title: Lieta T-724/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – Ayuso/Parlaments

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/68

      Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – Ayuso/Parlaments
      (Lieta T-724/19)
      (2019/C 423/82)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Pilar Ayuso (Madride, Spānija) (pārstāvji: A. Schmitt un A. Waisse, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      nospriest, ka

                  —

                  šī prasība ir pieņemama;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, šī procesa organizatorisko vai pierādījumu savākšanas pasākumu ietvaros uzdot Eiropas Parlamentam iesniegt Eiropas Parlamenta Juridiskā dienesta atzinumus, kas sniegti 2018. gada 16. jūlijā, kā arī 2018. gada 3. decembrī – neatkarīgi no precīza datuma, bet katrā ziņā pirms tika pieņemts Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums, ar ko groza Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumus (2018/C 466/02, 2018. gada 28. decembraOficiālais Vēstnesis, C 466/8);

                  —

                  apstrīdēto individuālo lēmumu, ko Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta “Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību” nodaļa paziņoja prasītājam un kas attiecas uz prasītāja tiesībām uz (brīvprātīgo) papildu pensiju 2019. gada septembrī, atcelt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, ciktāl ar šo lēmumu ir ieviesta īpašā nodeva 5 % apmērā no (brīvprātīgās) papildu pensijas nominālvērtības, kas ir jāizmaksā prasītājam saskaņā ar iepriekš minēto Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu;

                  —

                  iepriekš minēto Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu atzīt par nepiemērojamu atbilstoši LESD 277. pantam, ciktāl ar to ir izdarīti grozījumi Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 76. pantā un it īpaši ciktāl ar to ir ievesta īpašā nodeva 5 % apmērā no (brīvprātīgo) papildu pensijas nominālvērtības, kas piemērojama no 2019. gada 1. janvāra;

                  —

                  Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Prezidijam nav kompetences ratione materiae.

                              —

                              pirmkārt, Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums (turpmāk tekstā – “Prezidija lēmums”) esot pieņemts, pārkāpjot Eiropas Parlamenta deputātu nolikumu, kas pieņemts ar Eiropas Parlamenta Lēmumu 2005/684/EK, Euratom (2005. gada 28. septembris) (OV 2005, L 262, 1. lpp., turpmāk tekstā – “Nolikums”). Prezidija lēmums esot pretrunā Nolikuma 27. pantam, kurā prasīts, lai “iegūtās tiesības” un “nākotnē paredzamās tiesības” tiktu saglabātas.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot noteikts nodoklis, ieviešot īpašu nodevu 5 % apmērā no pensijas nominālvērtības, lai gan nodokļa noteikšana neietilpst Prezidija pilnvarās saskaņā ar LESD 223. panta 2. punktu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu pārkāpums.

                              —

                              pirmkārt, Prezidijam tiek pārmests, ka tas savu lēmumu esot pieņēmis, neievērojot LESD 223. pantā paredzētos noteikumus.

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums neesot pietiekami pamatots un tādējādi ar to neesot izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas iegūtās un nākotnē paredzamās tiesības un tiesiskās paļāvības princips.

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāptas iegūtās tiesības un nākotnē paredzamās tiesības, kas izriet gan no vispārējiem tiesību principiem, gan no Nolikuma, kurā expressis verbis tiek prasīts, lai tās tiktu saglabātas “pilnā apjomā” (27. pants).

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes, kā arī nediskriminācijas principi.

                              —

                              pirmkārt, prasītāja tiesību aizskārums esot nesamērīgs attiecībā pret Prezidija lēmuma sasniedzamajiem mērķiem.

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums esot jāatzīst par nepiemērojamu vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpuma dēļ.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips un ka nav paredzēti pārejas pasākumi.

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu ir pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tam prettiesiski esot piešķirts atpakaļejošs spēks.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu esot pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tajā nav paredzēti pārejas pasākumi.


title: Lieta T-497/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – IAK – Forum International/EUIPO – Schwalb (“IAK”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “IAK” – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “IAK” – Institut für angewandte Kreativität – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/41

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – IAK – Forum International/EUIPO – Schwalb (“IAK”)
      (Lieta T-497/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “IAK” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “IAK” - Institut für angewandte Kreativität - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 60. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana)
      (2019/C 423/51)
      Tiesvedības valoda: vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: IAK GmbH – Forum International (Kirchzarten, Vācija) (pārstāvis: G. Wilke, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Fischer)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Ulrich Schwalb (Ķelne, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 11. jūnija lēmumu lietā R 1511/2017-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp U. Schwalb un IAK – Forum International.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     IAK GmbH – Forum International atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta T-725/19: Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – de Grandes Pascual/Parlaments

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/70

      Prasība, kas celta 2019. gada 18. oktobrī – de Grandes Pascual/Parlaments
      (Lieta T-725/19)
      (2019/C 423/83)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Luis de Grandes Pascual (Guadalajara, Spānija) (pārstāvji: A. Schmitt un A. Waisse, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      nospriest, ka

                  —

                  šī prasība ir pieņemama;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, šī procesa organizatorisko vai pierādījumu savākšanas pasākumu ietvaros uzdot Eiropas Parlamentam iesniegt Eiropas Parlamenta Juridiskā dienesta atzinumus, kas sniegti 2018. gada 16. jūlijā, kā arī 2018. gada 3. decembrī – neatkarīgi no precīza datuma, bet katrā ziņā pirms tika pieņemts Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums, ar ko groza Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumus (2018/C 466/02, 2018. gada 28. decembraOficiālais Vēstnesis, C 466/8);

                  —

                  apstrīdēto individuālo lēmumu, ko Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta “Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību” nodaļa paziņoja prasītājam un kas attiecas uz prasītāja tiesībām uz (brīvprātīgo) papildu pensiju 2019. gada septembrī, atcelt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, ciktāl ar šo lēmumu ir ieviesta īpašā nodeva 5 % apmērā no (brīvprātīgās) papildu pensijas nominālvērtības, kas ir jāizmaksā prasītājam saskaņā ar iepriekš minēto Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu;

                  —

                  iepriekš minēto Parlamenta Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmumu atzīt par nepiemērojamu atbilstoši LESD 277. pantam, ciktāl ar to ir izdarīti grozījumi Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 76. pantā un it īpaši ciktāl ar to ir ievesta īpašā nodeva 5 % apmērā no (brīvprātīgo) papildu pensijas nominālvērtības, kas piemērojama no 2019. gada 1. janvāra;

                  —

                  Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Prezidijam nav kompetences ratione materiae.

                              —

                              pirmkārt, Prezidija 2018. gada 10. decembra lēmums (turpmāk tekstā – “Prezidija lēmums”) esot pieņemts, pārkāpjot Eiropas Parlamenta Deputātu nolikumu, kas pieņemts ar Eiropas Parlamenta Lēmumu 2005/684/EK, Euratom (2005. gada 28. septembris) (OV 2005, L 262, 1. lpp., turpmāk tekstā – “Nolikums”). Prezidija lēmums it īpaši esot pretrunā Nolikuma 27. pantam, kurā prasīts, lai “iegūtās tiesības” un “nākotnē paredzamās tiesības” tiktu saglabātas.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot noteikts nodoklis, ieviešot īpašu nodevu 5 % apmērā no pensijas nominālvērtības, lai gan nodokļa noteikšana neietilpst Prezidija pilnvarās saskaņā ar LESD 223. panta 2. punktu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots būtisku formas prasību pārkāpums.

                              —

                              pirmkārt, Prezidijam tiek pārmests, ka tas savu lēmumu esot pieņēmis, neievērojot LESD 223. pantā paredzētos noteikumus.

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums esot nepietiekami pamatots, un tādējādi ar to neesot izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas iegūtās un nākotnē paredzamās tiesības un tiesiskās paļāvības princips.

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāptas iegūtās tiesības un nākotnē paredzamās tiesības, kas izriet gan no vispārējiem tiesību principiem, gan no Nolikuma, kurā expressis verbis tiek prasīts, lai tās tiktu saglabātas “pilnā apjomā” (27. pants).

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes, kā arī nediskriminācijas principi.

                              —

                              pirmkārt, prasītāja tiesību aizskārums esot nesamērīgs attiecībā pret Prezidija lēmuma sasniedzamajiem mērķiem.

                              —

                              otrkārt, Prezidija lēmums esot jāatzīst par nepiemērojamu vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpuma dēļ.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips un nav paredzēti pārejas pasākumi.

                              —

                              pirmkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tam prettiesiski esot piešķirts atpakaļejošs spēks.

