title: lieta C-243/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 6. jūnijā ierosināja Agraz, SA u.c., par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 17. marta spriedumu lietā T-243/03 Agraz, SA u.c./Eiropas Kopienu Komisija

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/20

         Apelācija, ko 2005. gada 6. jūnijā ierosināja Agraz, SA u.c., par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 17. marta spriedumu lietā T-243/03 Agraz, SA u.c./Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-243/05 P)
   (2005/C 193/31)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 6. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta Agraz, SA u.c., ko pārstāv Žozē Luišs da Krušs Vilasa [José Luis da Cruz Vilaça] un Doroteja Šusī [Dorothée Choussy], advokāti, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 17. martā spriedumu lietā T-243/03 Agraz, SA u.c./Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 17. marta spriedumu daļā, kur tā nosprieda, ka zaudējumi nebija nosakāmi un noraidīja prasību, un, izskatot lietu no jauna, —

               2)

               prioritāri — atzīt, ka Kopienas ārpuslīgumiskās atbildības nosacījumi šajā gadījumā ir izpildīti; piespriest atbildētājai samaksāt katrai no prasītāju sabiedrībām ražošanas atbalsta atlikumu (kas ir uzskaitīti pielikumā A.27), Pirmās instances tiesai nosakot kavējuma procentus, sākot ar 2000. gada 12. jūliju (vai, pakārtoti, ar 2000. gada 13. jūliju, vai arī, pakārtoti tam, ar 2000. gada 16. jūliju) līdz nomaksas dienai; un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs, ieskaitot apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus;

               3)

               pakārtoti — nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai, lai tā lemtu par pabalsta apmēru, kas izmaksājams apelācijas sūdzības iesniedzējām, vēlreiz tās uzklausot, un lai piespriestu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus (ieskaitot tos, kas radušies apelācijas sūdzības iesniedzējām) apelācijas instancē un Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza šādus pamatus savas apelācijas sūdzības pamatojumam:
   1. pamats: kļūda tiesību piemērošanā, Pirmās instances tiesai uzskatot, ka zaudējumi, kas nodarīti apelācijas sūdzības iesniedzējām, nebija nosakāmi un ka tādēļ tām nebija tiesību uz atlīdzību pamatojuma;
   Šis pamats ir iedalāms divās daļās:
   Pirmajā daļā Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Pirmās instances tiesa nav ievērojusi Kopienas tiesu judikatūru, kā arī principus, kas noteikti katras dalībvalsts tiesiskajā kārtībā ātrpuslīgumiskās civiltiesiskās atbildības jomā, kļūdaini interpretējot “nosakāmu zaudējumu” jēdzienu un sajaucot zaudējuma rakstura noteikšanu ar tā apmēra aprēķināšanu.
   Otrajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza argumentus, lai demonstrētu, ka tādā līmenī, lai atzītu apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz atlīdzību, Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā sekas, kas radās tādēļ, ka tika atzīts, ka Komisijas rīcība bija nelikumīga, pārkāpjot Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulu (EK) Nr. 2201/96 par augļu un dārzeņu pārstrādes produktu tirgus kopīgo organizāciju (1), kā arī pienācīgas rūpības principu un labas pārvaldības principu.
   2. pamats: sacīkstes principa un apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesību tikt uzklausītām pārkāpums;
   3. pamats: apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumu izmanīšana;
   4. pamats: savas pilnās jurisdikcijas pilnvaru un pienākuma taisīt spriedumu ignorēšana no Pirmās instances tiesas puses; atteikums izskatīt lietu, tā kā Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā atzinumu sekas attiecībā uz zaudējumu noteikšanu.

      (1)  OV L 297, 29. lpp.


title: Lieta C-25/08 P: Apelācija, ko 2008. gada 24. janvārī iesniedzis Giuseppe Gargani par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 21. novembra rīkojumu lietā T-94/06 Giuseppe Gargani /Eiropas Parlaments

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/20

         Apelācija, ko 2008. gada 24. janvārī iesniedzis Giuseppe Gargani par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 21. novembra rīkojumu lietā T-94/06 Giuseppe Gargani/Eiropas Parlaments
   (Lieta C-25/08 P)
   (2008/C 79/35)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Giuseppe Gargani (pārstāvis — W. Rothley, advokāts)

      Otrs procesa dalībnieks: Eiropas Parlaments
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 21. novembra rīkojumu;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmās instances tiesa aizskāra apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz aizstāvību, jo, tā vietā, lai izvērtētu tā argumentus, minētā tiesa sajauca lietas dalībniekus un pēc tam noraidīja prasību kā nepieņemamu.
   Prasība, kuru cēla Eiropas Parlamenta Juridisko lietu komitejas priekšsēdētājs un nevis — kā ir minēts pārsūdzētajā rīkojumā — “privātpersona”, ir skaidri vērsta pret tā brīža Eiropas Parlamenta prezidentu un nevis pret pašu Eiropas Parlamentu vai “fizisku personu”. Pirmās instances tiesa apelācijas sūdzības iesniedzēju uzskata par parastu apelācijas sūdzības iesniedzēju ar Itālijas pilsonību, kas vēlas, lai tiktu konstatēta Eiropas Parlamenta nelikumīgā rīcība, un tā brīža Eiropas Parlamenta prezidentu — par parastu atbildētāju ar Spānijas pilsonību, kam tiek pārmesta Eiropas Parlamenta prezidenta nelikumīga rīcība.
   Pirmās instances tiesa nepārliecinājās, vai tiesību sistēmā ir paredzēts tiesību aizsardzības līdzeklis, kas ļautu komitejas priekšsēdētājam prasīt konstatēt Eiropas Parlamenta prezidenta nelikumīgo rīcību, pēdējam minētam pārsniedzot savas pilnvaras, kādas tam ir paredzētas iekšējā reglamentā un tādējādi aizskarot komitejas priekšsēdētāja vai visa Parlamenta dalības tiesības.


title: Lieta T-86/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra spriedums — Deichmann - Schuhe /ITSB — Design for Woman ( DEITECH ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes DEITECH reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes DEI-tex — Relatīvs atteikuma pamatojums — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/30

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. decembra spriedums — Deichmann-Schuhe/ITSB — Design for Woman (“DEITECH”)
   (Lieta T-86/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “DEITECH’ reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes “DEI-tex’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts)
   (2009/C 32/55)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG, Esene (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji O. Rauscher, vēlāk O. Rauscher un A. Schulz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Pethke)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Design for Woman SA, Bogotá (Kolumbija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 791/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Heinrich Deichmann-Schuhe GmbH & Co. KG un Design for Woman SA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 791/2006-2 atcelt daļā, kurā tajā atzīts, ka agrāko preču zīmju faktiskās izmantošanas pierādījums nav sniegts attiecībā uz “kurpēm”, kas ietilpst 25. klasē un ir minētas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.


title: Lieta T-412/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Roca /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Ekonomikas krīze — 2002. gada paziņojums par sadarbību — Naudas soda apmēra samazināšana — Būtiska pievienotā vērtība)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/30

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Roca/Komisija
   (Lieta T-412/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Cenas paaugstinājumu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Ekonomikas krīze - 2002. gada paziņojums par sadarbību - Naudas soda apmēra samazināšana - Būtiska pievienotā vērtība)
   2013/C 325/50
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Roca (Saint Ouen L’Aumone, Francija) (pārstāvis — P. Vidal Martínez, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis un F. Castilla Contreras, vēlāk F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis un F. Jimeno Fernández)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) un prasība samazināt prasītājam ar minēto lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39092 — Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) 2. panta 4. punkta b) apakšpunktu tiktāl, ciktāl Eiropas Komisija naudas soda, ka uzlikts solidāri Roca, apmēru ir noteikusi, neņemot vērā tā sadarbību;

               2)

               ar apstrīdētā lēmuma 2. panta 4. punkta b) apakšpunktu Roca uzliktā naudas soda summa ir EUR 6 298 000;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina vienu trešdaļu Roca tiesāšanās izdevumu;

               5)

               Roca sedz divas trešdaļas savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Lieta C-38/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 1. februārī ierosinājusi Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 30. novembra spriedumu lietā T-382/04 Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/18

         Apelācija, ko 2007. gada 1. februārī ierosinājusi Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 30. novembra spriedumu lietā T-382/04 Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-38/07 P)
   (2007/C 82/32)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading (pārstāvis — H. de Bie, advokaat)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 30. novembra spriedumu lietā T-382/04;

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 17. jūnija lēmumu (REM 19/2002), kurā Komisija atzina, ka atbrīvošana no ievedmuitas nodokļa konkrētajā lietā nav pamatota;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārsūdzēto spriedumu apstrīd šādu iemeslu dēļ.

               Muitas kodeksa (1) 239. panta kopā ar Komisijas Regulas (EEK) Nr. 2454/93 (2) (“īstenošanas regula”) 899.-909. pantu pārkāpums un nepietiekams Pirmās instances tiesas atzinumu pamatojums vai katrā ziņā pamatojums, no kura neizriet tās atzinums.

