title: Lieta T-457/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 15. oktobra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Ārējo pakalpojumu sniegšana attiecībā uz informācijas sistēmu attīstību, izpēti un atbalstu (ESP DESIS II) — Pretendenta klasificēšana — Līguma piešķiršana — Pretendenta konsorcijs — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Pārskatāmība — Vienlīdzīga attieksme — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Ārpuslīgumiskā atbildība)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/12

         Vispārējās tiesas 2013. gada 15. oktobra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-457/10) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Ārējo pakalpojumu sniegšana attiecībā uz informācijas sistēmu attīstību, izpēti un atbalstu (ESP DESIS II) - Pretendenta klasificēšana - Līguma piešķiršana - Pretendenta konsorcijs - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Pārskatāmība - Vienlīdzīga attieksme - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   2013/C 352/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji S. Delaude un N. Bambara, vēlāk S. Delaude, kuriem palīdz P. Wytinck, vēlāk B. Hoorelbeke, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt Komisijas 2010. gada 16. jūlija lēmumu klasificēt prasītājas piedāvājumu, kas iesniegts saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā DIGIT/R2/PO/2009/045 par ārējo pakalpojumu sniegšanu attiecībā uz informācijas sistēmu attīstību, izpēti un atbalstu (ESP DESIS II) (OV 2009/S 198-283663) attiecībā uz 2. daļu “attīstības projekti ārpus objekta teritorijas”, trešajā, nevis pirmajā vietā un piešķirt pirmo un otro vietu citiem pretendentiem, kā arī visus ar to saistītos Komisijas informātikas ģenerāldirekcijas lēmumus, tostarp lēmumu piešķirt attiecīgās tiesības slēgt līgumus pretendentiem, kas klasificēti pirmajā un otrajā vietā, un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta T-245/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 3. decembra spriedums — Iranian Tobacco /ITSB — AD Bulgartabac ( TIR 20 FILTER CIGARETTES ) (Kopienas preču zīme — Atcelšanas process — Kopienas grafiska preču zīme TIR 20 FILTER CIGARETTES — Prasības pamatot rīcību neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 55. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 56. panta 1. punkta a) apakšpunkts))

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/49

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 3. decembra spriedums — Iranian Tobacco/ITSB — AD Bulgartabac (“TIR 20 FILTER CIGARETTES”)
   (Lieta T-245/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “TIR 20 FILTER CIGARETTES” - Prasības pamatot rīcību neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 55. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 56. panta 1. punkta a) apakšpunkts))
   2010/C 24/85
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iranian Tobacco Co., Teherāna (Irāna) (pārstāvis — M. Beckensträter, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Poch)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: AD Bulgartabac Holding Sofia, Sofija (Bulgārija) (pārstāvis — M. Maček)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 11. aprīļa lēmumu lietā R 708/2007-1 par atcelšanas procesu starp AD Bulgartabac Holding Sofia un Iranian Tobacco Co.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Iranian Tobacco Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta C-545/14 P: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 1. decembra rīkojums – Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Ierobežojoši pasākumi, kas veikti pret atsevišķām personām un vienībām saistībā ar situāciju Zimbabvē — Ieinteresētās personas svītrošana no attiecīgo personu un vienību saraksta — Iespējami nodarītā kaitējuma atlīdzināšana

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/16

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 1. decembra rīkojums – Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
   (Lieta C-545/14 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Ierobežojoši pasākumi, kas veikti pret atsevišķām personām un vienībām saistībā ar situāciju Zimbabvē - Ieinteresētās personas svītrošana no attiecīgo personu un vienību saraksta - Iespējami nodarītā kaitējuma atlīdzināšana)
   (2016/C 038/22)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd un Georgiadis Trucking (Private) Ltd (pārstāvji – H. Mercer, QC, un I. Quirk, Barrister)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – G. Étienne un B. Driessen) un Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Bartelt un M. Konstantinidis)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd un Georgiadis Trucking (Private) Ltd sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta C-90/06: Prasība pret Portugāles Republiku, ko  2006. gada 14. februārī  iesniedza Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/19

         Prasība pret Portugāles Republiku, ko 2006. gada 14. februārī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-90/06)
   (2006/C 86/35)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 14. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Portugāles Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv António Caeiros un Amparo Alcover, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               pirmkārt, atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 25. jūnija Direktīvu 2002/49/EK (1) par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumu, ko tai uzliek Direktīvas 2002/49/EK 14. panta 1. punkts;

               —

               pakārtoti — atzīt, ka, nekavējoties nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumu, ko tai uzliek šīs direktīvas 14. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2002/49/EK transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 18. jūlijā.

      (1)  OV L 189, 18.07.2002., 12. lpp.


title: Lieta C-479/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 6. novembra rīkojumu — Dow Italia Divisione Commerciale srl / Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare u.c.

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 6. novembra rīkojumu — Dow Italia Divisione Commerciale srl/Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare u.c.
   (Lieta C-479/08)
   (2009/C 19/25)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Dow Italia Divisione Commerciale srl

      Atbildētāji: Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare u.c.
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai princips “maksā piesārņotājs” nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu un it īpaši [Itālijas] Civilkodeksa 2050. pantu, saskaņā ar kuru valsts iestāde var pieprasīt no industriāliem uzņēmējiem, kuri savas darbības veic piesārņotā teritorijā, veikt šīs teritorijas attīrīšanas pasākumus, iepriekš neveicot nekādu to tiešās atbildības par piesārņojumu radīšanu izmeklēšanu vai jebkurā gadījumā uzskata tos par atbildīgiem tikai tādēļ, ka to īpašumā atrodas ražošanas iekārtas un tādēļ tie ir atbildīgi par kaitējumu, kuru tie nodara videi, vai jebkurā gadījumā var pieprasīt veikt atjaunošanas darbus zonā, kura aptver to teritoriju, kurā ir identificēts plaši aptverošs [vides] piesārņojums, arī tad, ja nav noteikta piesārņojuma materiālā cēloņsakarība un nav samērīga pamata to noteikt?

               2)

               Vai, piemērojot principu “maksā piesārņotājs”, valsts iestāde var noteikt, ka izmaksas, kas radušās saistībā ar drošības, attīrīšanas un vides atjaunošanas pasākumiem, ir jāsedz personām, kuras atrodas attiecīgajās piesārņotajās zonās, iepriekš neizvērtējot cēloņsakarību starp attiecīgās personas rīcību un izdarīto piesārņojumu?

               3)

               Vai, piemērojot principu “maksā piesārņotājs” un samērīguma principu, personas, kuras atrodas piesārņotajās zonās, var pieprasīt veikt darbības, kuras nav saistītas ar to tiešo atbildību un nav samērīgas ar kaitējumu?

               4)

               Vai, piemērojot principu “maksā piesārņotājs” un samērīguma principu, personām, kuras nav veicinājušas vidi piesārņojošo vielu noplūdi, var paredzēt pienākumus veikt drošības, attīrīšanas un vidi atjaunojošos pasākumus, segt izmaksas un veikt attiecīgās darbības, kuras ir līdzvērtīgas, ja ne identiskas, tām darbībām, kas ir noteiktas personām, kuras savukārt ir faktiski veicinājušas šādu vidi piesārņojošo vielu noplūdi?

               5)

               Vai, piemērojot principu “maksā piesārņotājs” un samērīguma principu, valsts iestāde var pieprasīt veikt pasākumu, neizvērtējot noteikto risinājumu piemērotību attiecībā pret cietušām personām, kurus pieprasa veikt attiecīgajai personai, tādējādi paredzot pasākumus, kuri ir plašāki un pārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu to mērķi, kuru ir jāsasniedz valsts iestādei?


title: Lieta T-487/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedums — ReValue Immobilienberatung /ITSB ( “ReValue” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “ReValue” reģistrācijas pieteikums — Daļējs reģistrācijas atteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/29

         Vispārējās tiesas 2011. gada 28. jūnija spriedums — ReValue Immobilienberatung/ITSB (“ReValue”)
   (Lieta T-487/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “ReValue” reģistrācijas pieteikums - Daļējs reģistrācijas atteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2011/C 232/51
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ReValue Immobilienberatung GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji S. Fischoeder un M. Schork, pēc tam S. Fischoeder, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Hanne)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 531/2009-4 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “ReValue” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               ReValue Immobilienberatung GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta C-155/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2008. gada 16. aprīļa rīkojumu — X / Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2008. gada 16. aprīļa rīkojumu — X/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-155/08)
   (2008/C 158/18)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 49. pants un EKL 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz dalībvalstij gadījumos, kad tās nodokļu dienestam netiek deklarēti (ieņēmumi no) uzkrājumi(em) ārvalstīs, piemērot tiesību normu, kas, lai kompensētu efektīvu pārbaužu trūkumu, attiecībā uz uzkrājumiem ārvalstīs paredz divpadsmit gadu termiņu, kurā var veikt nodokļu uzrēķinu, bet tai pašā laikā attiecībā uz (ieņēmumiem no) uzkrājumiem, kas atrodas attiecīgajā dalībvalstī, kur ir iespējams veikt efektīvas pārbaudes, ir noteikts piecu gadu termiņš, kurā var veikt nodokļu uzrēķinu?

