title: Lieta C-33/17: Tiesas (virs palāta) 2018. gada 13. novembra spriedums (Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Čepelnik d.o.o./Michael Vavti (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 56. pants – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Ierobežojumi – Pakalpojumi iekšējā tirgū – Direktīva 2006/123/EK – Darba tiesības – Darba ņēmēju norīkošana darbā celtniecības darbu veikšanai – Darba ņēmēju paziņojums – Algas lapu saglabāšana un tulkošana – Maksājumu apturēšana – Drošības naudas iemaksāšana, ko veic pakalpojumu saņēmējs – Iespējamā naudas soda, kas uzlikts pakalpojumu sniedzējam, nodrošināšana)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/7

      Tiesas (virs palāta) 2018. gada 13. novembra spriedums (Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Čepelnik d.o.o./Michael Vavti

      (Lieta C-33/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 56. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Ierobežojumi - Pakalpojumi iekšējā tirgū - Direktīva 2006/123/EK - Darba tiesības - Darba ņēmēju norīkošana darbā celtniecības darbu veikšanai - Darba ņēmēju paziņojums - Algas lapu saglabāšana un tulkošana - Maksājumu apturēšana - Drošības naudas iemaksāšana, ko veic pakalpojumu saņēmējs - Iespējamā naudas soda, kas uzlikts pakalpojumu sniedzējam, nodrošināšana))
      (2019/C 16/07)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

         Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Čepelnik d.o.o.

         Atbildētājs: Michael Vavti

         Rezolutīvā daļa

      LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam neatbilst tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru kompetentās iestādes var uzlikt pasūtītājam, kas ir reģistrēts šajā dalībvalsti, pienākumu apturēt maksājumus savam līgumpartnerim, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī, vai pat iemaksāt drošības naudu apmērā, kas ir ekvivalenta atlikušajai maksājamajai būvniecības cenai, lai nodrošinātu iespējamā naudas soda samaksu, kurš varētu tikt uzlikts šim līgumpartnerim, ja tiktu pierādīts darba tiesību pārkāpums pirmajā dalībvalstī.

         (1)  OV C 86, 20.3.2017.


title: Lieta C-93/17: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 14. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – Valsts atbalsts – Atbalsts, kas atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Atgūšanas pienākums – Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde – Uzņēmums, kas vienlaicīgi veic gan civilās, gan militārās darbības – Neizpilde – Dalībvalsts būtiskās drošības intereses – LESD 346. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Finansiāli sodi – Kavējuma nauda – Naudas sods – Maksātspēja – “n” faktors – Maksātspējas novērtējuma pamatā esošie faktori – Iekšzemes kopprodukts – Dalībvalsts balsu sadalījums Eiropas Savienības Padomē – Jauns balsošanas noteikums Padomē)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/8

      Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 14. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
      (Lieta C-93/17) (1)

      ((Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Atbalsts, kas atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Atgūšanas pienākums - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Uzņēmums, kas vienlaicīgi veic gan civilās, gan militārās darbības - Neizpilde - Dalībvalsts būtiskās drošības intereses - LESD 346. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Finansiāli sodi - Kavējuma nauda - Naudas sods - Maksātspēja - “n” faktors - Maksātspējas novērtējuma pamatā esošie faktori - Iekšzemes kopprodukts - Dalībvalsts balsu sadalījums Eiropas Savienības Padomē - Jauns balsošanas noteikums Padomē))
      (2019/C 16/09)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouchagiar un B. Stromsky)

         Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji: K. Boskovits un A. Samoni-Rantou)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Datumā, kurā beidzās Eiropas Komisijas 2014. gada 27. novembrī nosūtītajā brīdinājuma vēstulē noteiktais termiņš, neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2012. gada 28. jūnija spriedumu Komisija/Grieķija (C-485/10, nav publicēts, EU:C:2012:395), Grieķijas Republika nav izpildījusi LESD 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.

                  2)

                  Piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Eiropas Komisijai kavējuma naudu 7 294 000 EUR apmērā par katru sešu mēnešu kavējumu, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz 2012. gada 28. jūnija sprieduma Komisija/Grieķija (C-485/10, nav publicēts, EU:C:2012:395) izpildes dienai.

                  3)

                  Piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Eiropas Komisijai naudas sodu 10 000 000 EUR apmērā.

                  4)

                  Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 129, 24.4.2017.


title: Lieta T-645/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. oktobrī – Bilbaína de Alquitranes/Komisija

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/53

      Prasība, kas celta 2018. gada 23. oktobrī – Bilbaína de Alquitranes/Komisija
      (Lieta T-645/18)
      (2019/C 16/64)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Biskaja, Spānija) (pārstāvji: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi un S. Saez Moreno, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atlīdzināt prasītājai kaitējumu, ko nodarījusi atbildētāja;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai nodarīto kaitējumu – kas ir tiešas sekas tam, ka ir pieņemta Komisijas Regula (ES) Nr. 944/2013 (2013. gada 2. oktobris), ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV 2013 L 261, 5. lpp.), jo ar to “piķis, akmeņogļu darva, augsta temperatūra” ir klasificēta kā “Aquatic Acute 1” (H400) un “Aquatic Chronic 1” (H410), – kura kopējā summa tiek lēsta 488 871,30 EUR apmērā, vai citu summu, ko prasītāja precīzāk noteiks tiesvedības gaitā vai ko noteiks Vispārējā tiesa;

                  —

                  pakārtoti, ar starpspriedumu nospriest, ka atbildētājai ir pienākums atlīdzināt nodarītos zaudējumus un uzdot lietas dalībniekiem saprātīgā termiņā no sprieduma pasludināšanas dienas informēt Vispārējo tiesu par atlīdzības summu, par kādu lietas dalībnieki ir vienojušies, vai, ja vienošanās nav panākta, uzdot lietas dalībniekiem tajā pašā termiņā iesniegt iesniegumus, kas pamatoti ar precīziem skaitļiem;

                  —

                  uzdot atbildētājai samaksāt prasītājai kompensācijas procentus saskaņā ar standarta likmi no dienas, kad ir nodarīti zaudējumi (t.i., vai nu no dienas, kad stājās spēkā prettiesiskā klasifikācija, vai no dienas, kad radās kaitējums);

                  —

                  uzdot atbildētājai samaksāt standarta procentus 8 % apmērā, vai saskaņā ar citu piemērotu likmi, ko nosaka Vispārējā tiesa, aprēķinot to par summu, kura maksājama no sprieduma pasludināšanas dienas līdz faktiskai samaksai; un

                  —

                  uzdot atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, kurā tiek apgalvots, ka atbildētāja ir nodarījusi prasītājai kaitējumu, ar to, ka ir pieņēmusi un ar to, ka ir spēkā stājusies Komisijas Regula (ES) Nr. 944/2013 (1), ar ko viela “piķis, akmeņogļu darva, augsta temperatūra” ir klasificēta kā “Aquatic Acute 1” (H400) un “Aquatic Chronic 1” (H410) viela. 2017. gada 22. novembrī [Eiropas Savienības] Tiesa noraidīja Eiropas Komisijas apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas nolēmumu daļēji atcelt Regulu (ES) Nr. 944/2013, ciktāl tajā viela “piķis, akmeņogļu darva, augsta temperatūra” ir klasificēta kā “Aquatic Acute 1” (H400) un “Aquatic Chronic 1” (H410) viela, jo bija pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. Piemērojot prettiesisko klasifikāciju, prasītājai radās izmaksas. Atbildētāja esot atbildīga par šīm izmaksām atbilstoši LESD 268. un 340. pantam tādēļ, ka atbildētājas rīcība ir prettiesiska, jo tā izraisa pietiekami būtisku tiesību pārkāpumu, nodarītais kaitējums ir faktisks un droši zināms un pastāv tieša cēloņsakarība starp atbildētājas rīcību un norādīto kaitējumu.

