title: Lieta C-333/06: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 14. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 261/2004 — Gaisa transports — Iekāpšanas atteikums un lidojumu atcelšana vai ilga kavēšanās — Kompensācija un atbalsts pasažieriem — Sankciju pieņemšana)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/14

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 14. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-333/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Gaisa transports - Iekāpšanas atteikums un lidojumu atcelšana vai ilga kavēšanās - Kompensācija un atbalsts pasažieriem - Sankciju pieņemšana)
   (2007/C 183/23)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Vidal Puig un K. Simonsson)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvis — A. Kruse)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Nepieciešamo tiesību noteikumu nepieņemšana, lai izpildītu 16. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulā (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.) — Efektīvu, samērīgu un preventīvu sankciju pieņemšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nenosakot sankcijas Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 14. panta noteikumu pārkāpšanas gadījumā, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās Regulas 16. pants;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Zviedrijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta C-155/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 23. janvāra spriedumu lietā T-391/09 Evonik Degussa GmbH , AlzChem AG , iepriekš AlzChem Trostberg GmbH , iepriekš AlzChem Hart GmbH /Eiropas Komisija 2014. gada 3. aprīlī iesniedza Evonik Degussa GmbH , AlzChem AG , iepriekš AlzChem Trostberg GmbH , iepriekš AlzChem Hart GmbH

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 23. janvāra spriedumu lietā T-391/09 Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, iepriekš AlzChem Trostberg GmbH, iepriekš AlzChem Hart GmbH/Eiropas Komisija 2014. gada 3. aprīlī iesniedza Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, iepriekš AlzChem Trostberg GmbH, iepriekš AlzChem Hart GmbH

   (Lieta C-155/14 P)
   2014/C 184/19
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas:
      Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, iepriekš AlzChem Trostberg GmbH, iepriekš AlzChem Hart GmbH (pārstāvji – C. Steinle un I. Bodenstein, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               1.

               atcelt Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 23. janvāra spriedumu (lieta T-391/09), ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām;

               2.

               atcelt Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija (Lieta COMP/39.396 – Reaģenti uz kalcija karbonāta un magnija bāzes tērauda un gāzes rūpniecībai), ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām;
               pakārtoti – samazināt minētā lēmuma 2. panta g) un h) punktā apelācijas sūdzības iesniedzējām uzliktos naudas sodus;
               pakārtoti – gadījumā, ja iepriekš minētais prasījums tiktu noraidīts, grozīt lēmuma 2. panta g) un h) punktu tādējādi, lai apelācijas sūdzības iesniedzējām piemērotos naudas sodus solidāri pilnā apmērā uzliktu SKW Stahl-Technik GmbH; apelācijas sūdzības iesniedzējas šo pakārtoti izvirzīto prasījumu saprot tā, kā to sprieduma 264. un 265. punktā ir sapratusi Vispārējā tiesa, proti, kā pakārtoti izvirzītu prasījumu palielināt apelācijas sūdzības iesniedzējām uzliktā naudas soda daļu, kas tiks uzskatīta par samaksātu, ja SKW samaksās naudas sodu, ko tai ir noteikusi Komisija;

               3.

               pakārtoti attiecībā pret 2. punktā izvirzīto prasījumu – nodot lietu Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai atbilstoši Tiesas spriedumā sniegtajam juridiskajam vērtējumam;

               4.

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra spriedumu lietā T-391/09, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām. Ar šo spriedumu Vispārējā tiesa ir daļēji apmierinājusi un daļēji noraidījusi prasības, ko apelācijas sūdzības iesniedzējas bija cēlušas par Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/39.396 – Reaģenti uz kalcija karbonāta un magnija bāzes tērauda un gāzes rūpniecībai).
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas kopumā ir izvirzījušas piecus apelācijas sūdzības pamatus.

               1.

               Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir attiecinājusi uz tām SKW Stahl-Technik GmbH & Co. KG (turpmāk tekstā – “SKW”) pret konkurenci vērsto rīcību, pārkāpjot atbildības noteikšanas piemērojamību atbilstoši EKL 81. pantam (jaunajā redakcijā – LESD 101. pants), personiskās atbildības principu, nevainīguma prezumpciju un atbildības par pārkāpumu principu, ciktāl tā ir noraidījusi prezumpcijas par izšķirošu ietekmi atspēkojumu. Sākot no 2004. gada aprīļa, laikā, kad pirms šīs sabiedrības ieplānotās pārdošanas trešai personai tai nebija faktiskas vadības, SKW vienpersoniski un pretēji apelācijas sūdzības iesniedzēju tieši sniegtām norādēm, esot piedalījusies aizliegtajā vienošanās. Šajā īpašajā gadījumā, kas acīmredzami atšķiroties no līdz šim izskatīto lietu vairākuma, Vispārējā tiesa esot kļūdaini atteikusies nodrošināt taisnīgumu konkrētajā gadījumā.

               2.

               Ar otro apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa, pārkāpjot tiesības tikt uzklausītam un pienākumu norādīt pamatojumu, ir noraidījusi to argumentāciju, saskaņā ar kuru Komisijas lēmums bija jāatceļ, jo atbildības īpatsvars iekšējās attiecībās starp solidāriem parādniekiem nebija noteikts atbilstoši starplaikā pasludinātajam Vispārējās tiesas spriedumam lietā Siemens Österreich (2011. gada 3. marts, lietas no T-122/07 līdz T-124/07, Krājums, II-793. lpp.). Šī prasības pamatojumam izvirzītā argumentācija neesot bijusi nedz novēlota, nedz nepietiekama.

               3.

               Attiecībā uz naudas soda apmēru apelācijas sūdzības iesniedzējas ar savu trešo apelācijas sūdzības pamatu apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, ciktāl tā – tāpat kā paralēli izskatītajā lietā Gigaset – neesot samazinājusi apelācijas sūdzības iesniedzējām uzliktos naudas sodus, ņemot vērā naudas soda aprēķinā pieļautās kļūdas, it īpaši iestāšanās maksas neņemšanu vērā un samazinājuma kļūdainu ņemšanu vērā atbilstoši iecietības programmai attiecībā uz SKW uzlikto naudas sodu.

               4.

               Apelācijas sūdzības iesniedzējas atbalsta to, ka, no jauna nosakot tām uzliktos naudas sodus, Vispārējā tiesa ir no jauna noteikusi arī to naudas soda daļu, kas “tiks uzskatīta par samaksātu, ja SKW samaksās naudas sodu, ko tai ir noteikusi Komisija” (sprieduma rezolutīvās daļas 2. punkta i) daļa). Tomēr ar pakārtoti izvirzīto ceturto apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka pretēji tiesiskās noteiktības principam, nulla poena sine lege certa principam un pienākumam norādīt pamatojumu, Vispārējā tiesa gan attiecībā pret Arques Industries AG (tagad – Gigaset AG), gan attiecībā pret apelācijas sūdzības iesniedzējām nav tieši noteikusi SKW veiktās samaksas rezultātā radušos dubultā pienākuma izbeigšanos.

               5.

               Ar piekto pakārtoti izvirzīto apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka, no jauna nosakot naudas sodus, Vispārējā tiesa, tostarp pārkāpjot solidāru naudas sodu uzlikšanu reglamentējošos principus (EKL 81. pants, Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. pants), ir piemērojusi samazinājumu atbilstoši iecietības programmai par to daļu, kas tiks uzskatīta par samaksātu, ja SKW veiks samaksu. Vispārējā tiesa tādējādi atļāva veikt samazinājumu atbilstoši iecietības programmai par šo daļu, lai gan SKW nebija sadarbojusies ar Komisiju saskaņā ar paziņojumu par iecietību.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta F-16/05: Civildienesta tiesas (plēnums)  2006. gada 26. aprīļa  spriedums —  Falcione  pret Komisiju (Ierēdņi — Iecelšana — Klasificēšana augstākā karjeras pakāpē — Civildienesta noteikumu 5. pants un 31. panta 2. punkts — Tiesāšanās izdevumi — Kopienu Tiesas Statūtu I pielikuma 7. panta 5. punkts un Pirmās instances tiesas Reglamenta 88. pants)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/36

         Civildienesta tiesas (plēnums) 2006. gada 26. aprīļa spriedums — Falcione pret Komisiju
   (Lieta F-16/05) (1)

   (Ierēdņi - Iecelšana - Klasificēšana augstākā karjeras pakāpē - Civildienesta noteikumu 5. pants un 31. panta 2. punkts - Tiesāšanās izdevumi - Kopienu Tiesas Statūtu I pielikuma 7. panta 5. punkts un Pirmās instances tiesas Reglamenta 88. pants)
   (2006/C 143/69)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nicola Falcione, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Joris un K. Hermann)
   Priekšmets
   Atcelt 2004. gada 24. marta Lēmumu, ar kuru Eiropas Kopienu Komisija noteica prasītājas karjeras galīgo pakāpi pēc tās iecelšanas A5 pakāpē, 4 grupā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005. (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar reģistrācijas numuru T-132/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


title: Lieta C-472/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums ( Fővárosi Törvényszék (agrāk — Fővárosi Bíróság ) (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Banif Plus Bank Zrt./Csaba Csipai, Viktória Csipai (Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Noteikuma negodīguma pārbaude, ko pēc savas ierosmes veic valsts tiesa — Valsts tiesas, kura konstatējusi noteikuma negodīgumu, pienākums aicināt lietas dalībniekus iesniegt savus apsvērumus, pirms izdarīt secinājumus no šā konstatējuma — Līguma noteikumi, kas jāņem vērā negodīguma pārbaudē)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/14

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums (Fővárosi Törvényszék (agrāk — Fővárosi Bíróság) (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Banif Plus Bank Zrt./Csaba Csipai, Viktória Csipai

   (Lieta C-472/11) (1)

   (Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Noteikuma negodīguma pārbaude, ko pēc savas ierosmes veic valsts tiesa - Valsts tiesas, kura konstatējusi noteikuma negodīgumu, pienākums aicināt lietas dalībniekus iesniegt savus apsvērumus, pirms izdarīt secinājumus no šā konstatējuma - Līguma noteikumi, kas jāņem vērā negodīguma pārbaudē)
   2013/C 114/19
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Banif Plus Bank Zrt.

