title: Lieta C-350/16 P: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 13. septembra spriedums – Salvatore Aniello Pappalardo u.c./Eiropas Komisija Apelācija — Kopējā zivsaimniecības politika — Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — Prasība atlīdzināt kaitējumu — Regula (EK) Nr. 530/2008 — Eiropas Komisijas ārkārtas pasākumi — Tiesību normas pietiekami būtisks pārkāpums — Iespēja norādīt uz šo pārkāpumu — Nediskriminācijas princips — Res judicata spēks

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/24

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 13. septembra spriedums – Salvatore Aniello Pappalardo u.c./Eiropas Komisija
   (Lieta C-350/16 P) (1)

   (Apelācija - Kopējā zivsaimniecības politika - Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - Prasība atlīdzināt kaitējumu - Regula (EK) Nr. 530/2008 - Eiropas Komisijas ārkārtas pasākumi - Tiesību normas pietiekami būtisks pārkāpums - Iespēja norādīt uz šo pārkāpumu - Nediskriminācijas princips - Res judicata spēks)
   (2017/C 382/28)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C., Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (pārstāvji – V. Cannizzaro un L. Caroli, avvocati)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouquet un D. Nardi)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C. un Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 343, 19.9.2016.


title: Lieta T-650/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. septembrī – Jinan Meide Casting/Komisija

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/49

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. septembrī – Jinan Meide Casting/Komisija
   (Lieta T-650/17)
   (2017/C 374/74)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jinan Meide Casting Co. Ltd. (Dzjiņaņa, Ķīna) (pārstāvji – R. Antonini, E. Monard un B. Maniatis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 28. jūnija Īstenošanas regulu (ES) 2017/1146, ar ko atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kaļamā čuguna vītņotu cauruļu savienotājelementu importam, ko ražojis uzņēmums Jinan Meide Castings Co., Ltd., un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, balstoties uz i) maza apjoma pārdošanas darījumiem ārpus parastajām tirdzniecības operācijām un ii) neuzticamiem izmaksu datiem, ar kuriem patvaļīgi izslēdz pārdošanas darījumus, esot pārkāpts Pamatregulas (1) 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts,
               Prasītājas skatījumā veids, kā Komisija ir noteikusi normālo vērtību, neatbilst Pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktam divu iemeslu dēļ.

                           —

                           Pirmkārt, prasītāja uzskata, ka normālās vērtības noteikšana ir sagrozīta tādēļ, ka ir ņemti vērā tādu produktu kontroles numuru (turpmāk tekstā – “PKN”) pārdošanas darījumi, kurus analogās valsts ražotājs ir pārdevis ļoti mazos apjomos. Saskaņā ar prasītājas apgalvoto tik maza apjoma pārdošanas darījumi nav uzticami, un to rezultātā ir noteikta nepamatota normālā vērtība. Turklāt, atbilstoši prasītājas apgalvotajam maza apjoma pārdošanas darījumi neatspoguļo pircēju ierasto rīcību un rodas no normāliem cenu veidošanas modeļiem; tāpēc tie neietilpst parastajās tirdzniecības operācijās un līdz ar to neder pienācīgai salīdzināšanai. Atbilstoši prasītājas teiktajam Komisija uzskatot, ka tā esot veikusi parastās tirdzniecības operācijas analīzi, bet nav analizējusi iepriekš minēto.

                           —

                           Otrkārt, atbilstoši prasītājas teiktajam Komisija neieguva uzticamus datus par izmaksām pēc PKN no analogā valsts ražotāja. Prasītāja apgalvo, ka Komisija ir izstrādājusi PKN izmaksu datu aprēķināšanas metodoloģiju, bet faktiski – tā vietā, lai veiktu “PKN pēc PKN” rentabilitātes pārbaudi, – šīs metodoloģijas pamatā bija vienīgi pieņēmums, ka, visi darījumi par cenu, kas ir zemāka par 92,14 % no PKN vidējās cenas, nav rentabli. Prasītāja apgalvo, ka šāds vispārējs pieņēmums ir pilnīgi nepamatots, un tā rezultātā tiek patvaļīgi izslēgti pārdošanas darījumi un nepamatoti palielināta normālā vērtība. Prasītāja secina, ka paļaušanās uz minēto metodoloģiju un neuzticamiem datiem, ar kuriem no normālās vērtības noteikšanas patvaļīgi izslēdz zemākas cenas darījumus, ir 2. panta 7. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Pamatregulas 2. panta 10. punkts un PTO Antidempinga nolīguma 2.4 pants, un labas pārvaldības princips, kas izpaudies tādējādi, ka ir noraidīts lūgums veikt korekcijas saistībā ar tirdzniecības līmeni, kreditēšanas noteikumiem, iesaiņošanas izmaksām, kā arī izejvielu un ražīguma atšķirībām, un prasītājai ir uzlikts nesamērīgs pierādīšanas pienākums.

                           —

                           Atbilstoši prasītājas teiktajam visi tās tirdzniecības darījumi tika noslēgti ar galalietotājiem, savukārt analogais valsts ražotājs veica tirdzniecības darījumus gan ar galalietotājiem, gan ar tirgotājiem. Prasītāja apgalvo, ka no tās iesniegtajiem daudzajiem pierādījumiem izriet, ka cenu noteikšana bija konsekventi atšķirīga, bet, neskatoties uz to, Komisija noraidīja lūgumu veikt korekciju saistībā ar tirdzniecības līmeni.

                           —

                           Prasītāja norāda, ka Komisija arī noraidīja lūgumu pārskatīt aprēķināto korekciju saistībā ar iesaiņošanas izmaksām, neskatoties uz prasītājas iesniegtajiem pierādījumiem par to, ka korekcijas vērtība bija kļūdaina tādēļ, ka tika izmantots nepareizais sadales kritērijs. Atbilstoši prasītājas teiktajam Komisija neizpildīja savus pienākumus, jo tā kopējās iesaiņošanas izmaksas sadalīja, ņemot vērā kopējo apgrozījumu, nevis to produktu apgrozījumu, kurus analogais valsts ražotājs ir saražojis pats.

                           —

                           Tāpat atbilstoši prasītājas viedoklim Komisija arī noraidīja lūgumu veikt analogā valsts ražotāja tirdzniecības apjoma korekcijas saistībā ar kredītu izmaksām. Prasītāja uzskata, ka pierādījumi lietā norādīja uz pretrunām Komisijas nostājā, atbilstoši kurai tā sākotnēji neveica korekciju, un tā vietā, lai pamatoti veiktu korekciju saistībā ar kredītēšanas noteikumiem, Komisija veica korekciju attiecībā uz vienu konkrētu klientu, tādējādi neizpildīdama savus pienākumus.

                           —

                           Visbeidzot, prasītājas ieskatā Komisija ir atzinusi, ka pastāv prasītājas un analogā valsts ražotāja izmantoto izejvielu un ražīguma atšķirības, bet tā noraidīja lūgumu veikt jebkādas korekcijas, lai ņemtu šīs atšķirības vērā. Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka Komisija inter alia neņēma vērā paša analogā valsts ražotāja paskaidrojumus, ar kuriem tika pierādīts, ka minētās atšķirības pastāvēja, un ka tās ietekmēja cenu salīdzināmību.

                           —

                           Atbilstoši prasītājas teiktajam Komisija vēl Jinan uzlika nesamērīgu pierādīšanas pienākumu, tādējādi neizpildot savus pienākumus atbilstoši Pamatregulas 2. panta 10. punktam, Antidempinga nolīgumam un labas pārvaldības principam attiecībā uz katru iepriekš minēto lūgumu veikt korekcijas.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot dempinga starpību izstrādājuma veidiem bez līdzības, esot pārkāpts Pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts, 2. panta 10. punkts, 2. panta 10. punkta a) apakšpunkts un 2. panta 11. punkts.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka Komisija izmantoja nepamatotu metodoloģiju normālās vērtības noteikšanai un tādējādi pārkāpa Pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu, jo, noteikdama normālo vērtību izstrādājuma veidiem bez līdzības, tā balstījās uz vidējo normālo vērtību, kas ir koriģēta, ņemot vērā izstrādājuma atšķirību vērtību, kas tika aprēķināta, balstoties uz prasītājas noteikto eksporta cenu atšķirību. Atbilstoši prasītājas teiktajam tas ir balstīts uz pieņēmumu, ka fizisko īpašību atšķirības tirgus vērtība atspoguļojas eksporta cenās, lai gan faktiski eksporta cenas tiem līdzīgā izstrādājuma veidiem, kuri tika izmantoti kā rādītāji, balstoties uz Komisijas secināto, vismaz daļēji liecina par dempingu. Atbilstoši prasītājas apgalvotajam metodoloģijas pamatā ir pieņēmums, ka izstrādājuma veidiem bez līdzības eksporta cenas nosaka dempinga līmenī ar tieši tādu pašu starpību, kāda tā ir līdzīgā izstrādājuma veidiem. Prasītāja šo pieņēmumu uzskata par nepamatotu un nepārbaudāmu.