               Izvērtējot kopā kļūdas raksturu, apelācijas iesniedzējas profesionālo pieredzi un izrādītās rūpības apmēru, bija jāsecina, ka atbrīvošana noteikti bija nosakāma. Pirmās instances tiesa savā spriedumā nepareizi balstījās uz pieņēmumu, ka šajā lietā piemērojamie tiesību akti par tā saucamā rīsa papīra klasificēšanu saskaņā ar tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu atbilstoši Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 (3) nebija sarežģīti. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd necepta rīsa papīra klasifikāciju atbilstoši Pirmās instances tiesas, Komisijas un Nīderlandes muitas iestāžu noteiktajam. Tā apgalvo, ka Pirmās instances tiesa nepareizi secināja, ka Heuschen & Schrouff bija liela profesionālā pieredze importa un eksporta jomā. Šajā sakarā Pirmās instances tiesa nepareizi raksturoja Heuschen & Schrouff kā pieredzējušu uzņēmēju un tādējādi kā eksperti darbā ar importa un eksporta formalitātēm. Pārsūdzētajā spriedumā Pirmās instances tiesa esot noteikusi pārlieku lielas prasības saistībā ar Heuschen & Schrouff rūpības pienākumu, pat ja tā būtu pieredzējusi uzņēmēja. Turklāt Pirmās instances tiesa nepareizi identificējusi Heuschen & Schrouff ar tās nolīgto tiešo pārstāvi.

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.).


title: Lieta T-381/15: Prasība, kas celta 2015. gada 14. jūlijā – IMG/Komisija

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/20

         Prasība, kas celta 2015. gada 14. jūlijā – IMG/Komisija
   (Lieta T-381/15)
   (2015/C 337/22)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: International Management Group (IMG) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 8. maija lēmumu veikt pastiprinātus revīzijas un uzraudzības pasākumus, brīdināt par verifikāciju atbilstoši Komisijas 2014. gada 13. novembra Lēmumam par agrīnās brīdināšanas sistēmu Komisijas kredītrīkotāju un izpildaģentūru vajadzībām un atteikt IMG starptautiskas organizācijas statusu atbilstoši Finanšu regulai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt materiālo un morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus, kas attiecas uz dažādiem apstrīdētā lēmuma aspektiem:

               —

               attiecībā uz apstrīdēto lēmumu kopumā:

                           1.

                           pirmais pamats par Hartas 41. panta un tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu;

                           2.

                           otrais pamats par samērīguma principa pārkāpumu;

               —

               attiecībā uz lēmumu atteikt prasītājai starptautiskas organizācijas statusu Finanšu regulas izpratnē:

                           3.

                           trešais pamats par Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (1) un Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 (2) pārkāpumu, kā arī par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo Komisija esot nolēmusi, ka prasītāja vairs neatbilst starptautiskas organizācijas statusam iepriekš minēto regulu izpratnē;

                           4.

                           ceturtais pamats par pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi;

                           5.

                           piektais pamats par tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu, ciktāl Komisija neesot izskaidrojusi, kādēļ tā uzskata, ka prasītāja vairs neatbilst starptautiskas organizācijas definīcijas kritērijiem, un kādēļ tā ir veikusi būtiskās izmaiņas Finanšu regulas interpretācijā un piemērošanā attiecībā uz nemainīgu (prasītājas) faktisko un tiesisko stāvokli;

                           6.

                           sestais pamats par tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu, jo prasītājai starptautiskas organizācijas statuss esot ticis atņemts pēkšņi un bez pārejas laikposma;

               —

               attiecībā uz lēmumu brīdināt atbilstoši agrīnās brīdināšanas sistēmai (ABS):

                           7.

                           septītais pamats par Lēmuma 2014/792/ES (3) prettiesiskumu, ciktāl nepastāvot juridisks pamats tā pieņemšanai;

                           8.

                           astotais pamats, kas izvirzīts pakārtoti, – par Hartas 41. panta un tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu, pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, kā arī acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, EURATOM) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV L 362, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2014. gada 13. novembra Lēmums 2014/792/ES par agrīnās brīdināšanas sistēmu Komisijas kredītrīkotāju un izpildaģentūru vajadzībām (OV L 329, 68. lpp.).


title: Lieta T-236/04: Prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko Eiropas Vides Birojs un Stichting Natuur en Millieu iesniedza 2004. gada 9. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/29

         Prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko Eiropas Vides Birojs un Stichting Natuur en Millieu iesniedza 2004. gada 9. jūnijā
   (Lieta T-236/04)
   (2004/C 217/52)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko cēla Eiropas Vides Birojs, Brisele (Beļģija), un Stichting Natuur en Millieu, Utrehta (Nīderlande), kurus pārstāv advokāti P. van den Biesen un B. Arents.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas lēmumu 2004/248/EK (1) attiecībā uz 2. panta 3. punktu un 3. panta (b) apakšpunktu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienas Komisijai atlīdzināt tiesvedības izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija apstrīdētajā lēmumā nolēma atstāt Direktīvas 91/414 (2) I pielikumu negrozītu, neiekļaujot “atrazīnu” I pielikumā esošajā aktīvo vielu sarakstā. Direktīvas 91/414 4. pants nosaka, ka dalībvalstis var piešķirt atļaujas tikai augu aizsardzības līdzekļiem, kuri satur I pielikuma sarakstā ietvertās vielas. Atsakoties ietvert atrazīnu I pielikumā, Komisija nolēma turpmāk neatļaut izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuri satur šo vielu.
   Prasītāji apstrīd nevis šo lēmuma daļu, bet gan noteiktus pārejas noteikumus, kas atļauj ierobežotā veidā izmantot līdzekļus, kas satur atrazīnu, līdz 2007. gada 30. jūnijam, ja tiek nodrošināti apstākļi riska samazināšanai. Komisija sava lēmuma preambulā attaisnoja šos pārejas noteikumus ar to, ka pašreiz trūkst efektīvas alternatīvas un ka nepieciešams laiks tās attīstībai.
   Savas prasības atbalstam prasītāji atsaucas uz to, ka apstrīdētie noteikumi pārkāpj Direktīvu 91/414. Šās Direktīvas 8. pants nosaka, ka dalībvalstis 12 gadu laikā var turpināt piešķirt atļaujas vielām, kas pēc Direktīvas izsludināšanas ir bijušas tirgū jau divus gadus. Atrazīns pieder pie šādām vielām. Tomēr, ja tai pat laikā šādas vielas netiek iekļautas I pielikumā, tad, pēc prasītāju domām, Direktīva 91/414 nesatur tiesisku pamatu, lai turpinātu piešķirt atļaujas atrazīnam pēc 12 gadu pārejas perioda beigām. Tādējādi prasītāji apgalvo, ka ar apstrīdēto noteikumu palīdzību Komisija ir radījusi jaunu pamatu ilgstošai atrazīna atļauju piešķiršanas sistēmai, neskatoties uz to, ka tai nebija šādu pilnvaru saskaņā ar Direktīvu 91/414.
   Prasītāji arī apgalvo, ka Komisija pārkāpa Direktīvu 92/43 (3), neiekļaujot apstrīdētajā lēmumā turpmākos ierobežojumus attiecībā uz īpaši aizsargājamajām dabas teritorijām, precīzāk, Natura 2000 tīklu, atbilstoši Direktīvas 92/43 3. pantam.

      (1)  OV L 78, 16.3.2004., 53. lpp.

      (2)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, OV L 230, 19.8.1991., 1. - 32. lpp.

      (3)  Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, OV L 206, 22.7.1992., 7. – 50. lpp.


title: Lieta T-622/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta spriedums – Lauritzen Holding/EUIPO – DK Company (“IWEAR”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “IWEAR” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “INWEAR” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/15

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta spriedums – Lauritzen Holding/EUIPO – DK Company (“IWEAR”)
   (Lieta T-622/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “IWEAR” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “INWEAR” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 129/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lauritzen Holding AS (Drøbak, Norvēģija) (pārstāvji – P. Walsh un S. Dunstan, solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – sākotnēji P. Bullock, vēlāk – D. Hanf)

      Persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: DK Company A/S (Ikast, Dānija), kurai atļauts iestāties lietā otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieka vietā (pārstāvji – sākotnēji M. Nielsen un E. Skovbo, vēlāk – E. Skovbo, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2014. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 1935/2013-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp IC Companys A/S un Lauritzen Holding

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lauritzen Holding AS atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kuri radušies IC Companys A/S saistībā ar procesu Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas padomē.

      (1)  OV C 351, 6.10.2014.


title: Lieta F-48/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – ZZ/ITSB

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. martā – ZZ/ITSB
   (Lieta F-48/15)
   (2015/C 190/42)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (ITSB)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītājas novērtējuma ziņojumu, kas sagatavots, veicot ikgadējo novērtēšanu par 2013. gadu, kā arī uz šo ziņojumu balstīto [darba rezultātu] uzlabošanas plānu, un prasība atlīdzināt zaudējumus par morālo kaitējumu, kas, kā apgalvots, nodarīts prasītājai

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt novērtējuma ziņojumu, kas sagatavots attiecībā uz prasītāju par 2013. gadu;

               —

               atcelt uzlabošanas plānu, kas sagatavots, balstoties uz šo ziņojumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājai nodarīto morālo kaitējumu, kas novērtēts EUR 10  000 apmērā, ar iespēju to palielināt vai samazināt tiesvedības laikā;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-80/08: Prasība, kas celta 2008. gada 13. oktobrī — Wenig /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/59