         (1)  Komisijas Regula (ES) Nr. 944/2013 (2013. gada 2. oktobris), ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV L 261, 3.10.2013., 5. lpp.).


title: Lieta T-486/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 14. novembra spriedums – Foodterapia/EUIPO – Sperlari (“DIETOX”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “DIETOX” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Dietor” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/43

      Vispārējās tiesas 2018. gada 14. novembra spriedums – Foodterapia/EUIPO – Sperlari (“DIETOX”)
      (Lieta T-486/17) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “DIETOX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Dietor” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2019/C 16/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Foodterapia, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvji: J. C. Erdozain López, J. Galán López un H. Téllez Robledo, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sperlari Srl, iepriekš Cloetta Italia Srl (Kremona, Itālija) (pārstāvji: P. Pozzi un G. Ghisletti, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 12. maija lēmumu lietā R 1611/2016-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Cloetta Italia un Foodterapia.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Foodterapia, SL sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Sperlari Srl tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas iepriekš minētās sabiedrības juridiskajai priekštecei radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 318, 25.9.2017.


title: Lieta C-484/17: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums (Raad van State – (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2003/86/EK – Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos – 15. pants – Atteikums piešķirt patstāvīgu uzturēšanās atļauju – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pienākums sekmīgi nokārtot sabiedriskās integrācijas pārbaudījumu)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/22

      Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums (Raad van State – (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – K/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      (Lieta C-484/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/86/EK - Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos - 15. pants - Atteikums piešķirt patstāvīgu uzturēšanās atļauju - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pienākums sekmīgi nokārtot sabiedriskās integrācijas pārbaudījumu))
      (2019/C 16/26)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: K

         Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2003/86/EK (2003. gada 22. septembris) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos 15. panta 1. un 4. punkts pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kas ļauj noraidīt pieteikumu par patstāvīgas uzturēšanās atļaujas piešķiršanu, kuru ir iesniedzis trešās valsts valstspiederīgais, kas vairāk nekā piecus gadus ir uzturējies kādas dalībvalsts teritorijā ģimenes atkalapvienošanās dēļ, ja viņš nav pierādījis, ka ir sekmīgi nokārtojis sabiedriskās integrācijas pārbaudījumu saistībā ar valodu un šīs dalībvalsts sabiedrību, ciktāl konkrēti pienākuma sekmīgi nokārtot šo pārbaudījumu izpildes noteikumi nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu mērķi vecināt trešo valstu valstspiederīgo integrāciju, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 374, 6.11.2017.


title: Lieta C-171/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija (Valsts pienākumu neizpilde – Direktīva 2006/123/EK – 15. līdz 17. pants – LESD 49. pants – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – LESD 56. pants – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Valsts mobilo maksājumu sistēma – Monopols)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/9

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Ungārija
      (Lieta C-171/17) (1)

      ((Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/123/EK - 15. līdz 17. pants - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - LESD 56. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Valsts mobilo maksājumu sistēma - Monopols))
      (2019/C 16/10)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka un H. Tserepa-Lacombe)

         Atbildētāja: Ungārija (pārstāvji: M. Z. Fehér un G. Koós)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Ieviešot un atstājot spēkā mobilo maksājumu valsts sistēmu, ko reglamentē nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló 2011. évi CC. törvény (2011. gada Likums Nr. CC par mobilo maksājumu valsts sistēmu) un 356/2012. (XII. 13.) Korm. rendelet a nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló törvény végrehajtásáról (Valdības dekrēts Nr. 356/2012, ar ko īsteno 2011. gada Likumu par mobilo maksājumu valsts sistēmu), Ungārija nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir uzlikti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū 15. panta 2. punkta d) apakšpunktu un ar LESD 56. pantu.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Eiropas Komisija un Ungārija katra pati sedz savus tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta T-140/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 15. novembra spriedums – LMP Lichttechnik/EUIPO (“LITECRAFT”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LITECRAFT” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/44

      Vispārējās tiesas 2018. gada 15. novembra spriedums – LMP Lichttechnik/EUIPO (“LITECRAFT”)
      (Lieta T-140/18) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LITECRAFT” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2019/C 16/54)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH (Ibbenbüren, Vācija) (pārstāvis: R. Plegge, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: W. Schramek un D. Hanf)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 8. janvāra lēmumu lietā R 699/2017-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “LITECRAFT” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta T-316/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 15. novembra spriedums – PKK/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret PKK, kas pieņemti terorisma apkarošanas nolūkā – Līdzekļu iesaldēšana – Padomes kompetence – Iespēja trešās valsts iestādi kvalificēt par kompetento iestādi Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP izpratnē – Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats – Atsaukšanās uz terora aktiem – Pārbaude tiesā – Pienākums norādīt pamatojumu – Iebilde par prettiesiskumu)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/33

      Vispārējās tiesas 2018. gada 15. novembra spriedums – PKK/Padome
      (Lieta T-316/14) (1)

      ((Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret PKK, kas pieņemti terorisma apkarošanas nolūkā - Līdzekļu iesaldēšana - Padomes kompetence - Iespēja trešās valsts iestādi kvalificēt par kompetento iestādi Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP izpratnē - Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats - Atsaukšanās uz terora aktiem - Pārbaude tiesā - Pienākums norādīt pamatojumu - Iebilde par prettiesiskumu))
      (2019/C 16/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kurdistan Workers’ Party (PKK) (pārstāvji: A. van Eik, T. Buruma un M. Wijngaarden, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: sākotnēji F. Naert un G. Étienne, vēlāk F. Naert un H. Marcos Fraile)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: sākotnēji C. Brodie un V. Kaye, vēlāk – C. Brodie un S. Brandon, vēlāk – C. Brodie, C. Crane un R. Fadoju, pēc tam – C. Brodie, R. Fadoju un P. Nevill, un visbeidzot – R. Fadoju, pārstāvji); Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji F. Castillo de la Torre un D. Gauci, vēlāk – D. Gauci, J. Norris-Usher un T. Ramopoulos un visbeidzot – J. Norris-Usher, T. Ramopoulos un R. Tricot, pārstāvji)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tika sākotnēji lūgts atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 125/2014 (2014. gada 10. februāris), ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 714/2013 (OV 2014, L 40, 9. lpp.), ciktāl šis tiesību akts attiecas uz prasītāju, kā arī vēlāk – atcelt visus turpmākos aktus, kas uz viņu attiecas.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 125/2014 (2014. gada 10. februāris), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 714/2013, ciktāl tā attiecas uz Kurdistan Workers’ Party (PKK).

                  2)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 790/2014 (2014. gada 22. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu Nr. 125/2014, ciktāl tā attiecas uz PKK.

                  3)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2015/513 (2015. gada 26. marts), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu Nr. 790/2014, ciktāl tā attiecas uz PKK.

                  4)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/521 (2015. gada 26. marts), ar ko atjaunina un groza to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu 2014/483/KĀDP, ciktāl tas attiecas uz PKK.

                  5)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2015/1325 (2015. gada 31. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu 2015/513, ciktāl tā attiecas uz PKK.

                  6)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/1334 (2015. gada 31. jūlijs), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931 par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu 2015/521, ciktāl tas attiecas uz PKK.

                  7)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2015/2425 (2015. gada 21. decembris), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu 2015/1325, ciktāl tā attiecas uz PKK.

                  8)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2016/1127 (2016. gada 12. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu 2015/2425, ciktāl tā attiecas uz PKK.

                  9)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/150 (2017. gada 27. janvāris), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu 2016/1127, ciktāl tā attiecas uz PKK.

                  10)

                  Atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/1420 (2017. gada 4. augusts), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu 2017/150, ciktāl tā attiecas uz PKK.

                  11)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/1426 (2017. gada 4. augusts), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2017/154, ciktāl tas attiecas uz PKK.

                  12)

                  Noraidīt pārējā daļā pieteikumu atzīt par nepiemērojamu attiecībā uz PKK Padomes Regulu (EK) Nr. 2580/2001 (2001. gada 27. decembris) par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām.

                  13)

                  Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina PKK radušos tiesāšanās izdevumus.

                  14)

                  Eiropas Komisija un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta T-647/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī – ZQ/Komisija

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/54

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī – ZQ/Komisija
      (Lieta T-647/18)
      (2019/C 16/65)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZQ (pārstāvis: C. Cortese, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdētos lēmumus un konkrēti

                              a)

                              atcelt iecēlējinstitūcijas 2017. gada 15. decembra lēmumu, kurš ARES reģistrēts 2017. gada 18. decembrī ar numuru HR.E.2/AS/Ares (2017), kura priekšmets ir “Request for assistance D/374/17” un ar kuru ir noraidīts attiecīgais lūgums sniegt palīdzību;

                              b)

                              vajadzības gadījumā atcelt iecēlējinstitūcijas 2018. gada 19. jūlija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība un kura numurs ir N. R/187/18, HR.E.2/Ares (2018);

                              c)

                              piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam radušies daudzo pārkāpumu dēļ, kuri ir pieļauti apstrīdētajā lēmumā vai ar kuriem tas ir cieši saistīts, un kas ir novērtēti 1 000 000 EUR apmērā;

            turklāt

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītājs šajā lietā iebilst pret Komisijas atteikumu apmierināt viņa lūgumu sniegt palīdzību saistībā ar vardarbību, no kuras viņš esot cietis viņa seksuālās orientācijas dēļ.
      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka kopumā acīmredzama kļūda vērtējumā skaidri izriet no pašā lēmumā paustā aizsprieduma, ka prasītāja apgalvojumi neesot ticami, jo attiecas uz ļoti ilgu laikposmu, kas esot pagājis, prasītājam neiesniedzot formālu sūdzību.