                           —

                           Prasītāja uzskata, ka, izmantojot metodoloģiju, kuras rezultātā tiek pieņemts, ka dempings izstrādājuma veidiem bez līdzības ir tāds pats kā līdzīgā izstrādājuma veidiem, beigās iegūtā dempinga starpība pilnībā neatspoguļo dempinga apmērus atšķirībā no tā, kas noteikts Pamatregulas 2. panta 11. punktā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Pamatregulas 3. panta 1. , 2. un 3. punkts, jo ir izmantoti neprecīzi dati par importu, vai arī esot pārkāpts Pamatregulas 3. pants, 9. panta 4. punkts un 9. panta 5. punkts, jo prasītājai ir noteikti maksājumi, nekonstatējot ne kaitējumu, ne cēloņsakarību.

                           —

                           Prasītājas skatījumā, ja vien Tiesa nesecina, ka apstrīdētajā Regulā ar atsauci ir ietverts atceltajā Regulā (2) norādītais kaitējuma un cēloņsakarības konstatējums, tad, ņemot vērā, ka atceltā Regula attiecībā uz prasītāju ir atcelta pilnībā, ar apstrīdēto Regulu prasītājas importam ir noteikti antidempinga maksājumi, neievērojot prasības, kuras ir noteiktas ar dempingiem nesaistītiem elementiem. Prasītāja uzskata, ka tā rezultātā inter alia ir pārkāpts Pamatregulas 9. panta 4. punkts, jo galīgais antidempinga maksājums ir noteikts, nekonstatējot kaitējumu un cēloņsakarību, un Pamatregulas 9. panta 5. punkts, jo galīgais antidempinga maksājums ir noteikts avotam, kurš nav atzīts par kaitējuma cēloni. Prasītāja izvirza argumentu, ka tā kā attiecībā uz viņu pieņemtajā Regulā nav konstatēts nekāds kaitējums, Komisija ir arī pārkāpusi Pamatregulas 3. pantu par kaitējuma noteikšanu. Prasītāja turklāt apgalvo, ka nav norādīts pamatojums.

                           —

                           Pakārtoti prasītāja izvirza apgalvojumu, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 1. , 2. un 3. punktu, jo ir izmantojusi neprecīzus datus par importu. Prasītāja uzskata, ka mērķa konstatēt kaitējumu labad tika izmantoti dati par importu, kuri, balstoties uz Komisijai pieejamo informāciju, nepārprotami bija par tādu izstrādājumu importu, kurus nevar uzskatīt par attiecīgajiem izstrādājumiem. Prasītāja izvirza argumentu, ka Komisija tomēr nedarīja neko, nedz, lai pārbaudītu, cik precīzi ir dati par importu, nedz, lai tos izlabotu, izslēdzot tādu izstrādājumu importu, kurus nevar uzskatīt par attiecīgajiem izstrādājumiem. Prasītāja secina, ka tādējādi Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 1. , 2. un 3. punktu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 266. pants un 2009. gada Pamatregulas 9. panta 4. punkts, jo tieši Padomei, nevis Komisijai, bija jāizpilda spriedums.
               Prasītāja uzskata, ka 2009. gada Pamatregulā, kura Komisijas ieskatā bija tiesiskais pamats atkārtotai izmeklēšanai, ir noteikta procedūra, saskaņā ar kuru Padome ir atbildīga par ieviešanu, balstoties uz Komisijas priekšlikumu un pēc konsultācijām ar Padomdevēju komiteju. Prasītāja apgalvo, ka šī kārtība nebija ievērota, un tāpēc apstrīdētā Regula tika pieņemta, pārkāpjot 2009. gada Pamatregulas 9. panta 4. punktu un LESD 266. pantu, ar kuru iestādei, kas ir atceltā akta autore, ir pienākums veikt vajadzīgos pasākumus.

      (1)  Ar Pamatregulu, pirmkārt, tiek saprasta Padomes 2009. gada Pamatregula (Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, OV 2009, L 343, 51. lpp) un, otrkārt, atbilstošie noteikumi 2016. gada Pamatregulā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regula (ES) 2016/1036 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, OV 2016, L 176, 21.lpp).

      (2)  Padomes 2013. gada 13. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 430/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas un Taizemes izcelsmes kaļamā čuguna vītņotu cauruļu savienotājelementu importam, un izbeidz procedūru attiecībā uz Indonēziju (OV 2013, L 129, 1. lpp.).


title: Lieta T-510/17: Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Del Valle Ruiz u.c./Komisija un VNV

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Del Valle Ruiz u.c./Komisija un VNV
   (Lieta T-510/17)
   (2017/C 374/53)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Antonio Del Valle Ruiz (Mehiko, Meksika) un 41 citi prasītāji (pārstāvji – P. Saini, QC, J. Pobjoy, Barrister, un R. Boynton, Solicitor)

      Atbildētāji: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde (VNV)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt, pirmkārt, Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija izpildvaldē pieņemto lēmumu par noregulējuma shēmas pieņemšanu attiecībā uz Banco Popular Español, S.A., un, otrkārt, Komisijas Lēmumu (ES) 2017/1246 (1), kā arī atzīt par prettiesiskiem Regulas (ES) Nr. 806/2014 (2) 18. un 22. pantu;

               —

               piespriest atbildētajām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Regulas Nr. 806/2014, ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam (turpmāk tekstā – “VNM regula”), 18. pants ir prettiesisks, jo tajā paredzētajā procedūrā akcionāriem nav sniegta iespēja tikt uzklausītiem, kā arī netiek pieļauts veikt pārbaudi tiesā, kas ir pretrunā a) Eiropas Savienības Pamattiesību harta (turpmāk teksta – “ES harta”) 41., 47. un 48. pantam un b) samērīguma principam.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, neraugoties uz to, vai VNM regulas 18. pants ir prettiesisks, ar apstrīdēto VNV lēmumu un apstrīdēto Komisijas lēmumu esot pārkāpts ES hartas 41., 47. un 48. pants.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka VNV un Komisija bez pamatojuma un nesamērīgi esot pārkāpušas prasītāju tiesības uz īpašumu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka VNV un Komisija ir pārkāpušas VNM regulas 20. pantu, jo tās pirms apstrīdētā VNV lēmuma un apstrīdētā Komisijas lēmuma pieņemšanas neesot veikušas pienācīgu un neatkarīgu novērtējumu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka VNV un Komisija ir pārkāpušas VNM regulas 18. panta 1. punktu, nolemjot, ka 18. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētie priekšnosacījumi ir izpildīti.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka VNV un Komisija ir pārkāpušas VNM regulas 21. panta 1. punktu, nosakot, ka nosacījumi īstenot tiesības veikt kapitāla instrumentu norakstīšanu un konvertāciju bija izpildīti.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka VNV un Komisija ir pārkāpušas būtiskas procedūras prasības, pienācīgi nepamatojot apstrīdēto VNV lēmumu un apstrīdēto Komisijas lēmumu.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka, izvēloties uzņēmuma pārdošanas instrumentu, VNV un Komisija esot pārkāpušas a) samērīguma principu un b) prasītāju tiesisko paļāvību, bez pamatojuma atkāpjoties no noregulējuma plāna.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka ar VNM regulas 18. un 20. pantu esot pārkāpti principi attiecībā uz pilnvaru deleģēšanu.

      (1)  Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmums (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español S.A. noregulējuma shēmu (paziņots ar dokumentu C(2017) 4038) (OV 2017, L 178, 15. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. jūlija Regula (ES) Nr. 806/2014, ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).


title: Lieta C-475/16: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 17. augusta rīkojums (Protodikeio Rethymnis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret K.

text:
               6.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/24

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 17. augusta rīkojums (Protodikeio Rethymnis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret K.

   (Lieta C-475/16) (1)

   (2017/C 374/35)
   Tiesvedības valoda – grieķu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 428, 22.11.2016.


title: Lieta C-570/15: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 13. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošana — Migrējoši darba ņēmēji — Piemērojamo tiesību aktu noteikšana — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 14. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punkts — Persona, kas parasti ir nodarbināta divās vai vairāk dalībvalstīs — Vienā dalībvalstī nodarbināta persona, kura daļu sava darba veic savas dzīvesvietas dalībvalstī

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/8

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 13. septembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-570/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošana - Migrējoši darba ņēmēji - Piemērojamo tiesību aktu noteikšana - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 14. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punkts - Persona, kas parasti ir nodarbināta divās vai vairāk dalībvalstīs - Vienā dalībvalstī nodarbināta persona, kura daļu sava darba veic savas dzīvesvietas dalībvalstī)
   (2017/C 382/08)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kura grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Regulu (EK) Nr. 592/2008, 14. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda persona kā pamatlietā, kas veic algotu darbu vienā dalībvalstī reģistrēta darba devēja labā un dzīvo citā dalībvalstī, kuras teritorijā tā finanšu gada laikā ir veikusi šī algotā darba daļu 6,5 % apmērā no darba laika, taču par to iepriekš nevienojoties ar darba devēju, nav uzskatāma par personu, kas parasti ir nodarbināta divās vai vairāk dalībvalstīs minētās normas izpratnē.

