title: Lieta C-502/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 30. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 30. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

   (Lieta C-502/11)
   2011/C 347/30
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss

      Atbildētāja: Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Kopienu tiesību sistēma un, konkrēti, Direktīvas 93/37/EEK (1) 6. pants (vēlāk — Direktīvas 2004/18/EK (2) 4. pants), principā nepieļauj tādu valsts tiesiskā regulējuma normu (kā 1994. gada Likuma Nr. 109 10. panta 1. punkta a) apakšpunkts, vēlāk — 2006. gada Dekrētlikuma Nr. 163 34. panta 1. punkta a) apakšpunkts), kas iespēju piedalīties publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā piešķir tikai sabiedrībām, kuras veic komercdarbību, tādējādi liedzot šo iespēju dažiem uzņēmējiem (piemēram, civiltiesību sabiedrībām), kas parasti un galvenokārt neveic minētā veida darbību; vai arī, — vai attiecīgais aizliegums ir saprātīgs un nediskriminējošs, ņemot vērā civiltiesību sabiedrību īpašo regulējumu un īpatnējo mantisko attiecību režīmu?

         Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu noliedzoša, ir jāuzdod Tiesai vēl šāds jautājums:

               2)

               Vai Kopienu tiesību sistēma un, konkrēti, Direktīvas 93/37/EEK 6. pants (vēlāk — Direktīvas 2004/18/EK 4. pants), kā arī to personu juridiskās formas brīvības princips, kuras ir tiesīgas piedalīties publiskā iepirkuma procedūrās, ļauj valsts likumdevējam ierobežot uzņēmēja (proti, komersanta saskaņā ar Direktīvā 2004/18/EK sniegto definīciju) tiesībspēju, ņemot vērā īpatnības, kas raksturo minētā uzņēmēja valsts tiesisko regulējumu, aizliedzot šim uzņēmējam piedalīties publiskā iepirkuma procedūrās, vai arī, — vai ar minēto ierobežojumu ir pārkāpti saprātīguma (règle de raison) un nediskriminācijas principi?

      (1)  OV L 199, 54. lpp.

      (2)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-561/13: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedums ( Obvodní soud pro Prahu 1 (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hoštická a.s. , Jaroslav Haškovec , Zemědělské družstvo Senice na Hané / Česká republika – Ministerstvo zemědělství Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — Atbalsta shēmas — Atbalsta shēmu īstenošana jaunajās dalībvalstīs — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — 143.ba pants — Regula (EK) Nr. 73/2009 — 126. pants — Atsevišķs maksājums par cukuru — No ražošanas nodalīts maksājums — Kritēriji, ko attiecīgās dalībvalstis pieņēmušas 2006. un 2007. gadā — Atsauces laikposms

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/10

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 15. oktobra spriedums (Obvodní soud pro Prahu 1 (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané/Česká republika – Ministerstvo zemědělství

   (Lieta C-561/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika - Atbalsta shēmas - Atbalsta shēmu īstenošana jaunajās dalībvalstīs - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - 143.ba pants - Regula (EK) Nr. 73/2009 - 126. pants - Atsevišķs maksājums par cukuru - No ražošanas nodalīts maksājums - Kritēriji, ko attiecīgās dalībvalstis pieņēmušas 2006. un 2007. gadā - Atsauces laikposms)
   (2014/C 462/16)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Obvodní soud pro Prahu 1

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Atbildētāja: Česká republika – Ministerstvo zemědělství

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 126. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “kritēriji, ko attiecīgās dalībvalstis pieņēmušas 2006. un 2007. gadā” ietver to tirdzniecības gadu, kurš šīm dalībvalstīm, piemērojot 143.ba panta 1. punktu Padomes 2003. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, kura grozīta ar Padomes 2006. gada 20. februāra Regulu (EK) Nr. 319/2006, Padomes 2006. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 2011/2006 un Padomes 2006. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 2012/2006, bija jāizvēlas līdz 2006. gada 30. aprīlim kā atsauces laikposms attiecībā uz atsevišķa maksājuma par cukuru piešķiršanu.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta C-232/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. maijā iesniedza Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – VE/WD

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. maijā iesniedza Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – VE/WD

   (Lieta C-232/17)
   (2017/C 256/03)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Budai Központi Kerületi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: VE

      Atbildētāja: WD

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saistībā ar Direktīvas 93/13/EEK (1) preambulas divdesmitajā apsvērumā paredzētās iespējas faktiski izskatīt visus noteikumus un šīs direktīvas 4. panta 2. punktā un 5. pantā noteiktās skaidrības un saprotamības prasības interpretāciju ir jāuzskata, ka attiecīgie līguma noteikumi nav negodīgi gadījumā, ja patērētājs var izskatīt kāda aizdevuma līguma būtiska elementa summu (līguma priekšmeta, proti, aizdevuma summu, atmaksājamās daļas un darījuma procentus) tikai tad, kad līgums ir noslēgts (nevis tāpēc, ka tas būtu objektīvi nepieciešams, bet saskaņā ar nosacījumu, ko šajā ziņā līguma vispārīgajos noteikumos ir paredzējis līgumslēdzējs pārdevējs vai piegādātājs un kas nav ticis individuāli apspriests), pamatojoties uz līgumslēdzēja pārdevēja vai piegādātāja vienpusēju gribas apliecinājumu (lai gan ir norādīts, ka tas ir daļa no līguma), kurš patērētājam ir juridiski saistošs?

               2)

               Vai saistībā ar Direktīvas 93/13 preambulas divdesmitajā apsvērumā paredzētās iespējas faktiski izskatīt visus noteikumus un šīs direktīvas 4. panta 2. punktā un 5. pantā noteiktās skaidrības un saprotamības prasības interpretāciju ir jāuzskata, ka attiecīgie līguma noteikumi nav negodīgi gadījumā, ja aizdevuma līgumā ir norādīts kāds būtisks elements (līguma priekšmets, proti, aizdevuma summa, atmaksājamās daļas un darījuma procenti), izmantojot izteikumu “informācijas nolūkos”, neprecizējot, vai informācijas nolūkos paziņotais [līguma] fragments ir juridiski saistošs un vai tas veido [puses] tiesības un pienākumus?

               3)

               Vai saistībā ar Direktīvas 93/13 preambulas divdesmitajā apsvērumā paredzētās iespējas faktiski izskatīt visus noteikumus un šīs direktīvas 4. panta 2. punktā un 5. pantā noteiktās skaidrības un saprotamības prasības interpretāciju ir jāuzskata, ka attiecīgie līguma noteikumi nav negodīgi gadījumā, ja aizdevuma līgumā kāds būtisks elements ir definēts, izmantojot nepareizu terminoloģiju, īpaši, ja ārvalstu valūtā balstītā aizdevuma līgumā (kurā no aizdevuma līguma izrietošie maksājumi ir noteikti un reģistrēti ārvalstu valūtā – (turpmāk tekstā – “kredīta valūta”), bet pienākums veikt šos maksājumus tiek pildīts valsts valūtā – turpmāk tekstā – “izpildes valūta”)

                           (1)

                           kā aizdevuma summa ir kvalificēta:

                                       —

                                       kredītlīnijas summa, kas norādīta kredīta valūtā, vai

                                       —

                                       aizdevuma summas maksimālais limits, kas noteikts kredīta valūtā, vai

                                       —

                                       patērētāja pieprasītais finansējums, kas noteikts izpildes valūtā, vai

                                       —

                                       izmaksas limits, kas noteikts izpildes valūtā?

                           (2)

                           kā atmaksājamās summas ir kvalificēts atmaksājamo summu maksimālais paredzamais limits, kas norādīts kredīta valūtā un/vai izpildes valūtā?

               4)

               Vai saistībā ar Direktīvas 93/13 preambulas divdesmitajā apsvērumā paredzētās iespējas faktiski izskatīt visus noteikumus un šīs direktīvas 4. panta 2. punktā un 5. pantā noteiktās skaidrības un saprotamības prasības interpretāciju ir jāuzskata, ka attiecīgie līguma noteikumi nav negodīgi gadījumā, ja ārvalstu valūtā balstītā aizdevuma līgumā (nevis tāpēc, ka tas būtu objektīvi nepieciešams, bet saskaņā ar nosacījumu, ko šajā ziņā līguma vispārīgajos noteikumos ir paredzējis līgumslēdzējs pārdevējs vai piegādātājs un tas nav ticis individuāli apspriests) līguma priekšmets, proti, aizdevuma summa un atmaksājamās daļas:

                           (1)

                           ir noteiktas kredīta valūtā, norādot konkrētu summu (kura sastāv tikai no rakstzīmju virknes, ko veido cipari no 0 līdz 9), un izpildes valūtā, norādot vienīgi nepārprotamu aprēķina metodi?

                           (2)

                           ir noteiktas izpildes valūtā, norādot konkrētu summu, un kredīta valūtā, norādot vienīgi nepārprotamu aprēķina metodi?