                              —

                              Aizsprieduma esamība esot arī vienīgais izskaidrojums faktam, ka iecēlējinstitūcija no apstrīdētā lēmuma izslēdza vairākus sūdzībā norādītos starpgadījumus, attiecībā uz kuriem netika veikts nekāds vērtējums.

                              —

                              Prasītāja apgalvojumi par vardarbību, no kuras viņš it kā esot cietis, steidzīgi esot tikuši padarīti par parastiem sliktas organizācijas gadījumiem vai parastiem konflikta gadījumiem darbā.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz tiesību aktu pārkāpumu.
                  Šajā ziņā tiek norādīts uz:

                              a)

                              nepareiza vardarbības jēdziena, kas ir saistīts ar prasību par vardarbības īstenotāja ļaunprātīgu nodomu (animus nocendi), piemērošanu;

                              b)

                              tāda pierādīšanas standarta piemērošanu, kas neatbilst piemērojamajos tiesību aktos (pierādījumu princips) prasītajam un ir saistīts ar pierādīšanas pienākumu, kurš pārsniedz jebkādas pamatotas šaubas par faktu esamību vai par viennozīmīgu to juridisko kvalifikāciju;

                              c)

                              acīmredzami kļūdaina pierādīšanas standarta piemērošanu saistībā ar sūdzību ticamības vērtējumu attiecībā uz pagājušo laikposmu;

                              d)

                              pienākuma veikt izmeklēšanu pēc savas ierosmes, ja pastāv ticami apgalvojumi, neizpildi.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz pamatojuma nenorādīšanu vai neatbilstoša pamatojuma norādīšanu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētajā lēmumā, pat ja papildus vēlētos ņemt vērā lēmumā par sūdzības noraidīšanu ietverto pamatojumu, lielā mērā nav norādīts atbilstošs pamatojums.

            Runājot par prasījumiem par zaudējumu atlīdzināšanu, prasītājs norāda, ka visi judikatūrā paredzētie nosacījumi pēc būtības šajā lietā esot izpildīti.


title: Lieta C-215/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 14. novembra spriedums (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nova Kreditna Banka Maribor d.d./Republika Slovenija (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Valsts sektora informācijas atkalizmantošana – Direktīva 2003/98/EK – 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta trešais ievilkums – Prudenciālās prasības attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām – Regula (ES) Nr. 575/2013 – Informācijas sniegšana, ko veic kredītiestādes un ieguldījumu sabiedrības – 432. panta 2. punkts – Izņēmumi no publicēšanas pienākuma – Komercinformācija, kas tiek uzskatīta par sensitīvu vai konfidenciālu – Piemērojamība – Kredītiestādes, kuru vairākums pieder valstij – Valsts tiesiskais regulējums, kas nosaka šo iestāžu rīcībā esošas konkrētas komercinformācijas publisko raksturu)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/10

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 14. novembra spriedums (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nova Kreditna Banka Maribor d.d./Republika Slovenija

      (Lieta C-215/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Valsts sektora informācijas atkalizmantošana - Direktīva 2003/98/EK - 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta trešais ievilkums - Prudenciālās prasības attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām - Regula (ES) Nr. 575/2013 - Informācijas sniegšana, ko veic kredītiestādes un ieguldījumu sabiedrības - 432. panta 2. punkts - Izņēmumi no publicēšanas pienākuma - Komercinformācija, kas tiek uzskatīta par sensitīvu vai konfidenciālu - Piemērojamība - Kredītiestādes, kuru vairākums pieder valstij - Valsts tiesiskais regulējums, kas nosaka šo iestāžu rīcībā esošas konkrētas komercinformācijas publisko raksturu))
      (2019/C 16/11)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Iesniedzējtiesa

         Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Nova Kreditna Banka Maribor d.d.

         Atbildētāja: Republika Slovenija

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/98/EK (2003. gada 17. novembris) par valsts sektora informācijas atkalizmantošanu 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta trešais ievilkums un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012, 432. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nav piemērojami attiecībā uz tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkojamais, kas uzliek pienākumu bankai, kura ir atradusies publisko tiesību subjekta dominējošā ietekmē, izpaust datus, kas attiecas uz konsultāciju, advokāta, autortiesību un citiem intelektuālo pakalpojumu līgumiem, kurus tā ir noslēgusi šīs pakļautības dominējošajai ietekmei laikā, neparedzot nekādus izņēmumus, lai saglabātu šīs bankas komercnoslēpumus, un līdz ar to šie noteikumi arī neaizliedz šādu valsts tiesisko regulējumu.

         (1)  OV C 213, 3.7.2017.


title: Lieta T-650/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī – Reaktor Group/EUIPO (“REAKTOR”)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/56

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. oktobrī – Reaktor Group/EUIPO (“REAKTOR”)
      (Lieta T-650/18)
      (2019/C 16/67)
      Tiesvedības valoda – somu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Reaktor Group Oy (Helsinki, Somija) (pārstāvis: L. Laaksonen, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “REAKTOR” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 752 522

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 27. augusta lēmums lietā R 2626/2017-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 27. augusta lēmumu lietā R 2626/2017-2, ciktāl ar to Apelācijas otrā padome ir noraidījusi Eiropas Savienības preču zīmes “REAKTOR” reģistrācijas pieteikumu Nr. 13752522 attiecībā uz noteiktām 9., 41. un 42. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem saskaņā ar Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, un atļaut pieteiktās preču zīmes “REAKTOR” publicēšanu un reģistrāciju pilnā apjomā attiecībā uz visām pieteiktajām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā un procesā Apelācijas padomē (tostarp pārstāvības izmaksas).

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-502/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 8. novembra spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C&D Foods Acquisition ApS/Skatteministeriet (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Zemāka līmeņa meitasuzņēmuma akciju cesijas projekts – Izdevumi, kas saistīti ar tādu pakalpojumu sniegšanu, kuri saņemti saistībā ar šo cesiju – Nenotikusi cesija – Pieteikums par priekšnodokļa atskaitīšanu – PVN piemērošanas joma)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/23

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 8. novembra spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C&D Foods Acquisition ApS/Skatteministeriet

      (Lieta C-502/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Zemāka līmeņa meitasuzņēmuma akciju cesijas projekts - Izdevumi, kas saistīti ar tādu pakalpojumu sniegšanu, kuri saņemti saistībā ar šo cesiju - Nenotikusi cesija - Pieteikums par priekšnodokļa atskaitīšanu - PVN piemērošanas joma))
      (2019/C 16/28)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Vestre Landsret

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: C&D Foods Acquisition ApS

         Atbildētāja: Skatteministeriet

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2., 9., kā arī 168. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds plānots, bet neīstenots akciju cesijas darījums, par kuru ir runa pamatlietā un kura tiešais ekskluzīvais iemesls neietilpst attiecīgās sabiedrības ar nodokli apliekamajā saimnieciskajā darbībā vai nav šīs saimnieciskās darbības tiešs, pastāvīgs un nepieciešams turpinājums, neietilpst pievienotās vērtības nodokļa piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 347, 16.10.2016.


title: Lieta T-665/18: Prasība, kas celta 2018. gada 12. novembrī – Soundio/EUIPO – E-Plus Mobilfunk (“Vibble”)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/57

      Prasība, kas celta 2018. gada 12. novembrī – Soundio/EUIPO – E-Plus Mobilfunk (“Vibble”)
      (Lieta T-665/18)
      (2019/C 16/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Soundio A/S (Drammen, Norvēģija) (pārstāvis: N. Köster un J. Albers, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: E-Plus Mobilfunk GmbH (Diseldorfa, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “Vibble” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 290 194

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 4. septembra lēmums lietā R 721/2018-5

         Prasījumi

      Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-238/17: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 14. novembra spriedums (Vilniaus miesto apylinkės teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “Renerga”/AB “Energijos skirstymo operatorius”, AB “Lietuvos energijos gamyba” (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2009/72/EK – 3. panta 2., 6., un 15. punkts un 36. panta f) punkts – Elektroenerģijas iekšējais tirgus – Prejudiciālo jautājumu hipotētiskais raksturs – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/10

      Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 14. novembra spriedums (Vilniaus miesto apylinkės teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UAB “Renerga”/AB “Energijos skirstymo operatorius”, AB “Lietuvos energijos gamyba”

      (Lieta C-238/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2009/72/EK - 3. panta 2., 6., un 15. punkts un 36. panta f) punkts - Elektroenerģijas iekšējais tirgus - Prejudiciālo jautājumu hipotētiskais raksturs - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība))
      (2019/C 16/12)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Vilniaus miesto apylinkės teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: UAB “Renerga”

         Atbildētājas: AB “Energijos skirstymo operatorius”, AB “Lietuvos energijos gamyba”

         piedaloties: UAB “BALTPOOL”, Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Achema AB, Achemos Grupė UAB

         Rezolutīvā daļa

      Vilniaus miesto apylinkės teismas (Viļņas pilsētas apriņķa tiesa, Lietuva) ar 2017. gada 11. aprīļa lēmumu iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir nepieņemams.