      (1)  OV C 38, 1.2.2016.


title: Lieta T-641/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. septembrī – Ferri/ECB

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/57

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. septembrī – Ferri/ECB
   (Lieta T-641/17)
   (2017/C 382/70)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Claudio Ferri (Roma, Itālija) (pārstāvis – A. Campagnola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītāja prasījumi:

   Atzīt, ka nav izpildīti uzraudzības pienākumi, kas aktivizēti ar 2017. gada 24. marta paziņojumu un par ko ir notikusi vēlāka vēstuļu apmaiņa, attiecībā uz ko kompetentais ECB dienests uzskatīja, ka tam nav jāveic nekādi pasākumi, jo tas uzskatīja, ka jautājums attiecas uz pašaizstāvību, kā arī uzraudzības pilnvarām saistībā ar kritēriju pieņemšanu Itālijas banku darbības kontrolēšanai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs apgalvo, ka Eiropas Centrālā banka nav izpildījusi tai uzliktos uzraudzības pienākumus, kā norādīts turpmāk:

               —

               laikus netika noteiktas tiesību normas 2015. gada Likumdošanas dekrēta Nr. 72 ieviešanai un līdz ar to tika piemērots 1993. gada Likumdošanas dekrēts Nr. 385, attiecībā uz kuru tika uzskatīts, ka tas turpina būt piemērojams citai darbībai pēc minētās Banca d’Italia pienākuma noteikt ieviešanai nepieciešamās tiesību normas neizpildes;

               —

                  Banca d’Italia netika pieprasīts, lai tā valsts sistēmā nodrošina tiesiskā regulējuma par sodu piemērošanas tiesvedībām atbilstību;

               —

               netika nodrošināta uzraudzība pār banku sistēmas efektivitātes novērtēšanas kritēriju atbilstību, kas tagad ir formulēti nepārprotamā saistībā ar ļoti sarežģītiem banku veidojumiem, nepastāvot norādēm par to elastīgumu un faktisko piemērotību;

               —

               nepiemēroti novērtēšanas kritēriji attiecībā uz Banca di Credito Cooperativo di Frascati darbības atbilstību, ņemot vērā to, ka šie kritēriji acīmredzami tika paredzēti un izstrādāti, lai sniegtu vērtējumu par sarežģītas un ļoti strukturētas banku sistēmas atbilstību.


title: Apvienotās lietas no C-673/15 P līdz C-676/15 P: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. septembra spriedums – The Tea Board/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Delta Lingerie Apelācija — Eiropas Savienības preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Vārdiskas un grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “darjeeling” vai “darjeeling collection de lingerie” — Eiropas Savienības kolektīvo preču zīmju īpašnieka iebildumi — Kolektīvas preču zīmes, ko veido ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Darjeeling” — 66. panta 2. punkts — Galvenā funkcija — Konflikts ar individuālu preču zīmju reģistrācijas pieteikumiem — Sajaukšanas iespēja — Jēdziens — Attiecīgo preču vai pakalpojumu līdzība — Vērtēšanas kritēriji — 8. panta 5. punkts

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/13

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. septembra spriedums – The Tea Board/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Delta Lingerie

   (Apvienotās lietas no C-673/15 P līdz C-676/15 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vārdiskas un grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “darjeeling” vai “darjeeling collection de lingerie” - Eiropas Savienības kolektīvo preču zīmju īpašnieka iebildumi - Kolektīvas preču zīmes, ko veido ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Darjeeling” - 66. panta 2. punkts - Galvenā funkcija - Konflikts ar individuālu preču zīmju reģistrācijas pieteikumiem - Sajaukšanas iespēja - Jēdziens - Attiecīgo preču vai pakalpojumu līdzība - Vērtēšanas kritēriji - 8. panta 5. punkts)
   (2017/C 382/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: The Tea Board (pārstāvji – M. Maier un A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo), Delta Lingerie (pārstāvji – G. Marchais un P. Martini-Berthon, avocats)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               The Tea Board atlīdzina ar pamata apelācijas sūdzībām saistītos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Delta Lingerie atlīdzina ar pretapelācijas sūdzību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta C-183/16 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. septembra spriedums – Tilly-Sabco SAS/Eiropas Komisija, Doux SA Apelācija — Lauksaimniecība — Mājputnu gaļa — Saldēta cāļu gaļa — Eksporta kompensācijas — Īstenošanas regula (ES) Nr.°689/2013, kurā kompensācija ir noteikta EUR 0 apmērā — Tiesiskums — Regula (EK) Nr. 1234/2007 — 162. un 164. pants — Kompensāciju priekšmets un veids — To apmēra noteikšanas kritēriji — Lauksaimniecības un lauku attīstības ģenerāldirektorāta (ĢD) ģenerāldirektora kompetence parakstīt apstrīdēto regulu — Pilnvaru nepareiza izmantošana — “Komitoloģija” — Regula (ES) Nr. 182/2011 — 3. panta 3. punkts — Konsultēšanās ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komiteju — Īstenošanas regulas projekta iesniegšana šīs komitejas sanāksmes laikā — Termiņu ievērošana — Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums — Atcelšana, paredzot seku saglabāšanu spēkā

text:
               13.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 382/19

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. septembra spriedums – Tilly-Sabco SAS/Eiropas Komisija, Doux SA

   (Lieta C-183/16 P) (1)

   (Apelācija - Lauksaimniecība - Mājputnu gaļa - Saldēta cāļu gaļa - Eksporta kompensācijas - Īstenošanas regula (ES) Nr.o689/2013, kurā kompensācija ir noteikta EUR 0 apmērā - Tiesiskums - Regula (EK) Nr. 1234/2007 - 162. un 164. pants - Kompensāciju priekšmets un veids - To apmēra noteikšanas kritēriji - Lauksaimniecības un lauku attīstības ģenerāldirektorāta (ĢD) ģenerāldirektora kompetence parakstīt apstrīdēto regulu - Pilnvaru nepareiza izmantošana - “Komitoloģija” - Regula (ES) Nr. 182/2011 - 3. panta 3. punkts - Konsultēšanās ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komiteju - Īstenošanas regulas projekta iesniegšana šīs komitejas sanāksmes laikā - Termiņu ievērošana - Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums - Atcelšana, paredzot seku saglabāšanu spēkā)
   (2017/C 382/22)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Tilly-Sabco SAS (pārstāvji – R. Milchior, F. Le Roquais un S. Charbonnel, avocats)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Lewis un K. Skelly), Doux SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedumu lietā Tilly-Sabco/Komisija (T-397/13, EU:T:2016:8);

               2)

               atcelt Komisijas 2013. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 689/2013, ar ko nosaka eksporta kompensācijas par mājputnu gaļu;

               3)

               saglabāt spēkā Īstenošanas regulas Nr. 689/2013 sekas līdz brīdim, kad stāsies spēkā jauns tiesību akts, kas pieņemts, lai to aizstātu;

               4)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta C-58/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – INEOS Köln GmbH/Vācijas Federatīvā Republika (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā — Direktīva 2003/87/EK — 10.a pants — Pagaidu noteikumi saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei — Laikposms no 2013. līdz 2020. gadam — Lēmums 2011/278/ES — 3. panta h) punkts — Jēdziens “procesa emisiju apakšiekārta” — Emisijas, kas rodas, sadedzinot nepilnīgi oksidētu oglekli — Šķidrie blakusprodukti — Izslēgšana)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/6

         Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – INEOS Köln GmbH/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-58/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Direktīva 2003/87/EK - 10.a pants - Pagaidu noteikumi saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei - Laikposms no 2013. līdz 2020. gadam - Lēmums 2011/278/ES - 3. panta h) punkts - Jēdziens “procesa emisiju apakšiekārta” - Emisijas, kas rodas, sadedzinot nepilnīgi oksidētu oglekli - Šķidrie blakusprodukti - Izslēgšana))
   (2018/C 083/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: INEOS Köln GmbH

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Rezolutīvā daļa

   Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK, 3. panta h) punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kurā no jēdziena “procesa emisiju apakšiekārta” šīs tiesību normas izpratnē ir izslēgtas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas no nepilnīgi oksidēta oglekļa šķidrā agregātstāvoklī sadedzināšanas.

