title: Lieta T-792/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 4. decembra rīkojums – Agepha Pharma/EUIPO – Apogepha Arzneimittel (“AGEPHA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Iebildumu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/50

      Vispārējās tiesas 2020. gada 4. decembra rīkojums – Agepha Pharma/EUIPO – Apogepha Arzneimittel (“AGEPHA”)
      (Lieta T-792/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 35/66)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Agepha Pharma s.r.o. (Senec, Slovākija) (pārstāvis: D. Göbel, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Apogepha Arzneimittel GmbH (Drēzdene, Vācija) (pārstāvji: A. Marx un R. Kaase, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 26. augusta lēmumu lietā R 386/2019-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Apogepha Arzneimittel GmbH un Agepha Pharma s.r.o.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Agepha Pharma s.r.o. un Apogepha Arzneimittel GmbH sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 10, 13.1.2020.


title: Lieta T-185/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 1. decembra rīkojums – Tikal Marine Systems/EUIPO – Ultra Safety Systems (“Tikal Tef-Gel”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības pasludināšanas process – Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/51

      Vispārējās tiesas 2020. gada 1. decembra rīkojums – Tikal Marine Systems/EUIPO – Ultra Safety Systems (“Tikal Tef-Gel”)
      (Lieta T-185/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 35/67)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tikal Marine Systems GmbH (Norderstedt, Vācija) (pārstāvis: M. Mahnkopf, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: P. Sipos un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ultra Safety Systems Inc. (Mangonia Park, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: C. Eckhartt, A. von Mühlendahl un P. Böhner, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 2500/2018-4 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp Ultra Safety Systems un Tikal Marine Systems.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Tikal Marine Systems GmbH un Ultra Safety Systems Inc. pašas sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-192/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 1. decembra rīkojums – Tikal Marine Systems/EUIPO – Ultra Safety Systems (“Ultra Tef-Gel”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības pasludināšanas process – Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/51

      Vispārējās tiesas 2020. gada 1. decembra rīkojums – Tikal Marine Systems/EUIPO – Ultra Safety Systems (“Ultra Tef-Gel”)
      (Lieta T-192/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 35/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tikal Marine Systems GmbH (Norderstedt, Vācija) (pārstāvis: M. Mahnkopf, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: P. Sipos un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ultra Safety Systems Inc. (Mangonia Park, Florida, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: C. Eckhartt, A. von Mühlendahl un P. Böhner, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 2499/2018-4 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp Ultra Safety Systems un Tikal Marine Systems.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Tikal Marine Systems GmbH un Ultra Safety Systems Inc. pašas sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumiem.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-685/20: Prasība, kas celta 2020. gada 16. novembrī – Asian Gear/EUIPO – Multimox (Motorolleris)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/52

      Prasība, kas celta 2020. gada 16. novembrī – Asian Gear/EUIPO – Multimox (Motorolleris)
      (Lieta T-685/20)
      (2021/C 35/69)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Asian Gear BV (Pijnacker, Nīderlande) (pārstāvis: B. Gravendeel, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Multimox Holding BV (Rijen, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 607 155-0002

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 3. septembra lēmums lietā R 1042/2018-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu vai grozīt to tādējādi, ka Kopienas dizainparaugs Nr. 607 155-0002 tiek atzīts par spēkā neesošu;
                  pakārtoti:

                  —

                  apstiprināt Anulēšanas nodaļas 2018. gada 30. aprīļa lēmumu un atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 7. panta pārkāpums.


title: Lieta T-686/20: Prasība, kas celta 2020. gada 16. novembrī – Asian Gear/EUIPO – Multimox (Motorolleris)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/53

      Prasība, kas celta 2020. gada 16. novembrī – Asian Gear/EUIPO – Multimox (Motorolleris)
      (Lieta T-686/20)
      (2021/C 35/70)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Asian Gear BV (Pijnacker, Nīderlande) (pārstāvis: B. Gravendeel, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Multimox Holding BV (Rijen, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 607 155-0004

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 3. septembra lēmums lietā R 1043/2018-3

         Prasījumi

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu vai grozīt to tādējādi, ka Kopienas dizainparaugs Nr. 607 155-0004 tiek atzīts par spēkā neesošu;
                  pakārtoti:

                  —

                  apstiprināt Anulēšanas nodaļas 2018. gada 30. aprīļa lēmumu un atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 7. panta pārkāpums.


title: Lieta T-695/20: Prasība, kas celta 2020. gada 18. novembrī – OG/EIB

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/53

      Prasība, kas celta 2020. gada 18. novembrī – OG/EIB
      (Lieta T-695/20)
      (2021/C 35/71)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: OG (pārstāves: L. Levi un M. Vandenbussche, advokātes)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

            līdz ar to

                  —

                  piespriest EIB samaksāt darba algu par 16 mēnešiem un atlīdzību sakarā ar darba tiesisko attiecību izbeigšanu par sešiem mēnešiem, proti, naudas summu 317 668 EUR apmērā sākotnējās prasības par kaitējuma atlīdzību celšanas brīdī, 2019. gada 23. oktobrī, šo summu samaksas brīdī aprēķinot no jauna,

                  —

                  piespriest EIB atlīdzināt morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono ir novērtēts 50 000 EUR apmērā,

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt lēmumu noraidīt prasību par kaitējuma atlīdzību, kurš ir datēts ar 2020. gada 9. martu un saņemts 10. martā,

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt 2020. gada 8. augustā pieņemto netiešo lēmumu par sūdzību hierarhijas kārtībā,

                  —

                  kā procesa organizatorisko pasākumu piešķirt piekļuvi SSTL ziņojumam;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu prasību ar mērķi konstatēt Eiropas Investīciju bankas (EIB) atbildību par virkni notikumu, kuri, aplūkoti atsevišķi vai kopā, atklājot EIB kļūdaino rīcību, kas esot radījusi prasītājai kaitējumu un izraisījusi viņas slimību, prasītāja izvirza tikai vienu pamatu, kurš attiecas uz EIB īstenoto rūpības, labas pārvaldības un pārskatāmības pienākumu neizpildi un vispārīgāk – katram darba devējam saistošā vispārējā pienācīgas piesardzības un rūpības pienākuma neizpildi.
      Šajā lietā prasītāja apgalvo, ka tad, ja EIB būtu regulāri veikusi lietderīgos pasākumus šo ēku drošības nodrošināšanai, praktikantes traģiskā pašnāvība nebūtu notikusi. Viņa arī apgalvo, ka tad, ja EIB būtu uzņēmusies atbildību attiecībā uz šo pašnāvību un būtu attiecībā uz saviem darbiniekiem un it īpaši tiem, kuriem – kā prasītājai – bija saskarsme ar šo pašnāvību, izpildījusi tai saistošos pārskatāmības, atbalsta, atklātuma un palīdzības pienākumus, prasītāja tagad nebūtu darbiniece ar invaliditāti, kura piedzīvo ciešanas un kuras karjera un nopelni vairs neeksistē darba devējam, kam viņa ir uzticami kalpojusi.
      Prasītāja norāda, ka fakti arī pierāda – EIB, kas nepavisam nav rīkojusies kā atbildīgs un aizsargājošs darba devējs, pēc savas praktikantes pašnāvības ir izvērsusi politiku ar mērķi iznīcināt prasītājas ticamību un vērtību, līdz tās fiziskam un garīgam sabrukumam. Prasītāja uzskata, ka pēc 30 gadiem priekšzīmīgas karjeras pret viņu ir izturējušies kā pret viduvēju un negodīgu darbinieci.


title: Lieta T-703/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. novembrī – Mylan Ireland/EMA

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/54

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. novembrī – Mylan Ireland/EMA

      (Lieta T-703/20)
      (2021/C 35/72)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mylan Ireland Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvis: J. Krens, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par pieņemamu un pamatotu prasītājas izvirzīto iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz Cilvēkiem paredzēto zāļu komitejas secinājumu par to, ka Biogen Idec Ltd zālēm Tecfidera® ir cita veida aktīvās vielas statuss, kā rezultātā tiek nodrošināta jauna visaptveroša atļauja, kā tas minēts 2014. gada 30. janvāra lēmumā, ar kuru “Tecfidera® – Dimethyl Fumarate” ir tikusi piešķirta tirdzniecības atļauja;

                  —

                  atcelt EMA2020. gada 1. oktobra lēmumu, ar kuru nav apstiprināts prasītājas pieteikums par reģistrācijas apliecības izsniegšanu zāļu Tecfidera ģenēriskajai versijai;

                  —

                  piespriest EMA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: iebilde par prettiesiskumu esot pamatota un tādēļ apstrīdētais lēmums neesot juridiski pieņemams, jo EMA esot pieļāvusi gan tiesību kļūdu, gan kļūdu faktos un neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, kā arī neesot īstenojusi pienācīgu un rūpīgu izvērtēšanu atbilstīgi LESD 296. pantā noteiktajam.

