title: Lieta T-179/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. aprīlī — Zitro IP /ITSB — Show Ball Informática ( “BINGO SHOWALL” )

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/53

      Prasība, kas celta 2010. gada 21. aprīlī — Zitro IP/ITSB — Show Ball Informática (“BINGO SHOWALL”)
      (Lieta T-179/10)
      (2010/C 161/83)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Zitro IP Sàrl (Luksemburga) (pārstāvis — A. Canela Giménez, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Show Ball Informática Ltda

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt ITSB lēmumu un

                  —

                  piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BINGO SHOWALL” (reģistrācijas pieteikums Nr. 6 059 919) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 28. un 41. klasē

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Show Ball Informática Ltda

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme (Nr. 5 092 275), kas ietver vārdisku elementu “SHOW BALL”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija un piemērošana


title: Lieta T-150/12: Prasība, kas celta 2012. gada 2. aprīlī — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/13

         Prasība, kas celta 2012. gada 2. aprīlī — Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-150/12)
   2012/C 184/25
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, X. Basakou un A. Vasilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 25. janvāra Lēmumu C(2011) 9335, galīgā redakcija, “par Grieķijas piešķirto atbalstu labības audzētājiem un labības nozares kooperatīvajām sabiedrībām (Nr. SA 27354 (C 36/2010) (ex NN 3/2010, ex CP 11/2009))” un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Grieķijas Republika savā prasībā lūdz atcelt Komisijas 2012. gada 25. janvāra lēmumu “par Grieķijas piešķirto atbalstu labības audzētājiem un labības nozares kooperatīvajām sabiedrībām (Nr. SA 27354 (C 36/2010) (ex NN 3/2010, ex CP 11/2009))”, kas izziņots ar Nr. C(2011) 9335, galīgā redakcija.
   Ar pirmo atcelšanas pamatu prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav skaidrs, jo tajā nav skaidri atklāts i) kāpēc atbalsts ir nelikumīgs, ii) kā ir noteikts atbalsta apmērs un iii) kas ir saņēmēji, no kuriem atbalsts ir atgūstams. Tālāk prasītāja norāda, ka Komisijas veiktās izmeklēšanas publiskošana arī nav skaidra un tādējādi ir pārkāpts tiesiskās noteiktības princips un aizskartas attiecīgo trešo personu tiesības uz aizstāvību, pārkāpjot LESD 108. panta 2. punktu kopā ar Padomes 1999. gada 22. marta Regulas Nr. 659/1999 (1) 6. panta 1. punktu.
   Ar otro atcelšanas pamatu prasītāja norāda uz kļūdainu LESD 107. panta 1. punkta interpretāciju un piemērošanu un kļūdainu faktu vērtējumu, jo abi veiktie pasākumi –gan garantijas piešķiršana, gan procentu subsīdija — neizpilda kritērijus, lai valsts atbalstu atzītu par nelikumīgu.
   Ar trešo atcelšanas pamatu prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta kļūda faktu vērtējumā un ir pārkāpta būtiska formas prasība, jo Komisija, pieļaujot kļūdu faktu vērtējumā un nenorādot un/vai norādot nepietiekamu pamatojumu, secināja, ka tādi pasākumi kā procentu subsīdija un valsts garantijas piešķiršana attiecībā uz vietējām lauksaimniecību kooperatīvu apvienībām piešķirto finansējumu ir nelikumīgs valsts atbalsts, jo ar šiem pasākumiem tiešiem un netiešiem saņēmējiem ir radīta selektīva ekonomiska priekšrocība, kā arī pastāv draudi izkropļot konkurenci, kā arī ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
   Ar ceturto atcelšanas pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija kļūdaini ir interpretējusi un piemērojusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un nepareizi ir īstenojusi tai valsts atbalsta jomā piešķirto rīcības brīvību, jo katrā ziņā 2009. gada maksājums ir jāuzskata par saderīgu ar kopējo tirgu, pamatojoties uz acīmredzami smagu Grieķijas ekonomisko situāciju un to, ka Eiropas Savienības primāro tiesību noteikuma spēkā esamība nevar būt atkarīga no tāda Komisijas paziņojuma spēkā esamības kā Pagaidu Kopienas atbalsta sistēma. Turpinājumā prasītāja norāda, ka Komisija ar neatbilstošu pamatojumu ir noraidījusi prasītājas argumentu par iepriekš minētās Pagaidu Kopienas atbalsta sistēmas nosacījumu izpildi šajā lietā.
   Ar piekto atcelšanas pamatu prasītāja norāda uz to, ka Komisija ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi LESD 107. pantu, jo tā bez nekāda pamatojuma naudas summā, kas ir atgūstama kā nelikumīgs valsts atbalsts, ir iekļāvusi a) daļu no procentu likmes, kas saskaņā ar finansējuma noteikumiem un Ministrijas lēmumu Nr. 56700/B3033/08.12.2008 ir uzskatāma par palīdzību (Likumā 128/75 noteiktā palīdzība 0,12 % apmērā), un b) Ministrijas dekrētā 2/21304/0025/26.10.2010 paredzēto valsts piešķirto garantijas prēmiju 2 % apmērā, kas nav uzskatāma par valsts atbalstu un ir izslēdzama no galīgā atgūstamās naudas summas apmēra.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai.


title: Lieta C-492/07: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 22. janvāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/21/EK — Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Abonenta jēdziens)

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/9

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 22. janvāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-492/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/21/EK - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Abonenta jēdziens)
   (2009/C 69/14)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Nijenhuis un K. Mojzesowicz)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvis — M. Dowgielewicz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Pasākumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2. panta k) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp.), nepieņemšana paredzētajā termiņā — Abonenta definīcija
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pareizi netransponējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), un it īpaši tās 2. panta k) apakšpunktu, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai nosaka šī direktīva;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008.


title: Lieta C-562/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 5. decembrī iesniedza Tartu Ringkonnakohus (Igaunija) — MTÜ Liivimaa Lihaveis/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 5. decembrī iesniedza Tartu Ringkonnakohus (Igaunija) — MTÜ Liivimaa Lihaveis/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

   (Lieta C-562/12)
   2013/C 38/18
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Tartu Ringkonnakohus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja un apelācijas sūdzības iesniedzēja: MTÜ Liivimaa Lihaveis

      Atbildētāja: Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

      Pieaicinātā persona: Eesti Vabariigi Siseministeerium (Igaunijas Republikas Iekšlietu ministrija)

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Vai ar divu dalībvalstu kopīgu nolīgumu izveidotas uzraudzības komitejas iekšējais reglaments, kā, piemēram, Igaunijas — Latvijas programmas 2007.–2013. gadam Uzraudzības komitejas pieņemtā programmas rokasgrāmata, kurā ir noteikts, ka Uzraudzības komitejas lēmumi nav pārsūdzami nevienā tiesā (programmas rokasgrāmatas 6.6. punkta 4. rindkopa: “The decisions of the Monitoring Committee are not appealable at any place of jurisdiction”), ir saderīga ar Padomes Regulas Nr. 1083/2006 (1) 63. panta 2. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta noteikumiem?

               b)

               Ja atbilde uz jautājumu a) punktā ir noliedzoša, vai LESD 267. panta pirmās daļas b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Igaunijas — Latvijas programmas 2007.–2013. gadam Uzraudzības komitejas pieņemtās programmas rokasgrāmatas 6.6. punkta 4. rindkopa var tikt kvalificēta kā Savienības iestāžu vai struktūru tiesību akts, kas ir jāatceļ?

               c)

               Ja atbilde uz jautājumu a) punktā ir noliedzoša, vai LESD 263. panta pirmās daļas otrā teikuma un 256. panta 1. punkta un 274. panta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka par Igaunijas — Latvijas programmas 2007.–2013. gadam Uzraudzības komitejas lēmumu iesniegtu sūdzību ir jālemj Eiropas Savienības Vispārējai tiesai vai saskaņā ar valsts tiesību aktiem kompetentai valsts tiesai?

      (1)  Padomes 2006. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 25. lpp.).


title: lieta C-202/07 P: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums — France Télécom SA/Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Liela ātruma interneta piekļuves pakalpojumu tirgus — Plēsonīgas cenas — Ciesto zaudējumu atgūšana — Tiesības uz pielāgošanu)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums — France Télécom SA/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-202/07 P) (1)

   (Apelācija - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Liela ātruma interneta piekļuves pakalpojumu tirgus - Plēsonīgas cenas - Ciesto zaudējumu atgūšana - Tiesības uz pielāgošanu)
   2009/C 141/03
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: France Télécom SA (pārstāvji — Ž. Filips [J. Philippe], I. Kalvē [H. Calvet], O. V. Brauers [O. W. Brouwer] un T. Jansens [T. Janssens], avocats)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — E. Žipinī Furnjē [E. Gippini Fournier])

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2007. gada 30. janvāra spriedumu lietā T-340/03 France Télécom/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi France Télécom prasību, kas celta par Komisijas 2003. gada 16. jūlija lēmumu par EKL 82. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/38.233 — Wanadoo Interactive) — Liela ātruma interneta piekļuves (ADSL) pakalpojumu tirgus — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Plēsonīgas cenas, pielāgošanās konkurentu cenām un zaudējumu atgūšanas jēdzieni

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  France Télécom SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-499/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. novembrī iesniedza Hof van Cassatie van België (Beļģija) – VAD BVBA , Johannes Josephus Maria van Aert / Belgische Staat

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. novembrī iesniedza Hof van Cassatie van België (Beļģija) – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert/Belgische Staat

   (Lieta C-499/14)
   (2015/C 026/16)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Hof van Cassatie van België

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālais jautājums

   Vai preces, kas saliktas komplektos mazumtirdzniecībai un muitā tiek uzrādītas atsevišķos iesaiņojumos, jo tas ir pamatoti, bet ir skaidri redzama to savstarpējā saistība un mazumtirdzniecībā tās ir paredzēts piedāvāt kā vienu veselu, ir jāuzskata par precēm, kas iesaiņotas komplektos mazumtirdzniecībai, kā noteikts Vispārīgo kombinētās nomenklatūras interpretācijas noteikumu 3. noteikuma b) punktā, kas paredzēts Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas grozīta ar Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1214/2007 (2), I pielikumā, pat ja piedāvāšanai mazumtirdzniecībā šīs preces tiek iesaiņotas kopā pēc deklarēšanas?