      (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta C-27/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. janvārī – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/17

         Prasība, kas celta 2018. gada 16. janvārī – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-27/18)
   (2018/C 083/24)
   Tiesvedības valoda – bulgāru.

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Samnadda, Y. Marinova, G. von Rintelen)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika

      Prasījumi

   Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai līdz 2016. gada 10. aprīlim izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/26/ES
                   (1)
                  (2014. gada 26. februāris) par autortiesību un blakustiesību kolektīvo pārvaldījumu un muzikālo darbu tiesību lietošanai tiešsaistē daudzteritoriālo licencēšanu iekšējā tirgū (OV L 84, 20.3.2014, 72. lpp.) 43. panta 1. punkta prasības, vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Bulgārijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam saistībā ar pienākuma paziņot par direktīvas transponēšanas pasākumiem neizpildi piespriest Bulgārijas Republikai kavējuma naudu 19 121,60 EUR apmērā par dienu, sākot no prasību apmierinošā sprieduma pasludināšanas datuma;

               —

               piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Saskaņā ar Direktīvas 2014/26/ES 43. panta 1. punktu dalībvalstīm ir pienākums pieņemt normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai līdz 2016. gada 10. aprīlim izpildītu direktīvas prasības, un šo aktu teksts ir nekavējoties jādara zināms Komisijai. Saistībā ar to, ka neesot darīti zināmi valsts pasākumi, ar kuriem ir tikusi transponēta direktīva, Komisija esot nolēmusi vērsties Tiesā.

               2.

               Savā prasības pieteikumā Komisija ierosina piespriest Bulgārijas Republikai kavējuma naudu 19 121,60 EUR apmērā par dienu. Kavējuma naudas apmērs esot aprēķināts, ņemot vērā pārkāpuma smagumu un ilgumu, kā arī atturošo iedarbību, ievērojot šīs dalībvalsts maksātspēju.

      (1)  OV 2014, L 84, 72. lpp.


title: Lieta C-704/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. decembrī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – D. H./Ministerstvo vnitra

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. decembrī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – D. H./Ministerstvo vnitra

   (Lieta C-704/17)
   (2018/C 083/18)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: D. H.

      Atbildētājs: Ministerstvo vnitra

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/33/ES (1) (2013. gada 26. jūnijs) (OV 2013, L 180, 96. lpp.) 9. pants kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. un 47. pantu ir interpretējams tādējādi, ka nav pieļaujams tāds valsts tiesiskais regulējums, ar ko Nejvyšší správní soud (Augstākajai administratīvajai tiesai) nav atļauts pārbaudīt tiesas nolēmumu, kas attiecas uz ārvalstnieka aizturēšanu, pēc tam, kad šis ārvalstnieks atbrīvots no aizturēšanas?

      (1)  OV 2013, L 180, 96. lpp.


title: Lieta C-415/16: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 8. decembra rīkojums (Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – David Fernando Leal da Fonseca/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/18

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 8. decembra rīkojums (Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – David Fernando Leal da Fonseca/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

   (Lieta C-415/16) (1)

   (2018/C 083/25)
   Tiesvedības valoda – portugāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 392, 24.10.2016.


title: Lieta C-277/17: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 15. novembra rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Heinz-Gerhard Albrecht/TUIfly GmbH

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/18

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 15. novembra rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Heinz-Gerhard Albrecht/TUIfly GmbH

   (Lieta C-277/17) (1)

   (2018/C 083/27)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta T-869/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra spriedums – Wenger/EUIPO – Swissgear (“SWISSGEAR”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SWISSGEAR” — Absolūti atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 76. pants (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 95. pants))

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/20

         Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra spriedums – Wenger/EUIPO – Swissgear (“SWISSGEAR”)
   (Lieta T-869/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SWISSGEAR” - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 76. pants (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 95. pants)))
   (2018/C 083/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wenger SA (Delémont, Šveice) (pārstāvji: K. Ikas un A. Sulovsky, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Swissgear Sàrl (Baar, Šveice) (pārstāvis: J. Hacke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 20. septembra lēmumu lietā R 2098/2015-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Swissgear un Wenger.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Wenger SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Swissgear Sàrl tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta C-716/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. decembrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – A

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. decembrī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – A

   (Lieta C-716/17)
   (2018/C 083/20)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: A

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 45. pants, kas ir interpretēts atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas spriedumam, 2012. gada 8. novembris, C-461/11 (1), izslēdz tādu noteikumu par jurisdikciju, kāds ir spēkā Dānijā un kura mērķis ir nodrošināt to, ka tiesa, kas iztiesā lietu par parāda atvieglojumiem, ir informēta un var izsekot savā novērtējumā konkrētajai sociāli ekonomiskajai situācijai, kurā parādnieks un viņa vai viņas ģimene dzīvo un, iespējams, turpinās dzīvot, un ka novērtējumu drīkst veikt saskaņā ar iepriekš noteiktiem kritērijiem, ar kuru palīdzību konstatē, ko var uzskatīt par pieņemami pieticīgu dzīves līmeni laikā, kad ir spēkā vienošanās par parāda atvieglojumiem?

         Ja atbilde uz 1. jautājumu paredz, ka ierobežojums nav uzskatāms par pamatotu, Eiropas Savienības Tiesa tiek lūgta atbildēt uz šādu jautājumu:

               2)

               Vai LESD 45. pants ir interpretējams tādējādi, ka tam ir tieša iedarbība starp privātpersonām tādā situācijā kā šī, kuras rezultātā privātajiem kreditoriem ir jāakceptē parādnieka parādā esošās summas samazinājumus vai pilnīgs zaudējums, ja parādnieks ir pārcēlies uz citu valsti?

      (1)  Tiesas spriedums, 2012. gada 8. novembris, ECLI:EU:C:2012:704.


title: Lieta T-862/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra rīkojums – fritz-kulturgüter/EUIPO – Sumol + Compal Marcas (“fritz-wasser”)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/23

         Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra rīkojums – fritz-kulturgüter/EUIPO – Sumol + Compal Marcas (“fritz-wasser”)
   (Lieta T-862/16) (1)

   (2018/C 083/35)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta C-463/16: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stadion Amsterdam CV/Staatssecretaris van Financiën (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 77/388/EEK — 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta trešā daļa — Samazināta PVN likme — H pielikuma 7. kategorija — Vienots pakalpojums, ko veido divas atsevišķas sastāvdaļas — Samazinātas PVN likmes selektīva piemērošana vienai no šīm sastāvdaļām — Ekskursija “World of Ajax” — AFC Ajax muzeja apmeklējums)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/4

         Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stadion Amsterdam CV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-463/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 77/388/EEK - 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta trešā daļa - Samazināta PVN likme - H pielikuma 7. kategorija - Vienots pakalpojums, ko veido divas atsevišķas sastāvdaļas - Samazinātas PVN likmes selektīva piemērošana vienai no šīm sastāvdaļām - Ekskursija “World of Ajax” - AFC Ajax muzeja apmeklējums))
   (2018/C 083/05)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Stadion Amsterdam CV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķina bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2001/4/EK (2001. gada 19. janvāris), ir jāinterpretē tādējādi, ka vienotam pakalpojumam, kāds ir aplūkots pamatlietā un ko veido divas dažādas sastāvdaļas, no kurām viena ir galvenā, bet otra – papildelements, kam, ja tās tiktu sniegtas atsevišķi, tiktu uzliktas dažādas pievienotās vērtības nodokļa likmes, ir jāuzliek viena pievienotās vērtības nodokļa likme, kas piemērojama šim vienotajam pakalpojumam un kas tiek noteikta atkarībā no galvenās sastāvdaļas, un tas tā ir arī tad, ja var tikt identificēta katras sastāvdaļas cena, kas veido patērētāja maksāto kopējo cenu, lai varētu saņemt šo pakalpojumu.

      (1)  OV C 410, 7.11.2016.


title: Lieta C-570/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 25. septembrī Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-432/16 Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/2

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 25. septembrīLackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 19. jūlija spriedumu lietā T-432/16 Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO

   (Lieta C-570/17 P)
   (2018/C 094/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (pārstāvis: A. Lingenfelser, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Eiropas Savienības Tiesa (desmitā palāta) ar 2018. gada 16. janvāra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-24/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. janvārī – adidas International Trading u.c./Komisija

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/32

         Prasība, kas celta 2018. gada 20. janvārī – adidas International Trading u.c./Komisija
   (Lieta T-24/18)
   (2018/C 094/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: adidas International Trading BV (Amsterdama, Nīderlande), Gabor Footwear GmbH (Rosenheim, Vācija), Gabor Shoes AG (Rosenheim), HR Online GmbH (Osnabrika, Vācija), Nike European Operations Netherlands BV (Hilversum, Nīderlande), Timberland Europe BV (Almelo, Nīderlande), Wolverine Europe BV (Amsterdama), Wolverine Europe Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: E. Vermulst un J. Cornelis, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/1982 (2017. gada 31. oktobris), ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Dongguan Luzhou Shoes Co. Ltd, Dongguan Shingtak Shoes Co. Ltd, Guangzhou Dragon Shoes Co. Ltd, Guangzhou Evervan Footwear Co. Ltd, Guangzhou Guangda Shoes Co. Ltd, Long Son Joint Stock Company un Zhaoqing Li Da Shoes Co., Ltd, un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV 2017, L 285, 14. lpp.), un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir balstīts uz to, ka Eiropas Komisijai nebija juridisku pilnvaru pieņemt apstrīdēto regulu.