      Atbildētāji: Csaba Csipai, Viktória Csipai

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Fővárosi Bíróság — Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) 7. panta 1. punkta interpretācija — Valsts tiesību akts, kurā ir paredzēti ierobežojumi valsts tiesai, izvērtējot tā saukto standartlīgumu negodīgumu, ja lietas dalībnieki tai noteikti nelūdz konstatēt šo negodīgumu — Valsts tiesas, kura ir konstatējusi līgumā, kurš nodots tai izvērtēšanai, iekļauta vispārīga līguma noteikuma negodīgumu, tiesības gadījumā, ja šim nolūkam nav izteikts īpašs lūgumus, lūgt tiesvedības dalībniekiem iesniegt apsvērumus par minēto līguma noteikumu, lai tā varētu izvērtēt jautājumu par līguma spēka neesamību šī pamata dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, kas pēc savas ierosmes konstatējusi noteikuma negodīgumu, nav pienākuma, lai izdarītu visus secinājumus no šā konstatējuma, gaidīt, ka patērētājs, kurš ir informēts par savām tiesībām, iesniedz pieteikumu, prasot, lai minētā klauzula tiktu atcelta. Tomēr sacīkstes princips parasti nosaka valsts tiesai, kas pēc savas ierosmes ir konstatējusi līguma noteikuma negodīgumu, pienākumu informēt lietas dalībniekus un dot tiem iespēju atbilstoši sacīkstes principam apspriest šo klauzulu, ievērojot valsts procesuālajos noteikumos šajā ziņā paredzētās formalitātes;

               2.

               valsts tiesai, lai sniegtu novērtējumu par, iespējams, negodīgu līguma noteikumu, ar kuru tiek pamatota prasība lietā, kuru tā izskata, ir jāņem vērā visi pārējie līguma noteikumi.

      (1)  OV C 370, 17.12.2012.


title: Lieta C-680/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 20. decembrī iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) — Condor Flugdienst GmbH/Andreas Plakolm

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 20. decembrī iesniedza Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) — Condor Flugdienst GmbH/Andreas Plakolm

   (Lieta C-680/13)
   2014/C 85/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Frankfurt am Main

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Condor Flugdienst GmbH

      Atbildētājs: Andreas Plakolm

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 2. panta l) punktā definētais jēdziens [“]atcelšana[”] ir interpretējams tādējādi, ka tas tādā situācijā, kāda ir izskatāmajā tiesvedībā, attiecas arī uz gadījumu, kad lidojums gan ir uzsākts ar sākotnējo lidojuma numuru, tomēr nav veikts, kā sākotnēji plānots, kā lidojums bez starpnolaišanās, bet gan ar pirms izlidošanas ieplānoto starpnolaišanos, kā arī ar citu lidaparātu un citu aviosabiedrību kā subčārtera reiss?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-199/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. marta rīkojums – Kohrener Landmolkerei un DHG/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Garantēto tradicionālo īpatnību shēma — Regula (ES) Nr. 1151/2012 — Īstenošanas regula (ES) Nr. 2016/304 — Kompetentajām iestādēm noteiktais termiņš paziņojuma par iebildumu pārsūtīšanai Komisijai — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/20

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. marta rīkojums – Kohrener Landmolkerei un DHG/Komisija
   (Lieta T-199/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Garantēto tradicionālo īpatnību shēma - Regula (ES) Nr. 1151/2012 - Īstenošanas regula (ES) Nr. 2016/304 - Kompetentajām iestādēm noteiktais termiņš paziņojuma par iebildumu pārsūtīšanai Komisijai - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2017/C 178/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Vācija) un DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Vācija) (pārstāvis – A. Wagner, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji D. Triantafyllou, J. Guillem Carrau un J. Herkommer, vēlāk D. Triantafyllou un J. Herkommer)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 2. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2016/304 par nosaukuma ierakstīšanu Garantēto tradicionālo īpatnību reģistrā (Heumilch/Haymilk/Latte fieno/Lait de foin/Leche de heno (GTĪ)) (OV 2016, L 58, 28. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               Kohrener Landmolkerei GmbH un DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 232, 27.6.2016.


title: Apvienotās lietas T-90/07 P un T-99/07 P: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Beļģija un Komisija/ Genette (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valstī iegūto tiesību uz pensiju pārnešana — Lēmums, ar kuru ir atteikta pieteikuma par pārnešanu atsaukšana un jauna pieteikuma par pārnešanu iesniegšana — Civildienesta tiesas kompetence — Strīda priekšmeta grozīšana — Prasības nepieņemamība pirmajā instancē)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/45

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Beļģija un Komisija/Genette

   (Apvienotās lietas T-90/07 P un T-99/07 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valstī iegūto tiesību uz pensiju pārnešana - Lēmums, ar kuru ir atteikta pieteikuma par pārnešanu atsaukšana un jauna pieteikuma par pārnešanu iesniegšana - Civildienesta tiesas kompetence - Strīda priekšmeta grozīšana - Prasības nepieņemamība pirmajā instancē)
   (2009/C 44/78)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Beļģijas Karaliste (pārstāves — L. van den Bruka [L. Van den Broeck] un K. Pošeta [C. Pochet], pārstāves, kurām palīdz L. Markija [L. Markey], advokāte) un Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Džoriss [V. Joris] un D. Martins [D. Martin])

      Otrs lietas dalībnieks: Emmanuel Genette, Gorza [Gorze] (Francija) (pārstāvis — M.-A. Luka [M.-A. Lucas], advokāts)
   Priekšmets
   Divas apelācijas sūdzības par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 16. janvāra spriedumu lietā F-92/05 Genette/Komisija, Krājumā vēl nav publicēts, nolūkā atcelt šo spriedumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2007. gada 16. janvāra spriedumu lietā F-92/05 Genette/Komisija, Krājumā vēl nav publicēts;

               2)

               Ženeta celtā prasība Civildienesta tiesā lietā F-92/05 tiek noraidīta kā nepieņemama;

               3)

               Ženets sedz savus tiesāšanās izdevumus, kuri ir radušies gan tiesvedībā Civildienesta tiesā, gan šajā instancē;

               4)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kuri ir radušies gan tiesvedībā Civildienesta tiesā, gan šajā instancē;

               5)

               Beļģijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus, kuri ir radušies gan tiesvedībā Civildienesta tiesā, gan šajā instancē.

      (1)  OV C 117, 29.5.2007.


title: Lieta F-44/06 un F-94/06: Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 17. aprīļa spriedums — C un F /Komisija (Ierēdņi — Civildienesta noteikumu 78. pants — Invaliditātes pensija — Pirmās instances tiesa sprieduma izpilde — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/40

         Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 17. aprīļa spriedums — C un F/Komisija
   (Lieta F-44/06 un F-94/06) (1)

   (Ierēdņi - Civildienesta noteikumu 78. pants - Invaliditātes pensija - Pirmās instances tiesa sprieduma izpilde - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus)
   (2007/C 96/82)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: C un F, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — J. Van Rossum, S. Orlandi un J.-N. Louis, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Currall)
   Apvienoto lietu priekšmets
   Lietā F-44/06:
   Pirmkārt, atcelt 2005. gada 13. jūnija lēmumu, ar ko attiecībā uz prasītāju atteikts veikt jebkādus pasākumus Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas sprieduma lietā T-376/02, kur tas pats prasītājs prasību bija cēlis pret 2002. gada 14. janvāra lēmumu, izpildei, un, otrkārt, atcelt 2006. gada 23. februāra lēmumu, ar ko prasītājs pensionēts un ar ko viņam piešķirta invaliditātes pensija saskaņā ar Civildienesta noteikumu 78. panta 2. punktu ar atpakaļejošu spēku no 2002. gada 1. februāra
   Lietā F-94/06:
   Pirmkārt, atcelt 2006. gada 23. februāra lēmumu, ar ko prasītājs pensionēts un ar ko viņam piešķirta invaliditātes pensija saskaņā ar Civildienesta noteikumu 78. panta 2. punktu ar atpakaļejošu spēku no 2002. gada 1. februāra, un, otrkārt, lūgums atlīdzināt zaudējumus.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Kopienu Komisija pārskaita prasītājam kompensāciju EUR 2 000 apmērā kā atlīdzību par viņam nodarīto morālo kaitējumu.

               2)

               Pārējā daļā prasību noraidīt.

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un divas trešdaļas no prasītāja tiesāšanās izdevumiem lietās F-44/06 C/Komisija un F-94/06 F/Komisija.