                              —

                              otrkārt, ar Prezidija lēmumu tiekot pārkāpts tiesiskās drošības princips, jo tajā nav paredzēti pārejas pasākumi.


title: Lieta C-239/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Thüringer Oberlandesgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Freistaat Thüringen (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Augu šķirņu aizsardzība – Regula (EK) Nr. 2100/94 – 14. pantā paredzētā atkāpe – Regula (EK) Nr. 1768/95 – 11. panta 1. un 2. punkts – Informācijas pieprasījumi – Oficiālu iestāžu sniegta informācija – Informācijas pieprasījums par konkrētu sugu vai šķirņu materiāla faktisko izmantošanu – Pieprasījuma saturs)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/9

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Thüringer Oberlandesgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH/Freistaat Thüringen
      (Lieta C-239/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Augu šķirņu aizsardzība - Regula (EK) Nr. 2100/94 - 14. pantā paredzētā atkāpe - Regula (EK) Nr. 1768/95 - 11. panta 1. un 2. punkts - Informācijas pieprasījumi - Oficiālu iestāžu sniegta informācija - Informācijas pieprasījums par konkrētu sugu vai šķirņu materiāla faktisko izmantošanu - Pieprasījuma saturs)
      (2019/C 423/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Thüringer Oberlandesgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

         Atbildētāja: Freistaat Thüringen

         Rezolutīvā daļa

      Komisijas Regulas (EK) Nr. 1768/95 (1995. gada 24. jūlijs), ar ko īsteno noteikumus par izņēmumu lauksaimniecībā, kas paredzēts 14. panta 3. punktā Padomes Regulā (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību, 11. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā īpašniekam nav paredzēta iespēja lūgt oficiālajai iestādei informāciju par sugu materiāla izmantošanu, pieprasījumā neprecizējot konkrēto aizsargājamo šķirni, attiecībā uz kuru šī informācija tiek pieprasīta.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta C-569/18: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl/Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (ES) Nr. 1151/2012 – 4. panta c) punkts un 7. panta 1. punkta e) apakšpunkts – Lauksaimniecības un pārtikas produktu kvalitātes shēmas – Godīga konkurence – ACVN “Mozzarella di Bufala Campana” – Pienākums atdalīt “Mozzarella di Bufala Campana DOP” ražošanas telpas)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/15

      Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl/Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute
      (Lieta C-569/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 1151/2012 - 4. panta c) punkts un 7. panta 1. punkta e) apakšpunkts - Lauksaimniecības un pārtikas produktu kvalitātes shēmas - Godīga konkurence - ACVN “Mozzarella di Bufala Campana” - Pienākums atdalīt “Mozzarella di Bufala Campana DOP” ražošanas telpas)
      (2019/C 423/18)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl

         Atbildētājas: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

      Piedaloties: Consorzio di Tutela del Formaggio Mozzarella di Bufala Campana

         Rezolutīvā daļa

      Vai LESD 3., 26., 32., 40. un 41. pants un Regulas 1151/2012/ES 1., 3., 4., 5. un 7. pants par aizsargāto cilmes vietas nosaukumu regulējumu, kas nosaka dalībvalstīm pienākumu nodrošināt gan produktu brīvu konkurenci Eiropas Savienības iekšienē, gan kvalitātes shēmu aizsardzību, lai atbalstītu mazāk labvēlīgos apgabalus, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz saskaņā ar valsts tiesībām (4. pantu 2014. gada 24. jūnija Dekrētlikumā Nr. 91, kas pārveidots par 2014. gada 11. augusta Likumu Nr. 116) noteikt ierobežojumu mozzarella di bufala Campana ACVN ražošanas darbībai, kam jānotiek tikai šai ražošanai speciāli paredzētās ražotnēs, un kurās turklāt ir aizliegts turēt un uzglabāt pienu no lopaudzētavām, kas nav iekļautas mozzarella di bufala Campana ACVN kontroles sistēmā?

         (1)  OV C 436, 3.11.2018.


title: Lieta C-270/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 16. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2003/96/EK – Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai – 21. panta 5. punkta trešā daļa – Nelielu elektrības ražotāju atbrīvojums no nodokļa, kas ir atkarīgs no saražotās elektroenerģijas aplikšanas ar nodokli – Iekšējā nodokļa par elektroenerģijas gala patēriņu pārejas periodā neesamība – 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Pienākums no nodokļa atbrīvot energoproduktus un elektroenerģiju, kas tiek izmantota elektroenerģijas ražošanai)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/10

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 16. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Lieta C-270/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/96/EK - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - 21. panta 5. punkta trešā daļa - Nelielu elektrības ražotāju atbrīvojums no nodokļa, kas ir atkarīgs no saražotās elektroenerģijas aplikšanas ar nodokli - Iekšējā nodokļa par elektroenerģijas gala patēriņu pārejas periodā neesamība - 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Pienākums no nodokļa atbrīvot energoproduktus un elektroenerģiju, kas tiek izmantota elektroenerģijas ražošanai)
      (2019/C 423/11)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: UPM France

         Atbildētāji: Premier ministre un Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2003/96/EK (2003. gada 27. oktobris), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 21. panta 5. punkta trešās daļas otrais teikums ir interpretējams tādējādi, ka atbrīvojumu no nodokļa, kas šajā tiesību normā ir paredzēts attiecībā uz nelieliem elektroenerģijas ražotājiem, ja, atkāpjoties no šīs direktīvas 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta, šīs elektroenerģijas ražošanai izmantotie energoprodukti tiek aplikti ar nodokli, Francijas Republika nedrīkstēja piemērot pārejas periodā, kas saskaņā ar minētās direktīvas 18. panta 10. punkta otro daļu tai piešķirts līdz 2009. gada 1. janvārim un kurā šī dalībvalsts neieviesa šajā pašā direktīvā paredzēto elektroenerģijas nodokļu sistēmu.

         (1)  OV C 211, 18.6.2018.


title: Lieta T-729/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. oktobrī – Dinamo/EUIPO (“Favorit”)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/71

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. oktobrī – Dinamo/EUIPO (“Favorit”)
      (Lieta T-729/19)
      (2019/C 423/84)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dinamo GmbH (Bāzele, Šveice) (pārstāvis: C. Weil, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Favorit” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 924 051

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 18. septembra lēmums lietā R 985/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt apelācijas sūdzību;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-700/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – Kalypso Media Group/EUIPO – Wizards of the Coast (“DUNGEONS”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DUNGEONS” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DUNGEONS & DRAGONS” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – Kalypso Media Group/EUIPO – Wizards of the Coast (“DUNGEONS”)
      (Lieta T-700/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DUNGEONS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DUNGEONS & DRAGONS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 423/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kalypso Media Group GmbH (Worms, Vācija) (pārstāvis: T. Boddien, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: G. Sakalaité-Orlovskiené, A. Folliard-Monguiral un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Wizards of the Coast LLC (Pawtucket, Rodailenda, Amerikas Savienotās Valstis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 21. septembra lēmumu lietā R 599/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Wizards of the Coast un Kalypso Media Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Katra lietas dalībniece sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta C-403/18 P: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums – Alcogroup, Alcodis/Eiropas Komisija, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Etanola tirgus – Regula (EK) Nr. 1/2003 – 20. panta 4. punkts – Lēmums par pārbaudi – Pārbaudes norise – Advokāta un klienta korespondences konfidencialitāte – Atteikums apturēt izmeklēšanas pasākumus – Prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamība – Sagatavojošs lēmums)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/10

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums – Alcogroup, Alcodis/Eiropas Komisija, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles
      (Lieta C-403/18 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Etanola tirgus - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 20. panta 4. punkts - Lēmums par pārbaudi - Pārbaudes norise - Advokāta un klienta korespondences konfidencialitāte - Atteikums apturēt izmeklēšanas pasākumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Sagatavojošs lēmums)
      (2019/C 423/12)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Alcogroup SA, Alcodis SA (pārstāvji: P. de Bandt, J. Dewispelaere un J. Probst, avocats))

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Christoforou, V. Bottka, C. Giolito un F. Jimeno Fernández), Orde van Vlaamse Balies (pārstāvji: F. Wijckmans un S. De Keer, advocaten, un S. Engelen, avocat), Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (pārstāvji: T. Bontinck, A. Guillerme un P. Goffinet, avocats)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                     Alcogroup SA un Alcodis SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 294, 20.8.2018.


title: Lieta T-730/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – DQ u.c./Parlaments (Civildienests – Ierēdņi – Civildienesta noteikumu 24. pants – Lūgums sniegt palīdzību – Civildienesta noteikumu 12.a pants – Psiholoģiska vardarbība – Palīdzības sniegšanas pienākuma apjoms – Pārcelšanas pasākums – Administratīvās procedūras ilgums – Atbildība – Morālais kaitējums)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 3. oktobra spriedums – DQ u.c./Parlaments
      (Lieta T-730/18) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta noteikumu 24. pants - Lūgums sniegt palīdzību - Civildienesta noteikumu 12.a pants - Psiholoģiska vardarbība - Palīdzības sniegšanas pienākuma apjoms - Pārcelšanas pasākums - Administratīvās procedūras ilgums - Atbildība - Morālais kaitējums)
      (2019/C 423/61)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: DQ un citi prasītāji, kuru vārdi ir norādīti sprieduma pielikumā (pārstāvis: M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: E. Taneva un T. Lazian)

         Priekšmets

      Par prasību, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājiem esot nodarīts būtībā ar to, ka viņu lūgums sniegt palīdzību, kurā norādīti viņu priekšniekam pārmestie psiholoģiskās vardarbības fakti, nav pienācīgi izskatīts.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Piespriest Eiropas Parlamentam izmaksāt DQ un citiem prasītājiem, kuru vārdi ir norādīti pielikumā, kopējo summu 36 000 EUR apmērā, kas ir jāsadala starp viņiem, saistībā ar viņiem nodarīto morālo kaitējumu, pieskaitot procentus, sākot no 2017. gada 13. decembra atbilstoši Eiropas Centrālās bankas (ECB) galvenajām refinansēšanas darbībām noteiktajai likmei, kas palielināta par trim ar pusi procentpunktiem, līdz brīdim, kad Parlaments samaksā summu 36 000 EUR apmērā.