      (1)  OV L 256, 1. lpp.

      (2)  OV L 286, 1. lpp.


title: Lieta C-452/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums ( Landgericht Krefeld (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nipponkoa Insurance Co (Europe) Ltd/Inter-Zuid Transport BV (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās un komerclietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 27., 33. un 71. pants — Lis pendens — Nolēmumu atzīšana un izpilde — Konvencija par kravu starptautisko autopārvadājuma līgumu (CMR) — 31. panta 2. punkts — Līdzāspastāvēšanas noteikumi — Regresa prasība — Negatīva atzīšanas prasība — Spriedums par negatīvu atzīšanas prasību)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/19

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 19. decembra spriedums (Landgericht Krefeld (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nipponkoa Insurance Co (Europe) Ltd/Inter-Zuid Transport BV

   (Lieta C-452/12) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 27., 33. un 71. pants - Lis pendens - Nolēmumu atzīšana un izpilde - Konvencija par kravu starptautisko autopārvadājuma līgumu (CMR) - 31. panta 2. punkts - Līdzāspastāvēšanas noteikumi - Regresa prasība - Negatīva atzīšanas prasība - Spriedums par negatīvu atzīšanas prasību)
   2014/C 52/32
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Krefeld

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Nipponkoa Insurance Co (Europe) Ltd

      Atbildētāja: Inter-Zuid Transport BV

      piedaloties: DTC Surhuisterveen BV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Krefeld — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (Briseles I regula) (OV 2001, L 12, 1. lpp.) 27. un 71. panta interpretācija — Saistība ar Konvenciju par kravu starptautisko autopārvadājuma līgumu (CMR) — Līdzāspastāvēšanas noteikumi — Lis pendens — Pienākums interpretēt CMR 31. panta 2. punktu, ņemot vērā Briseles I regulas 27. pantu — Saistība starp prasību par nosūtītāja vai saņēmēja zaudējumu atlīdzināšanu un pārvadātāja atzīšanas prasību, kuras mērķis ir atzīt, ka tas nav atbildīgs par zaudējumu rašanos vai, ja tomēr tā tiktu uzskatīts, ka tas ir atbildīgs tikai maksimālajā apmērā (“negatīva atzīšanas prasība”)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 71. pants ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda starptautiskas konvencijas interpretācija, ar kuru vismaz tikpat labvēlīgos nosacījumos, kādi paredzēti minētajā regulā, netiktu nodrošināta šīs regulas pamatā esošo mērķu un principu ievērošana;

               2)

               Regulas Nr. 44/2001 71. pants ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāda 1956. gada 19. maijā Ženēvā parakstītās un ar 1978. gada 5. jūlijā parakstīto protokolu grozītās Konvencijas par kravu starptautisko autopārvadājumu līgumu 31. panta 2. punkta interpretācija, atbilstoši kurai vienā dalībvalstī iesniegtas negatīvas atzīšanas prasības vai šajā pašā dalībvalstī pasludināta sprieduma par negatīvu atzīšanas prasību priekšmets un pamats nav tādi paši, kādi ir citā dalībvalstī par tiem pašiem zaudējumiem celtai regresa prasībai starp tiem pašiem lietas dalībniekiem vai to tiesību pārņēmējiem.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta F-102/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 30. maija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts — Prasības pieteikums, kas prasības celšanas termiņā nosūtīts pa faksu — Pašrocīgs paraksts, kas atšķiras no paraksta uz prasības pieteikuma oriģināla, kas nosūtīts pa pastu — Novēlota prasība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/49

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 30. maija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-102/11) (1)

   (Civildienests - Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts - Prasības pieteikums, kas prasības celšanas termiņā nosūtīts pa faksu - Pašrocīgs paraksts, kas atšķiras no paraksta uz prasības pieteikuma oriģināla, kas nosūtīts pa pastu - Novēlota prasība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 252/87
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un M. J. Baquero Cruz, pārstāvji, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar kuru tā ir atteikusies samaksāt prasītājam ikgadējos ceļa izdevumus no viņa dienesta vietas uz viņa izcelsmes vietu par laikposmu no 2005. līdz 2010. gadam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 126, 28.4.2012., 27. lpp.


title: Lieta C-372/04: Tiesas (virspalāta) spriedums  2006. gada 16. maijā  ( Court of Appeal  ( Civil Division ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Yvonne Watts ,  The Queen  pret  Bedford Primary Care Trust ,  Secretary of State for Health  (Sociālais nodrošinājums — Valsts finansēta valsts veselības aizsardzības sistēma — Citā dalībvalstī radušies izdevumi par medicīnas pakalpojumiem — EKL 48.-50. pants un EKL 152. panta 5. punkts — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 22. pants)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/6

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 16. maijā (Court of Appeal (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Yvonne Watts, The Queen pret Bedford Primary Care Trust, Secretary of State for Health

   (Lieta C-372/04) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Valsts finansēta valsts veselības aizsardzības sistēma - Citā dalībvalstī radušies izdevumi par medicīnas pakalpojumiem - EKL 48.-50. pants un EKL 152. panta 5. punkts - Regulas (EEK) Nr. 1408/71 22. pants)
   (2006/C 165/11)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (Civil Division)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Yvonne Watts, The Queen

      Atbildētāji: Bedford Primary Care Trust, Secretary of State for Health

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (Civil Division) — EKL 48., 49., 50., 55. panta un EKL 152. panta 5. punkta un 22. panta Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, ko groza un atjaunina Padomes 1996. gada 2. decembra Regula (EK) Nr. 118/97 (OV L 28, 1. lpp.), kā arī Padomes 1972. gada 21. marta Regulas (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71, ko groza un atjaunina Regula Nr. 118/79, interpretācija — Noteikumi par stacionārās ārstēšanas izmaksām, kas radušās bez iepriekšējas atļaujas dalībvalstī, kas nav atbildīgās iestādes dalībvalsts
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               22. panta 2. punkta otrā daļa Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, ko groza un atjaunina Padomes 1996. gada 2. decembra Regula (EK) Nr. 118/97, ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai atbildīgajai iestādei būtu tiesības atteikt šī paša panta 1. punkta c) apakšpunkta i) daļā paredzēto atļauju tādēļ, ka ārstēšanai slimnīcā pastāv gaidīšanas termiņš, tai ir jākonstatē, ka šis termiņš nepārsniedz pieņemamo termiņu, kas balstās uz objektīvu medicīnisku ieinteresētās personas klīnisko vajadzību novērtējumu, ņemot vērā visus rādītājus, kas raksturo tās veselības stāvokli atļaujas pieprasījuma iesniegšanas brīdī vai, vajadzības gadījumā, atkārtota pieprasījuma brīdī;

               2)

               EKL 49. pants attiecas uz situāciju, kurā persona, kam veselības stāvokļa dēļ ir nepieciešama stacionārā aprūpe, dodas uz citu dalībvalsti un tur saņem šādu aprūpi pret atlīdzību, un nav nepieciešams pārbaudīt to, vai valsts sistēmas, kurā šī persona ir apdrošināta, ietvaros sniegtie stacionārās aprūpes pakalpojumi paši par sevi ir pakalpojumi noteikumu par pakalpojumu sniegšanas brīvību nozīmē.
               EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neiestājas pret to, ka izdevumi par paredzēto stacionāro aprūpi citā dalībvalstī esošā stacionārā iestādē tiek segti tikai pēc iepriekšējas atbildīgās iestādes atļaujas saņemšanas.
               Iepriekšējas atļaujas atteikums nevar būt pamatots tikai ar gaidīšanas sarakstu esamību, kas ir paredzēti slimnīcu piedāvājuma plānošanai un vadībai, ievērojot agrāk vispārīgi noteiktās klīniskās prioritātes un neveicot pacienta veselības stāvokļa, tā slimības vēstures, slimības iespējamās gaitas, sāpju pakāpes un/vai tā invaliditātes rakstura objektīvu medicīnisku novērtējumu atļaujas pieprasījuma sākotnējās vai atkārtotās iesniegšanas laikā.
               Ja no šādiem gaidīšanas sarakstiem izrietošais termiņš izrādās ilgāks nekā pieņemamais termiņš, ņemot vērā iepriekš minēto elementu objektīvu medicīnisku novērtējumu, atbildīgā iestāde nevar atteikt pieprasīto atļauju, pamatojot to ar gaidīšanas sarakstu esamību, ar iespējamo kaitējumu, kas tiktu nodarīts prioritāšu parastajai kārtībai atkarībā no ārstējamo gadījumu steidzamības, ar bezmaksas stacionāro aprūpi šīs valsts sistēmas ietvaros, ar pienākumu paredzēt atsevišķus finanšu līdzekļus, lai segtu citā dalībvalstī paredzētās ārstēšanās izdevumus, un/vai ar šīs ārstēšanās izmaksu salīdzinājumu ar identiskas ārstēšanas izmaksām kompetentajā dalībvalstī;

