title: Lieta C-277/21: Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC) u.c./Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (ES) Nr. 549/2013 – Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēma Eiropas Savienībā – A pielikuma 20.15. punkts – Institut des comptes nationaux īstenota kontrole pār izglītības iestādes organizētāju, kas izveidots bezpeļņas organizācijas formā – Izglītības iestādes, kas var izmantot publisko finansējumu un konstitūcijā garantētu izglītības brīvību – A pielikuma 20.15. punkta otrais teikums – Jēdziens “publiska iejaukšanās, pieņemot vispārējus noteikumus, kas piemērojami visām vienībām, kuras veic vienu un to pašu darbību” – Tvērums – A pielikuma 20.15. punkta pirmais teikums – A pielikuma 2.39. punkta b) apakšpunkts, 20.15. punkta b) apakšpunkts un 20.309. punkta h) apakšpunkts – Jēdziens “pārmērīgs regulējums” – Tvērums)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/18

      Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC) u.c./Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

      (Lieta C-277/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 549/2013 - Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēma Eiropas Savienībā - A pielikuma 20.15. punkts - Institut des comptes nationaux īstenota kontrole pār izglītības iestādes organizētāju, kas izveidots bezpeļņas organizācijas formā - Izglītības iestādes, kas var izmantot publisko finansējumu un konstitūcijā garantētu izglītības brīvību - A pielikuma 20.15. punkta otrais teikums - Jēdziens “publiska iejaukšanās, pieņemot vispārējus noteikumus, kas piemērojami visām vienībām, kuras veic vienu un to pašu darbību” - Tvērums - A pielikuma 20.15. punkta pirmais teikums - A pielikuma 2.39. punkta b) apakšpunkts, 20.15. punkta b) apakšpunkts un 20.309. punkta h) apakšpunkts - Jēdziens “pārmērīgs regulējums” - Tvērums)
      (2022/C 237/23)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL

         Atbildētāji: Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 549/2013 (2013. gada 21. maijs) par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Eiropas Savienībā A pielikuma 20.309. punkta h) apakšpunkts kopsakarā ar šā pielikuma 2.39. punkta b) apakšpunktu un 20.15. punkta b) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “pārmērīgs regulējums” ietver arī dalībvalsts tiesisko regulējumu attiecībā uz bezpeļņas organizācijām (BPO), kas darbojas izglītības jomā un kas, lai gan tās saņem subsīdijas no šīs dalībvalsts attiecīgās valdības, var izmantot konstitūcijā garantēto izglītības brīvību, ja vien ar šo regulējumu minētajai pārvaldes iestādei ir piešķirtas funkcijas vai tiesības:

                              —

                              apstiprināt mācību programmas,

                              —

                              reglamentēt gan mācību struktūru, gan prioritāros un konkrētos uzdevumus, organizēt kontroli pār skolēnu uzņemšanas un atskaitīšanas noteikumiem, pedagoģiskās padomes lēmumiem un finansiālo līdzdalību, organizēt skolu apvienošanu strukturētos tīklos un paredzēt pienākumu izstrādāt mācību, pedagoģiskos un organizatoriskos plānus, kā arī iesniegt ziņojumus par savu darbību,

                              —

                              organizēt kontroli un speciālas pārbaudes īpaši attiecībā uz mācību priekšmetiem, mācību kvalitāti un valodas normu ievērošanu (izņemot pedagoģijas metodes) un

                              —

                              noteikt minimālo skolēnu skaitu katrā klasē, nodaļā, pakāpē vai citā apakšvienībā, izņemot ministrijas apstiprinātas atkāpes,

                        ja vien šie uzdevumi un tiesības ir pietiekami tālejoši, lai konkrētajos apstākļos noteiktu attiecīgās BPO vispārējo politiku vai programmu, tādējādi dodot iespēju ilgstoši un pastāvīgi īstenot reālu un būtisku ietekmi uz šīs BPO mērķu formulēšanu un īstenošanu, tās darbību un ar darbību saistītajiem aspektiem, kā arī stratēģijas virzieniem un pamatnostādnēm, kuras minētā BPO plāno ievērot savā darbībā, bet par to ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

                  2)

                  Regulas Nr. 549/2013 A pielikuma 20.15. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “vispārēji noteikumi, kas piemērojami visām vienībām, kuras veic vienu un to pašu darbību”, neietver tādus dalībvalsts noteikumus, kuri ietilpst tiesiskajā regulējumā, kas piemērojams vienīgi tādu izglītības jomā darbojošos bezpeļņas organizāciju darbiniekiem, kuras saņem finansējumu no valdības.