                           (3)

                           ir noteiktas gan kredīta valūtā, gan izpildes valūtā, norādot vienīgi nepārprotamu aprēķina metodi?

                           (4)

                           vispār nav noteiktas kredīta valūtā, bet ir noteiktas tikai izpildes valūtā, norādot vienīgi nepārprotamu aprēķina metodi?

                           (5)

                           vispār nav noteiktas izpildes valūtā, bet ir noteiktas tikai kredīta valūtā, norādot vienīgi nepārprotamu aprēķina metodi?

                           4.1.

                           4. jautājuma 5) punkta supra kontekstā gadījumā, ja nebūtu nepieciešams noteikt konkrētu summu un ietvert to aizdevuma līgumā tā noslēgšanas brīdī, vai ir garantēta iespēja nepārprotami aprēķināt aizdevuma apmēru līguma slēgšanas brīdī (nevis tāpēc, ka tas būtu objektīvi nepieciešams, bet saskaņā ar nosacījumu, ko šajā ziņā līguma vispārīgajos noteikumos ir paredzējis līgumslēdzējs pārdevējs vai piegādātājs un tas nav ticis individuāli apspriests), ja:

                                       (1)

                                       aizdevuma līgumā nav ietverta konkrēta aizdevuma summa nevienā no valūtām;

                                       (2)

                                       aizdevuma līgumā ir ietverta konkrēta patērētāja pieprasītā finansējuma summa vai konkrēts izmaksas limits, kas norādīti izpildes valūtā;

                                       (3)

                                       aizdevuma līgumā nav ietverta aizdevuma summa, norādot nepārprotamu aprēķina metodi izpildes valūtā, kā arī

                                       (4)

                                       saistībā ar aizdevuma summas nepārprotamu aprēķinu kredīta valūtā aizdevuma līgumā nav norādīts precīzs aprēķina elements, bet ir norādīts tikai maksimālais limits (konkrēta patērētāja pieprasītā finansējuma summa vai konkrēts izmaksas limits, kas norādīti izpildes valūtā)?

                           4.2.

                                       4.2.1.

                                       Gadījumā ja nebūtu nepieciešams noteikt konkrētas summas un ietvert tās aizdevuma līgumā tā noslēgšanas brīdī, vai attiecībā uz nepārprotamu aprēķinu:

                                                   (1)

                                                   ir juridiska prasība, lai aizdevuma līgumā būtu noteikta līguma priekšmeta summa, proti, aizdevuma summa un atmaksājamās daļas – (mainīgas likmes produktu gadījumā – pirmajā procentu aprēķināšanas periodā atmaksājamās daļas) – izmantojot metodi, kura ļautu veikt aprēķinu nekļūdīgi un līguma slēgšanas brīdī, vai

                                                   (2)

                                                   pietiek ar to, ka tā noslēgšanas brīdī aizdevuma līgumā ir ietverti objektīvi identificējami parametri, kuri ļautu aprēķināt šos datus (līguma priekšmetu un atmaksājamās daļas) kādā brīdī nākotnē (proti, ka aizdevuma līgumā tā noslēgšanas brīdī tiek noteikti tikai parametri, kuri ļaus veikt nepārprotamu aprēķinu kādā brīdī nākotnē)?

                                       4.2.2.

                                       Gadījumā, ja pietiek ar to, ka līguma priekšmeta summa, proti, aizdevuma summa un atmaksājamās daļas – (mainīgas likmes produktu gadījumā – pirmajā procentu aprēķināšanas periodā atmaksājamās daļas) – varētu tikt aprēķinātas kredīta valūtā kādā brīdī nākotnē, vai šim brīdim nākotnē (kurš, loģiski, sakritīs ar brīdi, kad tiks noteikta līgumisko maksājumu summa kredīta valūtā) ir jābūt objektīvi noteiktam aizdevuma līgumā tā noslēgšanas brīdī, vai arī šā brīža noteikšana var būt vienīgi līgumslēdzēja pārdevēja vai piegādātāja pilnvaru ziņā?

                           4.3.

                           Vai periodiski mainīgas likmes produktu gadījumā ir jāuzskata, ka ir pietiekami un līdz ar to nav negodīgi, ka attiecībā uz atmaksājamajām daļām nosaka (un iekļauj aizdevuma līgumā tā noslēgšanas brīdī) konkrētas summas un/vai nepārprotama aprēķina metodi kredīta valūtā un/vai izpildes valūtā attiecībā uz līguma darbības pirmo procentu aprēķināšanas periodu, vai arī ir juridiska prasība noteikt (un iekļaut aizdevuma līgumā tā noslēgšanas brīdī) nepārprotamu aprēķina metodi kredīta valūtā un/vai izpildes valūtā attiecībā uz visu līguma darbības procentu aprēķināšanas periodu?

                           4.4.

                           Vai nepārprotamu aprēķinu tādā veidā, kas nav negodīgs, var nodrošināt, tikai piemērojot atbilstošu matemātisku formulu, vai arī ir iespējams izmantot citu metodi?

                                       4.4.1.

                                       Gadījumā, ja nepārprotams aprēķins nav obligāti jānodrošina, piemērojot atbilstošu matemātisku formulu, vai ir jāveic pietiekami precīzs tekstuāls apraksts?

                                       4.4.2.

                                       Gadījumā, ja nepārprotams aprēķins nav obligāti jānodrošina, piemērojot atbilstošu matemātisku formulu, vai ir jāatsaucas uz tehniskiem terminiem (piemēram, anuitāte vai lineārā amortizācija), nepievienojot nekādu skaidrojumu?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: 15. nodaļa, 2. sējums, 288. lpp.).


title: Lieta C-474/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. oktobrī iesniedza Tribunale di Salerno (Itālija) – kriminālprocess pret Cristiano Pontillo

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. oktobrī iesniedza Tribunale di Salerno (Itālija) – kriminālprocess pret Cristiano Pontillo

   (Lieta C-474/14)
   (2014/C 462/27)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Salerno

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Cristiano Pontillo

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumu [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10], ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj publicēt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par koncesijām uz īsāku termiņu nekā iepriekš, ja minētais uzaicinājums ir ticis izsludināts, lai labotu sekas, kas radās, nelikumīgi izslēdzot konkrētu skaitu uzņēmēju no iepriekšējiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā;

               2)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka prasība pagaidu kārtā novienādot koncesiju derīguma termiņu, ir atbilstošs attaisnojums saīsinātam uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā paredzēto koncesiju derīguma termiņam salīdzinājumā ar to koncesiju termiņu, kas tika piešķirtas iepriekš;

               3)

               vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti, ņemot vērā iepriekš minēto Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj noteikt pienākumu bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumu, kas veido spēļu pārvaldes un iekasēšanas tīklu, ja darbība tiek izbeigta koncesijas galīgā termiņa beigu dēļ vai tiesību izbeigšanās vai atsaukšanas dēļ?


title: Lieta T-143/06: Prasība, kas celta  2006. gada 19. maijā  —  MTZ Polyfilms  pret Padomi

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/34

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. maijā — MTZ Polyfilms pret Padomi
   (Lieta T-143/06)
   (2006/C 178/63)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MTZ Polyfilms Ltd., Mumbai (Indija) (pārstāvis — P. De Baere, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Padomes 2006. gada 27. februāra Regulu (EK) Nr. 366/2006, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu par tādas polietilēntereftalāta (PET) plēves importu, kuras izcelsme ir, inter alia, Indijā;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ražo un eksportē polietilēntereftalāta plēves Eiropas Kopienā.
   Savas prasības pamatojumam tā apgalvo, pirmkārt, ka ar apstrīdēto regulu ir pārkāpts pamatregulas (1) 2. panta 8. punkts un 2. panta 9. punkts. Prasītāja apstrīd to, ka ar apstrīdēto regulu prasītājas eksporta cena Kopienā būtu noteikta, pamatojoties uz tās eksporta cenu uz trešām valstīm, jo faktiskās eksporta cenas attiecībā uz Kopienu ir tādas, uz kurām nevar paļauties sakarā ar minimālo importa cenu esamību.
   Saskaņā ar prasītājas teikto, tās eksporta cenas nav tādas, uz kurām nevar paļauties, pamatregulas 2. panta 9. punkta izpratnē. Turklāt prasītāja apgalvo, ka izmantotā metode nav saderīga ar pamatregulu, kurā ir norādītas metodes, kuras var izmantot, nosakot eksporta cenu. Prasītāja apgalvo, ka pamatregulas 2. panta 8. punkts un 2. panta 9. punkts vienlīdz attiecas uz tādas izmeklēšanas pārskatīšanu, kāda ir apstrīdētā procedūra, neskatoties uz to, vai pastāvēja saistības.
   Otrkārt, prasītāja atsaucas uz Līguma par 1994. gada GATT VI panta īstenošanu (2) pārkāpumu. Prasītāja norāda, ka tās eksporta cena nav tāda, uz kuru nevarētu paļauties minētā līguma 2.1. panta un 2.3. panta izpratnē. Turklāt, prasītāja apgalvo, ka izmantotā metode ir nesaderīga ar Līguma 2.1., 2.3. un 11. pantu. Visbeidzot prasītāja norāda, ka Līguma 2.1. un 2.3. pants vienlīdz attiecas uz pārskatīšanām, ko veic atbilstoši Līguma 11. pantam, piemēram, pagaidu starpposma pārskatīšanu.
   Visbeidzot prasītāja atsaucas uz juridiskā pamata neesamību metodei, kas ir izmantota, nosakot prasītājas eksporta cenu uz Kopienu, un uz tiesiskās drošības principa pārkāpumu tajā, ka eksportējošiem ražotājiem ir liegta iespēja izvērtēt savu rīcību saistībā ar saistošo cenu.