               3)

               EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja kompetentās dalībvalsts tiesību aktos ir paredzēta bezmaksas stacionārā aprūpe valsts veselības aizsardzības ietvaros un ja šīs dalībvalsts, kuras minētajā dienestā pacients ir apdrošināts, tiesību aktos, ar kuriem tiktu piešķirta vai būtu jāpiešķir atļauja ārstēties slimnīcā uz šī dienesta rēķina, neparedz segt visas šīs ārstēšanās izmaksas, tad atbildīgajai iestādei šim pacientam ir jāatmaksā iespējamā starpība starp, no vienas puses, objektīvi aprēķinātām maksimālajām izmaksām par līdzvērtīgu ārstēšanos minētā dienesta pārziņā esošā iestādē, kas šajā gadījumā ir vienādas ar kopsummu, ko jāmaksā par veikto ārstēšanos uzturēšanās dalībvalstī, un, no otras puses, minētās dalībvalsts iestādes atlīdzināmo summu atbilstoši Regulas Nr. 1408/71 22. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) daļai redakcijā, ko groza un atjaunina Regula (EK) Nr. 118/97, uz atbildīgās iestādes rēķina, piemērojot šīs dalībvalsts tiesību aktu noteikumus.
               Minētās Regulas Nr. 1408/71 22. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tās piešķirtās tiesības attiecīgajam pacientam attiecas tikai uz izdevumiem par pacienta veselības aprūpi uzturēšanās dalībvalstī, proti, stacionārās aprūpes gadījumā — uz tiešiem izdevumiem par medicīnas pakalpojumiem, kā arī uz izdevumiem, kas nesaraujami saistīti ar ieinteresētās personas uzturēšanos slimnīcā.
               EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pacients, kuram bijusi atļauja doties uz citu dalībvalsti, lai tur saņemtu stacionāro aprūpi, vai kurš ir saņēmis tādu atteikumu izsniegt atļauju, kura nepamatotība tiek konstatēta vēlāk, ir tiesības pieprasīt atbildīgajai iestādei segt papildu izdevumus par medicīniski pamatotu pārrobežu pārvietošanos tikai tad, ja kompetentās dalībvalsts tiesību akti nosaka valsts sistēmas pienākumu segt atbilstošos izdevumus par veikto ārstēšanos vietējā iestādē, kas ir šīs sistēmas pārziņā;

               4)

               atbildīgās iestādes pienākums gan atbilstoši Regulas Nr. 1408/71 22. pantam redakcijā, ko groza un atjaunina Regula Nr. 118/97, gan EKL 49. pantam sniegt atļauju pacientam, kas ir apdrošināts valsts veselības aprūpes dienestā, uz šīs iestādes rēķina ārstēties slimnīcā citā dalībvalstī, ja gaidīšanas termiņš pārsniedz attiecīgā pacienta stāvokļa un klīnisko vajadzību objektīva medicīniska novērtējuma atbilstoši pieņemamo termiņu, nav pretrunā EKL 152. panta 5. punktam.

      (1)  OV C 273, 06.11.2004.


title: Lietas T-142/04 izslēgšana no reģistra

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/44

         Lietas T-142/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 143/82)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 11. martā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-142/04 Cargill B.V./Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 168, 26.06.2004.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 26. maijā lietā C-301/02 P: Carmine Salvatore Tralli pret Eiropas Centrālo banku (Apelācija — Eiropas Centrālās bankas personāls — Pieņemšana darbā — Pārbaudes laika pagarināšana — Atlaišana pārbaudes laikā)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 26. maijā
   lietā C-301/02 P: Carmine Salvatore Tralli pret Eiropas Centrālo banku (1)

   (Apelācija - Eiropas Centrālās bankas personāls - Pieņemšana darbā - Pārbaudes laika pagarināšana - Atlaišana pārbaudes laikā)
   (2005/C 182/01)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-301/02 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2002. gada 26. augustā iesniedza Karmīne Salvatore Tralli [Carmine Salvatore Tralli] (advokāts — N. Flūgers [N. Pflüger]) otram lietas dalībniekam esot Eiropas Centrālai bankai (pārstāvji — V. Sento [V. Saintot] un M. Benišs [M. Benisch], kam palīdz B. Vēgenbaurs [B. Wägenbaur], advokāts), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jāns [P. Jann], tiesneši A. Ross [A. Rosas], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], S. fon Bārs [ S. von Bahr] un K. Šīmans [K. Schiemann], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre M.-F. Kontē [M. F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 26. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               piespriest Tralli kungam atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta T-118/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. martā — Attey /Padome

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/17

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. martā — Attey/Padome
   (Lieta T-118/11)
   2011/C 130/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philipp Attey (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvis — J.-C. Tchikaya, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

   Prasītājs lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru, un Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā tiktāl, ciktāl ierobežojošie pasākumi, kuri ir noteikti attiecībā uz prasītāju, jo viņš traucējot miera procesu un izlīgumu Kotdivuārā un noraidot prezidenta vēlēšanu rezultātus, ir pamatoti ar to, ka atbildētāja kļūdaini uzskata, ka par Kotdivuāras Republikas prezidentu esot ievēlēts A. Quattara, lai gan Konstitucionālā padome par ievēlēto prezidentu ir pasludinājusi L. Gbagbo.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz pilnvaru nepareizu izmantošanu tiktāl, ciktāl apstrīdētajiem aktiem i) esot cits mērķis, nevis LES 21. pantā noteiktais, proti, veicināt visā pasaulē demokrātiju un tiesiskumu, tā kā L. Gbagbo esot pasludināts par Kotdivuāras Republikas prezidentu demokrātiski, un ii) ar tiem esot pārkāpta Apvienoto Nāciju Organizācijas harta, kuras ievērošanu Savienība veicina, jo atbildētāja esot pārkāpusi principu par neiejaukšanos valsts iekšējās lietās.

               3)

               Trešais pamats attiecas uz LESD 215. panta 3. punkta pārkāpumu, jo apstrīdētajos aktos neesot ietvertas nekādas tiesiskās garantijas.

               4)

               Ceturtais pamats attiecas uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas pārkāpumu,

                           —

                           tā kā esot pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību, jo atbildētāja viņam neesot paziņojusi pret viņu vērstos pierādījumus, tādējādi neļaujot prasītājam pienācīgi paust savu viedokli šajā sakarā, un

                           —

                           tā kā esot aizskartas prasītāja īpašuma tiesības un tas esot izdarīts nesamērīgi.


title: Lieta F-116/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 9. oktobra spriedums — Wahlström/Frontex (Civildienests — Pagaidu darbinieks — Novērtējuma ziņojums — Pienākums norādīt pamatojumu — Ikgadējās pārrunas ar novērtētāju — Mērķu noteikšana)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/69

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 9. oktobra spriedums — Wahlström/Frontex

   (Lieta F-116/12) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Novērtējuma ziņojums - Pienākums norādīt pamatojumu - Ikgadējās pārrunas ar novērtētāju - Mērķu noteikšana)
   2013/C 344/126
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kari Wahlström (Espoo, Somija) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (Frontex) (pārstāvji — H. Caniard un S. Vuorensola, piedaloties A. Duron un D. Waelbroeck, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu un prasība par kaitējuma atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               K. Wahlström sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012., 39. lpp.


title: Lieta T-308/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — Itālija/Komisija

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/19

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — Itālija/Komisija
   (Lieta T-308/09)
   2009/C 233/36
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta 2009. gada 20. maija vēstuli Nr. 4263 attiecībā uz “darbības programmu “Campania”: 2000-2006. gads. 2009. gada 12. janvāra lūgums veikt atmaksu Nr. Sysfin 2009/0154 Adonis A/723”, kurā ir iekļauts lēmums, ka “izdevumi EUR 18 544 968,79 apmērā, kas radušies 2006. gada 17. maija 1.7 pasākuma attiecībā uz reģionālo atkritumu pārvaldības un pārstrādes sistēmas ietvaros nav pieņemami”.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-99/09 Itālija/Komisija (1).
   Prasītāja it īpaši norāda, ka:

               —

               pārkāpts Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (2), 32. un 39. pants, jo atbildētāja samazināja to izdevumu apmaksu, kas ir sertificēta attiecībā uz 1.7 pasākumu, “gaidot lietas T-99/09 iznākumu”, un tas, ka joprojām izskatīšanā atrodas prasība attiecībā uz iepriekšējiem maksājuma procedūras pasākumiem, nav iemesls, lai samazinātu iepriekš minētajos pantos paredzētos struktūrfondu maksājumus;

               —

               pārkāpts EKL 230. pants. Šajā sakarā tiek apgalvots, ka gadījumā, ja tiesvedības rezultātā dalībvalstīm būtu jāuztraucas par attiecīgo starpposma maksājumu samaksāšanu, tās vairs nevarētu brīvi īstenot pamattiesības uz tiesisko aizsardzību.

