title: Lieta T-520/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. novembrī — Comunidad Autónoma de Galicia /Komisija

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/32

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. novembrī — Comunidad Autónoma de Galicia/Komisija
   (Lieta T-520/10)
   ()
   2011/C 13/62
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comunidad Autónoma de Galicia (Santiago de Compostela, Spānija) (pārstāvji — S. Martínez Lage un H. Brokelmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2010. gada 29. septembra Lēmumu Nr. N 178/2010, kurā tiek atļauta kompensācija Spānijā esošajiem elektroenerģijas ražotājiem par sabiedrisko pakalpojumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā tiek apstrīdēts tas pats lēmums, kā lietā T-484/10 Gas Natural Fenosa SDG/Komisija.
   Savu prasījumu pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus:

               —

               LESD 108. panta 2. punktā un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 6. pantā garantēto procesuālo tiesību pārkāpums, jo Komisija nav uzsākusi oficiālo izmeklēšanas procedūru, kas tai ir jādara, līdzko ir nopietnas šaubas par izvērtējamā atbalsta saderību ar kopējo tirgu;

               —

               Padomes 2002. gada 23. jūlija Regulas (EK) Nr. 1407/2002 par valsts atbalstu ogļu rūpniecībai (2) pārkāpums;

               —

               LESD 106. panta 2. punkta pārkāpums tiktāl, ciktāl nav izpildītas nepieciešamības un samērīguma prasības, kas šajā tiesību normā ir noteiktas, lai atļautu strīdīgo atbalstu, kuru Spānijas iestādes piešķīrušas, lai kompensētu no sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas izrietošās papildu izmaksas;

               —

               LESD 34. panta pārkāpums, jo strīdīgais atbalsts ir pasākums ar [kvantitatīvajiem pasākumiem] līdzvērtīgu iedarbību, kuru saskaņā ar LESD 36. pantu nevar pamatot ar vajadzību nodrošināt apgādi ar elektroenerģiju;

               —

               strīdīgais atbalsts nepienācīgi papildina ogļrūpniecībai laikposmā no 2008. līdz 2010. gadam sniegto atbalstu pretēji [Padomes 2002. gada 23. jūlija Regulas (EK) Nr. 1407/2002 par valsts atbalstu ogļu rūpniecībai] (3) 8. panta 1. punktā noteiktajam; un rada nopietnus konkurences traucējumus elektroenerģijas nozarē, neievērojot minētā tiesību akta 4. panta d) un e) punktā noteikto;

               —

               LESD 11. un 191. panta un LES 3. panta 3. punkta pārkāpums, jo, pēc prasītājas domām, apstrīdētajā lēmumā netiek ņemta vērā tā kaitīgā ietekme uz vidi.

         Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka esot aizskartas ES Pamattiesību hartas 17. pantā garantētās tiesības uz īpašumu.

      (1)  OV L 83, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 8. nod., 1. sēj., 339. lpp.

      (2)  OV L 205, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 8. nod., 2. sēj., 170. lpp.

      (3)  OV L 205, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 8. nod., 2. sēj., 170. lpp.


               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/5

         Tiesneša, kas aizstāj Civildienesta tiesas priekšsēdētāju pagaidu noregulējuma tiesneša statusā, norīkošana
   (2008/C 272/05)
   2008. gada 30. septembrī Civildienesta tiesa atbilstoši Reglamenta 103. panta 2. punktam nolēma, ka laika posmā no 2008. gada 1. oktobra līdz 2009. gada 30. septembrim tiesnesis KANNINENS [KANNINEN], kas ir otrās palātas priekšsēdētājs, aizstās Civildienesta tiesas priekšsēdētāju viņa prombūtnē vai tad, ja viņš nevar piedalīties, pagaidu noregulējuma tiesneša statusā.


title: Lieta F-36/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. aprīlī — ZZ /Komisija

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. aprīlī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-36/11)
   2011/C 179/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (Etterbeck, Beļģija) (pārstāvji — T. Bontinck un S. Woog, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, prasība atcelt lēmumu nepagarināt līgumu ar prasītāju pēc tā izbeigšanās un līdz ar to prasība atjaunot viņu amatā no 2010. gada 1. novembra. Otrkārt, prasība piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam morālo kaitējumu EUR 10 000 apmērā un segt izdevumus, kas viņam radušies pirmstiesas procedūras gaitā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2010. gada 30. augusta paziņojumā ietverto lēmumu, ar ko prasītājam tika darīts zināms, ka viņa līgums pēc tā izbeigšanās netiks pagarināts;

               —

               līdz ar to atjaunot prasītāju amatā Komisijas delegācijā Albānijā no 2010. gada 1. novembra un piespriest atbildētājai samaksāt viņam darba algu ar atpakaļejošu datumu. Ja prasītājs netiks atjaunots amatā, piespriest atbildētajai maksāt viņam bezdarbnieka pabalstu līdz brīdim, kad viņš no jauna tiks pieņemts darbā;

               —

               izņemt apstrīdēto lēmumu un citus ar šo tiesvedību saistītos dokumentus no prasītāja personas lietas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam morālo kaitējumu EUR 10 000 apmērā, neizslēdzot iespēju šo summu tiesvedības gaitā palielināt, kā arī segt izdevumus, kas viņam radušies pirmstiesas procedūras gaitā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-77/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. septembrī — Vicente Carbajosa u.c./Komisija

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/57

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. septembrī — Vicente Carbajosa u.c./Komisija
   (Lieta F-77/08)
   (2008/C 285/104)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Isabel Vicente Carbajosa, Brisele (Beļģija) un citi (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Komisijas lēmuma paziņojumus par konkursiem EPSO/AD/116/08 un EPSO/AD/117/08 publicēt tikai trīs valodās nelikumība, kā arī šo paziņojumu par konkursu nelikumība un tādējādi prasība atcelt trīs individuālos EPSO lēmumus nepielaist prasītājus pie šo konkursu pārbaudījumu kārtošanas
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka Komisijas lēmums paziņojumus par konkursiem EPSO/AD/116/08 un EPSO/AD/117/08 publicēt tikai trīs valodās, kā arī šie paziņojumi par konkursu nav likumīgi;

               —

               atcelt individuālos EPSO lēmumus nepielaist prasītājus attiecīgi pie konkursu EPSO/AD/116/08 un EPSO/AD/117/08 pārbaudījumu kārtošanas;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-274/05: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 23. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 89/48/EEK — Darba ņēmēji — Diplomu atzīšana)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/2

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 23. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-274/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 89/48/EEK - Darba ņēmēji - Diplomu atzīšana)
   (2008/C 313/02)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavs [G. Zavvos] un H. Stēvlbeks [H. Støvlbæk])

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāve — E. Skandalu [E. Skandalou])
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19, 16. lpp.) 1., 3., 4., 7., 8. un 10. panta pārkāpums — Citā dalībvalstī iegūtas profesionālas kvalifikācijas atzīšana attiecībā uz darbu publiskajā sektorā un reģistrēšanu Techniko Epimelytyrio Elladas [Grieķijas Tehniskajā Kolēģijā]
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Grieķijas Republika,

                           —

                           neatzīstot diplomus, kurus izsniegušas citas dalībvalsts kompetentās iestādes pēc tādu studiju pabeigšanas, kuras tika apgūtas, pamatojoties uz vienošanos, saskaņā ar kuru studijas Grieķijas Republikas privātā iestādē pielīdzina minētās iestādes;

                           —

                           paredzot kompensējošu pasākumu pieņemšanu lielākā skaitā gadījumu, nekā tas ir atļauts saskaņā ar Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvu 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvu 2001/19/EK;

                           —

                           piešķirot tiesības Padomei augstāko izglītību apliecinošu dokumentu profesionālās līdzvērtības atzīšanai pārbaudīt, vai “izglītības iestāde, kurā kandidāts ir ieguvis izglītību, ir pieskaitāma augstākās izglītības iestādēm” un cik lielā mērā “kandidāta profesionālā pieredze atbilst tai, kas nepieciešama gadījumā, ja izglītības ilgums ir vismaz par vienu gadu īsāks, nekā tiek pieprasīts Grieķijā darbam tādā pašā profesijā”, un

                           —

                           neļaujot valsts sektorā pārklasificēties augstākā pakāpē tām personām, kuras tikušas pieņemtas darbā zemākā amatā nekā tas, uz kādu tās būtu varējušas pretendēt, ja būtu atzīti to diplomi saskaņā ar Direktīvas 89/48, kura grozīta ar Direktīvu 2001/19, 3. pantu,

                     nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Direktīvas 89/48, kura grozīta ar Direktīvu 2001/19/EK, 1., 3., 4., 8. un 10. pantā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina divas trešdaļas no Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumiem un sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija trešdaļu savu tiesāšanās izdevumu sedz pati.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta T-121/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. februārī — Oil Pension Fund Investment Company /Padome

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/24

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. februārī — Oil Pension Fund Investment Company/Padome
   (Lieta T-121/13)
   2013/C 129/48
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oil Pension Fund Investment Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvis –K. Kleinschmidt, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               ar tūlītēju iedarbību atcelt Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmumu 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, kā arī Padomes 2012. gada 21. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1264/2012, ar kuru īsteno Regulu Nr. 267/2012, tiktāl, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju;

               —

               veikt procesa organizatorisko pasākumu saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantu, noteicot, ka atbildētājai ir jāizsniedz visi ar apstrīdēto lēmumu saistītie dokumenti tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: pienākuma norādīt pamatojumu, tiesību uz aizstāvību un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību pārkāpums
               Šajā kontekstā cita starpā tiek apgalvots, ka apstrīdētajos tiesību aktos norādītais pamatojums prasītājai nav saprotams, un atbildētāja nav atsevišķi paziņojusi prasītājai saprotamus iemeslus. Līdz ar to tā ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību. Tāpat ir ticis pārkāpts tiesību tikt uzklausītam princips. Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja nav tai izsniegusi apstrīdētos tiesību aktus un ka prasītāja nav tikusi uzklausīta. Tālāk ir ticis apgalvots, ka atbildētāja nav pareizi novērtējusi apstākļus saistībā ar prasītāju. Prasītāja uzskata, ka tai nav bijusi taisnīga tiesa saskaņā ar tiesiskuma principu, jo tā informācijas trūkuma dēļ nebija varējusi izteikties par attiecīgajiem Padomes apgalvojumiem un iespējamiem pierādījumiem un arī tiesvedībā iesniegt eventuālus pretējus pierādījumus.