               2)

               Vai atbilde uz pirmo jautājumu būtu savādāka, ja attiecīgie uzkrājumi atrodas dalībvalstī, kurā darbojas banku noslēpums?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai EKL 49. pants un EKL 56. pants šādā gadījumā liedz uzlikt naudas sodu par ienākumu vai īpašuma nedeklarēšanu, par ko tiek veikts nodokļa uzrēķins, atbilstoši summai, kas tiek aprēķināta par šo garāko periodu?


title: Lieta F-106/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. decembrī — Pascual García /Komisija

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/52

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. decembrī — Pascual García/Komisija
   (Lieta F-106/09)
   2010/C 37/83
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: César Pascual García, Madride (Spānija) (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas radušies, nesaņemot atalgojumu un papildu ienākumus par laika periodu no 2006. gada 1. aprīļa līdz 2009. gada 1. martam, kā arī samaksāt procentus no nesamaksātās summas

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas radušies, nesaņemot atalgojumu un papildu ienākumus par laika periodu no 2006. gada 1. aprīļa līdz 2009. gada 1. martam, kā arī samaksāt procentus no nesamaksātās summas;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-561/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. novembrī iesniedza Juzgado de lo Mercantil de Alicante (Spānija) — Fédération Cynologique Internationale/Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/34

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. novembrī iesniedza Juzgado de lo Mercantil de Alicante (Spānija) — Fédération Cynologique Internationale/Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

      (Lieta C-561/11)
      (2012/C 25/65)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de lo Mercantil de Alicante

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Fédération Cynologique Internationale

         Atbildētāja: Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

         Prejudiciālais jautājums

         “Vai tiesvedībā par Kopienas preču zīmei piešķirto ekskluzīvo tiesību pārkāpumu Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1) 9. panta 1. punktā paredzētās tiesības aizliegt trešajām personām tās izmantošanu darījumos attiecas uz jebkuru trešo personu, kas izmanto apzīmējumu, kurš varētu radīt sajaukšanas iespēju (tā līdzības ar Kopienas preču zīmi dēļ un preču vai pakalpojumu [līdzības] dēļ) vai, gluži pretēji, tāda trešā persona, kura izmanto šo [sajaucamo] apzīmējumu, kas tai par labu ir reģistrēts kā Kopienas preču zīme, ir izslēgta [no trešo personu jēdziena] tikmēr, kamēr šī vēlākas preču zīmes reģistrācija tiek atzīta par spēkā neesošu?”

         (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-150/08: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 7. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Siebrand BV/Staatssecretaris van Financiën (Kombinētā nomenklatūra — Tarifu pozīcijas 2206 un 2208 — Raudzēts dzēriens, kas satur destilētu alkoholu — Dzēriens, kas iegūts no augļiem vai dabiska produkta — Vielu pievienošana — Sekas — Sākotnējā dzēriena garšas, smaržas un izskata zaudēšana)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/13

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 7. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Siebrand BV/Staatssecretaris van Financiën
   (lieta C-150/08) (1)

   (Kombinētā nomenklatūra - Tarifu pozīcijas 2206 un 2208 - Raudzēts dzēriens, kas satur destilētu alkoholu - Dzēriens, kas iegūts no augļiem vai dabiska produkta - Vielu pievienošana - Sekas - Sākotnējā dzēriena garšas, smaržas un izskata zaudēšana)
   2009/C 153/24
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden Den Haag

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Siebrand BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Kombinētās nomenklatūras tarifu pozīciju 2206 un 2208 interpretācija — Raudzēts dzēriens, kas satur (destilētu) etilspirtu — Ūdens pievienošana, kuras rezultātā tas zaudē tāda dzēriena garšu, smaržu un/vai izskatu, kas iegūts no augļiem vai dabīgiem produktiem

      Rezolutīvā daļa:

   dzērieni uz raudzēta spirta bāzes, kas sākotnēji atbilst Kombinētās nomenklatūras, kas ietverta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas grozīta ar Komisijas 1991. gada 26. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2587/91, I pielikumā, pozīcijai 2206, kuriem ir pievienota noteikta daļa destilēta spirta, ūdens, cukura sīrupa, aromātvielu, krāsvielu un, dažiem no tiem, krēma bāze, kā rezultātā tiem ir zudusi garša, smarža un/vai izskats, kas raksturīgs dzērienam, kurš ražots no noteikta augļa vai dabīga produkta, neietilpst Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2206, bet gan tās pozīcijā 2208.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Lieta C-1/11 SA: Pieteikums par atļauju veikt mantas apķīlāšanu, kas iesniegts 2011. gada 19. decembrī — Luigi Marcuccio /Eiropas Komisija

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/2

         Pieteikums par atļauju veikt mantas apķīlāšanu, kas iesniegts 2011. gada 19. decembrī — Luigi Marcuccio/Eiropas Komisija
   (Lieta C-1/11 SA)
   2012/C 89/02
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijai piešķirto imunitāti un ļaut prasītājam — attiecīgā gadījumā arī uzliekot arestu un saskaņā ar tiesiskajā regulējumā noteiktajām robežām — apķīlāt mantu, kas vajadzīga, lai tiktu samaksāts parāds, kuru viņš pieprasa izdarīt Eiropas Komisijai saskaņā ar giudice di pace di Tricase2010. gada 1. februārī izdoto rīkojumu par samaksas veikšanu;

               —

               ļaut prasītājam paziņot Eiropas Komisijai par jebkuru aktu vai — vispārīgāki — veikt visu saskaņā ar tiesībām vajadzīgo, lai izpildītu rīkojumu par samaksas veikšanu un — vispārīgāki — samaksātu attiecīgo parādu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija prasītājam ir parādā tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu. Komisija līdz šim brīdim šo parādu nav samaksājusi.


title: Lieta T-296/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Salvador Contreras Gila, José Ramiro López un Antonio Ramiro López iesniedza 2004. gada 22. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/38

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Salvador Contreras Gila, José Ramiro López un Antonio Ramiro López iesniedza 2004. gada 22. jūlijā
   (Lieta T-296/04)
   (2004/C 262/72)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Saveinības Padomi, ko cēla Salvador Contreras Gila, José Ramiro López un Antonio Ramiro López ar dzīvesvietu Haenā (Spānija), kurus pārstāv José Francisco Vázquez Medina, advokāts, Haenas advokātu kolēģijas loceklis.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par ipso iure spēkā neesošu Padomes Regulas Nr. 864/04 (EK) 1. panta 7. punktu;

               —

               atlikt lēmuma par izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāji apgalvo, ka ir ticis pārkāpts tiesiskās paļāvības un līdz ar to – arī tiesiskās drošības princips, ka arī tiesību teorijas princips, ka valsts pārvalde nevar rīkoties pretrunā ar saviem aktiem, jo, tā kā apstrīdētais noteikums, lai noteiktu tiešo atbalstu ražotājiem, tikai attiecībā uz olīveļļu kā atsauces periodu izmanto 1999./2000., 2000./2001., 2001./2002. un 2002./ 2003. gada sezonas, zemniekiem, kas saskaņā ar Regulas Nr. 2366/98 noteikumiem veica olīvkoku stādīšanu 1997. un 1998. gadā, nebūs tikpat kā nekādu tiesību uz paredzēto palīdzību, jo minētajās sezonās raža bija niecīga, ņemot vērā to, ka olīvkokiem nepieciešami vismaz astoņi gadi, lai tie sasniegtu pilnu ražotspēju.
   Prasītāji arī apgalvo, ka pārkāpts nediskriminācijas princips, tā kā citās dalībvalstīs, kā Portugālē, ir atļauti fondi, kas domāti jaunu olīvaudžu ražošanas palielināšanai.


title: Lieta C-250/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. maijā iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) — Birgit Wagener / Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Villingen-Schwenningen

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. maijā iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) — Birgit Wagener/Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Villingen-Schwenningen

   (Lieta C-250/13)
   2013/C 260/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Baden-Württemberg

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāja: Birgit Wagener

      Atbildētāja: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Villingen-Schwenningen

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               jautājums: Vai apstākļos, kādi ir pamatlietā, kurā Vācijas Ģimenes pabalstu kase
               2012. gada 17. oktobrī, pamatojoties uz Regulas (EEK) Nr. 574/72 (1) 10. panta 1. punkta a) apakšpunktu, ir piešķīrusi un (veicot pārrēķinu) samaksājusi bērna pabalstu par laikposmu no 2006. gada oktobra līdz 2011. gada novembrim Šveices Konfederācijas ģimenes pabalstu starpības apmērā, Šveices ģimenes pabalstu Šveices frankos pārrēķins euro ir jāveic saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 574/72 107. panta 1. punktu, saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 574/72 (2) 107. panta 6. punktu vai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 987/2009 90. pantu, tos lasot kopā ar 2009. gada 15. oktobra Lēmumu Nr. H3 (3) par datumu, kas jāņem vērā, lai noteiktu valūtas kursu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 987/2009 90. pantā ?

               2.

               jautājums: Ja saskaņā ar atbildi uz 1. jautājumu pārrēķins pilnībā vai daļēji ir jāveic saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 574/72 107. panta 6. punktu, vai 1. jautājumā minētajos apstākļos pārrēķinā ir nozīmīgi, kad ir ticis izmaksāts pieskaitāmais ārvalsts pabalsts, vai tomēr nozīme ir tam, kad tiek izmaksāts valsts pabalsts, kuram tiek pieskaitīts ārvalsts pabalsts?

               3.

               jautājums: Ja saskaņā ar atbildi uz 1. jautājumu pārrēķins pilnībā vai daļēji ir jāveic saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 574/72 107. panta 1. punktu: vai apstākļos, kādi ir pamatlietā, bāzes laikposms ir jānosaka saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 574/72 107. panta 2. un 4. punktu? Vai, veicot pārrēķinu, ir nozīme tam, kad Šveices iestāde ir piešķīrusi vai izmaksājusi pieskaitāmos ģimenes pabalstus?

               4.

               jautājums: Ja saskaņā ar atbildi uz 1. jautājumu pārrēķins pilnībā vai daļēji ir jāveic saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 987/2009 90. punktu, to lasot kopā ar 2009. gada 15. oktobra Lēmumu Nr. H3: atbilstoši kuram 2009. gada 15. oktobra Lēmuma Nr. H3 noteikumam (2. punktam, 3. punkta a) apakšpunktam vai 3. punkta b) apakšpunktam) un kādā veidā ir jāveic ģimenes pabalstu pārrēķins, ja pašās Vācijas tiesībās attiecībā uz valsts ģimenes pabalstu ir paredzēts, ka pabalsts netiek izmaksāts (EStG 65. Panta 1. punkta 2. apakšpunkts), un piešķiršana notiek vienīgi uz Savienības tiesību pamata? Vai pārrēķināšanā ir nozīme tam, kad Šveices iestāde ir piešķīrusi vai izmaksājusi ģimenes pabalstus?