      (1)  OV C 102, 01.05.09, 34. lpp.

      (2)  OV L 161, 26.06.1999, 1. lpp.


title: Lieta T-335/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. maijā  – Davó Lledó /ITSB – Administradora y Franquicias América un Inversiones Ged  ( “DoggiS” )

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/35

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. maijā – Davó Lledó/ITSB – Administradora y Franquicias América un Inversiones Ged (“DoggiS”)
   (Lieta T-335/14)
   2014/C 253/50
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: José–Manuel Davó Lledó (Kartagena, Spānija) (pārstāvis – J. V. Gil Martí, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces: Administradora y Franquicias América, SA un Inversiones Ged Ltda (Santjago de Čīle, Čīle)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 13. marta lēmumu lietā R 1824/2013–1 un līdz ar to apstiprināt sākotnējo Anulēšanas nodaļas 2013. gada 18. jūlija lēmumu, ar kuru noraidīts Administradora y Franquicias América, SA un Inversiones Ged Ltda pieteikums par Kopienas preču zīmes Nr. 8 894 826 “DoggiS” spēkā neesamības atzīšanu, uzdodot pārējiem procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniekiem izpildīt šo lēmumu un ievērot visas tā radītās sekas, un tieši piespriest atbildētajam un pārējiem procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “DoggiS”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29., 30. un 43. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 8 894 826

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieces, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Administradora y Franquicias América, SA un Inversiones Ged Ltda

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs, iesniedzot reģistrācijas pieteikumu, ir rīkojies ļaunprātīgi

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt, pilnībā atceļot gan Anulēšanas nodaļas lēmumu, gan apstrīdētās Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-346/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. augustā — Borax Europe /EĶVA

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/51

      Prasība, kas celta 2010. gada 18. augustā — Borax Europe/EĶVA
      (Lieta T-346/10)
      ()
      (2010/C 288/95)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Borax Europe Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Nordlander, jurists, un H. Pearson, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (EĶVA)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

                  —

                  atcelt EĶVA lēmumu kvalificēt zināmas bora vielas kā “ļoti lielas bažas izraisošas vielas”, kas atbilst Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (turpmāk tekstā — “REACH”) (1) 57. panta c) punktam, un tās ietvert provizoriskajā ļoti lielas bažas izraisošo vielu, uz ko attiecas licencēšana, sarakstā (turpmāk tekstā — “provizoriskais saraksts”) 2010. gada 18. jūnijā (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”);

                  —

                  piespriest EĶVA atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītāja lūdz atcelt EĶVA lēmumu kvalificēt zināmas bora vielas kā “ļoti lielas bažas izraisošas vielas”, kas atbilst REACH 57. panta c) punktā norādītajiem kritērijiem, un 2010. gada 18. jūnijā tās ietvert provizoriskajā sarakstā. Prasītāja par apstrīdēto lēmumu uzzināja no EĶVA 2010. gada 18. jūnija paziņojuma presei.
      Bora vielas, kuru iekļaušanu provizoriskajā sarakstā ar apstrīdēto lēmumu prasītāja apstrīd: borskābe CAS Nr. 10043-35-3, EC Nr. 233-139-2; dinātrija tetraborāts, anhidruss; dinātrija tetraborāta dekahidrāts; dinātrija tetraborāta pentahidrāts (CAS Nr. 1330-43-4, 1303-96-4, 12179-04-3, EC Nr. 215-540-4) (turpmāk tekstā — “borāti”).
      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.

         Pirmais pamats: apstrīdētais lēmums esot jāatceļ, jo tas esot balstīts uz XV pielikuma dokumentiem, kuros ir acīmredzamas kļūdas, kas rada REACH 59. pantā paredzētās būtiskas procesuālas prasības pārkāpumu. Šajos dokumentos kā pamatojums EĶVA rīcībai ir norādīts, ka borāti šobrīd ir ietverti Regulas (EK) Nr. 1272/2008 VI pielikuma 3. daļā, bet tā nav.

         Otrais pamats: EĶVA apstrīdēto lēmumu esot pieņēmusi, neizpildot savu uzdevumu veikt novērtējumu “pēc būtības” attiecībā uz to, vai borāti atbilst REACH 57. panta c) punktā norādītajiem kritērijiem. Tāpēc, pieņemot apstrīdēto lēmumu, EĶVA pieļāva acīmredzamas kļūdas vērtējumā, pārsniedza savas pilnvaras un pārkāpa labas pārvaldības principu.

         Trešais pamats: visbeidzot, borāti neatbilstot REACH 57. panta c) punktā norādītajiem kritērijiem, lai tos kā reproduktīvajai sistēmai toksiskas vielas klasificētu 1. vai 2. kategorijā saskaņā ar Direktīvu 67/548. Tādējādi tās neesot “ļoti lielas bažas izraisošas vielas” un, ar apstrīdēto lēmumu tās iekļaujot provizoriskajā sarakstā, esot pārkāpts REACH 59. panta 8. punkts.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp.).


title: Lieta T-516/13: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūlijā – CW /Padome

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/9

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūlijā – CW/Padome
   (Lieta T-516/13)
   2014/C 351/10
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CW (Parīze, Francija) (pārstāvis – A. Tekari, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 30. jūlija Īstenošanas Lēmumu 2013/409/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei samaksāt summu EUR 1 00  000 apmērā kā atlīdzību par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu un zaudējumiem;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota juridiskā pamata neesamība, ciktāl balstoties uz citu pamatu, nekā Lēmuma 2001/72/KĀDP (1) – kas ir tā juridiskais pamats – 1. pantā norādīto, Lēmumam 2013/409/KĀDP (2) trūkstot juridiska pamatojuma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz īpašumus, ciktāl attiecībā uz prasītāju veiktie ierobežojošie pasākumi esot viņa tiesību uz īpašumu nepamatots ierobežojums.

      (1)  Padomes 2011. gada 31. janvāra Lēmums 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV L 28, 62. lpp.).

      (2)  Padomes 2013. gada 30. jūlija Īstenošanas lēmums 2013/409/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV L 204, 52. lpp.).


title: Lieta T-353/07: Pirmas instances tiesas 2009. gada 30. novembra spriedums  Esber /ITSB  Coloris Global Coloring Concept ( COLORIS ) (Kopienas precu zime  Iebildumu process  Kopienas grafiskas precu zimes COLORIS registracijas pieteikums  Agraka valsts vardiska precu zime COLORIS  Relativs atteikuma pamatojums  Agrakas precu zimes faktiska izmantoana  Regulas (EK) Nr. 40/94 15. panta 2. punkta a) apakpunkts un 43. panta 2. un 3. punkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakpunkts un 42. panta 2. un 3. punkts)

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/47

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. novembra spriedums — Esber/ITSB — Coloris Global Coloring Concept (“COLORIS”)
   (Lieta T-353/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “COLORIS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “COLORIS” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 40/94 15. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 43. panta 2. un 3. punkts (tagad Regulas (EK) Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 42. panta 2. un 3. punkts)
   2010/C 24/81
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Esber, SA, Burceña-Baracaldo (Spānija) (pārstāvji — T. Villate Consonni, J. Calderón Chavero un M. Yañez Manglano, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Coloris Global Coloring Concept, Villeneuve Loubet (Francija) (pārstāvis — K. Manhaeve, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 28. jūnija lēmumu lietā R 1060/2006-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Coloris Global Coloring Concept un Esber, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Esber, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta T-736/14: Prasība, kas celta 2014. gada 27. oktobrī  – Monster Energy /ITSB – Home Focus  ( “MoMo Monsters” )

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 27. oktobrī – Monster Energy/ITSB – Home Focus (“MoMo Monsters”)
   (Lieta T-736/14)
   (2014/C 448/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (Corona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Home Focus Development Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu Salas)

      Informācija par procesu ITSB

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā preču zīme: vārdiska preču zīme “MoMo Monsters” – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 5 13  372

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju otrās padomes 2014. gada 7. augusta lēmums lietā R 1167/2013–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums


title: Lieta T-381/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. jūlijā — Perfetti Van Melle /ITSB ( “DAISY” )

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. jūlijā — Perfetti Van Melle/ITSB (“DAISY”)
   (Lieta T-381/13)
   2013/C 274/33
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Itālija) (pārstāvis — P. Testa, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 10. aprīļa lēmumu lietā R 427/2012-1, ciktāl ar to ir noraidīts preču zīmes “DAISY” reģistrācijas pieteikums attiecība uz šādām precēm: konditorejas izstrādājumi, kūkas, konfektes, mīkstās karameles, želejkonfektes, karameles, košļājamā gumija, želantīns (konditorejas izstrādājumiem), lakrica, cukurgailīši, īriss, tabletes, cukurs, šokolāde, kakao;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “DAISY” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 0 267 037

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo vārdam “DAISY” nav aprakstoša rakstura;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo vārds“DAISY” nav preces būtisku īpašību aprakstošs;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo vārdam “DAISY” attiecībā uz saldumiem piemīt atšķirtspēja.