      (1)  F-44/06: OV C 154, 1.7.2006., 25. lpp., un F-94/06: OV C 237, 30.9.2006., 22. lpp.


title: Lieta C-343/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte d'appello di Torino (Itālija) 2007. gada 25. jūlija rīkojumu — Bavaria N.V. un Bavaria Italia s.r.l. / Bayerischer Brauerbund e.V.

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Corte d'appello di Torino (Itālija) 2007. gada 25. jūlija rīkojumu — Bavaria N.V. un Bavaria Italia s.r.l./Bayerischer Brauerbund e.V.

   (Lieta C-343/07)
   (2007/C 247/08)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte d'appello di Torino
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Bavaria N.V. un Bavaria Italia s.r.l.

      Atbildētāja: Bayerischer Brauerbund e.V.

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2001. gada 28. jūnija Regula (EK) Nr. 1347/2001 (1) ir spēkā neesoša, kā rezultātā par spēkā neesošiem tiek atzīti citi tiesību akti, ņemot vērā, ka:
               Pārkāpti vispārējie tiesību principi

                           —

                           spēkā neesošs ir Regulas (EEK) Nr. 2081/1992 (2) 1. panta 1. punkts, lasot to kopā ar šīs regulas I pielikumu, tiktāl, ciktāl tas atļauj reģistrēt ģeogrāfiskās norādes attiecībā uz “alu”, kas ir alkoholisks dzēriens, kurš (kļūdaini) ir uzskaitīts šajā pielikumā starp “pārtikas produktiem”, kas minēti 1. panta 1. punktā, bet kurš nav viens no “lauksaimniecības produktiem”, kas norādīti EK līguma I pielikumā, uz kuru atsauce izdarīta EK līguma 32. pantā (bijušais 38. pants) un 37. pantā (bijušais 43. pants), kurus Padome izmantoja kā juridisko pamatu, lai pamatotu savas tiesības pieņemt Regulu (EEK) Nr. 2081/1992;

                           —

                           spēkā neesošs ir Regulas (EEK) Nr. 2081/1992 17. pants tiktāl, ciktāl tas paredz paātrinātu reģistrācijas procedūru, būtiski ierobežojot un kavējot ieinteresēto personu tiesības, jo tajā nav paredzētas tiesības celt iebildumus, skaidri pārkāpjot pārskatāmības un tiesiskās paļāvības principus, it īpaši ņemot vērā gan attiecīgās aizsargātās ģeogrāfiskās izcelsmes norādes “Bayerisches Bier” reģistrācijas procedūras sarežģītību, kura ilga vairāk nekā septiņus gadus, no 1994. gada līdz 2001. gadam, gan Regulas (EK) Nr. 692/2003 (3) preambulas 13. apsvēruma tiešo norādi, kuras 15. pants — šo iemeslu dēļ — atcēla Regulas (EEK) Nr. 2081/1992 17. pantu;

                     Nav ievērotas procesuālās prasības

                           —

                           norāde “Bayerisches Bier” neatbilst Regulas (EEK) Nr. 2081/1992 17. pantā paredzētajiem priekšnosacījumiem, lai piemērotu tajā noteikto vienkāršoto procedūru, jo reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī šī norāde Vācijā nebija “likumīgi aizsargāts nosaukums”, kā arī tas netika tajā “pastāvīgi izmantots”;

                           —

                           nedz Vācijas valdība pirms pieteikuma iesniegšanas, nedz Komisija pēc tā saņemšanas pretēji Eiropas Kopienu Tiesas judikatūrā noteiktajām prasībām (Eiropas Kopienu Tiesas 2001. gada 6. decembra spriedums lietā C-269/99 Carl Kühne u.c., Recueil, I-9517. lpp.) neņēma vērā to, vai norāde “Bayerisches Bier” atbilst reģistrācijas priekšnosacījumiem;

                           —

                           Vācijas valdība atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 2081/92 17. panta 1. punktam laicīgi neiesniedza reģistrācijas pieteikumu par norādes “Bayerisches Bier” reģistrāciju (sešus mēnešus no regulas spēkā stāšanās brīža, kas bija 1993. gada 24. jūlijs), jo brīdī, kad prasītāja iesniedza sākotnējo pieteikumu, tajā bija norādītas astoņas dažādas norādes ar iespējamām tālākām izmaiņām, kas pēc tam apvienojās vienā norādē “Bayerisches Bier” ilgi pēc tam, kad 1994. gada 24. janvārī bija iestājies beigu termiņš;

                     Nav ievērotas pamatprasības

                           —

                           norāde “Bayerisches Bier” neatbilst pamatprasībām, kas noteiktas Regulas (EEK) Nr. 2081/1992 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā par aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistrāciju, ņemot vērā šīs norādes vispārīgo raksturu, kas vēsturiski tika attiecināta uz alus ražošanas īpašo metodi, kura radās deviņpadsmitajā gadsimtā Bavārijā un kura vēlāk izplatījās Eiropā un pasaulē (metode, kas pazīstama kā “Bavārijas metode”, kas balstīta uz apakšējo fermentāciju), un kura vēl jo projām daudzās Eiropas valodās (dāņu, zviedru, somu) tiek lietota kā alus vispārējs termins, un jebkurā gadījumā tas ir tikai un vienīgi vispārējs termins, kas var norādīt uz jebkāda veida “Vācijas Bavārijā ražotu alu”, nepastāvot jebkāda veida “tiešai saiknei” (Eiropas Kopienu Tiesas 2000. gada 7. novembra spriedums lietā C-312/98 Warsteiner, Recueil, I-9187. lpp.) starp īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām preces (alus) raksturiezīmēm un īpašo ģeogrāfisko izcelsmi (Bavāriju), turklāt nepastāvot pierādījumam, ka tas ir “izņēmuma gadījums”, kā to pieprasa Regulas (EEK) Nr. 2081/1992 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts, kurš attaisno tādas norādes reģistrāciju par ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kura satur vietas nosaukumu;

                           —

                           kā tas izriet no iepriekšējā ievilkuma, norāde “Bayerisches Bier” ir “vispārēja” norāde un kā tādu to nevar reģistrēt atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 2081/1992 3. panta 1. punktam un 17. panta 2. punktam;

                           —

                           norādes “Bayerisches Bier” reģistrāciju bija jānoraida atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 2081/1992 14. panta 3. punktam, jo, ņemot vērā Bavārijas preču zīmju “reputāciju, slavu un izmantošanas ilgumu”, reģistrācija “maldina patērētāju par produkta patieso identitāti”?

               2)

               Pakārtoti, gadījumā, ja jautājums A tiek atzīts par nepieņemamu vai nepamatotu, vai Padomes 2001. gada 28. jūnija Regula (EK) Nr. 1347/2001 ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka “Bayerisches Bier” atzīšana par aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi “var neradīt nelabvēlīgas sekas uz tādu iepriekš pastāvošu preču zīmju, ko izmanto trešās puses un kurā parādās norāde “Bavārija”, spēkā esamību un izmantojamību”?

      (1)  OV L 182, 3. lpp.

      (2)  OV L 208, 1. lpp.

      (3)  OV L 99, 1. lpp.


title: Lieta T-411/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület /Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/54

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület/Komisija
   (Lieta T-411/08)
   (2008/C 301/91)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület, Budapešta (Ungārija) (pārstāvji — Z. Hegymegi-Barakonyi un P. Vörös, juristi)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 3. punktu un 4. punkta 2. apakšpunktu, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, kā arī 4. punkta 3. apakšpunktu, ciktāl tas atsaucas uz 3. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, ceļot prasību, lūdz daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435 (galīgā redakcija) (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC), kurā noteikts, ka Eiropas Ekonomikas zonas CISAC
       (1) biedri veica saskaņotas darbības, pārkāpjot EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu, saskaņojot viens otram piešķirto savstarpējās pārstāvniecības mandātu teritoriju robežas tādā veidā, ka licence ir derīga tikai katras autortiesību organizācijas valsts teritorijā.
   Prasītājs lūdz atcelt apstrīdētā lēmuma 3. punktu un 4. punkta 2. un 3. apakšpunktu, kas attiecas uz trim dažādiem izmantošanas veidiem (internets, pārraidīšana pa satelītu un retranslēšana pa kabeļiem), ciktāl tajos atzīts, ka prasītājs ir atbildīgs par EKL 81. panta pārkāpuma izdarīšanu, kopā ar citiem CISAC biedriem koordinējot savstarpējās pārstāvniecības vienošanos teritoriālās sadales noteikumus tā, lai licence būtu derīga tikai katras autoru mantisko tiesību kolektīvās pārvaldījuma organizācijas (“AMTKPO”) valsts teritorijā.
   Prasītājs apstrīd apstrīdēto lēmumu, norādot četrus pamatus, proti, Komisijas kompetences neesamību, tās pieļautu būtiskas procesuālas prasības pārkāpumu un EK līguma pārkāpumu un nepareizu pilnvaru izmantošanu.
   Prasības pamatojumā prasītājs norāda šādus pamatus.
   Pirmkārt, saskaņā ar prasītāja teikto Komisija, pieņemot apstrīdēto lēmumu un pilnībā atkāpjoties no sava paziņojumā par iebildumiem paustā viedokļa, pārkāpa prasītāja tiesības uz aizstāvību.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka ar lēmumu tiek pārkāpts EKL 253. pants, jo tajā nav norādīts pienācīgs pamatojums un nav noteikts apgalvoto saskaņoto darbību sākums.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka ar lēmumu tiek pārkāpts EKL 81. pants un Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2) 2. pants, jo Komisija nav uzrādījusi pietiekamus pierādījumus, lai atbilstoši likumā prasītajam pierādītu saskaņoto darbību pastāvēšanu, un tāpēc nav izpildījusi pierādīšanas pienākumu.
   Ceturtkārt, tas apgalvo, ka ar lēmumu tiek pārkāpts EKL 86. panta 2. punkts, jo prasītājs ir uzņēmums, kam ir uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, bet EK konkurences tiesību piemērošana tādā veidā, kā aprakstīts apstrīdētajā lēmumā, traucē veikt tam uzticētos konkrētos uzdevumus.
   Turklāt prasītājs uzskata, ka Komisija ir nepareizi izmantojusi tai EKL 81. pantā piešķirtās pilnvaras, lietas apstākļu izvērtēšanā neievērojot EK līgumā konkrēti aprakstīto procedūru. Vēl prasītājs apgalvo, ka ar lēmumu tiek pārkāpts EKL 151. panta 4. punkts, jo tajā netiek respektēta kultūru daudzveidība. Visbeidzot, tiek apgalvots, ka ar lēmumu tiek pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tas prasa noteiktu rīcību, ko Komisija nav noteikusi.