         (1)  OV C 278, 12.7.2021.


title: Lieta C-286/21: Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – Vide – Direktīva 2008/50/EK – Apkārtējā gaisa kvalitāte – 13. panta 1. punkts un XI pielikums – Sistemātisks un ilgstošs cieto daļiņu (PM10) dienas robežlieluma pārsniegums konkrētās Francijas zonās – 23. panta 1. punkts – XV pielikums – “Iespējami īss” pārsnieguma laiks – Atbilstoši pasākumi)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/19

      Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Francijas Republika
      (Lieta C-286/21) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 2008/50/EK - Apkārtējā gaisa kvalitāte - 13. panta 1. punkts un XI pielikums - Sistemātisks un ilgstošs cieto daļiņu (PM10) dienas robežlieluma pārsniegums konkrētās Francijas zonās - 23. panta 1. punkts - XV pielikums - “Iespējami īss” pārsnieguma laiks - Atbilstoši pasākumi)
      (2022/C 237/24)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: O. Beynet un M. Noll-Ehlers)

         Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji: T. Stéhelin un W. Zemamta)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Francijas Republika
                  nenodrošinādama, ka no 2005. gada 1. janvāra līdz 2019. gadam (ieskaitot) Parīzes aglomerācijā un kvalitātes zonā (FR04A01/FR11ZAG01) un no 2005. gada 1. janvāra līdz 2016. gadam (ieskaitot), izņemot 2008. gadu, Martinikas/Fordefransas (Martinique/Fort-de-France) aglomerācijā un kvalitātes zonā (FR39N10/FR02ZAR01) netiek sistemātiski un ilgstoši pārsniegta cieto daļiņu (PM10) dienas robežvērtība, nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 13. panta 1. punktā, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas XI pielikumu, un
                  nenodrošinādama, ka gaisa kvalitātes plānos tiek iekļauti atbilstoši pasākumi, lai panāktu, ka šīs robežvērtības pārsnieguma laiks būtu iespējami īss, kopš 2010. gada 11. jūnija šajās divās zonās nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Direktīvas 2008/50 23. panta 1. punkta otrajā daļā, lasot to kopsakarā ar tās XV pielikumu.

                  2)

                  Francijas Republika sedz tiesāšanas izdevumus.

         (1)  OV C 252, 28.6.2021.


title: Lieta C-804/21 PPU: Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C, CD/Syyttäjä (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas apcietināšanas orderis – Pamatlēmums 2002/584/TI – 23. panta 3. punkts – Prasība par izpildes tiesu iestādes dalību – 6. panta 2. punkts – Policijas dienesti – Izslēgšana – Nepārvarama vara – Jēdziens – Juridiskie nodošanas šķēršļi – Pieprasītās personas veikti tiesiski pasākumi – Starptautiskās aizsardzības pieteikums – Izslēgšana – 23. panta 5. punkts – Nodošanai paredzēto termiņu izbeigšanās – Sekas – Atbrīvošana – Pienākums veikt visus citus pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu bēgšanu)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/20

      Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C, CD/Syyttäjä

      (Lieta C-804/21 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - 23. panta 3. punkts - Prasība par izpildes tiesu iestādes dalību - 6. panta 2. punkts - Policijas dienesti - Izslēgšana - Nepārvarama vara - Jēdziens - Juridiskie nodošanas šķēršļi - Pieprasītās personas veikti tiesiski pasākumi - Starptautiskās aizsardzības pieteikums - Izslēgšana - 23. panta 5. punkts - Nodošanai paredzēto termiņu izbeigšanās - Sekas - Atbrīvošana - Pienākums veikt visus citus pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu bēgšanu)
      (2022/C 237/25)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: C, CD

         Atbildētāja: Syyttäjä

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 23. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “nepārvarama vara” neattiecas uz tādiem juridiskiem nodošanas šķēršļiem, kas izriet no tiesiskiem pasākumiem, kurus ir veikusi persona, attiecībā uz kuru ir izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis, un kuri ir balstīti uz izpildes dalībvalsts tiesībām, ja izpildes tiesu iestāde atbilstoši minētā pamatlēmuma 15. panta 1. punktam ir pieņēmusi galīgo lēmumu par nodošanu.

                  2)

                  Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi ir izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 23. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētā prasība par izpildes tiesu iestādes dalību nav izpildīta, ja izpildes dalībvalsts uztic policijas dienestam uzdevumu pārbaudīt, vai pastāv nepārvaramas varas gadījums, kā arī to, vai ir ievēroti nosacījumi, kas ir nepieciešami, lai paturētu apcietinājumā personu, attiecībā uz kuru ir izdots Eiropas apcietināšanas orderis, un vajadzības gadījumā lemt par jaunu nodošanas datumu, un tas tā ir pat tad, ja šai personai ir tiesības jebkurā brīdī vērsties pie izpildes tiesu iestādes, lai tā spriestu par minētajiem apstākļiem.
                  Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi ir izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 23. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja minētā pamatlēmuma 23. panta 3. punktā paredzētā prasība par izpildes tiesu iestādes dalību nav tikusi izpildīta, ir jāuzskata, ka šī 23. panta 2.–4. punktā paredzētie termiņi ir izbeigušies, un tādēļ minētā persona ir jāatbrīvo.