title: Lieta C-333/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. jūlijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – María Pilar Planes Bresco/Comunidad Autónoma de Aragón

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 6. jūlijā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – María Pilar Planes Bresco/Comunidad Autónoma de Aragón

   (Lieta C-333/15)
   (2015/C 302/26)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Pieteicēja: María Pilar Planes Bresco

      Atbildētāja: Comunidad Autónoma de Aragón

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003 (1) 43. un 44. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā no atbalsttiesīgo hektāru statusa tiek izslēgtas visas lauksaimnieka pieteiktās pastāvīgo ganību platības, kuru lielums pārsniedz tās platības, kuras savulaik tika ņemtas vērā, lai noteiktu šim lauksaimniekam pienākošās parastās tiesības, tādējādi šo platību iekļaušanu un līdz ar to arī aramzemes aizstāšanu ar ganībām pakārtojot nosacījumam, ka šīs ganības tiek faktiski izmantotas lopkopībai konkrētajā saimnieciskajā gadā, attiecībā uz kuru tas vēlas iegūt atbalsta saņemšanas tiesības?”
               Turklāt gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiktu atbildēts noliedzoši:

               2)

               Vai Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003 29. pants, kurā izslēgti no atbalsta shēmām izrietošie maksājumi tiem šo maksājumu saņēmējiem, “par kuriem ir konstatēts, ka viņi ir mākslīgi radījuši nosacījumus, kas vajadzīgi šādu maksājumu iegūšanai, lai gūtu priekšrocības pretēji attiecīgās atbalsta shēmas mērķiem”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj dalībvalstīm pieņemt vispārīgus noteikumus (pastāvīgo ganību) “atbalsttiesīgo hektāru” skaita samazināšanai, paredzot objektīvas vispārīgas situācijas, kurās, konkrēti nepierādot attiecīgā lauksaimnieka veikto darbību un rīcību, tiek prezumēts, ka atbalsta saņēmējs maksājuma saņemšanas nosacījumus radījis mākslīgi?

      (1)  Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1782/20, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 3. nod., 40. sēj., 269. lpp.).


title: Lieta F-76/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. augustā — ZZ /Komisija

text:
               5.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 291/7

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. augustā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-76/13)
   2013/C 291/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas un J.-N. Louis, avocats)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu uzskatīt, ka prasītājs nav pielaižams uzaicinājumam izteikt ieinteresētību CAST/02/2010, un noraidīt PMO lūgumu pieņemt darbā saskaņā ar līgumdarbinieka līgumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2012. gada 8. novembra lēmumu uzskatīt, ka prasītājs nav pielaižams uzaicinājumam izteikt ieinteresētību CAST/02/2010, un atteikt viņam izteikto piedāvājumu slēgt līgumdarbinieka darba līgumu III funkciju grupā (GFIII) uz nenoteiktu laiku;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-55/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 25. janvāra rīkojums — Rijn Schelde Mondia France pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējais muitas tarifs — Pieteikums par importa nodokļa atlaišanu — Nelabvēlīgs akts — Nepieņemamība)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/37

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 25. janvāra rīkojums — Rijn Schelde Mondia France pret Komisiju
   (Lieta T-55/05) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējais muitas tarifs - Pieteikums par importa nodokļa atlaišanu - Nelabvēlīgs akts - Nepieņemamība)
   (2007/C 82/82)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rijn Schelde Mondia Frnace SA, Rouen (Francija) (pārstāvis — F. Citron, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — X. Lewis un J. Hottiaux)
   Priekšmets
   Komisijas lēmuma, kas esot ietverts 2004. gada 7. oktobra vēstulē attiecībā uz pieteikumu par importa nodokļa atlaišanu (lieta REM 22/01), atcelšana
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāja sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 93, 16.4.2005.


title: Lieta T-412/12: Prasība, kas celta 2012. gada 17. septembrī — bpost /Komisija

text:
               10.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/20

         Prasība, kas celta 2012. gada 17. septembrī — bpost/Komisija
   (Lieta T-412/12)
   2012/C 343/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: bpost (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — D. Geradin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2., 5., 6. un 7. pantu Komisijas 2012. gada 25. janvāra Lēmumā par pasākumu SA.14588 (C 20/09), ko Beļģija īstenojusi De Post — La Poste (esošais nosaukums — “bpost”) atbalstam, kas ir publicēts 2012. gada 29. jūnija ES Oficiālajā Vēstnesī (OV 2012 L 170, 1. lpp.),

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 106. panta 2. punkts, 107. panta 1. punkts un 107. panta 3. punkts, ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ir pārkāpts vienlīdzības attieksmes princips, jo ir nepareizi secināts, ka bpost uzturētais tirdzniecības tīkls nav atšķirīgs vispārējo ekonomisko interešu pakalpojums (turpmāk tekstā — “VEIP”), un līdz ar to ir konstatēts, ka kompensācija, kas saņemta no Beļģijas valsts par tirdzniecības tīklu, ir pārmērīga kompensācija.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 106. panta 2. punkts, 107. panta 1. punkts un 107. panta 3. punkts un ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo ir nepareizi secināts, ka tirdzniecības tīkla izmaksas, kas rodas no universālā pakalpojuma pienākuma, nav jāņem vērā, aprēķinot peļņas summu no universālajam pakalpojumam rezervētās jomas, kura pārsniedz saprātīgas peļņas līmeni.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts 107. pants un 106. panta 2. punkts, ir pārkāpts samērīguma princips un vienlīdzības attieksmes princips, jo ir kļūdaini secināts, ka VEIP, kas nav pasta pakalpojumi, neto izmaksas ir jānosedz ar peļņu no UPP rezervētās jomas tiktāl, ciktāl tā pārsniedz saprātīgu peļņu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. pants un 106. panta 2. punkts un atpakaļejoša spēka aizlieguma princips, jo netika pilnībā pārnesta bpost nepietiekamā kompensēšana, kas uzkrājusies no 1992. gada līdz 2005. gadam, lai nosegtu bpost pārmērīgo kompensēšanu, kas notikusi periodā no 2006. gada līdz 2010. gadam.


title: Lieta T-194/10: Prasība, kas celta 2010. gada 28. aprīlī — Ungārija/Komisija

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/19

         Prasība, kas celta 2010. gada 28. aprīlī — Ungārija/Komisija
   (Lieta T-194/10)
   2010/C 195/32
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārijas Republika (pārstāvji — J. Fazekas, M. Fehér un K. Szíjjártó)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas veikto ierakstu E-bacchus datubāzē attiecībā uz Slovākiju, ar kuru aizsargāts cilmes vietas nosaukums “Vinohradnícka oblast’ Tokaj” aizstāj aizsargāto cilmes vietas nosaukumu “Tokajská vinohradnícka oblast’”, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja, atsaukdamās uz Padomes Regulu Nr. 1234/2007 (1), apstrīd Komisijas veiktā aizsargāta cilmes vietas nosaukuma “Vinohradnícka oblast’ Tokaj” ieraksta elektroniskajā aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu reģistrā (turpmāk tekstā — “E-bacchus reģistrs”) attiecībā uz Slovākiju spēkā esamību.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja kā pirmo pamatu izvirza to, ka Komisija, grozīdama ierakstu, ir pārkāpusi Padomes Regulas Nr. 1234/2007, kā arī Komisijas Regulas Nr. 607/2009 (2) noteikumus, jo, ar apstrīdēto grozījumu mainot E-bacchus reģistrā sākotnēji esošo norādi, tā nodrošināja automātisku aizsardzību jaunā tiesiskā regulējuma izpratnē nosaukumam, kas nevar tikt uzskatīts par tādu, kas “šobrīd tiek aizsargāts” Regulas Nr. 1234/2007 118.s panta izpratnē.
   Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka brīdī, kad 2009. gada 1. augustā stājās spēkā jaunais Savienības tiesiskais regulējums par vīna tirgu, atbilstoši Kopienu tiesībām un it īpaši saskaņā ar galda vīnu ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (3) un kvalitatīvo vīnu sarakstu (4) aizsargāts tika nosaukums “Tokajská/Tokajské/Tokajský vinohradnícka oblast’”.
   Prasītāja piebilst, ka šo secinājumu apstiprina arī Slovākijas tiesību izpēte, jo jaunais Slovākijas likums, kurā ietverts nosaukums “Tokajská vinohradnícka oblast’”, tika pieņemts 2009. gada 30. jūnijā. Turklāt, pat ja piemērojamās regulas būtu jāinterpretē tādējādi, ka valsts likuma stāšanās spēkā (2009. gada 1. septembrī) arī ir nozīmīga attiecībā uz esošas aizsardzības noteikšanu, būtu jāpiemēro Regulas Nr. 607/2009 73. panta 2. punkts, proti, arī šajā gadījumā jaunajā likumā ietvertais nosaukums jāuzskata par tādu, kas “šobrīd tiek aizsargāts” Regulas Nr. 1234/2007 118.s panta izpratnē.
   Kā otro pamatu prasītāja izvirza to, ka Komisija, uzturēdama un pārvaldīdama E-bacchus reģistru, un konkrēti — veikdama apstrīdēto ierakstu, ir pārkāpusi Savienības tiesībās nostiprinātos labas pārvaldības, lojālas sadarbības un tiesiskās drošības principus.
   Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka no labas pārvaldības principa izriet, ka Komisija, it īpaši ņemot vērā attiecīgā reģistra nozīmīgumu, ir pienākums nodrošināt, lai tas ietver autentiskus, uzticamus un precīzus datus. It īpaši šajā sakarā Komisijai esot pienākums pārbaudīt, kādi nosaukumi un pamatojoties uz kādu valsts tiesisko regulējumu jaunā tiesiskā regulējuma par vīna tirgu spēkā stāšanās datumā bija nosaukumi, kas “šobrīd tiek aizsargāti”. Turpinājumā, pēc prasītājas domām, Komisija ir pārkāpusi lojālas sadarbības principu, jo tā nav nekādā veidā — vienalga, pirms vai pēc notikušā — informējusi Ungārijas valdību par attiecīgo norāžu grozīšanu attiecībā uz Slovākiju E-bacchus reģistrā, lai gan tai vajadzēja zināt, ka tas var skart Ungārijas intereses. Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi arī tiesiskās drošības principu, jo tā ir izveidojusi un uzturējusi reģistru tādā veidā, ka tajā ietilpstošās norādes var tikt grozītas jebkurā brīdī ar atpakaļejošu spēku un tādējādi precīzs grozījuma izdarīšanas datums nav nosakāms.