      (1)  International Confederation of Societies of Authors and Composers (Starptautiskā autoru un komponistu tiesību aizsardzības sabiedrību konfederācija, turpmāk tekstā — “CISAC”).

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-222/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo (Spānija) 2007. gada 3. maija rīkojumu —  UTECA ( Unión de Televisiones Comerciales Asociadas )/ Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales , Ente Público RTVE un Administración del Estado

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Supremo (Spānija) 2007. gada 3. maija rīkojumu — UTECA (Unión de Televisiones Comerciales Asociadas)/Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Ente Público RTVE un Administración del Estado

   (Lieta C-222/07)
   (2007/C 155/26)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo (Spānija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: UTECA (Unión de Televisiones Comerciales Asociadas)

      Atbildētāja: Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Ente Público RTVE un Administración del Estado

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes [1989. gada 3. oktobra] Direktīvas 89/552/EEK (1) par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar (2) Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 30. jūnija Direktīvu 97/36/EK, 3. pants ļauj dalībvalstīm uzlikt televīzijas uzņēmumiem pienākumu noteiktu procentuālu daļu no saviem no darbības gūtajiem ieņēmumiem atvēlēt Eiropas kinofilmu un televīzijas filmu finansēšanai avansā?

               2)

               Vai gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, ar minēto direktīvu un EK līguma 12. pantu saistībā ar pārējām sevišķajām tiesību normām, uz kurām tas attiecas, ir saderīga valsts tiesību norma, kurā ne vien paredzēts jau izklāstītais pienākums finansēt avansā, bet arī 60 procenti no minētā obligātā finansējuma atvēlēti darbiem, kuru oriģinālvaloda ir kāda no Spānijas valsts valodām?

               3)

               Vai valsts tiesību normā televīzijas uzņēmumiem uzliktais pienākums noteiktu procentuālu daļu no saviem no darbības gūtajiem ieņēmumiem atvēlēt kinofilmu finansēšanai avansā, pie kam 60 procenti no šīs summas ir atvēlami īpaši darbiem, kuru oriģinālvaloda ir kāda no Spānijas valsts valodām un kurus galvenokārt producē Spānijas kinematogrāfijas nozare, ir valsts atbalsts par labu minētajai nozarei EK līguma 87. panta izpratnē?

      (1)  OV L 298, 23. lpp.

      (2)  OV L 202, 60. lpp.


title: Lieta C-347/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/8

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-347/07)
   (2007/C 223/09)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — C. Cattabriga)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvu 2004/41/EK (1), ar ko atceļ dažas direktīvas par pārtikas higiēnu un dzīvnieku veselības nosacījumiem attiecībā uz dažu lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu un laišanu tirgū un groza Padomes Direktīvas 89/622/EEK (2) un 92/118/EK (3) un Padomes Lēmumu 95/408/EK (4), vai arī tos nedarot zināmus Komisijai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 8. pants;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/41/EK transponēšanai beidzās 2006. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 157, 33. lpp.

      (2)  OV L 395, 13. lpp.

      (3)  OV L 62, 49. lpp.

      (4)  OV L 243, 17. lpp.


title: lieta T-363/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Koipe Corporación S.L. iesniedza 2004. gada 31. augustā

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/23

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Koipe Corporación S.L. iesniedza 2004. gada 31. augustā
   (lieta T-363/04)
   (2004/C 284/46)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 31. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Koipe Corporación S.L., San Sebastián (Spānija), kuru pārstāv Marcos Fernándes de Béthencourt, advokāts.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju 4. padomes 2004. gada 11. maija lēmumu lietā R-1109/2004-4;

               —

               noteikt, ka preču zīmes pieteikums nav spēkā, vai – ja nepieciešams– noteikt, ka pieteikums Nr. 236588 par Kopienas preču zīmi “LA ESPAÑOLA” attiecībā uz visām pieteikumā minētajam precēm ir noraidāms;

               —

               piespriest ITSB un personai, kas iestājās tiesvedībā, ar noteikumu, ka tā atceļ savu iesniegumu, atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Aceites del Sur L.A..

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Grafiskā preču zīme “LA ESPAÑOLA” – Pieteikuma Nr. 236 588 – Preces no 29. (pārtikas eļļas un tauki) un 30. (ar olīveļļu ražota majonēze) klases

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītāja kā Koipe S.A. tiesību pēctece, kas kā pretstatīto preču zīmju īpašniece bija puse procesā Apelāciju padomē

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Grafiskā preču zīme “CARBONELL” kā Kopienas preču zīme (Nr. 338681), starptautiskas preču zīmes (Nr. 244428 un 528 639) un nacionālās preču zīmes (reģistrētas Spānijas preču zīmes Nr. 1238745, 1698613, 28270 un 252783, reģistrētas Apvienotās Karalistes preču zīmes Nr. 730990 un 2043818, ka arī citas preču zīmes) precēm no 29. (pārtikas eļļas un tauki) klases

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumu noraidīt

               Apelāciju padomes lēmums:

               Sūdzību noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 2. punkta c) apakšpunkta un 5. punkta kļūdaina piemērošana


title: Lieta T-809/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. novembrī – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/49

         Prasība, kas celta 2016. gada 18. novembrī – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB

   (Lieta T-809/16)
   (2017/C 030/56)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenca, Austrija) (pārstāvis –G. Eisenberger, advokāts)

      Atbildētāja: Einheitlicher Abwicklungsausschuss (SRB)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Single Resolution Board2016. gada 15. aprīļa Lēmumu SRB/ES/SRF/2016/06 (“Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/06)”), kā arī Single Resolution Board2016. gada 20. maija Lēmumu SRB/ES/SRF/2016/13 (“Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)”) vismaz tiktāl, ciktāl šie lēmumi attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               —

               Pirmais pamats – acīmredzams būtisku formas prasību pārkāpums, pamatojoties uz to, ka apstrīdētie lēmumi nav (pilnībā) paziņoti;

               —

               otrais pamats – acīmredzams būtisku formas prasību pārkāpums, pamatojoties uz to, ka apstrīdētie lēmumi nav pietiekami pamatoti.


title: Lieta C-352/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 26. jūnijā iesniedza Landgericht Dortmund (Vācija) — Cartel Damage Claims Hydrogen Peroxide SA ( CDC )/ Evonik Degussa GmbH , Akzo Nobel NV , Solvay SA , Kemira Oyj , Arkema France , FMC Foret , SA , Chemoxal SA , Edison SpA

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 26. jūnijā iesniedza Landgericht Dortmund (Vācija) — Cartel Damage Claims Hydrogen Peroxide SA (CDC)/Evonik Degussa GmbH, Akzo Nobel NV, Solvay SA, Kemira Oyj, Arkema France, FMC Foret, SA, Chemoxal SA, Edison SpA

   (Lieta C-352/13)
   2013/C 298/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Dortmund

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāja: Cartel Damage Claims Hydrogen Peroxide SA (CDC)

      Atbildētājas: Evonik Degussa GmbH, Akzo Nobel NV, Solvay SA, Kemira Oyj, Arkema France, FMC Foret, SA, Chemoxal SA, Edison SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība par informācijas atklāšanu un zaudējumu atlīdzību, kas ir celta kopīgi pret valstī, kurā atrodas tiesa, reģistrētu atbildētāju un pārējām citās Eiropas Savienības dalībvalstīs reģistrētām atbildētājām saistībā ar Eiropas Komisijas konstatētu vienotu un turpinātu EKL 81. panta/LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta pārkāpumu, ko vairākās dalībvalstīs izdarījušas atbildētājas ar vietas un laika ziņā atšķirīgu dalību, ir jāizskata un jāizlemj kopā, lai izvairītos no riska, ka atsevišķā tiesvedībā tiek pieņemti nesavienojami spriedumi?

