title: Lieta T-527/09: Prasība, kas celta 2010. gada 6. aprīlī — Ayadi /Komisija

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/31

         Prasība, kas celta 2010. gada 6. aprīlī — Ayadi/Komisija
   (Lieta T-527/09)
   2010/C 148/56
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Chafiq Ayadi (pārstāvji — H. Miller, Solicitor, B. Emmerson un S. Cox, Barristers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Regulu Nr. 954/2009 tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prāvā prasītājs lūdz daļēji atcelt Komisijas 2009. gada 13. oktobra Regulu (EK) Nr. 954/2009, ar kuru 114. reizi groza Padomes Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, tiktāl, ciktāl prasītāja uzvārds ir iekļauts to fizisku un juridisku personu, grupu un organizāciju sarakstā, kuru līdzekļi un finanšu resursi ir iesaldējami atbilstoši šim tiesību aktam.
   Pamatojumā prasītājs izvirza četrus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, Regulas Nr. 881/2002 I pielikumā iekļaudama prasītāja uzvārdu, pirms tam rūpīgi un objektīvi neizvērtēdama visus prasītāja situācijas atbilstošos apstākļus.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka strīdīgā regula tika pieņemta, pārkāpjot prasītāja tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā, jo šī regula nebija pamatota ar kādu pierādījumu, un tādēļ Tiesa nevar pat uzsākt veikt savu pienākumu izvērtēt šo pierādījumu.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka strīdīgā regula tika pieņemta, pārkāpjot prasītāja tiesības uz aizstāvību. Viņš norāda, ka Komisija nav sniegusi pierādījumus, bet tikai norādīja Sankciju Komitejas paziņojumā minētos pieņēmumus. Tā kā nav pierādījumu, prasītājs nevarēja nosūtīt Komisijai norādes par trūkumiem šajā pierādījumā vai pārpratumiem.
   Ceturtkārt, viņš apgalvo, ka strīdīgā regula, ar ko iesaldēti prasītāja līdzekļi — ar atpakaļejošu spēku un uz nenoteiktu laiku, ir uzskatāma par īpašuma pamattiesību nepamatotu ierobežojumu.


title: Lieta T-649/16: Prasība, kas celta 2016. gada 12. septembrī – Bernaldo de Quirós/Komisija

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/57

         Prasība, kas celta 2016. gada 12. septembrī – Bernaldo de Quirós/Komisija
   (Lieta T-649/16)
   (2016/C 402/67)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bernaldo de Quirós (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas, Eiropas Komisijas “Izglītības un kultūras” ĢD ģenerāldirektores personā, 2015. gada 30. novembra lēmumu par Bernaldo de Quirós pārcelšanu no EAC.C.4 “Stažēšanās biroja” [Bureau des stages] nodaļas vadītājas amata uz DG EAC.B padomnieces mācību modernizācijas jautājumos amatu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā un pilnvaru nepareiza izmantošana.

                           —

                           Prasītāja uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz dienesta interesēm un amatu līdzvērtību. Viņa vēlas noradīt, ka viņas pārcelšana padomnieces mācību modernizācijas jautājumos amatā nav pamatota ar dienesta interesēm, bet gan ar viņas vadības vēlmi viņu izolēt profesionālā ziņā un piemērot priekšlaicīgu disciplinārsodu. Līdz ar to lēmumā esot pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana, jo šāda pārcelšana amatā turklāt esot pretēja dienesta interesēm, ņemot vērā prasītājas kompetences un nepieciešamību aizpildīt brīvās nodaļas vadītāja amata vietas DG EAC iekšienē.

                           —

                           Prasītāja arī uzskata, ka pārcelšanā citā amatā nav ievērots amatu līdzvērtības princips. Proti, prasītājai uzticētie jaunie uzdevumi būtības, nozīmes un apjoma ziņā esot nenozīmīgāki nekā AD13 pakāpes padomniekam uzticētie uzdevumi. Turklāt šis amats neatbilstot reālām dienesta vajadzībām, kā prasīts Lēmuma C(2008) 5029/2 2. pantā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesību tikt uzklausītai, kā arī administrācijas pienākums ņemt vērā ierēdņa intereses pārkāpums.

                           —

                           Prasītāja uzskata, ka lēmums par viņas pārcelšanu amatā nav ticis pieņemts apstākļos, kuros būtu garantētas viņas tiesības tikt uzklausītai, jo prasītājai neesot bijusi iespēja lietderīgi darīt zināmu savu viedokli par pārcelšanas lēmumprojektu. Papildus tam administrācija esot pārkāpusi pienākumu ievērot ierēdņa intereses, jo iecēlējinstitūcija neesot ņēmusi vērā ne prasītājas intereses, ne objektīvi centusies līdzsvarot dienesta intereses un prasītājas intereses, piemēram, paredzot prasītājas iecelšanu brīvajā nodaļas vadītājas amatā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots Eiropas Komisijas 2008. gada 9. augusta Lēmuma C(2008) 5029/2 par padomnieka funkcijām pārkāpums.

                           —

                           Prasītāja norāda uz C(2008) 5029/2, 2016. gada 7. jūlija konsolidētajā redakcijā, pārkāpumu, jo DG EAC esot pārsniedzis piešķirtās padomnieku kvotas un neesot pierādījis, ka padomnieka mācību modernizācijas jautājumos amats, kurā iecelta prasītāja, patiešām ir likumīgs.


title: Lieta C-187/09: Prasība, kas celta 2009. gada 26. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/7

         Prasība, kas celta 2009. gada 26. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-187/09)
   2009/C 167/13
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — O. Beynet, S. Walker)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvas 2006/40/EK (1) par emisijām no mehānisko transportlīdzekļu gaisa kondicionēšanas sistēmām un par grozījumiem Padomes Direktīvā 70/156/EEK prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā un Līgumā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas transponēšanai beidzās 2008. gada 4. janvārī.

      (1)  OV L 161, 12. lpp.


title: Lieta C-92/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 15. decembra spriedumu lietā T-476/08 Media-Saturn-Holding GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2010. gada 17. februārī iesniedza Media-Saturn-Holding GmbH

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 15. decembra spriedumu lietā T-476/08 Media-Saturn-Holding GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2010. gada 17. februārī iesniedza Media-Saturn-Holding GmbH

   (Lieta C-92/10 P)
   2010/C 113/42
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Media-Saturn-Holding GmbH (pārstāvji — C.-R. Haarmann un E. Warnke, Rechtsanwälte)

      Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2009. gada 15. decembra spriedumu lietā T-476/08;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 28. augusta lēmumu apelācijas lietā R 591/2008-4,

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Apelāciju padomē, Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru šī tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 28. augusta lēmumu, ar kuru tika noraidīts tās pieteikums reģistrēt grafisko preču zīmi “BEST BUY”. Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot tiesiski kļūdaini un neprecīzi interpretējusi Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (turpmāk tekstā — “Preču zīmju regula”) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta paredzētos absolūtos reģistrācijas atteikuma pamatojumus attiecība uz preču zīmēm, kurām nav atšķirtspējas. Apelācijas sūdzības pamats ir sadalīts šādās trīs daļās:
   Pirmkārt, trūkstošo atšķirtspēju Vispārējā tiesa esot nepieļaujamā veidā secinājusi no citas preču zīmes nekā tās, kas faktiski ir pieteikta reģistrācijai, novērtējuma. Pārbaudot atšķirtspēju, tā kā pamatu esot ņēmusi citu apzīmējumu, kas ietver vārdisko elementu “BEST BUY” pareizi uzrakstītajā formā un kas esot bijis cita procesa Vispārējā tiesā priekšmets. Pretēji šim citam apzīmējumam, izceltā burta “B”, kas attiecīgi veido vārdu “BEST” un “BUY” pirmo burtu, izkārtojuma dēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas reģistrācijai pieteiktās preču zīmes gadījumā iespējamais vārdiskais elements “BEST BUY” veidojoties tikai pēc starpsoļa izdarīšanas iztēlē. Tā kā no atšķirīgās noteikumiem neatbilstošās rakstības izrietošā paaugstinātā apzīmēšanas spēja varot būt pietiekama atšķirtspējas minimumam, Vispārējā tiesa, pārbaudot atšķirtspēju, neesot varējusi balstīties uz agrāku nolēmumu, kas attiecas uz apzīmējumu, kuram šādas īpatnības tieši trūkst.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi principu, ka kombinētas preču zīmes atšķirtspējas apstiprināšanai vai noraidīšanai esot jābūt balstītai uz preču zīmes visaptverošo vērtējumu. Apstrīdētajā spriedumā šis visaptverošais vērtējums neesot veikts. Vispārējā tiesa esot aplūkojusi katru elementu atsevišķi, pārbaudot, vai tas pats par sevi vai piešķirt atšķirtspēju preču zīmei, kas automātiski esot ticis noliegts tad, ja atbilstoši Vispārējās tiesas uzskatam elements pats par sevi nebija atšķirtspējīgs. Preču zīmes visaptverošs vērtējums, kas neizslēdzot, ka attiecīgi elementu, kuriem nevar piešķirt aizsardzību, summa veido aizsargājamu preču zīmi, ja tā tiek aplūkota kopumā, nesot ticis veikts.
   Treškārt, pārbaudot preču zīmi, Vispārējā tiesa esot piemērojusi pārāk striktu mērogu. Tā esot uzskatījusi, ka, ja preču zīmi “pirmām kārtām” uztver kā reklāmas saukli, ar to jau pietiekot, lai apstiprinātu Preču zīmju regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā reģistrācijas atteikuma esamību. Tomēr tas esot 7. panta 1. punkta b) apakšpunktam piemērojamo tiesību principu, kā tos esot konkretizējusi Tiesa, pārkāpums. Vārdiskas preču zīmes slavinošā nozīme tieši neizslēdzot, ka tā tomēr var būt spējīga patērētājiem norādīt uz apzīmētu preču vai pakalpojumu izcelsmi. Konkrētā sabiedrības daļa šādu preču zīmi katrā ziņā varot vienlaicīgi uztvert kā reklāmas saukli un ražošanas izcelsmes norādi. Šajā sakarā Vispārējai tiesai vismaz esot bijis jāmin iemesli, kāpēc reģistrācijai pieteiktās preču zīmes gadījumā tas tā tomēr nav.