      (1)  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (OV L 299, 1. lpp.)

      (2)  Komisijas 2009. gada 14. jūlija Regula (EK) Nr. 607/2009, ar ko paredz konkrētus sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 479/2008 piemērošanai attiecībā uz aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, tradicionālajiem apzīmējumiem, konkrētu vīna nozares produktu marķēšanu un noformēšanu (OV L 193, 60. lpp.).

      (3)  Nosaukumu saraksts attiecībā uz ģeogrāfiskajām vienībām, kas mazākas par dalībvalsti, kā norādīts Regulas (EK) Nr. 1493/1999 51. panta 1. punktā (galda vīni ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi) (OV 2009, C 187, 67. lpp.).

      (4)  Noteiktos reģionos ražotu kvalitatīvo vīnu saraksts (OV 2009, C 187, 1. lpp.).


title: Lieta C-283/08: Prasība, kas celta 2008. gada 27. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/32

         Prasība, kas celta 2008. gada 27. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-283/08)
   (2008/C 223/49)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Roels un W. Wils)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK (1), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), prasības, vai katrā ziņā nedarot tos zināmus Komisijai, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 12. jūnijā.

      (1)  OV L 149, 22. lpp.


title: Lieta C-208/10: Prasība, kas celta 2010. gada 30. aprīlī — Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/24

         Prasība, kas celta 2010. gada 30. aprīlī — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-208/10)
   2010/C 179/39
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Nijenhuis un M. Teles Romão)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvas 2007/44/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 92/49/EEK un Direktīvas 2002/83/EK, 2004/39/EK, 2005/68/EK un 2006/48/EK attiecībā uz procedūras noteikumiem un vērtēšanas kritērijiem, kas piemērojami, veicot piesardzīgu novērtējumu par līdzdalības iegūšanu un palielināšanu finanšu nozarē (1), prasības, vai katrā ziņā nedarot tos zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2009. gada 20. martā.

      (1)  OV L 247, 1. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 12. maijā lietā C-415/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts atbalsts — Atgūšanas pienākums — Pilnīga izpildes iespējas neesamība — Trūkums)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 12. maijā
   lietā C-415/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts atbalsts - Atgūšanas pienākums - Pilnīga izpildes iespējas neesamība - Trūkums)
   (2005/C 182/19)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-415/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 88. panta 2. punktam, ko 2003. gada 25. septembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafilu [D. Triantafyllou] un H. Buendia Sjerra [J. Buendía Sierra]) pret Grieķijas Republiku (pārstāvji — A. Samoni-Rantou [A. Samoni-Rantou], P. Milonopuls [P. Mylonopoulos], F. Spatopuls [F. Spathopoulos] un P. Anestis [P. Anestis]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] (referente), R. Šintgens [R. Schintgen], Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretāre M. Fereira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 12. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu piešķirto valsts atbalstu, kas atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, izņemot to, kas attiecas uz iemaksām valsts sociālas apdrošināšanas iestādei, atbilstoši 3. pantam Komisijas 2002. gada 11. decembra Lēmumā Nr. 2003/372/EK par valsts atbalstu, ko Grieķija piešķīra Olympic Airways, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētais 3. pants;

               2)

               Grieķijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta T-165/10: Prasība, kas celta 2010. gada 12. aprīlī — Grupo Osborne /ITSB — Confecciones Sanfertús ( “TORO” )

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/48

         Prasība, kas celta 2010. gada 12. aprīlī — Grupo Osborne/ITSB — Confecciones Sanfertús (“TORO”)
   (Lieta T-165/10)
   2010/C 148/78
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spānija) (pārstāvis — J. Iglesias Monravá, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Confecciones Sanfertús, SL (Graus, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju otrās padomes lēmumu lietā R 0638/2009-2;

               —

               apmierināt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 2 844 264 attiecībā uz 25. klasi un

               —

               piespriest lietas dalībniekiem, kuri iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TORO” (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 844 264) attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18., 25. un 39. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Confecciones Sanfertús, SL

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiska preču zīme “LETORO” (Nr. 465 635) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. un 25. klasē, un Spānijas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisko elementu “TORO” (Nr. 802 043 un Nr. 1 513 622), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija; apstāklis, ka Iebildumu nodaļa agrāk ir konstatējusi preču zīmju “TORO” un “LETORO” saderību, un apstāklis, ka iesniegtie izmantošanas pierādījumi nepierāda Spānijas preču zīmju “LETORO” (vārdiska) un “TORO” (grafiska) izmantošanu


title: Lieta C-40/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar VAT and Duties Tribunal, Manchester (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 29. janvāra rīkojumu – Astra Zeneca UK Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar VAT and Duties Tribunal, Manchester (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 29. janvāra rīkojumu – Astra Zeneca UK Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Lieta C-40/09)
   2009/C 90/17
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunal, Manchester

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Astra Zeneca UK Limited

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai izskatāmās lietas apstākļos, kur darbiniekam saskaņā ar viņa darba līguma noteikumiem ir tiesības izvēlēties saņemt daļu no atalgojuma nominālās vērtības kuponu veidā, Padomes Sestās Direktīvas 77/388/EEK (1) 2. panta 1. punkts (tagad Galvenās PVN direktīvas 2. panta 1.punkta c) apakšpunkts) ir jāinterpretē tādējādi, ka darba devējam kupona izsniegšana darbiniekam uzskatāma par pakalpojuma sniegšanu pret atlīdzību?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša, vai 6. panta 2. punkta b) apakšpunkts (tagad 26. panta 1. punkta b) apakšpunkts) ir jāinterpretē tā, ka darba devējam kupona izsniegšana darbiniekam saskaņā ar darba līguma noteikumiem ir jāuzskata par pakalpojuma sniegšanu gadījumā, ja kupons tiks izmantots darbinieka privātajām vajadzībām?

               3)

               Ja kupona izsniegšana nav ne pakalpojuma sniegšana pret atlīdzību 2. panta 1. punkta izpratnē, ne arī uzskatāma par pakalpojuma sniegšanu saskaņā ar 6. panta 2. punkta b) apakšpunktu, vai 17. panta 2. punkts (tagad 168. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar to darba devējs drīkst atgūt pievienotās vērtības nodokli, ko tas samaksājis kupona iegādes brīdī un par piegādi darbiniekam saskaņā ar darba līgumu gadījumā, ja kupons tiks izmantots darbinieka privātajām vajadzībām?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.)


title: Lieta T-157/17: Prasība, kas celta 2017. gada 10. martā – Cristalfarma/EUIPO – Novartis (“ILLUMINA”)

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 10. martā – Cristalfarma/EUIPO – Novartis (“ILLUMINA”)
   (Lieta T-157/17)
   (2017/C 129/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cristalfarma Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvis – R. Almaraz Palmero, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Novartis AG (Bāzele, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ILLUMINA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 934 239

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 11. janvāra lēmums lietā R 1187/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta, 42. panta 2. punkta un 64. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-286/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 14. marta spriedumu lietā T-588/08 Dole Food Company , Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co ./Eiropas Komisija 2013. gada 24. maijā iesniedza Dole Food Company, Inc ., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co .