                  2.

                  Otrais pamats: apstrīdētais lēmums esot prettiesisks, jo, saņemot prasītājas iebildumus reģistrācijas apliecības izsniegšanas fāzē, esot bijis atkārtoti jāpārbauda “cita veida aktīvā viela” statuss. Tādējādi EMA neesot pienācīgi izpildījusi savus pienākumus, jo īpaši pienākumu veikt pienācīgu un rūpīgu izvērtēšanu un norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. pantu, un tā rezultātā apstrīdētais lēmums esot prettiesisks.


title: Lieta T-706/20: Prasība, kas celta 2020. gada 30. novembrī – MiMedx Group/EUIPO – DIZG (“Epiflex”)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/55

      Prasība, kas celta 2020. gada 30. novembrī – MiMedx Group/EUIPO – DIZG (“Epiflex”)
      (Lieta T-706/20)
      (2021/C 35/73)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MiMedx Group, Inc. (Marieta, Džordžija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: J. Bogatz un Y. Stone, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: DIZG Deutsches Institut für Zell- und Gewebeersatz gGmbH (Berlīne, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Epiflex” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 1 281 385

         Informācija par procesu EUIPO: atcelšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 25. septembra lēmums lietā R 133/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu,

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kuri radušies prasītājai.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta, skatot to kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 19. panta 1. punktu, pārkāpums;

                  —

                  vienlīdzības principa, kā noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 20. pantā, skatot to kopsakarā ar 41. pantu, pārkāpums;

                  —

                  tiesību uz labu pārvaldību, kā noteikts Hartas 41. panta 1. punktā, pārkāpums;

                  —

                  tiesību uz taisnīgu tiesu, kā noteikts Hartas 47. pantā, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkta, skatot to kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 19. panta 1. punkta trešo teikumu un 10. panta 7. punktu, pārkāpums.


title: Lieta T-711/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. decembrī – Puma/EUIPO – CMS (“CMS Italy”)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/56

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. decembrī – Puma/EUIPO – CMS (“CMS Italy”)
      (Lieta T-711/20)
      (2021/C 35/74)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Puma SE (Hercogenauraha, Vācija) (pārstāvis: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: CMS Costruzione macchine speciali SpA (Alonte, Itālija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, attiecībā uz grafisku preču zīmi, kas ietver vārdisku elementu “CMS Italy” – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 150 538

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 24. septembra lēmums lietā R 2215/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un CMS Costruzione macchine speciali SpA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums;

                  —

                  tiesiskās noteiktības principa, vienlīdzīgas attieksmes principa un labas pārvaldības principa pārkāpums.


title: Lieta T-712/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. decembrī – Škoda Investement/EUIPO – Škoda Auto (Bultas ar spārnu logo)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/57

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. decembrī – Škoda Investement/EUIPO – Škoda Auto (Bultas ar spārnu logo)
      (Lieta T-712/20)
      (2021/C 35/75)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Škoda Investement a.s. (Plzeņa, Čehijas Republika) (pārstāvis: L. Lorenc, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Škoda Auto a.s. (Mlada Boļeslava, Čehijas Republika)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes (Bultas ar spārnu logo) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 991 861

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 6. oktobra lēmums lietā R 284/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pilnībā atcelt Iebildumu nodaļas 2019. gada 9. decembra lēmumu attiecībā uz iebildumu Nr. B003083007;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Iebildumu nodaļai turpmākai izvērtēšanai attiecībā uz visām reģistrācijai pieteiktajām precēm un pakalpojumiem;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Procesuāli prettiesiska pirmās instances lēmuma tiesisko seku nepareizs vērtējums.


title: Lieta T-715/20: Prasība, kas celta 2020. gada 4. decembrī – Degode/EUIPO – Leo Pharma (“Skinovea”)

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/57

      Prasība, kas celta 2020. gada 4. decembrī – Degode/EUIPO – Leo Pharma (“Skinovea”)
      (Lieta T-715/20)
      (2021/C 35/76)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: DEGODE – Dermago Development GmbH (Petershagen, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un N. Willich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Leo Pharma A/S (Ballerup, Dānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Skinovea” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 898 565

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 4. septembra lēmums lietā R 337/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  iespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-721/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. decembrī – kopuzņēmums Clean Sky 2/NG

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/58

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. decembrī – kopuzņēmums Clean Sky 2/NG
      (Lieta T-721/20)
      (2021/C 35/77)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: kopuzņēmums “Clean Sky 2” (pārstāvji: M. Velardo, advokāte, un B. Mastantuono, pārstāvis)

         Atbildētājs: NG

         Prasījumi:

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  piespriest atbildētājam samaksāt summu 141 094,80 EUR apmērā, pamatojoties uz Eiropas Savienības septītās pamatprogrammas dotācijas līgumu Nr. 632506 “Wireless Flexible sensor co-operation for structural health Diagnosis/prognosis”, šo summu, sākot no 2019. gada 9. jūlija līdz faktiskai samaksai, palielinot par 3,5 % likmi, ko Eiropas Centrālā banka piemēro galvenajām refinansēšanas operācijām;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādu pamatu.
      Atbildētājs neesot izpildījis savas līgumsaistības, neatmaksādams ar darbinieku izmaksām saistītās summas, kuras ir uzskatāmas par nefinansējamām. Līdz ar to 2019. gada 23. maijā prasītājs esot izdevis paziņojumu par parādu par summu 141 094,80 EUR apmērā, kas saskaņā ar dotācijas līguma noteikumiem jau ir tikusi izmaksāta uzņēmējsabiedrībai Alpha Consulting Service Srl. Šajā lietā neesot nekādu šaubu par faktiem, kas pamato atbildētāja kā no uzņēmumu reģistra izslēgtās uzņēmējsabiedrības Alpha Consulting Service Srl līdzīpašnieka un pārstāvja atbildību. Saistībā ar paziņojuma par parādu izdošanu paustie uzņēmējsabiedrības iebildumi esot vispārīgi, nepilnīgi un nepierādīti, un līdz ar to tie neesot uzskatāmi par pamatotiem. Tā rezultātā prasītājs esot tiesīgs atprasīt un saņemt atpakaļ izmaksāto summu ar nokavējuma procentiem.


title: Lieta T-722/20: Prasība, kas celta 2020. gada 10. decembrī – Far Polymers u.c./Komisija

text:
               1.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 35/59