         (1)  OV C 95, 28.2.2022.


title: Apvienotās lietas C-306/19, C-512/19, C-595/19 un no C-608/20 līdz C-611/20: Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 1. marta rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Milis Energy SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici SpA (GSE) (C-306/19), Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl/Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Autorità di Regolazione per Energia, Reti e Ambiente, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA (C-512/19), Fototre Srl/Ministero dello Sviluppo economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA (C-595/19), Interporto di Trieste SpA (C-608/20), Soelia SpA (C-609/20), Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo (C-610/20 un C-611/20)/Ministero dello Sviluppo economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Vide – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 16. un 17. pants – Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi – Enerģētikas hartas nolīgums – 10. pants – Piemērojamība – Direktīva 2009/28/EK – 3. panta 3. punkta a) apakšpunkts – Enerģijas no atjaunojamiem energoresursiem izmantošanas veicināšana – Elektroenerģijas ražošana ar saules fotoelementu iekārtām – Grozījums atbalsta shēmā)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/21

      Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 1. marta rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Milis Energy SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici SpA (GSE) (C-306/19), Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl/Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Autorità di Regolazione per Energia, Reti e Ambiente, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA (C-512/19), Fototre Srl/Ministero dello Sviluppo economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA (C-595/19), Interporto di Trieste SpA (C-608/20), Soelia SpA (C-609/20), Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo (C-610/20 un C-611/20)/Ministero dello Sviluppo economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

      (Apvienotās lietas C-306/19, C-512/19, C-595/19 un no C-608/20 līdz C-611/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vide - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 16. un 17. pants - Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi - Enerģētikas hartas nolīgums - 10. pants - Piemērojamība - Direktīva 2009/28/EK - 3. panta 3. punkta a) apakšpunkts - Enerģijas no atjaunojamiem energoresursiem izmantošanas veicināšana - Elektroenerģijas ražošana ar saules fotoelementu iekārtām - Grozījums atbalsta shēmā)
      (2022/C 237/26)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         (Lieta C-306/19)

         Prasītājs: Milis Energy SpA

         Atbildētāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo economico un Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         (Lieta C-512/19)

         Prasītāji: Go Sun Srl un Malby Energy 4 Srl

         Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Autorità di Regolazione per Energia, Reti e Ambiente, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         (Lieta C-595/19)

      Prasītājs: Fototre Srl

         Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri un Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         (Lietas C-608/20, C-609/20, C-610/20 un C-611/20)

         Prasītāji: Interporto di Trieste SpA (C-608/20), Soelia SpA (C-609/20), Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo (C-610/20 un C-611/20)

         Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo economico un Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         Rezolutīvā daļa

         Neskarot pārbaudes, kas ir jāveic iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus atbilstošos elementus, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK, 3. panta 3. punkta a) apakšpunkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pants, kas aplūkoti kopā ar tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts samazināt vai atlikt stimulējošos maksājumus par enerģiju, kas saražota ar saules fotoelementu iekārtām, proti, maksājumus, kuri iepriekš piešķirti ar administratīviem lēmumiem un apstiprināti ar ad hoc nolīgumiem, kas noslēgti starp šo iekārtu ekspluatētājiem un valsts uzņēmumu, ja šis tiesiskais regulējums attiecas uz stimulējošiem maksājumiem, kuri jau ir paredzēti, bet kurus vēl nav pienākums izmaksāt.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.

         OV C 357, 21.10.2019.

         OV C 53, 15.2.2021.


title: Lieta C-464/21: Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 26. aprīļa rīkojums (Juzgado de lo Social n°3 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – QL/Universitat de Barcelona (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Sociālā politika – Direktīva 1999/70/EK – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Secīgi uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi publiskajā sektorā – 2. klauzula un 3. klauzulas 1. punkts – Piemērošanas joma – Jēdziens “noteikta laika darba ņēmējs”)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/22

      Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 26. aprīļa rīkojums (Juzgado de lo Social no3 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – QL/Universitat de Barcelona

      (Lieta C-464/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - Secīgi uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi publiskajā sektorā - 2. klauzula un 3. klauzulas 1. punkts - Piemērošanas joma - Jēdziens “noteikta laika darba ņēmējs”)
      (2022/C 237/27)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: QL

         Atbildētāja: Universitat de Barcelona

         Rezolutīvā daļa

      Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas noslēgts 1999. gada 18. martā un kas ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 2. klauzula un 3. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmējs, kuru ar viņa publiskā sektora darba devēju bija saistījuši secīgi uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi un kura darba attiecības šā apstākļa nosodīšanas rezultātā ir pārkvalificējamas par “nepastāvīgām darba attiecībām uz nenoteiktu laiku”, ietilpst šā pamatnolīguma piemērošanas jomā.