                           b)

                           Vai ir jāņem vērā turklāt tas, ka prasība pret atbildētāju, kas reģistrēta valstī, kurā atrodas tiesa, tiek atsaukta pēc tās izsniegšanas visām atbildētājām un pirms tiesas noteikto replikas rakstu iesniegšanas termiņu beigām un pirms pirmās tiesas sēdes sākuma?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 44/2001 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar prasību, ar kuru dažādās Eiropas Savienības dalībvalstīs reģistrētām atbildētājām tiek prasīta informācijas atklāšana un zaudējumu atlīdzināšana saistībā ar Eiropas Komisijas konstatētu [oriģ. 6. lpp.] vienotu un turpinātu EKL 81. panta/LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta pārkāpumu, ko vairākās dalībvalstīs izdarījušas atbildētājas ar vietas un laika ziņā atšķirīgu dalību, kaitējums ir noticis attiecībā uz ikvienu atbildētāju un attiecībā uz visiem norādītajiem zaudējumiem vai kopējiem zaudējumiem tajās dalībvalstīs, kurās aizliegtās vienošanās tika noslēgtas un īstenotas?

               3)

               Vai, ja ir runa par zaudējumu atlīdzināšanas prasībām saistībā ar EKL 81. pantā/LESD 101. pantā, EEZ līguma 53. pantā paredzēta aizlieguma slēgt aizliegtas vienošanās pārkāpumu, Savienības tiesībās noteiktā prasība par aizliegtu vienošanos slēgšanas aizlieguma efektīvu īstenošanu atļauj ņemt vērā piegādes līgumos ietvertās šķīrējtiesas un jurisdikcijas klauzulas, ja tas nozīmē tiesas starptautiskās jurisdikcijas, kas paredzēta Regulas (EK) Nr. 44/2001 5. panta 3. punktā un/vai 6. panta 1. punktā, izslēgšanu attiecībā uz visām atbildētājām un/vai visiem vai dažiem izvirzītajiem prasījumiem?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.)


title: Lieta T-353/09: Prasība, kas celta 2009. gada 4. septembrī — mtronix /ITSB — Growth Finance ( mtronix )

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/49

         Prasība, kas celta 2009. gada 4. septembrī — mtronix/ITSB — Growth Finance (“mtronix”)
   (Lieta T-353/09)
   2009/C 282/95
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      mtronix OHG, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — M. Schnetzer, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece:
      Growth Finance AG

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 23. jūnija lēmumu apelācijas lietā Nr. R 1557/2007-4;

               —

               apstrīdēto lēmumu grozīt tādējādi, lai Growth Finance AG iebildumi netiktu apmierināti vai, attiecīgi, lai šie iebildumi tiktu noraidīti, un lai reģistrācijas pieteikums Nr. 4 193 661 attiecībā uz 9. klasē ietilpstošiem pakalpojumiem paliktu spēkā un reģistrācija tiktu veikta arī šajā klasē;

               —

               piespriest otrajai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot apelācijas procesā radušos izdevumus;

               —

               pakārtoti, piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskā preču zīme “mtronix” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 10. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 193 661)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece:
      Growth Finance AG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskā preču zīme “Montronix” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9. un 42. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 2 762 862), turklāt iebildumi ir celti pret reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji apmierināt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp konfliktējošajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-129/15: Prasība, kas celta 2015. gada 19. martā – Intesa Sanpaolo/ITSB (“WAVE 2 PAY”)

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/35

         Prasība, kas celta 2015. gada 19. martā – Intesa Sanpaolo/ITSB (“WAVE 2 PAY”)
   (Lieta T-129/15)
   (2015/C 155/41)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intesa Sanpaolo SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji: P. Pozzi un F. Cecchi, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “WAVE 2 PAY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 258 117

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju piektās padomes 2015. gada 19. janvāra lēmums lietā R 1857/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpumu un kļūdainu piemērošanu;

               —

               konstatēt Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpumu, kā arī apstrīdētā lēmuma pretrunīgumu un līdz ar to:

                           —

                           atcelt apstrīdēto lēmumu;

                           —

                           piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Lieta C-304/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 29. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/10

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 29. jūlijā
   (Lieta C-304/05)
   (2005/C 229/21)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 29. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. van Beks [M. van Beek] un D. Rekkja [D. Recchia], tās Juridiskā dienesta darbinieki.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, slēpošanas zonas Santa Caterina Valfurva (trases “Bucaneve” un “Edelweiss”) paplašināšanas projekta ietvaros un izveidojot atbilstošas infrastruktūras 2005. gada Pasaules čempionātam kalnu slēpošanā īpaši aizsargājamā teritorijā IT 2040044 Stelvio Nacionālajā parkā,

                           —

                           ļaujot veikt pasākumus, kas varētu būtiski ietekmēt īpaši aizsargājamo teritoriju — IT 2040044 Stelvio Nacionālo parku, nepiemērojot šiem pasākumiem pienācīgu to ietekmes uz vidi novērtējumu, ņemot vērā īpaši aizsargājamās teritorijas aizsargāšanas mērķus un jebkurā gadījumā neievērojot noteikumus, kas ļauj tai īstenot projektus, ja ietekmes uz vidi novērtējums ir negatīvs, tikai tad, ja nepastāv alternatīvs risinājums, un ja ir pieņemti un Komisijai paziņoti visi kompensējošie pasākumi, lai nodrošinātu Natura 2000 globālo kohēziju;

                           —

                           nepiešķirot īpaši aizsargājamai teritorijai IT 2040044 Stelvio Nacionālajam parkam tiesisko statusu, kas varētu nodrošināt jo sevišķi Direktīvas 79/408/EEK (1) I pielikumā minēto putnu sugu izdzīvošanu un vairošanos un pielikumā neminēto migrējošo sugu, kas turp regulāri dodas, vairošanos, spalvu maiņu un migrāciju;

                     Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai kopīgi uzliek Direktīvas 92/43/EEK (2) 6. panta 2. līdz 4. punkts un 7. pants un Direktīvas 79/409/EEK 4. panta 1. un 2. punkts.;

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti izteikti prasītājas prasības pieteikumā.

      (1)  OV L 103, 25.04.1979., 1. lpp..

      (2)  OV L 206, 22.07.1992., 7. lpp..


title: Lieta F-128/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. decembrī — Mora Carrasco u.c./Parlaments

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/35

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. decembrī — Mora Carrasco u.c./Parlaments
   (Lieta F-128/10)
   2011/C 63/64
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Aurora Mora Carrasco (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus nepaaugstināt prasītājus amatā 2009. gada amatā paaugstināšanas procedūras ietvaros

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta lēmumus nepaaugstināt viņus amatā 2009. gada amatā paaugstināšanas procedūras ietvaros;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-49/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedums — Nijs /Revīzijas palāta (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2005. gada paaugstināšana amatā)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/55

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 9. oktobra spriedums — Nijs/Revīzijas palāta
   (Lieta F-49/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2005. gada paaugstināšana amatā)
   (2008/C 313/97)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bart Nijs, Bereldange (Luksemburga) (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J.-M. Stenier un G. Corstens)
   Priekšmets
   Pirmkārt, iecēlējinstitūcijas lēmuma 2005. gadā nepaaugstināt prasītāju A*11 pakāpē atcelšana un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt daļēji kā nepieņemamu un daļēji kā nepamatotu;

               2)

               Nijs atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006, 26. lpp.


title: Lieta F-38/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 28. jūnija spriedums — Bianchi /Eiropas Izglītības fonds (EIF) (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums — Nepagarināšana — Nepietiekama profesionalitāte — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/42

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 28. jūnija spriedums — Bianchi/Eiropas Izglītības fonds (EIF)
   (Lieta F-38/06) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Nepagarināšana - Nepietiekama profesionalitāte - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2007/C 183/82)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Irène Bianchi, Turīna (Itālija) (pārstāvis — M. A. Lukas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Izglītības fonds (EIF) (pārstāvji — M. Dunbar, kam palīdz G. Vandersanden, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atcelt Eiropas Izglītības fonda direktores lēmumu nepagarināt prasītājas pagaidu darbinieces līgumu un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 143, 17.6.2006., 37. lpp.


title: Lieta T-197/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 20. janvāra spriedumu lietā F-121/07 Strack/Komisija 2011. gada 1. aprīlī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 20. janvāra spriedumu lietā F-121/07 Strack/Komisija 2011. gada 1. aprīlī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta T-197/11 P)
   2011/C 186/50
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un B. Eggers)

      Otrs lietas dalībnieks: Guido Strack (Ķelne, Vācija)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2011. gada 20. janvāra spriedumu lietā F-121/07 Strack/Komisija tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa tajā ir noraidījusi Komisijas iebildi par kompetences neesamību;

               —

               piespriest katram lietas dalībniekam segt savus tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas instancē pašam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādu pamatu.
   Savienības tiesību pārkāpums, proti, it īpaši kompetenču sadalījums starp Vispārējo tiesu un Civildienesta tiesu kā specializēto tiesu, kā tas izriet no LESD 270. panta, skatot to kopā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punktu, Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 8. panta 3. punktu, LESD 256. panta 1. panta pirmo teikumu un Eiropas Savienības Tiesas Reglamenta 62.a pantu un I pielikuma 1. pantu.