      Prasība, kas celta 2020. gada 10. decembrī – Far Polymers u.c./Komisija
      (Lieta T-722/20)
      (2021/C 35/78)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Pasītāji: Far Polymers Srl (Filago, Itālija), Gamma Chimica SpA (Milāna, Itālija), Carbochem Srl (Castiglione Olona, Itālija), Jeniuschem Srl (Gallarate, Itālija) (pārstāvji: G. Abbatescianni un E. Patti, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāji lūdz Vispārējo tiesu atzīt šo prasību par pieņemamu, atcelt Komisijas Īstenošanas regulu 2020/1336, ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes polivinilspirtu (PVS) importam, kas publicēta 2020. gada 29. septembra Oficiālajā Vēstnesī L 315.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāji izvirza astoņus pamatus.
      Pirmā pamata priekšmets ir normu pārkāpums un acīmredzama kļūda Savienības PVS ražošanas nozares identificēšanā, kurā Komisija iekļāva ne tikai brīvā tirgus, bet arī kontrolētā tirgus komersantus, kā arī ražotājus, kas vienlaikus ir importētāji. Šāda kļūda (a) esot apgrūtinājusi Savienības ražošanas nozarei radītā kaitējuma noteikšanu, kurš faktiski sakrīt tikai ar ziņotājam nodarīto [kaitējumu], (b) esot izraisījusi to, ka nodevas piemērošana nevis veicina brīvu konkurenci Savienības tirgū, bet ir labvēlīga tikai ziņotājam vai trešajai valstij; (c) esot izraisījusi to, ka nav atbilstoši novērtētas visu to Savienības ražošanas nozares komersantu intereses (ražotāji, importētāji un lietotāji), kuri iebilst pret nodevu, (d) esot nostādījusi regulu atklātā pretrunā iepriekšējām regulām, kurās neesot pietiekami ņemta vērā Savienības ražošanas nozares ražošanas jauda, lai varētu nodrošināt kvotas atbrīvojumiem no nodevām. Šo pašu iemeslu dēļ apstrīdēto regulu esot ietekmējusi arī pilnvaru nepareiza izmantošana.
      Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais regulējums esot pretrunā LESD 102. panta principiem un – pakārtoti – ka to esot ietekmējusi acīmredzama kļūda un pilnvaru nepareiza izmantošana, ciktāl tā rezultātā PVS tirgū esot izveidojies ziņotāja, kas ir vienīgais ražotājs, kurš darbojas brīvajā Savienības tirgū un kuram ir turpmākā ražošanas jauda, dominējošs stāvoklis. Regulējumā netiekot ņemti vērā dokumentāri pierādījumi par ziņotāja jau praktizētajām pretkonkurences darbībām – kurš atsakās pārdot zemas kvalitātes PVS par cenu, kurā tiek ņemtas vērā zemās ražošanas izmaksas.
      Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka regulējuma, ar kuru ir noteikta nodeva par LESD 296. panta pārkāpumu, kā arī par acīmredzamu kļūdu, pamatojums, lai Komisija varētu atteikt veikt Savienības tirgus sadalīšanu segmentos starp augstu un zemu kvalitāti, tomēr ir apstiprinājis, ka PVS tiek pārdots divās dažādās kvalitātēs, ar skaidri nošķirtiem ražošanas veidiem, adresātiem un cenām. Kvalitāte, kas nepārklājas un nav savstarpēji aizstājama. Pēc tam, kad tirgus tika sadalīts segmentos, Komisijai esot bijis jāatbrīvo no nodevas piemērošanas zemas kvalitātes PVS.
      Ceturtā pamata priekšmets ir vinilacetāta monomērs (VAM) – galvenā PVS ražošanas izejviela. Komisija, nosakot parasto vērtību, lai noteiktu dempinga robežu, nav ņēmusi vērā Ķīnas VAM cenu izkropļojumu neesamību, jo tās ir saskaņotas ar starptautiskā tirgus cenām. Tādā veidā Komisija, nosakot kaitējuma apmēru, nav ņēmusi vērā Ķīnas eksportētāju nenozīmīgās izmaksas, kuri, tā kā tie ir vertikāli integrēti, ietaupīja uz VAM izmaksām.
      Ar piekto pamatu tiek norādīts, ka Komisija esot kļūdaini un pretrunīgi pamatojusi apstrīdēto regulējumu, pārkāpjot LESD 296. pantu, neievērojot metanola ietekmi uz Ķīniešu ražotāju izmaksu noteikšanu un faktiski nav atzinusi – nosakot kaitējuma apmēru – eksporta cenu relatīvo korekciju šim izmaksu faktoram.
      Ar sesto pamatu tiek apstrīdēta tā regulējuma daļa, kurā Komisija, piemērojot Eiropas Parlamenta un padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 254. pantu, ir noteikusi izņēmumu par tā PVS importu, kas ir paredzēts kartona ražošanai, jo šis izņēmums (a) nav attiecināts uz citiem galapatēriņiem, kas ir tieši tādā pašā situācijā kā kartona rūpniecība; un (b) ticis piemērots tikai PVS sajaukšanai, izņemot vienkāršo importu.
      Septītā pamata priekšmets ir LESD 296. panta pārkāpums, kā arī Pamatregulas 12. apsvēruma un 6. panta 8. punkta pārkāpums, jo Komisija izlēma neņemt vērā konkrētus argumentus tikai tāpēc, ka tos izvirzīja ieinteresētās personas un nevis Ķīnas eksportētāji. Šādā veidā Komisija ir patvaļīgi ieviesusi principu, ka tikai dažas subjektu kategorijas var apstrīdēt Eiropas iestāžu pieņemto regulējumu.
      Pēdējais, astotais, pamats ir par LESD 296. panta un Pamatregulas 19. panta pārkāpumu jautājumā par informācijas pieejamību. Komisija savāca daudzus nekonfidenciālus datus un nepadarīja tos pieejamus ieinteresētajām personām. Tādējādi ieinteresētās personas nevarēja rekonstruēt Komisijas motivāciju, pieņemot apstrīdēto normu.


title: Lieta C-601/19 P: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – BP/Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) (Apelācija – Civildienests – Līgumdarbinieki – Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) – Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums – Lēmums nepagarināt darba līgumu – Jauna lēmuma pieņemšana pēc atcelšanas Vispārējā tiesā – Apgalvoti pieļautie pārkāpumi Vispārējās tiesas sprieduma izpildes laikā)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/5

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums – BP/Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)
      (Lieta C-601/19 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Līgumdarbinieki - Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Lēmums nepagarināt darba līgumu - Jauna lēmuma pieņemšana pēc atcelšanas Vispārējā tiesā - Apgalvoti pieļautie pārkāpumi Vispārējās tiesas sprieduma izpildes laikā)
      (2021/C 62/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: BP (pārstāvis: E. Lazar, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) (pārstāvji: M. O'Flaherty, pārstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  BP sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras (FRA) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta T-189/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Haikal/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Kļūda vērtējumā – Tiesības uz īpašumu – Samērīgums – Tiesības veikt saimniecisku darbību – Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību)

text:
               22.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 62/27

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Haikal/Padome
      (Lieta T-189/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Samērīgums - Tiesības veikt saimniecisku darbību - Tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību)
      (2021/C 62/32)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Maen Haikal (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: S. Koev, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Cholakova un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 18 I, 13. lpp.), Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2019, L 18 I, 4. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/806 (2019. gada 17. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2019, L 132, 36. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/798 (2019. gada 17. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2019, L 132, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Maen Haikal sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 187, 3.6.2019.


title: Lieta C-628/18: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 13. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – LESD 258. pants – Finanšu instrumentu tirgi – Direktīvas 2014/65/ES un (ES) 2016/1034 – Netransponēšana un/vai transponēšanas pasākumu nepaziņošana – LESD 260. panta 3. punkts – Lūgums piespriest naudas soda samaksu)

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/2

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 13. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
      (Lieta C-628/18) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 258. pants - Finanšu instrumentu tirgi - Direktīvas 2014/65/ES un (ES) 2016/1034 - Netransponēšana un/vai transponēšanas pasākumu nepaziņošana - LESD 260. panta 3. punkts - Lūgums piespriest naudas soda samaksu)
      (2021/C 72/02)
      Tiesvedības valoda – slovēņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Scharf, G. von Rintelen un B. Rous Demiri)

         Atbildētāja: Slovēnijas Republika (pārstāvji: T. Mihelič Žitko, A. Dežman Mušič un N. Pintar Gosenca)

         Lietas dalībnieki, kas iestājušies lietā atbildētājas atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvis: S. Eisenberg), Igaunijas Republika (pārstāvis: N. Grünberg), Austrijas Republika (pārstāvis: G. Hesse), Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Līdz argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām nepieņemdama vai, jebkurā gadījumā, nepaziņodama Eiropas Komisijai normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/65/ES (2014. gada 15. maijs) par finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Direktīvu 2002/92/ES un Direktīvu 2011/61/ES, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/1034 (2016. gada 23. jūnijs), prasības, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti Direktīvas 2014/65, kas grozīta ar Direktīvu 2016/1034, 93. pantā.

                  2)

                  Piespriest Slovēnijas Republikai samaksāt Eiropas Komisijai naudas sodu 750 000 EUR apmērā.