      (1)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996 L 56, 1. lpp.)

      (2)  Līgums par vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību 1994 vi panta īstenošanu (OV 1994 L 336, 103. lpp.)


title: lieta C-440/05: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 8. decembrī

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/10

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 8. decembrī
   (lieta C-440/05)
   (2006/C 22/18)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 8. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv W. Bogensberger un R. Troosters, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Padomes 2005. gada 12. jūlija Pamatlēmums 2005/667/TI par krimināltiesiskā pamata stiprināšanu, lai īstenotu tiesību aktus attiecībā uz kuģu radītu piesārņojumu (1), ir prettiesisks;

               —

               atcelt šo pamatlēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ņemot vērā Tiesas fukncionālo pieeju 2005. gada 13. septembra spriedumā lietā C-176/03 (Komisija/Padome, Krājumā vēl nav publicēts), kā arī faktu, ka Pamatlēmuma 2005/667/TI 1.–10. pantā paredzētajiem pasākumiem ir krimināltiesisks raksturs, kas ir vajadzīgs, lai nodrošinātu Direktīvā 2005/35/EK (2) izklāstītās kopējās transporta politikas efektivitāti, Komisija uzskata, ka ar visu pamatlēmumu kopumā ir pārkāpts LES 47. pants, jo tas ir nedalāms, un līdz ar to pamatlēmums ir prettiesisks.

      (1)  OV L 255, 30.9.2005., 164. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/35/EK par kuģu radīto piesārņojumu un par sankciju ieviešanu par pārkāpumiem, OV L 255, 30.9.2005., 11. lpp.


title: Lieta F-89/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. jūnija spriedums — Goetz /Reģionu komiteja (Civildienests — Ierēdņi — Ārpuslīgumiskā atbildība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pieņemamība — Termiņa prasības celšanai sākums — OLAF izmeklēšana — Administratīvā izmeklēšana — Disciplinārlieta Disciplinārlietu kolēģijā — Administrācijas pienākums rīkoties rūpīgi — Disciplinārlietas ilgums — Atbildība par disciplinārlietas, kura izbeigta bez soda noteikšanas, sākšanu)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/43

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. jūnija spriedums — Goetz/Reģionu komiteja
   (Lieta F-89/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Ārpuslīgumiskā atbildība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieņemamība - Termiņa prasības celšanai sākums - OLAF izmeklēšana - Administratīvā izmeklēšana - Disciplinārlieta Disciplinārlietu kolēģijā - Administrācijas pienākums rīkoties rūpīgi - Disciplinārlietas ilgums - Atbildība par disciplinārlietas, kura izbeigta bez soda noteikšanas, sākšanu)
   2013/C 252/73
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Charles Dieter Goetz (Linkebeek, Beļģija) (pārstāvji — N. Lhoëst un A.-A. Minet, avocats)

      Atbildētāja: Reģionu komiteja (pārstāvji — J. C. Cañoto Argüelles, kam palīdz B. Cambier, avocat)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt Reģionu komitejas lēmumu, ar ko noraida prasītāja lūgumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu, lai saņemtu kompensāciju par morālu un materiālu kaitējumu, kas esot radies saistība ar administratīvo procesu un disciplinārlietu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               C. D. Goetz sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Reģionu komitejas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011., 45. lpp.


title: Lieta C-678/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 14. jūnija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2004/39/EK — Finanšu instrumentu tirgi — 4. panta 1. punkta 2) apakšpunkts — Jēdziens “ieguldījumu pakalpojumi” — I pielikuma A iedaļas 1) punkts — Pasūtījumu pieņemšana un nosūtīšana attiecībā uz vienu vai vairākiem finanšu instrumentiem — Starpniecības ieguldījumu portfeļa pārvaldīšanas līguma noslēgšanā iespējama iekļaušana

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 14. jūnija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz

   (Lieta C-678/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2004/39/EK - Finanšu instrumentu tirgi - 4. panta 1. punkta 2) apakšpunkts - Jēdziens “ieguldījumu pakalpojumi” - I pielikuma A iedaļas 1) punkts - Pasūtījumu pieņemšana un nosūtīšana attiecībā uz vienu vai vairākiem finanšu instrumentiem - Starpniecības ieguldījumu portfeļa pārvaldīšanas līguma noslēgšanā iespējama iekļaušana)
   (2017/C 277/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Mohammad Zadeh Khorassani

      Atbildētāja: Kathrin Pflanz

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK, 4. panta 1. punkta 2) apakšpunkts, lasot to kopā ar šīs direktīvas I pielikuma A iedaļas 1) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ieguldījumu pakalpojums, ko veido pasūtījumu pieņemšana un nosūtīšana attiecībā uz vienu vai vairākiem finanšu instrumentiem, neietver starpniecību tāda līguma noslēgšanā, kura priekšmets ir portfeļa pārvaldīšanas darbība.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta C-72/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. februārī iesniedza High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited/Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. februārī iesniedza High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited/Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

   (Lieta C-72/16)
   (2016/C 136/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited

      Atbildētājas: Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai LESD 49., 56. vai 63. pantam ir pretrunā tādas tiesību normas kā 2010. gada Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma 8ZA. daļa, kurā reglamentēti uzņēmuma, kas sniedz urbšanas pakalpojumus naftas rūpniecībai (turpmāk tekstā – “naftas nozares uzņēmējs”), saistībā ar Apvienotajā Karalistē ar nodokli apliekamo peļņu pieejamie nodokļu atvieglojumi attiecībā uz izdevumiem par darbībām (turpmāk tekstā – “attiecīgā darbība”) saistībā ar noteikta veida aktīvu (turpmāk tekstā – “būtiskie aktīvi”) izmantošanu, kas tiek nomāti no personas, kas “saistīta” ar naftas nozares uzņēmēju, un kurās:

                           1.1.

                           no attiecīgās darbības gūtās peļņas aprēķināšanas vajadzībām tiek uzlikts iepriekš noteikts maksimālais ierobežojums iespējai atskaitīt maksājumus par būtisko aktīvu nomu no saistītām personām, kurus aprēķina, pamatojoties uz nomātā aktīva sākotnējo vērtību;

                           1.2.

                           noteikts, ka šādi ar maksimālo ierobežojumu neatļauto maksājumu summu var ieskaitīt naftas nozares uzņēmēja vai citu tās pašas grupas sabiedrību Apvienotajā Karalistē ar nodokli apliekamajā peļņā (ja tāda ir), kas nav gūta no attiecīgās darbības; un

                           1.3.

                           norobežo peļņu, kas gūta no attiecīgās darbības, novēršot Apvienotajā Karalistē veikto izmaksu vai gan Apvienotajā Karalistē, gan ārpus tās naftas nozares uzņēmēja grupā radušos zaudējumu kompensēšanu ar peļņu, kas gūta no attiecīgās darbības, bet ļauj tos kompensēt ar citu peļņu (ja tāda ir)?

               2.

               Konkrēti, vai LESD 49., 56. vai 63. pantam ir pretrunā šāds tiesiskais regulējums situācijā, kad:

                           2.1.

                           ar Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamais naftas nozares uzņēmējs nomā aktīvu no saistīta uzņēmuma, kas nav apliekams ar Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokli un ir reģistrēts ar juridisko adresi citā dalībvalstī; un/vai

                           2.2.

                           apstākļi ir atbilstoši šā otrā jautājuma 1. punktā jau minētajiem, taču ar tādu īpatnību, ka naftas nozares uzņēmējs arī ir reģistrēts ar juridisko adresi šajā citā dalībvalstī; un/vai

                           2.3.

                           ar Apvienotās Karalistes uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamais naftas nozares uzņēmējs ir meitasuzņēmums tādam Apvienotajā Karalistē reģistrētam mātesuzņēmumam, kam ir vēl kāds cits meitasuzņēmums, kas nav apliekams ar uzņēmumu ienākuma nodokli un ir reģistrēts ar juridisko adresi kādā trešā valstī, un naftas nozares uzņēmējs savu aktīvu nomā no šā trešās valsts meitasuzņēmuma; un/vai

                           2.4.