               —

               Saskaņā ar iepriekšminētajiem noteikumiem Civildienesta tiesai nav vispārīgi piekritīgi visi strīdi starp Savienību un personu, uz kuru attiecas Civildienesta noteikumi, bet gan tādi strīdi, kas Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta nozīmē attiecas uz šai personai nelabvēlīga pasākuma likumību.

               —

               Ja ierēdnis iesniedz pieprasījumu par piekļuvi dokumentiem, tas rīkojas kā parasts pilsonis Regulas (EK) Nr. 1049/2001 nozīmē. Saskaņā ar regulu tā rīcībā ir īpaša tiesību aizsardzības sistēma, un tas var Vispārējā tiesā iesniegt prasību atcelt tiesību aktu. Civildienesta noteikumos paredzētās tiesību aizsardzības procedūras un regula par pārskatāmību ir pilnīgi nesavienojamas.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 31. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-341/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūnijā – De Masi/Komisija

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūnijā – De Masi/Komisija
   (Lieta T-341/16)
   (2016/C 287/41)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fabio De Masi (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – A. Fischer-Lescano, profesors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2016. gada 8. jūnija lēmumu par ierobežotu piekļuvi Rīcības kodeksa grupas dokumentiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu un segt iespējamos personu, kas iestājušās lietā prasītāja prasījumu atbalstam, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza tikai vienu pamatu, kas ir balstīts uz tādu deputātu tiesību pārkāpumu, kādas izriet no LESD 230. panta 2. punkta, skatot to kopā ar LES 10. panta 2. punktu, un saistībā ar informēšanas pienākumiem.


title: Lieta T-270/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 21. novembra spriedums — Vācija/Komisija (ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Darbības programma 1. mērķa reģionā (1994–1999) Austrumberlīnē (Vācija))

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/35

         Vispārējās tiesas 2012. gada 21. novembra spriedums — Vācija/Komisija
   (Lieta T-270/08) (1)

   (ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Darbības programma 1. mērķa reģionā (1994–1999) Austrumberlīnē (Vācija))
   2013/C 9/60
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma, T. Henze un C. Blaschke, pārstāvji, kuriem palīdz C. von Donat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Steiblytė un B. Conte)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji J. Rodríguez Cárcamo un N. Díaz Abad, vēlāk A. Rubio Gonzáles, abogados del Estado), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels, Y. de Vries, B. Koopman, M. Bulterman un J. Langer) un Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un N. Rouam)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 29. aprīļa Lēmumu C(2008) 1615, galīgā redakcija, par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finansējuma samazinājumu, kas sākotnēji ar Komisijas 1994. gada 5. augusta Lēmumu C(94) 1973 piešķirts darbības programmai 1. mērķa reģionā Austrumberlīnē (Vācija) (1994–1999)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz pati savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste, Francijas Republika un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta T-458/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra spriedums – Larrañaga Otaño /ITSB ( “GRAPHENE” ) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “GRAPHENE” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/39

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. oktobra spriedums – Larrañaga Otaño/ITSB (“GRAPHENE”)
   (Lieta T-458/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GRAPHENE” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2014/C 421/54
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Joseba Larrañaga Otaño (San-Sebastian, Spānija) un Mikel Larrañaga Otaño (Saint-Sebastian) (pārstāvis – F. Bueno Salamero, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – O. Mondéjar Ortuño)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. jūnija lēmumu lietā R 208/2013–2 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi vārdisku apzīmējumu “GRAPHENE”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Joseba Larrañaga Otaño un Mikel Larrañaga Otaño atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 26.10.2013.


title: Lieta C-89/08 P: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 2. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Īrija, Francijas Republika, Itālijas Republika, Eurallumina SpA , Aughinish Alumina Ltd (Apelācija — Valsts atbalsts — Atbrīvojums no akcīzes nodokļa minerāleļļām — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 1. panta b) punkta v) apakšpunkts — Pamatojuma nesniegšana — Tiesas ierosme — Absolūts pamats, kuru Kopienu tiesa ir izvirzījusi pēc savas ierosmes — Sacīkstes principa pārkāpums — Pienākuma norādīt pamatojumu apjoms)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/6

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 2. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Īrija, Francijas Republika, Itālijas Republika, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd

   (Lieta C-89/08 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Atbrīvojums no akcīzes nodokļa minerāleļļām - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 1. panta b) punkta v) apakšpunkts - Pamatojuma nesniegšana - Tiesas ierosme - Absolūts pamats, kuru Kopienu tiesa ir izvirzījusi pēc savas ierosmes - Sacīkstes principa pārkāpums - Pienākuma norādīt pamatojumu apjoms)
   2010/C 24/08
   Tiesvedības valoda — franču, angļu un itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci un N. Khan)

      Pretējās puses procesā: Īrija (pārstāvji — D. O’Hagan un P. McGarry, BL), Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un A.-L. Vendrolini), Itālijas Republika, (pārstāvji — R. Adam un G. Aiello, avvocato dello Stato), Eurallumina SpA (pārstāvis — R. Denton, solicitor), Aughinish Alumina Ltd (pārstāvji — J. Handoll un C. Waterson, solicitors)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 12. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 un T-69/06 Īrija u.c./Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmumu 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (OV 2006, L 119, 12. lpp.) — Jauna un pastāvoša atbalsta jēdzieni — Objektīvi jēdzieni — Pamatojuma neesamība — Ar šķērsli tiesas procesam saistīts pamats, kuru Kopienu tiesa ir izvirzījusi pēc savas ierosmes — Dispozitivitātes principa un vispārējā sacīkstes principa pārkāpums un tiesību uz aizstāvību neievērošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 un T-69/06 Īrija u.c./Komisija daļā, kurā:

                           —

                           ticis atcelts Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmums 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannas [reģionā], Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā, pamatojoties uz to, ka saistībā ar šo lēmumu Eiropas Kopienu Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88. panta] piemērošanai, 1. panta b) punkta v) apakšpunkta nepiemērojamību, un

                           —

                           Eiropas Kopienu Komisijai ticis piespriests segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus, tai skaitā tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību lietā T-69/06 R;

               2)

               apvienotās lietas T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 un T-69/06 nodot atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 116, 09.05.2008.


title: Lieta T-377/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā F-76/07 Birkhoff/Komisija 2008. gada 10. septembrī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā F-76/07 Birkhoff/Komisija 2008. gada 10. septembrī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-377/08 P)
   (2008/C 327/54)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Cits lietas dalībnieks: Gerhard Birkhoff, Weitnau (Vācija)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā F-76/07 Birkhoff/Komisija;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Civildienesta tiesā, kā arī apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzība ir vērsta pret Civildienesta tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedumu lietā F-76/07, ar kuru ir atcelts norēķinu biroja lēmums, kas pieņemts kā lēmums par sūdzību un ar kuru tika atteikts segt izdevumus par jauna ratiņkrēsla iegādi divus gadus pēc iepriekšējā ratiņkrēsla iegādes aizvietošanas nepieciešamības neesamības dēļ.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas apelācijas sūdzības pamatojumam vispirms apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā, pārkāpjot piemērojamās Kopienu tiesības, no jauna tiekot definēta iestādes ārsta un ārstu padomes rīcības brīvība, jo tajā ir noteikts, ka šāda rīcības brīvība ir tikai neatkarīgām ārstu institūcijām.
   Otrkārt, spriedumā nekāda vērība neesot pievērsta ārstu padomes atzinumam, kam praksē ir liela nozīme izdevumu nepieciešamības novērtējumā, jo spriedumā ir noteikts, ka šī institūcija sniedz tikai ieteikumus un tās atzinumi netiek publicēti. Tas esot pretrunā pastāvīgajai judikatūrai attiecībā uz kopējo tiesisko regulējumu par Eiropas Kopienu ierēdņu veselības aprūpes nodrošināšanu 2004. gada 22. marta redakcijā. Turklāt šiem atzinumiem attiecībā uz izdevumu nepieciešamību esot atspēkojama pieņēmuma statuss.
   Papildus tam apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo faktu sagrozīšanu jeb kļūdu faktu juridiskajā kvalifikācijā un strīda priekšmetā, kā arī pienākuma norādīt sprieduma pamatojumu pārkāpumu, jo būtiska lēmuma par sūdzību daļa esot atzīta par neesošu.


title: Lieta C-19/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberlandesgerichts Wien (Austrija) 2009. gada 15. janvāra rīkojumu — Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH / Silva Trade, SA

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberlandesgerichts Wien (Austrija) 2009. gada 15. janvāra rīkojumu — Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH/Silva Trade, SA

   (Lieta C-19/09)
   (2009/C 82/22)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht Wien
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH

      Atbildētāja: Silva Trade, SA

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrais ievilkums, ja ir noslēgts pakalpojumu sniegšanas līgums, ir piemērojams arī tad, ja pakalpojumus saskaņā ar līgumu sniedz vairākās dalībvalstīs?
                           Ja uz šo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:

                           b)

                           vai iepriekš minētais noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka raksturīgā saistības izpildes vieta ir jānosaka pēc tās vietas, kurā, ņemot vērā laika patēriņu un nozīmi, atrodas pakalpojumu sniedzēja darbības galvenā vieta?

                           c)

                           ja darbības galveno vietu konstatēt nav iespējams, vai prasību attiecībā uz visām no līguma izrietošajām prasījuma tiesībām pēc prasītāja izvēles var iesniegt jebkurā pakalpojumu sniegšanas vietā Kopienas teritorijā?