               2)

               Otrais pamats: acīmredzamas kļūdas vērtējumā un samērīguma principa pārkāpums
               Prasītāja uzskata, ka Padome, pieņemot apstrīdētos tiesību aktus, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Padome neatbilstoši un/vai nepareizi ir izvērtējusi apstrīdētajiem tiesību aktiem pamatā esošos faktus. Šajā kontekstā cita starpā ir ticis apgalvots, ka tiktāl, ciktāl runa ir par prasītāju, apstrīdētajos tiesību aktos minētais pamatojums ierobežojošu pasākumu noteikšanai nav piemērojams. Ar apstrīdētajiem tiesību aktiem turklāt tiekot pārkāpts samērīguma princips.

               3)

               Trešais pamats: Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantēto tiesību pārkāpums
               Prasītāja saistībā ar šo pamatu norāda, ka ar apstrīdētajiem tiesību aktiem ir pārkāptas tās Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (OV 2010, C 83, 389. lpp.; turpmāk tekstā — “Pamattiesību harta”) garantētas pamattiesības. Šajā ziņā prasītāja atsaucas uz brīvības veikt uzņēmējdarbību Eiropas Savienībā (Pamattiesību hartas 16. pants) un tiesību lietot likumīgi iegūtu īpašumu Eiropas Savienībā, un it īpaši tiesību to brīvi atsavināt (Pamattiesību hartas 17. pants), pārkāpumu. Turklāt prasītāja apgalvo, ka ir noticis vienlīdzīgas attieksmes principa (Pamattiesību hartas 20. pants) un nediskriminācijas principa (Pamattiesību hartas 21. pants) pārkāpums.


title: Lieta C-349/09: Prasība, kas celta 2009. gada 1. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/11

         Prasība, kas celta 2009. gada 1. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-349/09)
   2009/C 312/18
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Herrmann un M. Simerdova)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot administratīvos un normatīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 8. aprīļa Direktīvu 2005/28/EK, ar ko nosaka labas klīniskās prakses principus un sīki izstrādātas pamatnostādnes attiecībā uz pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm, kā arī prasības attiecībā uz šādu zāļu ražošanas atļauju vai importēšanu (1), vai katrā ziņā tos nedarot zināmus Komisijai, Polijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 31. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2005/28/EK transponēšanas termiņš beidzās 2006. gada 29. janvārī.

      (1)  OV L 91, 13. lpp.


title: Tiesas Spriedums (otrā palāta) 2005. gada 8. septembrī lietā C-191/03 (Labour Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) North Western Health Board pret Margaret McKenna (Vienlīdzīga darba samaksa vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem — Pirms grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma radusies slimība — Slimība, kas saistīta ar grūtniecību — Pakļaušana vispārējam slimības atvaļinājuma režīmam — Ietekme uz darba samaksu — Darba kavējuma ieskaitīšana apmaksātā slimības atvaļinājuma kopējā maksimālajā dienu skaitā noteiktā laika periodā)

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 8. septembrī
   lietā C-191/03 (Labour Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) North Western Health Board pret Margaret McKenna (1)

   (Vienlīdzīga darba samaksa vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem - Pirms grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma radusies slimība - Slimība, kas saistīta ar grūtniecību - Pakļaušana vispārējam slimības atvaļinājuma režīmam - Ietekme uz darba samaksu - Darba kavējuma ieskaitīšana apmaksātā slimības atvaļinājuma kopējā maksimālajā dienu skaitā noteiktā laika periodā)
   (2005/C 281/05)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-191/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Labour Court (Īrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003.gada 14. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 12. maijā, tiesvedībā North Western Health Board pret Margaret McKenna
      , Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] (referents) un R. Šintgens [R. Schintgen], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 8. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               EKL 141. pants un Padomes 1975. gada 10. februāra Direktīva 75/117/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, ievērojot principu par vienlīdzīgu darba samaksu vīriešiem un sievietēm, ir piemērojama attiecībā uz slimības atvaļinājuma režīmu, ko vienādi attiecina uz darba ņēmējām sievietēm, kurām ir slimība, kas saistīta ar grūtniecību, un citiem darba ņēmējiem, kuriem ir ar grūtniecību nesaistīta slimība.

               2.

               EKL 141. pants un Direktīva 75/117 ir jāinterpretē tādējādi, ka diskrimināciju dzimuma dēļ neveido:

                           —

                           slimības atvaļinājuma režīma noteikums, kas gadījumā, ja darba kavējums pārsniedz noteiktu ilgumu, paredz samazināt darba samaksu attiecībā uz darba ņēmējām sievietēm, kuras pirms grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma ir kavējušas darbu sakarā ar slimību, kas saistīta ar grūtniecību, tāpat kā attiecībā uz darba ņēmējiem vīriešiem, kuri kavējuši darbu kādas citas slimības dēļ, ar nosacījumu, ka, pirmkārt, attieksme pret darba ņēmēju sievieti ir tāda pati, kā pret darba ņēmēju vīrieti, kas kavē darbu slimības dēļ, un ka, otrkārt, piešķirto pabalstu apmērs nav tik niecīgs, ka padara apšaubāmu strādājošo grūtnieču aizsardzības mērķi;

                           —

                           slimības atvaļinājuma režīma noteikums, kas paredz darba kavējuma laiku slimības dēļ ieskaitīt apmaksāta slimības atvaļinājuma kopējā maksimālā dienu skaitā, uz ko darba ņēmējam ir tiesības noteiktā laika periodā neatkarīgi no tā, vai slimība ir saistīta ar grūtniecību vai nav ar to saistīta, ar nosacījumu, ka darba kavējuma ieskaitīšana tādas slimības dēļ, kas saistīta ar grūtniecību, nenoved pie tā, ka tāda darba kavējuma laikā, uz ko attiecināma šī ieskaitīšana pēc grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma, darba ņēmēja sieviete saņem pabalstus, kas ir mazāki par minimālo apmēru, uz ko šim darba ņēmējam bija tiesības tādas slimības laikā, kura radās, atrodoties grūtniecības stāvoklī.

      (1)  OV C 158, 05.07.2003.


title: Lieta T-355/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 21. janvāra spriedums – easyJet Airline/Komisija (Konkurence – Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – Lidostas pakalpojumu tirgus – Lēmums par sūdzības noraidīšanu – Regulas (EK) Nr. 1/2003 13. panta 2. punkts – Lieta, ko izskata dalībvalsts konkurences iestāde – Sūdzības noraidīšana prioritātes apsvērumu dēļ – Konkurences iestādes lēmums, ar kuru saskaņā ar konkurences tiesībām izdarīti secinājumi no izmeklēšanas, kas veikta atbilstoši attiecīgajai jomai piemērojamiem valsts tiesību aktiem – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/25

      Vispārējās tiesas 2015. gada 21. janvāra spriedums – easyJet Airline/Komisija
      (Lieta T-355/13) (1)

      (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Lidostas pakalpojumu tirgus - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Regulas (EK) Nr. 1/2003 13. panta 2. punkts - Lieta, ko izskata dalībvalsts konkurences iestāde - Sūdzības noraidīšana prioritātes apsvērumu dēļ - Konkurences iestādes lēmums, ar kuru saskaņā ar konkurences tiesībām izdarīti secinājumi no izmeklēšanas, kas veikta atbilstoši attiecīgajai jomai piemērojamiem valsts tiesību aktiem - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2015/C 073/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: easyJet Airline Co. Ltd (Luton, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – M. Werner un R. Marian, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Biolan un F. Ronkes Agerbeek)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Luchthaven Schiphol NV (Schiphol, Nīderlande) (pārstāvji – J. de Pree, G. Hakopian un S. Molin, advokāti)

         Priekšmets

      Lūgums atcelt Komisijas 2013. gada 3. maija Lēmumu C(2013) 2727, galīgā redakcija, ar kuru noraidīta prasītājas sūdzība par Luchthaven Schiphol saistībā ar iespējamu pret konkurenci vērstu rīcību lidostas pakalpojumu tirgū (Lieta COMP/39.869 – easyJet/Schiphol)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  easyJet Airline Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-653/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. decembrī iesniedza Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) – Jitka Svobodová/Česká republika – Okresní soud v Náchodě

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. decembrī iesniedza Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) – Jitka Svobodová/Česká republika – Okresní soud v Náchodě

   (Lieta C-653/16)
   (2017/C 078/16)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší soud České republiky

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Jitka Svobodová

      Atbildētāja: Česká republika – Okresní soud v Náchodě

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Čehijas Republikas tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesnešiem nav tiesību uz atlīdzību par dežūrām, lai gan citiem darba ņēmējiem (gan valsts, gan privātajā sektorā) ir tiesības uz šādu atlīdzību saskaņā ar Zákoník práce (Darba kodekss) vai citām tiesību normām, rada tādu nevienlīdzīgu attieksmi darba samaksas ziņā, kas ir aizliegta ar Padomes Direktīvu 2000/78/EK (1)?