                  2)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                     Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus pats un atlīdzina pusi no DQ un citu prasītāju, kuru vārdi ir norādīti pielikumā, tiesāšanās izdevumiem.

                  4)

                     DQ un citi prasītāji, kuru vārdi ir norādīti pielikumā, sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem paši.

         (1)  OV C 54, 11.2.2019.


title: Lieta C-423/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Südzucker AG/Hauptzollamt Karlsruhe (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lauksaimniecība – Tirgu kopīgā organizācija – Regula (EK) Nr. 967/2006 – 3. panta 2. punkts – Cukurs – Pārpalikuma maksājums – Termiņš paziņošanai par maksājuma kopsummu – Maksimālais termiņš vēlāku grozījumu izdarīšanai – Samērīguma, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/11

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Südzucker AG/Hauptzollamt Karlsruhe
      (Lieta C-423/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Regula (EK) Nr. 967/2006 - 3. panta 2. punkts - Cukurs - Pārpalikuma maksājums - Termiņš paziņošanai par maksājuma kopsummu - Maksimālais termiņš vēlāku grozījumu izdarīšanai - Samērīguma, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)
      (2019/C 423/13)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Südzucker AG

         Atbildētāja: Hauptzollamt Karlsruhe

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Komisijas Regulas (EK) Nr. 967/2006 (2006. gada 29. jūnijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 318/2006 attiecībā uz cukura produkciju, kura pārsniedz kvotu, 3. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts kompetentā iestāde attiecīgajam cukura ražotājam nosūta paziņojumu par cukura pārpalikuma maksājumu šajā normā paredzētajā termiņā, šis termiņš principā ir piemērojams arī šāda paziņojuma grozījumiem, pamatojoties uz pārbaudi, kas veikta saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 952/2006 (2006. gada 29. jūnijs), ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 318/2006 attiecībā uz iekšējā cukura tirgus un kvotu sistēmas pārvaldību, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 707/2008 (2008. gada 24. jūlijs), 10. pantu. Tomēr šis termiņš var tikt pārsniegts, ja kompetentajai valsts iestādei, tai nerīkojoties nolaidīgi, nav bijusi zināma sīkāka informācija par attiecīgā uzņēmuma cukura produkciju un ja šī nezināšana var tikt pamatoti attiecināta uz šo uzņēmumu, jo tas nav rīkojies labā ticībā un nav ievērojis visas piemērojamās tiesību normas. Iesniedzējtiesai ir jāpārliecinās, vai tas tā ir pamatlietā, ņemot vērā visus šīs lietas apstākļus.

                  2)

                  Neesot Savienības tiesību normām attiecībā uz termiņu, kādā dalībvalstīm ir jānosūta cukura ražotājiem grozīts paziņojums par saražotā cukura pārpalikuma maksājumu pēc Regulas Nr. 967/2006 3. panta 2. punkta pirmajā teikumā paredzētā termiņa beigām, valsts tiesai katrā konkrētajā gadījumā un, ņemot vērā visus pamatlietas apstākļus, ir jāpārbauda, vai šis termiņš atbilst līdzvērtības un efektivitātes principiem, kā arī tiesiskās drošības principam.

         (1)  OV C 373, 15.10.2018.


title: Lieta T-749/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Daimler/EUIPO (“ROAD EFFICIENCY”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ROAD EFFICIENCY” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/49

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra spriedums – Daimler/EUIPO (“ROAD EFFICIENCY”)
      (Lieta T-749/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ROAD EFFICIENCY” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 423/62)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daimler AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis: P. Kohl,, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: W. Schramek un A. Söder)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 23. oktobra lēmumu lietā R 2701/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “ROAD EFFICIENCY” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Daimler AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 65, 18.2.2019.


title: Apvienotās lietas C-573/18 un C-574/18: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 9. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)/Finanzamt Z (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sestā direktīva 77/388/EEK – 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts – Nodokļa bāze – Subsīdija, kas tieši saistīta ar cenu – Regula (EK) Nr. 2200/96 – 11. panta 1. punkts un 15. pants – Lauksaimniecības produktu ražotāju organizācija, kas izveidojusi darbības fondu – Piegādes, ko ražotāju organizācija veic saviem biedriem apmaiņā pret maksājumiem, kuri nesedz visu pirkuma cenu – Papildu finansējums, kas izmaksāts no darbības fonda)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/16

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 9. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)/Finanzamt Z
      (Apvienotās lietas C-573/18 un C-574/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā direktīva 77/388/EEK - 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts - Nodokļa bāze - Subsīdija, kas tieši saistīta ar cenu - Regula (EK) Nr. 2200/96 - 11. panta 1. punkts un 15. pants - Lauksaimniecības produktu ražotāju organizācija, kas izveidojusi darbības fondu - Piegādes, ko ražotāju organizācija veic saviem biedriem apmaiņā pret maksājumiem, kuri nesedz visu pirkuma cenu - Papildu finansējums, kas izmaksāts no darbības fonda)
      (2019/C 423/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)

         Atbildētāja: Finanzamt Z

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā, kuros “ražotāju organizācija” Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 (1996. gada 28. oktobris) par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju 11. panta izpratnē iegādājas preces no iepriekšējiem piegādātājiem, piegādā šīs preces saviem biedriem un no tiem saņem maksājumu, kas nesedz iepirkuma cenu, summa, kādu šīs regulas 15. pantā paredzētais darbības fonds izmaksā šai ražotāju organizācijai par šo preču piegādi ražotājiem, ietilpst atlīdzībā par šo preču piegādi un ir jāuzskata par trešās personas izmaksātu subsīdiju, kas ir tieši saistīta ar šī darījuma cenu.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-562/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 26. septembra rīkojums – YP/Komisija

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/72

      Vispārējās tiesas 2019. gada 26. septembra rīkojums – YP/Komisija
      (Lieta T-562/18) (1)

      (2019/C 423/86)
      Tiesvedības valoda – franču
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: lieta T-491/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra rīkojums – Opere Pie d’Onigo/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Valsts atbalsts – Valsts atbalsta shēma, ko Itālija ieviesa konkrētu sociālo un veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēju labā – Izmaksas, kas saistītas ar darbinieku prombūtni grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā un apgādājamu ģimenes locekļu aprūpes dēļ – Valsts izmaksātie maksājumi privātiem uzņēmumiem – Lēmums necelt iebildumus – Nenostādīšana neizdevīgā konkurences stāvoklī – Tieša skāruma neesamība – Nepieņemamība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/50

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra rīkojums – Opere Pie d’Onigo/Komisija
      (lieta T-491/17) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Valsts atbalsta shēma, ko Itālija ieviesa konkrētu sociālo un veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēju labā - Izmaksas, kas saistītas ar darbinieku prombūtni grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā un apgādājamu ģimenes locekļu aprūpes dēļ - Valsts izmaksātie maksājumi privātiem uzņēmumiem - Lēmums necelt iebildumus - Nenostādīšana neizdevīgā konkurences stāvoklī - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2019/C 423/63)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Istituzione pubblica di assistenza e beneficenza “Opere Pie d’Onigo” (Pederobba, Itālija) (pārstāvis: G. Maso, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati un D. Recchia)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 27. marta lēmumu necelt iebildumus pret Itālijas ieviesto valsts atbalsta shēmu par labu privātajiem sociālo un veselības aprūpes pakalpojumu sniedzējiem [valsts atbalsts SA.38132 (2016/NN)] (OV 2017, C 219, 1. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Par Ipab di Vicenza, Ipab Casa Gino e Pierina Marani, Ipab Centro Residenziale per Anziani di Cittadella, Azienda Pubblica dei Servizi alla Persona “Grimani Buttari – residenze per Anziani in Osimo” un Itālijas Republikas pieteikumiem par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  3)

                  Istituzione pubblica di assistenza e beneficenza “Opere Pie d’Onigo” atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                     Ipab di Vicenza, Ipab Casa Gino e Pierina Marani, Ipab Centro Residenziale per Anziani di Cittadella, Azienda Pubblica dei Servizi alla Persona “Grimani Buttari – residenze per Anziani in Osimo” un Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 330, 2.10.2017.