      (1)  Padomes 1972. gada 21. marta Regula (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 74, 1. lpp.) (atjauninātā redakcija).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regula (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 284, 1. lpp.).

      (3)  2009. gada 15. oktobra Lēmumu Nr. H3 par datumu, kas jāņem vērā, lai noteiktu valūtas kursu, kas minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 90. pantā (OV C 106, 56. lpp.).


title: Lieta C-441/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) 2008. gada 7. oktobra rīkojumu — Elektrownia Pątnów II sp. z o. o./Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) 2008. gada 7. oktobra rīkojumu — Elektrownia Pątnów II sp. z o. o./Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
   (Lieta C-441/08)
   (2008/C 327/25)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa
   Naczelny Sąd Administracyjny
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Elektrownia Pątnów II sp. z o. o.

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai, raugoties no Kopienu tiesību viedokļa (it īpaši Direktīvas 69/335/EEK (1) normām), finanšu iestādēm, iekasējot kapitāla nodokli par kapitāla palielināšanu, ir jāņem vērā darījumi, kas noslēgti par to pašu kapitāla daļu un pirms Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai jau tika aplikti ar kapitāla nodokli?
   Vai Direktīvas 69/335/EEK 5. panta 3. punkta otrajā ievilkumā paredzētais mehānisms tiek piemērots it īpaši tad, ja kādas kapitālsabiedrības piešķirtais aizdevums pēc pievienošanās ES tiek pārvērsts [kapitāldaļās] Direktīvas 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē un šie aizdevumi jau iepriekš tikuši aplikti ar nodokli, balstoties uz valsts, pirms pievienošanās ES spēkā esošajām tiesību normām, kas paredzētas Polijas Likumā par nodokli civiltiesiskiem darījumiem?

      (1)  OV L 249, 3.10.1969, 25.–29. lpp.


title: Lieta T-101/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. februārī – Red Bull/ITSB – Optimum Mark (Zilas un sudrabainas krāsas attēls)

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/61

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. februārī – Red Bull/ITSB – Optimum Mark (Zilas un sudrabainas krāsas attēls)
   (Lieta T-101/15)
   (2015/C 138/79)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austrija) (pārstāvis – A. Renck, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Optimum Mark (Varšava, Polija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: zilas un sudrabainas krāsas attēls – Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 5 34  774

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 2. decembra lēmums lietā R 2037/2013–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 4. panta, 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               tiesiskās paļāvības principa, ko atzinusi Tiesa saskaņā ar Kopienas tiesībām, pārkāpums.


title: Lieta T-56/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. janvārī — ClientEarth un Stichting BirdLife Europe /Komisija

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. janvārī — ClientEarth un Stichting BirdLife Europe/Komisija
   (Lieta T-56/13)
   2013/C 101/50
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) un Stichting BirdLife Europe (Zeist, Nīderlande) (pārstāvis — O. Brouwer, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas atteikumu, kas vērsts pret prasītāju pieprasījumu piekļūt pēdējam literatūras apskata projektam par tā saukto “oglekļa parādu” (carbon debt) bioenerģijai, ko ražo no biomasas, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem un Regulu (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, ieskaitot tiesāšanās izdevumus jebkurai pusei, kas iestātos lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienu pamatu.
   Prasītājas apgalvo, ka tādēļ, ka tām nav adresēts tiešs lēmums par viņu piekļuves pieprasījumu termiņos, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. panta 1. un 2. punktā atkārtotu pieprasījumu izskatīšanai, atbildētāja ir netieši atteikusi piekļuvi 8. panta 3. punkta izpratnē. Turklāt prasītājas apgalvo, ka šis netiešais atteikums nebija pamatots un līdz ar tās apgalvo, ka tas ir jāatceļ tādēļ, ka Komisija ir pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 8. panta 1. punktu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktu un LESD 296. pantu.


title: Lieta C-81/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. februārī iesniedza Curtea de Apel București (Rumānija) — Asociația ACCEPT/Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. februārī iesniedza Curtea de Apel București (Rumānija) — Asociația ACCEPT/Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

   (Lieta C-81/12)
   2012/C 126/12
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel București

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Asociația ACCEPT

      Atbildētāja: Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir piemērojami Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta noteikumi gadījumā, kad futbola sabiedrības akcionārs, kurš uzstājas kā šīs futbola sabiedrības galvenais vadītājs [“patron”], un par tādu tiek uzskatīts arī plašsaziņas līdzekļos un sabiedrībā, šādi izsakās plašsaziņas līdzekļos:
               “Es neņemtu komandā homoseksuāli, pat ja man būtu jāslēdz Steaua. Baumas paliek baumas, bet kā var rakstīt kaut ko tādu, ja tā nav taisnība, un pat ievietot pirmajā lappusē? Varbūt nav taisnība, ka viņš ir homoseksuālis [..]. Bet ja tomēr ir? [..] Gejiem nav vietas manā ģimenē un Steaua ir mana ģimene. Geja vietā labāk spēlēt ar junioru spēlētāju. Runa neiet par diskrimināciju. Neviens nevar mani piespiest ar kādu strādāt. Kā viņiem ir tiesības, tā arī man ir tiesības strādāt ar ko vēlos.”
               “Es neņemtu komandā homoseksuāli, pat ja man būtu jāslēdz Steaua. Varbūt nav taisnība, ka viņš ir homoseksuālis, bet ja tomēr ir? Gejiem nav vietas manā ģimenē un Steaua ir mana ģimene. Homoseksuāļa vietā laukumā labāk ir paņemt junioru. Nav runa par diskrimināciju. Neviens nevar mani piespiest ar kādu strādāt. Kā viņiem ir tiesības, tā arī man ir tiesības strādāt ar ko vēlos. Pat ja Dievs sapnī man pateiktu, ka 100 % X nav homoseksuālis, es viņu neņemtu! Avīzēs pārāk daudz ir rakstīts par to, ka viņš ir homoseksuālis. Pat ja CSKA man viņu dotu par brīvu, es viņu neņemtu! Viņš varētu būt pats lielākais ķildnieks un dzērājs… bet ja ir homoseksuālis, es vairs negribu par viņu dzirdēt”?

               2)

               Cik lielā mērā saistībā ar atbildētāju S.C. Fotbal Club Steaua București S.A. minētos paziņojumus var uzskatīt par “faktiem, kuru dēļ var secināt, ka ir pieļauta tieša vai netieša diskriminācija”, atbilstoši Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 10. panta 1. punktam?

               3)

               Cik lielā mērā pastāv “probatio diabolica”, ja lietā tiek apvērsts pierādīšanas pienākums, kas ir paredzēts Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 10. panta 1. punktā, un atbildētājam S.C. Fotbal Club Steaua București S.A. ir jāpierāda, ka nav noticis vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, it īpaši, ka seksuālā orientācija neietekmē pieņemšanu darbā?

               4)

               Vai neiespējamība diskriminācijas lietās piemērot administratīvo naudas sodu pēc 6 mēnešu noilguma termiņa, kurš sākas ar faktisko apstākļu rašanās dienu, beigām, atbilstoši Valdības dekrēta Nr. 2/2001 par administratīvo pārkāpumu tiesisko regulējumu 13. panta 1. punktam, atbilst Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 17. pantam, ņemot vērā, ka diskriminācijas gadījumos sodiem ir jābūt efektīviem, samērīgiem un preventīviem?

      (1)  OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta T-475/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 4. jūlija spriedums — Bouygues un Bouygues Télécom /Komisija (Valsts atbalsts — Mobilā telefonija — Izmaiņas Orange France un SFR maksā par UMTS licencēm — Lēmums, kurā konstatēta valsts atbalsta neesamība)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/33

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 4. jūlija spriedums — Bouygues un Bouygues Télécom/Komisija
   (Lieta T-475/04) (1)

   (Valsts atbalsts - Mobilā telefonija - Izmaiņas Orange France un SFR maksā par UMTS licencēm - Lēmums, kurā konstatēta valsts atbalsta neesamība)
   (2007/C 199/62)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Bouygues SA, Parīze (Francija) un Bouygues Télécom SA, Buloņa-Bilankūra [Boulogne-Billancourt] (Francija) (pārstāvji — L. Vožels [L. Vogel], Ž. Vožels [J. Vogel], B. Eimorijs [B. Amory], A. Verheidens [A. Verheyden], F. Suro [F. Sureau] un D. Teofīls [D. Théophile], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Buendia Sjerra [J. L. Buendia Sierra] un K. Žiolito [C. Giolito], pārstāvji)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues] un S. Ramē [S. Ramet], pārstāvji); Société française du radiotéléphone — SFR, Parīze (Francija) (pārstāvji — K. Vajda [C. Vajda], QC, un A. Vensāns [A. Vincent], advokāts); Orange France SA, Montrūža [Montrouge] (Francija) (pārstāvji — A. Žosē Grenvijs [A. Gosset-Grainville] un S. Otbūrs [S. Hautbourg], advokāti)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2004. gada 20. jūlija lēmumu (Valsts atbalsts NN 42/2004 — Francija) par izmaiņām Orange un SFR maksā par UMTS (Universālā mobilo teleskaru sistēma) licencēm.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Bouygues SA un Bouygues Télécom SA solidāri sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un atlīdzina Komisijas, kā arī Orange France SA un Société française du radiotéléphone — SFR tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 69, 19.3.2005.


title: Lieta C-517/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Justice ( Cahancery Division ) 2007. gada 22. novembrī arīkojumu — Afton Chemical Limited / The Commissioners of Her Majest's Revenue & Customs

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/34

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Justice (Cahancery Division) 2007. gada 22. novembrī arīkojumu — Afton Chemical Limited/The Commissioners of Her Majest's Revenue & Customs

   (Lieta C-517/07)
   (2008/C 22/61)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   High Court of Justice (Cahancery Division)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Afton Chemical Limited

      Atbildētāji: The Commissioners of Her Majest's Revenue & Customs

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai tādas degvielas piedevas, kādas tiek aplūkotas šajā lietā, kuras nav paredzētas izmantošanai, netiek piedāvātas pārdošanā vai izmantotas kā dzinēja degviela, bet tiek pievienotas dzinēja degvielai citiem mērķiem, nevis attiecīgā transportlīdzekļa dzinēja darbināšanai, ir jāapliek ar nodokļiem atbilstoši Direktīvas 92/81/EK 2. panta 3. punktam?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai uz šādām piedevām attiecas Direktīvas 92/81/EK (1) 8. panta 1. punktā paredzētais atbrīvojums?