               2)

               Vai Čehijas Republikas tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru visiem tiesnešiem (atbilstoši nostrādāto gadu skaitam) ir tiesības uz tādu pašu darba algu, lai gan viņi katrs dežūrē atšķirīgu stundu skaitu, rada tādu nevienlīdzīgu attieksmi darba samaksas ziņā, kas ir aizliegta ar Padomes Direktīvu 2000/78/EK?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV 2000, L 303, 16. lpp.).


title: Lieta T-51/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Aecops/Komisija

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Aecops/Komisija
   (Lieta T-51/11)
   2011/C 139/37
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AECOPS — Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji — J. da Cruz Vilaça un L. Pinto Monteiro, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Komisijas 2010. gada 27. oktobra Lēmumu lietā 88 0369 P1, ar kuru līdz PTE 37 056 405 ir samazināta ar Komisijas 1988. gada 29. aprīļa Lēmumu Nr. C(88) 831 piešķirtā finanšu atbalsta summa un vienlaikus prasīts atmaksāt summu EUR 294 298,41 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmums neesot pieņemts saprātīgā termiņā, un tādēļ:

                           —

                           lietai iestājies noilgums: prasītāja uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts pēc tam, kad beidzies Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 1. nod., 1. sēj., 340. lpp.), 3. pantā paredzētais lietas 4 gadu noilguma termiņš. Turklāt, pat ja lietas noilguma termiņš būtu, iespējams, ticis pārtraukts, lēmums nav ticis pieņemts minētās regulas 3. panta 1. punkta ceturtajā daļā noteiktajā par noilguma termiņu divreiz ilgākā laikā. Tā kā attiecīgās tiesības noilguma dēļ vairs nav izmantojamas, apstrīdētais lēmums esot jāuzskata par prettiesisku un neizpildāmu;

                           —

                           esot pārkāpts tiesiskās drošības princips: prasītāja uzskata, ka Komisija, no apgalvotajām nelikumībām līdz galīgā lēmuma pieņemšanai ļaudama paiet vairāk nekā 20 gadiem, neesot ievērojusi tiesiskās drošības principu. Saskaņā ar šo Eiropas Savienības tiesību sistēmas pamatprincipu ikvienam ir tiesības uz savu lietu izskatīšanu Savienības iestādēs saprātīgā termiņā;

                           —

                           esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību: prasītāja uzskata, ka esot pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību, jo, ņemot vērā, ka no apgalvotajām nelikumībām līdz galīgā lēmuma pieņemšanai ir pagājuši vairāk nekā 20 gadi, prasītājai tika liegts savus apsvērumus sniegt savlaicīgi, proti, kad tās rīcībā vēl bija dokumenti, kas ļautu attaisnot izdevumus, kurus Komisija uzskata par nefinansējamiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu: prasītāja uzskata, ka apstrīdētais lēmums neatbilst LESD 296. pantā noteiktajām pamatojuma norādīšanas prasībām. Proti, apstrīdētajā lēmumā nav pat kopsavilkuma veidā izklāstīti iemesli, kāpēc ir samazināts ESF finanšu atbalsts, un arī IGFSE [Instituto de Gestão do Fundo Social Europeu — Eiropas Sociālā fonda pārvaldības institūta] vēstulē, ar kuru par apstrīdēto lēmumu ir paziņots prasītājai, nav kaut vismaz nedaudz saprotamā veidā izklāstīti nedz iemesli, kuru dēļ ir samazināts minētais finansējums, nedz tas, kuri izdevumi ir un kuri nav finansējami. Pēc prasītājas domām, arī pamatojuma nenorādīšanas dēļ Vispārējai tiesai būtu jāatceļ apstrīdētais lēmums.


title: Lieta C-15/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 23. aprīļa rīkojums ( Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — 01081 Telecom AG /Vācijas Federatīvā Republika, piedaloties: E-Plus Mobilfunk GmbH & Co. KG

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 23. aprīļa rīkojums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — 01081 Telecom AG/Vācijas Federatīvā Republika, piedaloties: E-Plus Mobilfunk GmbH & Co. KG

   (Lieta C-15/07) (1)

   (2007/C 183/59)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta T-43/09: Prasība, kas celta 2009. gada 3. februārī — Cachuera /ITSB — Gelkaps ( Ayanda )

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/53

         Prasība, kas celta 2009. gada 3. februārī — Cachuera/ITSB — Gelkaps (“Ayanda”)
   (Lieta T-43/09)
   (2009/C 69/115)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: La Cachuera, SA, Misiones (Argentīna) (pārstāvis — E. Armijo Chávarri, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Gelkaps GmbH, Pritzwalk (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2008. gada 19. novembra lēmumu ir iesniegta paredzētajā termiņā un atbilstošā formā un pēc attiecīgo procesuālo prasību izpildes atcelt minēto lēmumu un piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Gelkaps GmbH

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “AYANDA” (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 315 405) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5., 28., 29., 30., 32. un 44. klasē.

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas grafiska preču zīme un vārdiska preču zīme “AMANDA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Lieta C-616/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums ( Rechtbank ’s-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Solvay SA/Honeywell Fluorine Products Europe BV, Honeywell Belgium NV, Honeywell Europe NV (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija, spriedumu atzīšana un izpilde — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Prasība par Eiropas patenta pārkāpumu — Īpašā un izņēmuma jurisdikcija — 6. panta 1. punkts — Vairāki atbildētāji — 22. panta 4. punkts — Patenta spēkā esamības apstrīdēšana — 31. pants — Pagaidu vai aizsardzības (nodrošinājuma) pasākumi)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/7

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums (Rechtbank ’s-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Solvay SA/Honeywell Fluorine Products Europe BV, Honeywell Belgium NV, Honeywell Europe NV

   (Lieta C-616/10) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija, spriedumu atzīšana un izpilde - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Prasība par Eiropas patenta pārkāpumu - Īpašā un izņēmuma jurisdikcija - 6. panta 1. punkts - Vairāki atbildētāji - 22. panta 4. punkts - Patenta spēkā esamības apstrīdēšana - 31. pants - Pagaidu vai aizsardzības (nodrošinājuma) pasākumi)
   2012/C 287/11
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank ’s-Gravenhage

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Solvay SA

      Atbildētājas: Honeywell Fluorine Products Europe BV, Honeywell Belgium NV, Honeywell Europe NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank ’s-Gravenhage — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 6. panta 1. punkta, 22. panta 4. punkta un 31. panta interpretācija — Īpašā un ekskluzīvā jurisdikcija — Vairāki atbildētāji — Pagaidu noregulējuma tiesvedība, kuru, lai panāktu patenta pārkāpuma pārrobežu aizliegumu, ir ierosinājis Eiropas patenta īpašnieks

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad divām vai vairākām sabiedrībām, kuras ir reģistrētas dažādās dalībvalstīs, tiesvedībā, kas notiek vienā no šo dalībvalstu tiesām, katrai atsevišķi tiek pārmests Eiropas patenta, kas ir spēkā citā dalībvalstī, vienas un tās pašas valsts daļas pārkāpums attiecībā uz vienu un to pašu produktu, šīs tiesību normas izpratnē var rasties risks, ka atsevišķās tiesvedībās tiks pieņemti nesavienojami spriedumi. Iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus atbilstošos lietas materiālus, ir jāizvērtē, vai šāds risks pastāv.

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 22. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj, ka tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, tiek piemērots šīs regulas 31. pants.

      (1)  OV C 89, 19.3.2011.


title: Lieta T-336/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TV Danmark A/S un Kanal 5 Denmark Ltd. iesniedza 2004. gada 13. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/51

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TV Danmark A/S un Kanal 5 Denmark Ltd. iesniedza 2004. gada 13. augustā
   (Lieta T-336/04)
   (2004/C 262/95)
   iesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla TV Danmark A/S, Copenhagen (Dānija) un Kanal 5 Denmark Ltd., Hounslow (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv D. Vandermeersch, K. Karl un H. Peytz, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 19. maija Eiropas Kopienu Komisijas lēmuma par valsts finansējumu Dānijas valsts apraides organizācijai TV2/Danmark ar licences maksu un citiem līdzekļiem 1. pantu, tādā apjomā kā Komisija konstatēja, ka starp 1995. gadu un 2002. gadu TV2/Danmark piešķirtais atbalsts licences maksas resursu un citu līdzekļu, kas uzskaitīti lēmumā, formā ir saderīgs ar kopējo tirgu atbilstoši EKL 86. panta 2. punktam;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt maksu par juridiskajiem pakalpojumiem, izmaksas un citus izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija konstatēja, ka starp 1995. gadu un 2002. gadu Dānijas valsts apraides organizācija TV2/Danmark saņēma valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. Komisija secināja, ka atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu atbilstoši EKL 86. panta 2. punktam, izņemot pārmērīgu kompensāciju 628.2 miljonu DKK apmērā, kas TV2/Danmark A/S būtu jāatmaksā.
   Prasītāji pieprasa lēmuma 1. panta atcelšanu tādā apjomā, kā tas atzina, ka daļa no atbalsta ir saderīga ar kopējo tirgu. Prasītāji apgalvo, ka, pieņemot šo lēmuma daļu, Komisija ir pārkāpusi EKL 86. panta 2. punktu, 87. un 88. pantu, kā arī EK Līgumam pievienoto Protokolu par valsts apraides organizāciju sistēmu dalībvalstīs.
   Prasītāji apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 87. un 88. pantu, kad, uzzinot, ka šis atbalsts bija jauns atbalsts, tā tomēr turpināja uzskatīt šo atbalstu (izņemot konstatēto pārmērīgo kompensāciju) par saderīgu ar kopējo tirgu, kaut gan tai vajadzēja konstatēt visa atbalsta pretlikumību, jo tas netika paziņots.
   Turklāt prasītāji apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 86. panta 2. punktu, 87. un 88. pantu un Protokolu, kad tā konstatēja, ka visas TV2 izmaksas ir saistītas ar publisko pakalpojumu pienākumiem un tādēļ var būt valsts finansētas, neskatoties uz to, ka nav pietiekami precīzas TV2 publisko pakalpojumu pienākumu definīcijas. Komisija arī pārkāpa minētos pantus, kad tā atzina valsts atbalstu, pamatojoties uz testu par to, vai TV2 mēģināja ''palielināt ieņēmumus'' (''maximise revenues'') un pierādīšanas pienākums tika uzlikts prasītājiem. Tā pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, neņemot vērā pierādījumus par to, ka TV2 pārdeva pakalpojumus par zemākām cenām nekā efektīvam patstāvīgam tirgus dalībniekam.
   Prasītāji arī apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 86. panta 2. punktu un Protokolu, jo tā akceptēja atbalstu, neskatoties uz tās šaubām par TV2 cenu politiku un cenu līmeni Dānijā. Turklāt Komisija pārkāpa EKL 86. panta 2. punktu, jo tā neizvērtēja, vai TV2 neto izmaksas ir samērīgas ar publisko pakalpojumu pienākumiem, un akceptēja, ka nepastāv nekāda, vai, pakārtoti, nepastāv pietiekama Dānijas sabiedriskā kontrole pār TV2 publisko pakalpojumu pienākumu izpildi.


