title: Lieta T-162/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Magic Mountain Kletterhallen u.c./Komisija Valsts atbalsts — Atbalsts Deutscher Alpenverein eV alpīnisma centru būvniecībai un izmantošanai — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Atbalsta shēma — Detalizētāka ekonomiska analīze — Tirgus nepilnība — Leģitīms vispārējo interešu mērķis — LESD 108. panta 2. un 3. punkts — Nopietnas grūtības

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/37

         Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Magic Mountain Kletterhallen u.c./Komisija
   (Lieta T-162/13) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsts Deutscher Alpenverein eV alpīnisma centru būvniecībai un izmantošanai - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Atbalsta shēma - Detalizētāka ekonomiska analīze - Tirgus nepilnība - Leģitīms vispārējo interešu mērķis - LESD 108. panta 2. un 3. punkts - Nopietnas grūtības)
   (2016/C 270/40)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Magic Mountain Kletterhallen GmbH (Berlīne, Vācija), Kletterhallenverband Klever eV (Leipciga, Vācija), Neoliet Beheer BV (Son, Nīderlande) un Pedriza BV (Haarlem, Nīderlande) (pārstāvji – sākotnēji M. von Oppen, A. Gerdung un R. Dreblow, vēlāk M. von Oppen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Deutscher Alpenverein eV (Minhene, Vācija) un Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – R. Geulen, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2012. gada 5. decembra Lēmumu C(2012) 8761, final, par valsts atbalstu SA.33952 (2012/NN) – Vācija – Deutscher Alpenverein alpīnisma centri

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Magic Mountain Kletterhallen GmbH, Kletterhallenverband Klever eV, Neoliet Beheer BV un Pedriza BV solidāri atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kā arī sedz savus tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Deutscher Alpenverein eV un Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta T-384/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — IBP un International Building Products France /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Līdzdalības pārkāpumā ilgums — Naudas sodi — Atbildību pastiprinoši apstākļi)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — IBP un International Building Products France/Komisija
   (Lieta T-384/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Līdzdalības pārkāpumā ilgums - Naudas sodi - Atbildību pastiprinoši apstākļi)
   2011/C 145/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: IBP Ltd (Tipton, Apvienotā Karaliste) un International Building Products France SA (Sartrouville, Francija) (pārstāvji — M. Clough, QC, un A. Aldred, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un V. Bottka)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180 par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta Nr. COMP/F-1/38.121 — Fitingi [Savienotājelementi]) un, pakārtoti, samazināt ar minēto lēmumu prasītājām uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               IBP Ltd un International Building Products France SA sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina 80 % Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu. Tāpat tās sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

               3)

               Komisija sedz 20 % savu tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.01.2007.


title: Lieta T-644/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija spriedums – ADR Center/Komisija Finanšu atbalsts — Vispārējā programma “Pamattiesības un tiesiskums” laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam — Īpašā programma “Civiltiesības” — Prasība atcelt tiesību aktu — Lēmums, kas ir izpildes rīkojums — LESD 299. pants — Akta izdevēja kompetence — Labas pārvaldības princips — Prasība noteikt Komisijai pienākumu izmaksāt atlikušo summu, kas ir izmaksājama atbilstoši nolīgumiem par subsīdijām — Prasības daļēja pārkvalificēšana — Šķīrējklauzula — Vispārējās tiesas kompetence — Pieļaujamās izmaksas

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija spriedums – ADR Center/Komisija
   (Lieta T-644/14) (1)

   (Finanšu atbalsts - Vispārējā programma “Pamattiesības un tiesiskums” laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam - Īpašā programma “Civiltiesības” - Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums, kas ir izpildes rīkojums - LESD 299. pants - Akta izdevēja kompetence - Labas pārvaldības princips - Prasība noteikt Komisijai pienākumu izmaksāt atlikušo summu, kas ir izmaksājama atbilstoši nolīgumiem par subsīdijām - Prasības daļēja pārkvalificēšana - Šķīrējklauzula - Vispārējās tiesas kompetence - Pieļaujamās izmaksas)
   (2017/C 293/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ADR Center SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji – L. Tantalo, vēlāk A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Estrada de Solà un L. Cappelletti, vēlāk J. Estrada de Solà un S. Delaude)

      Priekšmets

   Pirmkārt, ar LESD 263. pantu pamatota prasība atcelt Komisijas 2014. gada 27. jūnija Lēmumu C(2014) 4485, final, par daļēju prasītajai izmaksātā finansiālā ieguldījuma atgūšanu, izpildot trīs nolīgumus par subsīdijām, kas ir noslēgti saistībā ar īpašo programmu “Civiltiesības”, un, otrkārt, ar LESD 272. pantu pamatota prasība noteikt Komisijai pienākumu tai izmaksāt atlikušo summu, kas ir izmaksājama atbilstoši trīs nolīgumiem par subsīdijām EUR 49 172,52 apmērā, kā arī zaudējumu atlīdzību un procentus.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               ADR Center SpA atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, ieskaitot šīs iestādes izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru, un sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem, ieskaitot savus izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru;

               3)

               Komisija atlīdzina pusi no ADR Center tiesāšanās izdevumiem, ieskaitot pusi no tās izdevumiem saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014.


title: Lieta C-227/06: Prasība, kas celta  2006. gada 17. maijā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/21

         Prasība, kas celta 2006. gada 17. maijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-227/06)
   (2006/C 165/40)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un B. Stromsky, pārstāvji)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, uzliekot de facto pienākumu saņemt atbilstības marķējumus “BENOR” vai “ATG” tiem tirgus dalībniekiem, kas Beļģijā vēlas pārdot tādus celtniecības materiālus, kas likumīgi tiek ražoti un/vai pārdoti citā Eiropas Savienības dalībvalstī, lai šos materiālus pārdotu Beļģijā, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar EK līguma 28. un 30. pantu;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Strīdīgos valsts pasākumus var atzīt par tādiem valsts pasākumiem, kas ierobežo preču brīvu apriti un ko nevar pamatot ar EK līguma 30. pantā noteiktajiem apsvērumiem vai primārām vispārējo interešu prasībām, un kas neatbilst samērīguma principam.


title: Lieta T-234/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — Torresan pret ITSB — Klosterbrauerei Weissenohe ( CANNABIS )

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/23

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. septembrī — Torresan pret ITSB — Klosterbrauerei Weissenohe (“CANNABIS”)
   (Lieta T-234/06)
   (2006/C 261/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giampietro Torresan, Schonenfels (Šveice) (pārstāvis — Gianluca Recher, Avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG

   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2006. gada 29. jūnija lēmumu lietā R 517/2005-2, kas pa faksimilu paziņots 2006. gada 5. jūlijā, un apstiprināt Kopienas preču zīmes “CANNABIS” attiecībā uz 32. un 33. klasi reģistrāciju;

               —

               jebkurā gadījumā atlīdzināt visa procesa kopumā tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tiesāšanās izdevumus abās iepriekšējās instancēs ITSB.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “CANNABIS” (reģistrācijas pieteikums Nr. 001073949) attiecībā uz 32., 33. un 42. klasē ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem.

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītājs.

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG.

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: prasītāja procesā atzīt par spēkā neesošu nenorāda nevienu preču zīmi. Prasība atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi attiecas uz 32. (alus) un 33. (vīni, spirtotie dzērieni, liķieri, gāzētie vīni, dzirkstošie vīni, šampanietis) klasē ietilpstošajām precēm.

      Anulēšanas nodaļas lēmums: daļēji apmierināt prasību atzīt par spēkā neesošu, atzīstot par spēkā neesošu Kopienas preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz 32. un 33. klasē ietilpstošajām precēm.

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt.

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums un kļūdaina piemērošana, un pretruna apstrīdētā lēmuma pamatojumā.


title: Lieta C-389/10 P: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. decembra spriedums — KME Germany AG , agrāk KM Europa Metal AG, KME France SAS , agrāk Tréfimétaux SA, KME Italy SpA , agrāk Europa Metalli SpA /Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara santehnikas cauruļu tirgus — Naudas sodi — Tirgus apmērs, pārkāpuma ilgums un sadarbība, ko var ņemt vērā — Efektīva pārsūdzība tiesā)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/10

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. decembra spriedums — KME Germany AG, agrāk KM Europa Metal AG, KME France SAS, agrāk Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, agrāk Europa Metalli SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-389/10 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara santehnikas cauruļu tirgus - Naudas sodi - Tirgus apmērs, pārkāpuma ilgums un sadarbība, ko var ņemt vērā - Efektīva pārsūdzība tiesā)
   2012/C 32/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: KME Germany AG, agrāk KM Europa Metal AG, KME France SAS, agrāk Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, agrāk Europa Metalli SpA (pārstāvji — M. Siragusa, avvocato, A. Winckler, avocat, G. Rizza, avvocato, T. Graf, advokat, M. Piergiovanni, avvocato)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Gippini Fournier un S. Noë, pārstāvji, un C. Thomas, solicitor)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas 2010. gada 10. maija spriedumu lietā T-25/05 KME Germany u.c./Komisija, ar kuru Vispārejā tiesa noraidīja prasību samazināt naudas sodu, kas apelācijas sūdzības iesniedzējiem uzlikts ar Komisijas 2004. gada 3. septembra Lēmumu 2006/485/EK par [EKL] 81. panta un EEZ nolīguma 53. panta piemērošanu (lieta COMP/E 1/38.069 — Vara sanitārtehnikas caurules) [izziņots ar dokumenta numuru C(2004) 2826] par ražošanas apjoma un tirgus daļu sadali, ka arī mērķu un cenu palielinājuma Eiropas vara santehnikas tirgū noteikšanu sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               KME Germany AG, KME France SAS un KME Italy SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta T-67/13: Prasība, kas celta 2013. gada 1. februārī — Novartis Europharm /Komisija