               3.

               Vai tādas degvielas piedevas, kādas tiek aplūkotas šajā lietā, kuras nav paredzētas izmantošanai, netiek piedāvātas pārdošanā vai izmantotas kā dzinēja degviela, bet kuras tiek pievienotas dzinēja degvielai citiem mērķiem, nevis attiecīgā transportlīdzekļa dzinēja darbināšanai, ir jāapliek ar nodokļiem atbilstoši Direktīvas 2003/96/EK (2) 2. panta 3. punkta otrajai daļai?

               4.

               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, vai saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 4. panta b) punkta pirmo ievilkumu šādas piedevas nav izslēgtas no šīs direktīvas piemērošanas jomas?

               5.

               Vai Kopienu tiesības vispārīgi un Direktīvas 92/12/EEK (3) 3. pants konkrēti liedz Apvienotajai Karalistei piemērot nodokļus attiecībā uz iepriekš minētajām degvielas piedevām?

      (1)  OV L 316, 12. lpp.

      (2)  OV L 283, 51. lpp.

      (3)  OV L 76, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2005. gada 3. martā lietā C-195/03 (Hof van Beroep te Antwerpen lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Ministerie van Financiën pret Merabi Papismedov u.c. (Kopienas Muitas kodekss — Preču uzrādīšana muitai — Jēdziens — Ar apzīmējumu “virtuves piederumi” deklarētas cigaretes — Ievedmuitas parāda rašanās — Muitas maksājuma parādnieks)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 3. martā
   lietā C-195/03 (Hof van Beroep te Antwerpen lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Ministerie van Financiën pret Merabi Papismedov u.c. (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - Preču uzrādīšana muitai - Jēdziens - Ar apzīmējumu “virtuves piederumi” deklarētas cigaretes - Ievedmuitas parāda rašanās - Muitas maksājuma parādnieks)
   (2005/C 106/10)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-195/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hof van Beroep te Antwerpen [Antverpenes apelācijas tiesa] (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 7. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 12. maijā, tiesvedībā Ministerie van Financiën pret Merabi Papismedov u.c., piedaloties KBC Lease Belgium NV, Volvo Truck Finance Belgium NV, Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], pildot sestās palātas priekšsēdētāja pienākumus, tiesneši S. fon Bārs [S. von Bahr] un U. Lehmuss [U. Lõhmus] (referents), ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 3. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               muitai uzrādītās preces, par kurām ir iesniegta kopsavilkuma deklarācija un Kopienas ārējā tranzīta dokuments atzīts par derīgu, Kopienas muitas teritorijā nav ievestas likumīgi, ja muitas dienestiem iesniegtajā dokumentācijā preces ir norādītas ar kļūdainu apzīmējumu.

               2)

               muitas parāds saistībā ar muitai uzrādītām un ar kļūdainu apzīmējumu deklarētām precēm ir pamatots ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 202. pantu.

               3)

               iesniedzējtiesai piekrīt pārbaudīt, ņemot vērā pamata prāvas apstākļus, vai persona, kas iesniegusi kopsavilkuma vai muitas deklarāciju, norādot kļūdainu apzīmējumu, ir pretlikumīgi ievedusi preces. Ja tas tā nav, minētajai iesniedzējtiesai piekrīt pārbaudīt, vai persona, veicot šo darbību, ir piedalījusies preču ievešanā, apzinoties, vai tai būtu bijis jāapzinās, ka minētā ievešana ir pretlikumīga.

      (1)  OV C 158, 05.07.2003.


title: Lieta C-12/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Verwaltungsgericht Aachen 2006. gada 11. janvāra  rīkojumu —  Iris Bucher  pret  Landrat des Kreises Düren

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/1

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Aachen2006. gada 11. janvāra rīkojumu — Iris Bucher pret Landrat des Kreises Düren

   (Lieta C-12/06)
   (2006/C 121/02)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Aachen (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā
   Prasītāja: Iris Bucher

   Atbildētājs: Landrat des Kreises Düren

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai brīva pārvietošanās, ko Savienības pilsoņiem nodrošina EKL 17. un 18. pants, tādā gadījumā, kā tas ir izskatāmajā lietā, aizliedz dalībvalstij atteikt savam pilsonim pabalstu pilnas izglītības ieguvei citā dalībvalstī ar pamatojumu, ka viņš nav vismaz pirmo mācību gadu mācījies šīs valsts izglītības iestādē?

               2)

               Vai brīva pārvietošanās, ko Savienības pilsoņiem nodrošina EKL 17. un 18. pants, aizliedz dalībvalstij atteikt savam pilsonim, kurš kā robežas šķērsotājs ieguvis izglītību kaimiņos esošā dalībvalstī, pabalstu izglītības ieguvei ar pamatojumu, ka viņš valsts robežas teritorijā uzturas vienīgi izglītības nolūkā un ka šī uzturēšanās vieta nav viņa pastāvīgā dzīves vieta?


title: Lieta C-106/07: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2007. gada 6. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/59/EK — Ostas iekārtas, kas paredzētas kuģu atkritumiem un kravu atliekām — Atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānu neizveidošana un neīstenošana visām ostām)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/16

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2007. gada 6. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-106/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/59/EK - Ostas iekārtas, kas paredzētas kuģu atkritumiem un kravu atliekām - Atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānu neizveidošana un neīstenošana visām ostām)
   (2008/C 22/30)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bordes un K. Simonsson)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un A. Hare)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai (OV L 332, 81. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot un neīstenojot noteiktajā termiņā visām savām ostām atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānus, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai, 5. panta 1. punkts un 16. panta 1. punkts;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-310/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 6. jūnijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Novo Nordisk Pharma GmbH / Corinna Silber

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 6. jūnijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Novo Nordisk Pharma GmbH/Corinna Silber

   (Lieta C-310/13)
   2013/C 260/37
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Atbildētāja un “Revision” sūdzības iesniedzēja: Novo Nordisk Pharma GmbH

      Prasītāja un atbildētāja “Revision” tiesvedībā: Corinna Silber

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 85/374/EEK (1) 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka atbildības par ārstniecības līdzekļu drošumu nozari Vācijā kā“īpašu atbildības sistēmu” šī direktīva vispārīgi neietekmē un līdz ar to valsts tiesiskās atbildības par ārstniecības līdzekļu drošumu sistēmu var turpināt attīstīt, vai arī šis tiesiskais regulējums ir jāsaprot tādējādi, ka direktīvas paziņošanas brīdī (1985. gada 30. jūlijs) pastāvošo tiesiskās atbildības par ārstniecības līdzekļu [drošumu] normu sastāvs nedrīkst tikt paplašināts?

      (1)  Padomes 1985. gada 25. jūlija Direktīva 85/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem (OV L 210, 29. lpp.).


title: Lieta C-526/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Laboratoires Boiron SA pret Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d'allocations familiales de Lyon ( Urssaf ), kas ir Agence Central des Organismes de Sécurité Sociale ( ACOSS ) tiesību un pienākumu pārņēmēja (Valsts atbalsts — EKL 87. pants un 88. panta 3. punkts — Nodeva par zāļu tiešo pārdošanu — Farmācijas laboratoriju, nevis vairumtirgotāju, aplikšana ar nodevu — Aizliegums īstenot atbalsta pasākumus, kas nav paziņoti — Iespēja atsaukties uz atbalsta pasākuma nelikumību, lai saņemtu nodevas atmaksu — Kompensācija, kas ir atlīdzība par vairumtirgotājiem noteiktajiem sabiedrisko pakalpojumu pienākumiem — Pārmērīgas kompensācijas pierādīšanas pienākums — Valsts tiesībās paredzētie noteikumi — Aizliegums nodevas atmaksu padarīt par praktiski neiespējamu vai pārmērīgi grūtu)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/12

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Laboratoires Boiron SA pret Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d'allocations familiales de Lyon (Urssaf), kas ir Agence Central des Organismes de Sécurité Sociale (ACOSS) tiesību un pienākumu pārņēmēja
   (Lieta C-526/04) (1)

   (Valsts atbalsts - EKL 87. pants un 88. panta 3. punkts - Nodeva par zāļu tiešo pārdošanu - Farmācijas laboratoriju, nevis vairumtirgotāju, aplikšana ar nodevu - Aizliegums īstenot atbalsta pasākumus, kas nav paziņoti - Iespēja atsaukties uz atbalsta pasākuma nelikumību, lai saņemtu nodevas atmaksu - Kompensācija, kas ir atlīdzība par vairumtirgotājiem noteiktajiem sabiedrisko pakalpojumu pienākumiem - Pārmērīgas kompensācijas pierādīšanas pienākums - Valsts tiesībās paredzētie noteikumi - Aizliegums nodevas atmaksu padarīt par praktiski neiespējamu vai pārmērīgi grūtu)
   (2006/C 281/18)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Cour de cassation
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Laboratoires Boiron SA