title: Lieta C-487/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-548/12 Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG/ITSB 2015. gada 10. septembrī iesniedza Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-548/12 Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG/ITSB 2015. gada 10. septembrī iesniedza Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG

   (Lieta C-487/15 P)
   (2016/C 191/04)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (pārstāvis – J. Krenzel, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Redrock Construction s.r.o.

   Ar 2016. gada 25. februāra rīkojumu Tiesa noraidīja apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepieņemamu.


title: Lieta T-461/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. novembrī — CheapFlights International /ITSB — Cheapflights ( Cheapflights )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/58

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. novembrī — CheapFlights International/ITSB — Cheapflights (“Cheapflights”)
   (Lieta T-461/09)
   2010/C 24/104
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CheapFlights International Ltd, Ballybofey (Īrija) (pārstāvji — H. Hartwig un A. von Mühlendahl, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Cheapflights Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 31. augusta lēmumu lietā R 1607/2007-4;

               —

               noraidīt otras procesa Apelāciju padomē dalībnieces apelācijas sūdzību par atbildētāja Iebildumu nodaļas 2007. gada 22. jūnija lēmumu iebildumu procesā B 849 150;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kuri radušies prasītājai procesā Apelāciju padomē; un

               —

               piespriest otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kuri radušies prasītājai procesā Apelāciju padomē, ja tā izlemtu iestāties šajā lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme melnā un baltā krāsā “Cheapflights” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38., 39., 41., 42., 43. un 44. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Īrijas reģistrācija grafiskam krāsainam apzīmējumam “CheapFlights” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36., 38., 41., 43., un 44. klasē; Īrijas vārdiskas preču zīmes “CHEAPFLIGHTS” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 39. un 44. klasē, reģistrācijas pieteikums; Īrijas reģistrācija vārdiskai preču zīmei “CHEAPFLIGHTS” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38., 41., 42 un 44. klasē; Īrijas reģistrācija grafiskam apzīmējumam “CheapFlights.ie” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 39., 41., 42. un 43. klasē; starptautiska reģistrācija grafiskam apzīmējumam “CheapFlights” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 38., 39. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un iebildumus pilnībā noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 2007/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini nolēmusi, ka nepastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.


title: Lieta T-449/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. oktobrī — S.L.V. Elektronik/ITSB — Jiménez Muñoz ( LINE )

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. oktobrī — S.L.V. Elektronik/ITSB — Jiménez Muñoz (“LINE”)
   (Lieta T-449/08)
   (2008/C 327/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: S.L.V. Elektronik GmbH (Übach-Palenberg, Vācija) (pārstāvis — C. König, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Angel Jiménez Muñoz (Gelida, Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 18. jūlija lēmumu lietā R 759/2007-4 tiktāl, ciktāl ar to ir atteikta reģistrācijai pieteiktās preču zīmes Nr. 3 316 908 reģistrācija attiecībā uz “elektrotīklā ekspluatējamām gaismām, apgaismošanas aparātiem un iekārtām, gaismas tehniskās iekārtām skatuves efektiem, elektriskām lampām un iepriekš minēto preču detaļām”, un piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “LINE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 316 908;

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Angel Jiménez Muñoz;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiskas un vārdiskas preču zīmes “Line” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 37. un 38. klasē;

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt;

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu;

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmē nav sajaukšanas iespējas. Turklāt Apelāciju padome nav pamatojusies uz reģistrācijai pieteikto preču zīmi, bet — paraugu, kas nav ar to identisks.


title: Lieta T-796/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Philip Morris/Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, kuri izstrādāti, veicot sagatavošanas darbus, lai pieņemtu direktīvu par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar tiesvedību un juridisko konsultāciju aizsardzību — Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību — Sevišķas sabiedrības intereses

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/30

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Philip Morris/Komisija
   (Lieta T-796/14) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, kuri izstrādāti, veicot sagatavošanas darbus, lai pieņemtu direktīvu par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar tiesvedību un juridisko konsultāciju aizsardzību - Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Sevišķas sabiedrības intereses)
   (2016/C 392/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Philip Morris Ltd (Richmond, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – K. Nordlander un M. Abenhaïm, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un F. Clotuche-Duvieusart)

      Priekšmets

   Prasība, kura pamatota ar LESD 263. pantu un kurā lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 24. septembra lēmumu Ares (2014) 3142109, ciktāl prasītājai tika liegta pilnīga piekļuve pieprasītajiem dokumentiem, izņemot tajos ietvertos grozītos personas datus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Philip Morris Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 16.2.2015.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta)  2006 gada 12. janvārī  lietā C-69/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 659/1999 — Valsts atbalsts lauksaimniecības nozarē — Gada pārskatu iesniegšana par 2000. un 2001. gadu — Vadlīnijas attiecībā uz valsts atbalstu pārbaudi)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2006 gada 12. janvārī
   lietā C-69/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 659/1999 - Valsts atbalsts lauksaimniecības nozarē - Gada pārskatu iesniegšana par 2000. un 2001. gadu - Vadlīnijas attiecībā uz valsts atbalstu pārbaudi)
   (2006/C 60/18)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-69/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 11. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Clotuche-Duvieusart un A. Stobiecka-Kuik) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis — S. Schreiner), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši Dž. Arestis [G. Arestis] (referents) un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2006. gada 12. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Neiesniedzot līdz 2001. gada 1. jūlijam un vēlākais — līdz 2002. gada 30. jūnijam gada pārskatus par visām valsts atbalsta shēmām, kas pastāvēja lauksaimniecības nozarē 2000. un 2001. gadā, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līguma 88. panta 1. punkts un 21. pants Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta [jaunajā redakcijā — 88. pants] piemērošanai, kas ir ieviesta ar Komisijas vēstuli “Kopienas vadlīnijas attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē” (publicēta Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī2000. gada 1. februārī);

               2.

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2005.


title: Lieta C-516/07: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 7. maija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/60/EK — Sistēma Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā — Kompetento iestāžu norīkošana hidrogrāfiskajiem apgabaliem)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/8

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 7. maija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (lieta C-516/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/60/EK - Sistēma Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā - Kompetento iestāžu norīkošana hidrogrāfiskajiem apgabaliem)
   2009/C 153/15
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — B. Plaza Cruz)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu tiesību normu nepieņemšana noteiktajā termiņā, kas vajadzīgas, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 1. lpp.), 3. panta 2., 7. un 8. punkta prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nenorīkojot kompetentās iestādes, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, noteikumus attiecībā uz Galīsijas, Basku zemes, Andalūzijas, Baleāru un Kanāriju salu autonomajām kopienām, Spānijas Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 3. panta 2., 7. un 8. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 09.02.2008.


title: Lieta F-24/06: Prasība, kas celta  2006. gada 10. martā  —  Abarca Montiel  u.c. pret Komisiju

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/33

         Prasība, kas celta 2006. gada 10. martā — Abarca Montiel u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-24/06)
   (2006/C 108/61)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Sabrina Abarca Montiel u.c. (pārstāvis — L. Vogel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt iestādes, kura pilnvarota slēgt darba līgumus (IPSL), 2005. gada 21. novembra lēmumu, ar ko ir noraidītas sūdzības, kuras prasītājas iesniedza dažādos datumos laikposmā no 2005. gada 26. jūlija līdz 2005. gada 17. augustam un ar kurām kritizē administratīvos lēmumus par katras prasītājas amata klasificēšanu un atalgojuma noteikšanu un 7. pantu komisāru kolēģijas 2005. gada 27. aprīļa lēmumā, kurā ir ietverti “Vispārīgi īstenošanas noteikumi par pārejas pasākumiem, kas ir piemērojami Briseles mazbērnu novietnēs un bērnudārzos strādājošajiem Briseles Infrastruktūras biroja darbiniekiem” (VIN), kā arī minētā lēmuma I un II pielikumu;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt arī lēmumus, pret kuriem ir iesniegtas iepriekš minētās sūdzības;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas, kas pašlaik ir Briseles mazbērnu novietnēs un bērnudārzos strādājošās līgumdarbinieces, jau pirms viņu iecelšanas amatā pildīja tos pašus pienākumus saskaņā ar darba līgumiem, kuriem piemēro Beļģijas tiesības. Viņas apstrīdēja viņu amata klasifikāciju un atalgojumu, ko noteikusi atbildētāja, viņas ieceļot amatā par līgumdarbiniecēm.
   Ar viņu prasības pirmo pamatu prasītājas apgalvo, ka saskaņā ar VIN un citiem noteikumiem par Komisijas līgumdarbiniekiem viņu amats būtu bijis jāklasificē III funkciju grupā, nevis II funkciju grupā, ņemot vērā viņu kvalifikāciju un darba stāžu.
   Ar otro pamatu prasītājas it īpaši sūdzas par to, ka viņām nav piešķirta VIN 6. pantā paredzētā minimālā alga.
   Ar trešo pamatu prasītājas norāda uz to, ka ir pārkāpts Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (PDNK) 2. panta 2. punkts, vienošanās protokols, kas noslēgts 2002. gada 22. janvārī starp Komisiju un to mazbērnu novietņu un bērnudārzu darbinieku delegāciju, kas strādā saskaņā ar līgumiem, kam piemēro Beļģijas tiesības, un nediskriminācijas princips, kā arī vispārējie principi sociālā nodrošinājuma jomā. It sevišķi, aprēķinot prasītājām garantēto atalgojumu, nav bijis jāņem vērā ģimenes pabalsti.