                           naftas nozares uzņēmēja un/vai aktīva īpašnieka-iznomātāja uzņēmējdarbības veikšanas vieta un/vai piemērojamais nodokļu režīms ir jebkādā citādā kombinācijā?

               3.

               Vai kāda no iepriekš minētajām atbildēm būtu citāda, ja vispār un/vai konkrētajā prasītāju gadījumā grupām, kam pieder naftas ieguves platformas un kas Apvienotajā Karalistē sniedz urbšanas pakalpojumus, Apvienotajā Karalistē negūst citu būtisku, ar urbšanas darbībām nesaistītu peļņu?

               4.

               Vai kāda no iepriekš minētajām atbildēm būtu citāda, ja apstrīdēto normu mērķis būtu novērst izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, īstenojot mākslīgi sadrumstalotu korporatīvo struktūru bez patstāvīgas saimnieciskās esības ārpus šīs grupas?


title: Lieta T-438/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. oktobrī — SE.RI.FO. /Komisija un Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/41

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. oktobrī — SE.RI.FO./Komisija un Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra
   (Lieta T-438/09)
   2009/C 312/68
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Serifo Srl, Neapole (Itālija) (pārstāvji — R. de Lorenzo, avvocato, P. Kivel Mazuy, avvocato, G. Ruberto, avvocato)

      Atbildētājas: Eiropas Kopienu Komisija, Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra [EACEA]

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt pasākumu, kura datums un nianses nav zināmas un ar kuru EACEA Lifelong Learning Programme ietvaros ir apstiprinājusi to transversālajā programmā “KA3 ICT Multilateral Projects” ietilpstošo projektu sarakstu, attiecībā uz kuriem ir pieļaujams Kopienas līdzfinansējums, un rezerves sarakstu tajā daļā, kurā projekts “V-3DAS” Nr. 505690-2009-LLP-IT-KA3-KA3MP, kuru iesniegusi sabiedrība Se.Ri.Fo. srl, tika ietverts rezerves sarakstā, nevis finansējamo projektu sarakstā;

               —

               atcelt 2009. gada 21. septembra notu, kas saņemta 2009. gada 22. septembrī, ar kuru EACEA sabiedrībai Se.Ri.Fo srl paziņoja par projekta “V-3DAS” novērtējumu, ko veikuši aģentūras ārējie eksperti, un piešķirtos punktus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā 2009. gadam ietvaros piedalījās Kopienas rīcības programmā mūžizglītības jomā (“Lifelong Learning Programme”), iesniedzot Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūrai [EACEA, “Educational, Audiovisual and Culture Executive”] projektu V-3DAS, transversālās programmas 3. galvenā pasākuma “IKT” ietvaros.
   Kandidatūras izvērtēja aģentūras ārējie eksperti, piemērojot 2009. gada rokasgrāmatu piedāvājumu iesniedzējiem. Tā kā prasītājas iesniegtais projekts saņēma 30,5 punktus no 40 maksimālajiem punktiem (proti, 76,3 % no maksimālā punktu skaita), turpretim, lai projekts tiktu iekļauts finansēto projektu sarakstā, tam ir jāsaņem 31 punkts (proti, 77,5 % no maksimālā punktu skaita), tas tika ietverts rezerves sarakstā, kuru var izmantot, lai vēlāk piešķirtu subsīdijas gadījumā, ja sakarā ar apstiprinātu projektu atsaukšanu vai programmas budžeta palielināšanu kļūtu pieejami līdzekļi.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka tās iesniegtā projekta EACEA ārējo ekspertu vērtējums un tam piešķirtie punkti par katru no novērtējuma kritērijiem ir nepietiekami tiktāl, ciktāl pamatojums ir apodiktisks, novērtējuma kritēriju piemērošana ir kļūdaina un apsvērumi ir savstarpēji pretrunīgi un neloģiski. Šos tiesību pārkāpumus var uzskatīt par izšķirošiem, lai prasītājas iesniegtais projekts tiktu izslēgts no finansējamo projektu saraksta, jo tai pietrūka tikai 0,5 punkti.
   Šajā sakarā ir jāuzsver, ka Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, 109. pantā ir paredzēts, ka “dotācijas piešķir, ievērojot pārredzamības un vienlīdzīgas attieksmes principus”.


title: Lieta T-27/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 2. marta rīkojums — Rheinischer Sparkassen-und Giroverband /Komisija (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               16.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/13

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 2. marta rīkojums — Rheinischer Sparkassen-und Giroverband/Komisija
   (Lieta T-27/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Acīmredzama nepieņemamība)
   2011/C 120/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rheinischer Sparkassen-und Giroverband (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — A. Rosenfeld un I. Liebach, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn, B. Martenczuk un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Pieteikums par Komisijas 2010. gada 21. decembra Lēmuma 2010 C(2010) 9525, galīgā redakcija, par valsts atbalstu MC 8/2009 un C 43/2009 — Vācija — WestLB pārdošana, piemērošanas apturēšanu tiktāl, ciktāl no tā izriet, ka pēc 2011. gada 15. februāra ir jāpārtrauc Westdeutsche Immobilienbank AG jaunie darījumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta)  2006. gada 12. janvārī  lietā C-179/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EEK) Nr. 2847/93 — Kontroles sistēma zivsaimniecības nozarē — Dati par lomiem un zvejas intensitāti)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2006. gada 12. janvārī
   lietā C-179/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EEK) Nr. 2847/93 - Kontroles sistēma zivsaimniecības nozarē - Dati par lomiem un zvejas intensitāti)
   (2006/C 60/23)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-179/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 21. aprīlī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis –M. Nolin) pret Francijas Republiku (pārstāvji — G. de Bergues un A. Colomb), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Makarczyk, tiesneši R. Silva de Lapuerta un P. Kūris (referents), ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretārs R. Grass, 2006. gada 12. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nesniedzot datus, kas paredzēti 19.i panta pirmajā un trešajā ievilkumā Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1997. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 2635/97, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī regula;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 25.6.2005.


title: Lieta F-78/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. jūnija spriedums — BM /ECB (Civildienests — ECB personāls — Pārbaudes perioda pagarināšana ar atpakaļejošu spēku — Lēmums izbeigt līgumu pārbaudes perioda laikā — Disciplinārlieta)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/43

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. jūnija spriedums — BM/ECB
   (Lieta F-78/11) (1)

   (Civildienests - ECB personāls - Pārbaudes perioda pagarināšana ar atpakaļejošu spēku - Lēmums izbeigt līgumu pārbaudes perioda laikā - Disciplinārlieta)
   2013/C 252/71
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BM (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji — sākotnēji P. Embley, M. López Torres un E. Carlini, vēlāk M. López Torres un E. Carlini, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ECB lēmumu izbeigt prasītāja darba līgumu pārbaudes laikā disciplinārpārkāpuma, izsakot rājienu, dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Centrālās bankas Valdes 2011. gada 20. maija lēmumu izbeigt BM lēmumu 2011. gada 31. oktobrī;

               2)

               pārējā daļā prasību noradīt;

               3)

               Eiropas Centrālā banka sedz savus un atlīdzina BM tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 319, 29.10.2011., 30. lpp.


title: Lieta T-243/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūlija spriedums — Warsteiner Brauerei Haus Cramer /ITSB — Stuffer ( “ALOHA 100 % NATURAL” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “ALOHA 100 % NATURAL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ALOA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/9

         Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūlija spriedums — Warsteiner Brauerei Haus Cramer/ITSB — Stuffer (“ALOHA 100 % NATURAL”)
   (Lieta T-243/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “ALOHA 100 % NATURAL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ALOA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 233/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG (agrāk — International Brands Germany GmbH & Co. KG) (Warstein, Vācija) (pārstāvji — B. Hein un M.-H. Hoffmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — G. Schneider, vēlāk A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Stuffer SpA (Bolzano, Itālija) (pārstāvis — F. Jacobacci, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 14. marta lēmumu lietā R 1058/2011-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Stuffer SpA un Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG, agrāk — International Brands Germany GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 21.7.2012.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 2. decembrī lietā C-42/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Zivsaimniecība — Resursu saglabāšana un pārvaldība — Zvejniecības kontroles pasākumi)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 2. decembrī
   lietā C-42/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Zivsaimniecība - Resursu saglabāšana un pārvaldība - Zvejniecības kontroles pasākumi)
   (2005/C 19/05)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Lietā C-42/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 4. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - T. van Rijn un S. Padro Quintillán) pret Spānijas Karalisti (pārstāve - N. Díaz Abad), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. A. Rosas, tiesneši J.-P. Puissochet (referents), S. von Bahr, J. Malenovský un U. Lõhmus, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretārs R. Grass, 2004. gada 2. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Spānijas Karaliste katrā no 1990. līdz 1997. zvejniecības gadam,