               2.

               Otrais pamats ir balstīts uz to, ka izbeigtās procedūras apavu sakarā atjaunošana un antidempinga maksājuma, kuram bija beidzies termiņš, noteikšana ar atpakaļejošu spēku saskaņā ar apstrīdēto regulu:

                           (i)

                           nav juridiski pamatota un ir balstīta uz acīmredzamu kļūdu LESD 266. panta un pamatregulas (1) piemērošanā, kā arī pārkāpj pamatregulas 9. panta 4. punktu;

                           (ii)

                           ir pretrunā tiesiskās paļāvības aizsardzības, tiesiskās noteiktības un atpakaļejoša spēka aizlieguma principiem, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem, un

                           (iii)

                           ir balstīta uz LESD 266. panta nepareizu piemērošanu, Eiropas Komisijas pilnvaru nepareizu izmantošanu, kā arī pārkāpj LESD 5. panta 4. punktu.

               3.

               Trešais pamats ir balstīts uz to, ka antidempinga maksājuma piemērošana ar atpakaļejošu spēku prasītāju piegādātājiem, kas kavē prasītājiem atlīdzību, pārkāpj nediskriminācijas principu.

               4.

               Ceturtais pamats ir balstīts uz to, ka Eiropas Komisija nepareizi izmantoja savas pilnvaras, izvērtējot prasītāju piegādātāju prasības attiecībā uz tirgus ekonomiku un individuālu attieksmi antidempinga maksājuma piemērošanas ar atpakaļejošu spēku sakarā un pārkāpa nediskriminācijas principu, un

               5.

               Piektais pamats ir balstīts uz to, ka Eiropas Komisija nav izpildījusi pamatregulas 20. panta 5. punktā noteikto pienākumu, kā arī pienākumu norādīt pamatojumu, kā to paredz LESD 296. pants.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regula (ES) 2016/1036 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.).


title: Lieta C-713/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. decembrī iesniedza Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – Ahmad Shah Ayubi

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. decembrī iesniedza Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – Ahmad Shah Ayubi

   (Lieta C-713/17)
   (2018/C 123/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Ahmad Shah Ayubi

      Atbildētāja: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2011/95/ES (1) 29. pants, kurā pamatots dalībvalsts pienākums nodrošināt, ka starptautiskās aizsardzības saņēmēji (dalībvalstī, kas piešķīrusi šo aizsardzību) saņem nepieciešamo sociālo palīdzību, kādu saņem dalībvalsts valstspiederīgie, ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilst tiešas piemērojamības kritērijiem, ko Tiesa izstrādājusi savā judikatūrā?

               2)

               Vai Direktīvas 2011/95/ES 29. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru tikai patvēruma meklētājiem ar pastāvīgas uzturēšanās tiesībām pilnā apmērā tiek piešķirta sociālā palīdzība kā vajadzībām atbilstos minimālais nodrošinājums (bedarfsorientierten Mindestsicherung) un tādējādi tādā pašā apmērā kā dalībvalsts valstspiederīgajiem, bet sociālā palīdzība no vajadzībām atbilstoša minimālā nodrošinājuma tiek samazināta patvēruma meklētājiem, kuriem piešķirtas tikai uzturēšanās tiesības uz noteiktu laiku, un tādējādi sociālās palīdzības apmēra ziņā viņi tiek pielīdzināti ārvalstniekiem, kuriem piešķirta alternatīvā aizsardzība?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/95/EK par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV 2011, L 337, 9. lpp.).


201805250641897342018/C 200/355542015TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180425292911Apvienotās lietas T-554/15 un T-555/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. aprīļa spriedums – Ungārija/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar Ungārijas 2014. gada Likumu Nr. XCIV par veselības iemaksām no tabakas rūpniecības uzņēmumiem — Atbalsts, kas izriet no grozījumiem, kuri 2014. gadā izdarīti Ungārijas 2008. gada Likumā par pārtikas apriti un tās oficiālo uzraudzību — Nodokļi ar progresīvu likmi no gada apgrozījuma — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Pārtraukšanas rīkojuma vienlaicīga pieņemšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pārtraukšanas rīkojuma neatdalāmība — Interese celt prasību — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Tiesības uz aizstāvību — Lojālas sadarbības princips — Regulas (EK) Nr. 659/1999 11. panta 1. punkts)
 ---documentbreak--- C2002018LV2910120180425LV0035291291Vispārējās tiesas 2018. gada 25. aprīļa spriedums – Ungārija/Komisija
   (Apvienotās lietas T-554/15 un T-555/15) (
         1
      )
   “(Valsts atbalsts — Atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar Ungārijas 2014. gada Likumu Nr. XCIV par veselības iemaksām no tabakas rūpniecības uzņēmumiem — Atbalsts, kas izriet no grozījumiem, kuri 2014. gadā izdarīti Ungārijas 2008. gada Likumā par pārtikas apriti un tās oficiālo uzraudzību — Nodokļi ar progresīvu likmi no gada apgrozījuma — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Pārtraukšanas rīkojuma vienlaicīga pieņemšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pārtraukšanas rīkojuma neatdalāmība — Interese celt prasību — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Tiesības uz aizstāvību — Lojālas sadarbības princips — Regulas (EK) Nr. 659/1999 11. panta 1. punkts)”2018/C 200/35Tiesvedības valoda – ungāru
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: M. Fehér un G. Koós)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, P.-J. Loewenthal un K. Talabér-Ritz)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts daļēji atcelt, pirmkārt, Komisijas 2015. gada 15. jūlija Lēmumu C(2015) 4805 final par valsts atbalstu SA.41187 (2015/NN) – Ungārija – Veselības iemaksas no tabakas rūpniecības uzņēmumiem (OV 2015, C 277, 24. lpp.), un, otrkārt, Komisijas 2015. gada 15. jūlija Lēmumu C(2015) 4808 final par valsts atbalstu SA.40018 (2015/C) (ex 2014/NN) – Ungārijas pārtikas ķēdes inspekciju [aprites pārbaudes] nodevas 2014. gada grozījumi (OV 2015, C 277, 12. lpp.).

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasības noraidīt.

            2)

            Ungārija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 398, 30.11.2015.


201805250481897162018/C 200/602452018TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180416474821Lieta T-245/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. aprīlī – Benavides Torres/Padome
 ---documentbreak--- C2002018LV4710120180416LV0060471482Prasība, kas celta 2018. gada 16. aprīlī – Benavides Torres/Padome
   (Lieta T-245/18)2018/C 200/60Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Antonio José Benavides Torres (Venecuēla) (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/90 (2018. gada 22. janvāris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/88 (2018. gada 22. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, ciktāl šo tiesību aktu normas attiecas uz prasītāju, un

            —

            piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot ievērojusi labas pārvaldības principu un ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, jo tā saprātīgā termiņā nav ļāvusi piekļūt pierādījumiem, kas, kā tiek apgalvots, pamatojot viņa iekļaušanu sarakstā.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tā neesot pierādījusi, ka prasītājs kā Bolivāra nacionālās gvardes ģenerālkomandieris ir atbildīgs par nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem, ko, kā tiek apgalvots, izdarījusi Bolivāra nacionālā gvarde, un ir apdraudējis tiesiskumu Venecuēlā.