title: Lieta T-117/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. martā – Igaunija/Komisija

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/28

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. martā – Igaunija/Komisija
   (Lieta T-117/15)
   (2015/C 171/33)
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Igaunijas Republika (pārstāve – Kristi Kraavi-Käerdi)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 22. decembra vēstulē (Ares[2014]4324235) iekļauto lēmumu, ar kuru Komisija atteikusies grozīt Komisijas Lēmumu 2006/776/EK par summām, kas jāiekasē par neizņemto cukura pārpalikumu (1);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā Pievienošanās akta (2) IV pielikuma 4. punkta 2. apakšpunktam, ko lasa kopā ar Pievienošanās akta 58. pantu.

                           —

                           No Tiesas sprieduma Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450) viennozīmīgi izrietot, ka Komisijas Lēmums 2006/776 jau kopš minēto Pievienošanās akta noteikumu pieņemšanas brīža tam ir pretrunā un ka Komisijai tas ir jāgroza. Tā kā Komisija apstrīdētajā lēmumā ir atteikusies grozīt Lēmumu 2006/776, arī apstrīdētais lēmums esot pretrunā minētajiem Pievienošanās akta noteikumiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts labas pārvaldības princips.

                           —

                           Komisijai atbilstoši labas pārvaldības principam esot jāievēro pienākums piemērot tiesību aktus atbilstoši Eiropas Tiesas interpretācijai. Tā kā Komisija nav nodrošinājusi Lēmuma 2006/776 atbilstību Savienības tiesībām saskaņā ar Vispārējās tiesas spriedumiem Čehijas Republika/Komisija (T-248/07, Krājums, EU:T:2012:170) un Lietuvas Republika/Komisija (T-262/07, Krājums, EU:T:2012:171), kā arī ar Tiesas spriedumu Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450), tā esot pārkāpusi labas pārvaldības principu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips.

                           —

                           Apstrīdētais lēmums un Lēmums 2006/776 esot pretrunā samērīguma principam tādēļ, ka Igaunija, vēršoties pret indivīdu, nedrīkstot atsaukties uz Regulu (EK) Nr. 60/2004 (3) un ka Igaunijai atbilstoši šiem lēmumiem esot jāveic tikai maksājumi Savienības budžetā, kā arī tādēļ, ka neesot iespējams sasniegt ar cukura pārpalikuma likvidēšanas sistēmu noteikto mērķi.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisijas Lauksaimniecības un lauku attīstības ģenerāldirektorāts neesot pilnvarots pieņemt apstrīdēto lēmumu.

                           —

                           Lēmums par to, vai Komisijas Lēmums 2006/776 ir jāgroza, esot bijis jāpieņem Eiropas Komisijas komisāru kolēģijai. Runa esot par kādu būtisku lēmumu, kura pieņemšanu nedrīkstot deleģēt.

      (1)  : Komisijas 2006. gada 13. novembra Lēmums 2006/776/EK par summām, kas jāiekasē par neizņemto cukura pārpalikumu (OV L 314, 35. lpp.).

      (2)  Akts par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (OV 2003, L 236, 33. lpp.).

      (3)  Komisijas 2004. gada 14. janvāra Regula (EK) Nr. 60/2004, ar ko nosaka pārejas posma pasākumus cukura nozarē sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos (OV L 9, 8. lpp.).


title: Lieta C-414/05: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 23. novembrī

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/16

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 23. novembrī
   (Lieta C-414/05)
   (2006/C 10/32)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 23. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. B. Stromsky, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2003. gada 8. oktobra Direktīvu 2003/94/EK, ar ko nosaka labas ražošanas prakses principus un pamatnostādnes attiecībā uz cilvēkiem paredzētām zālēm un pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm (1), Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;
               un

               2)

               atzīt, ka, jebkurā gadījumā, nedarot zināmus Komisijai normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2003. gada 8. oktobra Direktīvu 2003/94/EK, ar ko nosaka labas ražošanas prakses principus un pamatnostādnes attiecībā uz cilvēkiem paredzētām zālēm un pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               3)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija norāda, ka transpozīcijas termiņš beidzās 2004. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 262, 14.10.2003., 22. lpp.


title: Lieta T-580/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 16. maija spriedums — Wohlfahrt /ITSB — Ferrero ( “Kindertraum” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Kindertraum” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Kinder” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 16. maija spriedums — Wohlfahrt/ITSB — Ferrero (“Kindertraum”)
   (Lieta T-580/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Kindertraum” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Kinder” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 194/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Harald Wohlfahrt (Rothenburg ob der Tauber, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji N. Scholz Recht, pēc tam G. Huβlein-Stich, un visbeidzot M. Loschelder, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji A. Pohlmann, pēc tam D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ferrero SpA (Alba, Itālija) (pārstāvji — F. Jacobacci un L. Ghedina, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 20. oktobra lēmumu lietā R 815/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ferrero SpA un Harald Wohlfahrt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Harald Wohlfahrt atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 26.02.2011.


title: Lieta C-250/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hessisches Finanzgericht2005. gada 14. aprīļa lēmumu lietā Sachen Turbon International GmbH — kā Kores Nordic Deutschland GmbH tiesību un saistību pārņēmēja — pret Oberfinanzdirektion Koblenz

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hessisches Finanzgericht2005. gada 14. aprīļa lēmumu lietā Sachen Turbon International GmbH — kā Kores Nordic Deutschland GmbH tiesību un saistību pārņēmēja — pret Oberfinanzdirektion Koblenz

   (Lieta C-250/05)
   (2005/C 217/52)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Hessisches Finanzgericht (Hesenes Finanšu tiesa, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 14. aprīļa lēmumu lietā Sachen Turbon International GmbH — kā Kores Nordic Deutschland GmbH tiesību un saistību pārņēmēja — pret Oberfinanzdirektion Koblenz un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 15. jūnijā.

      Hessisches Finanzgericht lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai tas ir pretrunā ar Eiropas Kopienu tiesas 2002. gada 7. februāra spriedumā lietā C-276/00 (1) pieņemto lēmumu, ka saskaņā ar I pielikumu Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (2), redakcijā pēc Komisijas 1996. gada 9. septembra Regulas (EK) Nr. 1734/96 (3), tintes kasete bez integrētas drukas galvas, kas sastāv no plastmasas korpusa, porolona, metāla sieta, vārstiem, drošības uzlīmes, [marķējuma] uzlīmes, tintes un iepakojuma materiāla, ko gan pēc kasetes formas, gan pēc tintes var ievietot tikai printerī ar Epson Stylus Color tintes printerim līdzīgām īpašībām, ir jāiekļauj Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā Nr. 3215 90 80, ar ko norādītā tintes kasete kā printera daļa vai piederums netiek pareizi iekļauta pozīcijā Nr. KN 8473, jo printera mehāniskā un elektroniskā darbība ir atkarīga no šādas kasetes pieejamības?

      (1)  Krājumā vēl nav publicēts, OV C 84, 2000, 27. lpp.

      (2)  OV L 256, 1. lpp.

      (3)  OV L 238, 1. lpp.


title: Tiesas rīkojums (ceturtā palāta) 2005. gada 15. martā lietā C-553/03 P Panhellenic Union of Cotton Ginners and Exporters pret Eiropas Kopienu Komisiju, Grieķijas Republiku (Apelācija — Valsts atbalsts — Prasība atcelt tiesību aktu — Reglamenta 119. pants)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/19

      TIESAS RĪKOJUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 15. martā
   lietā C-553/03 P Panhellenic Union of Cotton Ginners and Exporters pret Eiropas Kopienu Komisiju, Grieķijas Republiku (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Prasība atcelt tiesību aktu - Reglamenta 119. pants)
   (2005/C 182/36)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-553/03 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2003. gada 30. decembrī iesniedza Panhellenic Union of Cotton Ginners and Exporters, kuru pārstāv K. Adamantopuls [K. Adamantopoulos] un H. Gutjeress Gisberts [J. Gutiérrez Gisbert], advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, citiem lietas dalībniekiem esot Eiropas Kopienu Komisijai, ko pārstāv N. Khans [N. Khan], pārstāvis, Grieķijas Republikai, ko pārstāv V. Kontolaimoss [V. Kontolaimos] un I. Halkiass [I. Chalkias], pārstāvji, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], tiesneši H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] (referents) un E. Juhāss [E. Juhász], ģenerāladvokāts: L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 15. martā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Panhellenic Union of Cotton Ginners and Exporters sedz savus tiesāšanās izdevumus un Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta C-210/06: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums ( Szegedi Ítélőtábla (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tiesvedībā Cartesio Oktató és Szolgáltató bt (Sabiedrības juridiskās adreses pārcelšana uz dalībvalsti, kas nav tās dibināšanas dalībvalsts — Lūgums grozīt komercreģistra atzīmi par juridisko adresi — Atteikums — Apelācija par komercreģistra tiesas lēmumu — EKL 234. pants — Prejudiciāls nolēmums — Pieņemamība — Tiesas jēdziens — Jēdziens valsts tiesa, kuras lēmumus saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem nevar pārsūdzēt — Apelācija par lēmumu lūgt prejudiciālu nolēmumu — Apelācijas tiesas tiesības atcelt šo lēmumu — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — EKL 43. un 48. pants)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/3