         (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta T-667/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. novembrī – Pinto Teixeira/EĀDD

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/58

      Prasība, kas celta 2018. gada 9. novembrī – Pinto Teixeira/EĀDD
      (Lieta T-667/18)
      (2019/C 16/69)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: José Manuel Pinto Teixeira (Oeiras, Portugāle) (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2018. gada 21. februāra lēmumu, ar kuru iecēlējinstitūcija atteicās atļaut viņam veikt ārēju darbību atbilstoši Civildienesta noteikumu 16. pantam;

                  —

                  piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī samaksāt 10 000 euro par nodarīto morālo kaitējumu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 16. panta pārkāpumu, jo apstrīdētais lēmums esot pieņemts pēc 30 darba dienu termiņa no prasītāja paziņojuma par nodomu veikt profesionālu darbību pēc dienesta beigām saņemšanas.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kuru dēļ apstrīdētais lēmums esot prettiesisks, jo plānotā darbība acīmredzami nebija saistīta nedz ar pēdējo trīs dienesta gadu laikā veiktajiem amata pienākumiem, nedz arī nesaderīga ar EĀDD interesēm.


title: Lieta C-247/17: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 13. novembra spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – izdošanas procedūra attiecībā uz Denis Raugevicius (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības pilsonība – LESD 18. un 21. pants – Dalībvalstij adresēts trešās valsts lūgums izdot Savienības pilsoni, kurš ir citas dalībvalsts pilsonis un ir izmantojis savas tiesības uz brīvu pārvietošanos pirmajā no šīm dalībvalstīm – Lūgums, kas iesniegts, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu, nevis lai veiktu kriminālvajāšanu – Izdošanas aizliegums, kas tiek piemērots tikai valsts pilsoņiem – Brīvas pārvietošanās ierobežojums – Attaisnojums, kas balstīts uz nesodāmības novēršanu – Samērīgums)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/11

      Tiesas (virspalāta) 2018. gada 13. novembra spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – izdošanas procedūra attiecībā uz Denis Raugevicius

      (Lieta C-247/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības pilsonība - LESD 18. un 21. pants - Dalībvalstij adresēts trešās valsts lūgums izdot Savienības pilsoni, kurš ir citas dalībvalsts pilsonis un ir izmantojis savas tiesības uz brīvu pārvietošanos pirmajā no šīm dalībvalstīm - Lūgums, kas iesniegts, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu, nevis lai veiktu kriminālvajāšanu - Izdošanas aizliegums, kas tiek piemērots tikai valsts pilsoņiem - Brīvas pārvietošanās ierobežojums - Attaisnojums, kas balstīts uz nesodāmības novēršanu - Samērīgums))
      (2019/C 16/13)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein oikeus

         Pamatlietas puse

         Denis Raugevicius

         Rezolutīvā daļa

      LESD 18. un 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja trešā valsts ir iesniegusi lūgumu izdot Eiropas Savienības pilsoni, kurš ir īstenojis savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, nevis lai veiktu kriminālvajāšanu, bet gan lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu, lūguma saņēmējai dalībvalstij, atbilstoši kuras valsts tiesībām ir aizliegts izdot tās pilsoņus soda izpildei ārpus Savienības un ir paredzēta iespēja, ka šāds ārvalstīs piemērots sods var tikt izciests tās teritorijā, attiecībā pret šo Savienības pilsoni, ja viņš pastāvīgi dzīvo tās teritorijā, izdošanas jomā ir jānodrošina tāda pati attieksme kā pret tās pašas pilsoņiem.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta T-671/18: Prasība, kas celta 2018. gada 15. novembrī – ZU/Komisija

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/58

      Prasība, kas celta 2018. gada 15. novembrī – ZU/Komisija
      (Lieta T-671/18)
      (2019/C 16/70)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZU (pārstāvis: C. Bernard–Glanz, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta (DG HR) HR.B direkcijas Karjeras pārvaldības un mobilitātes nodaļas vadītāja 2018. gada 12. oktobrī pieņemto lēmumu pārcelt prasītāju atpakaļ uz DG OLAF;

                  —

                  atcelt Komisijas DG HR HR.AMC direkcijas Account Management Centre 4 nodaļas vadītāja 2018. gada 29. oktobrī pieņemto lēmumu, ar kuru par viņa iecelšanas amatā provizorisko datumu ir noteikts 2018. gada 1. decembris;

                  —

                  atcelt arī, ciktāl nepieciešams, lēmumu, kas iecēlējinstitūcijai vēl ir jāpieņem, ar ko tā noraida prasītāja sūdzību;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvota pārcelšanas procedūras nepietiekama pārredzamība, Civildienesta noteikumu 25. panta pārkāpums un pamatojuma neesamība, prasītāja tiesību uz aizstāvību pret piespiedu pārcelšanu pārkāpums un ES Pamattiesību hartas 41. panta, kā arī tiesību tikt uzklausītam pārkāpums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda dienesta interešu vērtējumā un labas pārvaldības principa pārkāpums.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvota būtisku elementu pret prasītāja tūlītēju pārcelšanu uz OLAF neņemšana vērā, labas pārvaldības principa pārkāpums un trauksmes cēlēju aizsardzības atbilstoši Civildienesta noteikumu 22a pantam neņemšana vērā.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz rūpības pienākuma neizpildi.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz pilnvaru nepareizu izmantošanu.


title: Lieta C-257/17: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C, A/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas kompetence – Direktīva 2003/86/EK – Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos – 15. pants – Atteikums piešķirt patstāvīgu uzturēšanās atļauju – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pienākums sekmīgi nokārtot sabiedriskās integrācijas pārbaudījumu)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/12

      Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C, A/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      (Lieta C-257/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas kompetence - Direktīva 2003/86/EK - Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos - 15. pants - Atteikums piešķirt patstāvīgu uzturēšanās atļauju - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts pienākums sekmīgi nokārtot sabiedriskās integrācijas pārbaudījumu))
      (2019/C 16/14)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: C un A

         Atbildētājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Tiesas kompetencē saskaņā ar LESD 267. pantu ir interpretēt Padomes Direktīvas 2003/86/EK (2003. gada 22. septembris) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos 15. pantu tādās situācijās kā pamatlietā aplūkotās, kurās iesniedzējtiesai ir jālemj par patstāvīgas uzturēšanās atļaujas piešķiršanu trešās valsts valstspiederīgajam, kas ir tāda Eiropas Savienības pilsoņa ģimenes loceklis, kurš nav izmantojis savas brīvas pārvietošanās tiesības, ja šī tiesību norma valsts tiesībās ir padarīta par tieši un bez nosacījumiem piemērojamu šādām situācijām.

                  2)

                  Direktīvas 2003/86 15. panta 1. un 4. punkts pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas ļauj noraidīt pieteikumu par patstāvīgas uzturēšanās atļaujas piešķiršanu, kuru ir iesniedzis trešās valsts valstspiederīgais, kas vairāk nekā piecus gadus ir uzturējies kādas dalībvalsts teritorijā ģimenes atkalapvienošanās ietvaros, ja viņš nav pierādījis, ka ir sekmīgi nokārtojis sabiedriskās integrācijas pārbaudījumu saistībā ar valodu un šīs dalībvalsts sabiedrību, ciktāl konkrēti pienākuma sekmīgi nokārtot šo pārbaudījumu izpildes noteikumi nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu mērķi veicināt trešo valstu valstspiederīgo integrāciju.

                  3)

                  Direktīvas 2003/86 15. panta 1. un 4. punkts pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka patstāvīga uzturēšanās atļauja var tikt piešķirta tikai no dienas, kad ir iesniegts ar to saistīts pieteikums.