title: Lieta C-579/18: Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique/QC, Comida paralela 12 (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Akcīzes nodoklis – Direktīva 2008/118/EK – 8. un 38. pants – Akcīzes nodokļa parādnieks sakarā ar preču nelikumīgu ievešanu dalībvalsts teritorijā – Jēdziens – Sabiedrība, kas ir civiltiesiski atbildīga par tās vadītāja veiktajām darbībām)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/16

      Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique/QC, Comida paralela 12
      (Lieta C-579/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Akcīzes nodoklis - Direktīva 2008/118/EK - 8. un 38. pants - Akcīzes nodokļa parādnieks sakarā ar preču nelikumīgu ievešanu dalībvalsts teritorijā - Jēdziens - Sabiedrība, kas ir civiltiesiski atbildīga par tās vadītāja veiktajām darbībām)
      (2019/C 423/20)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique

         Atbildētāji: QC, Comida paralela 12

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 38. pants, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas 8. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā akcīzes preču nelikumīgas ievešanas dalībvalsts teritorijā gadījumā, ja tās ir nodotas patēriņā citā dalībvalstī, ir paredzēts, ka akcīzes nodoklis ir solidāri jāmaksā juridiskai personai, kas ir civiltiesiski atbildīga par tās vadītāja izdarītiem noziedzīgiem nodarījumiem.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-605/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra rīkojums – CX/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Atalgojums – Eiropas Komisijas lēmums atgūt prasītājam izmaksāto atalgojumu – Paziņojums par parādu, ar ko uzdots atmaksāt apstrīdētās summas – Apstrīdēto aktu aizstāšana tiesvedības laikā – Atteikšanās no aktiem, kuri attiecas uz apstrīdēto summu atgūšanu – Prasības priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/51

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. septembra rīkojums – CX/Komisija
      (Lieta T-605/17) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Eiropas Komisijas lēmums atgūt prasītājam izmaksāto atalgojumu - Paziņojums par parādu, ar ko uzdots atmaksāt apstrīdētās summas - Apstrīdēto aktu aizstāšana tiesvedības laikā - Atteikšanās no aktiem, kuri attiecas uz apstrīdēto summu atgūšanu - Prasības priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 423/64)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: CX (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Ehrbar un D. Milanowska)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt aktus, kas vērsti uz to, lai tiktu atgūts no 2013. gada novembra līdz 2016. gada oktobrim izmaksātais atalgojums.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 374, 6.11.2017.


title: Lieta T-563/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 26. septembra rīkojums – YP/Komisija

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/73

      Vispārējās tiesas 2019. gada 26. septembra rīkojums – YP/Komisija
      (Lieta T-563/18) (1)

      (2019/C 423/87)
      Tiesvedības valoda – franču
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 408, 12.11.2018.


title: Lieta C-653/18: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unitel Sp. z o.o. w Warszawie/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 146. pants – Eksporta atbrīvojumi – Jēdziens “preču piegāde” – 131. pants – Dalībvalstu pieņemti nosacījumi – Samērīguma princips – Nodokļu neitralitātes princips – Pierādījumi – Krāpšana – Dalībvalsts prakse atteikt tiesības uz atbrīvojumu no nodokļa, ja eksportēto preču pircējs nav noskaidrots)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/17

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unitel Sp. z o.o. w Warszawie/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
      (Lieta C-653/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 146. pants - Eksporta atbrīvojumi - Jēdziens “preču piegāde” - 131. pants - Dalībvalstu pieņemti nosacījumi - Samērīguma princips - Nodokļu neitralitātes princips - Pierādījumi - Krāpšana - Dalībvalsts prakse atteikt tiesības uz atbrīvojumu no nodokļa, ja eksportēto preču pircējs nav noskaidrots)
      (2019/C 423/21)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Unitel Sp. z o.o. w Warszawie

         Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 146. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts un 131. pants, kā arī nodokļu neitralitātes un samērīguma principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts praksi kā pamatlietā, saskaņā ar kuru visos gadījumos, ja attiecīgās preces ir eksportētas ārpus Savienības un ja pēc to eksporta nodokļu iestādes ir konstatējušas, ka šo preču pircējs nav nodokļa maksātāja sagatavotajā rēķinā norādītā persona, bet cita struktūra, kas nav noskaidrota, tiek uzskatīts, ka nav notikusi preču piegāde šīs pirmās tiesību normas izpratnē, un līdz ar to tiek atteikts atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa (PVN). Šādos apstākļos šīs direktīvas 146. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētais atbrīvojums no PVN ir jāatsaka, ja patiesā pircēja nenoskaidrošana liedz pierādīt, ka attiecīgais darījums ir preču piegāde šīs tiesību normas nozīmē, vai ja ir konstatēts, ka šis nodokļa maksātājs zināja vai viņam bija jāzina, ka šis darījums bija iesaistīts krāpšanā, kaitējot kopējai PVN sistēmai.

                  2)

                  Direktīva 2006/112 ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja šādos apstākļos Direktīvas 2006/112 146. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētais atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa (PVN) tiek atteikts, ir jāuzskata, ka attiecīgais darījums nav ar nodokli apliekams darījums un līdz ar to tas nerada tiesības uz priekšnodoklī samaksātā PVN atskaitīšanu.

         (1)  OV C 44, 4.2.2019.


title: Lieta C-459/18: Tiesas (septītā palāta) 2019. gada spriedums (Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļu tiesību akti – Uzņēmumu ienākuma nodoklis – Atskaitījums par riska kapitālu – Tādas sabiedrības atskaitāmās summas samazinājums, kam ir pastāvīgs uzņēmums citā dalībvalstī, kurš gūst ienākumus, kas ir atbrīvoti no nodokļa saskaņā ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu – LESD 49. pants – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Nelabvēlīga attieksme – Neesamība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/12

      Tiesas (septītā palāta) 2019. gada spriedums (Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat
      (Lieta C-459/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu tiesību akti - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Atskaitījums par riska kapitālu - Tādas sabiedrības atskaitāmās summas samazinājums, kam ir pastāvīgs uzņēmums citā dalībvalstī, kurš gūst ienākumus, kas ir atbrīvoti no nodokļa saskaņā ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - LESD 49. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Nelabvēlīga attieksme - Neesamība)
      (2019/C 423/14)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Argenta Spaarbank NV

         Atbildētāja: Belgische Staat

         Rezolutīvā daļa

      LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar ko, aprēķinot atskaitījumu, kurš tiek piemērots sabiedrībai, kam ir pienākums maksāt nodokli pilnā apmērā vienā dalībvalstī un kam citā dalībvalstī ir pastāvīgs uzņēmums, kura ienākumi pirmajā dalībvalstī ir atbrīvoti no nodokļa saskaņā ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, šāda pastāvīgā uzņēmuma aktīvu neto vērtība sākumā tiek ņemta vērā, aprēķinot atskaitījumu par riska kapitālu, kas tiek piemērots sabiedrībai rezidentei, bet pēc tam atskaitījuma summa tiek samazināta par mazāko no šādām summām, proti, atskaitījuma par riska kapitālu daļu, kura attiecas uz pastāvīgo uzņēmumu, vai šī pastāvīgā uzņēmuma realizēto pozitīvo darbības rezultātu, taču pastāvīga uzņēmuma, kas atrodas pirmajā dalībvalstī, gadījumā šāds samazinājums piemērots netiek.

         (1)  OV C 373, 15.10.2018.


title: Labojums paziņojumā Oficiālajā Vēstnesī par lietu T-642/19 (“OV ”C 383, 2019.11.11)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/74

      Labojums paziņojumā Oficiālajā Vēstnesī par lietu T-642/19

         (“Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis”
               C 383, 2019. gada 11. novembris
            )

      (2019/C 423/88)

         Oficiālā Vēstneša 75. lappusē publicēto paziņojumu par lietu T-642/19 JCDecaux Street Furniture Belgium/Komisija lasīt šādi:

            “Prasība, kas celta 2019. gada 25. septembrī – JCDecaux Street Furniture Belgium/Komisija

               (Lieta T-642/19)

            (2019/C 423/88)
            Langue de procédure: le français

               Lietas dalībnieki

               Prasītāja: JCDecaux Street Furniture Belgium (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: A. Winckler un G. Babin, advokāti)

               Atbildētāja: Eiropas Komisija

               Prasījumi

            Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                        —

                        atcelt apstrīdētā lēmuma 1. pantu, ciktāl tajā ir secināts, ka pastāv nesaderīgs valsts atbalsts par labu JCDecaux, tai izpildot 1984. gada līgumu, un 2.–4. pantu, ciktāl tajos Beļģijas valstij ir uzdots atgūt šo atbalstu no JCDecaux;

                        —

                        piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

               Pamati un galvenie argumenti

            Pamatojot prasību par Komisijas 2019. gada 24. jūnija Lēmumu C(2019) 4466 final par valsts atbalstu SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN), ko Beļģija īstenojusi par labu JC Decaux Belgium Publicité, prasītāja izvirza četrus pamatus.

                        1.

                        Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un tiesību kļūdu, uzskatīdama, ka tas, ka prasītāja atsevišķus reklāmas objektus saskaņā ar 1984. gada 16. jūlija līgumu apsaimnieko pēc to termiņa beigām, ir priekšrocība.