title: Lieta C-362/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar  Tribunal d'instance du VII ème arrondissement de Paris  (Francija)  2007. gada 2. augusta rīkojumu — Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH / Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris (Francija) 2007. gada 2. augusta rīkojumu — Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH/Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects

   (Lieta C-362/07)
   (2007/C 269/42)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH

      Atbildētāja: Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai daudzfunkciju kopēšanas iekārtas funkcija, kas ir aprakstīta šajā procesā un ir paredzēta darbībai ar tiešu savienojumu vai tīklā ar vienu vai vairākiem datoriem, bet var — tikai attiecībā uz kopēšanas funkciju — darboties autonomi, ir uzskatama par “īpašu funkciju, kas nav informācijas apstrāde”, Kombinētās nomenklatūras 84. nodaļas 5 E piezīmes izpratnē?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu atbild apstiprinoši, — vai tādēļ, ka pastāv šī īpašā funkcija, kas ir skaidri atzīta par tādu, kura nepiešķir sastāvdaļai galvenās īpašības, ir izslēdzama klasificēšana 84. nodaļā, piemērojot 5 E piezīmi, kaut arī pastāv drukāšanas un skenera funkcijas, kas attiecas uz informācijas apstrādi?

               3)

               Vai šajā gadījumā un tad, kad runa ir par iekārtu, kas sastāv no trīs pēc būtības atšķirīgu moduļu (printera, skenera un datora) kopuma, klasificēšanai nav jānotiek, pamatojoties uz 3.b vispārējo noteikumu?

               4)

               Vispārīgi, vai, pareizi interpretējot Harmonizēto sistēmu un Kombinēto nomenklatūru, tādi printeri, kas aprakstīti procesā, ir jāklasificē pozīcijā 8471 60 vai 9009 12 00?

               5)

               Vai Eiropas Komisijas 2006. gada 8. marta Regula (EK) Nr. 400/2006 (1) nav nelikumīga, it īpaši tādēļ, ka tā ir pretrunā Harmonizētajai sistēmai un Kombinētajai nomenklatūrai, kā arī Harmonizētās sistēmas un Kombinētās nomenklatūras vispārīgo noteikumu 1. un 3.b punktam, ja tā ir pamatota, atsaucoties uz jēdzienu “funkcija, kas iekārtai piešķir būtiskas īpašības”, un ir jāklasificē minētie printeri pozīcijā 9009 12 00?

      (1)  Komisijas 2006. gada 8. marta Regula (EK) Nr. 400/2006 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 70, 9. lpp.).


title: Lieta T-312/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. maija spriedums – Market Watch/EUIPO – Glaxo Group (“MITOCHRON”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MITOCHRON” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MIVACRON” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/19

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. maija spriedums – Market Watch/EUIPO – Glaxo Group (“MITOCHRON”)
   (Lieta T-312/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MITOCHRON” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “MIVACRON” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 232/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahamas) (pārstāvis – J. Korab, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Bonne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Glaxo Group Ltd (Brentford, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – S. Malynicz, barrister, un A. Smith, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 20. marta lēmumu lietā R 507/2014–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Glaxo Group Ltd un Market Watch Franchise & Consulting, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Market Watch Franchise & Consulting, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta C-634/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 30. novembrī iesniedza Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – Susanne Sokoll-Seebacher un Manfred Naderhirn

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 30. novembrī iesniedza Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – Susanne Sokoll-Seebacher un Manfred Naderhirn

   (Lieta C-634/15)
   (2016/C 326/12)
   Tiesvedības valoda: vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Susanne Sokoll-Seebacher, Manfred Naderhirn

      Pārējie lietas dalībnieki: Agnes Hemetsberger, Mag. Jungwirth un Mag. Fabian OHG u.c.
   Tiesa (astotā palāta) ar 2016. gada 30. jūnija rīkojumu atzina:
   2014. gada 13. februāra spriedums Sokoll-Seebacher (C-367/12, EU:C:2014:68) ir jāinterpretē tādējādi, ka kritērijs, kas attiecas uz strikti ierobežotu “vienmēr apgādājamo personu” skaitu un kurš ir noteikts valsts tiesiskajā regulējumā pamatlietā, nav jāpiemēro, lai vispārīgi pārbaudītu nepieciešamības atvērt jaunu publisko aptieku esamību katrā konkrētajā situācijā, kas būs jāpārbauda.


title: Lieta C-583/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-66/04 Christos Gogos /Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 24. decembrī iesniedzis Christos Gogos

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/39

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-66/04 Christos Gogos/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 24. decembrī iesniedzis Christos Gogos

   (Lieta C-583/08 P)
   (2009/C 44/67)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Christos Gogos (pārstāvji — N. Korogiannakis un P. Katsimani)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu;

               —

               atcelt lēmumu par apelācijas sūdzības iesniedzēja klasificēšanu A7 pakāpē, kā arī 2003. gada 24. novembra lēmumu, ar kuru tika noraidīta viņa iesniegtā sūdzība;

               —

               īstenot savu absolūto kompetenci, piespriežot izmaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam EUR 538 121,79 kā finansiālu atlīdzību par zaudējumiem, kas radušies Komisijas prettiesiskās rīcības, pieņemot nelabvēlīgo lēmumu, dēļ, un kuru ietekmi administratīvā reforma ir pastiprinājusi uz visu apelācijas sūdzības iesniedzēja dzīvi;

               —

               piešķirt EUR 50 000 kā zaudējumu atlīdzību par novēloto nolēmuma pieņemšanu pirmajā instancē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam radušies tiesvedībā Pirmās instances tiesā un šajā apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savā apelācijas sūdzībā par 2008. gada 15. oktobra spriedumu lietā T-66/04 Christos Gogos/Komisija apelācijas sūdzības iesniedzējs Christos Gogos vispirms ir izvirzījis divus pamatus savu prasījumu atbalstam attiecībā uz Pirmās instances tiesas sprieduma atcelšanu.
   Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz piecu no sešiem atcelšanas pamatiem, kurus tas bija izvirzījis pirmajā instancē, nepietiekamu un kļūdainu novērtējumu.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka ilgais tiesvedības Pirmās instances tiesā laiks nav objektīvi pamatojams. Apelācijas sūdzības iesniedzējs arī norāda uz finansiālo un morālo kaitējumu, ko radījusi šī kavēšanās.


title: lieta C-228/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento 2005. gada 21. marta rīkojumu lietā Stradasfalti Srl pret Argenzia Entrate Ufficio Trento

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento 2005. gada 21. marta rīkojumu lietā Stradasfalti Srl pret Argenzia Entrate Ufficio Trento
   (lieta C-228/05)
   (2005/C 193/25)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 21. marta rīkojumu lietā Stradasfalti Srl pret Agenzia Entrate Ufficio Trento un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 24.maijā.

      Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai 17. panta 7. punkta pirmais teikums Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā Direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, ievērojot šī paša panta 2. punktu ir interpretējams tādējādi, ka

                           (a)

                           tas iestājas pret to, ka dalībvalsts paziņojums par tāda valsts tiesību akta pieņemšanu kā apskatāmā Prezidenta Dekrēta Nr. 633/72 šobrīd spēkā esošā 19.a panta 1. punkta c) un d) apakšpunkts, kura iedarbība vēlāk pagarināta, kas ierobežo PVN atskaitīšanas tiesības attiecībā uz preču izmantošanu un apkopi atbilstoši 17. panta 2. punktam, tiek uzskatīts par “apspriešanos ar Pievienotās vērtības nodokļa komiteju” ko paredz šīs direktīvas 29. pants, ja PVN komiteja ir ņēmusi vērā tikai to, ka šāda norma ir pieņemta;

                           (b)

                           tas iestājas arī pret to, ka ikviens ierobežojums PVN atskaitīšanas tiesībām saistībā ar (a) apakšpunktā minēto preču pirkumu, izmantošanu un apkopi, kas pieņemts pirms apspriešanās ar PVN Komiteju un ir spēkā, pamatojoties uz vairākiem tā darbību pagarinošiem un vairāk nekā 25 gadu garumā secīgi pieņemtiem tiesību aktiem, tiek uzskatīts par pasākumu, kas atrodas tās piemērošanas sfērā?

                           (c)

                           ja atbilde uz 1 (b) jautājumu ir apstiprinoša, Tiesu lūdz norādīt kritērijus, kas ļautu noteikt iespējamo maksimālo laika periodu, šādiem spēkā esamības pagarinājumiem uz Sestās direktīvas 17. panta 7. punktā minēto ciklisko saimniecisko iemeslu pamata, vai arī precizēt, vai tas, ka netiek ievērots atbrīvojumu pagaidu raksturs (tie laika gaitā tiek atkārtoti) piešķir nodokļu maksātājam atskaitīšanas tiesības.

               2.