         (1)  OV C 269, 14.8.2017.


title: Lieta T-271/10 OST: Vispārējās tiesas 2018. gada 17. septembra rīkojums – H/Padome (Tiesvedība – Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem nepieņemšana)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/45

      Vispārējās tiesas 2018. gada 17. septembra rīkojums – H/Padome
      (Lieta T-271/10 OST) (1)

      ((Tiesvedība - Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem nepieņemšana))
      (2019/C 16/55)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: H (pārstāvis: M. Velardo, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Vitro un F. Naert)

         Priekšmets

      Prasība, ar kuru tiek lūgts labot situāciju, kas radusies, nepieņemot lēmumu par tiesāšanās izdevumiem 2018. gada 11. aprīļa spriedumā lietā H/Padome (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  2018. gada 11. aprīļa sprieduma lietā H/Padome (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180) 174. punkts ir formulēts šādi:
                  “Atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs. Tomēr atbilstoši Reglamenta 133. pantam, skatot to kopā ar šī paša Reglamenta 219. pantu, lēmumu par tiesāšanās izdevumiem, kuri attiecas uz apelācijas tiesvedību un tiesvedību Vispārējā tiesā, ietver spriedumā par tiesvedības izbeigšanu. Turklāt atbilstoši Reglamenta 134. panta 3. punktam, ja lietas dalībniekiem spriedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs, katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats. Tomēr Vispārējā tiesa, ja to pamato lietas apstākļi, var nolemt, ka lietas dalībnieks papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina daļu no pretējās puses tiesāšanās izdevumiem. Šīs lietas apstākļos ir jāpieņem lēmums, ka, pirmkārt, Padomei ir jāatlīdzina tiesāšanās izdevumi, kas radušies prasītājam un Padomei pašai, līdz tiks pasludināts spriedums par apelācijas sūdzību, tikai tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasības pieņemamības jautājumu, un, otrkārt, ka prasītājs sedz visus pārējos savus un Padomes tiesāšanās izdevumus, kas radušies pirms un pēc minētā lēmuma pieņemšanas.”

                  2)

                  2018. gada 11. aprīļa sprieduma lietā H/Padome (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180) rezolutīvās daļas 2) punktā ir noteikts:
                  “Padome sedz savus un atlīdzina H tiesāšanās izdevumus, kas radušies līdz 2016. gada 19. jūlija sprieduma lietā H/Padome un Komisija (C-455/14 P, EU:C:2016:569) pasludināšanai, tikai tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasības pieņemamību. H sedz visus pārejos savus un Padomes tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan pirms, gan pēc minētās pasludināšanas.”

                  3)

                  H un Padome sedz savus tiesāšanās izdevums saistībā ar šo prasību paši.

         (1)  OV C 221, 14.8.2010.


title: Lieta T-621/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 12. oktobra rīkojums Taminco/EFSA (“Pagaidu noregulējums – Augu aizsardzības līdzekļi – Regula (EK) Nr. 1107/2009 – EFSA secinājumu publicēšana tās veiktajā pārbaudē attiecībā uz darbīgās vielas – tirama apstiprināšanas pārskatīšanu – Lūgums piemērot konfidencialitāti atsevišķām teksta daļām – Atteikums piemērot konfidencialitāti – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība”)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/46

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 12. oktobra rīkojums Taminco/EFSA

      (Lieta T-621/17 R)
      ((“Pagaidu noregulējums - Augu aizsardzības līdzekļi - Regula (EK) Nr. 1107/2009 - EFSA secinājumu publicēšana tās veiktajā pārbaudē attiecībā uz darbīgās vielas – tirama apstiprināšanas pārskatīšanu - Lūgums piemērot konfidencialitāti atsevišķām teksta daļām - Atteikums piemērot konfidencialitāti - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība”))
      (2019/C 16/56)
      Tiesvedības valoda – angļu.

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Taminco BVBA (Gand, Beļģija) (pārstāvji: C. Mereu un M. Grunchard, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (pārstāvji: D. Detken un S. Gabbi, kuriem palīdz R. van der Hout un C. Wagner, advokāti)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Koleva un I. Naglis)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt EFSA2017. gada 18. jūlija lēmumu noraidīt lūgumus piemērot konfidencialitāti saistībā ar pieteikumu atjaunot darbīgās vielas – tirama apstiprināšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Atcelt 2017. gada 19. septembra rīkojumu lietā T-621/17 R.

                  3)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-347/18 R II: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 25. oktobra rīkojums – Laboratoire Pareva/Komisija (Pagaidu noregulējums – Regula (ES) Nr. 528/2012 – Biocīdie produkti – Aktīvā viela PHMB (1415; 4,7) – Apstiprinājuma atteikums – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Jauns pieteikums – Jaunu faktu neesamība – Nepieņemamība)

text:
               4.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/72

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 25. oktobra rīkojums – Laboratoire Pareva/Komisija
      (Lieta T-347/18 R II)
      ((Pagaidu noregulējums - Regula (ES) Nr. 528/2012 - Biocīdie produkti - Aktīvā viela PHMB (1415; 4,7) - Apstiprinājuma atteikums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Jauns pieteikums - Jaunu faktu neesamība - Nepieņemamība))
      (2019/C 44/95)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau, Francija) (pārstāvji: K. Van Maldegem un S. Englebert, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lindenthal un K. Mifsud-Bonnici)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2018/613 (2018. gada 20. aprīlis), ar ko PHMB (1415; 4,7) apstiprina par 2. un 4. produkta veida biocīdos lietojamu esošo aktīvo vielu (OV 2018, L 102, 1. lpp.), izpildi un, otrkārt, veikt visus atbilstošos pagaidu pasākumus.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-422/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 19. decembra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Skarpa Travel sp. z o.o. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļu tiesību aktu saskaņošana – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – Nodokļa iekasējamības gadījums – Īpašs režīms ceļojumu aģentūrām – 65. un 308. pants – Ceļojumu aģentūras gūtā peļņas norma – Peļņas normas noteikšana – Avansa maksājumu veikšana, pirms ceļojumu aģentūra sniedz ceļojumu pakalpojumus – Ceļojumu aģentūrai radušās faktiskās izmaksas)

text:
               18.2.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/12

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 19. decembra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Skarpa Travel sp. z o.o.

      (Lieta C-422/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu tiesību aktu saskaņošana - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - Nodokļa iekasējamības gadījums - Īpašs režīms ceļojumu aģentūrām - 65. un 308. pants - Ceļojumu aģentūras gūtā peļņas norma - Peļņas normas noteikšana - Avansa maksājumu veikšana, pirms ceļojumu aģentūra sniedz ceļojumu pakalpojumus - Ceļojumu aģentūrai radušās faktiskās izmaksas))
      (2019/C 65/14)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Atbildētāja: Skarpa Travel sp. z o.o.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 2010/45/ES (2010. gada 13. jūlijs), 65. un 306.–310. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, kad ceļojumu aģentūra, uz kuru attiecas minētajā 306.–310. pantā paredzētais īpašais režīms, iekasē avansa maksājumu saistībā ar maksājumu par ceļojumu pakalpojumu, ko tā sniegs ceļotājam, saskaņā ar minēto 65. pantu pievienotās vērtības nodoklis (PVN) ir iekasējams, tiklīdz minētais avansa maksājums ir saņemts, ar nosacījumu, ka minētajā brīdī ceļojumu pakalpojumi ir precīzi norādīti.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2010/45, 308. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ceļojumu aģentūras peļņu un tātad nodokļa bāzi veido starpība starp kopējo summu bez PVN, kura jāmaksā ceļotājam, un faktiskajām izmaksām, kādas ceļojumu aģentūrai radīsies turpmāk, iegādājoties preces un pakalpojumus no citiem nodokļa maksātājiem, ja šie darījumi dod tiešu labumu ceļotājam. Ja avansa maksājuma summa atbilst ceļojumu pakalpojuma kopējai cenai vai būtiskai šīs cenas daļai un ja aģentūrai vēl nav radušās nekādas faktiskas izmaksas vai ir radusies tikai ierobežota kopējo individuālo šī pakalpojuma izmaksu daļa, vai arī ja ceļojuma individuālās faktiskās izmaksas, kas aģentūrai radušās, nevar noteikt avansa maksājuma veikšanas brīdī, tad peļņas norma var tikt noteikta, pamatojoties uz kopējo faktisko izmaksu, kādas tai beigās radīsies, aplēsēm. Veicot šādas aplēses, aģentūrai attiecīgā gadījumā ir jāņem vērā izmaksas, kas tai jau faktiski ir radušās avansa maksājuma iekasēšanas brīdī. Aprēķinot peļņas normu, no kopējās ceļojuma cenas tiek atskaitītas aplēstās kopējās faktiskās izmaksas, un PVN, kurš ir jāmaksā, iekasējot avansa maksājumu, bāze tiek iegūta, reizinot šī avansa maksājuma summu ar procentuālo daļu, kādai atbilst paredzamā peļņas norma, kas šādi ir noteikta kopējā ceļojuma cenā.