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/24

         Prasība, kas celta 2013. gada 1. februārī — Novartis Europharm/Komisija
   (Lieta T-67/13)
   2013/C 101/53
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis Europharm Ltd (Horšema, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — C. Schoonderbeek, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 19. novembra Lēmumu C(2012) 8605, galīgā redakcija, piešķirt tirdzniecības atļauju Hospira UK ltd saskaņā ar 3. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulā (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 1. lpp.), un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo tas rada Novartis Europharm Ltd datu aizsardzības tiesību pārkāpumu attiecībā uz tā ražojumu Aclasta atbilstoši Regulas (EK) Nr. 2309/93 (1) 13. panta 4. punktam, lasot to kopā ar Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2) 89. pantu. Tā kā Aclasta tika piešķirta atsevišķa neatkarīga tirdzniecības atļauja ar centralizētu procedūru, Aclasta atļauja neietilpst tajā pašā vispārējās tirdzniecības atļaujā kā Zometa (cits Novartis Europharm Ltd ražojums), kas noteikts Direktīvas 2001/83 (3) 6. panta 1. punktā datu aizsardzības nolūkos.
   Turklāt apstrīdētais lēmums esot prettiesisks arī tāpēc, ka tas radot Direktīvas 2001/83/EK 10. panta 1. punkta pārkāpumu, jo datu aizsardzība atsauces zālēm Aclasta nav beigusies un tādējādi neesot izpildīti nosacījumi tirdzniecības atļaujas piešķiršanai saskaņā ar šo pantu.

      (1)  Padomes 1993. gada 22. jūlija Regula (EEK) Nr. 2309/93, ar ko nosaka kārtību, kā Kopienā apstiprina un pārrauga cilvēkiem paredzētas zāles un veterinārās zāles, kā arī izveido Eiropas Zāļu novērtēšanas aģentūru.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulā (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (dokuments attiecas uz EEZ).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm.


title: Apvienotās lietas T-727/14 un T-728/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 29. jūnija spriedums – Universal Protein Supplements/EUIPO – H Young Holdings (“animal”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “animal” — Nereģistrēta agrāka valsts vārdiska preču zīme “ANIMAL” — Relatīvs atteikuma pamats — EUIPO veiktā valsts tiesību piemērošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 8. panta 4. punkts — Precizējumi par tiesībām, ar kurām ir pamatots pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Regulas (EK) Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta ii) daļa

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/21

         Vispārējās tiesas 2016. gada 29. jūnija spriedums – Universal Protein Supplements/EUIPO – H Young Holdings (“animal”)
   (Apvienotās lietas T-727/14 un T-728/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “animal” - Nereģistrēta agrāka valsts vārdiska preču zīme “ANIMAL” - Relatīvs atteikuma pamats - EUIPO veiktā valsts tiesību piemērošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 8. panta 4. punkts - Precizējumi par tiesībām, ar kurām ir pamatots pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Regulas (EK) Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta ii) daļa)
   (2016/C 287/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, Ņūdžersija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – S. Malynicz, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – P. Bullock un A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: H Young Holdings plc (Newbury, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – D. Parrish, solicitor, un A. Roughton, barrister)

      Priekšmets

   Prasības par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 31. jūlija lēmumiem lietā R 2054/2013-1 un lietā R 2058/2013-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesiem starp Universal Protein Supplements un H Young Holdings

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Universal Protein Supplements Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta F-24/10: Civildienesta tiesas 2011. gada 11. marta rīkojums — Kaskarelis /Komisija

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/39

         Civildienesta tiesas 2011. gada 11. marta rīkojums — Kaskarelis/Komisija
   (Lieta F-24/10) (1)

   2012/C 138/95
   Tiesvedības valoda — franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010, 58. lpp.


title: Lieta T-191/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — FMC Foret /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Pārkāpuma ilgums — Nevainīguma prezumpcija — Tiesības uz aizstāvību — Naudas sodi — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/21

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — FMC Foret/Komisija
   (Lieta T-191/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Pārkāpuma ilgums - Nevainīguma prezumpcija - Tiesības uz aizstāvību - Naudas sodi - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   2011/C 226/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FMC Foret, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji — M. Seimetz, advokāts un C. Stanbrook, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Arbault, pēc tam V. Di Bucci un V. Bottka, kam palīdz M. Grey, barrister)

      Priekšmets

   Prasība, galvenokārt, daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, attiecībā uz procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) un, pakārtoti, samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               FMC Foret SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 02.09.2006.


title: Lieta T-429/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. jūnijā – Uriinmuebles /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/57

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. jūnijā – Uriinmuebles/Komisija
   (Lieta T-429/14)
   2014/C 253/77
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Uriinmuebles, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji – J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco un J. Corral García, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-392/14 Gutser/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-212/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 4. jūlijā ( Monomeles Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Konstantinos Adeneler , Pandora Kosa-Valdirka , Nikolaos Markou , Agapi Pantelidou , Christina Topalidou , Apostolos Alexopoulos , Konstantinos Vasiniotis , Vasiliki Karagianni , Apostolos Tsitsionis , Aristeidis Andreou , Evangelia Vasila , Kalliopi Peristeri , Spyridon, Dimosthenis Tselefis , Theopisti Patsidou , Dimitrios Vogiatsis , Rousas Voskakis , Vasileios Giatakis pret Ellinikos Organismos Galaktos ( ELOG ) (Direktīva 1999/70/EK — 1. klauzulas b) punkts un 5. klauzula pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku — Secīgie uz noteiktu laiku slēgtie darba līgumi publiskajā sektorā — Secīgu līgumu un objektīvu iemeslu , kas attaisno šādu līgumu atjaunošanu, jēdzieni — Pasākumi, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu — Sankcijas — Pienākuma veikt atbilstīgu interpretāciju apjoms)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/2

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 4. jūlijā (Monomeles Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis pret Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG)
   (Lieta C-212/04) (1)

   (Direktīva 1999/70/EK - 1. klauzulas b) punkts un 5. klauzula pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku - Secīgie uz noteiktu laiku slēgtie darba līgumi publiskajā sektorā - “Secīgu līgumu” un “objektīvu iemeslu”, kas attaisno šādu līgumu atjaunošanu, jēdzieni - Pasākumi, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu - Sankcijas - Pienākuma veikt atbilstīgu interpretāciju apjoms)
   (2006/C 212/04)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Monomeles Protodikeio Thessalonikis
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis

      Atbildētāja: Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Monomeles Protodikeio Thessalonikis — 5. klauzulas 1. un 2. punkta interpretācija pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp) — Ar publiskās pārvaldes iestādi noslēgti darba līgumi — Objektīvu iemeslu, kas attaisno secīgu noteikta laika darba līgumu neierobežotu atjaunošanu, jēdziens — Secīgu līgumu jēdziens
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkts 1999. gada 18. martā noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas ietverts pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz izmantot secīgus noteikta laika darba līgumus, kurus attaisno vienīgi apstāklis, ka to paredz dalībvalsts vispārīgs likuma vai cita normatīvā akta noteikums. Tieši otrādi, “objektīvo iemeslu” jēdziens minētās klauzulas izpratnē prasa, lai šāda īpaša veida, kas paredzēts valsts regulējumā, darba attiecību izmantošana būtu attaisnota ar konkrētiem elementiem, kas cita starpā ir saistīti ar attiecīgo darbību un tās veikšanas apstākļiem;

               2)

               pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tā aizliedz piemērot valsts regulējumu, tādu kā pamata prāvā, saskaņā ar kuru par “secīgiem” minētās klauzulas izpratnē uzskata tikai noteikta laika darba līgumus vai darba attiecības, starplaiks starp kurām nepārsniedz 20 darba dienas;

               3)

               tādos apstākļos kā pamata lietā pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja vien dalībvalsts iekšējā tiesību sistēmā attiecībā uz konkrētu nozari nav paredzēts kāds cits efektīvs pasākums, lai novērstu un nepieciešamības gadījumos sodītu secīgu noteikta laika darba līgumu ļaunprātīgo izmantošanu, pamatnolīgums neļauj piemērot valsts tiesisko regulējumu, ar ko vienīgi attiecībā uz publisko sektoru absolūti aizliedz pārveidot par nenoteikta laika darba līgumiem secīgus noteikta laika darba līgumus, kas faktiski ir paredzēti, lai apmierinātu darba devēja “ilgstošas un pastāvīgas vajadzības”, un kas ir jāuzskata par ļaunprātīgi izmantotiem;

               4)

               gadījumos, kad attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā direktīva ir transponēta novēloti un kad attiecīgiem direktīvas noteikumiem nav tiešas iedarbības, valsts tiesām, sākot ar transpozīcijas termiņa beigu datumu, ir pienākums, cik vien iespējams, interpretēt valsts tiesības saskaņā ar attiecīgās direktīvas tekstu un mērķi, lai sasniegtu tajā noteikto rezultātu, dodot priekšroku tādai valsts tiesību normu interpretācijai, kas vislielākajā mērā atbilst šim mērķim, lai līdz ar to nonāktu, cik vien iespējams, pie risinājuma, kas saderīgs ar šīs direktīvas noteikumiem.

