title: Lieta C-431/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) 2006. gada 18. oktobra rīkojumu — Comunidad Autónoma de la Rioja pret Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) 2006. gada 18. oktobra rīkojumu — Comunidad Autónoma de la Rioja pret Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca

   (Lieta C-431/06)
   (2006/C 326/65)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Comunidad Autónoma de la Rioja

      Atbildētāji: Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai [EK] līguma 87. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya pieņemtajiem nodokļu pasākumiem, ar kuriem jaunā redakcijā uzteikts uzņēmumu ienākuma nodokļa noteikumu 29. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 37. un 39. pants un kas piemērojami šīs ar autonomiju apveltītās valsts daļas teritorijā, piemīt selektivitāte, kuras dēļ tie uzskatāmi par minētajā tiesību normā paredzēto valsts atbalstu un tādēļ ir iepriekš jāpaziņo saskaņā ar Līguma 88. panta 3. punktu, tāpēc, ka tajos noteikta par Spānijas valsts likumā noteikto vispārējo likmi zemāka nodokļa likme un paredzētas valsts nodokļu tiesību sistēmā neparedzētas nodokļa atlaides?


title: Lieta C-288/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. jūnijā iesniedza Tribunalul Timiș (Rumānija) – Silvia Ciup / Administrația Județeană a Finanțelor Publice ( AJFP ) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice ( DGRFP ) Timișoara

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. jūnijā iesniedza Tribunalul Timiș (Rumānija) – Silvia Ciup/Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara

   (Lieta C-288/14)
   2014/C 303/25
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunalul Timiș

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Silvia Ciup

      Atbildētāja: Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tiesiskās aizsardzības līdzekļu par Eiropas Savienības tiesību pārkāpumiem vienlīdzības un efektivitātes principi atbilstoši Tiesas judikatūrai, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā paredzētajām tiesībām uz īpašumu var tikt interpretēti tādējādi, ka tie ir pret tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru, pārkāpjot Kopienu tiesības, iekasēto nodokļu un ar tiem saistīto procentu atlīdzināšana, kas ir konstatēta ar spriedumiem, kuri kļuvuši izpildāmi līdz 2015. gada 31. decembrim, tiek sadalīta pa daļām 5 gadu laikposmā?


title: Lieta C-552/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 11. decembra rīkojumu — Commune de Sausheim / Pierre Azelvandre

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 11. decembra rīkojumu — Commune de Sausheim/Pierre Azelvandre

   (Lieta C-552/07)
   (2008/C 37/29)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Conseil d'État
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Commune de Sausheim

      Atbildētājs: Pierre Azelvandre

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai ar “vietu, kurā no notiek ģenētiski modificētu organismu izmantošana”, kuru saskaņā ar Padomes 1990. gada 23. aprīļa Direktīvas 90/220/EEK par ģenētiski modificētu mikroorganismu ierobežotu izmantošanu (1) 19. pantu nevar uzskatīt par konfidenciālu, ir jāsaprot zemesgabals ar kadastra numuru vai lielāka ģeogrāfiska teritorija, kas atbilst pašvaldībai, kurā notiek izmantošana, vai vēl lielākai ģeogrāfiskai teritorijai (kantonam, departamentam)?

               2)

               vai kadastra informācijas par izmantošanas atrašanās vietu izpaušana, ja ar to saprot zemesgabala ar kadastra numuru izpaušanu, ir pretrunā atkāpei par sabiedriskās kārtības vai citu likumā aizsargātu noslēpumu aizsardzību, pamatojoties uz Eiropas Ekonomikas Kopienas (tagad — Eiropas Kopienas) dibināšanas līguma 95. pantu vai 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai (2) vai pamatojoties uz Kopienu vispārīgajiem principiem?

      (1)  OV L 117, 15. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.).


title: Lieta C-451/12: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 16. janvāra rīkojums ( Audiencia Provincial de Salamanca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Josune Esteban García / Cachorros Plus CBF SCP

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 16. janvāra rīkojums (Audiencia Provincial de Salamanca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Josune Esteban García/Cachorros Plus CBF SCP

   (Lieta C-451/12) (1)

   2014/C 175/41
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 399, 22.12.2012.


title: Lieta C-279/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 11. janvārī ( College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vonk Dairy Products BV pret Productschap Zuivel (Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Siers — Regulas (EEK) Nr. 3665/87 16.-18. pants — Diferencētas eksporta kompensācijas — Reeksports, kas no importētājvalsts veikts praktiski nekavējoties — Ļaunprātīgas rīcības pierādījums — Nepamatotu maksājumu atgūšana — Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta otrā daļa — Turpināts vai vairākkārtējs pārkāpums)

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/7

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 11. janvārī (College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vonk Dairy Products BV pret Productschap Zuivel

   (Lieta C-279/05) (1)

   (Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Siers - Regulas (EEK) Nr. 3665/87 16.-18. pants - Diferencētas eksporta kompensācijas - Reeksports, kas no importētājvalsts veikts praktiski nekavējoties - Ļaunprātīgas rīcības pierādījums - Nepamatotu maksājumu atgūšana - Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta otrā daļa - Turpināts vai vairākkārtējs pārkāpums)
   (2007/C 42/11)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vonk Dairy Products BV

      Atbildētāja: Productschap Zuivel

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru paredz kopīgus, sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu lauksaimniecības produktiem (OV L 351, 1. lpp.), redakcijā, kas bija spēkā lietas faktu laikā, 16.-18. panta interpretācija — Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta otrās daļas interpretācija — Nepamatotas diferencētas eksporta kompensācijas eksportētāja ļaunprātīgi veiktā reeksporta gadījumā — Turpināts vai vairākkārtējs pārkāpums
   Rezolutīvā daļa

               1)

               atceļot un atgūstot diferencētas kompensācijas, kas atbilstoši Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulai (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru paredz kopīgus, sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu lauksaimniecības produktiem, ir izmaksātas galīgi, minēto kompensāciju nepamatotā rakstura konstatējums ir jāpamato ar pierādījumu par eksportētāja ļaunprātīgu rīcību, kurš iesniegts atbilstoši valsts tiesību normām;

               2)

               pārkāpums ir turpināts vai vairākkārtējs Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkta otrās daļas izpratnē tad, ja to ir izdarījis tirgus dalībnieks, kas ekonomiskas priekšrocības gūst no tādu līdzīgu darījumu kopuma, kuri apdraud vienu un to pašu Kopienu tiesību normu. Šajā sakarā nav nozīmes tam, ka pārkāpums attiecas uz noteiktā laikposmā veiktu kopējo darījumu visai nelielu daļu un ka darījumi, attiecībā uz kuriem pārkāpums ir konstatēts, vienmēr ir saistīti ar dažādām [produktu] partijām.

      (1)  OV C 257, 15.10.2005.


title: Lieta T-531/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. decembrī — Diputación Foral de Vizcaya /Komisija

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/48

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. decembrī — Diputación Foral de Vizcaya/Komisija
   (Lieta T-531/08)
   (2009/C 32/92)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (pārstāvji — I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokāts, un M. Morales Isasi, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Eiropas [Kopienu] Komisijas Konkurences ģenerāldirektorāta 2008. gada 2. oktobra vēstuli D/53778 [COMP/H4/NM/ed D(2008) 247] par spēkā neesošu tiktāl, ciktāl tajā noteikts, ka 2001. gada 11. jūlija Lēmumos 2003/27/EK un 2002/806/EK (pārkāpuma lieta 2007/2215) minētā procentu atgūšana jāveic, piemērojot saliktos procentus, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti izklāstīti lietā T-529/08 Diputación Foral de Álava/Komisija.


title: Lieta T-620/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. septembra rīkojums – Diapharm/Komisija Prasība sakarā ar bezdarbību — Patērētāju tiesību aizsardzība — Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem — Regula (EK) Nr. 1924/2006 — Botāniskas vielas — Termiņš prasības celšanai — Intereses celt prasību neesamība — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. septembra rīkojums – Diapharm/Komisija
   (Lieta T-620/14) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību - Patērētāju tiesību aizsardzība - Veselīguma norādes uz pārtikas produktiem - Regula (EK) Nr. 1924/2006 - Botāniskas vielas - Termiņš prasības celšanai - Intereses celt prasību neesamība - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2015/C 381/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Diapharm GmbH & Co. KG (Minstere, Vāciju) (pārstāvji – M. Weidner, N. Hußmann un T. Guttau, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Wilderspin un S. Grünheid)

      Priekšmets

   Prasība konstatēt Komisijas bezdarbību, jo tā prettiesiski nav likusi Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EFSA) novērtēt veselīguma norādes attiecībā uz botāniskajām vielām kā priekšnosacījumu galīga to veselīguma norāžu saraksta pieņemšanai, kas ir atļautas atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (OV L 404, 9. lpp.) 13. panta 3. punktam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Diapharm GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 409, 17.11.2014.


title: Tiesas (piektā palāta) 2004. gada 15. jūlija spriedums lietā C-119/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas republiku (“Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 2000/52/EK netransponēšana — Dalībvalstu un publisko uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamība”)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/12

      TIESAS

   (piektā palāta)
   2004. gada 15. jūlija
   spriedums lietā C-119/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas republiku (1)

   (“Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 2000/52/EK netransponēšana - Dalībvalstu un publisko uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamība”)
   (2004/C 228/22)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-119/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis G. Rozet) pret Francijas Republiku (pārstāvji G. de Bergues un C. Lemaire) par prasību konstatēt, ka, nepieņemot nepieciešamos likumdošanas, regulējošos un administratīvos noteikumus, kas ir nepieciešami, lai ievērotu 2000.gada 26.jūlija Komisijas direktīvu 2000/52/EK, kas groza Direktīvu 80/723/EEK par dalībvalstu un publisko uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamību (OV L 193, 75. lpp.), vai jebkurā gadījumā ka, neziņojot par šiem noteikumiem Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. Gulmann, tiesnesis S. von Bahr (referents) un tiesnese R. Silva de Lapuerta, ģenerāladvokāts A. Tizzano, tiesas sekretārs R. Grass, 2004. gada 15. jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir sekojoša:

               1)

               Nepieņemot nepieciešamos likumdošanas, regulējošos un administratīvos noteikumus, kas ir nepieciešami, lai ievērotu Komisijas 2000. gada 26. jūlija Direktīvu 2000/52/EK, kas groza Direktīvu 80/723/EEK par dalībvalstu un publisko uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamību (OV L 193, 75. lpp.), Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva.