                           —

                           nepieņemot piemērotas metodes tai piešķirto kvotu izmantošanai un neveicot inspekcijas un citas pārbaudes, ko prasa piemērojamās Kopienas regulas,

                           —

                           provizoriski neaizliedzot zveju, kad izsmeltas kvotas,

                           —

                           nepiemērojot kriminālprocesuālus vai administratīvus pasākumus, ko tai bija pienākums piemērot kuģu kapteiņiem, kas pārkāpj šīs regulas, vai jebkurai citai personai, kas atbildīga par šādiem pārkāpumiem,

                     neizpildīja prasības, ko tai uzliek 5. panta 2. punkts Padomes 1983. gada 25. janvāra Regulā (EEK) Nr. 170/83, ar kuru izveido Kopienas sistēmu zivsaimniecības resursu saglabāšanai un pārvaldībai, 9. panta 2. punkts Padomes 1992. gada 20. decembra Regulā (EEK) Nr. 3760/92, ar kuru izveido Kopienas sistēmu zivsaimniecībai un akvakultūrai, 1. pantu un 11. panta 1. un 2. punktu Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2241/87, ar ko nosaka konkrētus kontroles pasākumus zvejniecībai, 2. pantu, 21. panta 1. un 2. punktu un 31. pantu Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 101, 26.4.2002.


title: Lieta F-15/05: Civildienesta tiesas (plēnums) 2008. gada 24. jūnija spriedums — Andres / BCE (Civildienests — ECB darbinieki — Atalgojums — Apspriešanās ar ECB Personāla komiteju — Atalgojuma ikgadējās koriģēšanas aprēķina metode — Kopienu tiesas sprieduma izpilde — Atpakaļejošs spēks)

text:
               11.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/19

         Civildienesta tiesas (plēnums) 2008. gada 24. jūnija spriedums — Andres/BCE

   (Lieta F-15/05) (1)

   (Civildienests - ECB darbinieki - Atalgojums - Apspriešanās ar ECB Personāla komiteju - Atalgojuma ikgadējās koriģēšanas aprēķina metode - Kopienu tiesas sprieduma izpilde - Atpakaļejošs spēks)
   (2008/C 260/34)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Carlos Andres u.c., Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvji — G. Vandersanden un L. Levi, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji — C. Zilioli un M. K. Sugar, pārstāvji, kuriem palīdz B. Wägenbaur, avocat)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasītāju algas lapu par 2004. gada jūliju atcelšana tiktāl, ciktāl tajās ir paredzēta algu palielināšana, piemērojot iespējami nelikumīgo atalgojuma ikgadējās koriģēšanas metodi, un ciktāl šai palielināšanai nav atpakaļejošs spēks attiecībā uz 2001., 2002. un 2003. gadu, kā arī, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 132, 28.5.2005., 32. lpp. (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-131/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: Lieta C-445/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. septembrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/17

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. septembrī — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-445/10)
   ()
   2010/C 301/25
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Egerer un A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 14. marta Direktīvas 2007/2/EK (1), ar ko izveido Telpiskās informācijas infrastruktūru Eiropas Kopienā (INSPIRE), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2009. gada 14. maijā.

      (1)  OV L 108, 1. lpp.


title: Lieta T-78/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 14. decembra spriedumu lietā F-80/09 Lenz /Komisija 2011. gada 7. februārī iesniedza Erika Lenz

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 14. decembra spriedumu lietā F-80/09 Lenz/Komisija 2011. gada 7. februārī iesniedza Erika Lenz

   (Lieta T-78/11 P)
   2011/C 103/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Erika Lenz (Osnabrück, Vācija) (pārstāvji — V. Lenz un J. Römer, Rechtsanwälte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Civildienesta tiesas 2010. gada 14. decembra spriedumu lietā F-80/09;

               —

               pilnībā apmierināt sākotnējā prasībā izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza četrus pamatus.
   1)   Pirmais apelācijas sūdzības pamats: nepareizs faktu atspoguļojums pārsūdzētā sprieduma 29. punktā un Reglamenta pārkāpums.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Civildienesta tiesai, ka tā Komisijas “pamatojumu” apstrīdētajā lēmumā kā tādu raksturojusi un arī pieņēmusi, lai gan tas vācu valodas redakcijā nav sniegts, tāpēc apelācijas sūdzības iesniedzēja to nav skaidri atzinusi. Tādējādi Civildienesta tiesa ir pārkāpusi gan Reglamenta 29. pantu, kā arī nav ievērojusi Padomes 1958. gada 15. aprīļa Regulu Nr. 1, ar ko nosaka Eiropas Atomenerģijas kopienā lietojamās valodas (OV 1958, Nr. 17, 385. lpp.). Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka pārsūdzētā sprieduma 29. punktā ir pieļauta ne tikai procesuāla kļūda, bet arī nepareizi atspoguļoti fakti.
   2)   Otrais apelācijas sūdzības pamats: nepareizs raksturojums par Heilpratiker jeb dziednieka profesiju Vācijā.
   Tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir sniegusi faktiski nepareizu raksturojumu par Heilpratiker medicīniskās aprūpes profesiju Vācijā.
   3)   Trešais apelācijas sūdzības pamats: nepareizs faktu atspoguļojums par liecinieces liecību.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Civildienesta tiesa nav pareizi atspoguļojusi faktus, uz kuru pamata vajadzēja pieaicināt liecinieci. Civildienesta tiesa pārsūdzētā sprieduma 20. un 45. punktā ir kļūdīgi apgalvojusi, ka prasības pieteikumā runa esot par attiecīgās liecinieces atlīdzību. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka runa esot bijusi par darbību apliecināšanu laikā, kad lieciniece darbojusies Eiropas Savienības iestāžu veselības apdrošināšanas sistēmā.
   4)   Ceturtais apelācijas sūdzības pamats: noteiktu faktu trūkums spriedumā.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja šajā ziņā apgalvo, ka Civildienesta tiesa noteiktus lietas dalībnieku izteikumus mutvārdu procesā nav atspoguļojusi pārsūdzētajā spriedumā un līdz ar to nav tos novērtējusi.


title: Lieta C-573/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 13. jūlija rīkojums ( Curtea de Apel Timișoara (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sergiu Alexandru Micșa/Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Iekšējie nodokļi — LESD 110. pants — Piesārņojuma nodoklis, ko iekasē, pirmo reizi reģistrējot automašīnas)

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/15

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 13. jūlija rīkojums (Curtea de Apel Timișoara (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sergiu Alexandru Micșa/Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu

   (Lieta C-573/10) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Iekšējie nodokļi - LESD 110. pants - Piesārņojuma nodoklis, ko iekasē, pirmo reizi reģistrējot automašīnas)
   2011/C 311/23
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Timișoara

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Sergiu Alexandru Micșa

      Atbildētājas: Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș un Administrația Fondului pentru Mediu

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Curtea de Apel Timișoara — Iepriekš citās dalībvalstīs reģistrētu lietotu transportlīdzekļu reģistrācija — Dabas resursu nodoklis, kas ir jāmaksā par automašīnām, tās pirmoreiz reģistrējot kādā dalībvalstī — Valsts tiesiskā regulējuma saderība ar LESD 110. pantu — Atbrīvojuma no nodokļa, kas ir ieviests attiecībā uz dažām transportlīdzekļu kategorijām, spēkā esamība

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 110. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas liedz dalībvalstij ieviest piesārņojuma nodokli, kas ir jāmaksā par transportlīdzekļiem, tos pirmoreiz reģistrējot šajā dalībvalstī, ja šis fiskālais pasākums ir veidots tā, ka tas padara neizdevīgu citā dalībvalstī nopirktu lietotu transportlīdzekļu laišanu apgrozībā minētajā dalībvalstī, nepadarot neizdevīgu tāda paša vecuma un nolietojuma lietotu transportlīdzekļu iegādi valsts tirgū.