                                    —

                                    Komisija ir kļūdaini secinājusi, ka pastāv ekonomiska priekšrocība, neraugoties uz kompensācijas mehānismu, ko īsteno Ville de Bruxelles (Briseles pilsēta) saskaņā ar savu pienākumu saglabāt līguma ekonomisko līdzsvaru.

                                    —

                                    Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un tiesību kļūdu, uzskatīdama, ka prasītāja ir guvusi tādus ietaupījumus no nomas maksas un nodokļiem, kas veido priekšrocību.

                                    —

                                    1984. gada 16. jūlija un 1999. gada 14. oktobra līgumi nav “tikai komerciāli”, un Altmark judikatūras kritēriji šajā lietā bija izpildīti.

                        2.

                        Ar otro pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka varbūtējais valsts atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu saskaņā ar Komisijas paziņojumu par VTNP nostādnēm un 2012. gada lēmumu par pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi.

                        3.

                        Ar trešo pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka Komisija neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, izvērtēdama atgūstamo summu.

                                    —

                                    Komisija nesniedzot pietiekamu atbildi uz lietas dalībnieku sniegto informāciju, atgūstamā atbalsta summu iepriekš paredzot savā paziņojumā presei un pārkāpjot savu iekšējo reglamentu.

                                    —

                                    Neesot bijis iespējams noteikt varbūtējā atbalsta summas apmēru, un tas esot bijis šķērslis šī atbalsta atgūšanai.

                        4.

                        Ar ceturto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā minētais valsts atbalsts katrā ziņā esot noildzis.”


title: Lieta C-489/19 PPU: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 9. oktobra spriedums (Kammergericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Attiecībā uz NJ izdota Eiropas apcietināšanas ordera izpilde (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība – Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – 1. panta 1. punkts – Jēdziens “Eiropas apcietināšanas orderis” – Minimālās prasības, no kurām ir atkarīga spēkā esamība – 6. panta 1. punkts – Jēdziens “izsniegšanas tiesu iestāde” – Eiropas apcietināšanas orderis, ko ir izdevusi kādas dalībvalsts prokuratūra – Statuss – Pakļautības saikne ar kādu izpildvaras iestādi – Tieslietu ministra pilnvaras dot konkrētus norādījumus – Eiropas apcietināšanas ordera apstiprināšana tiesā pirms tā nosūtīšanas)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/18

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 9. oktobra spriedums (Kammergericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Attiecībā uz NJ izdota Eiropas apcietināšanas ordera izpilde
      (Lieta C-489/19 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - 1. panta 1. punkts - Jēdziens “Eiropas apcietināšanas orderis” - Minimālās prasības, no kurām ir atkarīga spēkā esamība - 6. panta 1. punkts - Jēdziens “izsniegšanas tiesu iestāde” - Eiropas apcietināšanas orderis, ko ir izdevusi kādas dalībvalsts prokuratūra - Statuss - Pakļautības saikne ar kādu izpildvaras iestādi - Tieslietu ministra pilnvaras dot konkrētus norādījumus - Eiropas apcietināšanas ordera apstiprināšana tiesā pirms tā nosūtīšanas)
      (2019/C 423/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Kammergericht Berlin

         Pamatlietas puse

      NJ

         Piedaloties: Generalstaatsanwaltschaft Berlin

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 1. panta 1. punktā paredzētais jēdziens “Eiropas apcietināšanas orderis” ir interpretējams tādējādi, ka šajā jēdzienā ietilpst Eiropas apcietināšanas orderi, ko ir izdevušas kādas dalībvalsts prokuratūras, lai gan šīs prokuratūras ir pakļautas riskam tikt tieši vai netieši pakļautām konkrētiem izpildvaras, piemēram, tieslietu ministra, rīkojumiem vai norādījumiem, izdodot šos apcietinājuma orderus, ar nosacījumu, ka minētos apcietinājuma orderus, lai minētās prokuratūras tos varētu nosūtīt, noteikti apstiprina tiesa, kas neatkarīgi un objektīvi, piekļūstot visiem krimināllietas materiāliem, kuros ir iekļauti iespējamie konkrētie izpildvaras rīkojumi vai norādījumi, pārbauda izdošanas nosacījumus, kā arī šo pašu apcietināšanas orderu samērīgumu, tādējādi pieņemot autonomu lēmumu, kas tiem piešķir to galīgo formu.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta T-451/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 25. septembra rīkojums – Triantafyllopoulos u.c./ECB (Prasība par zaudējumu atlīdzību – Kaitējums, kas prasītājiem esot nodarīts ar to, ka Grieķijas Banka un ECB nav veikušas kontroli pār Ahajas kooperatīvo banku – Noilguma termiņš – Eiropas Savienības Tiesas statūtu 46. pants – Cēloņsakarība – Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/52

      Vispārējās tiesas 2019. gada 25. septembra rīkojums – Triantafyllopoulos u.c./ECB
      (Lieta T-451/18) (1)

      (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kaitējums, kas prasītājiem esot nodarīts ar to, ka Grieķijas Banka un ECB nav veikušas kontroli pār Ahajas kooperatīvo banku - Noilguma termiņš - Eiropas Savienības Tiesas statūtu 46. pants - Cēloņsakarība - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
      (2019/C 423/66)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Panagiotis Triantafyllopoulos (Patra, Grieķija) un 487 citi prasītāji, kuru vārdi ir uzskaitīti šā rīkojuma pielikumā (pārstāvis: N. Ioannou, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: C. Hernandez Saseta un M. Anastasiou)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājiem esot nodarīts ar to, ka ECB nav veikusi pietiekamu uzraudzību pār Trapeza tis Ellados (Grieķijas Banku), kura savukārt nav pietiekami uzraudzījusi Achaïki Synetairistiki Trapeza SYN.PE (Ahajas kooperatīvo banku, Grieķija), kuras daļu īpašnieki ir prasītāji.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Panagiotis Triantafyllopoulos un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir norādīti šā rīkojuma pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 373, 15.10.2018.


title: Lieta C-652/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 3. oktobra rīkojums (Administrativen sad – Haskovo (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SZ/Mitnitsa Burgas (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Skaidras naudas, ko ieved Eiropas Savienībā vai izved no tās, kontrole – Regula (EK) Nr. 1889/2005 – 3. panta 1. punkts – Deklarēšanas pienākuma pārkāpums – 9. panta 1. punkts – Valsts tiesībās paredzētās sankcijas – Valsts tiesiskais regulējums – Naudas sods un nedeklarētās summas konfiskācija valsts labā – Samērīgums)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/19

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 3. oktobra rīkojums (Administrativen sad – Haskovo (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SZ/Mitnitsa Burgas
      (Lieta C-652/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Skaidras naudas, ko ieved Eiropas Savienībā vai izved no tās, kontrole - Regula (EK) Nr. 1889/2005 - 3. panta 1. punkts - Deklarēšanas pienākuma pārkāpums - 9. panta 1. punkts - Valsts tiesībās paredzētās sankcijas - Valsts tiesiskais regulējums - Naudas sods un nedeklarētās summas konfiskācija valsts labā - Samērīgums)
      (2019/C 423/23)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad – Haskovo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SZ
      Atbildētāja: Mitnitsa Burgas

         Piedaloties: Okrazhna prokuratura – Haskovo

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1889/2005 (2005. gada 26. oktobris) par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās, 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, kurā kā sods par šīs regulas 3. pantā paredzētā deklarēšanas pienākuma neizpildi papildus administratīvajam naudas sodam ir paredzēta nedeklarētās summas konfiskācija valsts labā.

         (1)  OV C 4, 7.1.2019.


title: Lieta C-514/18 P: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark/Gabriele Schmid, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Regula (EK) Nr. 207/2009 – 15. pants – Jēdziens “faktiska izmantošana” – Prasība izmantot preču zīmi atbilstoši tās pamatfunkcijai)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/13

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 17. oktobra spriedums – Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark/Gabriele Schmid, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      (Lieta C-514/18 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 15. pants - Jēdziens “faktiska izmantošana” - Prasība izmantot preču zīmi atbilstoši tās pamatfunkcijai)
      (2019/C 423/16)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (pārstāvji: I. Hödl un S. Schoeller, Rechtsanwälte)

         Otra lietas dalībniece: Gabriele Schmid (pārstāve: B. Kuchar, Rechtsanwältin), Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (Štīrijas Lauksaimniecības un mežsaimniecības reģionālā palāta, Austrija) sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Gabriele Schmid tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 408, 12.11.2018.


title: Lieta C-284/19 P: Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 1. oktobra rīkojums – Andrew Clarke/Eiropas Komisija (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Prasība atcelt tiesību aktu – Prasība sakarā ar bezdarbību – Eiropas Komisijas atteikums uzsākt procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi pret dalībvalsti atbilstoši LESD 258. pantam)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/19

      Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 1. oktobra rīkojums – Andrew Clarke/Eiropas Komisija
      (Lieta C-284/19 P) (1)

      (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība sakarā ar bezdarbību - Eiropas Komisijas atteikums uzsākt procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi pret dalībvalsti atbilstoši LESD 258. pantam)
      (2019/C 423/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Andrew Clarke (pārstāvis: E. Lock, Solicitor)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu.