         (1)  OV C 357, 23.10.2017.


title: Lieta T-655/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. septembrī – Inditex/EUIPO – Ansell (“ZARA TANZANIA ADVENTURES”)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. septembrī – Inditex/EUIPO – Ansell (“ZARA TANZANIA ADVENTURES”)
   (Lieta T-655/17)
   (2017/C 402/62)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Spānija) (pārstāvji – G. Marín Raigal, G. Macías Bonilla, P. López Ronda, E. Armero Lavie, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Zainab Ansell (Moshi, Tanzānija) un Roger Ansell (Moshi)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “ZARA TANZANIA ADVENTURES” – reģistrācijas pieteikums Nr. 8 320 591

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 5. jūlija lēmums apvienotajās lietās R 2330/2011-2 un R 2369/2011-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 5. jūlija lēmumu apvienotajās lietās R 2330/2011-2 un R 2369/2011-2, it īpaši attiecībā uz atļauju veikt reģistrāciju atbilstoši Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumam Nr. 8320591 saistībā ar apstrīdētajiem pakalpojumiem 39. un 43. klasē;

               —

               piespriest atbildētājam (EUIPO) un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību un piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā EUIPO Iebildumu nodaļā un procesā Apelācijas otrajā padomē.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-434/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. oktobra spriedums – Sensi Vigne & Vini/EUIPO – El Grifo (“CONTADO DEL GRIFO”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “CONTADO DEL GRIFO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “EL GRIFO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. oktobra spriedums – Sensi Vigne & Vini/EUIPO – El Grifo (“CONTADO DEL GRIFO”)
   (Lieta T-434/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “CONTADO DEL GRIFO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “EL GRIFO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2017/C 402/38)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sensi Vigne & Vini Srl (Lamporecchio, Itālija) (pārstāvji – sākotnēji F. Caricato, pēc tam M. Cartella un B. Cartella, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: El Grifo, SA (San Bartolomé de Lanzarote, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 25. maija lēmumu lietā R 2218/2015–2 saistībā ar iebildumu procesu starp El Grifo un Sensi Vigne & Vini

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sensi Vigne & Vini Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 350, 26.9.2016.


title: Lieta T-878/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. oktobra spriedums – Karelia/EUIPO (“KARELIA”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “KARELIA” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/32

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. oktobra spriedums – Karelia/EUIPO (“KARELIA”)
   (Lieta T-878/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “KARELIA” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))
   (2017/C 402/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ino Karelia (Kalamata, Grieķija) (pārstāvis – M. Karpathakis, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 19. septembra lēmumu lietā R 1562/2015-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “KARELIA” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ino Karelia k-dze atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Labojums Oficiālajā Vēstnesī publicētajā paziņojumā lietā T-499/17 (OV C 330, 2.10.2017.)

text:
               27.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/56

         Labojums Oficiālajā Vēstnesī publicētajā paziņojumā lietā T-499/17
   (
         “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis” C 330, 2017. gada 2. oktobris
      )
   (2017/C 402/74)
   Paziņojumu lietā T-499/17 Esfera Capital Agencia de Valores/Komisija un VNV lasīt šādi:

      Prasība, kas celta 2017. gada 4. augustā – Global Sistematic Investment Sicav/Komisija un VNV
      (Lieta T-499/17)
      (2017/C 330/22)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Global Sistematic Investment Sicav, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji – E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero un N. Subuh Falero, advokāti)

         Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija lēmumu Nr. SRB/EES/2017/08, kas adresēts FROB [Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria] par Banco Popular Español pārstrukturēšanas plāna pieņemšanu;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu 2017/1246, ar ko atbalsta Banco Popular Español pārstrukturēšanas plānu; un

                  —

                  saskaņā ar LESD 340. pantu atzīt VNV un Eiropas Komisijas ārpuslīgumisko atbildību un piespriest atlīdzināt prasītājai nodarīto kaitējumu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde un T-497/17 Sáchez del Valle un Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.
      Tostarp prasītāja apgalvo, ka šajā gadījumā Komisija esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras


201711170421555822017/C 412/357362015TC41220171204LV01LVINFO_JUDICIAL20171019252511Lieta T-736/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 19. oktobra spriedums – Aldi/EUIPO – Sky (“SKYLITe”) Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “skylite” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SKY” – Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums – Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts un 42. panta 2. un 3. punkts – Regulas (EK) Nr. 2868/1995 22. noteikuma 2. punkts – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts
 ---documentbreak--- C4122017LV2510120171019LV0035251251Vispārējās tiesas 2017. gada 19. oktobra spriedums – Aldi/EUIPO – Sky (“SKYLITe”)
   (Lieta T-736/15) (
         1
      )
   “Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “skylite” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SKY” — Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts un 42. panta 2. un 3. punkts — Regulas (EK) Nr. 2868/1995 22. noteikuma 2. punkts — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts”2017/C 412/35Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji – N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un N. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – H. O’Neill)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā – Sky plc (Isleworth, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – J. Barry, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 20. oktobra lēmumu lietā R 2771/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sky un Aldi.

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            prasību noraidīt;

            2)

            Aldi GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 90, 7.3.2016.


201711170481555692017/C 412/526892017TC41220171204LV01LVINFO_JUDICIAL20171005363721Lieta T-689/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – Top Cable/VNV
 ---documentbreak--- C4122017LV3610120171005LV0052361372Prasība, kas celta 2017. gada 5. oktobrī – Top Cable/VNV
   (Lieta T-689/17)2017/C 412/52Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Top Cable, SA (Rubí, Spānija) (pārstāvji – R. Vallina Hoset un A. Sellés Marco, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

            —

            atzīt Vienotās noregulējuma valdes ārpuslīgumisko atbildību un piespriest atlīdzināt prasītājai nodarītos zaudējumus, kas radušies Vienotās noregulējuma valdes darbības un bezdarbības rezultātā, atsavinot prasītājas īpašumā bijušās BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A. obligācijas un vērtspapīrus;

            —

            piespriest Vienotājai noregulējuma valdei samaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību EUR 52000000 apmērā par tai nodarīto kaitējumu (“pieprasītā summa”);

            —

            nolemt palielināt pieprasīto summu ar kompensācijas procentiem, ko skaita no 2017. gada 7. jūnija līdz sprieduma pasludināšanas dienai attiecīgajā lietā;

            —

            nolemt palielināt pieprasīto summu ar kavējuma procentiem, ko skaita no attiecīgā sprieduma pasludināšanas dienas līdz minētas atlīdzības pilnīgai samaksai, pamatojoties uz galvenajām refinansēšanas darbībām noteikto ECB likmi, kas piemērojama attiecīgajā laika posmā un kas palielināta par diviem punktiem;

            —

            piespriest Vienotājai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-659/17 Vallina Fonseca/VNV.


title: Lieta T-679/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. oktobrī – Grupo Villar Mir/VNV

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/48

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. oktobrī – Grupo Villar Mir/VNV
   (Lieta T-679/17)
   (2017/C 424/71)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Villar Mir, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – M. Romero Rey un I. Salama Salama, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pamatojoties uz LESD 263. pantu, atzīt Vienotās noregulējuma valdes (VNV) 2017. gada 7. jūnija Lēmumu JUR/EES/2017/08, ar kuru tika nolemts pieņemt noregulējuma shēmu attiecībā uz Banco Popular Español, S.A., par spēkā neesošu;

               —

               saskaņā ar LESD 340. panta 2. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 3. punktu piespriest Vienotai noregulējuma valdei atlīdzināt prasītājai zaudējumus, kuru apmērs tiks noteikts pēc tam, kad tiks pilnībā saņemta pieprasītā informācija un, it īpaši Deloitte starpposma ziņojums un citi neatkarīgo ekspertu ziņojumi, kas sniegti atbilstoši Regulai (ES) 806/2014, un kuriem tiek prasīta piekļuve;

               —

               atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 133. un 134. pantam piespriest Vienotājai noregulējuma valdei atlīdzināt šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta C-523/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-180/16 L’Oréal/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) 2017. gada 30. augustā iesniedza L’Oréal

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/18

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-180/16 L’Oréal/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) 2017. gada 30. augustā iesniedza L’Oréal

   (Lieta C-523/17 P)
   (2017/C 424/26)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: L’Oréal (pārstāvji – T. de Haan, P. Péters, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Guinot

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T-180/16, EU:T:2017:451;