      Atbildētāja: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d'allocations familiales de Lyon (Urssaf), kas ir Agence Central des Organismes de Sécurité Sociale (ACOSS) tiesību un pienākumu pārņēmēja
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu — Cour de cassation — EK līguma 86. un 87. panta interpretācija — Vairumtirgotāju, kuriem ir noteikti valsts pakalpojumu sniegšanas pienākumi attiecībā uz zāļu sortimentu, krājumiem un piegādes noteikumiem (vairumtirgotājs), neaplikšanas ar nodevu par zāļu vairumtirdzniecību kvalifikācija par valsts atbalstu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Kopienu tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka farmācijas laboratorijai — tādas iemaksas, ko paredz 1997. gada 19. decembra Likuma Nr. 97-1164 par sociālā nodrošinājuma finansējumu 1998. gadam 12. pants, maksātājai — ir tiesības atsaukties uz to, ka vairumtirgotāju neaplikšana ar šo maksājumu ir valsts atbalsts, lai atgūtu to daļu no pārskaitītās summas, kas veido vairumtirgotāju nelikumīgi iegūtām ekonomiskajām priekšrocībām;

               2)

               Kopienu tiesības neliedz piemērot tādas valsts tiesību normas, kas nosaka, ka pirms tiek atmaksāta tāda obligātā iemaksa, kāda ir paredzēta minētā Likuma Nr. 97-1164 12. pantā, atmaksas pieprasījuma iesniedzējam ir pienākums pierādīt, ka vairumtirgotāju saņemtais ieguvums no to neaplikšanas ar šo iemaksu pārsniedz izmaksas, kas tiem radušās sakarā ar valsts tiesiskajā regulējumā tiem noteikto sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumu izpildi, un, it īpaši, ka nav izpildīts vismaz viens no 2003. gada 24. jūlija spriedumā lietā C-280/00 Altmark un Regierungspräsidium Magdeburg precizētajiem nosacījumiem;
               Tomēr, lai nodrošinātu efektivitātes principa ievērošanu, valsts tiesai, ja tā konstatē, ka pārmērīgas kompensācijas vairumtirgotājiem un nodevas par tiešo pārdošanu valsts atbalsta rakstura pierādīšanas pienākuma noteikšana tādai farmācijas laboratorijai kā Boiron var padarīt par neiespējamu vai pārmērīgi grūtu šāda pierādījuma iesniegšanu, it īpaši tādēļ, ka tas attiecas uz datiem, kuri nevar būt šādas laboratorijas rīcībā, ir pieeja visiem procesuālajiem līdzekļiem, ko tās rīcībā nodod valsts tiesības, tai skaitā iespējai izdot pierādījumu savākšanas rīkojumu, ieskaitot to, ka lietas dalībniekiem vai trešajai personai jāiesniedz konkrēts akts vai pierādījums.

      (1)  OV C 69, 19.03.2005.


title: Lieta C-137/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedums ( Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Partena ASBL/Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 13. un 14.c pants — Piemērojamie tiesību akti — Pašnodarbinātas personas — Sociālā nodrošinājuma shēma — Dalība — Persona, kura strādā algotu darbu vai nestrādā nekāda veida algotu darbu dalībvalstī — Pašnodarbinātas personas darbības citā dalībvalstī — Sabiedrības pilnvarotais pārstāvis — Uzturēšanās dalībvalstī, kurā neatrodas sabiedrības juridiskā adrese — Sabiedrības vadīšana no pastāvīgās dzīvesvietas valsts — Valsts tiesību norma, ar kuru tiek paredzēta neapstrīdama prezumpcija tam, ka persona ir veikusi profesionālo darbību kā pašnodarbināta persona dalībvalstī, kurā atrodas sabiedrības juridiskā adrese — Obligāta piederība šīs valsts pašnodarbināto personu sociālajam statusam)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/11

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedums (Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Partena ASBL/Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

   (Lieta C-137/11) (1)

   (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 13. un 14.c pants - Piemērojamie tiesību akti - Pašnodarbinātas personas - Sociālā nodrošinājuma shēma - Dalība - Persona, kura strādā algotu darbu vai nestrādā nekāda veida algotu darbu dalībvalstī - Pašnodarbinātas personas darbības citā dalībvalstī - Sabiedrības pilnvarotais pārstāvis - Uzturēšanās dalībvalstī, kurā neatrodas sabiedrības juridiskā adrese - Sabiedrības vadīšana no pastāvīgās dzīvesvietas valsts - Valsts tiesību norma, ar kuru tiek paredzēta neapstrīdama prezumpcija tam, ka persona ir veikusi profesionālo darbību kā pašnodarbināta persona dalībvalstī, kurā atrodas sabiedrības juridiskā adrese - Obligāta piederība šīs valsts pašnodarbināto personu sociālajam statusam)
   2012/C 366/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Partena ASBL

      Atbildētāja: Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour du travail — LESD 21. panta un Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 13. un 14.c panta interpretācija — Darba ņēmējs, kurš vienlaikus ir nodarbināts vienā dalībvalstī un strādā kā pašnodarbināta persona otrā dalībvalstī — Personas, kura pastāvīgi uzturas citā dalībvalstī un no ārvalsts vada sabiedrību, kura ir pakļauta tās nodokļu tiesību aktiem, dalība pašnodarbināto personu sociālā nodrošinājuma sistēmā — Nediskriminācija un Savienības pilsonība

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības, īpaši Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1998. gada 29. jūnija Regulu (EK) Nr. 1606/98, 13. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 14.c panta b) punkts, kā arī tās VII pielikums, nepieļauj pamatlietā aplūkoto valsts tiesisko regulējumu, ciktāl ar to dalībvalstij tiek atļauts neapstrīdami uzskatīt, ka tās teritorijā tiek veikta sabiedrības, kas ir pakļauta šīs pirmās valsts nodokļiem, vadība no citas dalībvalsts.

      (1)  OV C 179, 18.06.2011.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 17. februārī lietā C-215/03 (Rechtbank te 's-Gravenhage lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Salah Oulane pret Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie (Brīva personu pārvietošanās — Dalībvalstu pilsoņu ieceļošanas un uzturēšanās tiesības — Pienākums uzrādīt personu apliecinošu dokumentu vai pasi — Sākotnējs nosacījums uzturēšanās tiesību atzīšanai — Sankcija — Aizturēšana izraidīšanas nolūkā)

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 17. februārī
   lietā C-215/03 (Rechtbank te 's-Gravenhage lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Salah Oulane pret Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie
       (1)

   (Brīva personu pārvietošanās - Dalībvalstu pilsoņu ieceļošanas un uzturēšanās tiesības - Pienākums uzrādīt personu apliecinošu dokumentu vai pasi - Sākotnējs nosacījums uzturēšanās tiesību atzīšanai - Sankcija - Aizturēšana izraidīšanas nolūkā)
   (2005/C 115/06)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā C-215/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Rechtbank te 's-Gravenhage (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 12. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 19. maijā, tiesvedībā Salah Oulane pret Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] (referents), M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits, ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre M.-F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 17. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1973. gada 21. maija Direktīvas 73/148/EEK par dalībvalstu pilsoņu pārvietošanās un uzturēšanās Kopienā ierobežojumu atcelšanu saistībā ar uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanu 4. panta 2. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, atzīstot citas dalībvalsts pilsoņa, kas ir pakalpojumu saņēmējs, uzturēšanās tiesības, nevar tās pakļaut nosacījumam, ka minētajam pilsonim ir jāuzrāda derīgs personu apliecinošs dokuments vai pase, ja viņa identitāti un pilsonību nepārprotami var noteikt, izmantojot citus līdzekļus;

               2)

               EKL 49. pants aizliedz dalībvalsts pilsoņus citā dalībvalstī pakļaut pienākumam uzrādīt derīgu personu apliecinošu dokumentu vai pasi, lai pierādītu savu pilsonību, kaut gan minētā dalībvalsts saviem pilsoņiem neparedz vispārēju identifikācijas pienākumu, ļaujot tiem pierādīt savu identitāti, izmantojot jebkurus valsts tiesībās atļautus līdzekļus;

               3)

               citas dalībvalsts pilsoņa aizturēšana izraidīšanas nolūkā, pamatojoties uz to, ka nav uzrādīts derīgs personu apliecinošs dokuments vai pase, nepastāvot sabiedriskās kārtības apdraudējumam, ir neattaisnojams šķērslis pakalpojumu sniegšanas brīvībai un tādējādi ir EKL 49. panta pārkāpums;

               4)

               dalībvalsts pilsoņiem, kuri uzturas citā dalībvalstī kā pakalpojumu saņēmēji, ir jāsniedz pierādījumi, kas ļauj konstatēt, ka to uzturēšanās ir likumīga. Ja šādu pierādījumu nav, uzņemošā dalībvalsts var tos izraidīt, ievērojot Kopienu tiesībās noteiktos ierobežojumus.

      (1)  OV C 171, 19.07.2003.


title: Lieta C-237/12: Prasība, kas celta 2012. gada 16. maijā — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/11

         Prasība, kas celta 2012. gada 16. maijā — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-237/12)
   2012/C 217/24
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Simon un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenodrošinādama pareizu un pilnīgu visu Padomes 1991. gada 12. decembra direktīvas 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti (1), II un III pielikumā minēto prasību īstenošanu, Francijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 5. panta 4. punktā un II pielikumā (A.1, A.2, A.3 un A.5) un III pielikumā (1.1., 1.2., 1.3. un 2) paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija atbildētājai pārmet, ka tā nav pareizi un pilnīgi ieviesusi visu Direktīvas 91/676/EEK 5. panta 4. punktā un II pielikumā (A.1, A.2, A.3 un A.5) un III pielikumā (1.1., 1.2., 1.3. un 2) minēto prasību īstenošanu. Komisija šaubās par valsts tiesiskā regulējuma saderīgumu ar Savienības tiesībām saistībā ar:

               —

               laikposmiem, kuros mēslojuma iestrādāšana zemē nav piemērota, pat aizliegta;

               —

               kapacitāti kūtsmēslu uzkrāšanai;

               —

               aprēķina metodi iestrādājamā slāpekļa daudzumam līdzsvarotai mēslošanai;

               —

               kūtsmēslu kvantitatīviem ierobežojumiem;

               —

               tiesisko regulējumu mēslojuma iestrādāšanai zemē stāvās nogāzēs;

               —

               tiesisko regulējumu mēslojuma iestrādāšanai ar ūdeni piesātinātā, applūdušā, sasalušā vai ar sniegu klātā zemē.