                  2.

                  Andrew Clarke sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta T-607/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 9. oktobra rīkojums – Essity Hygiene and Health/EUIPO (Lapas attēlojums) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo lapu, reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Apstrīdētā lēmuma atsaukšana – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/54

      Vispārējās tiesas 2019. gada 9. oktobra rīkojums – Essity Hygiene and Health/EUIPO (Lapas attēlojums)
      (Lieta T-607/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo lapu, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 423/68)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Essity Hygiene and Health AB (Göteborg, Zviedrija) (pārstāvis: U. Wennermark, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 6. jūlija lēmumu lietā R 2196/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma, kurā attēlota lapa, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta C-467/19 PPU: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 24. septembra rīkojums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret QR (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Direktīva (ES) 2016/343 – 7. panta 4. punkts – Konkrētu nevainīguma prezumpcijas aspektu un tiesību piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā nostiprināšana – Tiesības klusēt un neliecināt pret sevi – Vienošanās, kas noslēgta starp prokuroru un pārkāpuma izdarītāju – Šādas vienošanās apstiprināšana tiesā – Nosacījums – Citu apsūdzēto piekrišana – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – Nepiemērojamība)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/20

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 24. septembra rīkojums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret QR
      (Lieta C-467/19 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Direktīva (ES) 2016/343 - 7. panta 4. punkts - Konkrētu nevainīguma prezumpcijas aspektu un tiesību piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā nostiprināšana - Tiesības klusēt un neliecināt pret sevi - Vienošanās, kas noslēgta starp prokuroru un pārkāpuma izdarītāju - Šādas vienošanās apstiprināšana tiesā - Nosacījums - Citu apsūdzēto piekrišana - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Nepiemērojamība)
      (2019/C 423/25)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      QR

         piedaloties: Spetsializirana prokuratura, YM, ZK, HD

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā, 7. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav reglamentēts jautājums par to, vai tādas vienošanās par sodu kā pamatlietā aplūkotā, kura ir noslēgta starp apsūdzēto saistībā ar viņa iespējamu dalību noziedzīgā grupā un prokuroru, apstiprināšana tiesā var vai nevar tikt pakļauta nosacījumam, ka citām personām, kuras ir apsūdzētas par dalību šajā noziedzīgajā grupā, ir jāsniedz sava piekrišana šīs vienošanās noslēgšanai.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta C-548/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 9. oktobra spriedums (Saarländisches Oberlandesgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BGL BNP Paribas SA/TeamBank AG Nürnberg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (EK) Nr. 593/2008 – Tiesību akti, kas piemērojami līgumiskām saistībām – 14. pants – Prasījumu cesija – Iespēja atsaukties uz to attiecībā uz trešajām personām)

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/14

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 9. oktobra spriedums (Saarländisches Oberlandesgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BGL BNP Paribas SA/TeamBank AG Nürnberg
      (Lieta C-548/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 593/2008 - Tiesību akti, kas piemērojami līgumiskām saistībām - 14. pants - Prasījumu cesija - Iespēja atsaukties uz to attiecībā uz trešajām personām)
      (2019/C 423/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Saarländisches Oberlandesgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BGL BNP Paribas SA

         Atbildētāja: TeamBank AG Nürnberg

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (“Roma I”), 14. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas tieši vai pēc analoģijas nenosaka tiesību aktus, kas piemērojami prasījumu cesijas sekām attiecībā uz trešajām personām gadījumā, kad viens un tas pats kreditors prasījumu ir vairākkārtīgi cedējis secīgiem cesionāriem.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta C-679/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. septembrī iesniedza Tribunalul Ilfov (Rumānija) – NL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. septembrī iesniedza Tribunalul Ilfov (Rumānija) – NL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București
      (Lieta C-679/19)
      (2019/C 423/27)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Ilfov

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: NL

         Atbildētāja apelācijas instancē: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1889/2005 par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās (1), 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj sankciju, kāda paredzēta Hotărârea Guvernului nr. 707/2006 (Valdības dekrēts Nr. 707/2006) 653. panta [1. punkta] i) apakšpunktā, kurā ir noteikts, ka muitas iestādēm rakstiski nedeklarēta skaidra nauda, kas pārsniedz 10 000 EUR robežlielumu, tiek pilnīgi un galīgi konfiscēta?

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1889/2005 par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās, 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz dalībvalstīm piemērot administratīvu sankciju – pilnīgu nedeklarētās naudas summas konfiskāciju –, tām neveicot preventīvu vai vēlāku naudas summu izcelsmes vai galamērķa pārbaudi, un neatkarīgi no šo summu izcelsmes vai galamērķa?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1889/2005 (2005. gada 26. oktobris) par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās (OV 2005, L 309, 9. lpp.).


title: Lieta C-683/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. septembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L./Administración del Estado u.c.

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. septembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L./Administración del Estado u.c.
      (Lieta C-683/19)
      (2019/C 423/28)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

      Prasītāja: Viesgo Infraestructuras Energéticas, S.L.

         Atbildētājas: Administración del Estado, Iberdrola, S.A., Gas Natural SDG, S.A., EDP España, S.A., CIDE, Asociación de Distribuidores de Energía Eléctrica, Endesa, S.A., Agri-Energía, S.A., Navarro Generación, S.A., Electra del Cardener, Serviliano García, S.A., Energías de Benasque, S.L., Candín Energía, S.L., Cooperativa Eléctrica Benéfica Catralense, Cooperativa Valenciana, Eléctrica Vaquer, S.A., Hijos de José Bassols, S.A., Electra Aduriz, S.A., El Gas, S.A., Estabanell y Pahisa, S.A., Electra Caldense, S.A., Cooperativa Popular de Fluid Electric Camprodon, S.C.C.L., Fuciños Rivas, S.L., Electra del Maestrazgo, S.A.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai atbilstoši iedibinātajai Tiesas judikatūrai, tostarp tās spriedumiem, 2010. gada 20. aprīlis (lieta C-265/08, Federutility) (1), un 2016. gada 7. septembris (lieta C-121/15, ANODE) (2), ar Direktīvas 2009/72 (3) 3. panta 2. punkta prasībām ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums — kā tas, kas ir noteikts 2013. gada 26. decembra Likuma 24/2013 45. panta 4. punktā, kurš vēlāk ir īstenots ar 2014. gada 21. novembra Karaļa dekrēta 968/2014 2. un 3. pantu — kurā sociālās atlaides (bono social) finansēšanas pienākums tiek uzlikts noteiktiem elektrosistēmas uzņēmumiem, proti, uzņēmumu grupu mātesuzņēmumiem vai attiecīgajā gadījumā uzņēmumiem, kas vienlaikus īsteno elektroenerģijas ražošanas, sadales un tirdzniecības darbības, lai gan daži no šiem pienākuma subjektiem ir maznozīmīgi nozarē kopumā, turpretī atbrīvojot no šā pienākuma citus uzņēmumus vai uzņēmumu grupas, kas iespējami ir labākā situācijā, lai uzņemtos šīs izmaksas vai nu sava apgrozījuma vai relatīvā lieluma kādā no darbības nozarēm dēļ, vai tāpēc, ka tie vai tās veic divas no šīm darbībām vienlaikus un integrētā veidā?

                  2)

                  Vai ar minētajā Direktīvas 2009/72/EK 3. panta 2. punktā noteikto samērīguma prasību ir saderīgs valsts tiesiskais regulējums, no kura izriet, ka sociālās atlaides finansēšanas pienākums tiek noteikts nevis izņēmuma kārtā un uz ierobežotu laiku, bet gan uz nenoteiktu laiku un neparedzot nekādu atmaksu vai kompensācijas pasākumu?

         (1)  EU:C:2010:205

         (2)  EU:C:2016:637

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/72/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (OV 2009, L 211, 55. lpp.).


title: Lieta C-691/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. septembrī iesniedza Audiencia Provincial de Alicante (Spānija) – Banco Santander, S.A./VF un WD

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. septembrī iesniedza Audiencia Provincial de Alicante (Spānija) – Banco Santander, S.A./VF un WD
      (Lieta C-691/19)
      (2019/C 423/29)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Alicante

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Banco Santander, S.A.