               2)

               Francijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 112, 10.5.2003.


title: Lieta C-314/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 12. jūnija spriedums ( Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Užsienio reikalų ministerija , Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba / Vladimir Peftiev , BelTechExport ZAO , Sport-pari ZAO , BT Telecommunications PUE Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju — Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Atkāpes — Ar juridiskiem pakalpojumiem saistītu profesionālo honorāru samaksa — Kompetentās valsts iestādes rīcības brīvība — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Līdzekļu pretlikumīgās izcelsmes ietekme — Neesamība

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/13

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 12. jūnija spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Užsienio reikalų ministerija, Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba/Vladimir Peftiev, BelTechExport ZAO, Sport-pari ZAO, BT Telecommunications PUE

   (Lieta C-314/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju - Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Atkāpes - Ar juridiskiem pakalpojumiem saistītu profesionālo honorāru samaksa - Kompetentās valsts iestādes rīcības brīvība - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Līdzekļu pretlikumīgās izcelsmes ietekme - Neesamība)
   2014/C 282/18
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Užsienio reikalų ministerija, Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba

      Atbildētāji: Vladimir Peftiev, BelTechExport ZAO, Sport-pāri ZAO, BT Telecommunications PUE

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 18. maija Regulas (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2011. gada 31. janvāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 84/2011 un Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pieņemot lēmumu par lūgumu piemērot atkāpi, kas iesniegts saskaņā ar šo tiesību normu, lai celtu prasību, kuras priekšmets ir Savienības noteikto ierobežojošo pasākumu likumības apstrīdēšana, kompetentajai valsts iestādei nav absolūtas rīcības brīvības, toties tai ir jāīsteno sava kompetence, ievērojot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrās daļas otrajā teikumā paredzētās tiesības, kā arī advokāta pārstāvniecības obligāto raksturu attiecībā uz šāda veida prasības celšanu Vispārējā tiesā.
               Valsts kompetentā iestāde ir tiesīga pārbaudīt to, vai līdzekļi, kurus lūdz atbrīvot, ir paredzēti vienīgi atbilstīgu honorāru samaksai un atlīdzībai par izdevumiem saistībā ar juridiskiem pakalpojumiem. Tā turklāt var paredzēt nosacījumus, kurus tā uzskata par piemērotiem, lai tostarp garantētu, ka netiek atstāts novārtā noteikto sankciju mērķis un ka piemērotā atkāpe netiek apieta;

               2)

               Regulas Nr. 765/2006, kurā grozījumi izdarīti ar Īstenošanas regulu Nr. 84/2011 un Regulu Nr. 588/2011, 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā, kad līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir pamatota ar iepriekš minēto regulu, atkāpe no līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas saistībā ar atlīdzību par juridiskiem pakalpojumiem ir jāizvērtē atbilstoši šai tiesību normai, kurā nekas nav teikts par līdzekļu izcelsmi un to iespējamo prettiesisko iegūšanu.

      (1)  OV C 233, 10.8.2013.


title: Lieta T-193/06: Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — TF1 /Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsta shēmas kinematogrāfisko un audiovizuālo darbu ražošanai — Lēmums neizteikt iebildumus — Prasība atcelt tiesību aktu — Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība — Nepieņemamība)

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/22

         Vispārējās tiesas 2010. gada 13. septembra spriedums — TF1/Komisija
   (Lieta T-193/06) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsta shēmas kinematogrāfisko un audiovizuālo darbu ražošanai - Lēmums neizteikt iebildumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība - Nepieņemamība)
   2010/C 301/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Télévision française 1 SA (TF1) (Buloņa-Bilankūra, Francija) (pārstāvji– J.-P. Hordies un C. Smits, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Giolito, T. Scharf un B. Stromsky)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un L. Butel)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 22. marta Lēmumu C(2006) 832, galīgā redakcija, par atbalsta pasākumiem kinematogrāfijai un audiovizuālajiem darbiem Francijā (atbalsts NN 84/2004 un atbalsts N 95/2004 — Francija, Atbalsta pasākumi kinematogrāfijai un audiovizuālajiem darbiem)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Télévision française 1 SA (TF1) sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 224, 16.09.2006.


title: Lieta C-396/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 27. augustā iesniedza Raad van State (Nīderlande) — A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren , otrs lietas dalībnieks: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 27. augustā iesniedza Raad van State (Nīderlande) — A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren, otrs lietas dalībnieks: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland

   (Lieta C-396/12)
   2012/C 379/21
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: A. M. van der Ham, A. H. van der Ham-Reijersen van Buuren

      Otrs lietas dalībnieks: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kā būtu jāsaprot vārdi “tīša neatbilstība” 51. panta 1. punktā Padomes 2005. gada 20. septembra Regulā (EK) Nr. 1698/2005 (1) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 277, 1. lpp.), kas grozīta ar Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulu (EK) Nr. 74/2009 (2) [, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA)] (OV L 30), 23. pantā Komisijas 2006. gada 7. decembra Regulā (EK) Nr. 1975/2006 (3), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 [attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem], un 67. panta 1. punktā Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulā (EK) Nr. 796/2004 (4), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 141); lai uzskatītu, ka tāda ir, vai pietiek ar to, ka tiek atzīts, ka nav ievērota ilggadīga konstanta politika, kā aprakstīts valsts Beleidsregels normenkader randvoorwaarden Gemeenschappelijk landbouwbeleid 8. panta 2. punkta c) apakšpunktā?

               2)

               Vai Savienības tiesības nepieļauj to, ka dalībvalstī tiek nospriests, ka pastāv “tīša” neatbilstība, kā paredzēts šajās regulās, jo ir radušies viens vai vairāki no šādiem apstākļiem:

                           a)

                           saistībā ar attiecīgo neatbilstību jau ir atzīts nodoms;

                           b)

                           attiecīgais priekšnosacījums ir komplekss;

                           c)

                           pastāv ilggadīga politika;

                           d)

                           pastāv aktīva darbība vai bezdarbība;

                           e)

                           lauksaimnieks jau iepriekš ir ticis informēts par atbilstības trūkumiem saistībā ar šo priekšnosacījumu un

                           f)

                           priekšnosacījuma neatbilstības apmērs to rada?

               3)

               Vai atbalsta saņēmējam var tikt piedēvēta “tīša neatbilstība”, ja trešā persona veic darbus saskaņā ar [atbalsta] saņēmēja rīkojumu?

      (1)  OV L 277, 1. lpp.

      (2)  OV L 30, 100. lpp.

      (3)  OV L 368, 74. lpp.

      (4)  OV L 141, 18. lpp.


title: Lieta C-381/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. augustā iesniedza Juzgado de lo Mercantil n ° 9 de Barcelona (Spānija) – Jorge Sales Sinués / Caixabank, S.A.

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. augustā iesniedza Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Spānija) – Jorge Sales Sinués/Caixabank, S.A.

   (Lieta C-381/14)
   2014/C 388/03
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jorge Sales Sinués

      Atbildētāja: Caixabank, S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

   Ņemot vērā, ka Spānijas tiesību sistēmā, proti, LEC
       (1) 43. pantā ir paredzēta apturoša vai prejudiciāla iedarbība attiecībā uz individuālu prasību, ko patērētājs ir cēlis paralēli [ar kolektīvo prasību], uz laiku, līdz tiek pieņemts galīgais nolēmums kolektīvās prasības tiesvedībā un tas, ka šajā tiesvedībā pieņemtais nolēmums ir saistošs patērētājam bez viņa iespējas izvirzīt atbilstošus prasījumus un iesniegt pierādījumus saskaņā ar pušu procesuālās vienlīdzības tiesībām:

               1)

               Vai var uzskatīt [, ka Spānijas tiesību sistēmā ir paredzēts] efektīvs līdzeklis vai mehānisms atbilstoši Direktīvas 93/13/[E]EK (2) 7. panta 1. punktam?