               2)

               Ja uz šo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde: vai Regulas Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu arī tad var piemērot attiecībā uz līgumu par pakalpojumu sniegšanu, ja pakalpojumus saskaņā ar līgumu sniedz vairākās dalībvalstīs?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta T-528/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 29. janvāra spriedums — Hubei Xinyegang Steel /Padome (Dempings — Dažu Ķīnas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu imports — Zaudējumu draudu noteikšana — Regulas (EK) Nr. 384/96 3. panta 9. punkts un 9. panta 4. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 3. panta 9. punkts un 9. panta 4. punkts))

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/15

      Vispārējās tiesas 2014. gada 29. janvāra spriedums — Hubei Xinyegang Steel/Padome
      (Lieta T-528/09) (1)

      (Dempings - Dažu Ķīnas izcelsmes dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu imports - Zaudējumu draudu noteikšana - Regulas (EK) Nr. 384/96 3. panta 9. punkts un 9. panta 4. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 3. panta 9. punkts un 9. panta 4. punkts))
      (2014/C 71/26)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (Huang Shi, Ķīna) (pārstāvji — F. Carlin, barrister, Q. Azau, A. MacGregor, solicitor, un N. Niejahr, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J. P. Hix un B. Driessen, pārstāvji, kam palīdz B. O’Connor, solicitor)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji H. van Vliet un M. França, vēlāk M. França un J.-F. Brakeland, pārstāvji, kam palīdz R. Bierwagen, advokāts), ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. (Ostrava-Kunčice, Čehijas Republika), ArcelorMittal Tubular Products Roman SA (Roman, Rumānija), Benteler Stahl/Rohr GmbH (Paderborn, Vācija), Ovako Tube & Ring AB (Hofors, Zviedrija), Rohrwerk Maxhütte GmbH (Sulzbach-Rosenberg, Vācija), Dalmine SpA (Dalmine, Itālija), Silcotub SA (Zalău, Rumānija), TMK-Artrom SA (Slatina, Rumānija), Tubos Reunidos SA (Amurrio, Spānija), Vallourec Mannesmann Oil & Gas France (Aulnoye-Aymeries, Francija), V & M France (Boulogne-Billancourt, Francija), V & M Deutschland GmbH (Düsseldorf, Vācija), Voestalpine Tubulars GmbH (Linz, Austrija), un Železiarne Podbrezová a.s. (Podbrezová, Slovākija) (pārstāvji — G. Berrisch, G. Wolf, advokāti, un N. Chesaites, barrister)

         Priekšmets

      Prasība daļēji atcelt Padomes 2009. gada 24. septembra Regulu (EK) Nr. 926/2009, ar ko piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts tādu konkrētu dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam, kā izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā (OV L 262, 19. lpp.)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Padomes 2009. gada 24. septembra Regulu (EK) Nr. 926/2009, ar ko piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts tādu konkrētu dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam, kā izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā, ciktāl ar to ir noteikti antidempinga maksājumi Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd ražoto preču eksportam un ciktāl ar to ir noteikts iekasēt pagaidu maksājumus, kas noteikti šādam eksportam;

                  2)

                  Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Hubei Xinyegang Steel Co. tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

                  4)

                  ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Stahl/Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TM KArtrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, V & M France, V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH un Železiarne Podbrezová a.s. sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Lieta C-420/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 30. jūlijā iesniedza Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) – kriminālprocess pret U (*)

text:
                  19.10.2015

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 346/9

            Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 30. jūlijā iesniedza Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) – kriminālprocess pret  U (*1)

      (Lieta C-420/15)
      (2015/C 346/10)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

         Lietas dalībnieks pamatlietā

          U (*1)

         Prejudiciālais jautājums

      Vai 2001. gada 20. jūlija Karaļa dekrēta par transportlīdzekļu reģistrēšanu 2. un 3. pants ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 18., 20., 45., 49. un 56. pantam, ciktāl, lai ar transportlīdzekli piedalītos ceļu satiksmē Beļģijā – kaut arī tikai, lai šķērsotu valsti – transportlīdzekļus, kas pieder Eiropas Savienības dalībvalsts, kas nav Beļģija, iedzīvotājam un kas ir reģistrēti šajā citā dalībvalstī, ir jāreģistrē Beļģijā, ja šī persona ir arī Beļģijas iedzīvotāja?

         (*1)  Informācija dzēsta, ņemot vērā personu aizsardzību saistībā ar personas datu apstrādi.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 82, 14.4.2007 .

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/1

         (2007/C 95/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 82, 14.4.2007.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 69, 24.3.2007.

      OV C 56, 10.3.2007.

      OV C 42, 24.2.2007.

      OV C 20, 27.1.2007.

      OV C 331, 30.12.2006.

      OV C 326, 30.12.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta F-117/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. decembra spriedums — Teughels /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Pensijas tiesību, kas iegūtas valsts pensiju shēmā, pārskaitīšana — Regula, ar kuru tiek koriģēta iemaksu likme Savienības pensiju shēmā — Aktuāro vērtību koriģēšana — Vajadzība pieņemt vispārīgos īstenošanas noteikumus — Jauno vispārīgo īstenošanas noteikumu piemērošana laikā)

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/19

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. decembra spriedums — Teughels/Komisija
   (Lieta F-117/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Pensijas tiesību, kas iegūtas valsts pensiju shēmā, pārskaitīšana - Regula, ar kuru tiek koriģēta iemaksu likme Savienības pensiju shēmā - Aktuāro vērtību koriģēšana - Vajadzība pieņemt vispārīgos īstenošanas noteikumus - Jauno vispārīgo īstenošanas noteikumu piemērošana laikā)
   2014/C 31/31
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Catherine Teughels (Eppegem, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Atalgojuma un individuālo tiesību biroja lēmumu, ar kuru ir noteiktas prasītāja tiesības uz izdienas pensiju, un šo tiesību noteikšanai vērā ņemamo izdienas gadu aprēķinu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina C. Teughels tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012., 70. lpp.


title: Lieta C-206/13: Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 6. marta spriedums ( Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cruciano Siragusa / Regione Sicilia- Soprintendenza Beni Culturali e Ambientali di Palermo Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Savienības tiesību vispārējie principi — Savienības tiesību piemērošana — Savienības tiesību piemērošanas joma — Pietiekama saikne — Neesamība — Tiesas kompetences neesamība

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/6

         Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 6. marta spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cruciano Siragusa/Regione Sicilia- Soprintendenza Beni Culturali e Ambientali di Palermo

   (Lieta C-206/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Savienības tiesību vispārējie principi - Savienības tiesību piemērošana - Savienības tiesību piemērošanas joma - Pietiekama saikne - Neesamība - Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 129/07
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Cruciano Siragusa

      Atbildētājs: Regione Sicilia- Soprintendenza Beni Culturali e Ambientali di Palermo

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Pamattiesību hartas 17. panta 1. punkta interpretācija – Samērīguma princips – Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ir jāsaņem iepriekšēja atļauja, lai ainaviskas nozīmes teritorijā izvietota īpašuma īpašnieks varētu veikt jebkādas izmaiņas – Pienākums, atļaujas neesamības gadījumā, nojaukt attiecīgo ēku pat tad, ja īpašnieks vēlāk pierāda, ka veiktās izmaiņas nav bijušas pretējas ainaviskajām vērtībām

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai nav kompetences atbildēt uz Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia (Itālija) uzdoto jautājumu.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-194/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Esso Italiana srl/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Esso Italiana srl/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

   (Lieta C-194/13)
   2013/C 207/14
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Esso Italiana srl

      Atbildētāji: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai un kādā mērā Savienības dalībvalstu tiesību normas, kurās ir paredzētas darbības autotransporta nozarē minimālās izmaksas, kas ietver atlīdzību par pakalpojumu veidojošā elementa un, tātad, līguma cenas heteronomu noteikšanu, atbilst brīvas konkurences, uzņēmumu brīvas pārvietošanās, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības aizsardzībai (kas paredzēta LES 4. panta 3. punktā, LESD 101., 49., 56. un 96. pantā)?

               2)

               Vai un ar kādiem nosacījumiem minēto principu ierobežošana ir attaisnojama saistībā ar ceļu satiksmes drošības sabiedrisko interešu aizsardzības prasībām un vai no šī funkcionālā viedokļa var tikt atbalstīta tāda darbības minimālo izmaksu noteikšana, kāda tā ir paredzēta ar grozītā un papildinātā Dekrētlikuma Nr. 112/2008 83.a pantu ieviestajā sistēmā?