      (1)  OV C 46, 12.02.2011.


title: Lieta T-119/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. jūnija rīkojums — Kipra/Komisija

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/59

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. jūnija rīkojums — Kipra/Komisija
   (Lieta T-119/08) (1)

   (2008/C 223/110)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 142, 7.6.2008.


title: Lieta F-124/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 30. septembra spriedums — Possanzini/Frontex (Civildienests — Frontex personāls — Pagaidu darbinieks — Karjeras attīstības ziņojums, kurā ietverti negatīvi apstiprinātāja novērtējumi, kas nav paziņoti ieinteresētajai personai — Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana — Lēmums, kas balstīts uz apstiprinātāja viedokli — Tiesības uz aizstāvību — Pārkāpums — Strīds, kas saistīts ar finansēm — Neierobežota kompetence)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/30

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 30. septembra spriedums — Possanzini/Frontex

      (Lieta F-124/11) (1)

      (Civildienests - Frontex personāls - Pagaidu darbinieks - Karjeras attīstības ziņojums, kurā ietverti negatīvi apstiprinātāja novērtējumi, kas nav paziņoti ieinteresētajai personai - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana - Lēmums, kas balstīts uz apstiprinātāja viedokli - Tiesības uz aizstāvību - Pārkāpums - Strīds, kas saistīts ar finansēm - Neierobežota kompetence)
      (2014/C 71/57)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Daniele Possanzini (Piza, Itālija) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (Frontex) (pārstāvji — S. Vuorensola un H. Caniard, piedaloties D. Waelbroeck un A. Duron, avocats)

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumu, ar kuru atsaukts lēmums par prasītāja pagaidu darbinieka līguma atjaunošanu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt 2011. gada 28. marta lēmumu par D. Possanzini pagaidu darbinieka līguma neatjaunošanu, ko pieņēmis Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām izpilddirektors;

                  2)

                  piespriest Eiropas Aģentūrai operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām maksāt D. Possanzini zaudējumu atlīdzību EUR 5 000 apmērā;

                  3)

                  Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām sedz pati savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina D. Possanzini izdevumus.

         (1)  OV C 25, 28.1.2012., 72. lpp.


title: Lieta T-97/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. februārī – Harry’s New York Bar/ITSB – Harrys Pubar ( “HARRY’S NEW YORK BAR” )

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. februārī – Harry’s New York Bar/ITSB – Harrys Pubar (“HARRY’S NEW YORK BAR”)
   (Lieta T-97/14)
   2014/C 129/38
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Harry’s New York Bar SA (Parīze, Francija) (pārstāvis – S. Arnaud, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Harrys Pubar AB (Gothenburg, Zviedrija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 14. novembra lēmumu apvienotajās lietās R 1038/2012–1 un R 1045/2012–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HARRY’S NEW YORK BAR” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25., 30., 32. un 43. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3 383 445

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Zviedrijas preču zīmes reģistrācijas Nr. 356 009, Nr. 320 026, Nr. 315 142, Nr. 55 6513–1066 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt apelācijas sūdzību lietā R 1038/2012–1 un noraidīt apelācijas sūdzību lietā R 1045/2012–1

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 4. panta pārkāpums


title: Lieta C-430/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 11. jūlija rīkojums ( Curtea de Apel Bacău (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Elena Luca / Casa de Asigurări de Sănătate Bacău (Reglamenta 99. pants — Sociālais nodrošinājums — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 22. pants — Veselības apdrošināšana — Citā dalībvalstī sniegta stacionārā aprūpe — Iepriekšēja atļauja — Sociāli apdrošinātajai personai atlīdzinātā summa)

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/3

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 11. jūlija rīkojums (Curtea de Apel Bacău (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Elena Luca/Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

   (Lieta C-430/12) (1)

   (Reglamenta 99. pants - Sociālais nodrošinājums - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 22. pants - Veselības apdrošināšana - Citā dalībvalstī sniegta stacionārā aprūpe - Iepriekšēja atļauja - Sociāli apdrošinātajai personai atlīdzinātā summa)
   2013/C 304/04
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Bacău

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Elena Luca

      Atbildētāja: Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Curtea de Apel Bacău — LESD 56. panta un Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nod., 1. sēj., 35. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, 22. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kurā prasīta iepriekšēja atļauja, lai pilnā apmērā atlīdzinātu ārvalstīs veiktās ārstēšanās izdevumus — Citā dalībvalstī bez iepriekšējas atļaujas veikto izdevumu atmaksājamā apmēra noteikšana atbilstoši apdrošināšanas valsts kritērijiem

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 49. pantam un Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, tās redakcijā ar grozījumiem un atjauninājumiem, kas izdarīti ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Regulu (EK) Nr. 592/2008, 22. pantam principā nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā noteikts, ka citā dalībvalstī sniegtas stacionārās aprūpes izmaksas ir pilnā apmērā atlīdzināmas pakārtoti nosacījumam, ka jāsaņem iepriekšēja atļauja. Taču šāds tiesiskais regulējums šiem pantiem ir pretrunā, ja tas ir skaidrojams tādējādi, ka iespēja, ka kompetentā iestāde atlīdzināšanu veic pilnā apmērā, tajā ir izslēgta ikreiz, kad šāda aprūpe ir sniegta, nesaņemot iepriekšēju atļauju.
   Ja atteikums citā dalībvalstī sniegtas un sociāli apdrošinātās personas apmaksātas stacionārās aprūpes izmaksas atlīdzināt tāpēc vien, ka nav saņemta iepriekšēja atļauja, konkrētajos apstākļos nav pamatots, kompetentajai iestādei ir pienākums minētās aprūpes izmaksas šai sociāli apdrošinātajai personai atmaksāt šīs dalībvalsts tiesību aktos noteiktās summas apmērā. Ja šī summa ir mazāka par to, kas saskaņā ar dzīvesvietas dalībvalsts spēkā esošajiem tiesību aktiem būtu maksājama gadījumā, ja stacionārā aprūpe notiktu tur, kompetentajai iestādei turklāt ir jāatlīdzina arī šo abu summu starpībai atbilstoša summa, nepārsniedzot faktiski radušās izmaksas.
   Ja šāds atteikums ir pamatots, sociāli apdrošinātā persona uz stacionārās aprūpes izmaksu atlīdzināšanu saskaņā ar EKL 49. pantu var pretendēt tikai tās veselības apdrošināšanas sistēmas, kurā tā ir apdrošināta, garantētā seguma apmērā.

      (1)  OV C 399, 22.12.2012.


title: Apvienotās lietas no C-428/06 līdz C-434/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums ( Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Unión General de Trabajadores de La Rioja ( UGT-Rioja ) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06)/ Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya , Diputación Foral de Vizcaya , Cámara de Comercio , Industria y Navegación de Bilbao , Confederación Empresarial Vasca ( Confebask ), un Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06)/ Diputación Foral de Álava , Juntas Generales de Álava , Confederación Empresarial Vasca ( Confebask ), un Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06)/ Diputación Foral de Guipúzcoa , Juntas Generales de Guipúzcoa , Confederación Empresarial Vasca ( Confebask ), un Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)/ Diputación Foral de Vizcaya , Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya , Cámara de Comercio , Industria y Navegación de Bilbao , Confederación Empresarial Vasca ( Confebask ) (Valsts atbalsts — Reģionālās vai vietējās pašvaldības īstenoti nodokļu pasākumi — Selektīvs raksturs)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/6

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Unión General de Trabajadores de La Rioja (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06)/Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), un Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06)/Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), un Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06)/Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), un Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)/Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
   (Apvienotās lietas no C-428/06 līdz C-434/06) (1)

   (Valsts atbalsts - Reģionālās vai vietējās pašvaldības īstenoti nodokļu pasākumi - Selektīvs raksturs)
   (2008/C 285/08)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Unión General de Trabajadores de la Rioja UGT-RIOJA (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)

      Atbildētāji: Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Valsts atbalsts — EKL 87. panta 1. punkta interpretācija — Nodokļu pasākumi, kurus pieņēmusi noteikta valsts daļa — Nodokļa likme, kas ir zemāka par valsts nodokļa likmi, un īpašu nodokļa atskaitījumu noteikšana
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 87. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai novērtētu pasākuma selektīvo raksturu, ir jāņem vērā iestādei, kas pieņem šo pasākumu, piemītošā institucionālā, procesuālā un ekonomiskā autonomija. Tikai iesniedzējtiesai, kura ir kompetenta noteikt, kādas valsts tiesību normas ir piemērojamas, un tās interpretēt, kā arī piemērot Kopienu tiesības tās izskatāmajās prāvās, ir jāpārbauda, vai Territorios Históricos un Basku zemes autonomajam apgabalam ir tāda autonomija, kuras rezultātā kompetenču, kas šīm valsts noteiktas daļas pārvaldes iestādēm ir piešķirtas Spānijas 1978. gada konstitūcijā un citās Spānijas tiesību normās, robežās pieņemtās tiesību normas nav selektīva rakstura valsts atbalsta jēdziena, kas ir norādīts EKL 87. panta 1. punktā, nozīmē.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-363/06: Tiesas 2008. gada 20. februāra rīkojums — Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Reglamenta 119. pants — Tiesas Statūtu 19. pants — Pārstāvība ar advokāta palīdzību — Procesuālo noteikumu būtisko prasību ievērošana — Nediskriminācijas princips — Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/15

         Tiesas 2008. gada 20. februāra rīkojums — Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-363/06) (1)