      (1)  OV C 179, 10.07.2004.


title: Lieta C-477/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2009. gada 25. novembra rīkojumu — Charles Defossez/Christian Wiart, mandataire liquidateur de Sotimon SARL, Office national de l'emploi, CGEA de Lille

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2009. gada 25. novembra rīkojumu — Charles Defossez/Christian Wiart, mandataire liquidateur de Sotimon SARL, Office national de l'emploi, CGEA de Lille

   (Lieta C-477/09)
   2010/C 37/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Charles Defossez

      Atbildētāji: Christian Wiart, kā Sotimon SARL pilnvarotais likvidators, Office national de l'emploi (fonds de fermeture d'entreprises), CGEA de Lille

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīvas 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (1) ar grozījumiem, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvā 2002/74/EK (2), 8.a pants, kura pirmajā daļā noteikts — ja uzņēmums, kas darbojas vismaz divu dalībvalstu teritorijā, ir maksātnespējīgs, tad par darbinieku neapmaksāto prasījumu apmierināšanu ir atbildīga tās dalībvalsts iestāde, kuras teritorijā viņi strādā vai parasti strādā, un kura otrajā daļā ir noteikts, ka darbinieka tiesību apjomu nosaka tā tiesību aktu sistēma, kam pakļauta kompetentā garantiju iestāde, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā norādīta kompetentā iestāde, izslēdzot ikvienu citu iestādi, vai arī, ievērojot direktīvas mērķi, proti, nostiprināt brīvas pārvietošanās tiesības izmantojošu darbinieku tiesības, un direktīvas 9. panta pirmo daļu, saskaņā ar kuru direktīva neietekmē dalībvalstu izvēli piemērot vai ieviest normatīvus vai administratīvus aktus, kas ir labvēlīgāki darbiniekiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā neliedz darbiniekam tiesības šīs iestādes galvojuma vietā izmantot labvēlīgāku galvojumu no iestādes, kurā ir apdrošinājies darbinieka darba devējs un kurā tas veic iemaksas atbilstoši valsts tiesībām?

      (1)  OV L 283, 23. lpp.

      (2)  OV L 270, 10. lpp.


title: lieta T-351/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH iesniedza 2004. gada 24. augustā

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/25

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH iesniedza 2004. gada 24. augustā
   (lieta T-351/04)
   (2005/C 19/55)
   valoda, kurā sagatavots prasības pieteikums - vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 24. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH, Bitburga (Vācija), kuru pārstāv Michaela Huth-Dierig, advokāte.
   Anheuser-Busch, Inc., St. Louis (Amerikas Savienotās Valstis) arī ir puse procesā Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               Atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) otrās Apelāciju padomes 2004. gada 22. jūnija lēmumu apelācijas procesā R 447/2002-2;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Anheuser-Busch, Inc.

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               grafiska preču zīme “ American Bud” attiecībā uz 14., 25. un 32. klasē ietilpstošajām precēm (cita starpā papīrs, apģērba gabali, alus, gaišais alus, porteris, iesala alkoholiskie un bezalkoholiskie dzērieni) – pieteikums Nr. 398 966

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               prasītāja

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               vācu vārdiskas un grafiskas preču zīmes “Bit”, “BIT” un “Bitte ein Bit” attiecībā uz 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28., 32., 34. un 42. klasēs ietilpstošajām precēm un pakalpojumiem (cita starpā alus un bezalkoholiskie dzērieni)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               iebildumus noraidīt

               Apelāciju padomes lēmums:

               prasītājas apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

                           —

                           starp preču zīmēm pastāv būtiska skaņas līdzība;

                           —

                           Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts tika neprecīzi piemērots;

                           —

                           pēc prioritātes agrākajām preču zīmēm “BIT” ir paplašinātā aizsardzība saskaņā ar minētās Regulas 8. panta 5. punktu


title: Lieta T-752/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Novolipetsk Steel/Komisija

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Novolipetsk Steel/Komisija
   (Lieta T-752/16)
   (2017/C 014/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PAO Novolipetsk Steel (Ļipecka, Krievija) (pārstāvji – B. Evtimov, advokāts, un D. O’Keeffe, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt 2016. gada 4. augusta OV L 210 publicēto Komisijas 2016. gada 29. jūlija Īstenošanas regulu (ES) 2016/1328, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu tostarp Krievijas Federācijas izcelsmes auksti velmētu plakanu tērauda velmējumu importam, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, tostarp tiesības uz aizstāvību, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips un labas pārvaldības princips.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas (1) 18. pantu, ADN (2) 6.8. pantu un II pielikumu, nav ievērojusi samērīguma principu un ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka prasītāju par ražotāju, kas nesadarbojas, un attiecinot uz to savā rīcībā esošos faktus.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 2. un 5. punktu un ADN 3.1. pantu, sagrozījusi tai iesniegtos pierādījumus un pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nepareizi novērtējot kaitējuma rādītājus un neveicot objektīvu Savienības ražošanas nozares stāvokļa izpēti.

                           —

                           Prasītāja norāda, ka Komisija ir pamatojusies tikai uz selektīvi atlasītiem Savienības ražošanas nozares stāvokļa ekonomiskajiem rādītājiem un ir ignorējusi galvenos rādītājus, kas būtu atklājuši atšķirīgu, pozitīvāku Savienības ražošanas nozares stāvokli.

                           —

                           Prasītāja turklāt norāda, ka Komisija ir ieņēmusi neobjektīvu nostāju, priekšroku dodot saviem konstatējumiem par kaitējumu un sagrozot tai iesniegtos pierādījumus, jo tā nav izpētījusi attiecīgā ražojuma “brīvo” un “pašpatēriņa” tirgu kopumā, nepildot savu pienākumu veikt objektīvu pārbaudi atbilstoši Pamatregulas 3. panta 2. punktam.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 7. punktu, kad tā ir nepareizi novērtējusi cēloņsakarību starp apgalvoto importu par dempinga cenām un Savienības ražošanas nozares situāciju. Prasītāja turklāt norāda, ka Komisija nav pildījusi savu pienākumu neattiecināt uz apgalvoto importu par dempinga cenām citus kaitējumu izraisījušus faktorus un ir atstājusi bez ievērības citus faktorus, kas kopīgi un atsevišķi varēja izjaukt cēloņsakarību.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai ir nepareizi noteikusi kaitējuma novēršanas līmeni, pārkāpjot Pamatregulas 2. panta 9. punktu un 9. panta 4. punktu un pieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Konkrēti, kā norāda prasītāja, Komisija ir Savienības ražošanas nozarei noteikusi nesaprātīgu un pārmērīgi augstu peļņas normu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, peļņas normas noteikšanas nolūkā un pēc analoģijas piemērojot Pamatregulas 2. panta 9. punktā paredzēto korekciju attiecībā uz nesaistīta importētāja saprātīgām pārdošanas, vispārējām un administratīvajām izmaksām un peļņu.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).

      (2)  PTO Antidempinga nolīgums.


title: Lieta C-343/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. jūnijā iesniedza Tribunal do Trabalho de Leiria (Portugāle) — Modelo Continente Hipermercados SA / Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. jūnijā iesniedza Tribunal do Trabalho de Leiria (Portugāle) — Modelo Continente Hipermercados SA/Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

   (Lieta C-343/13)
   2013/C 260/45
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal do Trabalho de Leiria

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Modelo Continente Hipermercados SA

      Atbildētāja: Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ņemot vērā Kopienu tiesības un īpaši iepriekš minēto direktīvu [2011/35/ES (1) un tās 19. pantu] — vai sabiedrību apvienošanās ietver sistēmu, saskaņā ar kuru atbildība par administratīviem pārkāpumiem par darbībām, kuras iegūtā sabiedrība ir veikusi pirms apvienošanās reģistrēšanas, tiek nodota ieguvējai sabiedrībai?

               2)

               Vai Direktīvas [2011/35/ES] piemērošanas nolūkos sankcija par administratīvu pārkāpumu var tikt uzskatīta par kredītu trešās personas (šajā gadījumā — valsts, par noteikumu, kas saistīti ar administratīviem pārkāpumiem, pārkāpšanu) labā, un tā rezultātā attiecīgais parāds (naudas sods) par administratīvu pārkāpumu, attiecībā uz kuru valsts ir kreditors, tiek nodots ieguvējai sabiedrībai?

               3)

               Vai Komercsabiedrību kodeksa 112. panta interpretācija, saskaņā ar kuru no direktīvas neizriet, ka būtu jāizbeidz tiesvedība par administratīvu pārkāpumu, kurš ir veikts pirms apvienošanās, vai būtu jāatceļ attiecīgais naudas sods, ir pretrunā iepriekš minētajai Kopienu direktīvai, kurā ir noteiktas sabiedrību apvienošanās sekas, tādējādi radot plašu tiesību normas interpretāciju, kas ir pretrunā Kopienu tiesību principiem un it īpaši direktīvas 19. pantam?