               3)

               Vai no minētā viedokļa darbības minimālo izmaksu noteikšana var līdz ar to tikt fiksēta brīvprātīgo nozares ieinteresēto uzņēmēju līgumā vai, pakārtoti, to var veikt iestādes, kuru sastāvā lielākoties ir personas, kas pārstāv nozares privātos uzņēmējus, nepastāvot iepriekš noteiktiem kritērijiem tiesību normu līmenī?


title: Lieta C-119/11: Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 28. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/112/EK — 99. un 110. pants — Pievienotās vērtības nodoklis — Samazināta likme — Samazinātas likmes piemērošana ieņēmumiem, kas iegūti kā ieejas maksa par koncertu pirmatskaņojumiem, kas notiek telpās, kurās izrādes laikā fakultatīvi tiek pārdotas uzkodas un dzērieni)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/7

         Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 28. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-119/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/112/EK - 99. un 110. pants - Pievienotās vērtības nodoklis - Samazināta likme - Samazinātas likmes piemērošana ieņēmumiem, kas iegūti kā ieejas maksa par koncertu pirmatskaņojumiem, kas notiek telpās, kurās izrādes laikā fakultatīvi tiek pārdotas uzkodas un dzērieni)
   2012/C 118/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac un C. Soulay)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un N. Rouam)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 99. un 110. panta pārkāpums — Samazinātās PVN likmes 2,10 % apmērā piemērošana ieņēmumiem, kas iegūti kā ieejas maksa par koncertu pirmatskaņojumiem, kas notiek telpās, kurās izrādes laikā fakultatīvi tiek pārdotas uzkodas un dzērieni — Aizliegums paplašināt sākotnējās atkāpes piemērošanas jomu pēc tam, kad tā ir samazināta

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               kopš 2007. gada 1. janvāra piemērojot 2,10 % pievienotās vērtības nodokļa likmi ieņēmumiem, kas iegūti kā ieejas maksa par koncertu pirmatskaņojumiem, kas notiek telpās, kurās izrādes laikā fakultatīvi tiek pārdotas uzkodas un dzērieni, Francijas Republika nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 99. un 110. pantā paredzētos pienākumus;

               2.

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 145, 14.05.2011.


title: Lieta T-119/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. februārī – Alba Aguilera u.c./EĀDD

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/26

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. februārī – Alba Aguilera u.c./EĀDD
   (Lieta T-119/17)
   (2017/C 129/39)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ruben Alba Aguilera (Adisabeba, Etiopija) un 28 citi prasītāji (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to no 2016. gada 1. janvāra darbiniekiem, kuri norīkoti darbā Etiopijā, piemaksas par dzīves apstākļiem apmērs ir samazināts no 30 % līdz 25 %.;

               —

               piespriest EĀDD samaksāt prasītājiem fiksētu naudas summu par nodarīto morālo kaitējumu, kuras apmēru Vispārējā tiesa nosaka ex aequo et bono;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs tiesvedības pamatā ir EĀDD lēmuma samazināt piemaksas par dzīves apstākļiem (PDA) Savienības darbiniekiem, kuri norīkoti darbā Etiopijā, apmēru no 30 % līdz 25 %, tiesiskums.
   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1.

               Saistībā ar pirmo pamatu tiek apgalvots par pienākuma pieņemt Civildienesta noteikumu X pielikuma Vispārīgos īstenošanas noteikumus neizpildi.

               2.

               Saistībā ar otro pamatu tiek apgalvots par Civildienesta noteikumu X pielikuma 10. panta pārkāpumu, ciktāl metodē, ko EĀDD izmanto, lai noteiktu PDA apmēru darba pienākumu veikšanas vietā, ir ņemts vērā “reģionālās vienotības” princips.

               3.

               Saistībā ar trešo pamatu tiek apgalvots par vairākām acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kuru dēļ apstrīdētais lēmums tātad ir prettiesisks.


title: Lieta F-76/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. jūnija rīkojums — Colart u.c./Parlaments (Civildienests — Ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadēja korekcija — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               2.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/12

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. jūnija rīkojums — Colart u.c./Parlaments
   (Lieta F-76/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma un pensiju ikgadēja korekcija - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 157/21
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Colart u.c. (Bastogne, Beļģija) (pārstāvis — C. Mourato, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — S. Seyr un K. Zejdová)

      Priekšmets

   Prasība atcelt paziņojumus par prasītāju atalgojumu korekciju par laika posmu no 2009. gada jūlija līdz decembrim un paziņojumus par algu, kas sagatavoti pēc 2010. gada 1. janvāra ierēdņu un pārējo darbinieku ikgadējās atalgojuma un pensiju korekcijas ietvaros, pamatojoties uz Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību par prasību lietā F-76/10 Colart u.c./Parlaments;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010., 64. lpp.


title: Lieta C-406/12: Prasība, kas celta 2012. gada 4. septembrī — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/15

      Prasība, kas celta 2012. gada 4. septembrī — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
      (Lieta C-406/12)
      (2012/C 331/24)
      Tiesvedības valoda — slovēņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Hetsch, L. Nicolae un M. Žebre)

         Atbildētāja: Slovēnijas Republika

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  konstatēt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/136/EK (1), ar ko izdara grozījumus Direktīvā 2002/22/EK (2) par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem, Direktīvu 2002/58/EK (3) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē un Regulu (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Slovēnijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 4. pantā paredzētos pienākumus;

                  —

                  saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu piespriest Slovēnijas Republikai, tā kā tā nav izpildījusi paziņošanas pienākumu attiecībā uz visiem Direktīvas 2009/136/EK transponēšanas pasākumiem, naudas sodu EUR 6 531,84 apmērā skaitot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienas;

                  —

                  piespriest Slovēnijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Direktīvas transponēšanas termiņš beidzās 2011. gada 25. maijā.

         (1)  OV L 337, 11. lpp.

         (2)  OV L 108, 51. lpp.

         (3)  OV L 201, 37. lpp.


title: Lieta C-364/05: Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 27. septembrī

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/17

         Prasība pret Nīderlandes Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 27. septembrī
   (Lieta C-364/05)
   (2005/C 296/31)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 27. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Nīderlandi, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. van Beks [Michel van Beek], pārstāvis.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Nīderlandes Karaliste:
               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. aprīļa Direktīvu 2001/20/EK (1) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz labas klīniskās prakses ieviešanu klīniskās izpētes veikšanā ar cilvēkiem paredzētām zālēm,
               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2003. gada 8. oktobra Direktīvu 2003/94/EK (2), ar ko nosaka labas ražošanas prakses principus un pamatnostādnes attiecībā uz cilvēkiem paredzētām zālēm un pētāmām cilvēkiem paredzētām zālēm,
               vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai,
               nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2001/20 22. panta 1. punkts nosaka, ka dalībvalstis pirms 2003. gada 1. maija pieņem normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, un paziņo par to Komisijai. Attiecībā uz Direktīvu 2003/94 17. pants nosaka, ka šis termiņš ir 2004. gada 30. aprīlis.

      (1)  OV L 121, 34. lpp.

      (2)  OV L 262, 22. lpp.


title: Lieta F-118/14: Prasība, kas celta 2014. gada 23. oktobrī  – ZZ /Padome

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/48

         Prasība, kas celta 2014. gada 23. oktobrī – ZZ/Padome
   (Lieta F-118/14)
   (2015/C 026/64)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – C. Garcia-Hirschfel)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Padomes lēmumus, kuri attiecas uz to AD 9–AD 14 pakāpes ierēdņu klasificēšanu, kas pilda “nodaļas vadītāja vai līdzvērtīga” amata vai “padomdevēja vai līdzvērtīga” amata īpašos pienākumus pirms 2015. gada 31. decembra, un ar kuriem prasītājs netiek iekļauts šādi kvalificēto ierēdņu skaitā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 3. janvāra Lēmumu Nr. 6/14 un tam sekojošo lēmumu, ar kuru 34 Padomes ierēdņi tiek iecelti “nodaļas vadītāja vai līdzvērtīgā” amatā;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt 2014. gada 23. jūlija lēmumu, ar ko ir noraidīta sūdzība;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-580/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. decembrī — Wohlfahrt /ITSB — Ferrero ( “Kindertraum” )

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/29

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. decembrī — Wohlfahrt/ITSB — Ferrero (“Kindertraum”)
   (Lieta T-580/10)
   2011/C 63/55
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Harald Wohlfahrt (Rothenburg o.d. Tauber, Vācija) (pārstāvis –N. Scholz-Recht, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Ferrero SpA (Alba, Itālija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas 2009. gada 27. maija lēmumu (iebildumi Nr. B 668 600) un Apelāciju padomes 2010. gada 20. oktobra lēmumu lietā R 815/2009-4;

               —

               atļaut Kopienu preču zīmes “Kindertraum” reģistrāciju (reģistrācijas pieteikums Nr. 002773059) arī attiecībā uz visām 16. un 28. klasē reģistrācijai pieteiktajām precēm;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Kindertraum” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 15., 16., 20., 21. un 28. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Ferrero SpA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: kopumā 32 agrākas preču zīmes, kurās vārds “kinder” ir ietverts daļēji grafiskā veidā, daļēji kā vairāku vārdu preču zīmes sastāvdaļa un daļēji kā patstāvīgs vārds, it īpaši Itālijas vārdiska preču zīme “kinder” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 28., 30. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 42. panta 2. punkta pārkāpums saistībā ar izmantošanas pierādījuma neesamību pēc termiņa, kad izmantošana nav nepieciešama, iebildumu procesa laikā. Apstrīdētā lēmuma pamatojuma formāla neesamība, jo Apelāciju padome savā lēmumā vispār neesot izvērtējusi apelācijas sūdzības pamatojumā izvirzītos un detalizēti pamatotos iebildumus par preču zīmes ļaunprātīgu reģistrāciju. Turklāt, preču zīmes ļaunprātīga reģistrācija, jo preču zīmes, ar kuru pamatoti iebildumi, īpašnieka vienīgais mērķis esot monopolizēt sev terminu “kinder” visplašākajā nozīmē. Visbeidzot, Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāvot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).