               Ja nav izpildīti iepriekš minētajai 17. panta 7. punktā paredzētajai procedūrai izvirzītie nosacījumi, Tiesa tiek lūgta konstatēt, vai Sestās direktīvas 17. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas iestājas pret valsts tiesību aktu vai administratīvu praksi, ko dalībvalsts pieņēmusi pēc Sestās direktīvas stāšanās spēkā (Itālijā — 1979. gada 1. janvāris), kurš, objektīvi un bez termiņa ierobežojumiem, ierobežo PVN atskaitījumu attiecībā uz noteiktu automašīnu iegādi, izmantošanu un apkopi.


title: Lieta C-433/10 P: Tiesas 2011. gada 31. marta rīkojums — Volker Mauerhofer /Eiropas Komisija (Apelācija — Savienības atbalstīts projekts Bosnijā un Hercegovinā — Līgumi, kas noslēgti starp Komisiju un konsorciju, kā arī starp konsorciju un ekspertiem — Komisijas administrācijas rīkojums, ar ko groza tās līgumu ar minēto konsorciju — Prasība atcelt šo administrācijas rīkojumu, ko ir cēlis viens no ekspertiem — Pieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — Cēloņsakarība starp Komisijas administrācijas rīkojumu un apgalvotajiem zaudējumiem, kas esot nodarīti minētajam ekspertam)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/11

         Tiesas 2011. gada 31. marta rīkojums — Volker Mauerhofer/Eiropas Komisija
   (Lieta C-433/10 P) (1)

   (Apelācija - Savienības atbalstīts projekts Bosnijā un Hercegovinā - Līgumi, kas noslēgti starp Komisiju un konsorciju, kā arī starp konsorciju un ekspertiem - Komisijas administrācijas rīkojums, ar ko groza tās līgumu ar minēto konsorciju - Prasība atcelt šo administrācijas rīkojumu, ko ir cēlis viens no ekspertiem - Pieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - Cēloņsakarība starp Komisijas administrācijas rīkojumu un apgalvotajiem zaudējumiem, kas esot nodarīti minētajam ekspertam)
   2011/C 252/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Volker Mauerhofer (pārstāvis — J. Schartmüller, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvis — S. Boelaert)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas celta par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. jūnija rīkojumu lietā T-515/08 Mauerhofer/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2008. gada 9. septembra Lēmumu par apmaksājamo darba dienu skaita samazināšanu, kas piešķirtas prasītājam, lai izpildītu uzdevumus, kas izriet no ekspertīzes līguma (Līgums Nr. MC/5043/025/001/2008 — “Value Chain Mapping Analysis”), kurš noslēgts ar Bosnijā un Hercegovinā īstenotā projekta atbildīgo personu, izpildot pamatlīgumu “EuropeAid/123314/C/SER/multi — 5. daļa — “Studijas, novērtējumi un prezentācijas tirdzniecības, uzņēmumu un reģionālās ekonomiskās integrācijas nozarē” ” — Apstrīdama akta neesamība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               V. Mauerhofer atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 06.11.2010.


title: lieta C-111/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Regeringsrätten2005. gada 24. februāra lēmumu lietā Aktiebolaget NN pret Skatteverket

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Regeringsrätten2005. gada 24. februāra lēmumu lietā Aktiebolaget NN pret Skatteverket

   (lieta C-111/05)
   (2005/C 106/38)
   tiesvedības valoda — zviedru
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Regeringsrätten (Augstākā administratīvā tiesa, Zviedrija) 2005. gada 24. februāra lēmumu lietā Aktiebolaget NN pret Skatteverket un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 4. martā.

      Regeringsrätten lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai ar nodokli apliekams darījums par kabeļa piegādi un uzstādīšanu, kas novietots starp divu dalībvalstu teritorijām un arī ārpus Kopienas teritorijas, un uz ko acīmredzami attiecas lielāka daļa kopējo izmaksu, ir uzskatāms par preču piegādi direktīvas (1) normu par ar nodokli apliekamu darījumu vietu izpratnē?

               2)

               ja tomēr šāds darījums ir uzskatāms par pakalpojuma sniegšanu, vai ir jāuzskata, ka šim pakalpojumam ir tāda saikne ar nekustamo īpašumu, ka pakalpojuma sniegšanas vieta ir nosakāma saskaņā ar 9. panta 2. punkta a) apakšpunktu?

               3)

               ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai 8. panta 1. punkta a) apakšpunkts vai, alternatīvi, 9. panta 2. punkta a) apakšpunkts, ir interpretējams tādējādi, ka darījums ir sadalāms, pamatojoties uz kabeļa teritoriālo novietojumu?

               4)

               ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, vai 8. panta 1. punkta a) apakšpunkts vai, alternatīvi, 9. panta 2. punkta a) apakšpunkts, kā arī 2. panta 1. punkts un 3. panta 1. punkts, ir saprotami tādējādi, ka pievienotās vērtības nodoklis nav jāmaksā par to preču piegādes vai pakalpojumu sniegšanas daļu, kas attiecas uz teritoriju ārpus Kopienas?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-219/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Marta Andreasen iesniedza 2005. gada 6. jūnijā

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/25

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Marta Andreasen iesniedza 2005. gada 6. jūnijā
   (Lieta T-219/05)
   (2005/C 205/47)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 6. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Marta Andreasena [Marta Andreasen], ar dzīvesvietu Barselonā (Spānija), kuru pārstāv Žuljēns Lekrērs [Julien Leclère] un Žans-Marī Verlēns [Jean-Marie Verlaine], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lietā Andreasen Marta/Komisija pieņemto 2004. gada 13. oktobra lēmumu (SEC 2004 12 57 FINAL) un daļēji atjaunot prasītājas ierēdņa vietu ar identisku rangu un pakāpi (proti, A2-AD15), jo tika pārkāpts ECTK 6. panta 1. punkts un Civildienesta noteikumu IX Pielikuma 6., 9., 10. un 24. pants;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai maksāt pabalstu, kas vienāds ar pienākušos algu apmēru, ko prasītājai vajadzēja saņemt no apstrīdētā lēmuma spēkā stāšanās brīža līdz sprieduma pasludināšanas dienai, ko Pirmās instances tiesa pasludinās sakarā ar prasītājas ciestajiem zaudējumiem, proti, EUR 12 300 par katru tekošo mēnesi;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai maksāt summu EUR 1 000 000 apmērā sakarā ar ciesto morālo kaitējumu;

               —

               pakārtoti, ja Pirmās instances tiesa nospriedīs, ka prasītājas primārais prasījums nav apmierināms, tādā gadījumā piespriest Eiropas Kopienu Komisijai maksāt summu, ko sastāda:

                           i)

                           visas prasītājai pienākošās algas līdz 65 gadu vecumam (oficiālais pensijas vecums);

                           ii)

                           prasītājas pensijas fondam atbilstoša iemaksa;

                           iii)

                           UR 1 000 000 sakarā ar morālo kaitējuma atlīdzināšanu;

               —

               piespriest Komisijai maksāt summu EUR 12 000 apmērā, nolūkā segt prasītājai radušos izdevumus, kas nav tiesāšanās izdevumi;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un izdevumus, kas nav tiesāšanās izdevumi.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2001. gada 11. decembra lēmumu prasītāja tika iecelta Komisijas grāmatveža un budžeta izpildes direktora amatā. 2002. gada 22. maijā viņa no grāmatveža pienākumu izpildes tika atbrīvota. Viņa tika atlaista ar 2002. gada 28. augustu, un pret viņu tika uzsākta disciplinārā procedūra. Disciplinārā padome tika izveidota 2004. gada martā. Šīs padomes ieteikumu rezultātā prasītāja ar apstrīdēto lēmumu tika atbrīvota no šo amatu pienākumu izpildes.
   Ar savu pirmo pamatu prasītāja vispirms uzsver procedūras spēkā neesamību, kuras rezultātā norisinājās atbrīvojums no amata, pamatojoties uz to, ka šajā gadījumā netika ievēroti Civildienesta noteikumu IX Pielikuma 8. pantā paredzētie objektivitātes un neatkarības nosacījumi, kā arī Eiropas Cilvēktiesību Konvencijas 6. pants. Šajā kontekstā viņa uzsver, ka, no vienas puses, komisāri, kas pret viņu izvirzīja apsūdzību, ir bijuši AIPN, kas lēma par atbrīvošanu no amata, locekļi, un, no otras puses, — disciplinārās padomes sastāvā izņēmuma kārtā bija tikai Komisijas ierēdņi.
   Ar otro pamatu, prasītāja vispirms uzsver, ka lēmums par viņas atsaukumu ir atzīstams kā viņai domāts otrs disciplinārais sods, kas pamatots uz tiem pašiem faktiem, kuru rezultātā viņa tika atlaista, un ar to attiecīgi ir pārkāpts Civildienesta noteikumu IX Pielikuma 9. pants. Tā paša pamata ietvaros viņa norāda uz tā paša pielikuma 24. pantā paredzēto termiņu pārsniegšanu. Atbilstoši prasītājas teiktajam, šis pārsniegums ir Eiropas Cilvēktiesību Konvencijas 6. panta pārkāpums. Otrkārt, prasītāja norāda uz apstrīdētajam lēmumam trūkst pamatojuma, kā arī uz minētā soda, kas tai tika piespriests, nesamērīgumu.


title: Lieta T-262/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 15. jūnija spriedums – Kiselev/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi tādu darbību dēļ, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukraina — Līdzekļu iesaldēšana — Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā — Fiziska persona, kas aktīvi atbalsta darbības vai politiku, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukraina — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Vārda brīvība — Samērīgums — Tiesības uz aizstāvību