               4)

               Vai šī interpretācija ir uzskatāma par principa, ka administratīvs pārkāpums nevar pastāvēt bez (ierobežotas) atbildības bez vainas vai iekļaujošā subjekta atbildības ar vainu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Direktīva 2011/35/ES par akciju sabiedrību apvienošanos (OV L 110, 1. lpp.).


title: Lieta T-155/06: Prasība, kas celta 2006. gada 14. jūnijā — Tomra Systems un citi pret Komisiju

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/24

         Prasība, kas celta 2006. gada 14. jūnijā — Tomra Systems un citi pret Komisiju
   (Lieta T-155/06)
   (2006/C 190/43)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Tomra Systems ASA, Asker (Norvēģija), Tomra Europe AS, Asker (Norvēģija), Tomra Systems BV, Apeldoorn (Nīderlande), Tomra Systems GmbH, Hilden (Vācija), Tomra Butikksystemer AS, Asker (Norvēģija), Tomra Systems AB, Sollentuna (Zviedrija), Tomra Leergutsysteme GmbH, Vīne (Austrija) (pārstāvji — A. Ryan, solicitor, J. Midthjell, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā Komisijas 2006. gada 29. marta Lēmumu COMP/ E-1/38.113 — Pokent/Tomra un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus, kas prasītājiem radušies, iesniedzot bankas garantiju sakarā ar pienākumu maksāt naudas sodu;

               —

               pakārtoti, būtiski samazināt ar iepriekšminētā lēmuma 2. pantu uzliktā naudassoda apmēru vai to atcelt un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus, kas prasītājiem radušies, iesniedzot bankas garantiju sakarā ar pienākumu maksāt naudas sodu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji ietilpst Tomra Group, kas darbojas izlietotu dzērienu konteineru savākšanā, galvenokārt, pārdodot atpirkšanas automātus (reverse vending machines — RVMs) un ar tiem saistītus izstrādājumus un pakalpojumus.
   2001. gadā Komisija saņēma sūdzību par to, ka prasītāji ļaunprātīgi izmanto savu dominējošo stāvokli, neļaujot sūdzības iesniedzējam iekļūt tirgū.
   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija atzina, ka prasītāji laika posmā no 1998. līdz 2002. gadam ir pārkāpuši EKL 82. pantu un EEZ līguma 54. pantu, īstenojot izslēdzošu stratēģiju atpirkšanas automātu valsts tirgos Austrijā, Vācijā, Nīderlandē, Norvēģijā un Zviedrijā, tostarp noslēdzot ekskluzīvo tiesību līgumus, individualizētas vienošanās par daudzumu un individualizētas retrospektīvo atlaižu shēmas. Komisija uzlika prasītājiem naudas sodu 24 miljonu EUR apmērā.
   Savas prasības atbalstam prasītāji norāda, ka Komisija:

               —

               ir izmantojusi acīmredzami nepareizus un neuzticamus pierādījumus, lai pierādītu, ka grupa ir izstrādājusi stratēģiju konkurences ierobežošanai un šo stratēģiju īstenojusi ar 49 nolīgumiem ar tās klientiem laika posmā no 1998. līdz 2002. gadam;

               —

               ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā par to, vai ar nolīgumiem varēja ierobežot konkurenci, nesniedzot pamatojumu, kā arī pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā par to, vai ar šiem nolīgumiem konkurence patiešām tika ierobežota;

               —

               ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, ekskluzīvo tiesību līgumus, individualizētas vienošanās par daudzumu un individualizētas retrospektīvo atlaižu shēmas uzskatīdama par prettiesiskām per se saskaņā ar EKL 82. pantu;

               —

               ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, secinot, ka ar nesaistošu apņemšanos par daudzumu var pārkāpt EKL 82. pantu;

               —

               ir pārkāpusi samērīguma un nediskriminācijas principus, uzlikdama prasītājiem 24 miljonu EUR lielu naudas sodu.


title: Jaunā Tiesas locekļa zvēresta sniegšana

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/1

         Jaunā Tiesas locekļa zvēresta sniegšana
   2010/C 80/02
   Kruss Viljalons [Cruz Villalón] pēc dalībvalstu valdību pārstāvju 2009. gada 30. novembra lēmuma (1) , ar kuru viņš tika iecelts par Eiropas Kopienu Tiesas ģenerāladvokātu laikposmam no 2009. gada 30. novembra līdz 2015. gada 6. oktobrim, Tiesā2009. gada 14. decembrī deva zvērestu.

      (1)  OV L 14, 20.01.2010., 12. lpp.


title: Lieta T-206/08: Prasība, kas celta 2008. gada 9. jūnijā — Spānija/Komisija

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 9. jūnijā — Spānija/Komisija
   (Lieta T-206/08)
   (2008/C 197/51)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 8. aprīļa Lēmumu (2008/321/EK), ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz dažus izdevumus, kas dalībvalstīm radušies un ko finansē no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) un Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) līdzekļiem, ciktāl tajā ietvertas Spānijas Karalisti skarošas korekcijas, kuras izriet no diviem pētījumiem par vīnogulāju produkcijas potenciālu (VT/VI/2002/14 un VT/VI/2006/09) un kuru kopsumma, piemērojot fiksētas 10 % likmes korekciju attiecībā uz visiem izdevumiem, kas agrāk paziņoti kā saistītais atbalsts, ir EUR 54 949 195,80, un

               —

               piespriest atbildētājai iestādei [Komisijai] atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā Spāniju skarošā izslēgšana no Kopienu finansējuma izriet no diviem pētījumiem par vīnogulāju produkcijas potenciālu (VT/VI/2002/14 un VT/VI/2006/09), finanšu korekcijas aprēķinu balstot uz izdevumiem, ko Spānija paziņojusi attiecībā uz atbalsta pasākumu kopumu, ko varēja saņemt attiecībā uz produkciju, kas gūta nelikumīgos vīnogulāju stādījumos 2003. un 2004. budžeta gadā, kopsummā EUR 54 949 195,80 apmērā (korekcija, piemērojot fiksētu 10 % likmi attiecībā uz visiem izdevumiem, kas paziņoti kā šāds atbalsts, dēļ trūkumiem, veicot kontroli pār aizlieguma stādīt vīnogulājus ievērošanu).
   Spānijas Karaliste apstrīd ierosināto finanšu korekciju, to uzskatot par nepamatotu un nesamērīgu, pamatodamās uz to, ka:

               —

               nav norādīts ierosinātās korekcijas pamatojums;

               —

               pārbaužu pasākumus nelikumīgu stādījumu konstatēšanai 2003. un 2004. saimnieciskajā gadā Spānijas organizācijas veikušas pareizi;

               —

               Komisijas dienesti nav veikuši procedūras, kas paredzētas saistībā ar bilances noslēgšanu;

               —

               2002. gadā veikta pētījuma rezultātu izmantošana ir nepieļaujama;

               —

               tiek iebilsts pret ierosinātās korekcijas izvērstu attiecināšanu uz neapmeklētajiem autonomajiem novadiem; un

               —

               trūkst tehnisko argumentu, kas pamatotu par piedēvētajiem pārkāpumiem ierosināto procentuālo attiecību: dažādo kontroles pasākumu atšķirošie aspekti.


title: Lieta C-515/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. novembrī  – Eiropas Komisija/Kipras Republika

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. novembrī – Eiropas Komisija/Kipras Republika
   (Lieta C-515/14)
   (2015/C 065/28)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Tserepa-Lacombe un D. Martin)

      Atbildētāja: Kipras Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Kipras Republika nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. un 48. pantā un Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā paredzētos pienākumus, jo tā ar atpakaļejošu spēku no 2004. gada 1. maija nav atcēlusi vecuma kritēriju, kurš ir iekļauts Pensiju likuma (Likums 97(I) 97) 27. pantā un kura dēļ šis pants nav saderīgs ar iepriekš minētajām normām tādēļ, ka ar to darba ņēmēji tiek atturēti atstāt savu valsti, lai strādātu citā dalībvalstī, Eiropas Savienības iestādē vai citā starptautiskā struktūrā, un tādēļ, ka ar to tiek radīta nevienlīdzīga attieksme starp migrējošiem darba ņēmējiem, ieskaitot tos, kuri strādā Eiropas Savienības iestādēs vai citā starptautiskā struktūrā, no vienas puses, un valsts ierēdņiem, kuri strādā tikai Kiprā, no otras puses;