                  3)

                  Slovēnijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Vācijas Federatīvā Republika, Igaunijas Republika, Austrijas Republika un Polijas Republika savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta C-616/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 19. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Köln (Vācija) – M2Beauté Cosmetics GmbH/ Vācijas Federatīvā Republika

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/11

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 19. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Köln (Vācija) – M2Beauté Cosmetics GmbH/ Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-616/20)
      (2021/C 72/15)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: M2Beauté Cosmetics GmbH

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv Bundesinstitut für Arzneimittel und Medizinprodukte

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai valsts iestādei, klasificējot kosmētikas līdzekli kā zāles pēc iedarbības Direktīvas 2001/83/EK (1) 1. panta 2) punkta b) apakšpunkta izpratnē, kas nozīmē arī visu produkta īpašību pārbaudi, ir tiesības nepieciešamos produkta farmakoloģisko īpašību zinātniskos konstatējumus un riskus balstīt uz t.s. “struktūras analoģiju”, ja izmantotā darbīgā viela ir izstrādāta pirmo reizi, savā struktūrā ir līdzīga jau zināmām un pārbaudītām farmakoloģiskām darbīgajām vielām, taču pretendents neiesniedz tādus visaptverošus jaunās vielas farmakoloģiskos, toksikoloģiskos vai klīniskos pētījumus saistībā ar tās iedarbību un devām, kas ir nepieciešami tikai šīs direktīvas piemērošanas gadījumā?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2001/83 1. panta 2) punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka produkts, kas tiek laists tirgū kā kosmētikas līdzeklis un, farmakoloģiski iedarbojoties, būtiski ietekmē fizioloģiskās funkcijas, ir jāuzskata par zālēm pēc iedarbības tikai tad, ja tam ir konkrēta labvēlīga veselību uzlabojoša iedarbība? Vai šajā ziņā pietiek ar to, ka izstrādājumam galvenokārt ir labvēlīga iedarbība uz izskatu, kas netieši uzlabo veselību, ceļot pašapziņu vai uzlabojot labsajūtu?

                  3)

                  Vai arī tās ir zāles pēc iedarbības arī tad, ja to labvēlīgā iedarbība ir saistīta tikai ar izskata uzlabošanu, tieši vai netieši neuzlabojot veselību, taču ja tam nav tikai veselībai kaitīgas īpašības un tāpēc to nevar salīdzināt ar apreibinošu vielu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2019/1243 (2019. gada 20. jūnijs) (OV 2019, L 198, 241. lpp.).


title: Lieta C-631/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. novembrī iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Deutsche Lufthansa AG/PR un TV

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 23. novembrī iesniedza Landgericht Köln (Vācija) – Deutsche Lufthansa AG/PR un TV
      (Lieta C-631/20)
      (2021/C 72/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Deutsche Lufthansa AG

         Atbildētāji apelācijas tiesvedībā: PR un TV

         Prejudiciālais jautājums

      Vai gaisa pārvadātāja darbinieku streiks pēc arodbiedrības aicinājuma ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-610/18: Vispārējās tiesas 2021. gada 13. janvāra spriedums – ZR/EUIPO (Civildienests – Pieņemšana darbā – Paziņojums par konkursu – Atklāts konkurss EUIPO/AD/01/17 – Lēmums neietvert prasītāja vārdu konkursa rezerves sarakstā – Atlases komisijas sastāvs – Stabilitāte)

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/19

      Vispārējās tiesas 2021. gada 13. janvāra spriedums – ZR/EUIPO

      (Lieta T-610/18) (1)

      (Civildienests - Pieņemšana darbā - Paziņojums par konkursu - Atklāts konkurss EUIPO/AD/01/17 - Lēmums neietvert prasītāja vārdu konkursa rezerves sarakstā - Atlases komisijas sastāvs - Stabilitāte)
      (2021/C 72/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ZR (pārstāvji: S. Rodrigues un A. Blot, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Lukošiūtė un K. Tóth, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt konkursa EUIPO/AD/01/17 – Administratori (AD 6) intelektuālā īpašuma jomā atlases komisijas 2017. gada 1. decembra lēmumu neietvert prasītājas vārdu rezerves sarakstā, kas sagatavots, lai EUIPO pieņemtu darbā administratorus, otrkārt, atlases komisijas 2018. gada 7. marta lēmumu atteikt prasītājas lūgumu par pārskatīšanu un, treškārt, EUIPO2018. gada 27. jūnija lēmumu noraidīt prasītājas sūdzību, kas iesniegta saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt 2018. gada 7. marta lēmumu, ar kuru atklātā konkursa EUIPO/AD/01/17 atlases komisija atteica pēc pārskatīšanas ietvert ZR rezerves sarakstā saistībā ar AD 6 pakāpes administratoru pieņemšanu darbā intelektuālā īpašuma jomā.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 455, 17.12.2018.


title: Lieta T-873/19: Vispārējās tiesas 2021. gada 13. janvāra spriedums – Multi-Service/Komisija (Vide – Regula (ES) Nr. 517/2014 – Fluorētas siltumnīcefekta gāzes – Elektronisks reģistrs fluorogļūdeņražu laišanai tirgū paredzētajām kvotām – Lēmums, ar kuru atcelta uzņēmuma reģistrācija – Pieprasītās informācijas nesniegšana)

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 13. janvāra spriedums – Multi-Service/Komisija
      (Lieta T-873/19) (1)

      (Vide - Regula (ES) Nr. 517/2014 - Fluorētas siltumnīcefekta gāzes - Elektronisks reģistrs fluorogļūdeņražu laišanai tirgū paredzētajām kvotām - Lēmums, ar kuru atcelta uzņēmuma reģistrācija - Pieprasītās informācijas nesniegšana)
      (2021/C 72/35)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Multi-Service S.A. (Kwidzyn, Polija) (pārstāvis: P. Jankowski, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Becker, M. Jáuregui Gómez un M. Rynkowski)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2019. gada 3. oktobra lēmumu Ares(2019) 6103796, ar kuru tā atcēla prasītājas reģistrāciju pašas atbilstoši Regulas (ES) Nr. 517/2014 17. pantam izveidotajā un pārvaldītajā reģistrā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Multi-Service S.A. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.


title: Lieta T-19/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. janvārī – Amazon.com u.c./Komisija

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. janvārī – Amazon.com u.c./Komisija
      (Lieta T-19/21)
      (2021/C 72/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Amazon.com, Inc. (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis), Amazon Services Europe Sàrl (Luksemburga, Luksemburga), Amazon EU Sàrl (Luksemburga), Amazon Europe Core Sàrl (Luksemburga) (pārstāvji: A. Komninos un G. Tantulli, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 10. novembra Lēmumu C(2020) 7692 final, ciktāl ar to Itālija ir izslēgta no izmeklēšanas tvēruma un uz to netiek attiecinātas Regulas 1/2003 11. panta 6. punktā paredzētās tiesiskās sekas;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus un ar šo tiesvedību saistītās izmaksas.

         Pamats un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājas izvirza vienu pamatu, ar kuru tās apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu Itālija ir prettiesiski izslēgta no Lietas AT.40703 tvēruma un uz to prettiesiski netiek attiecinātas Regulas 1/2003 11. panta 6. punkta tiesiskās sekas. Tādējādi ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Regulas 1/2003 11. panta 6. punkts, atņemta tā lietderīgā iedarbība un/vai apiets Regulas 1/2003 11. panta 6. punkts, kā arī netiek sasniegts tā mērķis.


title: Lieta T-25/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. janvārī – Corman/Komisija

text:
               1.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. janvārī – Corman/Komisija
      (Lieta T-25/21)
      (2021/C 72/47)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Marie Corman (Schaerbeek, Beļģija) (pārstāvis: S. Orlandi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 4. jūnija lēmumu, ar ko nosaka prasītājas tiesības uz izdienas pensiju,

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, kas ir balstīts uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 21. un 22.panta pārkāpumu apstrīdētajā lēmumā.