         Prasība, kas celta 2008. gada 13. oktobrī — Wenig/Komisija
   (Lieta F-80/08)
   (2008/C 313/107)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fritz Harald Wenig, Woluwe Saint-Pierre (Beļģija) (pārstāvji — G.-A. Dal, D. Voillemot, D. Bosquet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Komisijas lēmuma atstādināt prasītāju un noteikt atvilkumu EUR 1 000 mēnesī no viņa darba algas atcelšana.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 18. septembra lēmumu atstādināt prasītāju un noteikt atvilkumu EUR 1 000 mēnesī no viņa darba algas, pamatojoties uz Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu IX pielikuma 23. un 24. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-226/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 15. marta  spriedums — Itālija pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 316/2004 — Vīna tirgus kopīgā organizācija — Tradicionālu apzīmējumu aizsardzība — Noteiktu papildu tradicionālu apzīmējumu klasifikācijas grozīšana — Izmantošana trešo valstu izcelsmes vīnu marķējumā — Procesuālo noteikumu pārkāpums — Samērīguma princips —  TRIPS  līgums)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/20

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedums — Itālija pret Komisiju
   (Lieta T-226/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 316/2004 - Vīna tirgus kopīgā organizācija - Tradicionālu apzīmējumu aizsardzība - Noteiktu papildu tradicionālu apzīmējumu klasifikācijas grozīšana - Izmantošana trešo valstu izcelsmes vīnu marķējumā - Procesuālo noteikumu pārkāpums - Samērīguma princips - TRIPS līgums)
   (2006/C 108/36)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — M. Fiorilli, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Nolin un V. di Bucci)
   Priekšmets
   Lūgums daļēji atcelt Komisijas 2004. gada 20. februāra Regulu (EK) Nr. 316/2004, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 55, 6. lpp.), tiktāl, ciktāl ar to tiek grozīts Komisijas 2002. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 753/2002 (OV L 118, 1. lpp.) 24., 36. un 37. pants attiecībā uz tradicionāliem apzīmējumiem.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.


title: Lieta C-305/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale civile di Genova (Itālija) 2007. gada 2. jūlija rīkojumu — Radiotelevisione italiana SpA (RAI) / PTV Programmazioni Televisive SpA

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale civile di Genova (Itālija) 2007. gada 2. jūlija rīkojumu — Radiotelevisione italiana SpA (RAI)/PTV Programmazioni Televisive SpA

   (Lieta C-305/07)
   (2007/C 211/41)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale civile di Genova
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Radiotelevisione italiana SpA (RAI)

      Atbildētāja: PTV Programmazioni Televisive SpA

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts televīzijas uzņēmuma finansēšanai paredzētais nodevas maksāšanas pienākums visiem iekārtu īpašniekiem, kuras domātas apraides signāla uztveršanai, gan valsts, gan reģionālā līmenī ir uzskatāms par valsts atbalstu atbilstoši EK līguma 87. pantam?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Komisijas lēmums, par kuru tā 2005. gada 20. aprīlī paziņoja Itālijas Ministro degli Esteri [Ārlietu ministrijas ministrs], nav saderīgs ar Kopienu tiesībām tādēļ, ka ir pieļauta kļūda faktos vai kļūda faktisko apstākļu izvērtējumā, jo tajā ir pausts viedoklis, ka uz RAI apraides tiesību nodevu ir attiecināms 86. panta 2. punkta izņēmums, bet netika ņemts vērā tas, ka: raidorganizācija, kurai ir piešķirta koncesija, nodrošina sabiedriskās apraides pakalpojumu reģionālā līmeni, reģiona tiesiskajā regulējumā vai īpašos pakalpojumu sniegšanas līgumos nepastāvot nekādai definīcijai par uzdevumiem, kurus raidorganizācijai ir jāizpilda saistībā ar apraides laiku un programmas tīkla, kas domāts satura izplatīšanai reģionālā līmenī, plānošanu; nav definēti sabiedriskā pakalpojumu sniedzēja pienākumi un nav iespējams pārbaudīt, vai valsts resursi sabiedriskiem pakalpojumiem reģionālā līmenī patiešām tiek izmantoti tikai šādai sabiedriskā pakalpojuma sniegšanai; raidorganizācija, kura ir koncesionārs, nav oficiāli pilnvarota sniegt īpašus sabiedriskos pakalpojumus, bet ir tikai vispārēji pilnvarota veikt sabiedriskos pakalpojumus reģionālā līmenī?

               3)

               Vai ar EK līguma 86. pantu vispārēji ir pretrunā valsts tiesību norma, ar ko atsevišķiem reģioniem piešķir likumdošanas tiesības noteikt citus reģionālās sabiedriskās apraides uzdevumus, kur šādu citu ekskluzīvu uzdevumu izpilde tiek uzticēta RAI Spa, neveicot publiskā iepirkuma procedūru?


title: Lieta C-149/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2008. gada 11. aprīļa rīkojumu — ΑKTOR Anonymi Techniki Etairia (ΑΚΤOR Α.Τ.Ε.) / Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2008. gada 11. aprīļa rīkojumu — ΑKTOR Anonymi Techniki Etairia (ΑΚΤOR Α.Τ.Ε.)/Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

   (Lieta C-149/08)
   (2008/C 142/32)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Symvoulio tis Epikrateias
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ΑKTOR Anonymi Techniki Etairia (Valsts padome, Grieķija)

      Atbildētāja: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

      Persona, kas iestājusies lietā: Μichaniki Α.Ε.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Gadījumā, ja var atzīt, ka saskaņā ar principu tāds valsts tiesību noteikums, saskaņā ar kuru konsorcija, kas nav juridiska persona un kas bez panākumiem ir piedalījies publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, dalībniekiem tikai kopā un nevis atsevišķi ir tiesības celt prasību pret attiecīgo aktu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu — tāpat arī gadījumā, ja prasību sākotnēji ceļ visi konsorcija dalībnieki kopā, bet vēlāk tā tiek atzīta par nepieņemamu attiecībā pret dažiem no tiem [konsorcija dalībniekiem] —, nav pretējs Kopienu tiesībām un it īpaši Direktīvai 89/665/EEK, vai, piemērojot iepriekš minēto direktīvu, pirms attiecīgais prasības pieteikums tiek atzīts par nepieņemamu, ir jānoskaidro, vai šiem atsevišķiem [konsorcija] dalībniekiem saglabājas tiesības citā valsts tiesā uzsākt tiesvedību par zaudējumu atlīdzību, kas ir paredzēta saskaņā ar valsts tiesību noteikumu?

               2)

               Vai situācijā, kurā saskaņā ar valsts tiesas pastāvīgo judikatūru arī atsevišķs konsorcija dalībnieks var celt izskatīšanai pieņemamu prasību par publisko iepirkumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā pieņemtu aktu, prasības noraidījums, ja tā tiek atzīta par nepieņemamu pastāvīgās judikatūras izmaiņu dēļ, nedodot prasītājam iespēju novērst šādu nepieņemamību, kā arī iesniegt saskaņā ar sacensību principu savus apsvērumus šajā sakarā, ir saderīgs ar Direktīvas 89/665/EEK noteikumiem, interpretējot tos Eiropas Cilvēktiesību Konvencijas 6. panta kā vispārēja Kopienu tiesību principa nozīmē?


title: Lieta T-169/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. aprīļa spriedums – CHEMK un KF/Padome Dempings — Ferosilīcija imports, kura izcelsme, inter alia, ir Krievijā — Daļēja starpposma pārskatīšana — Dempinga starpības aprēķins — Apstākļu maiņa — Ilgtspēja

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 28. aprīļa spriedums – CHEMK un KF/Padome
   (Lieta T-169/12) (1)

   (Dempings - Ferosilīcija imports, kura izcelsme, inter alia, ir Krievijā - Daļēja starpposma pārskatīšana - Dempinga starpības aprēķins - Apstākļu maiņa - Ilgtspēja)
   (2015/C 198/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Čeļabinska, Krievija) un Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (Novokuzņecka, Krievija) (pārstāvis – B. Evtimov, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix, sākotnēji piedaloties G. Berrisch un A. Polcyn, advokāti, vēlāk G. Berrisch un N. Chesaites, barrister, un visbeidzot – D. Gerardin, advokāts)

      Personas, kas piedalās lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji H. van Vliet, M. França un A. Stobiecka-Kuik, vēlāk M. França, A. Stobiecka-Kuik un J.-F. Brakeland) un Euroalliages (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – O. Prost un M.-S. Dibling, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2012. gada 16. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 60/2012, ar ko izbeidz daļēju starpposma pārskatīšanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 3. punktu attiecībā uz antidempinga pasākumiem, ko piemēro ferosilīcija importam, kura izcelsme ir, inter alia, Krievijā (OV L 22, 1. lpp.), ciktāl tā skar prasītājas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) un Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4)

               Euroalliages sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta C-412/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. jūlijā iesniedza Hessisches Finanzgericht (Vācija) – TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH/Finanzamt Kassel II – Hofgeismar

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. jūlijā iesniedza Hessisches Finanzgericht (Vācija) – TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH/Finanzamt Kassel II – Hofgeismar

   (Lieta C-412/15)
   (2015/C 398/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Hessisches Finanzgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH

      Atbildētāja: Finanzamt Kassel II – Hofgeismar

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK (1) 132. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka cilvēka asiņu piegāde ietver arī no cilvēka asinīm iegūtas asins plazmas piegādi?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai tas attiecas arī uz asins plazmu, kas paredzēta nevis tieši ārstnieciskiem mērķiem, bet tikai zāļu pagatavošanai?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai klasificēšanā par asinīm nozīme ir tikai paredzētajam mērķim vai arī teorētiskai asins plazmas izmantošanas iespējai?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-147/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. martā — Spānijas Karaliste/Eiropas Savienības Padome