      (1)  OV L 375, 1. lpp.


title: Lieta C-398/05: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 28. februāra spriedums ( Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AGST Draht- und Biegetechnik GmbH / Hauptzollamt Aachen (Kopējā tirdzniecības politika — Kompensācijas maksājumi — Aizsardzība pret subsīdiju praksi — Regula (EK) Nr. 1599/1999 — Nerūsējošā tērauda stieples — Kaitējums Kopienas rūpniecības nozarei — Cēloņsakarība)

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/2

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 28. februāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AGST Draht- und Biegetechnik GmbH/Hauptzollamt Aachen

   (Lieta C-398/05) (1)

   (Kopējā tirdzniecības politika - Kompensācijas maksājumi - Aizsardzība pret subsīdiju praksi - Regula (EK) Nr. 1599/1999 - Nerūsējošā tērauda stieples - Kaitējums Kopienas rūpniecības nozarei - Cēloņsakarība)
   (2008/C 107/02)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Finanzgericht Düsseldorf
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: AGST Draht- und Biegetechnik GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Aachen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Düsseldorf — Padomes 1999. gada 12. jūlija Regulas (EK) Nr. 1599/1999, ar kuru piemēro galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas piemērots par Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stieplēm, kuru diametrs ir 1 mm vai vairāk, un izbeidz procedūru par tādu Korejas Republikas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importu, kuru diametrs ir 1 mm vai vairāk (OV L 189, 1. lpp.), spēkā esamība — Kopienas rūpniecības nozarei nodarītā kaitējuma novērtēšana, cēloņsakarība ar subsidētu preču importu
   Rezolutīvā daļa:
   Iesniegtā prejudiciālā jautājuma izskatīšanas gaitā nav atklājies nekas tāds, kas varētu ietekmēt Padomes 1999. gada 12. jūlija Regulas (EK) Nr. 1599/1999, ar kuru piemēro galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas piemērots par Indijas izcelsmes nerūsējošā tērauda stieplēm, kuru diametrs ir 1 mm vai vairāk, un izbeidz procedūru par tādu Korejas Republikas izcelsmes nerūsējošā tērauda stiepļu importu, kuru diametrs ir 1 mm vai vairāk, spēkā esamību.

      (1)  OV C 22, 28.1.2006.


title: Lieta C-462/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 1. augustā iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) – Tänzer & Trasper GmbH/Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 1. augustā iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) – Tänzer & Trasper GmbH/Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

   (Lieta C-462/17)
   (2017/C 347/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Tänzer & Trasper GmbH

      Atbildētāja: Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Regulas (EK) Nr. 110/2008 (1) II pielikuma 41. punktā uzskaitītās sastāvdaļas ir sastāvdaļas, kurām vismaz ir jābūt alkoholiskā dzēriena sastāvā, lai tā tirdzniecības nosaukums varētu būt olu liķieris (minimālā specifikācija), vai arī Regulas (EK) Nr. 110/2008 II pielikuma 41. punktā ir izsmeļoši uzskaitītas tāda izstrādājuma pieļaujamās sastāvdaļas, kuru ir vēlēšanās apzīmēt kā “olu liķieri”?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Regula (EK) Nr. 110/2008 par stipro alkoholisko dzērienu definīciju, aprakstu, noformējumu, marķējumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1576/89, OV 2008, L 39, 16. lpp.


title: Lieta T-37/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 27. februāra spriedums – Advance Magazine Publishers /ITSB – López Cabré ( “TEEN VOGUE” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “TEEN VOGUE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “VOGUE”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Preču identiskums — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punkts — Daļējs reģistrācijas atteikums

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/33

         Vispārējās tiesas 2014. gada 27. februāra spriedums – Advance Magazine Publishers/ITSB – López Cabré (“TEEN VOGUE”)
   (Lieta T-37/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TEEN VOGUE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “VOGUE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Preču identiskums - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas pierādījums - Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. punkts - Daļējs reģistrācijas atteikums)
   2014/C 102/52
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Advance Magazine Publishers, Inc. (Ņujorka, Ņujorkas štats, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – T. Alkin, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – P. Bullock)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Eduardo López Cabré (Barselona, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 22. novembra lēmumu lietā R 1763/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Eduardo López Cabré un Advance Magazine Publishers, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Advance Magazine Publishers, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 73, 10.3.2012.


title: Lieta C-367/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 1. jūlijā iesniedza Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) — Pier Paolo Fabretti / Agenzia delle Entrate

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 1. jūlijā iesniedza Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) — Pier Paolo Fabretti/Agenzia delle Entrate

   (Lieta C-367/13)
   2013/C 260/56
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Roma

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Pier Paolo Fabretti

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale I di Roma — Ufficio Controlli

      Prejudiciālais jautājums

   Vai EKL 49. pantam pretrunā ir tas, ka Itālijas rezidentiem tiek noteikti pienākumi aplikšanai ar nodokli deklarēt Eiropas Savienības dalībvalstu azartspēļu organizēšanas vietās gūtos laimestus un par tiem maksāt nodokli, kā noteikts 1986. gada 22. decembra Prezidenta dekrēta Nr. 917 (Testo Unico [delle] Imposte sui Redditi [Likums par iedzīvotāju ienākuma nodokli]) 67. panta [1. punkta] d) apakšpunktā, vai arī tas ir uzskatāms par attaisnotu ar sabiedriskās kārtības, valsts drošības un veselības apsvērumiem EKL 46. panta izpratnē?


title: Lieta C-464/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Korkein hallinto-oikeus (Somija) 2006. gada 20. novembra rīkojumu — Avena Nordic Grain Oy

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/46

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Korkein hallinto-oikeus (Somija) 2006. gada 20. novembra rīkojumu — Avena Nordic Grain Oy

   (Lieta C-464/06)
   (2006/C 326/94)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus (Somija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Avena Nordic Grain Oy

      Atbildētāja: Maa- ja metsätalousministeriö
   Prejudiciālais jautājums
   Vai Komisijas Regulas (EK) Nr. 1999/800 (1) 5. pants kopā ar samērīguma un labas pārvaldības principu ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentā valsts iestāde var pieņemt eksporta deklarāciju, kas pirms iekraušanas ir nosūtīta pa faksu, ja minētajai iestādei nav pat mazākās aizdomas par krāpniecisku rīcību, jo kļūdains eksporta deklarācijas iesniegšanas veids izrietēja no maldības saistībā ar šīs iestādes izdotiem norādījumiem, un tā turklāt ir konstatējusi, ka vēlāk iesniegtais eksporta deklarācijas parakstītais oriģināls ir pilnībā identisks ar eksporta deklarāciju, kas tika nosūtīta pa faksu?

      (1)  Komisijas 1999. gada 15. aprīļa Regula (EK) Nr. 800/1999, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, OV L 102, 1999. gada 17. aprīlis, 11. lpp.


title: Lieta T-356/08: Prasība, kas celta 2008. gada 1. septembrī — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/48

         Prasība, kas celta 2008. gada 1. septembrī — Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-356/08)
   (2008/C 285/88)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — K. Chalkias un E. Leftheriotou)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt Grieķijas Republikas prasību un pilnībā atcelt apstrīdēto Komisijas lēmumu vai grozīt to atbilstoši turpinājumā precīzāk norādītajam, un atzīt, ka laukaugu sektorā nav jāveic korekcijas attiecībā uz 2004. un 2005. ražas novākšanas gadu, vai jebkurā gadījumā veikt šādu korekciju vienīgi 5 % apmērā un tikai attiecībā uz izdevumiem, kas saistīti ar cietajiem kviešiem;

               —

               atskaitīt summu EUR 609 833,96 apmērā no korekcijas, kura ir noteikta EUR 127 714 520,73 apmērā, un no jebkuras korekcijas, kas attiecīgajā gadījumā tiks noteikta pēc šī prasības pieteikuma iesniegšanas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā prasībā par Komisijas 2008. gada 8. jūlija Lēmuma C(2008) 3411, kas publicēts ar Nr. 2008/582/EK un saskaņā ar kuru Komisija no Kopienas finansējuma izslēdza EUR 127 714 520,73 apmērā Grieķijas Republikas veiktos izdevumus Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu grāmatojumu noskaidrošanas procedūras ietvaros, atcelšanu prasītāja norāda uz šādiem atcelšanas pamatiem.
   Ar pirmo atcelšanas pamatu, kas attiecas uz korekciju, kas tiek piemērota cieto kviešu kultūras augiem un citām, no cietajiem kviešiem atšķirīgām augu kultūrām, apgalvo, ka Komisija kļūdaini interpretēja un piemēroja Regulas (EEK) Nr. 3508/92 (1) 4. pantu, Regulas (EK) Nr. 1593/2000 (2) 1. panta 3. punktu, Regulas (EK) Nr. 445/2002 (3) 58. pantu un Regulas (EK) Nr. 1782/2003 (4) 20. pantu, jo saskaņā ar minētajiem noteikumiem tiek atļauts nekustamo īpašumu identificēt, izmantojot arī kartogrāfisko materiālu, kas ir pielīdzināts ortofotogrāfētajām kartēm; pakārtoti, prasītāja atsaucas uz faktu kļūdainu izvērtējumu un apstrīdēto korekciju nepietiekamu pamatojumu. Tāpat prasītāja norāda uz juridiskā pamata neesamību, lai noteiktu korekciju, jo Komisija ir kļūdaini interpretējusi faktus un pārsniegusi savas rīcības brīvības robežu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz to, ka tā noteica, ka pārbaudes uz vietas netika veiktas laicīgi.
   Ar otro atcelšanas pamatu prasītāja norāda uz nepietiekoša juridiskā pamata un pamatojamu attiecībā uz apgalvoto pārkāpumu atkārtošanu un samērīguma un tiesiskās paļāvības principu pārkāpumu, jo pēc prasītājas uzskatiem Komisija bija informēta par tiesvedībām, ar kurām tika aizkavēta kontroles sistēmas pabeigšana un pēc sava ieteikuma un sadarbībā ar to prasītāja šajā nolūkā izstrādāja rīcības plānu.