               2)

               Cik lielā mērā šī apturošā iedarbība rada šķēršļus patērētājam prasības celšanai par viņa līgumā iekļautu negodīgu noteikumu atzīšanu par spēkā neesošiem, un tādējādi pārkāpj minētās direktīvas 7. panta 1. punktu?

               3)

               Vai fakts, ka patērētājs nevar nošķirties no kolektīvās prasības, ir Direktīvas 93/13/[E]EK 7. panta 3. punkta pārkāpums?

               4)

               Vai gluži pretēji – LEC 43. pantā paredzētā apturošā iedarbība atbilst Direktīvas 93/13/[E]EK 7. pantam, ņemot vērā, ka patērētāja tiesības ir pilnībā aizsargātas ar šo kolektīvo prasību, jo Spānijas tiesībās ir paredzēti citi pietiekami efektīvi procesuālie mehānismi viņa tiesību un tiesiskās noteiktības principa aizsardzībai?

      (1)  Ley de enjuiciamiento civil

      (2)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.)


title: Lieta T-493/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūnijā  – Mayer /EFSA

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūnijā – Mayer/EFSA
   (Lieta T-493/14)
   2014/C 329/27
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ingrid Alice Mayer (Ellwangen, Vācija) (pārstāvis – T. Mayer, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pagarināt viņas norīkojumu līdz 2015. gada 30. jūnijam;

               —

               konstatēt viņas norīkojuma līguma, konkrēti, EFSA2014. gada 16. aprīļa rīkojuma “Termination of the secondment”, prettiesiskumu;

               —

               uzdot atbildētājai nelikt personāla komitejā ievēlēt jaunu personu norīkoto valstu ekspertu “observer” amatā;

               —

               konstatēt viņai piemērotā sešu mēnešu lieguma darboties personāla komitejā prettiesiskumu;

               —

               uzdot piešķirt viņai piekļuvi visai elektroniskajai sarakstei starp EFSA direktori un kādu pārtikas nozarē darbojošos privāttiesisku organizāciju;

               —

               pakārtoti, piešķirt minēto piekļuvi dokumentiem Vispārējās tiesas norīkotai trešai personai, lai veiktu pārbaudi par iespējamo interešu konfliktu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus argumentus.
   Prasītāja norāda, ka viņas kā valsts ekspertes tiesības uz norīkojuma pagarināšanu izrietot no vispārīgā vienlīdzīgas attieksmes principa, Pamattiesību hartas, aizlieguma pieņemt patvaļīgus lēmumus un LES 2. panta.
   Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka norīkojuma nepagarināšanas pamatā esot kļūdains atlases lēmums vai tāda vispār neesot.
   Turklāt prasītāja piebilst, ka viņas darbības personāla komitejā apturēšana esot prettiesiska, jo neesot norādīts pamatojums, viņa neesot tikusi uzklausīta un neesot arī rakstveida lēmuma.
   Vēl prasītāja norāda, ka viņai saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 (1) 2. pantu ir tiesības iepazīties ar noteiktiem e-pastiem. Šajā ziņā viņa apgalvo, ka uz dienesta e-pastiem neattiecas personas datu aizsardzība.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: lieta T-192/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Franky Callewaert un citi iesniedza 2005. gada 4. maijā

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/29

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Franky Callewaert un citi iesniedza 2005. gada 4. maijā
   (lieta T-192/05)
   (2005/C 193/49)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 4. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Frenkijs Kaleverts [Franky Callewaert], ar dzīvesvietu Ruselarē [Roeselare] (Beļģija), un citas personas, ko pārstāv Žoržs Vandersandens [Georges Vandersanden] un Lora Levi [Laure Levi], advokāti.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt klasifikāciju pakāpē, kas prasītājiem piešķirta ar lēmumiem par viņu iecelšanu amatā, ciktāl šī klasifikācija balstās uz jauno Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punktu;

               —

               atjaunot prasītāju karjeru (tostarp viņu pieredzes celšanu arī koriģētās pakāpes ietvaros, viņu tiesības uz paaugstinājumu un viņu tiesības uz pensiju), pamatojoties uz pakāpi, ko viņiem būtu jāpiešķir atbilstoši paziņojumam par konkursu, kura rezultātā viņus iekļāva rezerves kandidātu sarakstā — vai nu pakāpē, kas minēta šajā paziņojumā par konkursu, vai atbilstoši tās ekvivalentam saskaņā ar jauno Civildienesta noteikumu klasifikāciju (un atbilstošam līmenim saskaņā ar noteikumiem, kas piemērojami pirms 2004. gada 1. maija), no brīža, kad tika pieņemts lēmums par viņu iecelšanu;

               —

               piešķirt prasītājiem procentus par kavējumu, kas aprēķināti, pēc likmes, ko veido Eiropas Centrālās bankas galvenajām refinansēšanas operācijām noteiktā likme, kas piemērojama attiecīgajā laika periodā, kura paaugstināta par diviem punktiem, piemērojot to attiecībā uz visām summām, kas veido starpību starp atalgojumu, kas atbilst viņu klasifikācijai, kas minēta lēmumā par iecelšanu un klasifikāciju, uz kuru viņiem būtu tiesības, par periodu līdz datumam, kurā pieņemts lēmums par viņu atbilstošo klasifikāciju pakāpē;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-58/05 un līdzīgi kā lietās T-130/05, T-160/05, T-162/05, T-164/05, T-170/05 un T-183/05.


title: Lieta T-233/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. aprīlī — Hartmann /Komisija

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/38

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. aprīlī — Hartmann/Komisija
   (Lieta T-233/13)
   2013/C 171/73
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Paul Hartmann SA (Châtenois, Francija) (pārstāvji — J.-M. Leprêtre un N. Chahid-Nouraï, advokāti

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, lēmumam stājoties spēkā nekavējoties, pamatojoties uz LESD 263. pantu, Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem, ciktāl ar to apvalki, izņemot rūpnieciskām vajadzībām izmantotos, ir ietverti iepakojumu paraugu sarakstā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-202/13 Group’Hygiène/Komisija izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta C-276/07: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 15. maija spriedums ( Corte d'appello di Firenze (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nancy Delay / Universita' degli studi di Firenze , Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) , Repubblica italiana (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Diskriminācija pilsonības dēļ — Apmaiņas lektoru kategorija — Bijušie svešvalodas lektori — Iegūto tiesību atzīšana)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/10

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 15. maija spriedums (Corte d'appello di Firenze (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nancy Delay/Universita' degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Repubblica italiana

   (Lieta C-276/07) (1)

   (Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Diskriminācija pilsonības dēļ - “Apmaiņas lektoru’ kategorija - Bijušie svešvalodas lektori - Iegūto tiesību atzīšana)
   (2008/C 171/17)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte d'appello di Firenze
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Nancy Delay

      Atbildētāji: Universita' degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Repubblica italiana

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte d'appello di Firenze — EKL 39. panta interpretācija — Bijušo svešvalodas lektoru iegūto tiesību atzīšana — Lektori, kas tiek nodarbināti atbilstoši nolīgumiem kultūras jomā, kas noslēgti ar citām dalībvalstīm (“lettori di scambio”) — Principu, kas izriet no lietām C-212/99 un C-119/04 piemērojamība
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 39. panta 2. punkts nepieļauj to, ka, aizstājot apmaiņas lektora darba līgumu, kas noslēgts uz noteiktu laiku, ar dzimtās valodas lingvistiskā līdzstrādnieka un eksperta darba līgumu uz nenoteiktu laiku, personai, kas atrodas tādā situācijā kā prasītāja pamata lietā, var tikt atteikta tās tiesību atzīšana, kas iegūtas, sākot no pirmās nodarbinātības dienas, ar no tā izrietošajām sekām attiecībā uz darba samaksu, darba stāža ņemšanu vērā un darba devēja veiktajām iemaksām sociālā nodrošinājuma sistēmā, ja valsts darba ņēmējam, kurš atrodas salīdzināmā situācijā, šāda atzīšana tiek nodrošināta. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai tā tas ir pamata lietā.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-504/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūlijā – Sertrans Catalunya /Komisija

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/55

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūlijā – Sertrans Catalunya/Komisija
   (Lieta T-504/14)
   2014/C 282/73
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sertrans Catalunya, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis – J. De Juan Casadevall, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               pakārtoti, gadījumā, ja SFLS tiek atzīts par valsts atbalstu, tā atgūšanu pieprasīt tikai līdz datumam, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tika publicēts lēmums par oficiālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, proti, 2011. gada 21. septembrim, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-500/14 Derivados del Flúor/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta T-50/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Fraas /ITSB (Rūtiņu raksts tumši pelēkā, gaiši pelēkā, melnā, smilškrāsā, tumši sarkanā un gaiši sarkanā krāsā)

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/22

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Fraas/ITSB (Rūtiņu raksts tumši pelēkā, gaiši pelēkā, melnā, smilškrāsā, tumši sarkanā un gaiši sarkanā krāsā)
   (Lieta T-50/11)
   2011/C 89/44
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Vācija) (pārstāvji –G. Würtenberger un R. Kunze, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 15. novembra lēmumu lietā R 1316/2010-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas atveido rūtiņu rakstu tumši pelēkā, gaiši pelēkā, melnā, smilškrāsā, tumši sarkanā un gaiši sarkanā krāsā, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 24. un 25. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot kopā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums, jo attiecīgajai Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja, kā arī Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. un 76. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot izvērtējusi prasītājas plašo faktisko un juridisko argumentāciju