               —

               piespriest Kipras Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka Kipras Republika nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. un 48. pantā un Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā paredzētos pienākumus, jo tā ar atpakaļejošu spēku no 2004. gada 1. maija nav atcēlusi vecuma kritēriju, kurš ir iekļauts Pensiju likuma (Likums 97(I) 97) 27. pantā un kura dēļ šis pants nav saderīgs ar iepriekš minētajām normām tādēļ, ka ar to darba ņēmēji tiek atturēti atstāt savu valsti, lai strādātu citā dalībvalstī, Eiropas Savienības iestādē vai citā starptautiskā struktūrā, un tādēļ, ka ar to tiek radīta nevienlīdzīga attieksme starp migrējošiem darba ņēmējiem, ieskaitot tos, kuri strādā Eiropas Savienības iestādēs, un valsts ierēdņiem, kuri strādā tikai Kiprā. Kipras tiesiskajā regulējumā, it īpaši Pensiju likuma (Likums 97(I) 97) 27. pantā, ir ieviesta atšķirīga attieksme starp valsts pārvaldes ierēdņiem un ierēdņiem, kuri strādā starptautiskās struktūrās citā dalībvalstī vai Eiropas Savienībā, jo vienīgi darba ņēmējiem, kuri strādā tikai Kiprā, ir tiesības valsts dienesta atstāšanas gadījumā izmantot Pensiju likuma 24. un 25. pantu un saglabāt savas tiesības uz pensiju, pat ja viņi neizpilda vecuma kritēriju, kas ir 45 vai 48 gadi. Savukārt darba ņēmējiem, kuri ir īstenojuši savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, nav iespēju atsaukties uz šiem pantiem, tādējādi zaudējot savas tiesības uz pensiju.
   Turklāt ar apspriesto Pensiju likuma pantu tiek traucēta darba ņēmēju brīva pārvietošanās, jo ar to darba ņēmējam ir liegta iespēja atsaukties uz visu apdrošināšanas periodu summēšanu un ar to migrējošam darba ņēmējam netiek nodrošināta vienota karjera sociālā nodrošinājuma mērķiem. Pensiju likuma piemērošana nozīmē, ka ierēdnis, kurš brīvprātīgi aiziet no Kipras valsts dienesta, lai strādātu starptautiskās struktūrās citā dalībvalstī, un kurš neizpilda vecuma kritēriju, proti, atkarībā no gadījuma nav 45 vai 48 gadus vecs, saņem tikai vienreizēju maksājumu un zaudē tiesības uz pensiju saskaņā ar Pensiju likuma 27. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pat ja viņš ir pabeidzis minimālo piecu gadu apdrošināšanas periodu.
   Tāpat Likumā 31(I)/2012, kurā paredzēta vienīgi iespēja tiesības uz pensiju nodot Eiropas Savienības ierēdņu pensiju shēmai vai no tās, nav ietverta neviena norma attiecībā uz to valsts ierēdņu tiesībām uz pensiju, kuri atstāj Kipras valsts dienestu, lai strādātu Eiropas Savienībā, bet galu galā izvēlas nenodot savas tiesības uz pensiju saskaņā ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. pantu. Šie ierēdņi zaudēs savas tiesības uz pensiju, ja viņi no Kipras valsts dienesta ir aizgājuši brīvprātīgi un neizpilda vecuma kritēriju.
   Turklāt 2011. gada likums par valsts ierēdņu tiesībām uz pensiju plašākā publisko tiesību sektorā, iekļaujot pašvaldības (vispārpiemērojami noteikumi) (Likums 113(I) 2011) ir piemērojams vienīgi valsts ierēdņiem, kuri ir jaunpienācēji, kas amatā pirmo reizi iecelti 2011. gada 1. oktobrī, kad šis likums stājās spēkā, vai pēc šī datuma, kas nozīmē, ka diskriminācija vecuma dēļ turpinās attiecībā uz tiem, kuriem ir piemērojams Pensiju likums (Likums 97(I) 97).


title: Lieta C-574/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 15. marta spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/18/EK — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Arhitektūras un inženierijas pakalpojumi — Pētīšanas, projektēšanas un uzraudzības pakalpojumi saistībā ar publiskas ēkas remonta projektu — Projekta īstenošana vairākos posmos ar budžetu saistītu iemeslu dēļ — Tirgus vērtība)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/8

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 15. marta spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-574/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/18/EK - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Arhitektūras un inženierijas pakalpojumi - Pētīšanas, projektēšanas un uzraudzības pakalpojumi saistībā ar publiskas ēkas remonta projektu - Projekta īstenošana vairākos posmos ar budžetu saistītu iemeslu dēļ - Tirgus vērtība)
   2012/C 133/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Wilms un C. Zadra)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze, N. Graf Vitzthum un J. Möller)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), 2., 9. un 20. panta, aplūkojot kopsakarā ar 23.–55. pantu, pārkāpums — Apstāklis, ka Nīderhauzenes [Niedernhausen] pašvaldība, neveicot Eiropas līmeņa konkursa procedūru, ir piešķīrusi inženieru birojam tiesības slēgt līgumu par dažādiem arhitektūras pakalpojumiem, kas ir saistīti ar vienu būvniecības projektu — Piešķirto pakalpojumu sadalīšana — Tirgus vērtības noteikšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tādēļ, ka Nīderhauzenes pašvaldība ir piešķīrusi tiesības slēgt līgumu par arhitektūras pakalpojumiem, kuri ir saistīti ar publiskas ēkas ar nosaukumu “Autalhalle”, kas atrodas šīs pašvaldības teritorijā, remontu un kuru vērtība pārsniedz Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 7. panta b) punktā noteikto robežu, neveicot Eiropas Savienības līmeņa konkursa procedūru, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 2., 9. un 20. pantā, aplūkojot kopsakarā ar 23.–53. pantu, paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.


title: Lieta T-253/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – Cleversafe/EUIPO (“Storage Beyond Scale”)

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/62

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – Cleversafe/EUIPO (“Storage Beyond Scale”)
   (Lieta T-253/16) (1)

   (2017/C 144/95)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 287 du 8.8.2016.


title: Lieta T-1/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. janvārī — Aluminios Cortizo un Cortizo Cartera /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/49

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. janvārī — Aluminios Cortizo un Cortizo Cartera/Komisija
   (Lieta T-1/14)
   2014/C 52/94
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Aluminios Cortizo, SAU (Extramundi, Spānija) un Cortizo Cartera, SL (Extramundi, Spānija) (pārstāvis — A. Beiras Cal, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt tiesību aktu;

               —

               pakārtoti, atcelt rīkojumu par valsts atbalsta atgūšanu un

               —

               pakārtoti, piespriest, lai valsts atbalsts tiktu vērtēts atbilstoši ieguldītāja faktiskajām un neto priekšrocībām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētais lēmums šajā lietā ir tāds pats kā lietā T-515/13 Spānija/Komisija (OV C 336, 29. lpp.).
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta pārkāpums, kura pamatā ir valsts atbalsta selektīvā rakstura un [konkurences] izkropļošanas neesamība attiecībā uz ieguldītāju.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 296. panta 2. punkta pārkāpums, kura pamatā ir pilnīgs pamatojuma trūkums saistībā ar kuģu īpašnieka un/vai kuģu būvētavas kā atbalsta saņēmēja lielā apmērā izslēgšana.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums saistībā ar priekšrocību izzušanu, pieprasot ieguldītājam atmaksāt trešajai personai nodotu atbalstu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots tiesiskās paļāvības principa pārkāpums, jo Komisija, izmantojot vēstules un bezdarbību, ir radījusi ‘SFLS’ [Spānijas finanšu līzinga sistēma] tiesiskuma leģitīmu šķietamību.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots tiesiskās noteiktības principa pārkāpums, jo pienākuma ieguldītājam atmaksāt nesaņemtu/nodotu atbalstu noteikšana ir uzskatāma par konfiskāciju bez tiesiska pamata.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, jo pasākumi, kas atzīti par nesaderīgiem, ir pieļauti citos iepriekšējos gadījumos.


title: Lieta F-111/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. oktobrī  – ZZ  u.c./Komisija

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/54

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. oktobrī – ZZ u.c./Komisija
   (Lieta F-111/14)
   (2015/C 007/67)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ u.c. (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   prasība konstatēt Civildienesta noteikumu 45. panta un I pielikuma, kā arī pārejas noteikumu, kuri uz tiem attiecas, prettiesiskumu un atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumus, kuri attriecas astoņu prasītāju paaugstināšanu amatā, kuri ir ierēdņi AST 9 pakāpē, saistībā ar 2014. gada paaugstināšanu amatā.

      Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt: konstatēt Civildienesta noteikumu 45. panta un I pielikuma, kā arī pārejas noteikumu, kuri uz tiem attiecas, prettiesiskumu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas gan vispārēji piemērojamus, gan individuālus lēmumus bloķēt jebkuru prasītāju kā AST 9 pakāpes ierēdņu amatā paaugstināšanas iespēju saistībā ar 2014. gada paaugstināšanu amatā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti: atcelt iecēlējinstitūcijas gan vispārēji piemērojamus, gan individuālus lēmumus bloķēt jebkuru prasītāju kā AST 9 pakāpes ierēdņu amatā paaugstināšanas iespēju saistībā ar 2014. gada paaugstināšanu amatā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 19. aprīlī apvienotajās lietās T-380/02 un T-128/03 Success-Marketing Unternehmensberatungsgesellschaft mbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Lūgums par restitutio in integrum — Paziņošanas nosacījumi ITSB lēmumiem un paziņojumiem — Nosūtīšana pa faksu)

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/13

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 19. aprīlī
   apvienotajās lietās T-380/02 un T-128/03 Success-Marketing Unternehmensberatungsgesellschaft mbH pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Lūgums par restitutio in integrum - Paziņošanas nosacījumi ITSB lēmumiem un paziņojumiem - Nosūtīšana pa faksu)
   (2005/C 155/26)
   tiesvedības valoda — vācu
   Apvienotajās lietās T-380/02 un T-128/03 Success-Marketing Unternehmensberatungsgesellschaft mbH, Linca (Austrija), ko pārstāv G. Zeklēners [G. Secklehner] un K. Ofners [C. Ofner], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji J. Veberndērfers [J. Weberndörfer] un G. Šneiders [G. Schneider]), otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iestājusies lietā T-128/03 Chipita International SA, Atēnas (Grieķija), ko pārstāv P. Hofmans [P. Hoffmann], advokāts, par prasību, pirmkārt, atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2002. gada 26. septembra lēmumu (lietā R 26/2001-1), ar ko tika noraidīts prasītājas lūgums par restitutio in integrum, un, otrkārt, atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 13. februāra lēmumu un/vai 2003. gada 13. marta lēmumu (lietā R 1124/2000-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp Success-Marketing Unternehmensberatungsgesellschaft mbH un Chipita International SA, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši M. E. Martinsa Ribeiru [M. E. Martins Ribeiro] un K. Jirimēe [K. Jürimäe], sekretārs I. Natsinas [I. Natsinas], administrators, 2005. gada 19. aprīlī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1

               prasību noraidīt;

               2

               prasītāja sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB);

               3

                  Chipita International SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 101, 26.04.2003.


title: Lieta C-366/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 16. augusta Unabhängigen Verwaltungssenats Salzburg rīkojumu lietā Georg Schwarz pret Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 16. augusta Unabhängigen Verwaltungssenats Salzburg rīkojumu lietā Georg Schwarz pret Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg
   (Lieta C-366/04)
   (2004/C 262/37)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 16. augusta Unabhängigen Verwaltungssenats Salzburg rīkojumu lietā Georg Schwarz pret Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg un, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 23. augustā.
   Unabhängigen Verwaltungssenats Salzburg lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai EKL 28. līdz 30. pants kopā ar Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/43/EEK (1) par pārtikas produktu higiēnu 7. pantu aizliedz valsts tiesību aktā ietvertu noteikumu, kas pieņemts pirms šīs Direktīvas spēkā stāšanās un saskaņā ar kuru ir aizliegts bez iesaiņošanas tirgot no pārdošanas automātiem cukura izstrādājumus vai produktus, kas pagatavoti izmantojot cukura aizvietotājus?

      (1)  OV L 175, 1.lpp.


title: Lieta C-567/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. decembrī iesniedza Cour d'appel de Paris (Francija) – Genentech Inc./Hoechst GmbH, agrāk – Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/12

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. decembrī iesniedza Cour d'appel de Paris (Francija) – Genentech Inc./Hoechst GmbH, agrāk – Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

      (Lieta C-567/14)
      (2015/C 073/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Genentech Inc.

         Atbildētājas: Hoechst GmbH, agrāk - Hoechst AG un Sanofi–Aventis Deutschland GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Līguma 81. panta (tagad – Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pants) noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka patenta atcelšanas gadījumā tie nepieļauj tāda licences līguma piemērošanu, kas licences turētājam uzliek pienākumu veikt maksājumus tikai par to vien, ka tiek izmantotas ar licencēto patentu saistītās tiesības?


title: Lieta C-112/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 4. martā iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Kødbranchens Fællesråd acting on behalf of Århus Slagtehus A/S u.c./Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 4. martā iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Kødbranchens Fællesråd acting on behalf of Århus Slagtehus A/S u.c./Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen

   (Lieta C-112/15)
   (2015/C 146/36)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Kødbranchens Fællesråd acting on behalf of Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslageri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportsla A/S

                  Atbildētāji

               :

                           1.

                              Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fisker

                           2.

                              Fødevarestyrelsen

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas Nr. 882/2004 (1) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem, 27. panta 4. panta a) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar tās VI pielikuma 1. un 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis, nosakot nodevu, ar ko apliek pārtikas uzņēmumus, tajā nedrīkst iekļaut valsts sektora darbinieku – kuri ir pieņemti darbā ar mērķi pabeigt apmācību kursu, kas atbilst “veterinārārsta palīga” specialitātei izvirzītajām prasībām (skat. Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 854/2004 (2), ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu), bet kuri, pirms tikuši uzņemti apmācību kursā, nav veikuši vai apmācību laikā neveic gaļas inspekciju – atalgojuma un mācību izdevumus?

      (1)  OV 2004 L 165, 1. lpp.

      (2)  OV 2004 L 139, 206. lpp.


title: Lieta C-652/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 9. decembrī iesniedza Tribunale ordinario di Cagliari (Itālija) – kriminālprocess pret Mirko Saba

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 9. decembrī iesniedza Tribunale ordinario di Cagliari (Itālija) – kriminālprocess pret Mirko Saba

   (Lieta C-652/13)
   2014/C 112/27
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Lietas dalībnieks pamatlietā

   Mirko Saba

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti un Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 16. februāra spriedumā [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10] apstiprinātie principi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj izmantot publiskā iepirkuma procedūru, lai izsniegtu licences ar īsāku derīguma termiņu nekā agrāk izsniegtām licencēm, ja šī publiskā iepirkuma procedūra tika uzsākta, lai labotu sekas tam, ka no iepriekšējām publiskā iepirkuma procedūrām nelikumīgi tika izslēgts konkrēts skaits uzņēmēju?

               2)

               Vai LESD 49. un nākamie un 56. un nākamie panti un Eiropas Savienības Tiesas iepriekš minētajā 2012. gada 16. februāra spriedumā [apvienotajās lietās C-72/10 un C-77/10] apstiprinātie principi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj, ka nosacījums par sistēmas pārorganizēšanu, sagrupējot licences atkarībā no to derīguma termiņa, ir pietiekams attaisnojums aplūkojamo licenču īsākam derīguma termiņam šajās publiskā iepirkuma procedūrās salīdzinājumā ar agrāk piešķirto licenču derīguma termiņu?


title: Lieta T-172/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – Novomatic /ITSB – Simba Toys  ( “AFRICAN SIMBA” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “AFRICAN SIMBA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “Simba”  — Relatīvs atteikuma pamats — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/17

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – Novomatic/ITSB – Simba Toys (“AFRICAN SIMBA”)
   (Lieta T-172/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “AFRICAN SIMBA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “Simba” - Relatīvs atteikuma pamats - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 081/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austrija) (pārstāvis – W. Mosing, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Vācija) (pārstāvji – O. Ruhl un C. Sachs, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 15. janvāra lēmumu lietā R 157/2012–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Simba Toys GmbH & Co. KG un Novomatic AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Novomatic AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta F-89/11: Prasība, kas celta 2011. gada 18. septembrī — ZZ /Reģionu komiteja

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/45

         Prasība, kas celta 2011. gada 18. septembrī — ZZ/Reģionu komiteja
   (Lieta F-89/11)
   2011/C 347/85
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — N. Lhoëst, advokāts)

      Atbildētāja: Reģionu komiteja

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Reģionu komitejas lēmumu noraidīt prasītāja lūgumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu saņemt kompensāciju par morālu un materiālu kaitējumu, kas esot radies administratīvās un disciplinārās procedūras ietvaros

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Reģionu komitejas 2010. gada 12. novembra Lēmumu Nr. 0352/2010 noraidīt prasītāja lūgumu, kas iesniegts 2010. gada 14. jūlijā saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu saņemt kompensāciju par morālu un materiālu kaitējumu, kas esot radies administratīvās un disciplinārās procedūras ietvaros;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams atcelt Reģionu komitejas 2011. gada 31. maija tiešo lēmumu noraidīt sūdzību, ko prasītājs iesniedzis 2011. gada 10. februārī saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Reģionu Komitejai samaksāt prasītājam summu EUR 15 000 apmērā kā kompensāciju par morālo kaitējumu, kas radies tādēļ, ka pret viņu vērstās administratīvās un disciplinārās procedūras bijušas pārmērīgas;

               —

               piespriest Reģionu komitejai samaksāt prasītājam summu EUR 15 000 apmērā kā kompensāciju par morālo kaitējumu, kas radies Reģionu komitejas pieļauto kļūdu un nolaidības dažādo administratīvo un disciplināro procedūru īstenošanā dēļ;

               —

               piespriest Reģionu komitejai samaksāt prasītājam summu EUR 41 888,68 apmērā kā kompensāciju par materiālo kaitējumu, kas radies saistībā ar viņa piespiedu un priekšlaicīgu pensionēšanos;

               —

               piespriest Reģionu komitejai samaksāt no iepriekš minētajām summām kavējuma procentus saskaņā ar Eiropas Centrālās Bankas likmi, pieskaitot divus punktus;

               —

               piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-201/13: Prasība, kas celta 2013. gada 12. aprīlī — Rubinum /Komisija