         (1)  Iesniegšanas datums: 29.7.2021.


title: Lieta C-420/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. jūlijā Valvis Holding SA iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 12. maija spriedumu lietā T-638/19 Sun Stars & Sons/EUIPO – Valvis Holding

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/23

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. jūlijāValvis Holding SA iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 12. maija spriedumu lietā T-638/19 Sun Stars & Sons/EUIPO – Valvis Holding

      (Lieta C-420/21 P)
      (2022/C 237/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Valvis Holding SA (pārstāvji: M. Stănescu, D. Bogdan un G. Bozocea, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Sun Stars & Sons Pte Ltd, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2022. gada 29. aprīļa rīkojumu Tiesa (astotā palāta) nolēma apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu un piesprieda Valvis Holding SA pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-761/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 10. decembrī St. Hippolyt Holding GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 20. oktobra spriedumu lietā T-351/20 St. Hippolyt/EUIPO – Raisioaqua

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/23

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 10. decembrīSt. Hippolyt Holding GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 20. oktobra spriedumu lietā T-351/20 St. Hippolyt/EUIPO – Raisioaqua

      (Lieta C-761/21 P)
      (2022/C 237/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: St. Hippolyt Holding GmbH (pārstāvji: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Raisioaqua Oy

      Ar 2022. gada 31. marta rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda St. Hippolyt Holding GmbH pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-762/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 10. decembrī St. Hippolyt Holding GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 20. oktobra spriedumu lietā T-352/20 St. Hippolyt/EUIPO – Elephant

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/23

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 10. decembrīSt. Hippolyt Holding GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 20. oktobra spriedumu lietā T-352/20 St. Hippolyt/EUIPO – Elephant

      (Lieta C-762/21 P)
      (2022/C 237/30)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: St. Hippolyt Holding GmbH (pārstāvji: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Preduzeće za proizvodnju, unutrašnju i spoljnu trgovinu Elephant Co. d.o.o.

      Ar 2022. gada 31. marta rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda St. Hippolyt Holding GmbH pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-1/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 1. janvārī José María Castillejo Oriol iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 8. novembra rīkojumu lietā T-419/21 Castillejo Oriol/Komisija

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/24

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 1. janvārīJosé María Castillejo Oriol iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 8. novembra rīkojumu lietā T-419/21 Castillejo Oriol/Komisija
      (Lieta C-1/22 P)
      (2022/C 237/31)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: José María Castillejo Oriol (pārstāvis: J. Jover Padró, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
      Ar 2022. gada 2. maija rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu, un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējam pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-90/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. februārī iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) – “Gjensidige” ADB

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. februārī iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) – “Gjensidige” ADB

      (Lieta C-90/22)
      (2022/C 237/32)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: “Gjensidige” ADB

         Pārējie lietas dalībnieki: UAB “Rhenus Logistics”, UAB “ACC Distribution”

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas Nr. 1215/2012 (1) 71. pants, ņemot vērā tās 25., 29. un 31. pantu un 21. un 22. apsvērumu, ir interpretējams tādējādi, ka tas ļauj piemērot CMR konvencijas 31. pantu arī gadījumos, kad uz strīdu, kas ietilpst abu minēto tiesību aktu piemērošanas jomā, attiecas vienošanās par jurisdikcijas piešķiršanu?

                  2)

                  Vai Regulas Nr. 1215/2012 45. panta 1. punkta e apakšpunkta ii) punktu, ņemot vērā likumdevēja nodomu stiprināt to līgumu aizsardzību, ar kuriem tiek piešķirta jurisdikcija Eiropas Savienībā, var interpretēt plašāk, proti, ne tikai attiecībā uz šīs regulas II nodaļas 6. iedaļu, bet arī tās 7. iedaļu?

                  3)

                  Vai Regulā Nr. 1215/2012 lietotais jēdziens “sabiedriskā kārtība”, izvērtējot situācijas īpatnības un no tā izrietošās tiesiskās sekas, var tikt interpretēts kā tāds, kas aptver pamatu, lai pieņemtu lēmumu neatzīt citas dalībvalsts spriedumu, ja specializētas konvencijas, piemēram, CMR konvencijas, piemērošana rada juridisku situāciju, kurā vienā un tajā pašā lietā netiek ievērots ne nolīgums par jurisdikcijas piešķiršanu, ne nolīgums par piemērojamiem tiesību aktiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012 L 351, 1. lpp.).


title: Lieta C-100/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 13. februārī KY iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 1. decembra spriedumu lietā T-433/20 KY/Eiropas Savienības Tiesa