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2013. gada 14. marta spriedumu lietā T-588/08 Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co./Eiropas Komisija 2013. gada 24. maijā iesniedza Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co.
   (Lieta C-286/13 P)
   2013/C 252/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Dole Food Company, Inc. un Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. (pārstāvis — J.-F. Bellis, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu pilnībā vai daļā, kurā noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēju prasība;

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 15. oktobra lēmumu pilnībā vai daļā, kurā tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām;

               —

               atcelt vai samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējām uzlikto naudas sodu, pamatojoties arī uz LESD 261. pantā paredzēto neierobežoto kompetenci;

               —

               alternatīvi, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai atbilstoši Tiesas spriedumam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt šīs tiesvedības un tiesvedības Vispārējā tiesā tiesāšanās izdevums.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pirmo apelācijas pamatu, kas ir sadalīts piecās daļās, apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka Vispārējā tiesa, veicot savu pārbaudi, esot pieļāvusi vairākas procesuālas kļūdas:

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, ļaujot Komisijai tiesvedībā pirmo reizi ieņemt nostāju attiecībā uz tās lietas materiālos esošu pierādījumu, kurš ir pretrunā lēmumā izdarītajiem konstatējumiem;

               Vispārējā tiesa esot kļūdaini noraidījusi kā nepieņemamu apelācijas sūdzības iesniedzēju atsauci uz pierādījumu no Komisijas lietas materiāliem, lai apstrīdētu Komisijas tās atbildē uz repliku pirmo reizi izvirzītu prasījumu;

               Vispārējā tiesa esot kļūdaini noraidījusi kā nepieņemamu apelācijas sūdzības iesniedzēju iesniegto pielikumu, pamatojot to argumentu, ka Komisija ir izmantojusi apelācijas sūdzības iesniedzēju administratīvajā procesā izteiktos apgalvojumus ārpus to konteksta;

               Vispārējā tiesa, neizskatot apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesvedības laikā iesniegto pierādījumu, esot pārkāpusi pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principu; un

               Vispārējā tiesa neesot pienācīgi konstatējusi faktus.

         Ar otro apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus, kuri ir ļoti svarīgi, lai pareizi izvērtētu inkriminēto rīcību tās tiesiskajā un ekonomiskajā kontekstā.
   Ar trešo apelācijas pamatu, kas ir sadalīts piecās daļās, apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka Vispārējā tiesa neesot atbilstoši novērtējusi pierādījumus:

               Vispārējā tiesa neesot sniegusi atbilstošu pamatojumu, lai apstiprinātu tirgus daļas aprēķinu, uz ko Komisija ir pamatojusies, lai konstatētu attiecīgo tirgus struktūru;

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka Komisijai nav jāprecizē to sarunu saturs, kuras apelācijas sūdzības iesniedzējām ir bijušas ar citiem uzņēmumiem un kuras veido konkurences ierobežojumu ar mērķi;

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, secinot, ka Komisija ir skaidri aprakstījusi to sarunu saturu, kuras apelācijas sūdzības iesniedzējām ir bijušas ar citiem uzņēmumiem un kuras veido konkurences ierobežojumu ar mērķi;

               Vispārējā tiesa neesot izskatījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentu, ka daži darbinieki nevarēja apmainīties ar ticamu informāciju; un

               Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, nepareizi tiesiski kvalificējot faktus, savā secinājumā par to, ka sarunas veido konkurences ierobežojumu ar mērķi.

         Ar ceturto apelācijas pamatu, kas ir sadalīts divās daļās, apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi vairākas kļūdas, aprēķinot uzlikto naudas sodu:

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, naudas soda aprēķināšanai pamatojoties uz pārdošanu, ko ir veikušas sabiedrības, saistībā ar kurām nav konstatēts pārkāpums; un

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, naudas soda aprēķināšanas nolūkā dubulti ņemot vērā vienas un tās pašas preces pārdošanu.


title: Lieta T-134/06: Prasība, kas celta  2006. gada 11. maijā  —  Xentral  pret ITSB —  Pages Jaunes  (vārdiska preču zīme  PAGESJAUNES.COM )

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/29

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. maijā — Xentral pret ITSB — Pages Jaunes (vārdiska preču zīme “PAGESJAUNES.COM”)
   (Lieta T-134/06)
   (2006/C 165/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Xentral LLC, Maiami (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — A. Bertrand, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Pages Jaunes SA, Sevra (Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2006. gada 15. februāra lēmumu R 708/2005-1;

               —

               apstiprināt Kopienas preču zīmi “PAGESJAUNES.COM”;

               —

               piespriest ITSB Apelāciju padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Xentral LLC

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “PAGESJAUNES.COM” attiecībā uz 16. klasē ietilpstošajām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 1 880 871)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Pages Jaunes SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vārdiska valsts preču zīme “LESPAGESJAUNES” attiecībā uz 16. klasē ietilpstošajām precēm, firmas un komercnosaukums “PAGES JAUNES”

      Iebildumu nodaļas lēmums: Apmierināt iebildumu attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Prasītāja izvirza savas iepriekšējās tiesības uz domēna nosaukumu “PAGESJAUNES.COM”, kas pēc tās domām ir pretstatāmas pret iebildumu iesniedzējas preču zīmei un komercnosaukumam.
   Prasītāja arī norāda uz Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) un d) apakšpunkta pārkāpumu, jo iebildumu iesniedzējas preču zīme ir kļuvusi parasta un tai praktiski nav atšķirtspējas.
   Prasītāja apgalvo, ka preču zīme, kuru tā ir lūgusi reģistrēt, nekādi neaizskar iebildumu iesniedzējas preču zīmi vai komercnosaukumu.
   Prasītāja arī apstrīd iebildumu iesniedzējas preču zīmes pazīstamību.


title: Lieta C-532/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 8. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Liehercogiste

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/13

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 8. marta rīkojums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Liehercogiste
   (Lieta C-532/12) (1)

   2013/C 129/24
   Tiesvedības valoda — franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-260/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 18. jūnija spriedums – Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija Zivsaimniecība — Zivsaimniecības resursu saglabāšana — Spānijas pārsniegtās 2010. gadam piešķirtās makreles nozvejas kvotas VIII c, IX un X zonās un Eiropas Savienības ūdeņos CECAF 34.1.1. zonā — Atvilkumi no 2011. – 2015. gadam piešķirtajām nozvejas kvotām — Tiesības uz aizstāvību — Tiesiskā noteiktība — Tiesiskā paļāvība — Vienlīdzīga attieksme

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/24

         Vispārējās tiesas 2014. gada 18. jūnija spriedums – Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija
   (Lieta T-260/11) (1)

   (Zivsaimniecība - Zivsaimniecības resursu saglabāšana - Spānijas pārsniegtās 2010. gadam piešķirtās makreles nozvejas kvotas VIII c, IX un X zonās un Eiropas Savienības ūdeņos CECAF 34.1.1. zonā - Atvilkumi no 2011. – 2015. gadam piešķirtajām nozvejas kvotām - Tiesības uz aizstāvību - Tiesiskā noteiktība - Tiesiskā paļāvība - Vienlīdzīga attieksme)
   2014/C 253/34
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji N. Díaz Abad un L. Banciella Rodríguez-Miñón, vēlāk M. Sampoll Pucurull un Banciella Rodríguez-Miñón, abogados del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouquet, F. Jimeno Fernández un D. Nardi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 22. februāra Regulu (ES) Nr. 165/2011, ar ko paredz 2011. gadā un turpmākajos gados izdarīt atvilkumus no konkrētām Spānijai iedalītām makreles nozvejas kvotām 2010. gadā notikušās pārzvejas dēļ (OV L 48, 11. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 16.7.2011.


title: Lieta C-223/08: Prasība, kas celta 2008. gada 23. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 23. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-223/08)
   (2008/C 171/45)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve — C. Huvelin)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvas 2006/100/EK, ar ko pielāgo dažas direktīvas personu pārvietošanās brīvības jomā saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos (1), prasības, vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šīs direktīvas 2. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2006/100/EK transponēšanas termiņš beidzās Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai datumā, proti, 2007. gada 1. janvārī. Prasības celšanas datumā vēl nevienu transponēšanas aktu prasītāja nav pieņēmusi vai paziņojusi Komisijai.

      (1)  OV L 363, 141. lpp.


title: Lieta T-216/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. aprīlī  – Volkswagen /ITSB ( “EXTRA” )

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. aprīlī – Volkswagen/ITSB (“EXTRA”)
   (Lieta T-216/14)
   2014/C 194/36
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Vācija) (pārstāvis – U. Sander, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 6. februāra lēmumu lietā R 1788/2013–1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EXTRA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 12., 28., 35. un 37. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 7 69  155

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-591/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 14. decembrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — Littlewoods Retail Ltd un citi/ Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 14. decembrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — Littlewoods Retail Ltd un citi/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

   (Lieta C-591/10)
   2011/C 89/12
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Littlewoods Retail Ltd un citi

      Atbildētājs: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja nodokļa maksātājs ir pārmaksājis PVN, ko dalībvalsts tika iekasējusi pretēji ES prasībām PVN jomā, vai dalībvalsts paredzētais atlīdzinājums atbilst ES tiesībām, ja šis atlīdzinājums ietver tikai: a) pārmaksātās pamatsummas un b) vienkāršo procentu par šo summu atmaksu saskaņā ar tādiem valsts tiesību aktiem kā 1994. gada likuma par pievienotās vērtības nodokli (Value Added Tax Act 1994) 78. punkts?

               2)

               Ja tas tā nav, vai ES tiesībās tiek prasīts, lai dalībvalsts paredzētajā atlīdzinājumā būtu iekļauta: a) pārmaksātās pamatsummas un b) salikto procentu atmaksa kas atbilst dalībvalsts rīcībā esošo pārmaksāto summu vērtības izmantošanai un/vai nodokļa maksātāja zaudētās naudas izmantošanas vērtība?

               3)

               Ja atbilde uz 1. un 2. jautājumu ir noraidoša, kas vēl papildus pārmaksātās pamatsummas atmaksai ir jāietver atlīdzinājuma, ko dalībvalstij ir jāsniedz atbilstoši ES tiesībām, attiecībā uz pārmaksātās summas vērtības un/vai procentu vērtības izmantošanu?