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 15. jūnija spriedums – Kiselev/Padome
   (Lieta T-262/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi tādu darbību dēļ, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukraina - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanu dalībvalstu teritorijā - Fiziska persona, kas aktīvi atbalsta darbības vai politiku, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukraina - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Vārda brīvība - Samērīgums - Tiesības uz aizstāvību)
   (2017/C 249/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Dmitrii Konstantinovich Kiselev (Korolev, Krievija) (pārstāvji – J. Linneker, solicitor, T. Otty, barrister un B. Kennelly, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – V. Piessevaux un J.-P. Hix)

      Priekšmets

   par prasības pieteikumu saskaņā ar LESD 263. pantu, ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Padomes 2015. gada 13. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/432, ar ko groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2015, L 70, 47. lpp.), un Padomes 2015. gada 13. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/427, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2015, L 70, 1. lpp.), otrkārt, Padomes 2015. gada 14. septembra Lēmumu (KĀDP) 2015/1524, ar ko groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2015, L 239, 157. lpp.), un Padomes 2015. gada 14. septembra Īstenošanas regulu (ES) 2015/1514, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2015, L 239, 30. lpp.), treškārt, Padomes 2016. gada 10. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/359, ar ko groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2016, L 67, 37. lpp.), un Padomes 2016. gada 10. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/353, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2016, L 67, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dmitrii Konstantinovich Kiselev atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta C-541/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. oktobrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnijas Republika) — Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. oktobrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnijas Republika) — Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ

      (Lieta C-541/11)
      (2012/C 25/54)
      Tiesvedības valoda — slovēņu

         Iesniedzējtiesa

         Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Jožef Grilc

         Atbildētāja: Slovensko zavarovalno združenje GIZ

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Direktīvas 2000/26/EK (1) 6. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka kompensācijas iestādei cietušās personas dzīvesvietas valstī ir tiesībspēja būt par atbildētāju tiesvedībā, ko minētā persona — kurai ir nodarīts kaitējums ceļu satiksmes negadījumā, kas noticis dalībvalstī, kas nav minētās personas dzīvesvietas dalībvalsts, un ko izraisījusi tāda mehāniskā transportlīdzekļa lietošana, kas apdrošināts un parasti atrodas kādā dalībvalstī — ierosina, lai saņemtu kompensācijas maksājumu, gadījumā, ja trijos mēnešos pēc tam, kad minētā persona bija nosūtījusi kompensācijas prasību tās personas, kura ir izraisījusi negadījumu, apdrošināšanas sabiedrībai vai minētās sabiedrības atlīdzības prasību administrēšanas pārstāvim, minētā sabiedrība vai minētais pārstāvis nav snieguši pamatotu atbildi par konkrēto prasību?

         (1)  OV L 181, 65. lpp.


title: Apvienotās lietas T-57/04 un T-71/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūnija spriedums — Budějovický Budvar un Anheuser-Busch /ITSB ( AB GENUINE Budweiser KING OF BEERS ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas iekļauj vārdus AB , genuine , budweiser , king of beers , reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme BUDWEISER — Cilmes vietu nosaukumi, kas ir reģistrēti saskaņā ar Lisabonas vienošanos — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. punkts — Iebildumu daļēja apmierināšana un noraidīšana)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/19

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūnija spriedums — Budějovický Budvar un Anheuser-Busch/ITSB (“AB GENUINE Budweiser KING OF BEERS”)
   (Apvienotās lietas T-57/04 un T-71/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas iekļauj vārdus “AB’, “genuine’, “budweiser’, “king of beers’, reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “BUDWEISER’ - Cilmes vietu nosaukumi, kas ir reģistrēti saskaņā ar Lisabonas vienošanos - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. punkts - Iebildumu daļēja apmierināšana un noraidīšana)
   (2007/C 170/35)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja lietā T-57/04: Budějovický Budvar, národní podnik, Česke Budejovice [Česke Budějovice] (Čehijas Republika) (pārstāvji — F. Faigenbauma [F. Fajgenbaum], advokāte)

      Prasītāja lietā T-71/04: Anheuser-Busch, Inc., Sentluisa [Saint Louis], Misūri [Missouri] (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — sākotnēji V. fon Bomhards [V. von Bomhard], A. Renks [A. Renck], A. Polmans [A. Pohlmann], D. Olgarts [D. Ohlgart] un B. Gēbels [B. Goebel], vēlāk — fon Bomhards, Renks, Olgarts un Gēbels, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. Folliard-Monguiral [A. Folliard-Monguiral] un I. de Medrano Kavaljero [I. de Medrano Caballero])

      Citas procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces, kas iestājušās lietā Pirmās instances tiesā: Anheuser-Busch, Inc. (lietā T-57/04) un Budějovický Budvar, národní podnik (lietā T-71/04)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 3. decembra lēmumu (lietas R 1024/2001-2 un R 1000/2001-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Budějovický Budvar, národní podnik un Anheuser-Busch, Inc.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               lietā T-57/04:

                           —

                           prasību noraidīt;

                           —

                              Budějovický Budvar, národní podnik atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

               2)

               lietā T-71/04:

                           —

                           tiesvedību lietā izbeigt pirms sprieduma taisīšanas;

                           —

                              Anheuser-Busch, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 94, 17.4.2004.


title: Lieta T-276/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — Martin /Parlaments (Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/10

         Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedums — Martin/Parlaments
   (Lieta T-276/07) (1)

   (Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana)
   2011/C 38/13
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hans-Peter Martin (Vīne, Austrija) (pārstāvji — É. Boigelot, T. Bontinck un S. Woog, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotneji H. Krück, D. Moore un C. Karamarcos, pēc tam H. Krück, D. Moore un M. Windisch)

      Priekšmets

   Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2007. gada 10. maija lēmuma un tiktāl, ciktāl nepieciešams, Parlamenta finanšu ģenerāldirektora 2007. gada 13. jūnija paziņojuma par parādu, ar kuru ir izpildīts 2007. gada 10. maija lēmums, kā arī vajadzības gadījumā jebkura lēmuma par iepriekšminēto aktu izpildi, kas ir pieņemts procedūras laikā, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hans-Peter Martin atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 08.09.2007.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 18. novembrī lietā C-284/02 (Bundesarbeitsgericht lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Land Brandenburg pret Ursula Sass (Sociālā politika — Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji — EKL 141. pants — Vienlīdzīgs atalgojums — Direktīva 76/207/EEK — Vienlīdzīga attieksme — Grūtniecības un dzemdību atvaļinājums — Pāreja uz augstāku atalgojuma pakāpi — Atbilstoši bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas tiesību aktiem piešķirtā grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma neņemšana vērā pilnā apmērā)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 18. novembrī
   lietā C-284/02 (Bundesarbeitsgericht lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Land Brandenburg pret Ursula Sass (1)

   (Sociālā politika - Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji - EKL 141. pants - Vienlīdzīgs atalgojums - Direktīva 76/207/EEK - Vienlīdzīga attieksme - Grūtniecības un dzemdību atvaļinājums - Pāreja uz augstāku atalgojuma pakāpi - Atbilstoši bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas tiesību aktiem piešķirtā grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma neņemšana vērā pilnā apmērā)
   (2005/C 6/10)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-284/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Bundesarbeitsgericht (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 21. martā un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 2. augustā, tiesvedībā Land Brandenburg pret Ursula Sass, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesnesis A. Rosas (referents), tiesnese R. Silva de Lapuerta, tiesneši K. Lenaerts un S. von Bahr, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretāre F. Contet, galvenā administratore, 2004. gada 18. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīva 76/207 par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem aizliedz paredzēt tādā kolektīvajā līgumā kā Bundes-Angestelltentarifvertrag-Ost (Austrumvācijas valsts sektora ierēdņu, kuri strādā uz līgumu pamata, kolektīvais līgums) atskaitīt no kvalifikācijas perioda laika posmu, kurā sieviešu dzimuma darba ņēmēja izmantoja grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu atbilstoši bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas tiesību aktiem, kas pārsniedz 8 nedēļu ilgumu, ko paredz Vācijas Federatīvās Republikas tiesību akti, uz kuriem atsaucas šis līgums, ja abu atvaļinājumu periodu mērķi un nolūks attiecas uz sievietes aizsardzību sakarā ar grūtniecību un dzemdībām, kā to paredz šīs direktīvas 2. panta 3. punkts. Tas ir valsts tiesas uzdevums – izvērtēt, vai šie nosacījumi ir izpildīti.