   (Apelācija - Reglamenta 119. pants - Tiesas Statūtu 19. pants - Pārstāvība ar advokāta palīdzību - Procesuālo noteikumu būtisko prasību ievērošana - Nediskriminācijas princips - Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   (2008/C 128/25)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana (pārstāvji — C. Fernaández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, M. J. Rodríguez Blasco, abogadas, un J. V. Sánchez-Tarazaga Marcelino)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot apelācijas sūdzības iesniedzēju: Spānijas Karaliste (pārstāvis — N. Días Abad)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un L. Escobar Guerrero)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia, pārstāvis, un P. Gentili, avvocato dello Stato)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 5. jūlija rīkojumu Lietā T-357/05 Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa kā acīmredzami nepieņemamu noraidīja prasītājas prasību atcelt Komisijas 2005. gada 27. jūnija galīgo Lēmumu C (2005) 1867, ar ko samazināta finanšu palīdzība, kas projektu grupai Nr. 97/11/61/028 sākotnēji tika piešķirta no Kohēzijas fonda notekūdeņu savākšanai un apstrādei Valensijas autonomās kopienas Vidusjūras reģionā (Spānija) — Pārstāvība ar advokāta palīdzību — Tiesas Statūtu 19. pants
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Comunidad Autónoma de Valencia — Generalidad Valenciana atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta T-479/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. jūnija spriedums – Colgate-Palmolive/EUIPO (“AROMASENSATIONS”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “AROMASENSATIONS” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/44

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. jūnija spriedums – Colgate-Palmolive/EUIPO (“AROMASENSATIONS”)
   (Lieta T-479/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “AROMASENSATIONS” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts)
   (2017/C 277/65)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Colgate-Palmolive Co. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Zintler un A. Stolz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – A. Folliard-Monguiral un M. Simandlova)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 6 jūnija lēmumu lietā R 2482/2015-2 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “AROMASENSATIONS” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Colgate-Palmolive Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 28. aprīlī lietā C-157/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Atkritumu apsaimniekošana — Direktīvas 75/442/EEK, 91/689/EEK un 1999/31/EK — Punta de Avalos un Olveras atkritumu poligoni)

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 28. aprīlī
   lietā C-157/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Atkritumu apsaimniekošana - Direktīvas 75/442/EEK, 91/689/EEK un 1999/31/EK - Punta de Avalos un Olveras atkritumu poligoni)
   (2005/C 171/08)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Lietā C-157/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 29. martā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Valero Hordana [G. Valero Jordana] un M. Konstantinidis [M. Konstantinidis]) pret Spānijas Karalisti (pārstāvji — L. Fraguasa Gadeja [L. Fraguas Gadea]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] un J. Klučka [J. Klučka] (referents), ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 28. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka tiek piemērots 4., 8., 9. un 13. pants Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/689/EEK par bīstamiem atkritumiem 2. pants, un Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 14. pants, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko attiecībā uz nekontrolēto atkritumu poligonu Punta de Avalos zonā Gomeras salā (Kanāriju salu autonomais apgabals) tai uzliek šīs direktīvas;

               2)

               nepieņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu Direktīvas 75/442, ko groza Direktīva 91/156, 4., 8., 9. un 13. panta piemērošanu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko attiecībā uz nekontrolēto atkritumu poligonu Olverā Kadiksas provincē (Andalūzijas autonomais apgabals) tai uzliek šī direktīva;

               3)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


               16.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 216/12

         EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 17. decembrī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-34/15)
   (2016/C 216/09)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāv EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Carsten Zatschler, Øyvind Bø un Íris Ísberg, 2015. gada 17. decembrī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atzīst, ka Islande nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 1.a punktā minēto aktu (Komisijas 2012. gada 6. decembra Direktīva 2012/46/ES, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no iekšdedzes motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai), kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu, vai jebkurā gadījumā nedarot šo aktu zināmu EBTA Uzraudzības iestādei;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2015. gada 13. jūlijam nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 13. maija argumentēto atzinumu par to, valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Komisijas 2012. gada 6. decembra Direktīvu 2012/46/ES, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no iekšdedzes motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai (“akts”), Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 1.a punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta T-681/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra rīkojums – Colomer Italy/ITSB – Farmaca International (“INTERCOSMO ESTRO”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 26. februāra rīkojums – Colomer Italy/ITSB – Farmaca International (“INTERCOSMO ESTRO”)
   (Lieta T-681/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 145/35)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Colomer Italy SpA (Sala Bolognese, Itālija) (pārstāvji – M. Ricolfi, F. Tarocco un C. Mezzetti, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – P. Bullock un N. Bambara)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Farmaca International SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji – M. Caramelli un S. Fierro, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 1186/2012–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Farmaca International SpA un Colomer Italy SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Colomer Italy SpA un Farmaca International SpA sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 78, 15.3.2014.


title: Lieta T-781/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. novembrī  – TVR Automotive /ITSB – Cardoni  ( “TVR ENGINEERING” )

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/42

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. novembrī – TVR Automotive/ITSB – Cardoni (“TVR ENGINEERING”)
   (Lieta T-781/14)
   (2015/C 026/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Fabio Cardoni (Milāna, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Attiecīgā preču zīme: reģistrācijas pieteikums Nr. 11 132 602

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 8. septembra lēmums lietā R 2532/2013–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB un Cardoni k-gam, ja viņš iestātos lietā šajā tiesvedībā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-152/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 10. marta rīkojums – Kozak/Komisija Civildienests — Atklāts konkurss EPSO/AD/293/14 — Atlases komisijas lēmums neļaut kandidātam piedalīties pārbaudījumos vērtēšanas centrā — Pārskatīšanas lūgums — Jauns atlases komisijas lēmums, ar ko ir apstiprināts tās pirmais lēmums — EPSO motivētas atbildes paziņošana — Apstiprinošs akts — Termiņš prasības celšanai — Acīmredzama nepieņemamība — Reglamenta 81. pants

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/37

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 10. marta rīkojums – Kozak/Komisija
   (Lieta F-152/15)
   (Civildienests - Atklāts konkurss EPSO/AD/293/14 - Atlases komisijas lēmums neļaut kandidātam piedalīties pārbaudījumos vērtēšanas centrā - Pārskatīšanas lūgums - Jauns atlases komisijas lēmums, ar ko ir apstiprināts tās pirmais lēmums - EPSO motivētas atbildes paziņošana - Apstiprinošs akts - Termiņš prasības celšanai - Acīmredzama nepieņemamība - Reglamenta 81. pants)
   (2016/C 145/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Małgorzata Kozak (Varšava, Polija) (pārstāve – J. Łojkowska-Paprocka, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Prasība atcelt EPSO lēmumu neļaut prasītājai piedalīties novērtējuma pārbaudījumā konkursā EPSO/AD/293/14

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               M. Kozak sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 8. jūnijā lietā T-297/03 Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EEK) Nr.1049/2001 — Atteikums izsniegt dalībvalsts izdotu dokumentu bez tās iepriekšējas piekrišanas)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/19

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 8. jūnijā
   lietā T-297/03 Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EEK) Nr.1049/2001 - Atteikums izsniegt dalībvalsts izdotu dokumentu bez tās iepriekšējas piekrišanas)
   (2005/C 229/41)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-297/03 Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C., [Kastenjero] Castegnero (Itālija), ko pārstāv M. Kalabrēze [M. Calabrese], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji: V. di Buči [V. Di Bucci] un P. Alto [P. Aalto], kuriem palīdz A. Abats [A. Abate], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā), par pieteikumu atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītājai atteikta piekļuve noteiktiem dokumentiem par valsts atbalsta režīmu, kas ar Komisijas 2000. gada 12. jūlija lēmumu [SG (2000) D/105754 — Atbalsts Nr. 715/99] atzīts kā nesaderīgs ar kopējo tirgu, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D. Švābi [D. Šváby], sekretārs H. Jungs [H. Jung],2005. gada 8. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 264, 01.11.2003.


title: Lieta C-603/14 P: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 10. decembra spriedums – El Corte Inglés, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdiskas preču zīmes “The English Cut” reģistrācijas pieteikums — Valsts un Kopienas vārdisku un grafisku preču zīmju, kas ietver vārdiskus elementus “El Corte Inglés”, īpašnieka iebildumi — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — 8. panta 5. punkts — Iespēja, ka konkrētā sabiedrības daļa veidos saikni ar preču zīmi ar reputāciju — Vajadzīgā līdzības pakāpe

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/6

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 10. decembra spriedums – El Corte Inglés, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-603/14 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdiskas preču zīmes “The English Cut” reģistrācijas pieteikums - Valsts un Kopienas vārdisku un grafisku preču zīmju, kas ietver vārdiskus elementus “El Corte Inglés”, īpašnieka iebildumi - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - 8. panta 5. punkts - Iespēja, ka konkrētā sabiedrības daļa veidos saikni ar preču zīmi ar reputāciju - Vajadzīgā līdzības pakāpe)
   (2016/C 048/08)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: El Corte Inglés, SA (pārstāvis – J. Rivas Zurdo, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 15. oktobra spriedumu El Corte Inglés/ITSB – English Cut (“The English Cut”) (T-515/12, EU:T:2014:882) atcelt daļā, kurā nolemts, ka no tā, ka konfliktējošajiem apzīmējumiem nepiemīt pietiekama līdzības pakāpe, lai būtu pamats piemērot Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, izriet, ka līdz ar to izskatāmajā lietā nav īstenojušies arī šī panta 5. punkta piemērošanas nosacījumi;