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Pirmās Instances Tiesas Spriedums 2005. gada 31. maijā lietā T-105/03 Triantafyllia Dionyssopoulou pret Eiropas Savienības Padomi (Ierēdņi — Novērtējuma ziņojums — Prasība atcelt aktu — Juridiski pamatotas intereses izzušana — Tiesvedības izbeigšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/24

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 31. maijā
   lietā T-105/03 Triantafyllia Dionyssopoulou pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - Prasība atcelt aktu - Juridiski pamatotas intereses izzušana - Tiesvedības izbeigšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2005/C 193/38)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā T-105/03 Triantafilija Dionusipulu [Triantafyllia Dionyssopoulou], ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv F. Renārs [F. Renard], pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji — M. Simsa [M. Sims] un F. Antons [F. Anton]) par prasību, no vienas puses, atcelt lēmumu, ar kuru pieņemts prasītāja galīgais novērtējuma ziņojums par laika posmu no 1999. līdz 2001. gadam, un, otrkārt, prasību sniegt atlīdzību par zaudējumiem saistībā ar prasītāja ciesto kaitējumu, Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs Dž. D. Kuks [J. D. Cooke], tiesneši R. Garsija-Valdekasass [R. García-Valdecasas] un I. Labucka [I. Labucka], sekretārs I. Natsinas [I. Natsinas], adminstrators, 2005. gada 31. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Izbeigt tiesvedību attiecībā uz prasījumiem atcelt aktu;

               2)

               prasījumus attiecībā uz zaudējumu atlīdzību noraidīt kā nepamatotus;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 112, 10.5.2003.


title: Lieta T-406/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. jūlijā – Mahmoudian/Padome

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/26

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. jūlijā – Mahmoudian/Padome
   (Lieta T-406/15)
   (2015/C 337/26)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fereydoun Mahmoudian (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – A. Bahrami un N. Korogiannakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               piespriest Padomei samaksāt EUR 2 2 27  000 par mantisko zaudējumu un EUR 6 00  000 par morālo kaitējumu, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu, kurš būtībā ir tāds pats vai līdzīgs lietā T-405/15 Fulmen/Padome izvirzītajam.


title: Lieta C-521/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu — 40. pants — Kapitāla brīva aprite — Diskriminējoša attieksme pret Nīderlandes sabiedrību izmaksātām dividendēm — Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā — Atbrīvojums no nodokļa — Dividenžu saņēmējas sabiedrības, kuras reģistrētas Kopienas dalībvalstīs — Dividenžu saņēmējas sabiedrības, kuras reģistrētas Īslandē vai Norvēģijā)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/7

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (lieta C-521/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu - 40. pants - Kapitāla brīva aprite - Diskriminējoša attieksme pret Nīderlandes sabiedrību izmaksātām dividendēm - Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā - Atbrīvojums no nodokļa - Dividenžu saņēmējas sabiedrības, kuras reģistrētas Kopienas dalībvalstīs - Dividenžu saņēmējas sabiedrības, kuras reģistrētas Īslandē vai Norvēģijā)
   2009/C 180/10
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. van Nufels [P. van Nuffel] un R. Liāls [R. Lyal])

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — K. M. Viselsa [C. M. Wissels] un D. J. M. de Hrāfe [D. J. M. de Grave])

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EEZ 40. panta pārkāpums — Dividenžu, kas ir izmaksātas Norvēģijā vai Islandē reģistrētām sabiedrībām, neatbrīvošana no dividenžu nodokļa ar tādiem pašiem nosacījumiem kā Nīderlandes sabiedrībām izmaksātās dividendes

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neatbrīvojot no nodokļa ieturējuma dividendes, kas ir izmaksātas Īslandē vai Norvēģijā reģistrētām sabiedrībām, ar tādiem pašiem nosacījumiem kā dividendes, kas ir izmaksātas Nīderlandes sabiedrībām vai sabiedrībām, kuras ir reģistrētas citās Eiropas Kopienas dalībvalstīs, Nīderlandes Karaliste ir pārkāpusi pienākumus, ko tai uzliek 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. pants.

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 09.02.2008.


title: Lieta C-291/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State, Afdeling bestuursrechtspraak  2005. gada 13. jūlija  lēmumu lietā Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie pret R.N.G. Eind

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State, Afdeling bestuursrechtspraak 2005. gada 13. jūlija lēmumu lietā Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie pret R.N.G. Eind
   (Lieta C-291/05)
   (2005/C 296/20)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Raad van State, Afdeling bestuursrechtspraak (Valsts padome, Administratīvo lietu nodaļa, Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 13. jūlija lēmumu lietā Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie pret R.N.G. Eind un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 20. jūlijā.

      Raad van State lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.a

               Ja trešās valsts pilsonis uzņemošajā dalībvalstī atbilstoši 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 (1) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 10. pantam tiek uzskatīts par darba ņēmēja ģimenes locekli un ja šīs dalībvalsts izdotās uzturēšanās atļaujas termiņš nav beidzies, vai tas nozīmē, ka dalībvalsts, kuras pilsonis ir darba ņēmējs, šī iemesla dēļ nevar liegt trešās valsts pilsonim iebraukt un uzturēties šajā valstī, kad darba ņēmējs atgriežas tajā?

               1.b

               Ja uz pirmo jautājumu ir sniegta noliedzoša atbilde, vai tas nozīmē, ka dalībvalsts pati var noteikt to, vai trešās valsts pilsonis atbilst iebraukšanas un uzturēšanās nosacījumiem, kas tam ir paredzēti valsts tiesībās, vai arī tai vispirms ir jānosaka tas, vai trešās valsts pilsonis var atsaukties uz Kopienu tiesībām kā darba ņēmēja ģimenes loceklis?

               2.

               Vai atbildes uz jautājumu 1.a un 1.b ietekmē tas, ka pirms ierašanās uzturēšanās dalībvalstī trešās valsts pilsonim saskaņā ar tās valsts tiesībām, kuras pilsonis ir darba ņēmējs, nebija tiesību tur uzturēties?

               3.a

               Ja dalībvalsts, kuras pilsonis ir darba ņēmējs (turpmāk tekstā — “attiecīgā persona”), darba ņēmējam atgriežoties tajā, drīkst izvērtēt to, vai joprojām ir izpildīti nosacījumi, kas uzturēšanās atļaujas izdošanai ģimenes loceklim paredzēti Kopienu tiesībās, vai trešās valsts pilsonim, kas ir attiecīgās personas, kas atgriežas no uzņemošās dalībvalsts, lai strādātu savā valstī, ģimenes loceklis, ir tiesības uzturēties šajā dalībvalstī un, ja tā, tad — cik ilgi?

               3.b

               Vai šādas tiesības ir arī tad, ja attiecīgā persona savā dalībvalstī nestrādā īstu un aktīvu darbu vai vairs nevar tikt uzskatīta par darba meklētāju Padomes 1990. gada 28. jūnija Direktīvas 90/364/EEK (2) par tiesībām uz dzīvesvietu izpratnē, tostarp ņemot vērā apstākli, ka attiecīgā persona, pamatojoties uz Nīderlandes pilsonību, saņem sociālā nodrošinājuma pabalstu?

               4.

               Kāda nozīme ir apstāklim, ka šis trešās valsts pilsonis ir ģimenes loceklis Eiropas Savienības pilsonim, kas ir izmantojis tiesības, ko tam nodrošina Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 18. pants, un ir atgriezies savas piederības dalībvalstī?

      (1)  OV L 257, 2. lpp.

      (2)  OV L 180, 26. lpp.


title: Lieta T-216/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 25. oktobra spriedums — Astrim un Elyo Italia /Komisija (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Gaisa kondicionēšanas, apkures un ventilācijas iekārtu Kopējā pētījumu centrā Isprā uzturēšanas pakalpojumi — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Iepirkuma procedūras specifikācijās paredzēta nosacījuma interpretācija — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 25. oktobra spriedums — Astrim un Elyo Italia/Komisija
   (Lieta T-216/09) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Gaisa kondicionēšanas, apkures un ventilācijas iekārtu Kopējā pētījumu centrā Isprā uzturēšanas pakalpojumi - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Iepirkuma procedūras specifikācijās paredzēta nosacījuma interpretācija - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2012/C 379/36
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Astrim SpA (Roma, Itālija) un Elyo Italia Srl (Sesto San Giovanni, Itālija) (pārstāvji — M. Brugnoletti un M. Civello, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Bambara un E. Manhaeve, vēlāk E. Manhaeve un F. Moro, pārstāvji, kam palīdz D. Gullo, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 27. marta lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāju iesniegtais piedāvājums paziņojuma par publisko iepirkumu ietvaros, kuru Komisija ir publicējusi 2008. gada 25. oktobrī, par gaisa kondicionēšanas, apkures un ventilācijas iekārtu parastās un ārkārtas uzturēšanas pakalpojumu sniegšanas tiesību piešķiršanu Kopējā pētījumu centrā Isprā (OV 2008/S 208-274999), kā arī, pakārtoti, prasība daļēji atcelt vēstules, ar kuru izteikts uzaicinājums iesniegt piedāvājumu, 17. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Astrim SpA un Elyo Italia Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta)  2005. gada 25. oktobrī  Lietā C-229/04 (Brēmenes Hanseatisches Oberlandesgericht lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Crailsheimer Volksbank eG pret Klaus Conrads, Frank Schulzke un Petra Schulzke-Lösche, Joachim Nitschke (Patērētāju aizsardzība — Līgumi, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām — Aizdevuma līgums, kas saistīts ar nekustama īpašuma iegādi un kas noslēgts kā sliekšņa darījums — Atteikuma tiesības)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/7