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 12. aprīlī — Rubinum/Komisija
   (Lieta T-201/13)
   2013/C 164/37
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rubinum, SA (Rubí, Spānija) (pārstāvji — C. Bittner un P.-C. Scheel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 288/2013;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1831/2003 (1) 13. panta 2. punkts.
               Šajā saistībā prasītāja apgalvo, ka apstrīdētā regula it īpaši ir balstīta uz Regulas Nr. 1831/2003 13. panta 2. punktu un ka šīs regulas nosacījumi šajā lietā nav izpildīti. Tā it īpaši norāda, ka apstrīdētā regula ir balstīta tikai uz pieņēmumiem un ka faktiski nav konkrēti konstatēta nedz minētā preparāta rezistence pret antibiotikām, nedz toksīnu produkcija.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1831/2003 9. panta 1. punkts.
               Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka Komisijai bija jālemj par saskaņā ar Regulas Nr. 1831/2003 10. panta 2. punktu, ko lasa kopā ar tās 7. pantu, iesniegto pieteikumu atbilstoši šīs pašas regulas 9. panta 1. punktam.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1831/2003 5. panta 2. punkts.
               Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka tā vairākās atļauju piešķiršanas procedūrās ir atbilstoši un pietiekami pierādījusi, ka tās ražotā dzīvnieku barības piedeva saskaņā ar Regulas Nr. 1831/2003 5. panta 2. punktu nerada kaitīgu iedarbību cilvēku un dzīvnieku veselībai vai videi. Turklāt Komisija un EFSA [Eiropas Pārtikas drošības aģentūra] šo pieņēmumu nav atspēkojušas.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 178/2002 (2) 6. pants.
               Šajā ziņā prasītāja būtībā apgalvo, ka apstrīdētās regulas pamatā nav bijusi pienācīga un pilnīga risku analīze.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 178/2002 7. panta 2. punkts:
               Šajā saistībā prasītāja tostarp apgalvo, ka Komisija apstrīdēto regulu nevar pamatot arī ar piesardzības principu, kas paredzēts Regulas Nr. 178/2002 7. panta 2. punktā. Tāpat tā apgalvo, ka ar apstrīdēto regulu tiek pārkāptas Regulas Nr. 178/2002 7. panta 2. punktā paredzētās prasības attiecībā arī uz piesardzības principu.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti vispārējie Savienības tiesību principi.
               Šajā saistībā prasītāja tostarp apgalvo, ka ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam tiesā, tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu un samērīguma princips.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1831/2003 19. pants.
               Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija nav ievērojusi Regulas Nr. 1831/2003 19. pantā paredzēto divu mēnešu termiņu to lēmumu pārbaudei, ko pieņēmusi vai nepieņēmusi EFSA, un ka tā izskatīja prasītājas lūgumu pārbaudīt EFSA ieņemto nostāju tikai pēc apstrīdētās regulas pieņemšanas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regula (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām (OV L 268, 29. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV L 31, 1. lpp.).


title: Lieta C-47/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. janvārī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) — Kronos International Inc./Finanzamt Leverkusen

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. janvārī iesniedza Finanzgericht Köln (Vācija) — Kronos International Inc./Finanzamt Leverkusen

   (Lieta C-47/12)
   2012/C 98/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Köln

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Kronos International Inc.

      Atbildētāja: Finanzamt Leverkusen

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai tādai uzņēmumu ienākuma nodokļa ieskaitīšanas izslēgšanai, kuras pamatā ir trešo valstu kapitālsabiedrību dividenšu maksājumu Vācijas kapitālsabiedrībām, uz kurām atbilstoši valsts tiesību normām attiecas vienīgi nosacījums, ka dividendes saņemošai kapitālsabiedrībai ir jābūt vismaz 10 % dalībai izmaksājošā kapitālsabiedrībā, atbrīvojums no nodokļa, ir piemērojama tikai brīvība veikt uzņēmējdarbību LESD 49. panta izpratnē, skatot to kopā ar LESD 54. pantu, vai arī kapitāla brīva aprite LESD 63.-65. panta izpratnē, ja dividendes saņemošajai kapitālsabiedrībai faktiski ir 100 % dalība?

               2.

               Vai noteikumi par brīvību veikt uzņēmējdarbību (tagad LESD 49. pants) un attiecīgajā gadījumā arī par kapitāla brīvu apriti (līdz 1993. gadam EEK Līguma/EK Līguma 67. pants, tagad LESD 63.-65. pants) ir jāsaprot tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, kas, atbrīvojot no aplikšanas no nodokļiem meitassabiedrību nerezidenšu dividendes, izslēdz uzņēmuma ienākumu nodokļa par to dividenžu maksājumiem ieskaitīšanu un izmaksāšanu arī mātessabiedrības zaudējumu gadījumā, ja attiecībā uz meitassabiedrību rezidenšu izmaksātajām dividendēm ir paredzēts atvieglojums ar uzņēmumu ienākuma nodokļa ieskaitīšanu?

               3.

               Vai noteikumi par brīvību veikt uzņēmējdarbību (tagad LESD 49. pants) un attiecīgajā gadījumā arī par kapitāla brīvu apriti (līdz 1993. gadam EEK Līguma/EK Līguma 67. pants, tagad LESD 63.-65. pants) ir jāsaprot tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, kas izslēdz uzņēmumu ienākuma nodokļa ieskaitīšanu un izmaksāšanu par meitassabiedrības apakšsabiedrību (trešā līmeņa meitassabiedrību) dividendēm, kuras meitassabiedrības valstī tika atbrīvotas no nodokļa, izmaksātas (tālāk) mātessabiedrībai rezidentei un arī Vācijā tika atbrīvotas no nodokļa, taču tad, ja attiecīgajā gadījumā ir runa vienīgi par (analoģisku) iekšzemes situāciju, kurā mātessabiedrībai ir zaudējumi, tas atļauj uzņēmumu ienākuma nodokļa ieskaitīšanu, ņemot vērā meitassabiedrības rīcībā esošās meitassabiedrības apakšsabiedrību dividendes, un uzņēmumu ienākuma nodokļa ieskaitīšanu, ņemot vērā mātessabiedrības rīcībā esošās meitassabiedrības dividendes?

               4.

               Ja gadījumā ir jāpiemēro arī noteikumi par kapitāla brīvu apriti, atkarībā no atbildes uz 2. jautājumu ir jāuzdod papildu jautājums par Kanādas dividendēm:
               Vai pašreizējais LESD 64. panta 1. punkts ir jāsaprot tādējādi, ka tas ļauj Vācijas Federatīvajai Republikai piemērot valsts un konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu noteikumus, kas satura ziņā kopš 1993. gada 31. decembra būtībā nav grozīti, un līdz ar to tas ļauj nepārtraukti izslēgt Kanādas uzņēmumu ienākuma nodokļa ieskaitīšanu dividendēs, kas ir atbrīvotas no nodokļa Vācijā?


title: Lieta T-414/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta rīkojums — Henkel /ITSB — JLO Holding ( LIVE ) (Kopienas preču zīme — Pieteikums par atcelšanu — Pieteikuma par atcelšanu atsaukums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/46

         Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta rīkojums — Henkel/ITSB — JLO Holding (“LIVE”)
   (Lieta T-414/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par atcelšanu - Pieteikuma par atcelšanu atsaukums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2010/C 113/75
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Henkel AG & Co. KGaA (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji C. Milbradt, vēlāk — C. Milbradt un H. Van Volxem, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — B. Schmidt)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: JLO Holding Company, LLC (Santa Monica, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — A. Klett, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. jūlija lēmumu lietā R 609/2008-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Henkel AG & Co. KGaA un JLO Holding Company, LLC

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta T-428/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. oktobrī — Berenschot Groep /Komisija

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/30

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. oktobrī — Berenschot Groep/Komisija
   (Lieta T-428/09)
   2010/C 11/57
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Berenschot Groep BV, Utrecht (Nīderlande) (pārstāvis — B. O’Connor, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 11. augusta nepamatoto lēmumu neklasificēt prasītāja iesniegto piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā kā vienu no septiņiem saimnieciski visizdevīgākajiem piedāvājumiem un līdz ar to nesaglabāt prasītāja vadīto konsorciju attiecībā uz pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūru “Vairākkārtējs pamatlīgums īstermiņa pakalpojumu sniegšanai tikai trešo valstu labā, kas saņem Eiropas Komisijas ārējo palīdzību”;

               —

               izmeklēt piedāvājuma iesniedzēja darbību un rūpīgi pārbaudīt piedāvājumu iesniedzējus, kuri tiek turēti aizdomās par krāpšanu;

               —

               atcelt 2009. gada 21. oktobra lēmumu;