               2)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               4)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      (1)  OV C 107, 30.3.2015.


title: Lieta T-477/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — ATB Norte /ITSB — Bricocenter Italia ( BRICO CENTER )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/66

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — ATB Norte/ITSB — Bricocenter Italia (“BRICO CENTER”)
   (Lieta T-477/09)
   2010/C 24/116
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ATB Norte, SL, Burgos (Spānija) (pārstāvji — P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver un G. Marín Raigal, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bricocenter Italia Srl, Rozzano Milanofiori (Milano) (Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 24. septembra lēmumu lietā R 1008/2008-4;

               —

               piespriest atbildētājam (ITSB) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Bricocenter Srl

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BRICOCENTER” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 934 121), attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (Nr. 3 262 623) un “ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (Nr. 989 046), attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 37. un 39. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un pilnībā noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija un piemērošana


title: Lieta C-20/10: Tiesas (sestā palāta) 2010. gada 11. novembra rīkojums ( Tribunale di Trani (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vino Cosimo Damiano/Poste Italiane SpA (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkts — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 3. un 8. klauzula — Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā — Pirmais vai vienīgais līgums — Pienākums norādīt objektīvus iemeslus — Atcelšana — Vispārējā darba ņēmēju aizsardzības līmeņa pazemināšanās — Nediskriminācijas princips — EKL 82. un 86. pants)

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/14

         Tiesas (sestā palāta) 2010. gada 11. novembra rīkojums (Tribunale di Trani (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vino Cosimo Damiano/Poste Italiane SpA

   (Lieta C-20/10) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkts - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 3. un 8. klauzula - Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā - Pirmais vai vienīgais līgums - Pienākums norādīt objektīvus iemeslus - Atcelšana - Vispārējā darba ņēmēju aizsardzības līmeņa pazemināšanās - Nediskriminācijas princips - EKL 82. un 86. pants)
   2011/C 63/26
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Trani

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vino Cosimo Damiano

      Atbildētājs: Poste Italiane SpA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Trani — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) pielikuma 3. klauzulas un 8. klauzulas 3. punkta interpretācija — Valsts tiesiskā regulējuma, ar ko valsts tiesību sistēmā ievieš noteikumu, kurā nav noteikts iemesls SpA Poste Italiane darbinieku pieņemšanai darbā uz noteiktu laiku, saderīgums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               8. klauzulas 3. punkts 1999. gada 18. martā noslēgtajā Pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kurš ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds tiesiskais regulējums, kāds ir paredzēts 2001. gada 6. septembra Dekrētlikuma Nr. 368 par Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku īstenošanu (decreto legislativo n. 368, attuazione della direttiva 1999/70/CE relativa all’accordo quadro sul lavoro a tempo determinato concluso dall’UNICE, dal CEEP e dal CES) 2. panta 1.a punktā, ar kuru atšķirībā no tiesiskā regulējuma, kurš bija piemērojams pirms šī dekrēta spēkā stāšanās, tādam uzņēmumam kā Poste Italiane SpA, ar nosacījumu, ka tiek izpildīti atsevišķi nosacījumi, tiek atļauts noslēgt pirmo vai vienīgo uz noteiktu darba laiku noslēgto līgumu ar darbinieku, kāds ir C. Vino, neliekot norādīt objektīvus iemeslus, kas pamatotu uz šādu laiku noslēgta līguma izmantošanu, jo šis tiesiskais regulējums nav saistīts ar šī pamatnolīguma īstenošanu. Šajā ziņā nav nozīmes tam, ka minētā tiesiskā regulējuma mērķis neatbilst aizsardzībai, kas būtu vismaz līdzvērtīga minētajā pamatnolīgumā paredzētajai darba ņēmēju uz noteiktu laiku aizsardzībai;

               2)

               Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences sniegt atbildi uz Tribunale di Trani (Itālija) uzdoto ceturto jautājumu;

               3)

               piektais Tribunale di Trani uzdotais prejudiciālais jautājums ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 134, 22.05.2010.


title: Lieta C-356/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 31. jūlija rīkojumu — Bayer SpA / Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un Ministero della Salute

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2007. gada 31. jūlija rīkojumu — Bayer SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un Ministero della Salute

   (Lieta C-356/07)
   (2007/C 247/14)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bayer SpA

      Atbildētājas: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) un Ministero della Salute

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Atbilstoši tiesību normām, kas paredzētas 2. un 3. pantā (1), kas regulē attiecības starp dalībvalstu iestādēm un farmācijas uzņēmumiem — tādā nozīmē, ka valsts iestādēm tiek piešķirtas tiesības noteikt cenu vai tās palielinājumu noteiktām zālēm, balstoties uz informāciju, ko tai sniedz uzņēmumi, bet tikai tādā apmērā, kādu atzīst attiecīgā iestāde un tādējādi, pamatojoties uz vienošanos starp valsts iestādēm, kuru pienākums ir pārraudzīt izdevumus par zālēm, un uzņēmumiem — [šīs direktīvas] 4. panta 1. punkts par “zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanu” cenu iesaldēšanu raksturo kā vispārēju pasākumu, kuru ir jāpārbauda, vismaz vienreiz gadā, lai noskaidrotu pamatojoties uz dalībvalstī pastāvošiem makroekonomiskiem apstākļiem.
               Šī tiesību norma attiecīgajām valsts iestādēm paredz 90 dienu termiņu, kuru laikā tām ir jāpaskaidro, vai un kāda cenu paaugstināšana vai pazemināšana tiek apstiprināta.
               Līdz ar to šī tiesa vēlas noskaidrot:
               Vai šis noteikums daļā, kas attiecas uz “iespējamo cenas pazemināšanu”, ir interpretējams tādējādi, ka papildus vispārējiem visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu iesaldēšanas līdzekļiem, var piemērot vēl vienu vispārēju līdzekli, kurš ļauj visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu samazinājumu, vai arī “iespējamā cenas pazemināšana” jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas tikai uz tām zālēm, kuru cenas jau ir iesaldētas?

               2)

               Vai [Direktīvas 89/105] 4. panta 1. punkts tajā daļā, kurā ir paredzēta prasība par to, ka dalībvalstu attiecīgajām iestādēm cenu iesaldēšanas gadījumā vismaz vienreiz gadā ir jāveic pārbaudi, lai noskaidrotu, vai makroekonomiskie apstākļi attaisno tādu pašu cenu iesaldējumu turpmāk, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka cenas samazinājums ir pieļaujams, ir iespējams apstrīdēt šādu pasākumu vairāk nekā vienreiz vienā un tajā pašā gadā, kā arī darīt to atkārtoti gadījumā, ja tas notiek citos gados (sākot no 2002. gada līdz pat 2010. gadam)?

               3)

               Vai atbilstoši [Direktīvas 89/105/EK] iepriekš minētā 4. panta noteikumiem — interpretējot tos atbilstoši prasībām, kas noteiktas attiecībā uz galveno zāļu cenu uzraudzības pasākuma mērķi, atbilstoši kuram galvenais mērķis ir “veicināt veselības aizsardzību, nodrošinot patentētu zāļu adekvātu piedāvājumu par samērīgām cenām” un novērst to, lai “pasākumu nevienlīdzība var traucēt vai apgrūtināt zāļu tirdzniecību Kopienā” — ar Kopienu tiesībām ir saderīgi tādi pasākumi, kas atsaucas uz izdevumu ekonomisko vērtību, kuri balstās vairāk uz paredzēto nevis uz aprēķināto vērtību (jautājums attiecas uz abiem gadījumiem)?

               4)

               Vai vajadzībām, kas saistās ar zāļu izdevumu griestu ievērošanu, kurus katra dalībvalsts ir tiesīga noteikt pēc saviem ieskatiem, noteikti jābūt saistītām tikai ar zāļu izdevumiem, vai arī dalībvalstis pašas pēc saviem ieskatiem var ņemt vērā arī citus veselības izmaksu datus?

               5)

               Vai principi, kuri netieši izriet no Direktīvas [89/105/EK], attiecībā uz pārskatāmību un ieinteresēto uzņēmumu līdzdarbošanos tādu lēmumu pieņemšanā, ar kuriem tiek iesaldētas zāļu cenas vai tās tiek vispārēji samazinātas, jāinterpretē tādējādi, ka vienmēr un jebkuros apstākļos ir jānorāda izņēmums no noteiktās cenas (Direktīvas [89/105] 4. panta 2. punkts) un konkrētu pieteikuma iesniedzējas sabiedrības līdzdalības apmēru un no tā izrietošo vajadzību administratīvajām iestādēm minēt atteikuma iemeslus?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīva 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.).