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 25. oktobrī
   Lietā C-229/04 (Brēmenes Hanseatisches Oberlandesgericht lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Crailsheimer Volksbank eG pret Klaus Conrads, Frank Schulzke un Petra Schulzke-Lösche, Joachim Nitschke (1)

   (Patērētāju aizsardzība - Līgumi, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām - Aizdevuma līgums, kas saistīts ar nekustama īpašuma iegādi un kas noslēgts kā sliekšņa darījums - Atteikuma tiesības)
   (2006/C 86/12)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-229/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Brēmenes Hanseatisches Oberlandesgericht (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 27. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 2. jūnijā, tiesvedībā
         Crailsheimer Volksbank eG
       pret
         Klaus Conrads
      ,
         Frank Schulzke
       un
         Petra Schulzke-Lösche

      ,

         Joachim Nitschke
      , Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk], K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], un P. Kūris, ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre M. Ferreira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 25. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/577/EEK par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām, 1. un 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka — ja trešā persona līguma noslēgšanā vai tā apspriešanā iesaistās tirgotāja vārdā vai viņa vietā — tas, vai Direktīva ir piemērojama, nevar būt atkarīgs no nosacījuma, ka tirgotājs zināja vai viņam būtu vajadzējis zināt, ka līgums noslēgts kā sliekšņa darījums, kā noteikts minētās direktīvas 1. pantā.

               2)

               Direktīva 85/577 un jo īpaši tās 5. panta 2. punkts pieļauj to, ka:

                           —

                           patērētājam, kas izmanto savas atteikuma tiesības saskaņā ar minēto direktīvu, ir jāatmaksā aizdevējam aizdevuma summa, kaut arī atbilstoši izstrādātajai kapitāla ieguldīšanas sistēmai aizdevuma mērķis ir tikai un vienīgi finansēt nekustama īpašuma iegādi un tas ir tieši pārskaitīts šī īpašuma pārdevējam;

                           —

                           tiek prasīts, lai aizdevuma summa tiek atmaksāta nekavējoties;

                           —

                           valsts tiesību akti hipotekārā kredīta līguma atteikuma gadījumā uzliek patērētājam pienākumu ne tikai atmaksāt saskaņā ar līgumu saņemtās naudas summas, bet arī samaksāt aizdevējam kredīta procentus atbilstoši tirgū esošajai likmei.

                     Tomēr gadījumā, kad patērētājs, ja banka būtu ievērojusi pienākumu informēt patērētāju par viņa atteikuma tiesībām, būtu varējis izvairīties no tādiem ieguldījumu darījumos pastāvošiem riskiem kā pamata lietās esošie, Direktīvas 4. pants uzliek dalībvalstīm pienākumu nodrošināt, lai to tiesību akti aizsargātu patērētājus, kuri nevar izvairīties no šādiem riskiem; lai to izdarītu, dalībvalstīm jāveic tādi pasākumi, lai viņiem nebūtu jāsedz šo risku rašanās sekas.

      (1)  OV C 201, 7.8.2004.


title: Lieta T-676/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. septembra rīkojums – Spānija/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Regulas (ES) Nr. 1173/2011 8. panta 3. punkts — Efektīva budžeta uzraudzības īstenošana eurozonā — Manipulācija ar statistikas datiem — Komisijas lēmums uzsākt izmeklēšanu — Nepārsūdzams akts — Sagatavojošs tiesību akts — Nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/35

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. septembra rīkojums – Spānija/Komisija
   (Lieta T-676/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regulas (ES) Nr. 1173/2011 8. panta 3. punkts - Efektīva budžeta uzraudzības īstenošana eurozonā - Manipulācija ar statistikas datiem - Komisijas lēmums uzsākt izmeklēšanu - Nepārsūdzams akts - Sagatavojošs tiesību akts - Nepieņemamība)
   (2015/C 381/40)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González, abogado del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-P. Keppenne, J. Baquero Cruz un M. Clausen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2014. gada 11. jūlija Lēmumu C(2014) 4856 final, kas attiecas uz izmeklēšanas uzsākšanu saistībā ar manipulācijām ar statistikas datiem Spānijā, kā tas ir paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1173/2011 par efektīvu budžeta uzraudzības īstenošanu eurozonā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014.


title: lieta T-332/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko SEBIRAN S.L. iesniedza 2004. gada 6. augustā

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/20

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko SEBIRAN S.L. iesniedza 2004. gada 6. augustā
   (lieta T-332/04)
   (2004/C 284/41)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 6. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla SEBIRAN S.L., Requena (Valensijas province, Spānija), kuru pārstāv José Antonio Calderón Chavero.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju 2. padomes 2004. gada 15. jūnija lēmumu lietā R 550/2003-2;

               —

               apstiprināt iebildumu procesā B348708 pieņemto lēmumu Nr. 1472/2003, ar ko tiek pilnībā noraidīts iebildumu cēlāja iebildums un atļauts reģistrēt preču zīmi, par kuru celti iebildumi, attiecībā uz visām pieteikumā minētajām klasēm;

               —

               piespriest ITSB un personai, kas iestājas lietā, atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Grafiskā preču zīme “COTO D'ARCIS” – Pieteikuma Nr. 1 558 113 precēm no 32. un 33. klases (alkoholiski un bezalkoholiski dzērieni un preparāti dzērienu pagatavošanai) un pakalpojumiem no 39. klases (transports; iepakošana un preču uzglabāšana)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               El Coto de Rioja, S.A.

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Vārdiskā Kopienas preču zīme “COTO DE IMAZ” (Nr. 339 333) un “EL COTO” (Nr. 339 408) 29., 30., un 33. klases precēm, starptautiskā preču zīm Nr. 442 377 un Spānijas preču zīmes Nr. 877 219, Nr. 907 966, Nr. 907 967, Nr. 907 985, Nr. 907 989, Nr. 907 993, Nr. 907 994, Nr. 907 995, Nr. 983 888, Nr. 1 290 986, Nr. 1 614 514, Nr. 1 758 975, Nr. 2 172 691

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Noraidīt iebildumu

               Apelāciju padomes lēmums:

               Iebildumu nodaļas lēmuma par preču zīmes 32. un 33. klases precēm reģistrācijas pieteikuma noraidīšanu, daļēja atcelšana

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-396/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 26. janvāra rīkojums – Dosen /ITSB – Gramm  ( “Nano-Pad” ) Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/20

         Vispārējās tiesas 2015. gada 26. janvāra rīkojums – Dosen/ITSB – Gramm (“Nano-Pad”)
   (Lieta T-396/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 096/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Franko Dosen (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – H. Losert, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk M. Fischer)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Thomas Gramm (Wesel, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 13. maija lēmumu lietā R 1981/2011-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Thomas Gramm un Franko Dosen

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītājs sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013.


title: Lieta T-402/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. jūlijā – Berliner Stadtwerke/EUIPO (“berlinGas”)

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/51

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. jūlijā – Berliner Stadtwerke/EUIPO (“berlinGas”)
   (Lieta T-402/16)
   (2016/C 335/67)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis: O. Spieker, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “berlinGas” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 067 714

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 12. maija lēmums lietā R 291/2016-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta kopsakarā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 2. punktu pārkāpums.


title: Lieta F-80/12: Civildienesta tiesas 2012. gada 3. decembra rīkojums — de Bruin/EIT

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/33

         Civildienesta tiesas 2012. gada 3. decembra rīkojums — de Bruin/EIT

   (Lieta F-80/12) (1)

   2013/C 46/72
   Tiesvedības valoda — angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 319, 20.10.2012., 18. lpp.


title: Lieta T-75/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā F-128/11 De Nicola/EIB 2016. gada 18. februārī iesniedza Carlo De Nicola

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/39

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā F-128/11 De Nicola/EIB 2016. gada 18. februārī iesniedza Carlo De Nicola

   (Lieta T-75/16 P)
   (2016/C 118/45)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – G. Ferabecoli, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un, pilnībā grozot pārsūdzēto rīkojumu, atcelt tā rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu un 1., 7.–25., 51., 52., 63.–76., 80., 84., 87., 88., 97., 98. un 101.–115. punktu;

               —

               tādējādi atcelt visus pārsūdzētos tiesību aktus un piespriest EIB atlīdzināt C. De Nicola zaudējumus, kā tas ir prasīts prasībā, vai, pakārtoti, nodot lietu citai Civildienesta tiesas palātai, lai tā citā sastāvā no jauna lemtu par atceltajiem punktiem;