               —

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, un

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu; pakārtoti – piespriest EUIPO atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies gan apelācijas tiesvedībā, gan arī tiesvedībā pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus un argumentus, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja tajā bija izvirzījusi, un esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-331/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. oktobra spriedums – Hello Media Group/EUIPO – Hola (“#hello media group”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “#hello media group” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības grafiskas un vārdiska preču zīmes “HELLO!” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. oktobra spriedums – Hello Media Group/EUIPO – Hola (“#hello media group”)
   (Lieta T-331/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “#hello media group” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības grafiskas un vārdiska preču zīmes “HELLO!” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2017/C 424/44)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hello Media Group, SL (Madride, Spānija), kam tika atļauts aizstāt Hello Media, SL (pārstāvis – A. Alejos Cutuli, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Hola, SL (Madride) (pārstāvis – F. Arroyo Álvarez de Toledo, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 21. aprīļa lēmumu lietā R 2012/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Hola un Hello Media

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hello Media Group, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta C-534/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. septembrī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Ursula Kaufmann un Viktor Schay/TUIfly GmbH

text:
               11.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 424/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 11. septembrī iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Ursula Kaufmann un Viktor Schay/TUIfly GmbH

   (Lieta C-534/17)
   (2017/C 424/30)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ursula Kaufmann, Viktor Schay

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkts, ņemot vērā preambulas 15. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka apkalpojošais gaisa pārvadātājs var atbrīvoties no pienākuma maksāt kompensāciju, vienīgi atsaucoties uz tādiem ārkārtējiem apstākļiem, kuri radušies tikai lidojuma dienā, vai arī lidojuma atcelšanu vai lielu kavēšanos nākamajā dienā var pamatot ārkārtēji apstākļi, kas radušies jau iepriekšējā dienā?

               2)

               Ja lidojuma atcelšanu vai lielu kavēšanos nākamajā dienā var pamatot arī tādi ārkārtēji apstākļi, kas radušies jau iepriekšējā dienā, vai Regulas Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gaisa pārvadātājam visu iespējamo pasākumu kontekstā, kas tam jāveic, lai izvairītos no ārkārtējiem apstākļiem, ir pienākums jau iepriekš veikt piemērotus pasākumus attiecīgiem starpgadījumiem un katrā ziņā savā bāzes lidostā pienācīgā apjomā uzturēt rezerves lidmašīnas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, OV 2004, L 46, 1. lpp


title: Lieta T-727/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 21. februāra spriedums – Repower/EUIPO – repowermap.org (“REPOWER”) (Eiropas Savienības preču zīme — Apelācijas padomes lēmums, ar kuru atcelts agrāks lēmums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 80. pants (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 103. pants) — Vispārējais tiesību princips, kas ļauj atsaukt prettiesisku administratīvu aktu

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/17

         Vispārējās tiesas 2018. gada 21. februāra spriedums – Repower/EUIPO – repowermap.org (“REPOWER”)
   (Lieta T-727/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Apelācijas padomes lēmums, ar kuru atcelts agrāks lēmums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 80. pants (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 103. pants) - Vispārējais tiesību princips, kas ļauj atsaukt prettiesisku administratīvu aktu)
   (2018/C 123/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Repower AG (Brusio, Šveice) (pārstāvji: R. Kunz–Hallstein un H. P. Kunz–Hallstein, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: repowermap.org (Berne, Šveice) (pārstāvis: P. González–Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 3. augusta lēmumu lietā R 2311/2014-5 (REV) attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp repowermap.org un Repower.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Repower AG un repowermap.org tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 462, 12.12.2016.


title: Lieta C-703/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Wien (Austrija) – Adelheid Krah/Universität Wien

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Wien (Austrija) – Adelheid Krah/Universität Wien

   (Lieta C-703/17)
   (2018/C 123/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Wien

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Adelheid Krah

      Atbildētāja: Universität Wien

      Prejudiciālie jautājumi

   Pirmais jautājums:
   Vai Savienības tiesības, it īpaši LESD 45. pants, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 492/2011 (1) (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā 7. panta 1. punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru no iepriekšējā darba stāža, ko Universität Wien mācībspēks uzkrājis attiecīgajā profesijā neatkarīgi no tā, vai runa ir par nodarbinātības laiku Universität Wien vai citās valsts vai ārvalstu universitātēs vai līdzīgās iestādēs, kopumā tiek atzīti tikai trīs vai attiecīgi četri gadi?
   Otrais jautājums:
   Vai darba samaksas sistēma, saskaņā ar kuru nav paredzēta attiecīgajā profesijā uzkrātā iepriekšējā darba stāža pilnīga atzīšana, kurā tomēr vienlaikus ar nodarbinātības ilgumu pie viena un tā paša darba devēja tiek saistīta lielāka darba samaksa, ir pretrunā darba ņēmēju pārvietošanās brīvībai, kas noteikta LESD 45. panta 2. punktā un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā 7. panta 1. punktā?

      (1)  OV 2011, L 141, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (2017. gada 21. decembris) lietā E-5/17 – Merck Sharp & Dohme Corp. pret Islandes Patentu biroju (Einkaleyfastofan) (Regula (EEK) Nr. 1768/92 – Zāles – Papildu aizsardzības sertifikāts – Sertifikāts ar negatīvu termiņu)

text:
               12.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/3

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2017. gada 21. decembris)
   lietā E-5/17

      Merck Sharp & Dohme Corp. pret Islandes Patentu biroju (Einkaleyfastofan)

      (Regula (EEK) Nr. 1768/92 – Zāles – Papildu aizsardzības sertifikāts – Sertifikāts ar negatīvu termiņu)

   (2018/C 130/03)
   Lietā E-5/17 Merck Sharp & Dohme Corp. pret Islandes Patentu biroju (Einkaleyfastofan) – Islandes Augstākās tiesas (Hæstiréttur Íslands) PRASĪBA Tiesai saskaņā ar 34. pantu Nolīgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi sniegt interpretāciju par Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis referents) un Páll Hreinsson, 2017. gada 21. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Regula (EEK) Nr. 1768/92 atļauj izsniegt papildu aizsardzības sertifikātu, ja laikposms, kas pagājis no dienas, kad tika iesniegts pamatpatenta pieteikums, līdz dienai, kad piešķirta pirmā tirdzniecības atļauja EEZ, ir īsāks nekā pieci gadi. Šo rezultātu nevar ietekmēt fakts, ka Apvienotās komitejas lēmums par Regulas (EK) Nr. 469/2009 un Regulas (EK) Nr. 1901/2006 iekļaušanu EEZ līgumā nav stājies spēkā.


title: Lieta T-97/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. februārī – DeepMind Technologies/EUIPO (“STREAMS”)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/33

         Prasība, kas celta 2018. gada 16. februārī – DeepMind Technologies/EUIPO (“STREAMS”)
   (Lieta T-97/18)
   (2018/C 134/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DeepMind Technologies Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert un G. Lodge, solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “STREAMS” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 166 176

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 27. novembra lēmums lietā R 35/2017-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu, jo ar to esot pārkāpts Eiropas Savienības Preču zīmju regulas 7. pants; alternatīvi –

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, balstoties uz to pašu pamatu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta pārkāpums.


title: Lieta C-103/16: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 22. februāra spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jessica Porras Guisado/Bankia SA u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 92/85/EEK — Pasākumi, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti — 2. panta a) punkts — 10. panta 1. līdz 3. punkts — Aizliegums atlaist strādājošu grūtnieci laikposmā no grūtniecības sākuma līdz grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma beigām — Piemērošanas joma — Ārkārtējs gadījums, kas nav saistīts ar attiecīgās darbinieces stāvokli — Direktīva 98/59/EK — Kolektīvā atlaišana — 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Ar darbinieka personu nesaistīti iemesli — Kolektīvā atlaišanā atlaista strādājoša grūtniece — Atlaišanas iemesls — Darbinieces amata vietas saglabāšanas prioritāte — Pārkvalificēšanas prioritāte)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/3

         Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 22. februāra spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jessica Porras Guisado/Bankia SA u.c.
   (Lieta C-103/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 92/85/EEK - Pasākumi, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti - 2. panta a) punkts - 10. panta 1. līdz 3. punkts - Aizliegums atlaist strādājošu grūtnieci laikposmā no grūtniecības sākuma līdz grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma beigām - Piemērošanas joma - Ārkārtējs gadījums, kas nav saistīts ar attiecīgās darbinieces stāvokli - Direktīva 98/59/EK - Kolektīvā atlaišana - 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Ar darbinieka personu nesaistīti iemesli - Kolektīvā atlaišanā atlaista strādājoša grūtniece - Atlaišanas iemesls - Darbinieces amata vietas saglabāšanas prioritāte - Pārkvalificēšanas prioritāte))
   (2018/C 134/04)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Jessica Porras Guisado

      Atbildētāji: Bankia SA, Sección Sindical de Bankia de CCOO, Sección Sindical de Bankia de UGT, Sección Sindical de Bankia de ACCAM, Sección Sindical de Bankia de SATE, Sección Sindical de Bankia de CSICA, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      Piedaloties: Ministerio Fiscal

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes Direktīvas 92/85/EEK (1992. gada 19. oktobris) par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē), 10. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā ir ļauts atlaist strādājošu grūtnieci kolektīvas atlaišanas dēļ Padomes Direktīvas 98/59/EK (1998. gada 20. jūlijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē.