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/16

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. martā — Spānijas Karaliste/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-147/13)
   2013/C 171/31
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāves — S. Centeno Huerta un E. Chamizo Llatas)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1260/2012, ar ko īsteno ciešāku sadarbību attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi, ciktāl tas attiecas uz piemērojamo tulkošanas kārtību, (1) un piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, atcelt Padomes 2012. gada 17. decembra Regulas (ES) Nr. 1260/2012, ar ko īsteno ciešāku sadarbību attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi, ciktāl tas attiecas uz piemērojamo tulkošanas kārtību, 4. un 5. pantu, 6. panta 2. punktu un 7. panta 2. punktu un piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Radot angļu, franču vai vācu valodu nepārvaldošajiem tiesību subjektiem mazāk labvēlīgu režīmu, kas nav samērīgs ar izvirzīto mērķi, esot pārkāpts nediskriminācijas princips;

               2)

               Regulas 4. pantam neesot juridiska pamata, jo tajā rodamais tiesiskais regulējums par tulkojumu strīda gadījumā nav tieši saistīts ar noteikumiem par tiesību apliecinošu dokumentu valodu, kā paredzēts LESD 118. panta 2. punktā;

               3)

               Esot pārkāpts tiesiskās noteiktības princips;

               4)

               Deleģējot Eiropas Patentu iestādei kompensācijas shēmas administrēšanu (5. pants) un tulkojumu publicēšanu (6. panta 2. punkts), neesot ievērota sprieduma lietā Meroni judikatūra;

               5)

               Regulas piemērošanu padarot atkarīgu no nolīguma par Vienoto patentu tiesu stāšanās spēkā, esot pārkāpts Savienības tiesību autonomijas princips.

      (1)  OV L 361, 89. lpp.


title: Lieta T-574/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. septembrī – Kozmetika Afrodita/ITSB – Núñez Martín un Machado Montesinos (“KOZMETIKA AFRODITA”)

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/38

         Prasība, kas celta 2015. gada 28. septembrī – Kozmetika Afrodita/ITSB – Núñez Martín un Machado Montesinos (“KOZMETIKA AFRODITA”)
   (Lieta T-574/15)
   (2015/C 406/38)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovēnija) (pārstāvis – B. Grešak, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Pārējie procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieki: Pedro Núñez Martín (Madride, Spānija) un Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madride)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītājs

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “KOZMETIKA AFRODITA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 7 98  253

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 28. jūlija lēmums lietā R 2577/2014-4

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 2. punkta h) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-590/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. novembra spriedums — Thesing un Bloomberg Finance /ECB (Piekļuve dokumentiem — Lēmums 2004/258/EK — Dokumenti, kuri skar kādas dalībvalsts valsts parādu un budžeta deficītu — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar Savienības vai kādas dalībvalsts ekonomisko politiku — Daļējs piekļuves atteikums)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/41

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. novembra spriedums — Thesing un Bloomberg Finance/ECB
   (Lieta T-590/10) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Lēmums 2004/258/EK - Dokumenti, kuri skar kādas dalībvalsts valsts parādu un budžeta deficītu - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar Savienības vai kādas dalībvalsts ekonomisko politiku - Daļējs piekļuves atteikums)
   2013/C 26/78
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gabi Thesing (Londona, Apvienotā Karaliste) un Bloomberg Finance LP (Wilmington, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — M. Stephens, R. Lands, solicitors, un T. Pitt-Payne, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji — sākotnēji A. Sáinz de Vieuña Barroso, M. López Torres un S. Lambrinoc, vēlāk M. López Torres un S. Lambrinoc)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ECB valdes lēmumu, kurš G. Thesing k-dzei paziņots ar ECB prezidenta 2010. gada 21. oktobra vēstuli un ar kuru ir noraidīts G. Thesing k-dzes lūgums atļaut piekļuvi diviem dokumentiem saistībā ar Grieķijas Republikas valsts parādu un budžeta deficītu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt prasību;

               2)

               G. Thesing k-dze un Bloomberg Finance LP papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.


title: Apvienotās lietas T-313/08 līdz T-318/08 un T-320/08 līdz T-328/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. novembra rīkojums — Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 530/2008 — Zilās tunzivs krājumu atjaunošana — KPN noteikšana 2008. gadam — Vispārpiemērojams akts — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/53

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. novembra rīkojums — Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas T-313/08 līdz T-318/08 un T-320/08 līdz T-328/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 530/2008 - Zilās tunzivs krājumu atjaunošana - KPN noteikšana 2008. gadam - Vispārpiemērojams akts - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2010/C 24/94
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc (Catane, Itālija) un sešpadsmit citi prasītāji, kuru vārdi ir iekļauti rīkojuma pielikumā (pārstāvji — A. Maiorana, A. De Matteis un A. De Francesco, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Banks un D. Nardi)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45°R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt kā nepieņemamas;

               2)

               prasītāji Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc un sešpadsmit citi prasītāji, kuru vārdi ir minēti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas radušies Eiropas Kopienu Komisijai.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta T-477/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedums — ATB Norte /ITSB — Bricocenter Italia ( “BRICO CENTER” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “BRICO CENTER” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro” un “CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/25

         Vispārējās tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedums — ATB Norte/ITSB — Bricocenter Italia (“BRICO CENTER”)
   (Lieta T-477/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “BRICO CENTER” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro” un “CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 232/44
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ATB Norte, SL (Burgos, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver un G. Marín Raigal, pēc tam F. Brandolini Kujman, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto un G. Mannucci)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itālija) (pārstāvji — G. Ghidini, M. Mergati un C. Signorini, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 24. septembra lēmumu lietā R 1008/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp ATB Norte, SL un Bricocenter Italia Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 24. septembra lēmumu lietā R 1008/2008-4 daļā, kurā Apelāciju padome ir apmierinājusi Bricocenter Italia Srl apelācijas sūdzību attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajiem pakalpojumiem “reklāma”, “darījumu vadīšana” un “uzņēmumu pārvaldīšana”;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia un ITSB katrs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies procesā Vispārējā tiesā.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-623/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. novembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Ministre de l'Économie et des Finances/Gérard de Ruyter

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. novembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Ministre de l'Économie et des Finances/Gérard de Ruyter

   (Lieta C-623/13)
   2014/C 31/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ministre de l'Économie et des Finances

      Atbildētājs: Gérard de Ruyter

      Prejudiciālais jautājums

   Vai nodokļiem līdzīgas iemaksas par ienākumiem no īpašuma — kā [vispārējā] sociālā iemaksa par ienākumiem no īpašuma, par tiem pašiem ienākumiem noteiktā iemaksa sociālā parāda izlīdzināšanai, sociālā iemaksa 2 % apmērā un papildu iemaksa 0,3% apmērā pie iepriekš minētās — tikai tādēļ vien, ka tās kalpo Francijas sociālā nodrošinājuma sistēmas finansēšanai, rada tiešu un atbilstošu saikni ar noteiktiem sociālā nodrošinājuma jautājumiem, kas minēti 1971. gada 14. jūnija Regulas [(EEK) Nr. 1408/71] par sociālā nodrošinājuma shēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā (1), 4. pantā, un tādējādi vai uz tām attiecas šī regula?

      (1)  OV L 149, 2. lpp.


title: Lieta F-1/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. janvārī — Nijs /Revīzijas palāta

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/68

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. janvārī — Nijs/Revīzijas palāta
   (Lieta F-1/08)
   (2008/C 64/111)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bart Nijs, Bereldanža (Luksemburga) (pārstāvis — F. Rollinger, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta
   Strīda priekšmets un apraksts
   Pirmkārt, Apelācijas komitejas lēmuma par prasītāja nepaaugstināšanu A*11 pakāpē 2005. gada paaugstināšanas amatā procedūras ietvaros atcelšana un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja novērtēšanas ziņojumu par 2005./2006. gadu, tajā skaitā Apelācijas komitejas lēmumu Nr. 01/2007 atstāt spēkā šo ziņojumu, kuru prasītājs saņēma 2007. gada 2. martā;

               —

               atcelt saistītos un sekojošos spriedumus, īpaši to, ar kuru prasītājs netiek paaugstināts amatā AD 11 pakāpē 2007. gadā;

               —

               atcelt Revīzijas palātas 2007. gada 8. marta slēgtās sanāksmes lēmumu atjaunot Mišela Hervē [Michel Hervé] mandātu no 2007. gada 1. jūlija uz sešiem gadiem;

               —

               piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt morālo kaitējumu EUR 10 000 apmērā, kā arī atlīdzināt materiālos zaudējumus, ko veido starpība starp algu, ko prasītājs saņēma kopš pēdējo lēmumu par paaugstināšanu amatā, kas tika paziņoti 2007. gada 3. aprīlī, datuma, un algu, uz kuru prasītājam būtu tiesības paaugstināšanas amatā gadījumā kopš šo lēmumu spēkā stāšanās datuma;

               —

               piespriest Eiropas Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-79/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. jūnija spriedums — SHS Polar Sistemas Informáticos /ITSB — Polaris Software Lab ( POLARIS ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes POLARIS reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme POLAR — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 26. jūnija spriedums — SHS Polar Sistemas Informáticos/ITSB — Polaris Software Lab (“POLARIS”)
   (Lieta T-79/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “POLARIS’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “POLAR’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 197/39)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SHS Polar Sistemas Informáticos, SL, Madride (Spānija) (pārstāvis — C. Hernández Hernández, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Polaris Software Lab Ltd, Chennai (Indija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 8. janvāra lēmumu (lieta R 658/2006-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp SHS Polar Sistemas Informáticos, SL unPolaris Software Lab Ltd.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               SHS Polar Sistemas Informáticos,SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-371/05: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/50/EEK — 11. pants un 15. panta 2. punkts — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Mantovas (Itālija) pašvaldības informātikas pakalpojumu līguma piešķiršana — Tieša piešķiršana, iepriekš nepublicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/3