               —

               piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir vērsta pret Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 18. decembra rīkojumu lietā De Nicola/Eiropas Investīciju banka (F-128/11).
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-55/16 P De Nicola/Eiropas Investīciju banka.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs īpaši uzsver, ka prasība atcelt 2011. gada 4. jūlija un 12. augusta paziņojumus, kā arī prasība atcelt 2001. gada 6. septembra lēmumu, ar ko tika noraidīts lūgums uzsākt samierināšanas procedūru, ir pieņemama.


title: Lieta T-213/15: Prasība, kas celta 2015. gada 24. aprīlī – Lidl Stiftung/ITSB – toom Baumarkt (“Super-Samstag”)

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/39

         Prasība, kas celta 2015. gada 24. aprīlī – Lidl Stiftung/ITSB – toom Baumarkt (“Super-Samstag”)
   (Lieta T-213/15)
   (2015/C 205/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji – M. Wolter un A. Berger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: toom Baumarkt GmbH (Ķelne, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “Super-Samstag” – Kopienas preču zīme Nr. 10 304 178

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 16. februāra lēmums lietā R 657/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopā ar Regulas Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta (i) un (iv) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: lieta C-59/08: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Copad SA/Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, kas rīkojas kā Société industrielle lingerie (SIL) maksātnespējas procesa administrators, Société industrielle lingerie (SIL) (Direktīva 89/104/EEK — Preču zīmju tiesības — Preču zīmes īpašnieka tiesību izsmelšana — Licences līgums — Ar preču zīmi apzīmēto preču pārdošana, neievērojot licences līguma pantu — Preču zīmes īpašnieka piekrišanas neesamība — Pārdošana nocenotu preču tirgotājiem — Kaitējums preču zīmes reputācijai)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/16

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Copad SA/Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, kas rīkojas kā Société industrielle lingerie (SIL) maksātnespējas procesa administrators, Société industrielle lingerie (SIL)
   (lieta C-59/08) (1)

   (Direktīva 89/104/EEK - Preču zīmju tiesības - Preču zīmes īpašnieka tiesību izsmelšana - Licences līgums - Ar preču zīmi apzīmēto preču pārdošana, neievērojot licences līguma pantu - Preču zīmes īpašnieka piekrišanas neesamība - Pārdošana nocenotu preču tirgotājiem - Kaitējums preču zīmes reputācijai)
   2009/C 141/25
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

   Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītāja: Copad SA

      Atbildētāji: Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, kas rīkojas kā Société industrielle lingerie (SIL) maksātnespējas procesa administrators, Société industrielle lingerie (SIL)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Francija) — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.), 5. panta, 7. panta un 8. panta 2. punkta interpretācija — Preču zīmes īpašnieka tiesību izsmelšanas jēdziens — Ar preču zīmi apzīmēto preču pārdošana, ko licenciāts veic, pārkāpjot licences līguma noteikumu, ar kuru aizliedz noteiktus pārdošanas veidus — Pārdošana vairumtirgotājiem un nocenotu preču tirgotājiem — Kaitējums preču zīmes prestižam — Preču zīmes īpašnieka piekrišanas neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, kurā grozījumi ir izdarīti ar 1992. gada 2. maija Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, 8. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks šīs preču zīmes piešķirtās tiesības pret licenciātu, kurš pārkāpj licences līguma noteikumu, ar kuru preču zīmes prestiža dēļ ir aizliegta tādu preču kā tās, kas tiek aplūkotas pamata lietā, pārdošana nocenotu preču tirgotājiem, var izmantot tiktāl, ciktāl ir noskaidrots, ka pamata lietas apstākļu dēļ šis pārkāpums apdraud prestiža šarmu un tēlu, kas minētajām precēm piešķir greznības iespaidu;

               2)

               Direktīvas 89/104, kurā grozījumi ir izdarīti ar Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, 7. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ar preču zīmi apzīmēto preču laišana tirgū, ko licenciāts veic, neievērojot kādu no licences līguma noteikumiem, par veiktu bez preču zīmes īpašnieka piekrišanas ir uzskatāma tad, ja ir konstatēts, ka šis noteikums atbilst vienam no šīs direktīvas 8. panta 2. punktā paredzētajiem noteikumiem;

               3)

               ja prestiža preču laišana tirgū, ko licenciāts veic, pārkāpjot licences līguma noteikumu, tomēr ir uzskatāma par veiktu ar preču zīmes īpašnieka piekrišanu, šis pēdējais atsaukties uz šādu noteikumu, lai, pamatojoties uz Direktīvas 89/104, kurā grozījumi ir izdarīti ar Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, 7. panta 2. punktu, iebilstu pret šo preču turpmāku pārdošanu, var tikai tad, ja, ņemot vērā konkrētas lietas apstākļus, ir konstatēts, ka šāda turpmākā pārdošana rada kaitējumu preču zīmes reputācijai.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: lieta C-234/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 12. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/34

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 12. marta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (lieta C-234/08) (1)

   2009/C 141/64

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta T-131/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 28. oktobra spriedums — Farmeco /ITSB — Allergan ( BOTUMAX ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes BOTUMAX reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiska un grafiska preču zīmes BOTOX — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespēja — Kaitējums reputācijai — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/40

         Vispārējās tiesas 2010. gada 28. oktobra spriedums — Farmeco/ITSB — Allergan (“BOTUMAX”)
   (Lieta T-131/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “BOTUMAX” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiska un grafiska preču zīmes “BOTOX” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespēja - Kaitējums reputācijai - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)
   2010/C 346/80
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Farmeco AE Dermokallyntika (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — N. Lyperis, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Allergan, Inc. (Irvine, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 2. februāra lēmumu lietā R 60/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Allergan Inc. un Farmeco AE Dermokallyntika

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Farmeco AE Dermokallyntika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 06.06.2009.


title: Lieta C-447/13 P: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. novembra spriedums – Riccardo Nencini/Eiropas Parlaments (Apelācija – Eiropas Parlamenta deputāts – Pabalsti, lai segtu izdevumus, kuri radušies, pildot parlamentāros pienākumus – Nepamatotu maksājumu atgūšana – Piedziņa – Noilgums – Saprātīgs termiņš)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/7

      Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 13. novembra spriedums – Riccardo Nencini/Eiropas Parlaments
      (Lieta C-447/13 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Parlamenta deputāts - Pabalsti, lai segtu izdevumus, kuri radušies, pildot parlamentāros pienākumus - Nepamatotu maksājumu atgūšana - Piedziņa - Noilgums - Saprātīgs termiņš)
      (2015/C 016/09)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Riccardo Nencini (pārstāvis – M. Chiti, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji – S. Seyr un N. Lorenz)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu Nencini/Parlaments (T-431/10 un T-560/10, EU:T:2013:290), ciktāl tas attiecas uz lietu T-560/10;

                  2)

                  atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2010. gada 7. oktobra lēmumu atgūt konkrētas summas, kuras Riccardo Nencini, kurš ir bijušais Eiropas Parlamenta deputāts, ir saņēmis kā atlīdzību par ceļa un parlamentārās palīdzības izdevumiem, kā arī Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2010. gada 13. oktobra paziņojumus par parādu Nr. 315653;

                  3)

                  Eiropas Parlaments sedz savus, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas no Riccardo Nencini tiesāšanās izdevumiem šajā apelācijas tiesvedībā;

                  4)

                  Eiropas Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē lietā T-560/10;

                  5)

                  apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt.

         (1)  OV C 304, 19.10.2013.


title: Lieta C-518/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. novembrī iesniedza Court of Appeal (England&Wales) (Civil Division) — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc/Comptroller-General of Patents

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. novembrī iesniedza Court of Appeal (England&Wales) (Civil Division) — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc/Comptroller-General of Patents

   (Lieta C-518/10)
   ()
   2011/C 13/39
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England&Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc

      Atbildētājs: Comptroller-General of Patents

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gadījumā, ja viens no kritērijiem, pamatojoties uz kuriem var noteikt, vai produktu “aizsargā spēkā esošs pamatpatents” atbilstoši Regulas (1) 3. panta a) punktam, ir novērtējums par to, vai ar produkta piegādi tiktu pārkāpts pamatpatents, vai ja šāds kritērijs ir šāds novērtējums, šo analīzi izmainītu fakts, ka pārkāpums ir netiešs vai tas sastāv no līdzdalības pārkāpumā Nolīguma par Kopienas patentiem 26. panta izpratnē, kas Apvienotās Karalistes tiesībās transponēts ar Patents Act 1977 60. panta 2. punktu un atbilstošām tiesību normām citu Kopienas dalībvalstu tiesību aktos?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm, OV L 152, 1. lpp.


title: Lieta C-98/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale di Trani (Itālija) 2009. gada 6. marta rīkojumu — Francesca Sorge/Poste Italiane SpA

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale di Trani (Itālija) 2009. gada 6. marta rīkojumu — Francesca Sorge/Poste Italiane SpA
   (lieta C-98/09)
   2009/C 129/09
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale di Trani

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Francesca Sorge

      Atbildētāja: Poste Italiane SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Direktīvu 1999/70/EK (1) ieviestā Pamatnolīguma 8. klauzula ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesību noteikums (kāds ir paredzēts Likumdošanas dekrēta Nr. 368/2001 1. un 11. pantā), ar kuru tiek ieviesta Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, un ar kuru groza Likuma Nr. 230/1962 1. panta 2. punkta b) apakšpunktu, saskaņā ar kuru “darba līgumu uz noteiktu termiņu var noslēgt”, ja“nodarbināšana tiek veikta ar nolūku aizvietot tos darbā neesošos darbiniekus, kuriem tiek saglabāta darba vieta, kā arī darba līgumā ir norādīts aizvietotā darba ņēmēja vārds un aizvietošanas iemels”, grozot to ar tādu tiesību noteikumu, kurā vairs nav paredzēti šādi īpaši pienākumi?