      (1)  Padomes 1992. gada 27. novembra Regula (EEK) Nr. 3508/92, ar ko izveido integrētas administrācijas un kontroles sistēmas attiecībā uz dažām Kopienas atbalsta shēmām (OV L 355, 1992. gada 5. decembris, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2000. gada 17. jūlija Regula (EK) Nr. 1593/2000, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 3508/92, kas izveido integrētu vadības un kontroles sistēmu dažām Kopienas atbalsta shēmām (OV L 182, 2000. gada 21. jūlijs, 4. lpp.).

      (3)  Komisijas 2002. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 445/2002, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai (OV L 74, 2000. gada 15. marts, 1. lpp.).

      (4)  Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 2003. gada 21. oktobris, 1. lpp.).


title: Lieta T-457/10: Prasība, kas celta 2010. gada 26. septembrī — Evropaïki Dynamiki /Komisija

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/47

         Prasība, kas celta 2010. gada 26. septembrī — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-457/10)
   ()
   2010/C 346/92
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Informātikas ģenerāldirektorāta lēmumu izvēlēties prasītājas piedāvājumu, kas tika iesniegts, atbildot uz uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā DIGIT/R2/PO/2009/045 “Ārējo pakalpojumu sniegšana attiecībā uz informācijas sistēmu attīstību, izpēti un atbalstu” (ESOV 2009/S 198-283663) saistībā ar 2. kārtu “Ārējie attīstības projekti”, piešķirot tiesības slēgt minēto publiskā iepirkuma līgumu kā trešajam, nevis kā pirmajam līgumslēdzējam kaskādes mehānismā, kā arī visus saistītos Informātikas ģenerāldirektorāta lēmumus, ieskaitot lēmumu piešķirt tiesības slēgt publiskā iepirkuma līgumu veiksmīgiem līgumslēdzējiem;

               —

               piespriest Informātikas ģenerāldirektorātam atlīdzināt prasītājai saistībā ar attiecīgo publiskā iepirkuma procedūru ciestos zaudējumus EUR 30 000 000 apmērā par 2. kārtu un atlīdzināt EUR 3 000 000 saistībā ar iespējas zuduma zaudējumiem un kaitējumu tās reputācijai un uzticamībai;

               —

               piespriest Informātikas ģenerāldirektorātam atlīdzināt prasītājai tiesāšanas un citus izdevumus un izmaksas saistībā ar šo tiesvedību, pat ja šī prasība tiks noraidīta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā prasītāja lūdz atcelt atbildētājas 2010. gada 16. jūlija lēmumu izvēlēties prasītājas piedāvājumu saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā DIGIT/R2/PO/2009/045 “Ārējo pakalpojumu sniegšana attiecībā uz informācijas sistēmu attīstību, izpēti un atbalstu” (1) saistībā ar 2. kārtu “Ārējie attīstības projekti”, piešķirot tiesības slēgt minēto publiskā iepirkuma līgumu kā trešajam, nevis kā pirmajam līgumslēdzējam kaskādes mehānismā, kā arī visus saistītos atbildētājas lēmumus, ieskaitot lēmumus piešķirt tiesības slēgt attiecīgos līgumus pirmajam un otrajam kaskādes līgumslēdzējam. Turklāt prasītāja lūdz atlīdzināt apgalvojamos publiskā iepirkuma procedūras dēļ radušos zaudējumus.
   Lai pamatotu savu prasījumus, prasītāja norāda šādus pamatus.
   Pirmkārt, prasītāja norāda, ka Komisija esot pārkāpusi Finanšu regulas (2) 93. un 94. pantu un labas pārvaldības un pārskatāmības principus, kā arī Finanšu regulas 106. un 107. pantu, jo vairākiem uzvarējošā konsorcija dalībniekiem esot piemērojams izslēgšanas kritērijs tāpēc, ka esot bijis jākonstatē, ka viņi ir nopietni pārkāpuši iepriekšējos līgumus, un viens uzvarējošā konsorcija dalībnieks esot bijis iesaistīts krāpšanā, korupcijā un kukuļošanā, kamēr vairāki uzvarējošā konsorcija dalībnieki izmantojot apakšuzņemējus, kas neatrodas PTO/VIN.
   Turpmāk prasītāja apgalvo, ka esot tikuši pārkāpti labas pārvaldības un vienlīdzīgas attieksmes principi, kā arī Finanšu regulas 89. un 98. pants un tās īstenošanas noteikumu 145. pants, jo attiecībā uz vairākiem vērtētājiem esot bijis interešu konflikts.
   Prasītāja turpmāk norāda, ka novērtējumā esot tikuši izmantoti nenoteikti un nelikumīgi kritēriji, tādējādi pārkāpjot Finanšu regulas 97. pantu un tās īstenošanas noteikumu 138. pantu.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka līgumslēdzējā iestāde neesot atklājusi uzvarējušā kandidāta relatīvās priekšrocības un, novērtējot konkursu, kā arī vienu no uzvarējošiem konsorcijiem, esot pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Prasītāja uzskata, ka līgumslēdzējā iestāde savā novērtējuma ziņojumā arī esot izmantojusi nenoteiktus un nebūtiskus komentārus, tādējādi pārkāpjot pienākumu norādīt pamatojumu.

      (1)  OV 2009/S 198-283663

      (2)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).


title: Lieta T-37/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. jūnija rīkojums — Ungārija/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Pagaidu instruments, kas ir paredzēts, lai palīdzētu finansēt darbības pie Savienības jaunajām ārējām robežām, īstenojot Šengenas acquis un robežkontroli (Šengenas konvencijas finanšu programma) — Iemaksa Ungārijai laikposmam no 2004. līdz 2006. gadam — Samaksātās summas daļas piedziņa — Apstrīdams tiesību akts — Nepieņemamība)

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/14

         Vispārējās tiesas 2012. gada 19. jūnija rīkojums — Ungārija/Komisija
   (Lieta T-37/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Pagaidu instruments, kas ir paredzēts, lai palīdzētu finansēt darbības pie Savienības jaunajām ārējām robežām, īstenojot Šengenas acquis un robežkontroli (Šengenas konvencijas finanšu programma) - Iemaksa Ungārijai laikposmam no 2004. līdz 2006. gadam - Samaksātās summas daļas piedziņa - Apstrīdams tiesību akts - Nepieņemamība)
   2012/C 250/26
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji — Z. Fehér, K. Szíjjártó un G. Koós)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Bottka un F. Coudert)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Paziņojumu par parādu Nr. 3241011280, ko Komisija ir izdevusi 2010. gada 28. oktobrī pēc tam, kad tā Ungārijai bija nosūtījusi Šengenas konvencijas finanšu programmas grāmatojumu noskaidrošanas nobeiguma ziņojumu par Ungārijai laikposmā no 2004. līdz 2006. gadam samaksāto atbalstu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Ungārija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 26.03.2011.


title: Lieta C-429/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 29. maija spriedumu lietā T-384/10 Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija 2013. gada 26. jūlijā iesniedza Spānijas Karaliste

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/40

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 29. maija spriedumu lietā T-384/10 Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija 2013. gada 26. jūlijā iesniedza Spānijas Karaliste
   (Lieta C-429/13 P)
   2013/C 260/71
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — A. Rubio González)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               katrā ziņā apmierināt apelācijas sūdzību un daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 29. maija spriedumu lietā T-384/10 Spānijas Karaliste/Komisija;

               —

               daļēji atcelt atbilstoši tam, kā ir norādīts, Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu Nr. C(2010) 4147, ar kuru tiek samazināts Kohēzijas fonda atbalsts šādām projektu grupām: “Abastecimiento de agua a poblaciones ubicadas en la Cuenca Hidrográfica del Río Guadiana: Comarca de Andévalo” [Andevalo reģiona Gvadjanas upes hidrogrāfiskā baseina iedzīvotāju ūdensapgāde] (projekts Nr. 2000.ES.16.C.PE.133), “Saneamiento y depuración en la Cuenca del Guadalquivir: Guadaira, Aljarafe y EE NN PP del Guadalquivir” [Gvadalkiviras baseina atveseļošana un attīrīšana: Gvadaira, Alharafe un Gvadalkiviras aizsargājamā dabas teritorija] (projekts Nr. 2000.ES.16.C.PE.066) un “Abastecimiento de agua a sistemas supramunicipales de las provincias de Granada y Málaga” [Granādas un Malagas provinču starppilsētu sistēmu ūdensapgāde] (projekts Nr. 2002.ES.16.C.PE.061);

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar būves jēdzienu, jo Vispārējā tiesa ir uzskatījusi, ka viss tīkls ir būve Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras (1), 1. panta c) punkta izpratnē.
   Pārsūdzētais spriedums atkāpjas no judikatūras, kas ir ietverta 2000. gada 5. oktobra spriedumā lietā C-16/98 Komisija/Francija (Recueil, I-8315. lpp.), jo tajā nav ņemta vērā nepieciešamība pēc visu būvju ģeogrāfiskās turpinātības un to savstarpēju atkarību, proti, nepieciešamību, lai tās būtu savienotas pakalpojumu sniegšanai.