               2)

               Direktīvas 92/85 10. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā darba devējam ir ļauts atlaist strādājošu grūtnieci kolektīvā atlaišanā, norādot vienīgi iemeslus, kas pamato šo kolektīvo atlaišanu, ja ir norādīti objektīvi kritēriji, kas ir izmantoti atlaižamo darbinieku noteikšanā.

               3)

               Direktīvas 92/85 10. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šis noteikums nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā principā preventīvi nav aizliegta strādājošu grūtnieču, pēcdzemdību periodā strādājošu sieviešu vai sieviešu, kas baro bērnu ar krūti, atlaišana un kurā atlīdzinājuma veidā paredzēts, ka šāda atlaišana nav spēkā vienīgi tad, ja tā ir nelikumīga.

               4)

               Direktīvas 92/85 10. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā kolektīvās atlaišanas gadījumā Direktīvas 98/59 izpratnē nav paredzēta nedz amata vietu saglabāšanas prioritāte, nedz arī pārkvalificēšanas prioritāte, kas piemērojama šādā atlaišanā, strādājošām grūtniecēm, pēcdzemdību periodā strādājošām sievietēm vai sievietēm, kas baro bērnu ar krūti, tomēr neizslēdzot iespēju dalībvalstīm nodrošināt strādājošām grūtniecēm, pēcdzemdību periodā strādājošām sievietēm vai sievietēm, kas baro bērnu ar krūti, lielāku aizsardzību.

      (1)  OV C 165, 10.5.2016.


title: Lieta C-658/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. novembrī iesniedza Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Polija) – WB

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. novembrī iesniedza Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Polija) – WB

   (Lieta C-658/17)
   (2018/C 134/16)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

      Pamatlietas puses

      WB

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi (1) 46. panta 3. punkta b) apakšpunkts kopsakarā ar 39. panta 2. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds apliecinājums attiecībā uz nolēmumu mantošanas lietā, kura paraugs ir Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1329/2014 (2014. gada 9. decembris), ar ko izveido veidlapas, kuras minētas Regulā Nr. 650/2012 (2) 1. pielikumā, ir pieļaujams arī tādu nolēmumu gadījumā, ar kuriem tiek apstiprināts mantinieka statuss, bet kuri nav izpildāmi (pat daļēji)?

               2)

               Vai Regulas Nr. 650/2012 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka mantošanas apliecība, ko notārs izdevis saskaņā ar neapstrīdamu visu mantošanas apliecināšanas procesā iesaistīto personu iesniegumu un kuram ir juridiski saistoša tiesas nolēmuma par mantojuma iegūšanas apstiprinājumu juridiskais spēks, tāda kā mantošanas apliecība, ko ir izdevis Polijas notārs, ir nolēmums šīs tiesību normas izpratnē?
               Un līdz ar to:
               vai Regulas Nr. 650/2012 3. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka notārs, kurš izdod šāda veida mantošanas apliecību, ir uzskatāms par tiesu pēdējā minētā noteikuma izpratnē?

               3)

               Vai Regulas Nr. 650/2012 3. panta 2. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts paziņojumam saskaņā ar regulas 79. pantu ir informatīvs raksturs, un tas nav priekšnoteikums mantošanas lietās kompetentā juridiskās profesijas pārstāvja, kurš pilda tiesas funkcijas, atzīšanai par tiesu regulas 3. panta 2. punkta pirmā teikuma izpratnē, ja tas atbilst nosacījumiem, kas izriet no iepriekš minētās tiesību normas?

               4)

               Noliedzošas atbildes uz 1., 2. vai 3. jautājumu gadījumā:
               vai Regulas Nr. 650/2012 3. panta 1. punkta i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, valsts procesuālo instrumentu, kas apliecina mantinieka statusu, tādu kā Polijas mantošanas apliecība, atzīstot par nolēmumu Regulas Nr. 650/2012 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta izpratnē, tiek izslēgta iespēja to atzīt par publisku aktu?

               5)

               Apstiprinošas atbildes uz 4. jautājumu gadījumā:
               vai Regulas Nr. 650/2012 3. panta 1. punkta i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka mantošanas apliecība, ko notārs izdevis saskaņā ar neapstrīdamu visu apliecināšanas procesā iesaistīto personu iesniegumu – tāda kā mantošanas apliecība, ko ir izdevis Polijas notārs, ir publisks akts šīs tiesību normas izpratnē?

      (1)  OV L 2012, 27.7.2012., 107. lpp.

      (2)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 1329/2014 (2014. gada 9. decembris), ar ko izveido veidlapas, kuras minētas Regulā (ES) Nr. 650/2012 par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi, OV 2014, L 359, 30. lpp.


title: Lieta C-326/16 P: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 21. februāra spriedums – LL/Parlaments (Apelācija — Prasība atcelt tiesību aktu — LESD 263. panta sestā daļa — Pieņemamība — Termiņš prasības celšanai — Aprēķināšana — Bijušais Eiropas Parlamenta loceklis — Lēmums par parlamentārās palīdzības piemaksas atgūšanu — Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumi — 72. pants — Sūdzību procedūra Eiropas Parlamentā — Nelabvēlīga lēmuma paziņošana — Ierakstīts pasta sūtījums, ko adresāts nav izņēmis)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/4

         Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 21. februāra spriedums – LL/Parlaments
   (Lieta C-326/16 P) (1)

   ((Apelācija - Prasība atcelt tiesību aktu - LESD 263. panta sestā daļa - Pieņemamība - Termiņš prasības celšanai - Aprēķināšana - Bijušais Eiropas Parlamenta loceklis - Lēmums par parlamentārās palīdzības piemaksas atgūšanu - Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumi - 72. pants - Sūdzību procedūra Eiropas Parlamentā - Nelabvēlīga lēmuma paziņošana - Ierakstīts pasta sūtījums, ko adresāts nav izņēmis))
   (2018/C 134/05)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: LL (pārstāvis: J. Petrulionis, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji: G. Corstens un S. Toliušis)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa rīkojumu LL/Parlaments (T-615/15, nav publicēts, EU:T:2016:432).

               2)

               Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai pēc būtības.

               3)

               Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 343, 19.9.2016.


title: Lieta T-764/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. novembrī – Autoridad Portuaria de Vigo/Komisija

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/21

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. novembrī – Autoridad Portuaria de Vigo/Komisija
   (Lieta T-764/17)
   (2018/C 134/29)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Autoridad Portuaria de Vigo (Vigo, Spānija) (pārstāvis: J. Costas Alonso, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt kļūdu labojumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 853/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (OV 2004, L 139, 55. lpp., kļūdu labojums – OV 2004, L 226, 22. lpp.), kas publicēts 2017. gada 23. septembra
                     Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, sērija L 243;

               —

               atcelt kļūdu labojumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 854/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (OV 2004, L 139, 206. lpp., kļūdu labojums – OV 2004, L 226, 83. lpp.), kas publicēts 2017. gada 21. septembra
                     Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, sērija L 243.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāja apgalvo, ka

               1.

               Pārsteidz Komisijas klusējot sniegtā piekrišana atšķirīgai normu piemērošanai dalībvalstu importam dzīvnieku izcelsmes produktu jomā vairākos konkrētos gadījumos kā, piemēram, saistībā ar saldētu zvejas produktu konteineriem no Ķīnas, kam visam ir negatīva ietekme uz godīgu konkurenci starp dalībvalstīm.

               2.

               Galvenā konstatētā problēma attiecas uz dzīvnieku izcelsmes produktu importu un prasību par tā saukto “dubulto sarakstu” kuģiem, kas veic piegādes trešo valstu uzņēmumiem.

               3.

               Pārtikas uzņēmumam piederošs saimnieciskās darbības subjekts, kas importē dzīvnieku izcelsmes produktus, kuru izcelsme ir ārpus Kopienas, var importēt zvejas produktus no trešās valsts vienīgi tad, ja šī trešā valsts, no kuras nāk šie produkti, tāpat kā uzņēmums, no kura nāk šie produkti, vai kurā tie ir iegūti vai sagatavoti, ir iekļauti sarakstā.