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/25

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 13. februārī KY iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 1. decembra spriedumu lietā T-433/20 KY/Eiropas Savienības Tiesa
      (Lieta C-100/22 P)
      (2022/C 237/33)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: KY (pārstāvji: N. Maes, J.-N. Louis, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Tiesa

         Prasījumi

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2021. gada 1. decembra spriedumu lietā T-433/20;

                  —

                  pieņemot jaunu nolēmumu:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt lēmumu par apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtā lūguma par atmaksāšanu noraidīšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka, izskatot viņa atcelšanas prasību, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi vairākas tiesību kļūdas, kas galvenokārt izrietēja no prasības par nepamatotu iedzīvošanos un normu pensijas tiesību aprēķina jomā hipotētiskas apstrīdēšanas sajaukšanas.
      Pirmais pamats ir par tiesību kļūdu, jo Vispārējā tiesa esot pieņēmusi, ka nepamatota iedzīvošanās ir juridiski pamata, kā arī pārsūdzētais spriedums neesot pamatots.
      Otrais pamats ir par Vispārējās tiesas pieļauto tiesību kļūdu saistībā ar iztikas minimuma normas piemērošanu.
      Trešais pamats ir par tiesību kļūdu, jo Vispārējā tiesa esot pieņēmusi, ka nepastāv mantas samazinājums.
      Ceturtais pamats ir par Savienības tiesību pārkāpumu, jo Vispārējā tiesa neesot ievērojusi judikatūru Barroso Truta u.c./Eiropas Savienības tiesa (spriedums, 2018. gada 18. septembris, T-702/16 P, EU:T:2018:557, 104. – 106. punkts).


title: Lieta C-112/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 17. februārī iesniedza Tribunale di Napoli (Itālija) – kriminālprocess pret CU

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 17. februārī iesniedza Tribunale di Napoli (Itālija) – kriminālprocess pret CU
      (Lieta C-112/22)
      (2022/C 237/34)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Napoli

         Apsūdzētā pamata kriminālprocesā

      CU

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Līguma [par Eiropas Savienības darbību] 18. pants, Līguma [par Eiropas Savienības darbību] 45. pants, Regulas (ES) Nr. 492/11 (1) 7. panta 2. punkts, Direktīvas 2003/109 (2) 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts, Direktīvas 2011/95 (3) 29. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. pants, Eiropas Padomes Sociālās hartas 30. un 31. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir ietverts 2019. gada 28. janvāra Dekrētlikuma Nr. 4, kas ir apstiprināts ar grozījumiem ar 2019. gada 28. marta Likumu Nr. 26, 7. panta 1. punktā, to skatot kopā ar 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu, daļā, kurā piekļuvei pabalstam “pamata ienākumi” ir paredzēts nosacījums par dzīvesvietu Itālijā vismaz 10 gadus (no kuriem pēdējos divus gadus, skaitot no pieteikuma iesniegšanas brīža un uz visu pabalsta izmaksas laiku, dzīvesvietai Itālijā ir jābūt nepārtrauktai), tādējādi paredzot nelabvēlīgāku attieksmi pret tādiem Itālijas valstspiederīgajiem, Eiropas Savienības valstu valstspiederīgajiem ar uzturēšanās tiesībām vai pastāvīgās uzturēšanās tiesībām vai Itālijā pastāvīgi dzīvojošiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuru dzīvesvieta Itālijā ir mazāk nekā desmit gadi vai desmit gadi, no kuriem pēdējie divi nav bijuši nepārtraukti, salīdzinot ar tādu pašu personu kategorijām, kuru dzīvesvieta Itālijā ir 10 gadi, no kuriem pēdējos divus gadus dzīvesvieta Itālijā ir bijusi nepārtraukta?
                  Gadījumā, ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša:

                  2)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Līguma [par Eiropas Savienības darbību] 18. pants, Līguma [par Eiropas Savienības darbību] 45. pants, Regulas (ES) Nr. 492/11 7. panta 2. punkts, Direktīvas 2003/109 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts, Direktīvas 2011/95 29. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. pants, Eiropas Padomes Sociālās hartas 30. un 31. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir ietverts 2019. gada 28. janvāra Dekrētlikuma Nr. 4, kas ir apstiprināts ar grozījumiem ar 2019. gada 28. marta Likumu Nr. 26, 7. panta 1. punktā, to skatot kopā ar 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu, daļā, kurā ir paredzēta atšķirīga attieksme pret pastāvīgajiem iedzīvotājiem, kuri var iegūt tiesības pastāvīgi uzturēties ES valstī pēc piecu gadu uzturēšanās uzņemošajā dalībvalstī, salīdzinājumā ar pastāvīgajiem iedzīvotājiem, kuru dzīvesvieta Itālijā ir 10 gadi, no kuriem pēdējos divus gadus dzīvesvieta Itālijā ir bijusi nepārtraukta?