      (1)  OV L 199, 54. lpp.


title: Lieta C-427/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/31

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-427/08)
   (2008/C 285/52)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un I. Chatzigiannis)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvas 2006/100/EK, ar ko pielāgo dažas direktīvas personu pārvietošanās brīvības jomā saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos (1), prasības vai katrā ziņā nepaziņojot par šo aktu pieņemšanu Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2007. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 363, 20.12.2006., 141.-237. lpp.


title: Lieta T-557/15 P: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. septembra spriedums – De Esteban Alonso/Komisija Apelācija — Civildienests — Civildienesta noteikumu 24. pants — Lūgums sniegt palīdzību — Kriminālprocess valsts tiesā — Iestādes lēmums kļūt par civilprasītāju krimināllietā — Prasības noraidīšana pirmajā instancē acīmredzamas nepamatotības dēļ — Procedūras pārkāpumi — Civildienesta noteikumu 24. panta piemērošanas nosacījumi

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/40

         Vispārējās tiesas 2016. gada 9. septembra spriedums – De Esteban Alonso/Komisija
   (Lieta T-557/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Civildienesta noteikumu 24. pants - Lūgums sniegt palīdzību - Kriminālprocess valsts tiesā - Iestādes lēmums kļūt par civilprasītāju krimināllietā - Prasības noraidīšana pirmajā instancē acīmredzamas nepamatotības dēļ - Procedūras pārkāpumi - Civildienesta noteikumu 24. panta piemērošanas nosacījumi)
   (2016/C 392/52)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francija) (pārstāvis – C. Huglo, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un C. Ehrbar, vēlāk – C. Ehrbar un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. jūlija rīkojumu De Esteban Alonso/Komisija (F-35/15, EU:F:2015:87), kurā tiek lūgts atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Fernando De Esteban Alonso sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Lieta C-303/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. maijā iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Headlong Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. maijā iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Headlong Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

   (Lieta C-303/17)
   (2017/C 269/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Headlong Limited

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, lai sniegtu atbildi uz jautājumiem, kurus Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság ir uzdevusi prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā [C-3/17], ir nozīme tam, ka administratīvais sods ir nevis naudas sods, bet nepieejamības elektroniskiem datiem noteikšana uz 90 dienu ilgu laikposmu –, kas ir sods, kuram būtībā piemīt atšķirīgas iezīmes (piemēram, pakalpojuma sniegšana uz laiku tiek apturēta, netiek paziņots lēmums par soda piemērošanu un pret to nav iespējams izmantot efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekli) un kuru valsts iestāde kumulatīvi ar naudas sodu var noteikt ar vienu un to pašu darbību?

               2)

               Vai, ņemot vērā administratīvā soda, kas ir nepieejamības elektroniskiem datiem uz 90 dienu ilgu laikposmu noteikšana, būtību, smagumu un piemērošanas veidu, kā arī it īpaši neiespējamību izmantot pret to efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekli, saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 56. pantu minēto sodu pašu par sevi var uzskatīt par nesamērīgi smagu LESD 56. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punkta un 47. panta ierobežojumu, kuru pašreizējā formā nevar pamatot ar patērētāju aizsardzības mērķiem, kurus dalībvalsts ir noteikusi azartspēļu jomā?

               3)

               Vai, lai sniegtu atbildi uz Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság uzdoto sesto jautājumu prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā [C-3/17], ir nozīme tam, ka dalībvalsts nenodrošina, lai tiktu pieņemti nepieciešamie noteikumi, lai – publiskā iepirkuma procedūrā koncesiju piešķiršanai vai, iesniedzot piedāvājumu [līguma noslēgšanai], – saņemtu licenci tiešsaistes kazino spēļu organizēšanai, un šī iemesla dēļ pakalpojumu sniedzēji nevar saņemt administratīvās licences, kas ir vajadzīgas, lai sniegtu pakalpojumu?


title: Lieta T-138/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 19. novembra spriedums – Evonik Oil Additives /ITSB – BRB International  ( “VISCOTECH” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “VISCOTECH” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “VISCOPLEX”  — Agrākas starptautiskas preču zīmes teritoriālā apjoma un spēkā esamības pierādījums — Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkts un 20. noteikuma 1. punkts — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/32

         Vispārējās tiesas 2014. gada 19. novembra spriedums – Evonik Oil Additives/ITSB – BRB International (“VISCOTECH”)
   (Lieta T-138/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “VISCOTECH” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “VISCOPLEX” - Agrākas starptautiskas preču zīmes teritoriālā apjoma un spēkā esamības pierādījums - Regulas (EK) Nr. 2868/95 19. noteikuma 2. punkts un 20. noteikuma 1. punkts - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 007/35)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evonik Oil Additives GmbH (Darmstadt, Vācija) (pārstāvis – J. Albrecht, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Pohlmann)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: BRB International BV (Ittervoort, Nīderlande) (pārstāvis – A. Bekema, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju piektās padomes 2012. gada 19. decembra lēmumu lietā R 907/2012-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Evonik Degussa GmbH un BRB International BV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evonik Oil Additives GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta T-576/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. aprīļa spriedums – Schenker Customs Agency/Komisija Muitas savienība — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Taivānas izcelsmes glifosāta imports — Muitas aģenta iesniegts pieteikums atlaist ievedmuitas nodokli — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 239. pants — Taisnīguma klauzula — Īpašas situācijas esamība — Deklarācijas par preču laišanu brīvā apgrozībā — Nepareizi izcelsmes sertifikāti — Acīmredzamas nolaidības jēdziens — Komisijas lēmums, ar kuru noteikts, ka nodokļa atlaišana nav pamatota

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/9

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. aprīļa spriedums – Schenker Customs Agency/Komisija
   (Lieta T-576/11) (1)

   (Muitas savienība - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Taivānas izcelsmes glifosāta imports - Muitas aģenta iesniegts pieteikums atlaist ievedmuitas nodokli - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 239. pants - Taisnīguma klauzula - Īpašas situācijas esamība - Deklarācijas par preču laišanu brīvā apgrozībā - Nepareizi izcelsmes sertifikāti - Acīmredzamas nolaidības jēdziens - Komisijas lēmums, ar kuru noteikts, ka nodokļa atlaišana nav pamatota)
   (2015/C 190/10)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schenker Customs Agency BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji – J. Biermasz un A. Jansen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji L. Keppenne un F. Wilman, vēlāk – A. Caeiros un B.-R. Killmann, kuriem palīdz Y. Van Gerven, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 27. jūlija Lēmumu C(2011) 5208, galīgā redakcija, ar kuru konstatēts, ka konkrētajā gadījumā nav pamatoti atlaist ievedmuitas nodokli (Lieta REM 01/2010).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Schenker Customs Agency BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta T-310/16: Prasība, kas celta 2016. gada 20. jūnijā – Foshan Lihua Ceramic/Komisija

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/40

         Prasība, kas celta 2016. gada 20. jūnijā – Foshan Lihua Ceramic/Komisija
   (Lieta T-310/16)
   (2016/C 305/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan City, Ķīna) (pārstāvji – B. Spinoit un D. Philippe, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 15. aprīļa Īstenošanas lēmumu C(2016)2136 final, ar ko noraidīts pieteikums par jauna ražotāja eksportētāja režīmu saistībā ar galīgiem antidempinga pasākumiem, kas ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 917/2011 ir noteikti Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: Komisijas piemērotais izņēmums ir pretrunā Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 11. panta 5. un 4. punktam, kā arī PTO līguma 9. panta 5. punktam.

               2.

               Otrais pamats: vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, jo Komisija nesen lietā, kas attiecas uz Korejas eksportētājiem, ir piemērojusi Padomes Regulas Nr. 1225/2009 11. panta 4. punkta noteikumus par jauno eksportētāju pārskatu.

               3.

               Trešais pamats: acīmredzama kļūda faktu vērtējumā.

               4.

               Ceturtais pamats: prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka Komisija savā lēmumā ir atsaukusies un balstījusies uz sekojošo: i) sabiedrības esamību, kas nevar un nav veikusi eksportu sākotnējās izmeklēšanas laikposmā un kura nevar būt un kurai nav juridiskas vai korporatīvas saiknes ar citiem eksportētajiem; ii) informāciju, kurai prasītāja nekad nav varējusi piekļūt un kuru tā nekad nav varējusi komentēt un iii) apgalvotiem notikumiem uzklausīšanā, par kuru nav nekādu piezīmju vai protokolu.

               5.

               Piektais pamats: pilnvaru nepareiza izmantošana, jo Komisija savu lēmumu ir balstījusi uz apgalvoto pretrunu, pirmkārt, starp pārbaudītajiem prasītājas iesniegtajiem ražošanas rādītājiem pēc sākotnējās izmeklēšanas laikposma un, otrkārt, komerciāli ietekmētajiem datiem Interneta vietnē.

               6.

               Sestais pamats: acīmredzami kļūdains juridiskais vērtējums, jo Komisija ir pamatojusi savu lēmumu ar juridiskiem pieņēmumiem, kas neeksistē nedz tiesībās, nedz praksē.

               7.

               Septītais pamats: pamatojums ir balstīts nevis uz faktiem, bet uz pieņēmumiem, un turklāt ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam. Pirmkārt, prasītāja norāda, ka apstrīdētā lēmuma 17.-22. punktā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kas balstītas uz pilnīgi nepamatotiem pieņēmumiem. Otrkārt, prasītājas skatījumā tas, ka pilnībā tika ignorēti un netika ņemti vērā svarīgie un būtiskie fakti un prasītājas izvirzītie argumenti, ir prasītājas tiesību uz “efektīvu” uzklausīšanu Komisijā pārkāpums.