title: Lieta C-471/18 P: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. janvāra spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Esso Raffinage, Eiropas Ķimikāliju aģentūra, Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste (Apelācija – Ķimikāliju reģistrēšana, vērtēšana un licencēšana – Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH) – 5. un 6. pants – Vispārējs ķīmikāliju reģistrācijas pienākums – 41. un 42. pants – Reģistrācijas pieteikumu izvērtēšana un reģistrētāju iesniegtās informācijas atbilstības pārbaude – Paziņojums par neatbilstību – Pārsūdzams tiesību akts – Interese celt prasību – Locus standi – Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) un valsts iestāžu attiecīgās kompetences – ECHA pienākums pārbaudīt papildu informācijas, ko reģistrētāji iesnieguši pēc tās lūguma, pareizību – ECHA pilnvaras pieņemt šajā ziņā atbilstošu lēmumu – 1. pants – Cilvēku veselības un vides aizsardzības mērķis – 13. un 25. pants – Testu ar dzīvniekiem izmantošana – Alternatīvu metožu attīstīšana)

text:
               8.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/2

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. janvāra spriedums – Vācijas Federatīvā Republika/Esso Raffinage, Eiropas Ķimikāliju aģentūra, Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste
      (Lieta C-471/18 P) (1)

      (Apelācija - Ķimikāliju reģistrēšana, vērtēšana un licencēšana - Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH) - 5. un 6. pants - Vispārējs ķīmikāliju reģistrācijas pienākums - 41. un 42. pants - Reģistrācijas pieteikumu izvērtēšana un reģistrētāju iesniegtās informācijas atbilstības pārbaude - Paziņojums par neatbilstību - Pārsūdzams tiesību akts - Interese celt prasību - Locus standi - Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) un valsts iestāžu attiecīgās kompetences - ECHA pienākums pārbaudīt papildu informācijas, ko reģistrētāji iesnieguši pēc tās lūguma, pareizību - ECHA pilnvaras pieņemt šajā ziņā atbilstošu lēmumu - 1. pants - Cilvēku veselības un vides aizsardzības mērķis - 13. un 25. pants - Testu ar dzīvniekiem izmantošana - Alternatīvu metožu attīstīšana)
      (2021/C 79/02)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: sākotnēji T. Henze un D. Klebs, vēlāk – D. Klebs un J. Möller)

         Pārējie lietas dalībnieki: Esso Raffinage (pārstāvji: sākotnēji H. Estreicher, Rechtsanwalt, un N. Navin-Jones, solicitor, vēlāk – H. Estreicher, Rechtsanwalt, A. Kołtunowska, adwokat, un K. Merten-Lentz, avocate, kā arī N. Navin-Jones, solicitor, un visbeidzot H. Estreicher, Rechtsanwalt, A. Kołtunowska, adwokat, un K. Merten-Lentz, avocate), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: W. Broere un C. Jacquet, kā arī M. Heikkilä), Francijas Republika (pārstāvji: sākotnēji D. Colas un J. Traband, kā arī A.-L. Desjonquères, vēlāk – E. Leclerc, J. Traband un W. Zemamta, kā arī A.-L. Desjonquères), Nīderlandes Karaliste (pārstāves: M. K. Bulterman un M. L. Noort)

         Personas, kas iestājušās lietā Esso Raffinage prasījumu atbalstam: European Coalition to End Animal Experiments (pārstāvis: T. David, solicitor), Higher Olefins and Poly Alpha Olefins REACH Consortium, Higher Olefins & Poly Alpha Olefins vzw (pārstāvji: sākotnēji E. Vermulst, advocaat, vēlāk – P. Kugel, advocaat)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Vācijas Federatīvā Republika sedz savus un atlīdzina Esso Raffinage, kā arī Agence européenne des produits chimiques (ECHA) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste, European Coalition to End Animal Experiments, Higher Olefins and Poly Alpha Olefins REACH Consortium un Higher Olefins & Poly Alpha Olefins vzw sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta C-655/19: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 20. janvāra spriedums (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov/LN (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 2. pants – 9. pants – Jēdzieni “saimnieciska darbība” un “nodokļa maksātājs” – Darījumi ar nolūku gūt no īpašuma ilglaicīgus ienākumus – Nekustamā īpašuma iegāde, ko kreditors veicis piespiedu izpildes procedūrā, kas uzsākta, lai atgūtu ar hipotēku garantētos aizdevumus un pārdotu šos nekustamos īpašumus – Īpašuma tiesību vienkārša izmantošana, ko veic īpašnieks)

text:
               8.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/14

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 20. janvāra spriedums (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov/LN
      (Lieta C-655/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 2. pants - 9. pants - Jēdzieni “saimnieciska darbība” un “nodokļa maksātājs” - Darījumi ar nolūku gūt no īpašuma ilglaicīgus ienākumus - Nekustamā īpašuma iegāde, ko kreditors veicis piespiedu izpildes procedūrā, kas uzsākta, lai atgūtu ar hipotēku garantētos aizdevumus un pārdotu šos nekustamos īpašumus - Īpašuma tiesību vienkārša izmantošana, ko veic īpašnieks)
      (2021/C 79/16)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Alba Iulia

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

         Atbildētājs: LN

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darījums, ar kuru persona, kura piespiedu izpildes procedūrā, kas tika uzsākta, lai piedzītu [šīs personas] iepriekš izsniegtu aizdevumu, ir ieguvusi nekustamo īpašumu un pēc tam šo nekustamo īpašumu ir pārdevusi, nevar pats par sevi tikt uzskatīts par saimniecisku darbību, ja šis darījums ir īpašuma tiesību vienkārša izmantošana, kā arī privātīpašuma pareiza pārvaldīšana; līdz ar to minētā persona šajā darījumā nav jāuzskata par nodokļa maksātāju.

         (1)  OV C 19, 20.1.2020.


title: Lieta T-189/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 13. janvāra rīkojums – Chiquita Brands/EUIPO – Fyffes International (“HOYA”)

text:
               8.3.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/38

      Vispārējās tiesas 2021. gada 13. janvāra rīkojums – Chiquita Brands/EUIPO – Fyffes International (“HOYA”)
      (Lieta T-189/20) (1)

      (2021/C 79/48)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta C-900/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Association One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux/Ministre de la Transition écologique et solidaire (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Direktīva 2009/147/EK – Savvaļas putnu aizsardzība – 5. un 8. pants – Aizliegums izmantot jebkādu putnu sagūstīšanas metodi – 9. panta 1. punkts – Atļauja atkāpes veidā izmantot šādu tradicionāli izmantotu metodi – Nosacījumi – Cita pieņemama risinājuma neesamība – “Cita pieņemama risinājuma” neesamības pamatojums, atsaucoties vienīgi uz šīs tradicionālās metodes saglabāšanu – Sagūstīšanas selektivitāte – Valsts tiesiskais regulējums, kurā atļauta putnu sagūstīšana, izmantojot “putnu” līmi)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/17

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 17. marta spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Association One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux/Ministre de la Transition écologique et solidaire

      (Lieta C-900/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2009/147/EK - Savvaļas putnu aizsardzība - 5. un 8. pants - Aizliegums izmantot jebkādu putnu sagūstīšanas metodi - 9. panta 1. punkts - Atļauja atkāpes veidā izmantot šādu tradicionāli izmantotu metodi - Nosacījumi - Cita pieņemama risinājuma neesamība - “Cita pieņemama risinājuma” neesamības pamatojums, atsaucoties vienīgi uz šīs tradicionālās metodes saglabāšanu - Sagūstīšanas selektivitāte - Valsts tiesiskais regulējums, kurā atļauta putnu sagūstīšana, izmantojot “putnu” līmi)
      (2021/C 182/23)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Association One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux

         Atbildētājs: Ministre de la Transition écologique et solidaire

         Piedaloties: Fédération nationale des Chasseurs

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību 9. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka putnu sagūstīšanas metodes tradicionālais raksturs pats par sevi nav pietiekams, lai noteiktu, ka šo metodi nevar aizstāt ne ar vienu citu pieņemamu risinājumu šīs tiesību normas izpratnē.

                  2)

                  Direktīvas 2009/147 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas, atkāpjoties no šīs direktīvas 8. panta, atļauj izmantot tādu sagūstīšanas metodi, kura izraisa nejaušas sagūstīšanas gadījumus, ja tie, pat būdami neliela apjoma un uz ierobežotu laiku, var nodarīt sagūstītajām sugām, kas nav mērķsugas, citu kaitējumu kā vien nebūtisku.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta C-949/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M.A./Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Robežkontrole, patvērums un imigrācija – Vīzu politika – Konvencija, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu – 21. panta 2.a punkts – Pamattiesību harta – 47. pants – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Ilgtermiņa vīzas atteikums, ko veicis konsuls – Dalībvalsts pienākums nodrošināt tāda lēmuma pārsūdzību tiesā, ar kuru atsaka šādu vīzu)

text:
               10.5.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/18

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. marta spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M.A./Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N.