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 16. decembra spriedums (Szegedi Ítélőtábla (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tiesvedībā Cartesio Oktató és Szolgáltató bt

   (Lieta C-210/06) (1)

   (Sabiedrības juridiskās adreses pārcelšana uz dalībvalsti, kas nav tās dibināšanas dalībvalsts - Lūgums grozīt komercreģistra atzīmi par juridisko adresi - Atteikums - Apelācija par komercreģistra tiesas lēmumu - EKL 234. pants - Prejudiciāls nolēmums - Pieņemamība - “Tiesas’ jēdziens - Jēdziens “valsts tiesa, kuras lēmumus saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem nevar pārsūdzēt’ - Apelācija par lēmumu lūgt prejudiciālu nolēmumu - Apelācijas tiesas tiesības atcelt šo lēmumu - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - EKL 43. un 48. pants)
   (2009/C 44/04)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Iesniedzējtiesa
   Szegedi Ítélőtábla
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   Cartesio Oktató és Szolgáltató bt
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Szegedi Ítélőtábla (Ungārija) — EKL 43., 48. un 234. panta interpretācija — Neiespējamība pārcelt saskaņā ar vienas dalībvalsts tiesību aktiem izveidotas sabiedrības juridisko adresi uz citu dalībvalsti bez iepriekšējas likvidācijas izcelsmes dalībvalstī
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               tāda tiesa kā iesniedzējtiesa, kas izskata apelācijas sūdzību par lēmumu, ko pieņēmusi komercreģistra tiesa, ar ko ir noraidīts lūgums veikt grozījumu šī reģistra atzīmē, ir jāuzskata par tiesu, kurai ir tiesības iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu EKL 234. panta izpratnē, neskatoties uz apstākli, ka nedz lēmuma pieņemšanas procedūra šajā tiesā, nedz apelācijas tiesvedība iesniedzējtiesā nav notikusi saskaņā ar sacīkstes principu;

               2)

               tāda tiesa kā iesniedzējtiesa, kuras pieņemtie lēmumi tādā tiesvedībā kā pamata lietā var tikt pārsūdzēti kasācijas kārtībā, nevar tikt uzskatīta par tiesu, kuras lēmumus saskaņā ar valsts tiesību aktiem nevar pārsūdzēt EKL 234. panta trešās daļas izpratnē;

               3)

               ja ir valsts tiesību normas par tiesībām iesniegt apelāciju par rīkojumu par prejudiciāla nolēmuma lūgšanu, ko raksturo apstāklis, ka lieta pilnībā paliek izskatīšanā iesniedzējtiesā un tikai rīkojums par prejudiciālo jautājumu uzdošanu ir pārsūdzams, EKL 234. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetenci, ko šis Līguma noteikums piešķir iesniedzējtiesai, nebūtu jāapšauba, piemērojot valsts tiesību noteikumus par tiesībām uz apelāciju par rīkojumu par prejudiciālu jautājumu uzdošanu Tiesai, kas ļauj apelācijas tiesai grozīt, atcelt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu un likt tiesai, kas šo lēmumu ir pieņēmusi, atsākt valsts tiesību procedūru, ko tā bija apturējusi;

               4)

               šobrīd spēkā esošajās Kopienas tiesībās EKL 43. un 48. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neaizliedz dalībvalsts tiesisko regulējumu, kas liedz sabiedrībai, kas dibināta saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesībām, pārcelt savu juridisko adresi uz citu dalībvalsti, saglabājot savu sabiedrības statusu, uz ko attiecas tās dalībvalsts tiesības, saskaņā ar kuras tiesisko regulējumu tā tikusi dibināta.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Lieta C-491/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. septembrī iesniedza Verwaltungsgerichts Berlin (Vācija) — Mohamed Ali Ben Alaya /Vācijas Republika

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/47

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. septembrī iesniedza Verwaltungsgerichts Berlin (Vācija) — Mohamed Ali Ben Alaya/Vācijas Republika
   (Lieta C-491/13)
   2013/C 344/82
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Mohamed Ali Ben Alaya

      Atbildētāja: Vācijas Republika

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīva 2004/114/EK (1) par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā pamato saistošas tiesības uz studijām paredzētas vīzas un tai sekojošās uzturēšanās atļaujas izsniegšanu saskaņā ar šīs tā dēvētās studentu direktīvas 12. pantu, ja ir izpildīti “uzņemšanas nosacījumi”, t.i., 6. un 7. panta nosacījumi, un nav nekāda iemesla uzņemšanas atteikumam atbilstoši direktīvas 6. panta 1. punkta d) apakšpunktam?

      (1)  OV L 375, 12. lpp.


title: Lieta C-320/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 11. jūlijā ierosinājusi Antartica Srl par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 10. maija spriedumu lietā T-47/06 Antartica Srl /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/27

         Apelācija, ko 2007. gada 11. jūlijā ierosinājusi Antartica Srl par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 10. maija spriedumu lietā T-47/06 Antartica Srl/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-320/07 P)
   (2007/C 211/50)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Antartica Srl (pārstāvji — E. Racca, avvocati, un A. Fusillo, avvocato)

      Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), The Nasdaq Stock Market, Inc.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt otrās Apelāciju padomes lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesas piedāvātā Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 5. punkta interpretācija nav saderīga ar tagadējo preču zīmes reputācijas definīciju, kas sniegta spriedumā lietā C-372/97 General Motors.

      (1)  OV L 11, 1. lpp.


title: Lieta C-309/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 9. aprīļa spriedumu lietā T-337/11 Società Italiana Calzature SpA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 5. jūnijā iesniedza Società Italiana Calzature SpA

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 9. aprīļa spriedumu lietā T-337/11 Società Italiana Calzature SpA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 5. jūnijā iesniedza Società Italiana Calzature SpA

   (Lieta C-309/13 P)
   2013/C 233/04
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Società Italiana Calzature SpA (pārstāvji — A. Rapisardi un C. Ginevra, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un VICINI SpA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu Nr. 564400, kuru Eiropas Savienības Vispārējās tiesa 2013. gada 9. aprīlī pasludināja lietā T-337/11 un kas paziņots tajā pašā dienā, un apmierināt Società Italiana Calzature SpA (turpmāk tekstā — “SIC”) prasības pieteikumā pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, atcelt Apelāciju otrās padomes 2011. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 918/2010-2 un konstatēt un atzīt, ka ir atsakāma Kopienas preču zīmes “VICINI” Nr. 4 337 754 reģistrācija, jo tā nav jaunums, ciktāl tā ir sajaucami līdzīga agrākam vārdiskam apzīmējumam “ZANOTTI”, kas ir reģistrēts kā Kopienas preču zīme Nr. 244 277, kuras īpašniece ir SIC;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un nodevas abās instancēs;

               —

               piespriest VICINI S.p.A. pilnībā atlīdzināt SIC izdevumus saistībā ar iepriekšējām procesa stadijām Iebildumu nodaļā un Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējās tiesas spriedumā neesot norādīts pietiekams pamatojums un tas esot pretrunīgs. Grafiskā elementa vizuālais pārākums, salīdzinot ar reģistrācijai pieteiktās preču zīmes vārdisko elementu, un tas, ka vārdam “ZANOTTI” ir pievienoti vārdi “By” un “Design”, nav pietiekami, lai izslēgtu sajaukšanas iespējas starp konfliktējošajām preču zīmēm pastāvēšanu, ņemot vērā konkrētajiem elementiem piemītošās īpašības un it īpaši to, ka tiem nav atšķirtspējas.
   Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka vārdam “ZANOTT”, kas ir reģistrācijai pieteiktās preču zīmes vārdiskais elements, nav autonoma atšķirtspējīga pozīcija, tādējādi izslēdzot no šī viedokļa arī konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas pastāvēšanu.


title: Lieta T-61/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. janvārī – Selimovic/Parlaments

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. janvārī – Selimovic/Parlaments
   (Lieta T-61/17)
   (2017/C 121/52)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jasenko Selimovic (Hägersten, Zviedrija) (pārstāvis – B. Leidhammar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt priekšsēdētāja 2016. gada 22. novembra lēmumus D 203109 un D 203110 (turpmāk tekstā – “priekšsēdētāja lēmumi”);

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2016. gada 22. decembra lēmumu PE 595.204/BUR/DEC (turpmāk tekstā – “Prezidija lēmums”);

               —

               izskatīt lietu steidzamības kārtībā;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt prasītājam kompensāciju apmērā, kas tiks precizēts vēlākā datumā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu prasītājs apgalvo, ka viņš nav veicis nodarījumus, kuri viņam tiek pārmesti, proti, Civildienesta noteikumu 12.a pantā paredzēto psiholoģisko vardarbību.

               2.