      (1)  OV C 261, 26.10.2002.


title: Lieta T-341/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. maija rīkojums – De Masi/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Piekļuves pieteikums pamatojoties uz starpiestāžu sadarbību atbilstoši LESD 230. pantam — Dokumenti par Padomes izveidotās grupas “Rīcības kodekss (uzņēmējdarbības nodokļi)” darbību — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. maija rīkojums – De Masi/Komisija
   (Lieta T-341/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Piekļuves pieteikums pamatojoties uz starpiestāžu sadarbību atbilstoši LESD 230. pantam - Dokumenti par Padomes izveidotās grupas “Rīcības kodekss (uzņēmējdarbības nodokļi)” darbību - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2017/C 221/40)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Fabio De Masi (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – A. Fischer-Lescano, profesors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Erlbacher un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt lēmumu, kas ietverts Komisijas 2016. gada 8. jūnija vēstulē, atbildot uz Eiropas Parlamenta Īpašās komitejas nodokļu nolēmumu un rakstura vai ietekmes ziņā līdzīgu pasākumu jautājumos (TAXE2) priekšsēdētāja pieteikumu sniegt pilnīgu piekļuvi grupas “Rīcības kodekss (uzņēmējdarbības nodokļi)” dokumentiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Fabio De Masi sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 287, 8.8.2016.


title: Lietas T-67/97 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/63

         Lietas T-67/97 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/133)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 16. jūnijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-67/97 J.P.M. Wolfs/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 142, 10.05.1997.


title: lieta T-123/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Olivier Chassagne iesniedza 2005. gada 11. martā

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/36

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Olivier Chassagne iesniedza 2005. gada 11. martā
   (lieta T-123/05)
   (2005/C 115/65)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 11. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Olivjē Šasāns [Olivier Chassagne], ar dzīvesvietu Briselē, (Beļģija), kuru pārstāv Stefans Rodrigess [Stéphane Rodrigues] un Jola Minači [Yola Minatchy], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 9. decembra lēmumu, ar kuru sniegta atbilde uz prasītāja 2004. gada 28. maija sūdzību, un uzlikt par pienākumu iecēlējinstitūcijai veikt visas ar šo atcelšanu saistītās darbības;

               2)

               atzīt, ka jebkāda nepamatota un objektīvi neattaisnojama diskriminācija sakarā ar izcelsmes vietas un/vai nodarbinātības vietas piederību ģeogrāfiskā nozīmē Eiropas kontinentam, ir nelikumīga, un atzīt par nelikumīgu iepriekšējo Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta 4. punktu;

               3)

               neatkarīgi no iepriekš minētā atgādināt, ka Reinjona [Réunion] atbilstoši EK līguma 229. panta 2. punktam ir neatņemama Kopienas sastāvdaļa un ar tās dalībvalsts pievienošanos arī uz to attiecas EOTK līgums un Eiropas Savienības dibināšanas līgums, un uzsvērt, ka šajā sakarā Eiropas ierēdņiem, kas nāk no šādas teritorijas, ir tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi salīdzinājumā ar tiem, kas nāk no dalībvalsts, kas ģeogrāfiski atrodas Eiropā;

               4)

               piespriest prasītājam simbolisku kompensāciju EUR 1 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu un EUR 7200 par finansiālo zaudējumu;

               5)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apstrīd Komisijas lēmumu par to, ka uz prasītāju kā ierēdni, kas ir no Francijas aizjūras departamenta, neattiecas Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta 1. līdz 3. punkts, redakcijā, kas bija spēkā līdz 2004. gada 1. maijam.
   Savas prasības atbalstam prasītājs norāda uz apstrīdētā lēmuma juridiskā pamatojuma nelikumību, proti — iepriekšējo Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta 4. punkta nelikumību. Prasītājs uzskata, ka šim noteikumam trūkst pamatojuma, tas ir diskriminējošs un ar to tiek pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punkts.
   Bez tam prasītājs norāda, ka ir pārkāpts pienākums sniegt pamatojumu un vairāki Kopienu tiesību noteikumi un pamatprincipi, tādi kā rūpības pienākums, kā arī pielaista acīmredzama kļūda vērtējumā, pārkāpti vienlīdzīgas attieksmes un labas pārvaldības principi.


title: Lieta T-245/12: Prasība, kas celta 2012. gada 4. jūnijā — Gamesa Eólica /ITSB — Enercon (horizontāla zaļo krāsu kombinācija)

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 4. jūnijā — Gamesa Eólica/ITSB — Enercon (horizontāla zaļo krāsu kombinācija)
   (Lieta T-245/12)
   2012/C 243/43
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Sanz Cerralbo, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Enercon GmbH (Aurich, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 1. marta lēmumu lietā R 260/2011-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kas attēlo horizontālu zaļo krāsu kombināciju, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 2346542

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: lietas dalībniece, kas lūdz atzīt spēkā neesamību, savu pieteikumu ir pamatojusi ar Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 52. panta 1. punkta b) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas par Kopienas preču zīmi [Nr. 207/2009] 62. panta pārkāpums;

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-153/16: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 6. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Liela daudzuma lietotu riepu nepienācīga glabāšana — Atkritumu apglabāšana, neievērojot Direktīvās 2008/98/EK un 1999/31/EK noteiktās prasības — Vides un cilvēku veselības turpināts un ilgstošs apdraudējums

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/16

         Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 6. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-153/16) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Liela daudzuma lietotu riepu nepienācīga glabāšana - Atkritumu apglabāšana, neievērojot Direktīvās 2008/98/EK un 1999/31/EK noteiktās prasības - Vides un cilvēku veselības turpināts un ilgstošs apdraudējums)
   (2017/C 168/20)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. Sanfrutos Cano un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika (pārstāve – A. Grum)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieļaujot, ka kādā grants ieguves karjerā, kas atrodas Lovrenc na Dravskem polju (Slovēnija) pašvaldības teritorijā, tiek turpināti un ilgstoši apdraudēta vide un cilvēku veselība, nepienācīgi glabājot lielu daudzumu lietotu riepu, tostarp kopā ar citiem atkritumiem, un tās apglabājot pretēji prasībām, kas noteiktas Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvā 1999/31/EK par atkritumu poligoniem, Slovēnijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 5. panta 3. punkta d) apakšpunktā un Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvas 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 12. un 13. pantā, kā arī 36. panta 1. punktā noteiktos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Slovēnijas Republika sedz savus, kā arī divu trešdaļu apmērā atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus vienas trešdaļas apmērā.

      (1)  OV C 222, 20.6.2016.


title: Lieta C-208/07: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Bayerisches Landessozialgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Petra von Chamier-Glisczinski/Deutsche Angestellten-Krankenkasse (Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — III sadaļas 1. nodaļa — EKL 18., 39. un 49. pants — Pabalsti natūrā atkarības riska segšanai — Dzīvesvieta dalībvalstī, kas nav kompetentā valsts — Dzīvesvietas dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēma, kurā nav paredzēti pabalsti natūrā attiecībā uz atkarības risku)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/2

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums (Bayerisches Landessozialgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Petra von Chamier-Glisczinski/Deutsche Angestellten-Krankenkasse
   (Lieta C-208/07) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - III sadaļas 1. nodaļa - EKL 18., 39. un 49. pants - Pabalsti natūrā atkarības riska segšanai - Dzīvesvieta dalībvalstī, kas nav kompetentā valsts - Dzīvesvietas dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēma, kurā nav paredzēti pabalsti natūrā attiecībā uz atkarības risku)
   2009/C 220/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bayerisches Landessozialgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Petra von Chamier-Glisczinski

      Atbildētāja: Deutsche Angestellten-Krankenkasse

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bayerisches Landessozialgericht — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 19. panta 1. punkta a) apakšpunkta un tā 2. punkta interpretācija, ņemot vērā EKL 18., 39. un 49. pantu, ko skata kopā ar Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 10. pantu — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru algota darba ņēmēja, kas dzīvo citā dalībvalstī, kas nav kompetentā valsts, un saņem šajā kompetentajā valstī kombinēto pabalstu (naudas pabalsta un pabalsta natūrā kombinācija), ģimenes locekļiem ir tiesības saņemt tikai apgādājamā pabalstu (“Pflegegeld”), ko aprēķina saskaņā ar kompetentās valsts tiesību aktiem, ja dzīvesvietas valsts tiesību akti neparedz pabalstus natūrā par aprūpi, ko šis ģimenes loceklis saņem šajā dalībvalstī — Pabalstu natūrā izmaksāšana citā dalībvalstī, kuras sociālā nodrošinājuma sistēma paredz tikai šādus pabalstus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ja atšķirībā no kompetentās dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībvalstī, kur dzīvo aprūpējamā persona un kurā tā ir apdrošināta kā darba ņēmēja vai pašnodarbinātās personas ģimenes loceklis Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kas savukārt grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Regulu (EK) Nr. 1386/2001, izpratnē, nav paredzēti pabalsti natūrā tādos gadījumos, kad šai personai ir vajadzīga aprūpe, ar šīs regulas 19. vai 22. panta 1. punkta b) apakšpunktu kā tādu netiek izvirzīta prasība pabalstus piešķirt ārpus kompetentās valsts, ko vai nu veiktu kompetentā iestāde, vai tie tiktu piešķirti uz tās rēķina;

               2)

               ja atšķirībā no kompetentās valsts sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībvalsts, kurā aprūpējamā persona kā darba ņēmēja vai pašnodarbinātās personas Regulas Nr. 1408/71, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, kas savukārt grozīta ar Regulu Nr. 1386/2001, izpratnē ģimenes loceklis dzīvo, sociālā nodrošinājuma sistēmā nav paredzēti pabalsti natūrā attiecīgās atkarības situācijās, ar EKL 18. pantu tiek pieļauts, ka tādos kā pamata lietā minētie apstākļi tiek piemērots tāds kā pamata lietā Sociālā nodrošinājuma kodeksa (Sozialgesetzbuch) XI sējuma 34. pantā paredzētais tiesiskais regulējums, pamatojoties uz kuru, kompetentā iestāde šādos apstākļos neatkarīgi no mehānismiem, kas ieviesti ar minētās regulas 19. pantu vai attiecīgajā gadījumā ar 22. panta 1. punkta b) apakšpunktu, uz nenoteiktu laiku atsakās uzņemties segt izdevumus, kas saistīti ar aprūpi aprūpes iestādē dzīvesvietas valstī, kas šajā gadījumā atbilst pabalstiem, kurus šī persona būtu varējusi saņemt par aprūpi aprūpes iestādē, kas noslēgusi līgumu, kompetentajā valstī.