         Atbildētājas: VF un WD

         Prejudiciālie jautājumi

                  i)

                  Vai ar Direktīvas [93/13] (1) 6. panta 1. punktā atzīto nesaistīšanas principu ir saderīga tiesu sniegtā interpretācija (saskaņā ar kuru summu, kas ir nepamatoti samaksātas, piemērojot ar patērētāju noslēgtajā hipotekārā aizdevuma līgumā iekļauto noteikumu par izdevumiem, atmaksāšana nav spēkā neesamības atzīšanas sekas, bet par to ir jāceļ atsevišķa prasība, kas ir pakļauta noilgumam), kas pieļauj to, ka patērētājam var būt galīgi saistošs noteikums par izdevumiem, jo viņš nevarēs saņemt to atlīdzinājumu, ja minētajai prasībai būs iestājies noilgums?

                  ii)

                  Vai ar minēto principu ir saderīgs noilguma termiņa attiecībā uz prasību atmaksāt maksājumus, kas ir nepamatoti veikti, piemērojot par negodīgu atzītu noteikumu, tiesību institūts, ciktāl tas var ietvert tiesību uz atlīdzināšanu zaudēšanu, lai arī noteikums tika atzīts par spēkā neesošu?

                  iii)

                  Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai EST minētais jēdziens “saprātīgs noilguma termiņš” ir jāinterpretē, piemērojot tikai valsts noteiktus kritērijus vai, gluži pretēji, saprātīgumam ir jāpiemēro kāda konkrēta prasība, lai aizņēmējiem patērētājiem nodrošinātu minimālu aizsardzību visā Eiropas Savienībā un neskartu tiesību uz to, ka par negodīgu atzīts noteikums ir nesaistošs, būtību?

                  iv)

                  Ja tiek uzskatīts, ka saprātīgs noilguma termiņš ir jānosaka, ievērojot dažus obligātus noteikumus, vai saprātīgums var būt atkarīgs no brīža, kurā valsts tiesību aktos tiek noteikta iespēja celt prasību; vai ir saprātīgi noilguma termiņa aprēķināšanu sākt no līguma noslēgšanas dienas vai, gluži pretēji, negodīgu noteikumu nesaistīšanas princips prasa iepriekšēju vai vienlaicīgu noteikuma par izdevumiem spēkā neesamības atzīšanu, lai aizņēmējam tiktu piešķirts saprātīgs termiņš, kurā viņš varētu lūgt atmaksāt nepamatoti veiktos maksājumus?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, OV 1993, L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-692/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 19. septembrī iesniedza Watford Employment Tribunal (Apvienotā Karaliste) – B/Yodel Delivery Network Ltd

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 19. septembrī iesniedza Watford Employment Tribunal (Apvienotā Karaliste) – B/Yodel Delivery Network Ltd
      (Lieta C-692/19)
      (2019/C 423/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      Watford Employment Tribunal

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: B

         Atbildētājs: Yodel Delivery Network Ltd

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvai 2003/88/EK (1) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem ir pretrunā valsts tiesību normas, kurās paredzēts, ka privātpersonai ir jāuzņemas “personīgi” veikt viss no tās pieprasītais darbs vai pakalpojumi, lai uz to attiektos Direktīvas piemērošanas joma?

                  2)

                  It īpaši:

                              2.1.

                              Vai apstāklis, ka privātpersonai ir tiesības noslēgt līgumu ar apakšuzņēmējiem vai “aizstājējiem” par pilnīgu vai daļēju no tās pieprasītā darba vai pakalpojumu izpildi, nozīmē, ka minēto personu nevar uzskatīt par darba ņēmēju Direktīvas 2003/88/EK izpratnē vai nu

                                          2.1.1.

                                          vispār (jo aizstāšanas tiesības nav savienojamas ar darba ņēmēja statusu), vai arī

                                          2.1.2.

                                          tikai tajā laikposmā, kurā tiek izmantotas šādas aizstāšanas tiesības (proti, konkrētā persona ir uzskatāma par darba ņēmēju laikposmos, kad tā faktiski veic darbu vai sniedz pakalpojumus)?

                              2.2.

                              Vai, lai noteiktu darba ņēmēja statusu Direktīvas 2003/88/EK izpratnē, nozīme ir tam, ka konkrētais prasītājs faktiski nav īstenojis tiesības noslēgt apakšlīgumu vai izmantot aizstājēja pakalpojumus, lai gan citas personas, uz kurām būtībā ir attiecināmas līgumattiecības ar tādiem pašiem nosacījumiem, ir tās īstenojušas?

                              2.3.

                              Vai, lai noteiktu darba ņēmēja statusu Direktīvas 2003/88/EK izpratnē, nozīme ir tam, ka uz citām juridiskām personām, tostarp, sabiedrībām ar ierobežotu atbildību un partnersabiedrībām ar ierobežotu atbildību (limited liability partnership) būtībā ir attiecināmas līgumattiecības ar tādiem pašiem nosacījumiem kā uz konkrēto prasītāju?

                  3)

                  Vai, lai noteiktu darba ņēmēja statusu Direktīvas 2003/88/EK izpratnē, nozīme ir tam, ka apgalvotajam darba devējam nav pienākuma piedāvāt darbu konkrētajam prasītājam, proti, tas tiek piedāvāts “pēc vajadzības”, un/vai ka konkrētajam prasītājam nav pienākuma to uzņemties, proti, tas “vienmēr ir pakļauts kurjera absolūtām tiesībām neuzņemties piedāvāto darbu”?

                  4)

                  Vai, lai noteiktu darba ņēmēja statusu Direktīvas 2003/88/EK izpratnē, nozīme ir tam, ka konkrētajam prasītājam nav pienākuma strādāt vienīgi pie apgalvotā darba devēja, bet tas vienlaikus var sniegt līdzīgus pakalpojumus jebkurai trešajai personai, tostarp apgalvotā darba devēja tiešajiem konkurentiem?

                  5)

                  Vai, lai noteiktu darba ņēmēja statusu Direktīvas 2003/88/EK izpratnē, nozīme ir tam, ka konkrētais prasītājs faktiski nav izmantojis tiesības sniegt līdzīgus pakalpojumus trešajām personām, lai gan citas personas, uz kurām būtībā ir attiecināmas līgumattiecības ar tādiem pašiem nosacījumiem, to ir darījušas?

                  6)

                  Kā Direktīvas 2003/88/EK [2. panta 1. punkta] izpratnē ir jāaprēķina darba ņēmēja darba laiks apstākļos, kad konkrētajam prasītājam nav jāstrādā noteikts stundu skaits, bet tas pats var noteikt savu darba laiku konkrēta laikposma ietvaros, piemēram, laikā no pulksten 7.30 līdz 21.00? It īpaši, kā jāaprēķina darba laiks, ja:

                              6.1.

                              šajās stundās privātpersonai nav jāstrādā vienīgi pie apgalvotā darba devēja un/vai atsevišķas darbības (piemēram, transportlīdzekļa vadīšana) varētu tikt veiktas gan apgalvotā darba devēja, gan trešās personas labā;

                              6.2.

                              darba ņēmējam ir piešķirta liela rīcības brīvība attiecībā uz darba izpildes veidu, tādējādi ļaujot pielāgot laiku savām personīgajām ērtībām, nevis tikai apgalvotā darba devējam interesēm.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV 2003, L 299, 9. lpp.).


title: Lieta C-712/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 24. septembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Novo Banco S.A./Junta de Andalucía

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 24. septembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Novo Banco S.A./Junta de Andalucía
      (Lieta C-712/19)
      (2019/C 423/31)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Novo Banco S.A.

         Atbildētāja: Junta de Andalucía

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Noteikt, vai LESD 49., 56. un 63. pants, kas attiecīgi garantē brīvību veikt uzņēmējdarbību, pakalpojumu sniegšanas brīvību un kapitāla brīvu apriti, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem it īpaši pretrunā ir tāda atskaitījumu sistēma, kas ir paredzēta IDECA2010. gada 3. decembra Likuma Nr. 11/2010 par nodokļu pasākumiem, ar ko samazina valsts budžeta deficītu un veicina ilgtspējību, 6. panta 7. punkta 2. un 3. apakšpunktā.

                  2)

                  Noteikt, vai IMPUESTO SOBRE LOS DEPÓSITOS DE CLIENTES EN LAS ENTIDADES DE CRÉDITO EN ANDALUCÍA [NODOKLIS KREDĪTIESTĀŽU KLIENTU NOGULDĪJUMIEM ANDALŪZIJĀ] (IDECA) ir jākvalificē kā netiešais nodoklis, lai arī saskaņā ar minētā Andalūzijas Likuma Nr. 11/2010 6. panta 2. punktu tas ir tiešais nodoklis, un vai tādā gadījumā tā pastāvēšana un iekasēšana ir saderīga ar PVN, ņemot vērā PVN direktīvas (1) 401. pantā un 135. panta 1. punkta d) apakšpunktā noteikto.

         (1)  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-716/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. septembrī iesniedza Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Spānija) – ZA u.c./Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. septembrī iesniedza Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Spānija) – ZA u.c./Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA
      (Lieta C-716/19)
      (2019/C 423/32)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: ZA, AZ, BX, CV, DU, ET
      Atbildētāja: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1/2003 (1) var uzskatīt, ka faktiem, kurus ES dalībvalsts konkurences iestāde – kad šī iestāde rīkojas atbilstoši LESD 101. un 102. pantam, pildot tai ar minēto regulu piešķirtās pilnvaras, Komisijas paziņojumam par Komisijas un ES dalībvalstu tiesu sadarbību, kā arī Komisijas 2004. gada 27. aprīļa Paziņojumam par sadarbību Konkurences iestāžu tīklā (2004/C 101/03) – ir pārbaudījusi un atzinusi par pierādītiem lēmumā, ko vēlāk apstiprināja augstākas instances tiesa un kas ir kļuvis galīgs, ir pilnīgs pierādījuma spēks un tie rada ierobežojošas vai prejudiciālas sekas, citai tiesai iztiesājot turpmākas lietas saistībā ar tiem pašiem faktiem?