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-371/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/50/EEK - 11. pants un 15. panta 2. punkts - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Mantovas (Itālija) pašvaldības informātikas pakalpojumu līguma piešķiršana - Tieša piešķiršana, iepriekš nepublicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu)
   (2008/C 223/03)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — X. Lewis, C. Zadra, L. Visaggio un C. Cattabriga)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia, pārstāvis, un G. Fiengo, avvocato dello Stato)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.) 11. panta un 15. panta 2. punkta pārkāpums — Commune de Mantova informātikas pakalpojumu līguma piešķiršana — Tieša piešķiršana, iepriekš nepublicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006.


title: Lieta C-267/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice (England and Wales) Chancery Division, Patents Court2005. gada 17. februāra lēmumu lietā Oakley Inc. pret 1) Animal Ltd, 2) H. Young Holdings plc, 3) H. Young (Operations) Ltd, persona, kas iestājusies lietā: Secretary of State for Industry

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice (England and Wales) Chancery Division, Patents Court2005. gada 17. februāra lēmumu lietā Oakley Inc. pret 1) Animal Ltd, 2) H. Young Holdings plc, 3) H. Young (Operations) Ltd, persona, kas iestājusies lietā: Secretary of State for Industry

   (Lieta C-267/05)
   (2005/C 229/10)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts High Court of Justice (England and Wales) Chancery Division, Patents Court lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 17. februāra lēmumu lietā Oakley Inc. pret 1) Animal Ltd, 2) H. Young Holdings plc, 3) H. Young (Operations) Ltd, persona, kas iestājusies lietā: Rūpniecības valsts sekretārs [Secretary of State for Industry] un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 27. jūnijā.

      High Court of Justice (England and Wales) Chancery Division, Patents Court lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   “Vai pēc datuma, kas noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīvas 98/71/EK par dizainparaugu tiesisko aizsardzību (1) 19. pantā, pieņemts valsts pasākums, kas attiecas uz 11. panta 8. punktā minētās atkāpes ieviešanu, tomēr var būt Kopienu tiesībām atbilstošs? Vai arī iespēja dalīb- valstij ar valsts pasākumu ieviest 11. panta 8. punktā minēto atkāpi pilnībā un galīgi izbeidzās pēc direktīvas 19. pantā minētā datuma?”

      (1)  OV L 289, 28.10.1998., 28. lpp.


title: Lieta T-391/15: Prasība, kas celta 2015. gada 17. jūlijā – Aldi/ITSB – Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (“ALDIANO”)

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/66

         Prasība, kas celta 2015. gada 17. jūlijā – Aldi/ITSB – Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (“ALDIANO”)
   (Lieta T-391/15)
   (2015/C 302/82)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji –N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un N. Bertram, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (Tollo, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “ALDIANO” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 942 274

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 13. maija lēmums lietā R 1612/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-465/11 RENV: Vispārējās tiesas 2016. gada 25. jūlija rīkojums – Moravia Gas Storage/Komisija

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/29

         Vispārējās tiesas 2016. gada 25. jūlija rīkojums – Moravia Gas Storage/Komisija
   (Lieta T-465/11 RENV) (1)

   (2016/C 383/38)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 305, 15.10.2011.


title: Lieta T-2/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. janvārī  – Ipatau /Padome

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/52

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. janvārī – Ipatau/Padome
   (Lieta T-2/15)
   (2015/C 065/71)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vadzim Ipatau (Minska, Baltkrievija) (pārstāvis – M. Michalauskas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 30. oktobra Lēmumu 2014/750/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 30. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1159/2014, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus, kuri būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-693/13 Mikhalchanka/Padome (1).

      (1)  OV 2014, C 93, 25. lpp.


title: Lieta C-59/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2008. gada 15. februāra rīkojumu — Copad SA /1.  Christian Dior couture SA , 2.  M. Vincent Gladel , sabiedrības Société industrielle de lingerie (SIL) administrators, 3. Société industrielle de lingerie (SIL)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2008. gada 15. februāra rīkojumu — Copad SA/1. Christian Dior couture SA, 2. M. Vincent Gladel, sabiedrības Société industrielle de lingerie (SIL) administrators, 3. Société industrielle de lingerie (SIL)

   (Lieta C-59/08)
   (2008/C 92/37)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation (Francija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Copad SA

      Atbildētāji: 1. Christian Dior couture SA, 2. M. Vincent Gladel, sabiedrības Société industrielle de lingerie (SIL) administrators, 3. Société industrielle de lingerie (SIL)

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 8. panta 2. punkts Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajā Direktīvā Nr. 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (1), ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks var atsaukties uz tiesībām, kas piešķirtas ar šo preču zīmi, pret licenciātu, kurš pārkāpj licences līguma noteikumu, ar kuru preču zīmes prestiža dēļ ir aizliegta pārdošana nocenotu preču tirgotājiem?

               2)

               Vai šīs direktīvas 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja licenciāts laiž tirgū Eiropas Ekonomikas zonā preces ar preču zīmi, pārkāpjot licences līguma noteikumu, ar kuru preču zīmes prestiža dēļ ir aizliegta pārdošana nocenotu preču tirgotājiem, tad tas tiek darīts bez preču zemes īpašnieka piekrišanas?

               3)

               Ja atbilde ir noraidoša, vai īpašnieks var atsaukties uz šādu noteikumu, lai iebilstu pret šo preču jaunu tirgošanu, pamatojoties uz šī paša dokumenta 7. panta 2. punktu?

      (1)  OV 1989, L 40, 1. lpp.


title: Lieta F-98/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. decembrī — Nijs /Revīzijas palāta

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/76

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. decembrī — Nijs/Revīzijas palāta
   (Lieta F-98/08)
   (2009/C 44/137)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bart Nijs, Aalst (Beļģija) (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta
   Strīda priekšmets un apraksts
   Pirmkārt, atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā 2008. gadā, un, otrkārt, piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja ciesto materiālo zaudējumu un morālo kaitējumu.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā 2008. gadā, kas tika darīts zināms ar 2008. gada 5. maija paziņojumu personālam Nr. 32/2008, kā arī šo lēmumu sagatavojošos aktus, tostarp, 2008. gada 19. un 29. februāra lēmumus, par kuriem tika izdoti paziņojumi personālam Nr. 10-2008 un Nr. 17-2008, apstiprinot 2008. gada 1. janvārī amatā paaugstināmo personu sarakstu, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               atzīt tieši, ka vēlāk pieņemtie lēmumi un iepriekš minētie sagatavojošie akti nav spēkā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja ciesto materiālo zaudējumu tik lielā apmērā, kāds ir nesaņemtā ienākuma apmērs salīdzinājumā ar lielāko atlīdzību, kuru tas varēja saņemt, ja iepriekš minētais šķērslis netraucētu viņa karjerai, kā arī papildu morālo kaitējumu atbilstoši līdzīga veida kompensācijai citās lietās EUR 10 000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-443/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 28. septembrī ierosinājuši Clara Centeno Mediavilla , Delphine Fumey , Eva Gerhards , Iona M. S. Hamilton , Raymond Hill , Jean Huby , Patrick Klein , Domenico Lombardi , Thomas Millar , Miltiadis Moraitis , Ansa Norman Palmer , Nicola Robinson , François-Xavier Rouxel , Marta Silva Mendes , Peter van den Hul , Fritz Von Nordheim Nielsen , Michaël Zouridakis par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-58/05 Centeno Mediavilla u.c./Eiropas Kopienu Komisija

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/20

         Apelācija, ko 2007. gada 28. septembrī ierosinājuši Clara Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Eva Gerhards, Iona M. S. Hamilton, Raymond Hill, Jean Huby, Patrick Klein, Domenico Lombardi, Thomas Millar, Miltiadis Moraitis, Ansa Norman Palmer, Nicola Robinson, François-Xavier Rouxel, Marta Silva Mendes, Peter van den Hul, Fritz Von Nordheim Nielsen, Michaël Zouridakis par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-58/05 Centeno Mediavilla u.c./Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-443/07 P)
   (2008/C 22/39)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Clara Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Eva Gerhards, Iona M. S. Hamilton, Raymond Hill, Jean Huby, Patrick Klein, Domenico Lombardi, Thomas Millar, Miltiadis Moraitis, Ansa Norman Palmer, Nicola Robinson, François-Xavier Rouxel, Marta Silva Mendes, Peter van den Hul, Fritz Von Nordheim Nielsen, Michaël Zouridakis (pārstāvji — G. Vandersandeb un L. Levi, avocats)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, Eiropas Savienības Padome
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-58/05;

               —

               līdz ar to apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumus, kurus tie kā prasītāji izvirzīja pirmajā instancē un attiecīgi:

                           —

                           atcelt klasifikāciju pakāpē, kas apelācijas sūdzības iesniedzējiem noteikta lēmumos par viņu iecelšanu amatā, daļā, kurā šī klasifikācija pamatota ar Civildienesta noteikumu jaunajā redakcijā XIII pielikuma 12. panta 3. punktu;