               2)

               Gadījumā, ja uz iepriekš uzdoto jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai valsts tiesai ir pienākums nepiemērot valsts tiesību noteikumu, kas ir pretējs Kopienu tiesībām?

      (1)  OV L 175, 10.7.1999, 43. lpp.


title: Lieta F-138/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 20. jūlija rīkojums – Polizzi/Komisija Civildienests – Ierēdņi – Pensijas – Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana – Priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu – Akts, kas nav nelabvēlīgs – Prasības nepieņemamība – Lūgums taisīt spriedumu, neuzsākot debates pēc būtības – Reglamenta 83. pants

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/53

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 20. jūlija rīkojums – Polizzi/Komisija
      (Lieta F-138/14) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana - Priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu - Akts, kas nav nelabvēlīgs - Prasības nepieņemamība - Lūgums taisīt spriedumu, neuzsākot debates pēc būtības - Reglamenta 83. pants)
      (2016/C 364/69)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rosalba Polizzi (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk G. Gattinara un F. Simonetti)

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumu aprēķināt prasītājas pensijas tiesības pārnešanas uz Savienības pensiju sistēmu ietvaros, kas ir lēmums, ar ko piemēro jaunos Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta VĪN

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā nepieņemamu,

                  2)

                  Rosalba Polizzi sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 34, 2.2.2015., 55. lpp.


title: Lieta C-47/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 30. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Holterman Ferho Exploitatie BV  u.c./ F.L.F. Spies von Büllesheim

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 30. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Holterman Ferho Exploitatie BV u.c./F.L.F. Spies von Büllesheim

   (Lieta C-47/14)
   2014/C 102/29
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH un Ferho Frankfurt GmbH

      Atbildētājs: F.L.F. Spies von Büllesheim

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) II nodaļas 5. iedaļas noteikumi (18.–21. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir pretrunā šīs regulas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta vai 5. panta 3. punkta piemērošanai gadījumā, kāds ir šis, kad sabiedrība ceļ prasību pret atbildētāju tādēļ, ka viņš kā šīs sabiedrības izpilddirektors ne tikai nav pienācīgi pildījis savu uzdevumu vai ir veicis neatļautu darbību, bet arī neatkarīgi no šā statusa ir rīkojies tīši vai apzināti vieglprātīgi, pildot savu ar sabiedrību noslēgto darba līgumu?

               2)

                           a)

                           Ja uz 1. jautājumu ir jāsniedz noliedzoša atbilde, vai jēdziens “lietas, kas attiecas uz līgumiem” Regulas (EK) Nr. 44/2001 5. panta 1. punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas arī uz gadījumu, kāds ir šis, kad sabiedrība pret personu kā šīs sabiedrības izpilddirektoru ceļ prasību par to, ka viņš nav pienācīgi pildījis savu sabiedrību tiesībās paredzēto uzdevumu?

                           b)

                           Ja uz 2.a jautājumu ir jāsniedz apstiprinoša atbilde, vai jēdziens “[prasības pamatā esošās] saistības izpildes vieta” Regulas (EK) Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nozīmē vietu, kur izpilddirektors pilda vai kurā viņam būtu bijis jāpilda savs sabiedrību tiesībās paredzētais uzdevums, un parasti tā būs attiecīgās sabiedrības galvenais birojs vai galvenā darbības vieta šīs regulas 60. panta 1. punkta b) vai c) apakšpunkta izpratnē?

               3)

                           a)

                           Ja uz 1. jautājumu ir jāsniedz noliedzoša atbilde, vai jēdziens “neatļauta darbība” Regulas (EK) Nr. 44/2001 5. panta 3. punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas arī uz gadījumu, kāds ir šis, kad sabiedrība pret personu kā šīs sabiedrības izpilddirektoru ceļ prasību par to, ka viņš nav pienācīgi pildījis savu sabiedrību tiesībās paredzēto uzdevumu vai ir veicis neatļautu darbību?

                           b)

                           Ja uz 3.a) jautājumu ir jāsniedz apstiprinoša atbilde, vai jēdziens “vieta, kur iestājies vai var iestāties notikums, kas rada kaitējumu” Regulas (EK) Nr. 44/2001 5. panta 3. punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nozīmē vietu, kur izpilddirektors pilda vai kurā viņam būtu bijis jāpilda savs sabiedrību tiesībās paredzētais uzdevums, un parasti tā būs attiecīgās sabiedrības galvenais birojs vai galvenā darbības vieta šīs regulas 60. panta 1. punkta b) vai c) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).


title: Lieta C-337/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2008. gada 21. jūlija rīkojumu — X Holding BV / Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2008. gada 21. jūlija rīkojumu — X Holding BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-337/08)
   (2008/C 272/15)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: X Holding BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Prejudiciālais jautājums
   Vai EKL 43. pants, skatot to kopā ar EKL 48. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta situācija, ka ar dalībvalsts regulējumu […], atbilstoši kuram mātes sabiedrība un tās meitas sabiedrība var izvēlēties [režīmu], ka ar nodokli, kas tām ir jāmaksā, tiek aplikta šajā dalībvalstī esošā mātes sabiedrība tāda veidā, it kā runa būtu tikai par vienu nodokļu maksātāju, šī izvēles iespēja ir paredzēta tikai sabiedrībām, kas attiecībā uz to peļņas aplikšanu ar nodokli ir pakļautas attiecīgās dalībvalsts fiskālajai valsts varai?


title: Lieta T-192/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 28. februāra rīkojums – NF/Eiropadome Prasība atcelt tiesību aktu — 2016. gada 18. marta ES un Turcijas paziņojums — Paziņojums presei — “Starptautiska nolīguma” jēdziens — Akta autora noteikšana — Akta tvērums — Eiropadomes sanāksme — Eiropas Savienības dalībvalstu vadītāju vai to valdību vadītāju sanāksme, kas notiek Eiropas Savienības Padomes telpās — Savienības dalībvalstu pārstāvju statuss tikšanās ar trešās valsts pārstāvi laikā — LESD 263. panta pirmā daļa — Kompetences neesamība

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 28. februāra rīkojums – NF/Eiropadome
   (Lieta T-192/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - 2016. gada 18. marta ES un Turcijas paziņojums - Paziņojums presei - “Starptautiska nolīguma” jēdziens - Akta autora noteikšana - Akta tvērums - Eiropadomes sanāksme - Eiropas Savienības dalībvalstu vadītāju vai to valdību vadītāju sanāksme, kas notiek Eiropas Savienības Padomes telpās - Savienības dalībvalstu pārstāvju statuss tikšanās ar trešās valsts pārstāvi laikā - LESD 263. panta pirmā daļa - Kompetences neesamība)
   (2017/C 121/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: NF (pārstāvji – B. Burns, solicitor, P. O’Shea un I. Whelan, barristers)

      Atbildētāja: Eiropadome (pārstāvji – K. Pleśniak, Á. de Elera-San Miguel Hurtado un S. Boelaert)

      Priekšmets

   Prasība, kura celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un kurā lūgts atcelt nolīgumu, kas 2016. gada 18. martā esot noslēgts starp Eiropadomi un Turcijas Republiku un kura nosaukums ir “ES un Turcijas paziņojums, 2016. gada 18. marts”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt, jo tās izskatīšana nav Vispārējās tiesas kompetencē;

               2)

               par NQ, NR, NS, NT, NU un NV, kā arī Beļģijas Karalistes, Grieķijas Republikas un Eiropas Komisijas iesniegtajiem pieteikumiem par iestāšanos lietā nav jālemj;

               3)

               NF un Eiropadome sedz savus tiesāšanās izdevumus;

               4)

               NQ, NR, NS, NT, NU un NV, kā arī Beļģijas Karaliste, Grieķijas Republika un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 232, 27.6.2016.


title: Lieta C-354/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. jūnijā iesniedza Retten i Kolding , Civilretten (Dānija) — FOA , kas darbojas Karsten Kaltoft labā/ Billund Kommune

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. jūnijā iesniedza Retten i Kolding, Civilretten (Dānija) — FOA, kas darbojas Karsten Kaltoft labā/Billund Kommune

   (Lieta C-354/13)
   2013/C 252/37
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Retten i Kolding, Civilretten

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: FOA, kas darbojas Karsten Kaltoft labā

      Atbildētājs: Billund Kommune

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai diskriminācija aptaukošanās dēļ darba tirgū vispārīgi vai saistībā ar publiskā sektora darba devēju konkrēti ir pretrunā Savienības tiesībām, kas ir atspoguļotas, piemēram, Līguma par Eiropas Savienību 6. pantā attiecībā uz pamattiesībām?