      (1)  OV C 155, 07.07.2007.


title: Lieta C-328/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Österreichischer Gewerkschaftsbund / Wirtschaftskammer Österreich – Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2001/23/EK — Darbinieku tiesību aizsardzība uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā — Īpašumtiesību saņēmēja pienākums ievērot koplīguma noteikumus un nosacījumus, kamēr stājas spēkā cits koplīgums — Koplīguma jēdziens — Valsts tiesību akti, kuros paredzēts, ka izbeigtais koplīgums turpina radīt tiesiskas sekas, kamēr stājas spēkā cits koplīgums

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/15

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Österreichischer Gewerkschaftsbund/Wirtschaftskammer Österreich – Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen

   (Lieta C-328/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/23/EK - Darbinieku tiesību aizsardzība uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā - Īpašumtiesību saņēmēja pienākums ievērot koplīguma noteikumus un nosacījumus, kamēr stājas spēkā cits koplīgums - Koplīguma jēdziens - Valsts tiesību akti, kuros paredzēts, ka izbeigtais koplīgums turpina radīt tiesiskas sekas, kamēr stājas spēkā cits koplīgums)
   2014/C 409/21
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Österreichischer Gewerkschaftsbund

      Atbildētājs: Wirtschaftskammer Österreich – Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 3. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs tiesību normas izpratnē par “koplīguma noteikumiem un nosacījumiem” ir jāuzskata ar koplīgumu noteikti noteikumi un nosacījumi, kas saskaņā ar dalībvalsts tiesībām, neraugoties uz minētā koplīguma izbeigšanu, joprojām ir piemērojami darba apstākļiem, kuriem pirms koplīguma izbeigšanas tie bija tieši piemērojami, līdz brīdim, kad minētajiem darba apstākļiem tiek piemērots jauns koplīgums vai ar attiecīgajiem darba ņēmējiem tiek noslēgts jauns individuāls nolīgums.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013.


title: Lieta C-428/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Justice ( England and Wales ) 2007. gada 14. septembra rīkojumu – Mark Horvath / Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Justice (England and Wales) 2007. gada 14. septembra rīkojumu –Mark Horvath/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

   (Lieta C-428/07)
   (2007/C 297/36)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   High Court of Justice
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Mark Horvath

      Atbildētājs: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja dalībvalstī ir izveidota decentralizētās valdības sistēma, saskaņā ar kuru, lai nodrošinātu dalībvalsts pienākumu izpildi atbilstoši Kopienu tiesībām, centrālās valsts institūcijas saglabā tiesības rīkoties attiecībā uz visu dalībvalsts teritoriju, saistībā ar Padomes Regulu (EK) Nr.1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (1) (turpmāk tekstā — “Padomes Regula”):

                           a)

                           vai saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 1782/2003 5. pantu un IV pielikumu dalībvalsts var savos standartos par labiem lauksaimniecības un vides apstākļiem iekļaut prasības saistībā ar redzama publiskā ceļa servitūtu uzturēšanu?

                           b)

                           ja dalībvalsts iekšējā konstitucionālā iekārta noteic, ka dažādām decentralizētajām administrācijām ir likumdošanas tiesības attiecībā uz dažādām dalībvalsts sastāvdaļām, vai var radīt nepieļaujamu diskrimināciju tas, ka šīs valsts sastāvdaļāas nosaka atšķirīgus standartus labiem lauksaimniecības un vides apstākļiem saistībā ar Padomes Regulas 5. pantu un IV pielikumu?

      (1)  OV L 270, 1. lpp.


title: Lieta T-25/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — González y Díez /Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsts neparedzētu pārstrukturēšanas izmaksu segšanai — Iepriekšējā lēmuma atsaukšana — EOTK līguma darbības izbeigšanās — Komisijas kompetence — Kopienu tiesību sistēmas kontinuitāte — Būtisku formas prasību pārkāpuma neesamība — Tiesiskās paļāvības aizsardzība — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/24

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — González y Díez/Komisija
   (Lieta T-25/04) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsts neparedzētu pārstrukturēšanas izmaksu segšanai - Iepriekšējā lēmuma atsaukšana - EOTK līguma darbības izbeigšanās - Komisijas kompetence - Kopienu tiesību sistēmas kontinuitāte - Būtisku formas prasību pārkāpuma neesamība - Tiesiskās paļāvības aizsardzība - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2007/C 247/36)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: González y Díez, SA, Villabona-Lanera [Villabona-Llanera] (Spānija) (pārstāvji — H. Diess-Hohleitners [J. Díez-Hochleitner] un A. Martiness Sančess [A. Martínez Sánchez], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji H. Buendia Sjerra [J. Buendía Sierra], pārstāvis, pēc tam — K. Uraka Kavjedess [C. Urraca Caviedes], pārstāvis, kam palīdz H. Buendia Sjerra [J. Buendía Sierra], advokāts)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt 1., 3. un 4. pantu Komisijas 2003. gada 5. novembra Lēmumā 2004/340/EK, kas attiecas uz atbalstu uzņēmumam González y Díez, SA, neparedzētu izmaksu segšanai (2001. gada atbalsts un ļaunprātīga 1998. un 2000. gada atbalsta izmantošana) un ar ko groza Lēmumu 2002/827/EOTK (OV 2004, L 119, 26. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               3. panta b) punkts tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēta summa EUR 54 057,63 (ESP 8 994 433) apmērā, un 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts Komisijas 2003. gada 5. novembra Lēmumā 2004/340/EK, kas attiecas uz atbalstu uzņēmumam González y Díez, SA, neparedzētu izmaksu segšanai (2001. gada atbalsts un ļaunprātīga 1998. un 2000. gada atbalsta izmantošana) un ar ko groza Lēmumu 2002/827/EOTK, tiek atcelti;

               2)

               pārējā daļā prasība tiek noraidīta;

               3)

                  González y Díez, SA sedz četras piektdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina četras piektdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem un Komisija sedz vienu piektdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina vienu piektdaļu no González y Díez, SA tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 71, 20.3.2004.


title: Lieta C-491/10 PPU: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums ( Oberlandesgericht Celle (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Joseba Andoni Aguirre Zarraga/Simone Pelz (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — Jurisdikcija, spriedumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību — Vecāku atbildība — Aizgādības tiesības — Bērna nolaupīšana — 42. pants — Kompetentās (Spānijas) tiesas taisīta apliecināta sprieduma, ar kuru ir noteikta bērna atpakaļatdošana, izpilde — Izpildes tiesas (Vācija) kompetence atteikties izpildīt minēto spriedumu smaga bērna tiesību pārkāpuma gadījumā)

text:
               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/12

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums (Oberlandesgericht Celle (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Joseba Andoni Aguirre Zarraga/Simone Pelz

   (Lieta C-491/10 PPU) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - Jurisdikcija, spriedumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību - Vecāku atbildība - Aizgādības tiesības - Bērna nolaupīšana - 42. pants - Kompetentās (Spānijas) tiesas taisīta apliecināta sprieduma, ar kuru ir noteikta bērna atpakaļatdošana, izpilde - Izpildes tiesas (Vācija) kompetence atteikties izpildīt minēto spriedumu smaga bērna tiesību pārkāpuma gadījumā)
   2011/C 63/23
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Celle

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Joseba Andoni Aguirre Zarraga

      Atbildētāja: Simone Pelz

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Celle — Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 1. lpp.) 42. panta interpretācija — Bērna nolaupīšana — Kompetentās (Spānijas) tiesas sprieduma, ar kuru ir noteikta bērna atpakaļatdošana, izpilde — Izpildes tiesas (Vācija) kompetence atteikties izpildīt minēto spriedumu smaga bērna tiesību pārkāpuma gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

   Tādos apstākļos kā pamata lietā izpildes dalībvalsts kompetentā tiesa nevar iebilst pret apliecināta nolēmuma izpildi, ar kuru ir noteikta nelikumīgi aizturēta bērna atpakaļatdošana, ar pamatojumu, ka izcelsmes dalībvalsts tiesa, kura ir pieņēmusi šo nolēmumu, esot pārkāpusi Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 42. pantu, kas interpretēts saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 24. pantu, un šāda pārkāpuma esamības vērtējums ir tikai un vienīgi izcelsmes dalībvalsts tiesu kompetencē.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta C-557/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. oktobrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Hermann Lutz/Elke Bäuerle kā maksātnespējas procedūras pār ECZ Autohandel GmbH mantu administratore

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. oktobrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Hermann Lutz/Elke Bäuerle kā maksātnespējas procedūras pār ECZ Autohandel GmbH mantu administratore
   (Lieta C-557/13)
   2014/C 15/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Atbildētājs un kasācijas sūdzības iesniedzējs: Hermann Lutz

      Prasītāja un kasācijas tiesvedībā atbildētāja: Elke Bäuerle, kā maksātnespējas procedūras pār ECZ Autohandel GmbH mantu administratore

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (1) 13. pants ir piemērojams, ja pirms maksātnespējas procedūras sākšanas apķīlātas summas izmaksa, ko maksātnespējas administrators ir apstrīdējis, notiek tikai pēc procedūras sākšanas?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai iebildums saskaņā ar Maksātnespējas regulas 13. pantu attiecas arī uz noilguma, apstrīdēšanas un prasības celšanas termiņiem, kuri ir paredzēti apstrīdētā tiesiskā darījuma pamatā esošajos tiesību aktos (lex causae)?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša: vai arī formas prasības, kas ir jāievēro prasījuma izvirzīšanā Maksātnespējas regulas 13. panta izpratnē, nosaka atbilstoši lex causae vai tomēr atbilstoši lex fori concursus?