               4)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša, vai ar ES tiesību efektivitātes principu dalībvalstij tiek prasīts nepiemērot valsts tiesību ierobežojumus (tādus kā 1994. gada likuma par pievienotās vērtības nodokli 78. un 80. punkts) nevienai prasībai vai atlīdzinājumam dalībvalstī, kas citādi būtu pieejami nodokļa maksātājam, lai pamatotu Tiesas atbildē uz pirmajiem 3 jautājumiem noteiktās ES tiesības, vai pietiek ar to, ka valsts tiesa nepiemēro šos ierobežojumus tikai attiecībā uz vienu no šīm prasībām vai atlīdzinājumiem? Pēc kādiem citiem principiem valsts tiesai vēl ir jāvadās, piemērojot šīs ES tiesības, lai atbilstu ES tiesību efektivitātes principam?


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 16. decembrī lietā T-11/02 Spyridon de Athanassios Pappas pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Atvaļināšana — Ikmēneša pabalsts atbilstoši Civildienesta noteikumu 50. pantam — Darba stāžs, kas ņemts vērā pabalsta aprēķinam — Iepriekšējās darbavietas pirms stāšanās Kopienu dienestā — Tiesību uz pensiju nodošana)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/20

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 16. decembrī
   lietā T-11/02 Spyridon de Athanassios Pappas pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Atvaļināšana - Ikmēneša pabalsts atbilstoši Civildienesta noteikumu 50. pantam - Darba stāžs, kas ņemts vērā pabalsta aprēķinam - Iepriekšējās darbavietas pirms stāšanās Kopienu dienestā - Tiesību uz pensiju nodošana)
   (2005/C 19/44)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-11/02 Spyridon de Athanassios Pappas, bijušais Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, kas dzīvo Kraainem (Beļģija), ko pārstāv advokātes K. Adamantopoulos un V. Akritidis, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji – J. Currall un F. Clotuche-Duvieusart, kas norādīja dzīvesvietu Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru nosaka izmaksas ilgumu ikmēneša pabalstam, ko saņem prasītājs pēc atvaļināšanas dienesta interesēs saskaņā ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 50. pantu, Pirmās instances tiesa (tiesnesis M. Jaeger), sekretārs I. Natsinas, administrators, 2004. gada 16. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               puses savus izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 68, 16.3.2002.


title: Lieta C-656/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. decembrī — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Padome

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/20

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. decembrī — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Padome
   (Lieta C-656/11)
   2012/C 49/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — C. Murrell, un A. Dashwood QC)

      Atbildētāja: Eiropas Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 16. decembra lēmumu (1) par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, attiecībā uz to, lai aizstātu minētā nolīguma II pielikumu par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju;

               —

               piespriest Eiropas Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar prasību, kas celta saskaņā ar LESD 263. pantu, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atbilstoši LESD 264. pantam lūdz atcelt Padomes 2011. gada 16. decembra lēmumu par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, attiecībā uz to, lai aizstātu minētā nolīguma II pielikumu par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju.

               2.

               LESD 48. pants ir vienīgais lēmumā minētais materiāli tiesiskais pamatojums.

               3.

               Lēmums attiecas uz 1999. gada 21. jūnija Nolīguma starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses par personu brīvu pārvietošanos, II pielikuma grozījumiem. Nolīguma II pielikumā regulēta tikai sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija starp ES un Šveici. II pielikuma grozījumu, kuri esot izklāstīti apstrīdētajā lēmumā, mērķi ir atspoguļot izmaiņas ES sociālās nodrošinājuma sistēmas koordinācijā. II pielikumā paredzēto grozījumu rezultātā uz Šveices pilsoņiem, kuri paši nav nodarbināti un to ģimenes locekļiem, kuri arī nav nodarbināti (nenodarbinātas personas), tiktu attiecinātas tiesības, kuras uz tiem neattiecas saskaņā ar pašreizējo II pielikumā iedibināto kārtību.

               4.

               Apvienotā Karaliste uzskata, ka LESD 48. pamats nevar būt vienīgais materiāli tiesiskais pamats pasākumam ar šādām iecerētajām sekām. Tā ir tiesību norma, ar kuru paredzēts atvieglot pārvietošanās brīvību (a) Savienībā un nevis starp Savienību un trešajām valstīm (b) nodarbinātām personām un to ģimenes locekļiem, nevis nenodarbinātām personām. Atbilstošs tiesiskais pamats ir LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkts. Tajā ir piešķirta kompetence īstenot pasākumus tādā jomā kā “to trešo valstu pilsoņu tiesību noteikšana, kuri likumīgi uzturas dalībvalstī, ietverot nosacījumus, kas attiecas uz pārvietošanās un uzturēšanās brīvību citās dalībvalstīs”.

               5.

               LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir ietverts Līguma trešās daļas V sadaļā. Atbilstoši 21. protokolam, kurš pievienots Līgumiem, pasākumi, kuri paredzēti V sadaļā, neattiecas uz Apvienoto Karalisti (vai Īriju), ja vien tā nepaziņo par tās vēlēšanos tiem pievienoties (“opt in”). Kļūdaini izvēloties LESD 48. pantu kā lēmuma materiāli tiesisko pamatojumu LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkta vietā, Padome neesot atzinusi Apvienotās Karalistes tiesības izvēlēties nebūt šī lēmuma dalībniecei un nebūt ar to saistītai.

               6.

               Tādējādi Padomes 2011. gada 16. decembra lēmuma atcelšana tiek lūgta, pamatojoties uz to, ka tas tika pieņemts, balstoties uz nepareizu tiesisko pamatu, kā rezultātā netika atzītas 21. protokolā ietvertās Apvienotās Karalistes tiesības.

      (1)  OV L 341, 1. lpp.


title: Lieta T-442/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā – Metalúrgica Galaica /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/60

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā – Metalúrgica Galaica/Komisija
   (Lieta T-442/14)
   2014/C 253/82
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Metalúrgica Galaica, SA [Narón (A Coruña) Spānija] (pārstāvis – A. López Gómez, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu,

               —

               pakārtoti, atcelt lēmumu, ar kuru viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma (turpmāk tekstā – “SFLS”), tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt, pārkāpjot ES vispārējos tiesību principus,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, pilnībā vai veidā, kas neietekmē ietekmi uz darījumu ienesīgumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-401/14 Duro Felguera SA/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-259/12: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums ( Administrativen sad Plovdiv (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Teritorialna direktsia na NAP — Plovdiv / RODOPI - M 91 OOD (Nodokļi — PVN — Direktīva 2006/112/EK — Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi — Novēlota rēķina atcelšanas iegrāmatošana un deklarēšana — Pienākuma neizpildes novēršana — Nodokļa samaksa — Valsts budžets — Kaitējuma neesamība — Administratīvs sods)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/34

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums (Administrativen sad Plovdiv (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Teritorialna direktsia na NAP — Plovdiv/RODOPI-M 91 OOD

   (Lieta C-259/12) (1)

   (Nodokļi - PVN - Direktīva 2006/112/EK - Nodokļu neitralitātes un samērīguma principi - Novēlota rēķina atcelšanas iegrāmatošana un deklarēšana - Pienākuma neizpildes novēršana - Nodokļa samaksa - Valsts budžets - Kaitējuma neesamība - Administratīvs sods)
   2013/C 225/58
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Plovdiv

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Teritorialna direktsia na NAP — Plovdiv

      Atbildētāja: RODOPI-M 91 OOD

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Plovdiv — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 242. un 273. panta interpretācija — Administratīvs sods, kas uzlikts par novēlotu rēķina atcelšanas deklarēšanu, lai gan atcelšana vēlāk ir tikusi iegrāmatota un ieinteresētā persona ir samaksājusi nodokli, kas izriet no pirkumu reģistrā neiegrāmatotā un nodokļu deklarācijā par nodokļu laikposmu nenorādītā atceltā rēķina — Naudas sods, kas atbilst savlaicīgi nesamaksātā nodokļa apmēram — Nodokļu neitralitātes princips

      Rezolutīvā daļa:

   Nodokļu neitralitātes princips pieļauj, ka dalībvalsts nodokļu iestādes nodokļa maksātājam, kas valsts tiesību aktos paredzētajā termiņā nav izpildījis savu pienākumu iegrāmatot un deklarēt elementus, kuriem ir ietekme uz pievienotās vērtības nodokļa, kas tam jāmaksā, aprēķināšanu, uzliek naudas sodu, kas atbilst šī minētajā termiņā nesamaksātā nodokļa apmēram, gadījumā, kad pēc tam šis nodokļa maksātājs ir novērsis pienākuma neizpildi un samaksājis pilnu maksājamā nodokļa summu, kā arī procentus. Valsts tiesai, ņemot vērā Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 242. un 273. pantu, ir jāizvērtē, vai, ievērojot pamatlietas apstākļus, it īpaši termiņu, kurā pārkāpums ticis novērsts, šī pārkāpuma smagumu un iespējamo krāpšanas vai uz nodokļa maksātāju attiecināmo piemērojamo tiesību aktu apiešanas esamību, uzliktā soda apmērs nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai īstenotu mērķus nodrošināt pareizu nodokļa iekasēšanu un novērst krāpšanu

      (1)  OV C 243, 11.8.2012