201805250701897182018/C 200/367522015TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180426293022Lieta T-752/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 26. aprīļa spriedums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija (Publiski pakalpojumu līgumi — Iepirkuma procedūra — Atbalsta un konsultāciju pakalpojumi tehniskajiem informātikas darbiniekiem IV (STIS IV) — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums — Piešķiršanas kritēriji — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Ārpuslīgumiskā atbildība)
 ---documentbreak--- C2002018LV2920120180426LV0036292302Vispārējās tiesas 2018. gada 26. aprīļa spriedums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-752/15) (
         1
      )
   “(Publiski pakalpojumu līgumi — Iepirkuma procedūra — Atbalsta un konsultāciju pakalpojumi tehniskajiem informātikas darbiniekiem IV (STIS IV) — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums — Piešķiršanas kritēriji — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Ārpuslīgumiskā atbildība)”2018/C 200/36Tiesvedības valoda – grieķu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga) un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji: M. Sfyri, C.-N. Dede un D. Papadopoulou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji S. Delaude, A. Kyratsou un S. Lejeune, vēlāk S. Delaude, A. Kyratsou un A. Katsimerou, pārstāvji)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2015. gada 29. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāju iesniegtais piedāvājums atklātajā iepirkumā Nr. DIGIT/R3/PO/2015/0008 “Atbalsta un konsultāciju pakalpojumi tehniskajiem informātikas darbiniekiem IV (STIS IV)” attiecībā uz 3. daļu par “risinājumu izstrādi un testēšanu saistībā ar tīmekļa infrastruktūru un IT sistēmu infrastruktūru, tostarp atbalstu un inženieriju”, un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājiem esot radušies šī lēmuma dēļ.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            European Dynamics Luxembourg SA un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 68, 22.2.2016.


201805250541897082018/C 200/612462018TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180416484811Lieta T-246/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. aprīlī – Moreno Pérez/Padome
 ---documentbreak--- C2002018LV4810120180416LV0061481481Prasība, kas celta 2018. gada 16. aprīlī – Moreno Pérez/Padome
   (Lieta T-246/18)2018/C 200/61Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Maikel José Moreno Pérez (Venecuēla) (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/90 (2018. gada 22. janvāris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/88 (2018. gada 22. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, ciktāl šo tiesību aktu normas attiecas uz prasītāju, un

            —

            piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot ievērojusi labas pārvaldības principu un ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, jo tā saprātīgā termiņā nav ļāvusi piekļūt pierādījumiem, kas, kā tiek apgalvots, pamatojot prasītāja iekļaušanu sarakstā.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tā neesot pierādījusi, ka prasītājs kā Venecuēlas Augstākās tiesas priekšsēdētājs un bijušais priekšsēdētājs ir atbalstījis un sekmējis valdības rīcību un politiku, kura ir apdraudējusi demokrātiju un tiesiskumu Venecuēlā, un ir atbildīgs par rīcību un paziņojumiem, kas ir uzurpējuši Valsts asamblejas autoritāti.


201805250411896982018/C 200/371332016TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180424303121Apvienotās lietas no T-133/16 līdz T-136/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. aprīļa spriedums – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence u.c./ECB (Ekonomikas un monetārā politika — Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība — Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta e) apakšpunkts un 3. punkts — Persona, kas faktiski vada kredītiestādes darbību — Direktīvas 2013/36/ES 13. panta 1. punkts un Francijas Monetārā un finanšu kodeksa L.511-13. pants — Kredītiestādes pārvaldes institūcijas, kura veic uzraudzības funkcijas, priekšsēdētāja pienākumu un tās pašas kredītiestādes ģenerāldirektora pienākumu pārklāšanās nepieļaujamības princips — Direktīvas 2013/36 88. panta 1. punkta e) apakšpunkts un Francijas Monetārā un finanšu kodeksa L.511-58. pants)
 ---documentbreak--- C2002018LV3010120180424LV0037301312Vispārējās tiesas 2018. gada 24. aprīļa spriedums – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence u.c./ECB
   (Apvienotās lietas no T-133/16 līdz T-136/16) (
         1
      )
   “(Ekonomikas un monetārā politika — Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība — Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta e) apakšpunkts un 3. punkts — Persona, kas faktiski vada kredītiestādes darbību — Direktīvas 2013/36/ES 13. panta 1. punkts un Francijas Monetārā un finanšu kodeksa L.511-13. pants — Kredītiestādes pārvaldes institūcijas, kura veic uzraudzības funkcijas, priekšsēdētāja pienākumu un tās pašas kredītiestādes ģenerāldirektora pienākumu pārklāšanās nepieļaujamības princips — Direktīvas 2013/36 88. panta 1. punkta e) apakšpunkts un Francijas Monetārā un finanšu kodeksa L.511-58. pants)”2018/C 200/37Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja lietā T-133/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence (Ēksanprovansa, Francija) (pārstāvji: P. Mele un H. Savoie, advokāti)

      Prasītāja lietā T-134/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées (Albi, Francija) (pārstāvji: P. Mele un H. Savoie, advokāti)

      Prasītāja lietā T-135/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres (Senta, Francija) (pārstāvji: P. Mele un H. Savoie, advokāti)

      Prasītāja lietā T-136/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Brie Picardie (Amjēna, Francija) (pārstāvji: P. Mele un H. Savoie, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā Banka (pārstāvji: A. Karpf un C. Hernández Saseta, pārstāvji, kam palīdz A. Heinzmann, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Di Bucci, K.-P. Wojcik un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   Prasības, kas ir pamatotas ar LESD 263. pantu un ar kurām tiek lūgts atcelt Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 29. janvāra lēmumus, attiecīgi:
   ECB/SSM/2016 969500TJ5KRTCJQWXH05/98,
   ECB/SSM/2016 969500TJ5KRTCJQWXH05/100,
   ECB/SSM/2016 969500TJ5KRTCJQWXH05/101 un
   ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/99, kas pieņemti, piemērojot Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.), 4. panta 1. punkta e) apakšpunktu, Eiropas Centrālās bankas Regulas (ES) Nr. 468/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko izveido vienotā uzraudzības mehānisma pamatstruktūru Eiropas Centrālās bankas sadarbībai ar nacionālajām kompetentajām un norīkotajām iestādēm (VUM pamatregula) (OV 2014, L 141, 1. lpp.), 93. pantu un code monétaire et financier français [Francijas Monetārais un finanšu kodekss] L. 511–13., L. 511–52., L. 511–58., L. 612–23–1. un R. 612–29–3. pantu.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasības noraidīt.

            2)

            Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres un Caisse régionale de crédit agricole mutuel Brie Picardie sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

            3)

            Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (
         1
      )	OV C 175, 17.5.2016.


201805250451897242018/C 200/381902016TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180426313221Lieta T-190/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 26. aprīļa spriedums – Azarov/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu — Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā — Tiesības uz aizstāvību — Labas pārvaldības princips — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Tiesības uz īpašumu — Tiesības uz darījumdarbības brīvību — Acīmredzama kļūda vērtējumā)
 ---documentbreak--- C2002018LV3110120180426LV0038311322Vispārējās tiesas 2018. gada 26. aprīļa spriedums – Azarov/Padome
   (Lieta T-190/16) (
         1
      )
   “(Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu — Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā — Tiesības uz aizstāvību — Labas pārvaldības princips — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Tiesības uz īpašumu — Tiesības uz darījumdarbības brīvību — Acīmredzama kļūda vērtējumā)”2018/C 200/38Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mykola Yanovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji: G. Lansky un A. Egger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix un F. Naert)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/318 (2016. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 76. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2016/311 (2016. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2016, L 60, 1. lpp.), ciktāl ar šiem tiesību aktiem prasītāja vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, uz kurām attiecas šie ierobežojošie pasākumi.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Mykola Yanovych Azarov atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 222, 20.6.2016.


201805250731897212018/C 200/467632016TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180412363722Lieta T-763/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. aprīļa spriedums – PY/EUCAP Sahel Niger (Šķīrējklauzula — Eiropas Savienības starptautisko misiju darbinieki — Strīdi, kas attiecas uz darba līgumiem — Iekšējās izmeklēšanas procedūras — Cietušo, kuri ziņo par vardarbību, aizsardzība — Līgumiskā atbildība)
 ---documentbreak--- C2002018LV3620120180412LV0046362372Vispārējās tiesas 2018. gada 12. aprīļa spriedums – PY/EUCAP Sahel Niger

   (Lieta T-763/16) (
         1
      )
   “(Šķīrējklauzula — Eiropas Savienības starptautisko misiju darbinieki — Strīdi, kas attiecas uz darba līgumiem — Iekšējās izmeklēšanas procedūras — Cietušo, kuri ziņo par vardarbību, aizsardzība — Līgumiskā atbildība)”2018/C 200/46Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: PY (pārstāvji: S. Rodrigues un A. Tymen, avocats)

      Atbildētāja: EUCAP Sahel Niger (Niamey, Niger) (pārstāvji: E. Raoult un M. Vicente Hernandez, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar ko tiek lūgts piespriest EUCAP Sahel Niger atlīdzināt prasītājam viņam EUCAP Sahel Niger līgumiskā pārkāpuma dēļ izdarīto kaitējumu.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Piespriest EUCAP Sahel Niger izmaksāt PY summu 10000 EUR apmērā.

            2)

            Prasību pārējā daļā noraidīt.

            3)

            Piespriest EUCAP Sahel Niger papildus saviem tiesāšanās izdevumiem segt trīs ceturtdaļas no PY izdevumiem.