                  3)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Līguma [par Eiropas Savienības darbību] 18. pants, Līguma [par Eiropas Savienības darbību] 45. pants, Regulas (ES) Nr. 492/11 7. panta 2. punkts, Direktīvas 2003/109 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts, Direktīvas 2011/95 29. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir ietverts 2019. gada 28. janvāra Dekrētlikuma Nr. 4, 7. panta 1. punktā, to skatot kopā ar 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu, un kurā piekļuvei pabalstam “pamata ienākumi” Itālijas, Eiropas Savienības un trešo valstu valstspiederīgajiem ir paredzēts pienākums nodzīvot Itālijā desmit gadus (un pēdējo divu gadu laikā nepārtraukti)?

                  4)

                  Vai Savienības tiesības un it īpaši Līguma [par Eiropas Savienības darbību] 18. pants, Līguma [par Eiropas Savienības darbību] 45. pants, Regulas (ES) Nr. 492/11 7. panta 2. punkts, Direktīvas 2003/109 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts, Direktīvas 2011/95 29. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. pants, Eiropas Padomes Sociālās hartas 30. un 31. pants nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir ietverts 2019. gada 28. janvāra Dekrētlikuma Nr. 4, 7. panta 1. punktā, to skatot kopā ar 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu, daļā, kurā piekļuvei pabalstam “pamata ienākumi” Itālijas, Eiropas Savienības un trešo valstu valstspiederīgajiem ir paredzēts pienākums deklarēt, ka viņi ir nodzīvojuši Itālijā desmit gadus, no kuriem pēdējos divus gadus dzīvesvieta Itālijā ir bijusi nepārtraukta, par nepatiesu ziņu sniegšanu paredzot būtisku kriminālatbildību?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (OV 2011, L 141, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (pārstrādāta versija) (OV 2011, L 337, 9. lpp.).


title: Lieta C-129/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 24. februārī iesniedza Verwaltungsgericht Darmstadt (Vācija) – EF/Stadt Offenbach am Main

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 24. februārī iesniedza Verwaltungsgericht Darmstadt (Vācija) – EF/Stadt Offenbach am Main

      (Lieta C-129/22)
      (2022/C 237/35)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Darmstadt

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: EF

         Atbildētāja: Stadt Offenbach am Main

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai trešās valsts valstspiederīgais, kuram saskaņā ar Direktīvu 2003/109/EK (1) pirmā dalībvalsts (šajā gadījumā – Itālija) ir piešķīrusi pastāvīgā iedzīvotāja statusu, otrajai dalībvalstij (šajā gadījumā – Vācijai) var lūgt atjaunot uzturēšanās atļauju, kas viņam ir izsniegta, īstenojot Direktīvas 2003/109/EK 14. un nākamos pantus, nepierādot, ka viņam vēl joprojām ir pastāvīgā iedzīvotāja statuss?
                  Ja atbilde uz [pirmo] jautājumu ir noliedzoša:

                  2)

                  Vai tas, ka ir pastāvīgā iedzīvotāja statuss, otrajā dalībvalstī ir jāpieņem tikai tādēļ vien, ka trešās valsts pilsonim ir pirmās dalībvalsts uz neierobežotu laiku izsniegta pastāvīgā iedzīvotāja ES uzturēšanās atļauja, lai gan tās dalībvalsts teritorijā, kas viņam ir piešķīrusi statusu, viņš nav uzturējies sešus gadus?
                  Ja atbilde uz [otro] jautājumu ir noliedzoša:

                  3)

                  Vai otrā dalībvalsts ir tiesīga uzturēšanās atļaujas atjaunošanas ietvaros pārbaudīt, vai ir zaudēts pastāvīgā iedzīvotāja statuss saskaņā ar Direktīvas 2003/109/EK 9. panta 4. punkta otro daļu un attiecīgā gadījumā atteikt atjaunošanu, vai arī konstatēt to, ka šis statuss vēlāk ir zaudēts, ir pirmās dalībvalsts kompetencē?
                  Ja atbilde uz [trešo] jautājumu ir apstiprinoša:

                  4)

                  Vai šajā gadījumā, lai pārbaudītu Direktīvas 2003/109/EK 9. panta 4. punkta otrajā daļā paredzēto [statusa] zaudēšanas iemeslu, ir vajadzīga transponēšana valsts tiesību aktos, precizējot gadījumus, kas izraisa pastāvīgā iedzīvotāja statusa zaudēšanu pirmajā dalībvalstī, vai arī ir pietiekami, ja valsts tiesību aktos, konkrēti neatsaucoties uz direktīvu, ir noteikts, ka otrā dalībvalsts var atteikt uzturēšanās atļauju, “ja ārvalstnieks zaudē savu pastāvīgā iedzīvotāja statusu citā Eiropas Savienības dalībvalstī”?