               —

               pieņemt citus rīkojumus, ko tiesa uzskata par vajadzīgu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītājs lūdz atcelt atbildētājas lēmumu neizraudzīties piedāvājumu, ko prasītājs, kā konsorcija dalībnieks, bija iesniedzis uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā (EuropAid/127054/C/SER/Multi) “Vairākkārtējs pamatlīgums īstermiņa pakalpojumu sniegšanai tikai trešo valstu labā, kas saņem Eiropas Komisijas ārējo palīdzību” (1). Turklāt prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 21. oktobra lēmumu, ar kuru tiek piešķirta daļēja piekļuve novērtējuma ziņojumiem par minēto iepirkuma procedūru.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza turpmāk norādītos pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka novērtēšanas komisija pareizi nenovērtēja ekspertus, kas bija minēti prasītāja piedāvājumā. Prasītājs uzskata, ka novērtēšanas komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nesaprātīgi novērtējot prasītāja vadītā konsorcija ekspertus. Turklāt prasītājs apgalvo, ka novērtēšanas komisija un Komisija nav nedz sniegusi nekādus paskaidrojumus par personu CV vērtēšanas sistēmu, nedz paskaidrojusi, kāpēc prasītāja eksperti ir novērtēti tik zemu. Ja novērtēšanas komisija neizmantoja objektīvus kritērijus, veicot novērtējumu, Komisija nav nodrošinājusi, lai tiktu ievērota vienlīdzīga attieksme pret kandidātiem, pārskatāmība, godīga konkurence un labas pārvaldības princips. Novērtējuma ziņojums, ko Komisija izsniedza 2009. gada 21. oktobrī, nenovērsa informācijas trūkumu, jo šajā ziņojumā bija norādīti tikai prasītāja iegūtie gala rezultāti.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 (2) 7. panta 1. punktu, jo tā nav atbildējusi uz prasītāja lūgumu piekļūt dokumentiem šajā pantā noteiktajos termiņos. Prasītājs arī apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu, jo novērtējuma ziņojums nav ticis izsniegts pietiekami savlaicīgi, lai prasītājs varētu lietderīgi izmantot EKL 230. pantā paredzētās tiesības.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija nav izpildījusi Finanšu regulas (3) 94. pantā un Lēmumā 2008/969 (4) paredzētos pienākumus, jo tā nav veikusi vajadzīgos pasākumus, lai aizsargātu Kopienu budžeta integritāti, attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanā nenoraidīdama kandidātus, kuri tiek turēti aizdomās par krāpšanu.

      (1)  OV 2008/S 90-121428

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (3)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 2008. gada 16. decembra Lēmums par agrās brīdināšanas sistēmu Komisijas kredītrīkotāju un izpildaģentūru vajadzībām (OV L 344, 125. lpp.).


title: Lieta T-359/06: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Heijmans Infrastructuur /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Pierādīšanas pienākums — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Heijmans Infrastructuur/Komisija
   (Lieta T-359/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Pierādīšanas pienākums - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību)
   2012/C 355/34
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heijmans Infrastructuur BV (Rosmalen, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji M. Smeets un A. Van den Oord, vēlāk — M. Smeets, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Bouquet un A. Nijenhuis, kam palīdz F. Wijckmans, F. Tuytschaever un L. Gyselen, advokāti, vēlāk — A. Bouquet, A. Nijenhuis un F. Ronkes Agerbeek, kam palīdz F. Wijckmans un F. Tuytschaever)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens (NL)), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai ar minēto lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Heijmans Infrastructuur BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.01.2007.


title: Lieta C-166/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 3. aprīlī iesniedza Tribunal administratif de Melun (Francija) — Sophie Mukarubega/Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 3. aprīlī iesniedza Tribunal administratif de Melun (Francija) — Sophie Mukarubega/Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis

   (Lieta C-166/13)
   2013/C 164/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal administratif de Melun

      Pamatlietas dalībnieki

      Prasītāja: Sophie Mukarubega

      Atbildētāji: Préfet de police un Préfet de la Seine-Saint-Denis

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               vai tiesības tikt uzklausītam visas procedūras laikā, kas ir tiesību uz aizstāvību ievērošanas pamatprincipa neatņemama sastāvdaļa un kas tostarp ir aizsargātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās uzliek iestādei pienākumu dot ieinteresētajai personai iespēju sniegt savus apsvērumus, kad šī iestāde ir paredzējusi pieņemt atgriešanas lēmumu attiecībā uz ārzemnieku, kurš nelikumīgi uzturas valstī, neatkarīgi no tā, vai šis atgriešanas lēmums ir vai nav pieņemts pēc uzturēšanās atļaujas atteikuma, un it īpaši apstākļos, kad pastāv bēgšanas iespēja?

               2)

               vai administratīvā procesa tiesā apturošais raksturs ļauj atkāpties no prasības par to, ka ārzemniekam, kurš nelikumīgi uzturas valstī, ir jāsniedz iespēja paust savu viedokli par attiecībā uz viņu paredzētu nelabvēlīgu izraidīšanas rīkojumu pirms šāda rīkojuma izdošanas?


title: Lieta T-556/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — Royalton Overseas /ITSB — SC Romarose Invest ( “KAISERHOFF” )

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/22

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — Royalton Overseas/ITSB — SC Romarose Invest (“KAISERHOFF”)
   (Lieta T-556/12)
   2013/C 63/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Royalton Overseas Ltd (Road Town, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis — C. Năstase, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: SC Romarose Invest Srl (Bukareste, Rumānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 2535/2011-1, kas paziņots 2012. gada 22. oktobrī

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “KAISERHOFF” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 8. un 21. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 9 242 066

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Rumānijas vārdiskas preču zīmes “KAISERHOFF” reģistrācija Nr. 110809 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11., 21. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma kopsakarā ar 20. noteikuma 7. punktu un Padomes Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta un 42. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta F-126/13: Civildienesta tiesas 2014. gada 17. novembra rīkojums – Durand /Komisija

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/62

         Civildienesta tiesas 2014. gada 17. novembra rīkojums – Durand/Komisija
   (Lieta F-126/13) (1)

   (2015/C 007/81)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014., 47. lpp.


title: Lieta C-80/12: Tiesas (virspalāta) 2014. gada 1. aprīļa spriedums ( First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Felixstowe Dock and Railway Company Ltd  u.c./ The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Uzņēmumu ienākuma nodokļi — Nodokļu atvieglojums — Sabiedrību grupas un konsorciji — Valsts tiesību akti, ar kuriem sabiedrībai, kas ietilpst konsorcijā, atļauts nodot zaudējumus sabiedrībai, kas pieder sabiedrību grupai, un starp šīm divām sabiedrībām pastāv saikne, ko veido “saistītājsabiedrība” , kas ietilpst gan sabiedrību grupā, gan konsorcijā — “Saistītājsabiedrībai” noteiktā valstspiederības prasība — Diskriminācija juridiskās adreses dēļ — Sabiedrību grupas galīgais mātesuzņēmums, kas reģistrēts trešajā valstī un kuram pieder sabiedrības, kuras lūdz pārņemt zaudējumus, izmantojot trešajās valstīs reģistrētas sabiedrības

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/2

         Tiesas (virspalāta) 2014. gada 1. aprīļa spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Felixstowe Dock and Railway Company Ltd u.c./The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-80/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Uzņēmumu ienākuma nodokļi - Nodokļu atvieglojums - Sabiedrību grupas un konsorciji - Valsts tiesību akti, ar kuriem sabiedrībai, kas ietilpst konsorcijā, atļauts nodot zaudējumus sabiedrībai, kas pieder sabiedrību grupai, un starp šīm divām sabiedrībām pastāv saikne, ko veido “saistītājsabiedrība”, kas ietilpst gan sabiedrību grupā, gan konsorcijā - “Saistītājsabiedrībai” noteiktā valstspiederības prasība - Diskriminācija juridiskās adreses dēļ - Sabiedrību grupas galīgais mātesuzņēmums, kas reģistrēts trešajā valstī un kuram pieder sabiedrības, kuras lūdz pārņemt zaudējumus, izmantojot trešajās valstīs reģistrētas sabiedrības)
   2014/C 159/02
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, WPCS (UK) Finance Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd, Superdrug Stores plc

      Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – First-tier Tribunal (Tax Chamber) – LESD 49. un 54. panta interpretācija – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Nodokļu tiesību akti – Sabiedrību ienākuma nodoklis – Nodokļu atskaitījums – Valsts tiesību akti, ar kuriem sabiedrībai, kas reģistrēta Apvienotajā Karalistē un kas ietilpst konsorcijā, atļauts nodot zaudējumus sabiedrībai, kas reģistrēta šajā pat valstī un kas pieder sabiedrību grupai, ar nosacījumu, ka starp šīm divām sabiedrībām pastāv saikne, ko veido saistītājsabiedrība, kas ietilpst gan sabiedrību grupā, gan konsorcijā – Prasība, ka saistītājsabiedrībai ir jābūt reģistrētai Apvienotajā Karalistē vai jāveic komercdarbība Apvienotajā Karalistē, izmantojot tur atrodošos pastāvīgu uzņēmumu

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. un 54. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā dalībvalsts tiesību akti, kas grupā ietilpstošai sabiedrībai rezidentei atļauj iespēju pārņemt zaudējumus, kas radušies citai konsorcijā ietilpstošai sabiedrībai rezidentei, kad “saistītājsabiedrība”, kas ietilpst gan šajā grupā, gan šajā konsorcijā, arī rezidē minētajā dalībvalstī un turklāt neatkarīgi no to sabiedrību rezidences, kurām pašām vai izmantojot starpniecības sabiedrības pieder saistītājsabiedrības un citu sabiedrību, uz kurām attiecas zaudējumu nodošana, kapitāls, lai gan šāda iespēja tajos nav paredzēta, ja saistītājsabiedrība ir reģistrēta citā dalībvalstī.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012.