      (
         1
      )	OV C 6, 9.1.2017.


201805250671897122018/C 200/392482016TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180425323211Lieta T-248/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. aprīļa spriedums – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (“CHATKA”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CHATKA” — Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “CHATKA” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. un 3. punkts (tagad – Regulas Nr. 2017/1001 64. panta 2. un 3. punkts))
 ---documentbreak--- C2002018LV3210120180425LV0039321321Vispārējās tiesas 2018. gada 25. aprīļa spriedums – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (“CHATKA”)
   (Lieta T-248/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CHATKA” — Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “CHATKA” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. un 3. punkts (tagad – Regulas Nr. 2017/1001 64. panta 2. un 3. punkts))”2018/C 200/39Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Walfood SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis: E. Cornu, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Spānija) (pārstāvji: S. García Cabezas un R. Fernández Iglesias, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 21. marta lēmumu lietā R 150/2015–5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Romanov Holding un Walfood.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Walfood SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 270, 25.7.2016.


201805250231897602018/C 200/243022017CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180412191911Lieta C-302/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 12. aprīļa spriedums (Krajský súd v Bratislave (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PPC Power a.s./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Mērķi — Bezmaksas kvotu sadale — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko par pārskaitītajām un neizmantotajām kvotām ir piemērots nodoklis)
 ---documentbreak--- C2002018LV1910120180412LV0024191191Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 12. aprīļa spriedums (Krajský súd v Bratislave (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PPC Power a.s./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

   (Lieta C-302/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Mērķi — Bezmaksas kvotu sadale — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko par pārskaitītajām un neizmantotajām kvotām ir piemērots nodoklis)”2018/C 200/24Tiesvedības valoda – slovāku
      Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Bratislave

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: PPC Power a.s.

      Atbildētājas: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds aplūkots pamatlietā, kurā nodoklis par bez maksas sadalīto siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotām, ko ir pārdevuši vai ko nav izmantojuši uzņēmumi, uz kuriem attiecas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, ir noteikts 80 % apmērā no šo kvotu vērtības.
   (
         1
      )	OV C 269, 14.8.2017.


201805250741897222018/C 200/478312016TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180424373711Lieta T-831/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. aprīļa spriedums – Kabushiki Kaisha Zoom/EUIPO – Leedsworld (“ZOOM”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ZOOM” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības grafiska un vārdiska preču zīmes “ZOOM” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Preču līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2002018LV3710120180424LV0047371371Vispārējās tiesas 2018. gada 24. aprīļa spriedums – Kabushiki Kaisha Zoom/EUIPO – Leedsworld (“ZOOM”)
   (Lieta T-831/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ZOOM” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības grafiska un vārdiska preču zīmes “ZOOM” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Preču līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))”2018/C 200/47Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kabushiki Kaisha Zoom (Tokija, Japāna) (pārstāvis: M. de Arpe Tejero, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral, K. Sidat Humphreys un D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Leedsworld, Inc. (New Kensington, Pensilvānija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 7. septembra lēmumu lietā R 1235/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Kabushiki Kaisha Zoom un Leedsworld.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2016. gada 7. septembra lēmumu lietā R 1235/2015-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Kabushiki Kaisha Zoom un Leedsworld, Inc.

            2)

            Prasību pārējā daļā noraidīt.

            3)

            EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 22, 23.1.2017.


201805250321897502018/C 200/253232017CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180412192022Lieta C-323/17: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 12. aprīļa spriedums (High Court (Irlande) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – People Over Wind, Peter Sweetman/Coillte Teoranta (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu aizsardzība — Īpaši aizsargājamas dabas teritorijas — 6. panta 3. punkts — Iepriekšēja izpēte, lai noteiktu, vai ir jāveic īpaši aizsargājamas dabas teritorijas plāna vai projekta ietekmes novērtējums vai arī tas nav jāveic — Pasākumi, kas var tikt ņemti vērā šajā ziņā)
 ---documentbreak--- C2002018LV1920120180412LV0025192202Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 12. aprīļa spriedums (High Court (Irlande) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – People Over Wind, Peter Sweetman/Coillte Teoranta

   (Lieta C-323/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu aizsardzība — Īpaši aizsargājamas dabas teritorijas — 6. panta 3. punkts — Iepriekšēja izpēte, lai noteiktu, vai ir jāveic īpaši aizsargājamas dabas teritorijas plāna vai projekta ietekmes novērtējums vai arī tas nav jāveic — Pasākumi, kas var tikt ņemti vērā šajā ziņā)”2018/C 200/25Tiesvedības valoda – angļu
      Iesniedzējtiesa

      High Court (Irlande)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: People Over Wind, Peter Sweetman

      Atbildētāja: Coillte Teoranta

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu, vai vēlāk ir jāveic atbilstošs plāna vai projekta ietekmes uz attiecīgo teritoriju novērtējums, iepriekšējas izpētes posmā nav jāņem vērā pasākumi, kas ir vērsti uz šī plāna vai šī projekta kaitīgās ietekmes uz šo teritoriju novēršanu vai samazināšanu.
   (
         1
      )	OV C 277, 21.8.2017.


201805250121897542018/C 200/264412017CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180417202121Lieta C-441/17: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 17. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — 6. panta 1. un 3. punkts — 12. panta 1. punkts — Direktīva 2009/147/EK — Savvaļas putnu aizsardzība — 4. un 5. pants — Natura 2000 teritorija “Puszcza Białowieska” — Grozījums mežu apsaimniekošanas plānā — Izmantojamās koksnes apjoma pieaugums — Plāns vai projekts, kas nav tieši nepieciešams teritorijas apsaimniekošanai un kas var būtiski ietekmēt šo teritoriju — Ietekmes uz teritoriju pienācīgs novērtējums — Teritorijas viengabalainības aizskārums — Aizsardzības pasākumu efektīva īstenošana — Ietekme uz aizsargāto sugu vairošanās vai atpūtas vietām)
 ---documentbreak--- C2002018LV2010120180417LV0026201212Tiesas (virspalāta) 2018. gada 17. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-441/17) (
         1
      )
   “(Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — 6. panta 1. un 3. punkts — 12. panta 1. punkts — Direktīva 2009/147/EK — Savvaļas putnu aizsardzība — 4. un 5. pants — Natura 2000 teritorija “Puszcza Białowieska” — Grozījums mežu apsaimniekošanas plānā — Izmantojamās koksnes apjoma pieaugums — Plāns vai projekts, kas nav tieši nepieciešams teritorijas apsaimniekošanai un kas var būtiski ietekmēt šo teritoriju — Ietekmes uz teritoriju pienācīgs novērtējums — Teritorijas viengabalainības aizskārums — Aizsardzības pasākumu efektīva īstenošana — Ietekme uz aizsargāto sugu vairošanās vai atpūtas vietām)”2018/C 200/26Tiesvedības valoda – poļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Hermes, H. Krämer, K. Herrmann un E. Kružíková)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji: M. J. Szyszko, vides ministrs, kā arī B. Majczyna un D. Krawczyk, pārstāvji, kuriem palīdz K. Tomaszewski, eksperts)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti:

                     —

                     ar Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu un savvaļas floras un faunas aizsardzību, kas grozīta ar Padomes 2013. gada 13. maija Direktīvu 2013/17/ES, 6. panta 3. punktu, pieņemot pielikumu Belovežas mežniecības meža apsaimniekošanas plānā, nepārliecinoties, vai šis pielikums neaizskar Kopienas nozīmes teritorijas un īpaši aizsargājamās teritorijas PLC200004 Puszcza Białowieska viengabalainību;

                     —

                     ar Direktīvas 92/43, kurā grozījumi veikti ar Direktīvu 2013/17, 6. panta 1. punktu, kā arī ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību, kas grozīta ar Direktīvu 2013/17, 4. panta 1. un 2. punktu, neparedzot nepieciešamos aizsardzības pasākumus, kas atbilstu ekoloģiskajām prasībām attiecībā uz Direktīvas 92/43, kurā grozījumi veikti ar Direktīvu 2013/17, I pielikumā minētajām dabiskajām dzīvotnēm un uz II pielikumā minētajām sugām, kā arī uz Direktīvas 2009/147, kurā grozījumi veikti ar Direktīvu 2013/17, I pielikumā minētajām putnu sugām un regulāri sastopamām migrējošām sugām, kuras minētajā pielikumā nav minētas, kuru dēļ ir izveidota Kopienas nozīmes teritorija un īpaši aizsargājama teritorija – PLC200004 Puszcza Białowieska;

                     —

                     ar Direktīvas 92/43, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/17, 12. panta 1. punkta a) un d) apakšpunktu, nenodrošinot saproksilofāgo vaboļu, proti, Buprestis splendens, sarkano plakaņu (Cucujus cinnaberinus), dzeltenkrūšu ēnvaboļu (Phryganophilus ruficollis) un egļu praulmīļu (Pytho kolwensis), kas ir minētas šīs direktīvas IV pielikumā, stingru aizsardzību, proti, Belovežas mežniecībā neaizliedzot tās apzināti nogalināt vai traucēt un pasliktināt to vairošanās vietu stāvokli vai tās iznīcināt, un

                     —

                     ar Direktīvas 2009/147, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/17, 5. panta b) un d) punktu, nenodrošinot šīs direktīvas 1. pantā norādīto putnu sugu, tostarp apodziņa (Glaucidium passerinum), bikšainā apoga (Aegolius funereus), baltmugurdzeņa (Dendrocopos leucotos) un trīspirkstu dzeņa (Picoides tridactylus) aizsardzību, proti, negādājot par to, lai Belovežas mežniecībā šīs sugas netiktu nogalinātas vai traucētas vairošanās periodā un ligzdošanas periodā un lai to ligzdas un olas apzināti netiktu iznīcinātas, bojātas vai pārvietotas.