      (1)  OV L 160, 1. lpp.


title: Lieta C-346/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. jūnijā iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) — Ville de Mons / KPN Group Belgium SA

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. jūnijā iesniedza Cour d'appel de Mons (Beļģija) — Ville de Mons/KPN Group Belgium SA

   (Lieta C-346/13)
   2013/C 252/35
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Mons

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ville de Mons

      Atbildētāja: KPN Group Belgium SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu [“atļauju izsniegšanas direktīvas”] (1) 13. pants aizliedz pašvaldībām ar budžetu saistītu vai citu iemeslu dēļ noteikt maksājumus par telekomunikāciju operatoru saimniecisko darbību, kas izpaužas kā šai darbībai paredzētu GSM torņu, mastu vai antenu izvietošana to teritorijā?

      (1)  OV L 108, 21. lpp.


title: Lieta C-188/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) 2009. gada 28. maija rīkojumu — Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku/Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) 2009. gada 28. maija rīkojumu — Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku/Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku
   (Lieta C-188/09)
   2009/C 193/06
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Białymstoku

      Atbildētājs: Profaktor Kulesza, Frankowski, Trzaska spółka jawna w Białymstoku

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1967. gada 11. aprīļa Pirmās direktīvas 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu (1) 2. panta pirmā un otrā daļa apvienojumā ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopējā pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (2) 2. pantu, 10. panta 1. un 2. punktu, kā arī 17. panta 1. un 2. punktu pieļauj, ka saskaņā ar 2004. gada 11. marta likuma par [pievienotās vērtības] nodokli precēm un pakalpojumiem [Dz. U. Nr. 54, 535. poz., ar grozījumiem] 111. panta otro daļu apvienojumā ar pirmo daļu nodokļu maksātājiem, kas slēdz pārdošanas darījumus fiziskām personām, kuras neveic saimniecisku darbību, kā arī personām, kuras veic saimniecisku darbību individuālos, lauksaimniecības preces ražojošos uzņēmumos, bet kuras nepilda paredzēto pienākumu, veikt apgrozījuma un [budžetā] maksājamā nodokļa summu uzskaiti, izmantojot maksājumu reģistrēšanas kases aparātus, uz laiku tiek atņemtas tiesības samazināt [budžetā] maksājamā nodokļa summu par 30 % no nodokļa summas, kas aprēķināta, saņemot preces un pakalpojumus?

               2)

               Vai “īpaši pasākumi” Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopējā pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze 27. panta 1. punkta nozīmē, kādi ir paredzēti ar 2004. gada 11. marta likuma par nodokli precēm un pakalpojumiem [Dz. U. Nr. 54, 535. poz., ar grozījumiem] 111. panta otrajā daļā apvienojumā ar pirmo daļu, var pastāvēt attiecībā uz nodokļu maksātājiem, kuri nepilda paredzēto pienākumu veikt apgrozījuma un maksājamā nodokļa summu uzskaiti, izmantojot maksājumu reģistrēšanas kases aparātus, un vai to ieviešanai ir nepieciešams piemērot 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 27. panta 2. — 4. punktā paredzēto procedūru?

               3)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopējā pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze 33. panta pirmajā daļā minētās dalībvalstu tiesības ietver tiesības attiecībā uz nodokļu maksātājiem, kuri nepilda paredzēto pienākumu veikt apgrozījuma un maksājamā nodokļa summu uzskaiti, izmantojot maksājumu reģistrēšanas kases aparātus, piemērot sankciju, atņemot tiem uz laiku tiesības samazināt [budžetā] maksājamā nodokļa summu par 30 % no nodokļa summas, kas aprēķināta, saņemot preces un pakalpojumus, kā tas ir paredzēts ar 2004. gada 11. marta likuma par nodokli precēm un pakalpojumiem [Dz. U. Nr. 54, 535. poz., ar grozījumiem] 111. panta otrajā daļā apvienojumā ar pirmo daļu?

      (1)  OV L 1967, Nr. 71, 1301. lpp.

      (2)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-133/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 23. oktobra spriedums — TIM un TTV /ITSB — Past Perfect ( PAST PERFECT ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme PAST PERFECT — Pieteikuma par spēkā neesamības pasludināšanu noraidīšana — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkts — Minētās regulas 7. panta 2. punkts)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/29

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 23. oktobra spriedums — TIM un TTV/ITSB — Past Perfect (“PAST PERFECT”)
   (Lieta T-133/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “PAST PERFECT’ - Pieteikuma par spēkā neesamības pasludināšanu noraidīšana - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkts - Minētās regulas 7. panta 2. punkts)
   (2008/C 313/51)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TIM The International Music Company AG un TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH, Hamburga (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji J. Wendt un G. Kukuk, vēlāk — J. Wendt, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Past Perfect Ltd, Bucknell, Oxfordshire (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji S. Disraeli, vēlāk — K. Tinkler, solicitors)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 3. februāra lēmumu lietā R 150/2005-1 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp TIM The International Music Company AG un TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH, no vienas puses, un Past Perfect Ltd, no otras puses
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               TIM The International Music Company AG un TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


title: Lieta T-146/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. martā – Mondi/ACER

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/34

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. martā – Mondi/ACER

   (Lieta T-146/17)
   (2017/C 129/52)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mondi AG (Vīne, Austrija) (pārstāvis – B. Rajal, advokāts)

      Atbildētāja: Energoregulatoru sadarbības aģentūra (ACER)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas Apelācijas valdes 2017. gada 17. februāra lēmumu apelācijas lietā A-001-2017 (konsolidētā redakcija) attiecībā uz tās pieteikuma par iestāšanos lietā noraidīšanu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis pārkāpts atbildētājas Apelācijas valdes reglamenta 11. pants, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants, jo Apelācijas valde ir nepamatoti noliegusi prasītājas pamatotas intereses par apelācijas procesa iznākumu esamību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir tikušas pārkāptas tiesības tikt uzklausītam, jo atbildētājas Apelācijas valde neesot prasītājai nosūtījusi savu atzinumu attiecībā uz prasītājas pieteikumu par iestāšanos lietā.


title: Lieta C-317/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Giudice di Pace di Ischia (Itālija) 2008. gada 15. jūlija rīkojumu — Rosalba Alassini / Telecom Italia SpA

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Giudice di Pace di Ischia (Itālija) 2008. gada 15. jūlija rīkojumu — Rosalba Alassini/Telecom Italia SpA

   (Lieta C-317/08)
   (2008/C 236/15)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Giudice di Pace di Ischia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Rosalba Alassini

      Atbildētāja: Telecom Italia SpA

   Prejudiciālais jautājums
   Vai iepriekš minētās Kopienu tiesības, kas paredzētas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pantā, Direktīvā 2002/22/EK (1), Direktīvā 1999/44/EK (2), Komisijas Ieteikumā 2001/310/EK (3) un Direktīvā 1998/257/EK (4), ir tieši piemērojamas un tās ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka uz strīdiem “starp gala lietotājiem un saimniecisko darbību veicējiem elektronisko saziņas līdzekļu jomā attiecībā uz tiesību noteikumu par universālo pakalpojumu neievērošanu un attiecībā uz gala lietotāju tiesībām, kuras paredzētas tiesiskajā regulējumā, Autorità lēmumos, līguma noteikumos un pakalpojumu vienošanās” (strīdi, kuri paredzēti Autorità Lēmuma Nr. 173/07/CONS 2. pantā), nav jāpiemēro obligātā prasība mēģināt panākt mierizlīgumu, un gadījumā, ja tā netiek izmantota, tad prasība tiesā nav pieņemama, jo šie noteikumi ir pārāki pār iepriekš minētā iestādes lēmuma 3. panta 1. punktu?

      (1)  OV L 108, 51. lpp.

      (2)  OV L 171, 12. lpp.

      (3)  OV L 109, 56. lpp.

      (4)  OV L 115, 31. lpp., (Komisijas Ieteikums).


title: Lieta F-27/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. marta spriedums — Begue u.c./Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Piemaksas strādājošajiem par pastāvīgu darba gatavību — Civildienesta noteikumu 55. un 56.b pants — Padomes Regula (EEK, EURATOM, EOTK) Nr. 495/77)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/23

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. marta spriedums — Begue u.c./Komisija
   (Lieta F-27/10) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Piemaksas strādājošajiem par pastāvīgu darba gatavību - Civildienesta noteikumu 55. un 56.b pants - Padomes Regula (EEK, EURATOM, EOTK) Nr. 495/77)
   2012/C 138/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Christian Begue u.c. (Marcy, Francija) (pārstāvis — A. Woimant, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, kurā prasītājiem atteikts ar atpakaļejošu spēku samaksāt Civildienesta noteikumu 56.b pantā paredzēto piemaksu par gatavību darbam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāji sedz savus tiesāšanas izdevumus paši un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010., 58. lpp.


title: Lieta C-204/15: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 15. janvāra rīkojums (Augstākā tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts ieņēmumu dienesta uzsāktā tiesvedība, piedaloties SIA “Latspas”

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/23

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 15. janvāra rīkojums (Augstākā tiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts ieņēmumu dienesta uzsāktā tiesvedība, piedaloties SIA “Latspas”
   (Lieta C-204/15) (1)

   (2016/C 136/29)
   Tiesvedības valoda – latviešu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 228 du 13.7.2015.


title: Lieta C-342/04 P: Apelācijas sūdzība, ko 2004. gada 10. augustā iesniedza Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V., sabiedrība Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un vadītājs [sabiedrībā] Jürgen Schmoldt par 2004. gada 25. maija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) rīkojumu lietā T-264/03, Jürgen Schmoldt, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V. pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/17