      (Lieta C-949/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Robežkontrole, patvērums un imigrācija - Vīzu politika - Konvencija, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu - 21. panta 2.a punkts - Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Ilgtermiņa vīzas atteikums, ko veicis konsuls - Dalībvalsts pienākums nodrošināt tāda lēmuma pārsūdzību tiesā, ar kuru atsaka šādu vīzu)
      (2021/C 182/25)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: M.A.

         Atbildētājs: Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Konvencijas, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīta Šengenā 1990. gada 19. jūnijā un stājusies spēkā 1995. gada 26. martā, un kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 610/2013 (2013. gada 26. jūnijs), 21. panta 2.a punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams trešās valsts valstspiederīgajam, kuram ir atteikta ilgtermiņa vīza.

                  2)

                  Savienības tiesības, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/801 (2016. gada 11. maijs) par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgo ieceļošanu un uzturēšanos pētniecības, studiju, stažēšanās, brīvprātīga darba, skolēnu apmaiņas programmu vai izglītības projektu un viesaukles darba nolūkā 34. panta 5. punkts, skatīts kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās dalībvalstīm uzliek pienākumu paredzēt tādu pārsūdzēšanas procedūru vīzu studiju nolūkā – šīs direktīvas nozīmē – atteikumu lēmumiem, kuras noteikumi ietilpst katras dalībvalsts tiesību sistēmā, ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus, un šai procedūrai noteiktā tās stadijā ir jāgarantē pārsūdzība tiesā. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamatlietā pieteikums par valsts ilgtermiņa vīzu studiju nolūkā ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta T-643/16: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. aprīļa spriedums — Gamaa Islamya Égypte/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Īpaši ierobežojoši pasākumi, kas cīņā pret terorismu vērsti pret personām, grupām un vienībām — Līdzekļu iesaldēšana — Iespēja trešās valsts iestādi kvalificēt par kompetento iestādi Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP izpratnē — Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats — Pienākums norādīt pamatojumu — Padomes pieņemto aktu autentiskuma apliecināšana)

text:
               3.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 187/62

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. aprīļa spriedums — Gamaa Islamya Égypte/Padome
      (Lieta T-643/16) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Īpaši ierobežojoši pasākumi, kas cīņā pret terorismu vērsti pret personām, grupām un vienībām - Līdzekļu iesaldēšana - Iespēja trešās valsts iestādi kvalificēt par kompetento iestādi Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP izpratnē - Lēmumu par līdzekļu iesaldēšanu faktiskais pamats - Pienākums norādīt pamatojumu - Padomes pieņemto aktu autentiskuma apliecināšana)
      (2019/C 187/66)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Al-Gama’a al-Islamiyya Egypt (Gamaa Islamya Égypte) (pārstāvis: L. Glock, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: sākotnēji G. Étienne un H. Marcos Fraile, vēlāk H. Marcos Fraile, B. Driessen un V. Piessevaux un visbeidzot H. Marcos Fraile, B. Driessen un A. Sikora-Kalėda)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji J. Norris, L. Havas, R. Tricot un L. Baumgart, vēlāk R. Tricot, C. Zadra un A. Tizzano)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/1136 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2015/2430 (OV 2016, L 188, 21. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2016/1127 (2016. gada 12. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2015/2425 (OV 2016, L 188, 1. lpp.), otrkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/154 (2017. gada 27. janvāris), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2016/1136 (OV 2017, L 23, 21. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/150 (2017. gada 27. janvāris), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2016/1127 (OV 2017, L 23, 3. lpp.), treškārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/1426 (2017. gada 4. augusts), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2017/154 (OV 2017, L 204, 95. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/1420 (2017. gada 4. augusts), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2017/150 (OV 2017, L 204, 3. lpp.), ceturtkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/475 (2018. gada 21. marts), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2017/1426 (OV 2018, L 79, 26. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/468 (2018. gada 21. marts), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2017/1420 (OV 2018, L 79, 7. lpp.), un, piektkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1084 (2018. gada 30. jūlijs), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2018/475 (OV 2018, L 194, 144. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1071 (2018. gada 30. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2018/468 (OV 2018, L 194, 23. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/1136 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2015/2430, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2016/1127 (2016. gada 12. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2015/2425, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/154 (2017. gada 27. janvāris), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2016/1136, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/150 (2017. gada 27. janvāris), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2016/1127, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/1426 (2017. gada 4. augusts), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2017/154, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/1420 (2017. gada 4. augusts), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2017/150, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/475 (2018. gada 21. marts), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2017/1426, Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/468 (2018. gada 21. marts), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2017/1420, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/1084 (2018. gada 30. jūlijs), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2018/475, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/1071 (2018. gada 30. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2018/468, ciktāl šie akti attiecas uz “Gama’a al-Islamiyya” (dēvēta arī par “Al Gama’a al-Islamiyya”) (“islāmistu grupējums”—“IG”).

                  2)

                     Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Al-Gama’a al-Islamiyya Egypt (Gamaa Islamya Égypte) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 419, 14.11.2016.


title: Lieta T-281/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. aprīlī — Kipra/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (“Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927”)

text:
               24.6.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/74

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. aprīlī — Kipra/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (“Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927”)
      (Lieta T-281/19)
      (2019/C 213/71)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvji: S. Malynicz QC (Queen’s Counsel), S. Baran, Barrister un V. Marsland, Solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrā procesa Apelācijas padomē dalībniece: Filotas Bellas & Yios AE (Aleksandrija (Imatija) [Alexandreia Imathias], Grieķija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927” — Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 172 276

         Process EUIPO: anulēšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 15. februāra lēmums lietā R 2298/2017-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas izdevumus saistībā ar anulēšanas procesu.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-723/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 20. novembrī iesniedza Judecătoria Orăștie (Rumānija) — EV/Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/3

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 20. novembrī iesniedza Judecătoria Orăștie (Rumānija) — EV/Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)
      (Lieta C-723/18)
      (2019/C 246/03)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Judecătoria Orăștie

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: EV

         Atbildētājs: Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)
      2019. gada 8. maija rīkojumā Eiropas Savienības Tiesa (sestā palāta) atzina, ka tās kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz prejudiciālajiem jautājumiem, ko ar 2018. gada 5. novembra lēmumu uzdevusi Judecătoria Orăștie (Rumānija).


title: Lieta C-180/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. februārī iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) — Flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/3

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. februārī iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) — Flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Lieta C-180/19)
      (2019/C 246/04)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Flightright GmbH

         Atbildētāja: Eurowings GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka attālums, kuram, aprēķinot kompensāciju, ir izšķiroša nozīme, ir jānosaka, pamatojoties uz visu lidojuma maršrutu?
      Vai tātad ar nosacījumu, ka regula ir piemērojama katrā attiecīgajā ceļojuma daļā — jēdziens “reiss” ir jāinterpretē tādējādi, ka rezervācijās, kurās aviopasažieri savu galamērķi sasniedz tikai ar starpnosēšanos un, attiecīgi, pārsēšanos citā lidmašīnā, ar to ir jāsaprot tikai posms, kurā faktiski notika kavēšanās, vai arī “reiss” šādā gadījumā ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz attālumu izšķiroša nozīme ir visam pārvadājuma maršrutam no izlidošanas vietas līdz galamērķim?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.)


title: Lieta C-224/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 14. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Spānija) — CY/Caixabank S.A.

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 14. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Spānija) — CY/Caixabank S.A.
      (Lieta C-224/19)
      (2019/C 246/05)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: CY

         Atbildētāja: Caixabank S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā Direktīvas 93/13 (1) 6. panta 1. punktu, noteikuma, ka visas aizdevuma līguma ar hipotekāro nodrošinājumu oficiālas noformēšanas, pārjaunojuma vai atcelšanas izmaksas ir jāsedz aizņēmējam, spēkā neesamības atzīšanu tā negodīguma dēļ
                        var mīkstināt, kas attiecas uz ar restitūciju saistītajām sekām pēc spēkā neesamības atzīšanas negodīguma dēļ.