               Ar otro pamatu prasītājs apgalvo, ka lēmumi ir tikuši pieņemti procedūrā, kas ir pretrunā vispārējiem principiem – tiesisko paļāvību un tiesībām uz taisnīgu lietas izskatīšanu, kas ir izteiktas ECPAK 6. pantā, tostarp turpinājumā minēto iemeslu dēļ: [lietas apstākļu] novērtējumu un pierādījumu izvērtējumu, kā arī lēmumu ir pieņēmusi viena un tā pati puse (t.i., izmeklēšanas procedūras sistēmas kontekstā). Lēmumi esot tikuši pieņemti, nepamatojoties uz precīzu nodarījumu aprakstu. Prasītājs apgalvo, ka viņam neesot bijusi iespēja uzzināt konkrētos viņam izvirzītos pārmetumus un neesot tikusi sniegta izdevība atspēkot galvenos pārmetumus. Prasītājam neesot ļauts ne personiski, ne ar pārstāvja starpniecību uzdot jautājumus personām, kas ir izvirzījušas viņam pārmetumus vai slepenajiem lieciniekiem, kas bija pieteikušies. Viņam neesot bijis pietiekami laika, lai sagatavotos. Eiropas Parlaments neesot paudis nostāju par prasītāja argumentiem un pierādījumiem, un neesot pierādījis nevienu Civildienesta noteikumu pārkāpumu.

               3.

               Ar trešo pamatu prasītājs apgalvo, ka Prezidija lēmums noraidīt prasītāja lūgumu pārbaudīt priekšsēdētāja lēmumu būtību esot ticis pieņemts bez jebkāda juridiska pamata.

               4.

               Ar ceturto pamatu prasītājs apgalvo, ka slepenā procedūra izmeklēšanas procedūras veidā, kurā parlamenta deputātam neesot iespējas uzzināt vai vismaz atspēkot pārāk vispārīgos apgalvojumus par [psiholoģisko] vardarbību, esot drauds demokrātijai. Tas tā esot īpaši, ņemot vērā kaitējumu, ko nelabvēlīgs lēmums izraisa attiecībā uz vēlēto pārstāvju spēju īstenot politisku ietekmi.

               5.

               Ar piekto pamatu prasītājs apgalvo, ka jautājums būtu jāizlemj steidzamības kārtībā, jo prasītājam esot konkrētas un praktiskas grūtības veikt savu politisko darbu un Zviedrijā gūt atbalstu jomās, kurās viņš ir aicināts darboties Parlamentā. Laicīga lietas atrisināšana radikāli izmainītu šo situāciju un sniegtu prasītājam laiku un iespēju veikt savu politisko darbu un uzsākt darbu pārstāvības apgabalos pirms nākamā pilnvaru termiņa.

               6.

               Ar sesto pamatu prasītājs apgalvo, ka Eiropas Parlaments ir rīkojies ar nodomu vai katrā ziņā nolaidīgi, neapturot procedūru, kad padomdevēja komiteja nevarēja norādīt nevienu pašu pārmetumu, kas būtu bijis pietiekami konkrēts (kur, kad, kā), lai ar to pamatotu apstiprinājumu vai noraidījumu, vai arī lai tas sniegtu iespēju pierādīšanai vai atspēkošanai, un piedevām Parlaments esot pieņēmis nelabvēlīgu lēmumu, pilnībā apzinoties, ka tā pamatā ir skaidra juridiskā nenoteiktība. Ar to prasītājam esot nodarīts kaitējums. Kaitējums izpaužoties kā viņam ar lēmumu izraisītās izmaksas, ciešanas un grūtības attiecībā uz viņa turpmāko politisko darbu. Prasītājs saprātīgu summu precizēs vēlākā datumā.


title: Lieta C-565/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedums ( Tribunalul Sibiu (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mariana Irimie/Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu (Nodokļu, kurus dalībvalsts ir iekasējusi, pārkāpjot Savienības tiesības, kompensācija — Valsts tiesību sistēma, ar kuru tiek ierobežoti procenti, kas minētajai valstij ir jāmaksā par kompensētajiem nodokļiem — Sākot no nākamās dienas pēc pieteikuma par nodokļu kompensāciju iesniegšanas aprēķināti procenti — Neatbilstība Savienības tiesībām — Efektivitātes princips)

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/5

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedums (Tribunalul Sibiu (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mariana Irimie/Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

   (Lieta C-565/11) (1)

   (Nodokļu, kurus dalībvalsts ir iekasējusi, pārkāpjot Savienības tiesības, kompensācija - Valsts tiesību sistēma, ar kuru tiek ierobežoti procenti, kas minētajai valstij ir jāmaksā par kompensētajiem nodokļiem - Sākot no nākamās dienas pēc pieteikuma par nodokļu kompensāciju iesniegšanas aprēķināti procenti - Neatbilstība Savienības tiesībām - Efektivitātes princips)
   2013/C 164/08
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Sibiu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Mariana Irimie

      Atbildētāji: Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunalul Sibiu — Līdzvērtības, efektivitātes un samērīguma principu, LES 6. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta interpretācija — Tāda valsts tiesiskā regulējuma pieļaujamība, ar kuru ir ierobežots atlīdzināmo zaudējumu, kas privātpersonām radušies sakarā ar dalībvalsts pieļauto Savienības tiesību pārkāpumu, apmērs — Likumīgo procentu, kas pieskaitāmi atmaksājamam nodoklim, samaksa

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības ir interpretējamas tādējādi, ka tās ir pret tādu valsts tiesību sistēmu kā pamatlietā aplūkotā, kurā procenti, kas piešķirami, maksājot kompensāciju par nodokli, kurš iekasēts, pārkāpjot Savienības tiesības, ir ierobežoti ar tiem, kas maksājami no nākamās dienas pēc pieteikuma par šī nodokļa kompensāciju iesniegšanas.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-226/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) 2007. gada 7. maija rīkojumu — Flughafen Köln/Bonn GmbH / Hauptzollamt Köln

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) 2007. gada 7. maija rīkojumu — Flughafen Köln/Bonn GmbH/Hauptzollamt Köln

   (Lieta C-226/07)
   (2007/C 155/28)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Düsseldorf
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Flughafen Köln/Bonn GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Köln

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (1) 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums, kas elektroenerģijas ražošanai ir izmantojis ar nodokli apliktu gāzeļļu ar kombinētās nomenklatūras kodu 2710 un ir iesniedzis pieteikumu par nodokļa atmaksāšanu, var tieši atsaukties uz šiem noteikumiem?

      (1)  OV L 283, 51. lpp.


title: Lieta T-122/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Robert Benkö u.c. iesniedza 2005. gada 21. martā

text:
               9.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/22

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Robert Benkö u.c. iesniedza 2005. gada 21. martā
   (Lieta T-122/05)
   (2005/C 171/38)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 21. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Roberts Benkjo [Robert Benkö], ar dzīvesvietu Kofidišā [Kohfidisch] (Austrija), Nikolauss Draskovičs [Nikolaus Draskovich], ar dzīvesvietu Gūsingā [Güssing] (Austrija), Aleksandrs Fraihers fon Kotvics Erdodi [Alexander Freiherr von Kottwitz Erdödy], ar dzīvesvietu Kofidišā [Kohfidisch] (Austrija), Pēters Masers [Peter Masser], ar dzīvesvietu Švānbergā [Schwanberg] (Austrija), Lihtenšteinas princis Alfrēds [Alfred Prinz von und zu Liechtenstein], ar dzīvesvietu Doičlandsbergā [Deutschlandsberg] (Austrija), Marenzi Privatstiftung, Ēbergasinga [Ebergassing] (Austrija), Marktgemeinde Götzendorf an der Leitha (Austrija), Ēbergasingas pašvaldība [Gemeinde Ebergassing] (Austrija), Ernsts Harahs [Ernst Harrach], ar dzīvesvietu Brukanderleitā [Bruck an der Leitha] (Austrija), Schlossgut Schönbühel Aggstein AG, Vaduca (Lihtenšteina), Heinrich Rüdiger Fürst Starhemberg'sche Familienstiftung, Vaduca (Lihtenšteina), kurus pārstāv M. Šafgočs [M. Schaffgotsch], Rechtsanwalt.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt apstrīdēto Komisijas lēmumu pilnībā, vai gadījumā, ja šis lūgums netiek apmierināts, pakārtoti,

               2)

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kas skar Kopienas nozīmes teritorijas Austrijā (apstrīdētā lēmuma I pielikuma kods AT), vai gadījumā, ja šis lūgums netiek apmierināts, pakārtoti,

               3)

               atcelt teritoriju AT 1114813, AT 2242000, AT 1220000, AT 1205A00, AT 3122000 un AT 3120000 iekļaušanu apstrīdētajā Komisijas lēmumā, vai gadījumā, ja šis lūgums netiek apmierināts, pakārtoti,

               4)

               atcelt I Pielikumā norādīto teritoriju iekļaušanu apstrīdētajā lēmumā kā Kopienas nozīmes teritorijas attiecībā uz dzīvotnēm un sugām ar B, C un D pārstāvētības pakāpi un vispārējo novērtējumu (pakārtoti, C un D, vai papildus pakārtoti, tikai D) saskaņā ar dalībvalstu standarta pārskatiem attiecībā uz:

                           a)

                           visām apstrīdētajā lēmumā iekļautajām teritorijām (kas uzskaitītas I pielikumā), vai pakārtoti,

                           b)

                           visām Austrijas teritorijām (I Pielikumā kods AT) vai, pakārtoti,

                           c)

                           tikai teritorijām AT 1114813, AT 2242000, AT 1220000, AT 1205A00, AT 3122000 un AT 3120000;