         Apelācijas sūdzība, ko 2004. gada 10. augustā iesniedza Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V., sabiedrība Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un vadītājs [sabiedrībā] Jürgen Schmoldt par 2004. gada 25. maija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) rīkojumu lietā T-264/03, Jürgen Schmoldt, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V. pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-342/04 P)
   (2004/C 262/30)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 10. augustā ir iesniegta apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2004. gada 25. maija rīkojumu lietā T-264/03, Jürgen Schmoldt, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V. pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko iesniedza Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e. V., sabiedrība Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un vadītājs [sabiedrībā] Jürgen Schmoldt, ko pārstāv Hans-Peter Schneider, Rominteweg 3, D-30559 Hanovre, pārstāve.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt rīkojumu un atdot atpakaļ lietu Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest atbildētājai apelācijā atlīdzināt izdevumus saistībā ar procesuālo jautājumu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pēc būtības apstrīdētais atbildētājas apelācijā [Komisijas] lēmums pretēji Pirmās instances tiesas atzinumam apelācijas sūdzības iesniedzējus skar individuāli.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza astoņus apelācijas pamatus:

               1)

               apstrīdētais lēmums ir balstīts uz neprecīziem faktiem. Neapstrīdami ir skaidrs, ka nepastāv nekāds 2002. gada 22. novembra Būvniecības pastāvīgās komitejas ad hoc darba grupas ziņojums. Darba grupa, kas tika izveidota pastāvīgās komitejas 55. sanāksmes laikā 2002. gada 10. un 11. septembrī, atbilstoši Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā noteiktajai iebildumu procedūrai, nekad nav tikusi sasaukta un/vai nekad nav pieņēmusi šādu ziņojumu;

               2)

               trešais apelācijas sūdzības iesniedzējs nav cēlis prasību “kas balstīta uz personiskiem apsvērumiem”. Neapstrīdami ir skaidrs, ka trešais apelācijas sūdzības iesniedzējs strādā pie pirmā apelācijas sūdzības iesniedzēja un ir tā uzņēmumu asociācijas Vācijā, kura izmanto šajā nozarē būvizstrādājumus, “termiskās izolācijas, siltumizolācijas, akustiskās un ugunsdrošās izolācijas” federālā tehniskā servisa nodaļas vadītājs. [Trešā apelācijas sūdzības iesniedzēja] darba pienākumi ietver pirmā apelācijas sūdzības iesniedzēja un asociēto uzņēmumu pārstāvēšanu, veicot valsts un Eiropas standartizācijas darbus;

               3)

               Kopienu tiesības paredz apelācijas sūdzības iesniedzējiem procesuālās garantijas. Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā un [preambulas] septītajā apsvērumā minētajām procesuālajām garantijām, kas attiecas uz Būvniecības pastāvīgo komiteju, vajadzētu kalpot par labu arī tiem, ko pastāvīgā komiteja ziņojumā iesaista kā ad hoc darba grupu atbilstoši [Direktīvas] 5. panta 1. punktam;

               4)

               saskaņā ar Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā paredzēto procedūru trešais apelācijas sūdzības iesniedzējs kā Būvniecības pastāvīgās komitejas ad hoc darba grupas loceklis pārstāvēja ne vien pirmo apelācijas sūdzības iesniedzēju, bet, bez šaubām, arī otro apelācijas sūdzības iesniedzēju kā asociēto uzņēmumu. Otrais apelācijas sūdzības iesniedzējs, nenoliedzami, ir pirmā apelācijas sūdzības iesniedzēja federālās nodaļas, kas specializējas “termiskajā izolacijā, siltumizolācijā, akustiskā un ugunsdrošības izolācijā”, loceklis;

               5)

               otrais apelācijas sūdzības iesniedzējs, izmantojot četrus piemērus, ir izskaidrojis Pirmās instances tiesai, ka tika pārkāpti spēkā esoši līgumi;

               6)

               pirmais apelācijas sūdzības iesniedzējs bija - [šim faktam nav īpašas nozīmes]- “sarunu vadītājs”;

               7)

               pirmais apelācijas sūdzības iesniedzējs bija tieši iesaistīts Eiropas standartizācijas darbos un Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā paredzētajā procedūrā;

               8)

               Pirmās instances tiesas lēmums par izdevumiem ir nepareizs.


title: Lieta T-410/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 27. oktobra  rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/25

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 27. oktobra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-410/04) (1)

   (2005/C 330/62)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 19, 22.1.2005.


title: Lieta C-258/07: Prasība, kas celta 2007. gada 31. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/22

         Prasība, kas celta 2007. gada 31. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-258/07)
   (2007/C 183/38)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Kukovec un K. Nyberg)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/18/EK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, vai jebkurā gadījumā nepaziņojot par to Komisijai, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2006. gada 31. janvārī.

      (1)  OV L 134, 30.4.2004, 114. lpp.


title: Lieta C-246/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. aprīlī iesniedza Commissione tributaria provinciale di Siracusa (Itālija) – Enzo Di Maura/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. aprīlī iesniedza Commissione tributaria provinciale di Siracusa (Itālija) – Enzo Di Maura/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

   (Lieta C-246/16)
   (2016/C 260/33)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Siracusa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Enzo Di Maura

      Atbildētājs: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ievērojot Direktīvas 77/388/EEK (1) 11. panta C daļas 1. punktu un 20. panta 1. punkta b) apakšpunkta otro teikumu, kas attiecīgi ir saistīti ar nodokļa aprēķina bāzes samazināšanu un PVN, kas maksājams par ar nodokli apliekamiem darījumiem, koriģēšanu, ja pilnīgi vai daļēji netiek samaksāta atlīdzība, par ko darījuma partneri ir vienojušies, vai LESD garantētajiem samērīguma un efektivitātes principiem un PVN piemērošanu reglamentējošajam neitralitātes principam atbilst ierobežojumu noteikšana, kas nodokļu maksātājam padara par neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtina – arī laika izteiksmē, kas saistīts ar maksātnespējas procedūras neparedzamo ilgumu – nodokļa, kas saistīts ar pilnīgi vai daļēji samaksāto atlīdzību, atgūšanu?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, vai ar iepriekš minētajiem principiem ir saderīga tāda tiesību norma kā DPR Nr. 633/1972 26. panta 2. punkts – redakcijā, kas bija spēkā pirms grozījumiem, kas izdarīti ar 2015. gada 28. decembra Likuma Nr. 208 1. panta 126. un 127. punktu –, kuros saistībā ar nodokļa atgūšanas tiesībām ir paredzēta prasību par to, ka ir jāpierāda agrāks neveiksmīgu maksātnespējas procedūru mēģinājums, un tas ir, atbilstīgi judikatūrai un Savienības dalībvalsts nodokļu iestādes praksei, tikai pēc neveiksmīgas galīgās aktīvu sadales vai, ja to nav, pēc galīgā lēmuma par maksātnespējas procedūras noslēgšanu, pat tad, ja šādas darbības no saprāta viedokļa ir ekonomiski neizdevīgas, ņemot vērā piedzenamā parāda apjomu, tā piedziņas perspektīvas un izpilddarbību vai maksātnespējas procedūru izmaksas un ka minētie priekšnoteikumi katrā ziņā var iestāties pat vairākus gadus pēc maksātnespējas procesa sākšanās?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. Lpp.).


title: Lieta F-27/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. marta spriedums – DK/EĀDD Civildienests — EĀDD darbinieki — Ierēdnis — Disciplinārlieta — Atstādināšana no amata bez pensijas tiesību samazinājuma — Civildienesta noteikumu IX pielikuma 25. pants — Notiekošs kriminālprocess — Iecēlējinstitūcijai un krimināltiesai iesniegto faktu identiskums

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/45

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. marta spriedums – DK/EĀDD
   (Lieta F-27/14) (1)

   (Civildienests - EĀDD darbinieki - Ierēdnis - Disciplinārlieta - Atstādināšana no amata bez pensijas tiesību samazinājuma - Civildienesta noteikumu IX pielikuma 25. pants - Notiekošs kriminālprocess - Iecēlējinstitūcijai un krimināltiesai iesniegto faktu identiskums)
   (2015/C 146/60)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: DK (pārstāvis – S. Orlandi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) (pārstāvji – S. Marquardt un M. Silva)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītājs 2014. gada 1. februārī tika atstādināts no amata bez pensijas tiesību samazinājuma, pamatojoties uz disciplinārlietu, kas tika ierosināta pēc tam, kad valsts iestādes prasītāju apsūdzēja par krāpniecību saistībā ar Eiropas publisko iepirkumu, dokumentu viltošanu un viltotu dokumentu izmantošanu, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un korupciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2014. gada 16. janvāra lēmumu, ar kuru Eiropas Ārējās darbības dienests ir atcēlis DK no amata bez viņa pensijas tiesību samazinājuma;

               2)

               Eiropas Ārējās darbības dienests sedz savus un atlīdzina visus DK tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 184, 16.6.2014., 43. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 7. jūlijā lietā C-353/03 (Court of Appeal lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Société des produits Nestlé SA pret Mars UK Ltd (Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — Atšķirtspējas neesamība — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Izmantot kā reģistrētas preču zīmes sastāvdaļu vai kopā ar to)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 7. jūlijā
   lietā C-353/03 (Court of Appeal lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Société des produits Nestlé SA pret Mars UK Ltd
       (1)

   (Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - Atšķirtspējas neesamība - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Izmantot kā reģistrētas preču zīmes sastāvdaļu vai kopā ar to)
   (2005/C 229/05)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-353/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 25. jūlijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 18. augustā, tiesvedībā Société des produits Nestlé SA pret Mars UK Ltd, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), P. Kūris [P Kūris] un Dž. Arestis [G. Arestis], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 7. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   atšķirtspēju, uz kuru ir ietverta atsauce Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 3. punktā, preču zīme var iegūt, ja to izmanto kā citas preču zīmes sastāvdaļu vai kopā ar šo citu preču zīmi.

      (1)  OV C 251, 18.10.2003.