                  2)

                  Gadījumā, ja kompetentā valsts tiesa lemj par pārkāpuma esamību saistībā ar līgumu tīklu, vai būtu jāpieņem, ka visus līgumus, kas veido šo tīklu, ietekmē minētā lēmuma saturs, ja vien pārkāpējs nepierāda pretējo? Proti, vai par līgumu tīkliem pieņemtie lēmumi izraisa pierādīšanas pienākuma pāreju?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-728/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. oktobrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) – Beverly Hills Teddy Bear Company/PMS International Group

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. oktobrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) – Beverly Hills Teddy Bear Company/PMS International Group
      (Lieta C-728/19)
      (2019/C 423/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Beverly Hills Teddy Bear Company

         Atbildētāja: PMS International Group

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai, lai nereģistrēta Kopienas dizainparauga aizsardzība saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) (1) (turpmāk tekstā – “Regula”) 11. pantu rastos tāpēc, ka dizainparaugs tiek darīts pieejams sabiedrībai 11. panta 1. punkta izpratnē, atklāšanas notikumam 11. panta 2. punkta izpratnē ir jānotiek Kopienas ģeogrāfiskajās robežās, vai arī pietiek ar to, ka notikums, lai kur tas notiktu, ir tāds, ka par to parastā uzņēmējdarbības gaitā saprātīgi ir varējis uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē un darbojas Kopienā (pieņemot, ka dizainparaugs netika atklāts konfidencialitātes apstākļos 11. panta 2. punkta pēdējā teikuma izpratnē)?

                  2.

                  Vai datums, kas Regulas 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē paredzēts tā dizainparauga novitātes novērtēšanai, kuram pieprasa nereģistrēta Kopienas dizainparauga aizsardzību, ir datums, kad attiecībā uz šo dizainparaugu sāka pastāvēt nereģistrēta Kopienas dizainparauga aizsardzība saskaņā ar Regulas 11. pantu, vai datums, kad par attiecīgo dizainparauga atklāšanas notikumu Regulas 7. panta 1. punkta izpratnē parastā uzņēmējdarbības gaitā sapratīgi ir varējis uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē un darbojas Kopienā (pieņemot, ka dizainparaugs netika atklāts konfidencialitātes apstākļos 7. panta 1. punkta pēdējā teikuma izpratnē), vai arī kāds cits datums, un, pēdējā minētajā gadījumā, kāds ir šis datums?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.).


title: Lieta C-729/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. oktobrī iesniedza Court of Appeal in Northern Ireland (Apvienotā Karaliste) – TKF/Department of Justice for Northern Ireland

text:
               16.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 2. oktobrī iesniedza Court of Appeal in Northern Ireland (Apvienotā Karaliste) – TKF/Department of Justice for Northern Ireland
      (Lieta C-729/19)
      (2019/C 423/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal in Northern Ireland

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: TKF

         Atbildētājs: Department of Justice for Northern Ireland

         Prejudiciālie jautājumi

                  i

                  Vai Uzturlīdzekļu regulas (EK) 4/2009 (1) 75. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas tikai uz “nolēmumiem”, kuri tika pieņemti valstīs, kuras šo nolēmumu pieņemšanas laikā bija Eiropas Savienības dalībvalstis?

                  ii

                  Paturot prātā, ka Polija tagad ir Eiropas Savienības dalībvalsts, kurai ir saistošs Hāgas Protokols, vai nolēmumus par uzturlīdzekļu piedziņu, ko tiesa pieņēma Polijā 1999. un 2003. gadā, tas ir, pirms Polija kļuva par Eiropas Savienības dalībvalsti, tagad var reģistrēt un izpildīt citā ES dalībvalstī saskaņā ar jebkādu EK Regulas 04/2009 (Uzturlīdzekļu regula) daļu un jo īpaši

                              a)

                              saskaņā ar Uzturlīdzekļu regulas 75. panta 3. punktu un 56. pantu;

                              b)

                              saskaņā ar Uzturlīdzekļu regulas 75. panta 2. punktu un IV nodaļas 2. iedaļu;

                              c)

                              saskaņā ar Uzturlīdzekļu regulas 75. panta 2. punkta a) apakšpunktu un IV nodaļas 3. iedaļu;

                              d)

                              saskaņā ar kādiem citiem regulas pantiem?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 4/2009 (2008. gada 18. decembris) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās (OV 2009, L 7, 1. lpp.).


title: Lieta C-788/19: Prasība, kas celta 2019. gada 23. oktobrī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/30

      Prasība, kas celta 2019. gada 23. oktobrī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
      (Lieta C-788/19)
      (2019/C 432/35)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: N. Gossement un C. Perrin)

         Atbildētāja: Spānijas Karaliste

         Prasījumi

                  —

                  atzīt, ka Spānijas Karaliste:

                              —

                              nosakot, ka – gadījumā, ja netiek izpildīts pienākums informēt par savu ārvalstīs esošo mantu un mantiskajām tiesībām vai tiek novēloti iesniegta deklarācijas t.s. “Modelo 720” veidlapa – iestājas tādas tiesiskas sekas, ka šie aktīvi tiek uzskatīti par nepamatotu kapitāla pieaugumu, uz kuru neattiecas noilgums;

                              —

                              automātiski uzliekot fiksētu naudas sodu 150 % apmērā gadījumā, ja netiek izpildīts pienākums informēt par savu ārvalstīs esošo mantu un mantiskajām tiesībām vai tiek novēloti iesniegta “Modelo 720” veidlapa;

                              —

                              pienākuma informēt par savu ārvalstīs esošo mantu un mantiskajām tiesībām neizpildes gadījumā vai “Modelo 720” veidlapas novēlotas iesniegšanas gadījumā piemērojot fiksētus naudas sodus, kas apmēra ziņā ir bargāki par sodiem, kas vispārīgajā regulējumā ir paredzēti līdzīgu pārkāpumu gadījumos;

                  —

                  nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti LESD 21., 45., 56. un 63. pantā un EEZ līguma 28., 31., 36. un 40. pantā;

                  —

                  piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Spānijas nodokļu tiesiskais regulējums uzliek Spānijas iekšzemes nodokļu maksātājiem pienākumu deklarēt noteiktu tiem ārvalstīs piederošu mantu un mantiskās tiesības, iesniedzot nodokļu deklarācijas veidlapu (“Modelo 720”). Šā pienākuma neizpildes vai nepareizas izpildes gadījumā tiek piemērots īpašs sodu regulējums.
      Komisija secina, ka sankcijas, kas izpaužas kā aktīvu uzskatīšana par kapitāla pieaugumu, parasto noteikumu par noilgumu nepiemērošana un fiksētie naudas sodi, ir LESD un EEZ līgumā nostiprināto pamatbrīvību ierobežojums. Šie pasākumi – lai arī principā, iespējams, būdami piemēroti, lai sasniegtu izvirzītos mērķus, proti, cīnīties pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un krāpšanu nodokļu jomā - ir nesamērīgi.


title: Lieta C-599/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 6. augustā Rietze GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-43/18 Rietze GmbH & Co. KG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/19

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 6. augustā Rietze GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-43/18 Rietze GmbH & Co. KG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-599/19 P)
      (2019/C 432/23)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rietze GmbH & Co. KG (pārstāvis: M. Krogmann, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2019. gada 24. oktobra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-582/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 15. oktobra spriedums – Boxer Barcelona/EUIPO – X–Technology Swiss (“XBOXER BARCELONA”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “XBOXER BARCELONA” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo burtu “x” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana – Pierādījumi – Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Regulas 2017/1001 47. panta 2. punkts – Reģistrācijas pieteikuma apjoma ierobežošana procesā apelācijas padomē – Regulas 2017/1001 49. panta 1. punkts)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/49

      Vispārējās tiesas 2019. gada 15. oktobra spriedums – Boxer Barcelona/EUIPO – X–Technology Swiss (“XBOXER BARCELONA”)
      (Lieta T-582/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “XBOXER BARCELONA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo burtu “x” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Pierādījumi - Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Regulas 2017/1001 47. panta 2. punkts - Reģistrācijas pieteikuma apjoma ierobežošana procesā apelācijas padomē - Regulas 2017/1001 49. panta 1. punkts)
      (2019/C 432/57)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Boxer Barcelona, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvis: A. Canela Giménez, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: S. Palmero Cabezas un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: X–Technology Swiss GmbH (Wollerau, Šveice) (pārstāvis: A. Zafar, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 12. jūlija lēmumu lietā R 2186/2017-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp X–Technology Swiss un Boxer Barcelona.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Boxer Barcelona, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.