                           —

                           atjaunot apelācijas sūdzības iesniedzēju dienesta karjeru (tostarp viņu pieredzes celšanu tādējādi koriģētās pakāpes ietvaros, viņu tiesības uz paaugstinājumu un viņu tiesības uz pensiju), pamatojoties uz pakāpi, kura viņiem būtu jāpiešķir atbilstoši paziņojumam par konkursu, kura rezultātā viņus iekļāva rezerves pieņemšanai darbā sarakstā — vai nu pakāpē, kas norādīta šajā paziņojumā par konkursu, vai atbilstoši tās ekvivalentam saskaņā ar Civildienesta noteikumu jaunajā redakcijā klasifikāciju (un atbilstošajā līmenī saskaņā ar normām, kuras piemērojamas pirms 2004. gada 1. maija) no brīža, kad pieņemts lēmums par viņu iecelšanu amatā;

                           —

                           piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējiem procentus par kavējumu, kas aprēķināti, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas fiksēto likmi, attiecībā uz visām summām, kas veido starpību starp atalgojumu, kas atbilst viņu klasifikācijai, kura norādīta lēmumā par iecelšanu amatā, un klasifikāciju, uz kuru viņiem būtu tiesības par periodu līdz datumam, kurā pieņemts lēmums par viņu atbilstošo klasifikāciju pakāpē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji, vispirms atzīmējot, ka Pirmās instances tiesa pārsūdzētajā spriedumā prasītājus vērtēja vispārēji, neņemot vērā katra no viņiem īpašo situāciju, un ka tā pamatojās uz postulātu, kuru tie apstrīd un saskaņā ar kuru viņu klasificēšanas pakāpē tiesiskumu var izvērtēt vienīgi no dienas, kad viņi iecelti amatā, savas apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza divus pamatus.
   Ar pirmo pamatu minētie lietas dalībnieki pārmet Pirmās instances tiesai, ka tā izdarīja nepareizu secinājumu par Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punkta tiesiskumu. Šajā sakarā tie norāda, pirmkārt, uz to, ka Pirmās instances tiesa pārkāpa Civildienesta noteikumu agrākajā redakcijā 10. pantu, ciktāl tā esot pielīdzinājusi pakāpju aizstāšanu, kas veikta izskatāmajā lietā, pārejas noteikumu “gramatiskai” pārveidošanai jaunajā karjeras struktūrā, lai pamatotu to, ka netika veiktas jaunas konsultācijas ar Civildienesta noteikumu Komiteju, lai gan sekas, ko radīja šī pakāpju aizstāšana attiecībā uz konkrēto personu situāciju, it īpaši finansiālās sekas, esot ievērojamas un pilnībā pamato konsultāciju nepieciešamību ar minēto Komiteju.
   Pamatojot šo pašu pamatu, apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, otrkārt, uz iegūto tiesību principa pārkāpumu. Pretēji tam, ko esot nospriedusi Pirmās instances tiesa, jautājums, kam ir nozīme izskatāmajā lietā, ir nevis par to, vai pastāv iegūtās tiesības uz iecelšanu amatā, bet par to, vai, ieceļot amatā, pastāv iegūtās tiesības uz klasificēšanu. Lai gan nav strīda par to, ka paziņojums par konkursu un iekļaušana piemēroto kandidātu sarakstā neietver tiesības uz pieņemšanu darbā, šis paziņojums un šī iekļaušana tomēr radot konkursa dalībniekiem un a fortiori personām, kuras iekļautas veiksmīgo kandidātu sarakstā, tiesības uz attieksmi atbilstoši paziņojumam par konkursu. Šīs tiesības esot ekvivalentas iecēlējinstitūcijas pienākumam ievērot robežas, kuras tā ir noteikusi paziņojumā par konkursu un kuras atbilst vakantās amata vietas prasībām un dienesta interesēm.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, treškārt, ka Pirmās instances tiesa pārkāpa vienlīdzīgas attieksmes principu, nošķirot veiksmīgos kandidātus, kas iecelti amatā pirms 2004. gada 1. maija, un tos, kuri tika iecelti amatā pēc šī datuma, jo, jebkurā gadījumā, iespējamība, ka veiksmīgie konkursa kandidāti tiks iecelti amatā, nevarētu kaitēt viņu tiesībām faktiskās amatā iecelšanas gadījumā paļauties uz klasificēšanas kritērijiem, kas norādīti paziņojumā par konkursu un līdz ar to ir piemērojami, pieņemot darbā visus šī konkursa veiksmīgos kandidātus. Turklāt Pirmās instances tiesa vispār neesot izvērtējusi iespējamo pamatojumu atšķirīgajai attieksmei, kas pieļauta attiecībā uz abām konkrēto ierēdņu kategorijām.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ceturtkārt, ka Pirmās instances tiesa esot pieļāvusi tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, kā arī sagrozījusi pierādījumus. Lietas materiālos, kas tika iesniegti šai instancei, faktiski esot ietverti ļoti daudzi pierādījumi, kas apstiprina apgalvojumu, saskaņā ar kuru minētie lietas dalībnieki patiešām saņēma precīzus solījumus attiecībā uz viņu iecelšanu amatā tādā pakāpē, kāda norādīta paziņojumā par konkursu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji piektkārt un sestkārt pārmet Pirmās instances tiesai, ka tā neesot ievērojusi Civildienesta noteikumu 5., 7. un 31. panta apjomu un šajā sakarā neesot izpildījusi Kopienu tiesai noteikto pienākumu norādīt pamatojumu.
   Ar savu otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apstrīd pārsūdzēto spriedumu arī tādēļ, ka ar to noraidītas prasības, kas celtas par lēmumiem par minēto personu iecelšanu amatā, motivējot ar to, ka, lai gan atbildētāja neizpildīja savu iepriekšējās informēšanas pienākumu, šī neizpilde pati par sevi nevarot būt pamats apstrīdēto lēmumu atzīšanai par prettiesiskiem. Apelācijas sūdzības iesniedzēji šajā sakarā norāda uz tādiem saistītiem pārkāpumiem kā labas pārvaldības principa, pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses, pārskatāmības, tiesiskās paļāvības, labticības, vienlīdzīgas attieksmes un vienlīdzības starp amatu un pakāpi principa pārkāpumu.


title: Lieta T-482/07: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Nynäs Petroleum un Nynas Petróleo /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Impregnēšanas bitumena tirgus Spānijā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ikgadēji nolīgumi par tirgus sadali un cenu saskaņošanu — Pierādījums par dalību aizliegtā vienošanās — Naudas soda apmēra aprēķināšana)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/13

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Nynäs Petroleum un Nynas Petróleo/Komisija
   (Lieta T-482/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Impregnēšanas bitumena tirgus Spānijā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ikgadēji nolīgumi par tirgus sadali un cenu saskaņošanu - Pierādījums par dalību aizliegtā vienošanās - Naudas soda apmēra aprēķināšana)
   2013/C 336/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Nynäs Petroleum AB (Stokholma, Zviedrija) un Nynas Petróleo, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — D. Beard, QC, un M. Dean, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji X. Lewis un F. Castillo de la Torre, vēlāk F. Castillo de la Torre un J. Bourke, un visbeidzot F. Castillo de la Torre un C. Urraca Caviedes)

      Priekšmets

   Prasība galvenokārt daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 3. oktobra Lēmumu C(2007) 4441, galīgā redakcija, par [EKL] 81. pantā paredzētās procedūras piemērošanu (Lieta COMP/38.710 — Bitumens, Spānija), vai pakārtoti — samazināt prasītājām piemērotā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               naudas sodu, kas Komisijas 2007. gada 3. oktobra Lēmuma C(2007) 4441, galīgā redakcija, par [EKL] 81. pantā paredzētās procedūras piemērošanu (Lieta COMP/38.710 — Bitumens, Spānija) 2. pantā piemērots Nynas Petróleo, SA, noteikt EUR 10 406 000 apmērā, savukārt naudas sodu, kas minētā lēmuma 2. pantā piemērots Nynäs Petroleum AB, noteikt EUR 10 164 000 apmērā;

               2)

               pārējos prasības pieteikumā izvirzītos prasījumus noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 51, 23.2.2008.


title: Lieta T-80/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 9. decembra spriedumu lietā F-52/05 Q /Komisija 2009. gada 23. februārī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 9. decembra spriedumu lietā F-52/05 Q/Komisija 2009. gada 23. februārī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-80/09 P)
   2009/C 102/43
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – V. Joris un B. Eggers)

      Cits lietas dalībnieks: Q, Brisele (Beļģija)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2008. gada 9. decembra spriedumu lietā F-52/05 tiktāl, ciktāl ar to ir apmierināts otrais pamats par netiešas atteikšanās veikt pārcelšanas pasākumu prettiesiskumu, kā arī prasījumi par zaudējumu atlīdzību, kas saistīti ar pārcelšanas pasākumu un pienākuma ņemt vērā ierēdņa intereses neizpildīšanu;

               —

               noraidīt prasību, ko Q iesniegusi Civildienesta tiesā lietā F-52/05, tiktāl, ciktāl minētā Civildienesta tiesa to apmierināja;

               —

               atbilstoši tiesību aktiem lemt par tiesāšanās izdevumiem, kas radušies tiesvedībā Civildienesta tiesā, kā arī apelācijas tiesvedībā;

               —

               pakārtoti,

                           —

                           atcelt Civildienesta tiesas 2008. gada 9. decembra spriedumu lietā F-52/05;