         (1)  Padomes Direktīvas 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.).


title: Lieta C-130/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 24. februārī DD iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-703/19 DD/FRA

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/27

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 24. februārī DD iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedumu lietā T-703/19 DD/FRA

      (Lieta C-130/22 P)
      (2022/C 237/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: DD (pārstāve: N. Lorenz, Rechtsanwältin)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  un tādējādi:

                              —

                              piespriest izmaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam kompensāciju par šajā sūdzībā aprakstīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono lēsts 50 000 EUR apmērā;

                              —

                              atcelt FRA direktora 2018. gada 21. decembra lēmumu, ar ko noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzība atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktam;

                              —

                              ja nepieciešams, atcelt FRA direktora 2019. gada 24. jūnija lēmumu, ar ko noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja sūdzība atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam;

                              —

                              piespriest Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības atbalstam tās iesniedzējs saistībā ar pārsūdzēto spriedumu izvirza šādus pamatus un galvenos argumentus:

                  1.

                  Tiesību kļūda – juridiski svarīgo faktu nekonstatēšana, faktu nepilnīga pārbaude un pierādījumu par faktiem sagrozīšana.

                  2.

                  Tiesību kļūda – pierādījumu sagrozīšana, nepietiekams pamatojums, tiesiskās noteiktības principa pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz pirmo pamatu par prettiesiskumu.

                  3.

                  Tiesību kļūda – pierādījumu sagrozīšana, atbilstošo faktu nepilnīga juridiskā pārbaude, pamata nepilnīga pārbaude, nepietiekams pamatojums attiecībā uz otro pamatu par prettiesiskumu.

                  4.

                  Tiesību kļūda – nepilnīga pārbaude un nepietiekams pamatojums attiecībā uz piekto pamatu par prettiesiskumu.

                  5.

                  Tiesību kļūda – pierādījumu sagrozīšana, nepilnīga faktu pārbaude saistībā ar sesto pamatu par prettiesiskumu.

                  6.

                  Tiesību kļūda – pamata nepilnīga pārbaude, nepietiekams pamatojums, pamats, ka izmantotie pierādījumi attiecībā uz astoto pamatu par prettiesiskumu netika iegūti vai izmantoti likumīgi.

                  7.

                  Tiesību kļūda – pierādījumu sagrozīšana, nepareiza faktu kvalifikācija, nepietiekams pamatojums saistībā ar devīto pamatu par prettiesiskumu.

                  8.

                  Tiesību kļūda – faktu nepilnīga pārbaude, nepietiekams pamatojums un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpums saistībā ar sadaļu par faktiski nodarīto kaitējumu un cēloņsakarību.


title: Lieta C-162/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 3. martā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – A. G./Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 3. martā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – A. G./Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra

      (Lieta C-162/22)
      (2022/C 237/37)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: A. G.

         Otra puse apelācijas tiesvedībā: Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/58/EK (1) (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē 15. panta 1. punkts, to aplūkojot kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8., 11. pantu un 52. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to kompetentajām valsts iestādēm ir aizliegts izmantot elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēju saglabātos datus, kas var sniegt informāciju par elektronisko komunikāciju līdzekļu lietotāju datiem un veikto komunikāciju, izmeklējot ar korupciju saistītus amata pienākumu pārkāpumus, neatkarīgi no tā, vai piekļuve šiem datiem konkrētajā gadījumā ir piešķirta smagu noziegumu apkarošanas un nopietnu sabiedrības drošības apdraudējumu novēršanas nolūkos?

         (1)  OV 2002, L 201, 37. lpp.


title: Lieta C-178/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 8. martā iesniedza Tribunale di Bolzano (Itālija) – kriminālprocess pret nezināmām personām

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 8. martā iesniedza Tribunale di Bolzano (Itālija) – kriminālprocess pret nezināmām personām
      (Lieta C-178/22)
      (2022/C 237/38)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale di Bolzano

         Kriminālprocess pret:

      Nezināmām personām

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) (1) 15. panta 1. punkts nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā 2003. gada 30. jūnija Likumdošanas dekrēta Nr. 196 (Privātuma kodekss) 132. pants, kura 3. punkts ir ticis grozīts ar 2021. gada 30. septembra Dekrētlikumu Nr. 132, kas ir apstiprināts ar grozījumiem ar 2021. gada 23. novembra Likumu Nr. 178, un tā šobrīd spēkā esošajā redakcijā ir paredzēts:

                  3.