            2)

            Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 338, 9.10.2017.


201805250621897412018/C 200/632482018TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180416494911Lieta T-248/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. aprīlī – Cabello Rondón/Padome
 ---documentbreak--- C2002018LV4910120180416LV0063491491Prasība, kas celta 2018. gada 16. aprīlī – Cabello Rondón/Padome
   (Lieta T-248/18)2018/C 200/63Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Diosdado Cabello Rondón (Venecuēla) (pārstāvji: L. Giuliano un F. Di Gianni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/90 (2018. gada 22. janvāris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2017/2074 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/88 (2018. gada 22. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) 2017/2063 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Venecuēlā, ciktāl šo tiesību aktu normas attiecas uz prasītāju, un

            —

            piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot ievērojusi labas pārvaldības principu un ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, jo tā saprātīgā termiņā nav ļāvusi piekļūt pierādījumiem, kas, kā tiek apgalvots, pamatojot viņa iekļaušanu sarakstā.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā, jo tā neesot pierādījusi, ka prasītājs ir saistīts ar demokrātijas un tiesiskuma apdraudējumu Venecuēlā.


201805250551897092018/C 200/492072017TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180424383922Lieta T-207/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. aprīļa spriedums – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (“hp”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “hp” — Absolūti atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkts) — Aprakstošs raksturs — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Ļaunticība — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
 ---documentbreak--- C2002018LV3820120180424LV0049382392Vispārējās tiesas 2018. gada 24. aprīļa spriedums – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (“hp”)
   (Lieta T-207/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “hp” — Absolūti atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkts) — Aprakstošs raksturs — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Ļaunticība — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts)”2018/C 200/49Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Senetic S.A. (Katovice, Polija) (pārstāvis: M. Krekora, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: HP Hewlett Packard Group LLC (Hjūstona, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: T. Raab un C. Tenkhoff, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 1. februāra lēmumu lietā R 1001/2016-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Senetic un HP Hewlett Packard Group.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Senetic S.A. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 168, 29.5.2017.


201805250561897102018/C 200/502082017TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180424393911Lieta T-208/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. aprīļa spriedums – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (“HP”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HP” — Absolūti atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkts) — Aprakstošs raksturs — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Ļaunticība — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
 ---documentbreak--- C2002018LV3910120180424LV0050391391Vispārējās tiesas 2018. gada 24. aprīļa spriedums – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (“HP”)
   (Lieta T-208/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HP” — Absolūti atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkts) — Aprakstošs raksturs — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Ļaunticība — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts)”2018/C 200/50Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Senetic S.A. (Katovice, Polija) (pārstāvis: M. Krekora, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: HP Hewlett Packard Group LLC (Hjūstona, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: T. Raab un C. Tenkhoff, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 1. februāra lēmumu lietā R 1002/2016-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Senetic un HP Hewlett Packard Group.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Senetic S.A. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 168, 29.5.2017.


201805250461897142018/C 200/512132017TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180425404011Lieta T-213/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. aprīļa spriedums – Romantik Hotels & Restaurants/EUIPO – Hotel Preidlhof (“ROMANTIK”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ROMANTIK” — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts))
 ---documentbreak--- C2002018LV4010120180425LV0051401401Vispārējās tiesas 2018. gada 25. aprīļa spriedums – Romantik Hotels & Restaurants/EUIPO – Hotel Preidlhof (“ROMANTIK”)
   (Lieta T-213/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ROMANTIK” — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts))”2018/C 200/51Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Romantik Hotels & Restaurants AG (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji: S. Hofmann un W. Göpfert, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Lenz un D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Hotel Preidlhof GmbH (Naturns, Itālija) (pārstāvis: A. Wittwer, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 3. februāra lēmumu lietā R 1257/2016-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Hotel Preidlhof un Romantik Hotels & Restaurants.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Romantik Hotels & Restaurants AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 168, 29.5.2017.


201805250421896992018/C 200/522202017TC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180426404122Lieta T-220/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 26. aprīļa spriedums – Pfalzmarkt für Obst und Gemüse/EUIPO (“100 % Pfalz”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “100 % Pfalz” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas 2017/1001 94. pants))
 ---documentbreak--- C2002018LV4020120180426LV0052402412Vispārējās tiesas 2018. gada 26. aprīļa spriedums – Pfalzmarkt für Obst und Gemüse/EUIPO (“100 % Pfalz”)
   (Lieta T-220/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “100 % Pfalz” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas 2017/1001 94. pants))”2018/C 200/52Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pfalzmarkt für Obst und Gemüse eG (Mutterstadt, Vācija) (pārstāvji: C. Gehweiler un C. Weber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Söder un D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 7. februāra lēmumu lietā R 1549/2016–1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “100 % Pfalz” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Pfalzmarkt für Obst und Gemüse eG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 178, 6.6.2017.


201806080451931552018/C 221/02242018CJC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL201801082211Lieta C-24/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 8. janvārī iesniedza Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Ungārija) — István Bán/KP 2000 Kft., Edit Kovács

 ---documentbreak--- C2212018LV210120180108LV00022121Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 8. janvārī iesniedza Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Ungārija) — István Bán/KP 2000 Kft., Edit Kovács

   (Lieta C-24/18)2018/C 221/02Tiesvedības valoda – ungāru
      Iesniedzējtiesa

      Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: István Bán

      Atbildētājas: KP 2000 Kft., Edit Kovács

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 49. un 63. pantam pretrunā esošu ierobežojumu rada valsts tiesiskais regulējums, kas ex lege — un neparedzot nekādu finansiālu kompensāciju — izbeidz lietojuma tiesības attiecībā uz lauksaimniecības vai mežsaimniecības vajadzībām izmantotiem zemesgabaliem gadījumā, kad ar lietojuma tiesību apgrūtināto nekustamo mantu piespiedu izpildes procedūras rezultātā iegūst jauns īpašnieks un attiecīgā zemesgabala lietotājs attiecībā uz šo zemesgabalu nav saņēmis lauksaimniecības vai lauku attīstībai paredzēto atbalstu, ko finansē Eiropas Savienība vai Ungārija un kas ir pakārtots pienākumam lietot zemesgabalu kādu likumā noteiktu laikposmu?


title: Lieta C-684/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 6. decembrī Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 26. septembra spriedumu lietā T-83/16 Banca Monte dei Paschi di Siena un Banca Widiba SpA/EUIPO

text:
201806150391954982018/C 231/066842017CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL201712066722Lieta C-684/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 6. decembrīBanca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 26. septembra spriedumu lietā T-83/16 Banca Monte dei Paschi di Siena un Banca Widiba SpA/EUIPO

 ---documentbreak--- C2312018LV620120171206LV00066272Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 6. decembrīBanca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 26. septembra spriedumu lietā T-83/16 Banca Monte dei Paschi di Siena un Banca Widiba SpA/EUIPO

   (Lieta C-684/17 P)2018/C 231/06Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (pārstāvji: L. Trevisan, D. Contini, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2018. gada 17. maija rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


201806150641955292018/C 231/412502018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180423323321Lieta T-250/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. aprīlī – RATP/Komisija
 ---documentbreak--- C2312018LV3210120180423LV0041321332Prasība, kas celta 2018. gada 23. aprīlī – RATP/Komisija
   (Lieta T-250/18)2018/C 231/41Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Parīze, Francija) (pārstāvji: E. Morgan de Rivery, P. Delelis un C. Lavin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Komisijas 2018. gada 21. marta lēmumu, ar kuru tika piešķirta atļauja daļēji piekļūt dokumentiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem;

            —

            katrā ziņā, piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) 4. panta 2. punkta trešais ievilkums.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešais ievilkums.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmais ievilkums, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pants un Pamattiesību hartas 7. pants, kā arī LESD 339. pants.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.