                           —

                           nosūtīt lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

                           —

                           lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību Komisija lūdz atcelt Civildienesta tiesas 2008. gada 9. decembra spriedumu lietā F-52/05 Q/Komisija, ar ko Civildienesta tiesa ir atcēlusi Komisijas lēmumu, ar kuru tika noraidīts Q iesniegtais lūgums sniegt palīdzību, kas saistīts ar iespējamu psiholoģisku vardarbību, tiktāl, ciktāl netika veikti pagaidu pārcelšanas pasākumi, un ir piespriedusi Komisijai samaksāt Q zaudējumu atlīdzību EUR 18 000 apmērā.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Komisija norāda divus pamatus, kas attiecas uz:

               —

               kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka “konkrēta pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses neizpilde” ir uzskatāma par prettiesisku rīcību, kas rada Komisijas ārpuslīgumisko atbildību tiktāl, ciktāl i) pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses neizpilde nav pietiekami būtiska, lai rastos Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība, un ii) Civildienesta tiesa ir atzinusi, ka šis pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses nebija izpildīts, kaut arī nebija psiholoģiskas vardarbības Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 12.a panta nozīmē;

               —

               kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka netieša atteikšanās veikt pārcelšanas pasākumu rada Komisijas deliktatbildību, jo Civildienesta tiesa nav pārbaudījusi, vai pastāv pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, kuras mērķis ir piešķirt tiesības privātpersonām.


title: Lieta T-29/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. janvārī — Technische Universität Dresden /Komisija

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. janvārī — Technische Universität Dresden/Komisija
   (Lieta T-29/11)
   2011/C 80/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Technische Universität Dresden (Drēzdene, Vācija) (pārstāvis –G. Brüggen, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 4. novembra lēmumu — parādzīme Nr. 3241011712 — par summas atmaksu 55 377,62 EUR apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja min trīs pamatus:

               1)

               Kopienu tiesību pārkāpumu faktu vērtējuma neesamības vai kļūdaina faktu vērtējuma dēļ.
               Prasītāja atsaucas uz kļūdainu faktu vērtējumu, t.i., faktu vērtējuma neesamību attiecībā uz vajadzību segt personāla, kā arī uzturēšanās un ceļa izdevumus. Tā arī min kļūdainu, t.i., neesošu faktu vērtējumu saistībā ar dažādiem pakalpojumiem.

               2)

               Kopienu tiesību pārkāpums būtisku kļūdu pamatojumā dēļ.
               Šajā sakarā prasītāja min trūkstošo pamatojumu parādzīmē, kļūdainu pamatojumu uzturēšanās izdevumu akceptā un noraidījumā, kā arī kļūdainu vērtējumu pamatojumā paaugstināt neatlīdzināmo summu kategorijā “dažādi pakalpojumi”.


title: Lieta C-448/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. augustā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) – Belgische Staat/Comm. V.A. Wereldhave Belgium u.c.

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 19. augustā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) – Belgische Staat/Comm. V.A. Wereldhave Belgium u.c.
   (Lieta C-448/15)
   (2015/C 363/29)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Belgische Staat

      Atbildētājas: Comm. V. A. Wereldhave Belgium, NV Wereldhave International, NV Wereldhave

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvai 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (1), ir interpretējama tādējādi, ka tai nav pretrunā tāda valsts tiesību norma, atbilstoši kurai Beļģijas tiesībās paredzēto atbrīvojumu no kustamā īpašuma priekšnodokļa nevar piemērot dividendēm, ko Beļģijas meitasuzņēmums izmaksā Nīderlandē reģistrētam mātesuzņēmumam, kuram pieder minimālais tā kapitāldaļu daudzums, jo Nīderlandes mātesuzņēmums ir fiskāla rakstura kolektīvo ieguldījumu sabiedrība, kura savu peļņu pilnībā sadala tās kapitāldaļu turētājiem un šī iemesla dēļ tam ir piemērojams nulles likmes uzņēmumu ienākuma nodoklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Līguma par Eiropas Savienības darbību (numerācijā, kas stājusies spēkā ar Lisabonas līgumu) 49. pants (bijušais 43. pants) un 63. pants (bijušais 56. pants) ir interpretējami tādējādi, ka šīm normām ir pretrunā tāda valsts tiesību norma, atbilstoši kurai Beļģijas tiesībās paredzēto atbrīvojumu no kustamā īpašuma priekšnodokļa nevar piemērot dividendēm, [oriģ. 15. lpp.] ko Beļģijas meitasuzņēmums izmaksā Nīderlandē reģistrētam mātesuzņēmumam, kuram pieder minimālais tā kapitāldaļu daudzums, jo Nīderlandes mātesuzņēmums ir fiskāla rakstura kolektīvo ieguldījumu sabiedrība, kura savu peļņu pilnībā sadala tās kapitāldaļu turētājiem un šī iemesla dēļ tam ir piemērojams nulles likmes uzņēmumu ienākuma nodoklis?

      (1)  OV L 225, 6. lpp.


title: Lieta T-541/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. oktobrī — Abertis Telecom un Retevisión I /Komisija

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/22

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. oktobrī — Abertis Telecom un Retevisión I/Komisija
   (Lieta T-541/13)
   2013/C 352/41
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Abertis Telecom, SA (Barselona, Spānija) un Retevisión I, SA (Barselona) (pārstāvji — L. Cases Pallarés, J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, A. Lamadrid de Pablo, M. Muñoz de Juan un M. Reverter Baquer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, konkrēti, tā 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēta ar iekšējo tirgu nesaderīga valsts atbalsta esamība;

               —

               tā rezultātā atcelt lēmuma 3. un 4. pantā izklāstītos rīkojumus par maksājumu atgūšanu;

               —

               procesa organizatoriskajā pasākumā uzdot Komisijai iesniegt ASTRA sagatavoto ziņojumu par izmaksām, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā apstrīdēts tiek tas pats lēmums, kas lietā T-462/13 Comunidad Autónoma del País Vasco un Itelazpi/Komisija.
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza iepriekš minētajā lietā jau izklāstītos pamatus.


title: Lieta T-525/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. jūlijā  – Compagnie générale des établissements Michelin /ITSB – Continental Reifen Deutschland ( “XKING” )

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/51

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. jūlijā – Compagnie générale des établissements Michelin/ITSB – Continental Reifen Deutschland (“XKING”)
   (Lieta T-525/14)
   2014/C 303/60
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie générale des établissements Michelin (Clermont-Ferrand, Francija) (pārstāvis – L. Carlini, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Continental Reifen Deutschland GmbH (Hanovere, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 5. maija lēmumu lietā R 1522/2013–4;

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa dalībniecei, ja tā iesaistīsies, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskus elementus saturoša preču zīme “XKING” saistībā ar precēm, kas ietilpst 12. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10644821

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes Nr. 5293782 un Nr. 5560396, valsts preču zīmes un starptautiskas reģistrācijas

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt iebildumu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-506/13 P: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedums – Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE/Eiropas Komisija Apelācija — Līgums, ar kuru Kopienas finanšu atbalsts piešķirts par labu projektam medicīniskās sadarbības jomā — Komisijas lēmums atgūt daļu no izmaksātā avansa — Prasība atcelt tiesību aktu — Nepieņemamība

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedums – Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE/Eiropas Komisija
   (Lieta C-506/13 P) (1)

   (Apelācija - Līgums, ar kuru Kopienas finanšu atbalsts piešķirts par labu projektam medicīniskās sadarbības jomā - Komisijas lēmums atgūt daļu no izmaksātā avansa - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepieņemamība)
   (2015/C 363/03)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (pārstāvis – E. Tzannini, dikigoros)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Lejeune, pārstāve, E. Petritsi, dikigoros)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta C-198/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2009. gada 4. jūnija rīkojumu — IFB Stroder Srl/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2009. gada 4. jūnija rīkojumu — IFB Stroder Srl/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

   (Lieta C-198/09)
   2009/C 233/02
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: IFB Stroder Srl

      Atbildētāja: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Atbilstoši tiesību normām, kas paredzētas [Direktīvas 89/105] 2. un 3. pantā, ar kurām grozītas attiecības starp dalībvalsts iestādēm un farmācijas uzņēmumiem — tādā nozīmē, ka valsts iestādēm tiek piešķirtas tiesības noteikt cenu vai tās palielinājumu noteiktām zālēm, balstoties uz informāciju, ko tai sniedz uzņēmumi, bet tikai tādā apmērā, kādu atzīst attiecīgā iestāde un tādējādi, pamatojoties uz vienošanos starp valsts iestādēm, kuru pienākums ir pārraudzīt izdevumus par zālēm, un uzņēmumiem — [šīs direktīvas] 4. panta 1. punkts par “zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanu” cenu iesaldēšanu raksturo kā vispārēju pasākumu, kuru ir jāpārbauda, vismaz vienreiz gadā, lai noskaidrotu pamatojoties uz dalībvalstī pastāvošies makroekonomiskie apstākļiem. Šī tiesību norma attiecīgajām valsts iestādēm paredz 90 dienu termiņu, kuru laikā tām ir jāpaskaidro, vai un kāda cenu paaugstināšana vai pazemināšana tiek apstiprināta. Līdz ar to [šī tiesa] vēlas noskaidrot: vai šis noteikums daļā, kas attiecas uz “iespējamo cenas pazemināšanu”, ir interpretējams tādējādi, ka papildus vispārējiem visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu iesaldēšanas līdzekļiem, var piemērot vēl vienu vispārēju līdzekli, kurš ļauj visu vai atsevišķu kategoriju zāļu cenu samazinājumu, vai arī “iespējamā cenas pazemināšana” jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas tikai uz tām zālēm, kuru cenas jau ir iesaldētas?