                  2)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktu, valsts judikatūru, saskaņā ar kuru pēc tam, kad noteikums, ka visas aizdevuma līguma ar hipotekāro nodrošinājumu oficiālas noformēšanas, pārjaunojuma vai atcelšanas izmaksas ir jāsedz aizņēmējam, ir atzīts par spēkā neesošu,
                        notāra izmaksas un administratīvie izdevumi ir jāsadala vienādās daļās starp aizņēmēju un aizdevēju
                     , var uzskatīt par negodīga noteikuma atzīšanas par spēkā neesošu mīkstināšanu tiesā un tādējādi tā ir pretrunā Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktā ietvertajam nesaistīšanas principam.

                  3)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktu, ar valsts judikatūru, saskaņā ar kuru pēc tam, kad noteikums, ka visas aizdevuma līguma ar hipotekāro nodrošinājumu oficiālas noformēšanas, pārjaunojuma vai atcelšanas izmaksas ir jāsedz aizņēmējam, ir atzīts par spēkā neesošu, aizņēmējam ir jāliek samaksāt arī
                        īpašuma vērtēšanas izmaksas un hipotēkas nodibināšanas nodokli, kas izriet no aizdevuma oficiālas noformēšanas
                     , ir pārkāpts princips, atbilstoši kuram par negodīgu atzīts noteikums nav saistošs patērētājam, un vai Direktīvas 93/13 3. panta 2. punktam ir pretrunā
                        aizņēmējam uzliktais pienākums pierādīt, ka viņš nevarēja iesniegt savu īpašuma vērtējumu.

                  4)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktu, [minētajai direktīvai] būtu pretrunā valsts judikatūra, kurā ir noteikts, ka pēc tam, kad noteikums, ka visas aizdevuma līguma ar hipotekāro nodrošinājumu izstrādāšanas, pārjaunojuma vai atcelšanas izmaksas ir jāsedz aizņēmējam, ir atzīts par spēkā neesošu, [noteikums] var radīt sekas aizņēmējam, veicot pārjaunojumu vai atceļot hipotēku
                        tādējādi, ka viņam ir jāturpina maksāt saistībā ar šo pārjaunojumu vai hipotēkas atcelšanu saistītos izdevumus
                     , un vai, uzliekot aizņēmējam pienākumu segt šos izdevumus, ir pārkāpts [princips], atbilstoši kuram negodīgs noteikums patērētājam nav saistošs.

                  5)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktu, skatot to kopsakarā ar Direktīvas 93/13 7. panta 1. punktu, valsts judikatūra, kurā daļēji ir izslēgts, ka noteikuma, saskaņā ar kuru visas aizdevuma līguma ar hipotekāro nodrošinājumu oficiālas noformēšanas, pārjaunojuma vai atcelšanas izmaksas ir jāsedz aizņēmējam, spēkā neesamības atzīšana rada ar restitūciju saistītas sekas, ir pretrunā Direktīvas 93/13 7. panta 1. punktā paredzētajai atturošai iedarbībai attiecībā uz uzņēmēju.

                  6)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā EST judikatūrā noteikto principu, saskaņā ar kuru par spēkā neesošiem atzīti noteikumi nedrīkst tikt mīkstināti, un [šīs] direktīvas 6. pantā paredzēto nesaistīšanas principu, valsts judikatūra, kurā tiek mīkstinātas ar restitūciju saistītās sekas pēc tam, kad noteikums, ka visas aizdevuma līguma ar hipotekāro nodrošinājumu oficiālas noformēšanas, pārjaunojuma vai atcelšanas izmaksas ir jāsedz aizņēmējam, ir atzīts par spēkā neesošu, var būt neatbilstoša, pamatojoties uz aizņēmēja interesēm.

                  7)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā Direktīvas 93/13 3. panta 1. un 2. punktu, valsts judikatūra, kurā ir noteikts, ka tā sauktais noteikums attiecībā uz
                        komisijas maksu par saistībām automātiski nav pakļauts pārskatāmības pārbaudei
                     , var nozīmēt direktīvas 3. panta 2. punktā paredzētā pierādīšanas pienākuma pārejas principa pārkāpumu, jo profesionālim nav jāpierāda, ka tas iepriekš bija sniedzis informāciju par šo noteikumu un ka noteikums ir ticis atsevišķi apspriests.

                  8)

                  Tiek jautāts, vai Direktīvas 93/13 3. pantam un EST judikatūrai ir pretrunā tas, ka valsts judikatūrā var tikt uzskatīts, ka patērētājam ir jāzina per se, ka komisijas maksu par saistībām iekasēšana ir parasta finanšu iestāžu prakse; un līdz ar to aizdevējam nav jāsniedz pierādījumi par to, ka par noteikumu ir notikusi atsevišķa apspriešanās, vai, gluži pretēji, aizdevējam katrā ziņā ir jāpierāda, ka par to ir notikusi atsevišķa apspriešanās.

                  9)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā Direktīvas 93/13 3. un 4. pantu un EST judikatūru, minētajai direktīvai var būt pretrunā valsts judikatūra, kurā ir noteikts, ka
                        nevar izvērtēt tā sauktā noteikuma attiecībā uz komisijas maksu par saistībām negodīgumu saskaņā ar 4. panta 2. punktu, jo tas attiecas uz līguma galveno priekšmetu
                     , vai, gluži pretēji, ir jāuzskata, ka komisijas maksa par saistībām nav iekļauta līguma cenā, bet tā ir papildu atlīdzība, un tādējādi valsts tiesai ir jāatļauj veikt pārskatāmības un/vai satura pārbaudi, lai tādējādi konstatētu tās negodīgumu saskaņā ar valsts tiesībām.

                  10)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā Direktīvas 93/13 4. panta 2. punktu, kas ar Ley 7/1998, de 13 de abril, sobre condiciones generales de la contratación (2) nav transponēts Spānijas tiesību sistēmā, Direktīvas 93/13 8. pantam pretrunā ir tas, ka Spānijas tiesa atsaucas uz minētās direktīvas 4. panta 2. punktu un to piemēro, ja valsts tiesību sistēmā šī tiesību norma nav transponēta pēc likumdevēja gribas, kurš ir vēlējies nodrošināt pilnīgu aizsardzības līmeni attiecībā uz visiem noteikumiem, kurus pārdevējs vai piegādātājs var iekļaut ar patērētājiem noslēgtajā līgumā, ieskaitot noteikumus saistībā ar galveno līguma priekšmetu, arī tad, ja tie ir formulēti skaidri un saprotami, ja tiek uzskatīts, ka tā sauktais noteikums attiecībā uz komisijas maksu par saistībām ir aizdevuma līguma galvenais priekšmets.

                  11)

                  Tiek jautāts, vai atbilstoši Direktīvas 93/13 3. panta 1. punktam tā sauktais noteikums attiecībā uz komisijas maksu par saistībām,
                        ja par to nav notikusi atsevišķa apspriešanās un finanšu iestāde nav pierādījusi, ka minētā maksa atbilst faktiski sniegtajiem pakalpojumiem un tai radītiem izdevumiem, izraisa būtisku nelīdzsvarotību līgumslēdzēju pušu tiesībās un pienākumos
                      un valsts tiesai tas ir jāatzīst par spēkā neesošu.

                  12)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktu, skatot to kopsakarā ar Direktīvas 93/13 7. panta 1. punktu,
                        tiesāšanās izdevumu segšanas piespriešanai profesionālim
                      tiesvedībā, kuru ierosinājis patērētājs, ceļot prasību atzīt par spēkā neesošiem negodīgus noteikumus, kas iekļauti ar viņu noslēgtajā līgumā,
                        un kurš panāk, ka tiesas atzīst to spēkā neesamību negodīguma dēļ
                     , ir jābūt no nesaistīšanas principa un atturošas iedarbības principa attiecībā uz profesionāli izrietošajām sekām, ja valsts tiesa apmierina šo prasību par spēkā neesamības atzīšanu, neatkarīgi no spriedumā noteiktās konkrētās summas atlīdzināšanas, turklāt saprotot, ka galvenais prasījums ir noteikuma spēkā neesamības atzīšana un ka summas atlīdzināšana ir tikai iepriekšējam prasījumam raksturīgs papildu prasījums.