               5)

               jebkurā gadījumā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar Komisijas 2004. gada 7. decembra Lēmumu K (2004) 4031, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK (1) pieņem Kopienas nozīmes teritoriju sarakstu kontinentālajam bioģeogrāfiskajam reģionam (2) uz prasītājiem piederošajiem īpašumiem tiek attiecināts šajā direktīvā noteiktais aizsardzības režīms.
   Prasītāji cita starpā norāda, ka apstrīdētais lēmums nav pamatots ar nepieciešamību, samērojot augstākas vispārējās intereses un pilsoņu un reģionālo iestāžu tiesības.
   Prasītāji norāda, ka, tā kā nav pareizi izstrādāts vajadzīgais pamats vērtējumam par nepieciešamajiem finansēšanas izdevumiem, un tā kā nav izstrādāts rīcības plāns, kas jāpieņem saskaņā ar Direktīvas 92/43/EEK 8. pantu, kas līdz ar to nebūtu bijis izsmeļošs, apstrīdētais lēmums ir pretrunā minētajai direktīvai.
   Prasītāji tāpat iebilst, ka Austrijas pilnvaru sadalījums nenodrošina Direktīvā prasīto aizsargājamo teritoriju tīkla izlīdzināšanu, un ka faktiski visos gadījumos aizsargājamās teritorijas beidzas pie pavalstu robežām, kas pēc prasītāju domām ir kļūdaini gan no Kopienu tiesību, gan no dabas aizsardzības viedokļa.
   Prasītāji arī uzskata, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā nav skaidri un nepārprotami norādījusi uz sugām un dzīvotnēm, kas saistītas teritorijām, kas šobrīd uzskaitītas ka Kopienas nozīmes teritorijas, kurām faktiski ir Kopienas nozīme.
   Nobeigumā prasītāji norāda, ka ciktāl tas skar ar prasītājiem saistītās teritorijas, lēmuma pamatu veido kļūdainas tehniskās ziņas, un ka tādēļ attiecībā uz noteiktām sugām un dzīvotnēm teritorijas ir kļūdaini atzītas par Kopienas nozīmes teritorijām.

      (1)  Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.)

      (2)  OV L 382, 1. lpp.


title: Lieta C-639/13: Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 18. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/112/EK — PVN — Samazināta likme — Ugunsdrošībai paredzētas preces

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/15

         Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 18. decembra spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-639/13) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/112/EK - PVN - Samazināta likme - Ugunsdrošībai paredzētas preces)
   (2015/C 065/21)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Lozano Palacios un M. Owsiany-Hornung)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piemērojot samazinātu pievienotās vērtības nodokļa likmi ugunsdrošībai paredzētām precēm, kas ir uzskaitītas 2004. gada 11. marta likuma par preču un pakalpojumu nodokli 3. pielikumā, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 96.–98. pantā, lasot tos kopā ar šīs direktīvas III pielikumu;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


title: Lieta T-232/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Couture Tech /ITSB (Padomju ģerboņa attēls) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo padomju ģerboni, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Pretruna sabiedriskajai kārtībai vai vispārpieņemtajiem morāles principiem — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/18

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Couture Tech/ITSB (Padomju ģerboņa attēls)
   (Lieta T-232/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo padomju ģerboni, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Pretruna sabiedriskajai kārtībai vai vispārpieņemtajiem morāles principiem - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts)
   2011/C 319/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Couture Tech Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis — B. Whyatt, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 5. marta lēmumu lietā R 1509/2008-2 attiecībā uz grafiska apzīmējuma, kas attēlo padomju ģerboni, kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Couture Tech Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta F-70/09: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 5. maija rīkojums — Nikolchov /Komisija

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/57

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 5. maija rīkojums — Nikolchov/Komisija
   (Lieta F-70/09) (1)

   ()
   2010/C 209/93
   Tiesvedības valoda — franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra pēc izlīguma.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009., 16. lpp.


title: Lieta T-490/10: Prasība, kas celta 2010. gada 14. oktobrī — Endesa un Endesa Generación /Komisija

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/52

         Prasība, kas celta 2010. gada 14. oktobrī — Endesa un Endesa Generación/Komisija
   (Lieta T-490/10)
   ()
   2010/C 328/81
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Endesa, SA (Madride, Spānija) un Endesa Generación, SA (Seviļa, Spānija) (pārstāvis — M. Merola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību atcelt tiesību aktu par iesniegtu un pieņemamu;

               —

               atzīt prasību par pamatotu un atcelt lēmumu pilnībā; un

               —

               piespriest, lai prasītājām tiktu atlīdzināti visi ar tiesāšanos saistītie izdevumi.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā tiek apstrīdēts tas pats lēmums, kurš tiek apstrīdēts lietā T-484/10 Gas Natural Fenosa SDG/Komisija un lietā T-486/10 Iberdrola/Komisija.
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus:

               1)

               Pirmais prasības pamats ir balstīts uz acīmredzamu kļūdu, ko Komisija esot pieļāvusi, uzskatīdama, ka paziņotais pasākums ir saskaņā ar Direktīvu 2003/54/EK (1). Saistībā ar šo pamatu prasītājas apgalvo, ka:

                           —

                           Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, Direktīvas 2003/54/EK 11. panta 4. punktu interpretējot tādējādi, ka, lai paredzētu ar direktīvā ietvertajām saskaņošanas normām nesaderīgus pasākumus, tajā valsts iestādēm netiek prasīts atsaukties uz apgādes drošības apsvērumu esamību un pierādīt to. Šāda izpratne ir pretrunā pienākumam izņēmumu nosakošu tiesību normu interpretēt šauri;

                           —

                           Komisijas veiktās Direktīvas 2003/54/EK 11. panta 4. punkta interpretācijas rezultātā tiesību normu, kura saskaņā ar Līguma 114. pantu ir piemērojama tikai pārejas posmā, dalībvalstīm būtu ļauts izmantot nenoteiktu laiku. Tādējādi Komisijas izpratne ir nesaderīga ar Direktīvas 2003/54/EK juridisko pamatu;

                           —

                           Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, Direktīvā 2003/54/EK noteikto 15 % robežvērtību aprēķinādama tādā veidā, ka tai tiek atņemta lietderīgā iedarbība, kuru vēlējies Savienības likumdevējs;

                           —

                           Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, jo Spānijā nav apgādes drošības problēmu, kas pamatotu paziņotā pasākuma pieņemšanu;

                           —

                           paziņotais pasākums neatbilstot nosacījumiem, kas izvirzīti Direktīvas 2003/54/EK 3. panta 2. punktā, saskaņā ar kuru sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām jābūt skaidrām, pārredzamām, nediskriminējošām un pārbaudāmām un turklāt jānodrošina Savienības elektroenerģijas uzņēmumiem vienlīdzīga piekļuve valsts patērētājiem.

               2)

               Otrais prasības pamats ir balstīts uz acīmredzamu kļūdu, ko Komisija esot pieļāvusi, uzskatīdama, ka paziņotajam pasākumam ir piemērojams Līguma 106. panta 2. punkts. Saistībā ar šo prasības pamatu, prasītājas apgalvo, ka:

                           —

                           Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, uzskatīdama, ka Direktīvas 2003/54/EK 11. panta 4. punktā ir noteikts, ka nav jāpārbauda, vai šajā lietā ir sabiedriskā pakalpojuma saistību noteikšanai vajadzīgie priekšnosacījumi;

                           —

                           Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, pareizi nenovērtējusi paziņotā pasākuma samērīgumu un minētajā izvērtējumā vienīgi konstatējusi, ka kompensācija nav pārmērīga;

                           —

                           piemērojot Līguma 106. panta 2. punktu, Komisija neesot izvērtējusi ES Pamattiesību hartā noteikto tiesību uz īpašumu aizskārumu, kas izdarīts ar paziņoto pasākumu.

               3)

               Trešais prasības pamats ir balstīts uz pārkāpumu saistībā ar noteiktiem procesuālo tiesību aspektiem. Šajā ziņā prasītājas uzskata, ka:

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi Līguma 108. pantu un Regulas Nr. 659/1999 (2) 4. panta 4. punktu, neuzsākdama oficiālu izmeklēšanu, lai arī objektīvas un saskanīgas pazīmes norāda, ka ir bijušas nopietnas grūtības novērtēt paziņotā pasākuma saderību;

                           —

                           Komisija esot nepareizi izmantojusi pilnvaras, jo iepriekšējas paziņošanas posmu ir izmantojusi, lai izvairītos no oficiālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīva 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu (OV L 176, 37. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 12. nod., 2. sēj., 211. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 8. nod., 1. sēj., 339. lpp.).


title: Lieta T-85/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. jūnija spriedums — Gabel Industria Tessile /ITSB — Creaciones Garel ( GABEL ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes GABEL reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka grafiska preču zīme GAREL — Daļējs reģistrācijas atteikums — Izskatīšanas, kas ir jāveic Apelāciju padomei, apjoms — Pienākums lemt par visu apelācijas sūdzību — Regulas (EK) Nr. 40/94 62. panta 1. punkts)

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/19

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. jūnija spriedums — Gabel Industria Tessile/ITSB — Creaciones Garel (“GABEL”)
   (Lieta T-85/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GABEL’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka grafiska preču zīme “GAREL’ - Daļējs reģistrācijas atteikums - Izskatīšanas, kas ir jāveic Apelāciju padomei, apjoms - Pienākums lemt par visu apelācijas sūdzību - Regulas (EK) Nr. 40/94 62. panta 1. punkts)
   (2008/C 183/40)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gabel Industria Tessile SpA, Rovellasca (Itālija) (pārstāvis — A. Petručeli [A. Petruzzelli], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Montalto [O. Montalto] un L. Rampini [L. Rampini])

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Creaciones Garel, SA, Logronjo [Logroño] (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 25. janvāra lēmumu (lieta R 960/2006-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Creaciones Garel, SA un Gabel Industria Tessile SpA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 25. janvāra lēmumu lietā R 960/2006-2;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Gabel Industria Tessile SpA un ITSB katrs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.