               2.

               Vai [Direktīvas 89/105] 4. panta 1. punkts tajā daļā, kurā ir paredzēta prasība par to, ka dalībvalstu attiecīgajām iestādēm cenu iesaldēšanas gadījumā vismaz vienreiz gadā ir jāveic pārbaudi, lai noskaidrotu, vai makroekonomiskie apstākļi attaisno tādu pašu cenu iesaldējumu turpmāk, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka cenas samazinājums ir pieļaujams, ir iespējams apstrīdēt šādu pasākumu vairāk nekā vienreiz vienā un tajā pašā gadā, kā arī darīt to atkārtoti gadījumā, ja tas notiek citos gados (sākot no 2002. gada līdz pat 2010. gadam)?

               3.

               Vai atbilstoši [Direktīvas 89/105/EK] iepriekš minētā 4. panta noteikumiem — interpretējot tos atbilstoši prasībām, kas noteiktas attiecībā uz galveno zāļu cenu uzraudzības pasākuma mērķi, atbilstoši kuram galvenais mērķis ir “veicināt veselības aizsardzību, nodrošinot patentētu zāļu adekvātu piedāvājumu par samērīgām cenām” un novērst to, lai “pasākumu nevienlīdzība var traucēt vai apgrūtināt zāļu tirdzniecību Kopienā” — ar Kopienu tiesībām ir saderīgi tādi pasākumi, kas atsaucas uz izdevumu ekonomisko vērtību, kuri balstās vairāk uz paredzēto nevis uz aprēķināto vērtību (jautājums attiecas uz abiem gadījumiem)?

               4.

               Vai prasības, kas saistās ar zāļu izdevumu griestu ievērošanu, kurus katra dalībvalsts ir tiesīga noteikt pēc saviem ieskatiem, noteikti jābūt saistītām tikai ar zāļu izdevumiem, vai arī dalībvalstis pašas pēc saviem ieskatiem var ņemt vērā arī citus izmaksu veselības jomā datus?

               5.

               Vai principi, kuri netieši izriet no Direktīvas [89/105/EK], attiecībā uz pārskatāmību un ieinteresēto uzņēmumu līdzdarbošanos tādu lēmumu pieņemšanā, ar kuriem tiek iesaldētas zāļu cenas vai tās tiek vispārēji samazinātas, jāinterpretē tādējādi, ka vienmēr un jebkuros apstākļos ir jāparedz izņēmums no noteiktās cenas (Direktīvas [89/105] 4. panta 2. punkts) un konkrēts prasītāja uzņēmuma līdzdalības apmērs un no tā izrietošā vajadzība administratīvajām iestādēm minēt atteikuma iemeslus?


title: Lieta T-100/17: Prasība, kas celta 2017. gada 14. februārī – BTB Holding Investments un Duferco Participations Holding/Komisija

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/21

         Prasība, kas celta 2017. gada 14. februārī – BTB Holding Investments un Duferco Participations Holding/Komisija
   (Lieta T-100/17)
   (2017/C 129/35)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: BTB Holding Investments SA (Luksemburga, Luksemburga), Duferco Participations Holding SA (pārstāvji – J.-F. Bellis, R. Luff un M. Favart, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 20. janvāra lēmuma par valsts atbalstu SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP), ko Beļģija sniegusi Duferco, 1. panta a., b. un d. punktu un 2. pantu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus, ciktāl tie attiecas uz pirmo pasākumu, proti, Foreign Strategic Investment Holding (FSIH) veikto 49,9 % kapitāldaļu sabiedrībā Duferco US nodošanu sabiedrībai Duferco Industrial Investment.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvotas kļūdas tiesību piemērošanā un novērtējumā attiecībā uz privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos kritēriju un nosacījumu par LESD 107. panta 1. punktā paredzētās priekšrocības pastāvēšanu, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde. Šis pamats ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir par kļūdām tiesību piemērošanā un privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos principa, kā arī pierādīšanas pienākuma neievērošanu, jo Komisija esot sajaukusi privātā uzņēmēja kritērija piemērojamību un piemērošanu;

                           —

                           otrā daļa ir par pamatojuma nenorādīšanu, rūpības, labas pārvaldības un privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos principu, kā arī LESD 107. panta 1. punkta pārkāpumu, jo Komisija neesot veikusi vispārēju novērtējumu par privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos kritēriju, lai pierādītu priekšrocības pastāvēšanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvotas kļūdas tiesību piemērošanā un novērtējumā, ko esot pieļāvusi Komisija, jo tā neesot ņēmusi vērā visus atbilstošos apstākļus, neatzīstot darījuma ekonomisko racionalitāti un neņemot vērā galvenos argumentus attiecībā uz darījuma izdevīgumu novērtējumā par privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos kritēriju, tādējādi pārkāpjot privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos principu, pienākumu norādīt pamatojumu LESD 296. panta izpratnē un LESD 107. panta 1. punktā paredzētos nosacījumus. Šis pamats ir iedalīts trīs daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir par visu atbilstošo apstākļu vērā neņemšanu;

                           —

                           otrā daļa ir par darījuma ekonomiskās racionalitātes neņemšanu vērā;

                           —

                           trešā daļa ir par pamatojuma nenorādīšanu, labas pārvaldības principa un privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos kritērija pārkāpumu, jo Komisija neesot ņēmusi vērā FSIH ieguldījuma rentabilitāti.

               3.

               Trešais pamats ir par acīmredzamām kļūdām tiesību piemērošanā un vērtējumā, rūpības un labas pārvaldības principu pārkāpumu, privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos kritērija, nosacījumu attiecībā uz priekšrocības pastāvēšanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu, jo Komisija neesot pareizi novērtējusi FSIH dalības īpatsvaru Duferco US, aprēķinot apgalvoto atbalsta elementu. Šis pamats ir iedalīts piecās daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir par neatbilstošu atsauci uz pašas Duferco US līdzekļiem;

                           —

                           otrā daļa ir par kļūdainu uzņēmuma vērtības vērā ņemšanu, neatskaitot sabiedrības parādus;

                           —

                           trešā daļa ir par to, tika ņemti vērā tikai 2006. saimnieciskās darbības gada rezultāti;

                           —

                           ceturtā daļa ir par patvaļīga un pārāk augsta reizinātāja piemērošanu;

                           —

                           piektā daļa ir par patvaļīgu gandrīz pilnīgu KPMG2014. gada 28. maija ziņojuma noraidīšanu;

         Prasītāja BTB Holding Investments SA atsevišķi izvirza vēl trīs pamatus, ciktāl tās prasība attiecas uz otro pasākumu, proti, FSIH dalības sabiedrībā Duferco Participations Holding Limited 25 % kapitāldaļu pārdošanu Bolmat Holding Limited.

               1.

               Pirmais pamats ir par acīmredzamām kļūdām tiesību piemērošanā un vērtējumā un privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos principa pārkāpumu, pierādīšanas pienākuma par LESD 107. panta 1. punktā paredzēto priekšrocības pastāvēšanu, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu LESD 296. panta izpratnē neievērošanu, jo Komisija esot nepareizi piemērojusi privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos kritēriju.

               2.

               Otrais pamats ir par acīmredzamām kļūdām tiesību piemērošanā un vērtējumā, jo Komisija neesot ņēmusi vērā būtiskos apstākļus, uz kuriem ir norādījušas lietas dalībnieces, tādējādi pārkāpjot uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos principu, LESD 107. panta 1. punkta nosacījumus, neizpildot rūpības pienākumu un pienākumu norādīt pamatojumu LESD 296. panta izpratnē.

               3.

               Trešais pamats ir par acīmredzamām kļūdām tiesību piemērošanā un vērtējumā, apgalvoto atbalsta elementu aprēķinā, pretrunā labas pārvaldības principam, privāta ieguldītāja tirgus ekonomikas apstākļos principam un LESD 107. panta 1. punktam un 296. pantam.

         Prasītāja BTB Holding Investments SA tālāk atsevišķi izvirza divus pamatus, ciktāl tās prasība attiecas uz ceturto pasākumu, proti, aizdevumu par labu Ultima Partners Limited.

               1.

               Pirmais pamats ir par acīmredzamām kļūdām faktu novērtējumā un tiesību piemērošanā, jo Komisija nesot noraidījusi salīdzinošo pieeju, kas ir pretrunā uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos principam un LESD 107. panta 1. punktam attiecībā uz priekšrocības pastāvēšanu, pienākumam norādīt pamatojumu un vispārējiem tiesiskās paļāvības un labas pārvaldības principiem.

               2.

               Otrais pamats ir par acīmredzamām kļūdām faktu novērtējumā un tiesību piemērošanā, nosakot atsauces likmi, kas izraisa kļūdainu uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos kritērija piemērošanu un nosacījuma attiecībā uz priekšrocības pastāvēšanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē pārkāpumu. Šis pamats ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir par to, ka Komisija esot kļūdaini piešķīrusi BB novērtējumu Ultima Partners Limited, pārkāpjot vispārējo labas pārvaldības principu un neizpildot pienākumu norādīt pamatojumu LESD 296. panta izpratnē.

                           —

                           otrā daļa ir par acīmredzamām kļūdām novērtējumā, kvalificējot FSIM piešķirtās garantijas, šādi pārkāpjot vispārējos tiesiskās paļāvības un labas pārvaldības principus, kā arī neizpildot pienākumu norādīt pamatojumu LESD 296. panta izpratnē.