                  13)

                  Tiek jautāts, vai, ņemot vērā Direktīvā 93/13 noteikto nesaistīšanas principu un atturošas iedarbības principu (6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts), ar restitūciju saistītas sekas, kas rodas pēc tam, kad par spēkā neesošu negodīguma dēļ ir atzīts noteikums, kas iekļauts starp patērētāju un profesionāli noslēgtajā līgumā,
                        var tikt ierobežotas laikā, konstatējot prasības par summas atmaksu noilgumu, lai arī saskaņā ar valsts tiesību aktiem prasība par pilnīgu spēkā neesamību nav pakļauta noilgumam
                     .

         (1)  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).

         (2)  1998. gada 13. aprīļa Likums 7/1998 par vispārīgiem līgumu noteikumiem.


title: Lieta C-247/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) — HC un ID/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) — HC un ID/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Lieta C-247/19)
      (2019/C 246/06)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: HC un ID

         Atbildētāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai saskaņā ar Padomes Direktīvu 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) un, konkrētāk, tās 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu, lai nodrošinātu patērētāju un lietotāju aizsardzību un Savienības judikatūras, ar kuru šī aizsardzība tiek īstenota, ievērošanu, Savienības tiesībām atbilst nepārprotama kritērija noteikšana Tribunal Supremo2019. gada 23. janvāra spriedumos Nr. 44 līdz Nr. 49, saskaņā ar kuru ar patērētājiem noslēgtajos hipotekārā aizdevuma līgumos atsevišķi neapspriests noteikums, kurā ir noteikts, ka visi hipotekārā aizdevuma darījuma noslēgšanas izdevumi ir attiecināmi uz aizņēmēju, ir negodīgs, sadalot dažādos šajā negodīgajā un par spēkā neesošu pasludinātajā noteikumā ietilpstošos izdevumu veidus starp bankas iestādi aizdevēju un patērētāju aizņēmēju, lai ierobežotu nepamatoti samaksāto summu, kas samaksātas, piemērojot valsts tiesību aktus, atmaksāšanu?
                  Un vai saskaņā ar Padomes Direktīvu 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos un, konkrētāk, tās 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu, lai nodrošinātu patērētāju un lietotāju aizsardzību un Savienības judikatūras, ar kuru šī aizsardzība tiek īstenota, ievērošanu, Savienības tiesībām atbilst Tribunal Supremo īstenotā spēkā neesoša negodīga noteikuma integrējošā [robu aizpildīšanas] interpretācija, ja tā atcelšana un ar to saistītās sekas neietekmē aizdevuma līguma ar hipotekāro nodrošinājumu pastāvēšanu?

                  2)

                  Vai saistībā ar Ley de Enjuiciamiento Civil (2) 394. pantu, kas tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanas jomā nosaka kritēriju, ka tiesāšanās izdevumus sedz zaudētāja puse, ja var uzskatīt, ka tad, ja negodīgs noteikums par izdevumiem tiek atzīts par spēkā neesošu, bet šīs spēkā neesamības sekas ir ierobežotas ar iepriekšminēto izdevumu sadalījumu, tas ir uzskatāms par Eiropas Savienības tiesību efektivitātes principa un principa, ka negodīgi noteikumi nav saistoši, pārkāpumu gadījumā, kad ir uzskatāms, ka prasība ir apmierināta daļēji, un vai to varētu interpretēt tādējādi, ka tas rada apgrieztu atturošu iedarbību, tādējādi radot patērētāju un lietotāju likumisko interešu neaizsargātību?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.

         (2)  Civilprocesa likums.


title: Lieta C-259/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 27. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) — LG un PK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/7

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 27. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spānija) — LG un PK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Lieta C-259/19)
      (2019/C 246/07)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: LG un PK

         Atbildētāji: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai saskaņā ar Padomes Direktīvu 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) un, konkrētāk, tās 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu, lai nodrošinātu patērētāju un lietotāju aizsardzību un Savienības judikatūras, ar kuru šī aizsardzība tiek īstenota, ievērošanu, Savienības tiesībām atbilst nepārprotama kritērija noteikšana Tribunal Supremo2019. gada 23. janvāra spriedumos Nr. 44 līdz Nr. 49, saskaņā ar kuru ar patērētājiem noslēgtajos hipotekārā aizdevuma līgumos atsevišķi neapspriests noteikums, kurā ir noteikts, ka visi hipotekārā aizdevuma darījuma noslēgšanas izdevumi ir attiecināmi uz aizņēmēju, ir negodīgs, sadalot dažādos šajā negodīgajā un par spēkā neesošu pasludinātajā noteikumā ietilpstošos izdevumu veidus starp bankas iestādi aizdevēju un patērētāju aizņēmēju, lai ierobežotu nepamatoti samaksāto summu, kas samaksātas, piemērojot valsts tiesību aktus, atmaksāšanu?
      Un vai saskaņā ar Padomes Direktīvu 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos un, konkrētāk, tās 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu, lai nodrošinātu patērētāju un lietotāju aizsardzību un Savienības judikatūras, ar kuru šī aizsardzība tiek īstenota, ievērošanu, Savienības tiesībām atbilst Tribunal Supremo īstenotā spēkā neesoša negodīga noteikuma integrējošā [robu aizpildīšanas] interpretācija, ja tā atcelšana un ar to saistītās sekas neietekmē aizdevuma līguma ar hipotekāro nodrošinājumu pastāvēšanu?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-287/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. aprīlī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — DenizBank AG/Verein für Konsumenteninformation

text:
               22.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. aprīlī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — DenizBank AG/Verein für Konsumenteninformation
      (Lieta C-287/19)
      (2019/C 246/08)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēja: DenizBank AG

         Atbildētāja kasācijas tiesvedībā: Verein für Konsumenteninformation

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2015/2366/ES (1) (Maksājumu pakalpojumu direktīva) 52. panta 6. punkta a) apakšpunkts, skatot to kopsakarā ar 54. panta 1. punktu, saskaņā ar kuru tiek uzskatīts, ka maksājumu pakalpojumu lietotājs ir pieņēmis ierosinātās līguma nosacījumu izmaiņas, ja maksājumu pakalpojumu lietotājs līdz ierosinātajai izmaiņu spēkā stāšanās dienai nav paziņojis maksājumu pakalpojumu sniedzējam par to, ka izmaiņas nav pieņemtas, ir jāinterpretē tādējādi, ka, izmantojot pieņēmumu par piekrišanas sniegšanu, ar patērētāju bez jebkādiem ierobežojumiem var vienoties arī par visiem iespējamiem līguma nosacījumiem?

                  2)

                              a)

                              Vai Maksājumu pakalpojumu direktīvas 4. panta 14. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka personalizētas daudzfunkcionālās bankas kartes NFC funkcija, ar kuru tiek veikti nelielas vērtības maksājumi no saistītā klienta konta, ir maksājumu instruments?

                              b)

                              Ja uz otrā jautājuma a) daļu tiek atbildēts apstiprinoši:

                                          Vai Maksājumu pakalpojumu direktīvas 63. panta 1. punkta b) apakšpunkts par atkāpi attiecībā uz nelielas vērtības maksājumiem un elektronisko naudu jāinterpretē tādējādi, ka nelielas vērtības bezkontakta maksājums, izmantojot personalizētas daudzfunkcionālās bankas kartes NFC funkciju, atkāpes izpratnē ir jāuzskata par anonīmu maksājumu instrumenta izmantošanu?

                  3)

                  Vai Maksājumu pakalpojumu direktīvas 63. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka maksājumu pakalpojuma sniedzējs uz šo atkāpi var atsaukties tikai tad, ja var pierādīt, ka, ņemot vērā atbilstošo tehnikas attīstību, maksājumu instruments nevar tikt bloķēts vai tā turpmāka lietošana nevar tikt novērsta?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/2366 par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 2002/65/EK, 2009/110/EK un 2013/36/ES un Regulu (ES) Nr. 1093/2010 un atceļ Direktīvu 2007/64/EK, OV 2015, L 337, 35. lpp.