               2)

               Vai iespējamais Savienības tiesībās paredzētais diskriminācijas aizliegums aptaukošanās dēļ ir tieši piemērojams attiecībām starp Dānijas pilsoni un viņa darba devēju — publisko tiesību iestādi?

               3)

               Ja Tiesa atzītu, ka Savienības tiesībās pastāv diskriminācijas aptaukošanās dēļ aizliegums darba tirgū vispārīgi vai saistībā ar publiskā sektora darba devēju konkrēti, vai jautājums par to, vai ir pārkāpts iespējamais diskriminācijas aptaukošanās dēļ aizliegums, attiecīgā gadījumā ir izvērtējams, pamatojoties uz dalītu pierādīšanas pienākumu, kā rezultātā šī aizlieguma efektīvai piemērošanai lietās, kurās pirmšķietami pastāv diskriminācija, pierādīšanas pienākums ir nosakāms darba devējam atbildētājam (skat. Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/80/EK par pierādīšanas pienākumu diskriminācijas gadījumos, kas pamatojas uz dzimumu (1), preambulas 18. apsvērumu)?

               4)

               Vai aptaukošanos var uzskatīt par invaliditāti, uz kuru ir attiecināma Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvā 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (2), paredzētā aizsardzība, un kādi kritēriji šādā gadījumā ir noteicoši, izvērtējot, vai personas aptaukošanās nozīmē, ka šo personu aizsargā šajā direktīvā ietvertais diskriminācijas aizliegums invaliditātes dēļ?

      (1)  OV L 14, 6. lpp.

      (2)  OV L 303, 16. lpp.


title: lieta C-394/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 9. novembrī

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/5

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 9. novembrī
   (lieta C-394/05)
   (2006/C 22/10)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 9. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Recchia un M. Konstantinidis, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, pieņemot 2003. gada 24. jūnija likumdošanas dekrētu Nr. 209, ar ko valsts tiesībās transponē Direktīvas 2000/53/EK (1) noteikumus neatbilstoši minētajai direktīvai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīvas 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem 2.panta otrais un piektais apakšpunkts, 3. panta 5. punkts, 4. panta 2. punkta a) apakšpunkts saistībā ar II pielikumu, 5. panta 1.-4. punkts, 6. panta 3. punkta a) apakšpunkts, 7. panta 1. un 2. punkts, 8. panta 3. un 4. punkts, 10. panta 3. punkts un 12. panta 2. punkts;

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Eiropas Kopienu Komisija 2005. gada 7. novembrī Eiropas Kopienu Tiesā iesniedza prasību, lai konstatētu, ka, nepieņemot visus vajadzīgos pasākumus, lai:

               —

               sniegtu nolietota transportlīdzekļa kā atkritumu definīciju, kā arī minēto atkritumu apstrādes definīciju atbilstoši šīs direktīvas noteikumiem;

               —

               direktīvu transponējošā likumdošanas dekrētā trīsriteņu transportlīdzekļus iekļautu nolietotu transportlīdzekļu skaitā;

               —

               skaidri noteiktu, ka visi bīstamie direktīvas II pielikumā minētie materiāli un detaļas tiek izņemtas no transportlīdzekļa pirms turpmākas apstrādes;

               —

               tehniski iespējamās robežās paredzētu šim nolūkam piemērotus punktus to nolietoto detaļu savākšanai, ko iegūst transportlīdzekļu remonta laikā;

               —

               attiecībā uz likvidācijas sertifikātu — nodrošinātu, ka tos saskaņā ar direktīvas 6. pantu izsniedz licencēti apstrādes punkti. Turklāt šo minēto sertifikātu izsniegšana nevar būt transporta līdzekļa izslēgšanas nosacījums no Pubblico Reistro Automobilistico, kā to prasa direktīva;

               —

               nodrošinātu, ka ražotāji uzņemas visu vai lielāko daļu izmaksu, lai izveidotu bezmaksas transportlīdzekļu nodošanas sistēmu;

               —

               nogādātu drošībā nolietoto transportlīdzekļu bīstamās detaļas pirms šo transportlīdzekļu turpmākas apstrādes;

               —

               noteikt, ka pārstāde ir prioritārs veids salīdzinājumā ar citiem attiecīgo transportlīdzekļu savākšanas veidiem;

               —

               izslēgt, ka daži īpaši direktīvas noteikumi, kas tajā minēti, tiek transponēti nolīgumu veidā saskaņā ar direktīvas 10. pantu;

               —

               ieviest vajadzīgo kontroles un vērtējuma sistēmu, lai izvērtētu vai direktīvā minētie mērķi tiek pildīti tādējādi, ka tie var tikt sasniegti līdz 2006. gada 1. janvārim;

               —

               paredzētu, ka transportlīdzekļu un to detaļu ražotāju sniegtajai informācijai ir jāatbilst tam, ko prasa apstrādes punkts;

               —

               transponēt pienākumu periodiski kontrolēt sasniegtos rezultātus un iesniegt minēto rezultātu atskaites kompetentajām iestādēm un Komisijai, kā arī transponēt kompetento iestāžu pienākumu veikt pasākumus, lai novērtētu nolīgumu ietvaros sasniegto progresu,

         Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīvas 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem 2.panta otrais un piektais apakšpunkts, 3. panta 5. punkts, 4. panta 2. punkta a) apakšpunkts saistībā ar II pielikumu, 5. panta 1.-4. punkts, 6. panta 3. punkta a) apakšpunkts, 7. panta 1. un 2. punkts, 8. panta 3. un 4. punkts, 10. panta 3. punkts un 12. panta 2. punkts.
   Turklāt Komisija lūdz piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV L 269, 21.10.2000., 34. lpp.


title: Lieta F-121/05: Civildienesta tiesas 2007. gada 14. jūnija spriedums — De Meerleer /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Vispārējs konkurss — Nepielaišana pie rakstveida pārbaudījumiem — Profesionālā pieredze — Pienākums norādīt pamatojumu — Atlases komisijas lēmuma paziņošana — Pārskatīšanas lūgums)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/42

         Civildienesta tiesas 2007. gada 14. jūnija spriedums — De Meerleer/Komisija
   (Lieta F-121/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Vispārējs konkurss - Nepielaišana pie rakstveida pārbaudījumiem - Profesionālā pieredze - Pienākums norādīt pamatojumu - Atlases komisijas lēmuma paziņošana - Pārskatīšanas lūgums)
   (2007/C 170/80)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michel De Meerleer, Ophain-Bois-Seigneur-Isaac (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Pirmkārt, EPSO/A/19/04 konkursa atlases komisijas lēmuma noraidīt prasītāja kandidatūru un nelemt par viņa pārskatīšanas lūgumu atcelšana un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006, 52. lpp.


title: Lieta T-163/17: Prasība, kas celta 2017. gada 14. martā – Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità/Komisija

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 14. martā – Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità/Komisija
   (Lieta T-163/17)
   (2017/C 129/58)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità (Roma, Itālija) (pārstāvji – A. Fratini un G. Pandolfi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               apmierināt prasību un tādējādi atzīt Komisijas ārpuslīgumisko atbildību atbilstoši LESD 268. pantam un 340. panta otrajai daļai;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājam nodarīto materiālo kaitējumu (faktiski nodarītos zaudējumus un negūto peļņu) un nemateriālo kaitējumu (tēlam un reputācijai);

               —

               piespriest samaksāt kompensācijas procentus un nokavējuma procentus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs šajā lietā vēlas saņemt atlīdzinājumu par kaitējumu, kas tam nodarīts, pirmkārt, ar to, ka Komisija ir nekoordinēti vadījusi Eiropas Savienības programmas olīveļļas popularizēšanai trešās valstīs, un, otrkārt, tāpēc, ka Komisija nav novērsusi divu programmu pārklāšanās izraisīto konkurencei kaitējošo un konkurenci kropļojošo ietekmi.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats saistībā ar Komisijas prettiesiskām darbībām ir par LESD 18. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pantā paredzētā nediskriminācijas principa un tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, Komisijai nenodrošinot Eiropas Savienības programmu olīveļļas popularizēšanai attiecīgajās trešās valstīs saskaņotu koordinēšanu, kā arī labas pārvaldības principa un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punktā paredzēto tiesību uz labu pārvaldību pārkāpumu, Komisijai, uzzinājušai par abu popularizēšanas kampaņu koordinācijas trūkuma izraisīto konkurenci ierobežojošo iedarbību, neveicot vajadzīgos pasākumus.

               2.

               Otrais pamats saistībā ar reālu un droši zināmu kaitējumu ir par to, ka, neizpildīdama tai uzliktos pienākumus, Komisija esot prasītājam nodarījusi būtisku kaitējumu (faktiski nodarīti zaudējumi, negūtā peļņa un nemateriālais kaitējums).

               3.

               Trešais pamats saistībā ar cēloņsakarības pastāvēšanu ir par to, ka, tā kā nodarītais kaitējums pietiekami tieši un tūlītēji izriet no programmu olīveļļas popularizēšanai trešās valstīs neatbilstošas vadības, pastāv tieša cēloņsakarība starp Komisijas rīcību un apgalvoto kaitējumu, kas ir jāatlīdzina atbilstoši LESD 340. panta otrajai daļai.