana - Nepamatotu maksājumu atgūšana - Lēmums izbeigt tiesības uz noteiktiem pabalstiem - Kļūda tiesību piemērošanā - Acīmredzama kļūda vērtējumā))
      (2018/C 399/43)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: HD (pārstāvis: C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: M. Ecker un L. Deneys)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir celta, pamatojoties uz LESD 270. pantu, un kurā ir lūgts atcelt, pirmkārt, Parlamenta 2015. gada 21. septembra, 5. oktobra, 27. novembra un 15. decembra lēmumus, ar kuriem tiek atprasītas summas, ko prasītāja esot nepamatoti saņēmusi kā pabalstu izglītībai, otrkārt, Parlamenta 2015. gada 5., 13. un 23. oktobra, kā arī 2015. gada 5., 11. un 12. novembra lēmumus, ar kuriem tiek atprasītas summas, ko tā esot nepamatoti saņēmusi kā pabalstu izglītībai un apgādājamā bērna pabalstu, un ir atņemtas viņas tiesības uz apgādnieka pabalstu, un, treškārt, “ciktāl nepieciešams”, atcelt 2016. gada 21. aprīļa lēmumu, ar ko ir noraidīta viņas sūdzība.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  HD atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 326, 5.9.2016. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-34/16 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: Lieta T-371/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. septembra rīkojums – Reiner Stemme Utility Air Systems/EASA

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/58

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. septembra rīkojums – Reiner Stemme Utility Air Systems/EASA

      (Lieta T-371/18) (1)

      (2018/C 399/75)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 276, 6.8.2016.


title: Lieta T-518/18: Prasība, kas celta 2018. gada 31. augustā – YG/Komisija

text:
               5.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/41

      Prasība, kas celta 2018. gada 31. augustā – YG/Komisija
      (Lieta T-518/18)
      (2018/C 399/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: YG (pārstāvji: S. Rodrigues un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  vispirms atcelt atbildētājas 2017. gada 13. novembra lēmumu neiekļaut prasītāju paaugstināmo ierēdņu sarakstā;

                  —

                  tad atcelt atbildētājas 2018. gada 17. maija lēmumu, ar kuru noraidīta viņa sūdzība par šo 2017. gada 13. novembra lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 45. pantu. Apstrīdētais lēmums esot bijis balstīts uz noteiktām acīmredzamām kļūdām vērtējumā; turklāt tajā neesot ticis norādīts pietiekams pamatojums un neesot ticis pierādīts, ka prasītāja nopelnu vērtējums ticis veikts atbilstoši vienlīdzīgas attieksmes principam.

                  2.

                  Ar otro pamatu apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi labas pārvaldības principu, kurš aizsargāts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, jo tā neesot ievērojusi pienācīgu rūpību, izstrādājot un pamatojot apstrīdēto lēmumu.