                  Likumā noteiktajā glabāšanas termiņā, ja pastāv pietiekamas norādes uz noziedzīgiem nodarījumiem, par kuriem likumā ir paredzēts saskaņā ar Kriminālprocesa kodeksa 4. pantu noteiktais sods – mūža ieslodzījums vai brīvības atņemšana uz laiku, kura maksimālais ilgums nav mazāks par trim gadiem, un par noziedzīgie nodarījumiem, kurus veido draudu izteikšana un uzmākšanās vai personas traucēšana ar telefona palīdzību, ja draudi, uzmākšanās un traucējums ir smagi, datus, ja tie ir būtiski faktu konstatēšanai, iegūst pēc tiesneša atļaujas, kuru tas izdod ar motivētu dekrētu, pēc valsts prokurora pieprasījuma vai apsūdzētās personas, aizdomās turētā, cietušās personas un citu privātpersonu aizstāvja lūguma?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV 2002, L 201, 37. lpp.).


title: Lieta C-181/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 9. martā iesniedza Nemea Bank plc par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 20. decembra rīkojumu lietā T-321/17 Niemelä u.c./ECB

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/30

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 9. martā iesniedza Nemea Bank plc par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 20. decembra rīkojumu lietā T-321/17 Niemelä u.c./ECB
      (Lieta C-181/22 P)
      (2022/C 237/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nemea Bank plc (pārstāvji: A. Meriläinen, asianajaja)

         Pārējie lietas dalībnieki: Heikki Niemelä, Mika Lehto, Nemea plc, Nevestor SA, Eiropas Centrālā banka, Eiropas Komisija

         Juridiskais pamatojums

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto rīkojumu un

                  —

                  nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā tiktu pareizi izspriesta, bet citai palātai pilnībā atšķirīgā tiesnešu sastāvā, ņemot vērā to, ka palāta, kas pieņēmusi minēto rīkojumu, nebija objektīva un nav ievērojusi apelācijas sūdzības iesniedzējas pamattiesības, un

                  —

                  piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, kļūdaini uzskatot, ka lieta T-321/17 nav jāiztiesā, kļūdaini neesot ņēmusi vērā to, ka apgalvotais ECB 2017. gada 30. jūnija lēmuma ex tunc efekts ir pretējs LESD 263. pantam, un esot kļūdaini pieņēmusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam nav intereses, lai ECB 2017. gada 23. marta lēmums par licences atsaukšanu tiktu atcelts.
      Otrais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu attiecībā uz vairākiem procesuāliem pamatprasību pārkāpumiem.
      Trešais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā to, ka ir pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības, kas paredzētas Hartas 47. pantā, pirms procesa sākšanas un apelācijas sūdzības iesniedzējai joprojām neesot bijis efektīvas pārstāvības procesa laikā.
      Ceturtais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka ir pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzējas Hartas 41. pantā noteiktās tiesības, nolemjot, ka prasība par zaudējumu atlīdzību ir nepieņemama.
      Piektais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, neņemot vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas LESD 340. pantā nodrošinātās tiesības, nolemjot, ka prasība par zaudējumu atlīdzību ir nepieņemama.


title: Lieta C-182/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. martā iesniedza Amtsgericht München (Vācija) – JU/Scalable Capital GmbH

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 10. martā iesniedza Amtsgericht München (Vācija) – JU/Scalable Capital GmbH

      (Lieta C-182/22)
      (2022/C 237/40)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht München

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: JU

         Atbildētājs: Scalable Capital GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai Vispārīgās datu aizsardzības regulas (1) 82. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības uz kaitējuma kompensāciju pat tās apmēra noteikšanas ietvaros nav uzskatāmas par sankcionējošām, it īpaši ar vispārēju vai konkrēti atturošu funkciju, bet šīm tiesībām uz kaitējuma kompensāciju ir tikai atlīdzinājuma un, iespējams, gandarījuma funkcija?

                  2.a

                  Vai, nosakot nemateriālā kaitējuma apmēru, ir jāpieņem, ka tiesībām uz kaitējuma kompensāciju ir arī individuāla gandarījuma funkcija, kas šeit jāsaprot kā cietušās personas privātajā sfērā saglabājušos interesi, lai kaitējumu radījusī rīcība tiktu sodīta, vai arī tiesībām uz kaitējuma kompensāciju piemīt tikai atlīdzinājuma funkcija, kas šeit jāsaprot kā kompensēšanas funkcija par ciesto skārumu?

                  2.b.1.

                  Ja ir jāpieņem, ka tiesībām uz kompensāciju par nemateriālu kaitējumu piemīt gan atlīdzinājuma, gan gandarījuma funkcija: vai, nosakot kompensācijas apmēru, ir jāpieņem, ka atlīdzinājuma funkcijai ir vismaz strukturāla vai no noteikumu izņēmuma izrietoša prioritāte pār gandarījuma funkciju? Vai tas nozīmē, ka gandarījuma funkcijai ir nozīme tikai tad, ja pārkāpums ir izdarīts tīši vai rupjas nolaidības dēļ?

                  2.b.2.

                  Ja tiesībām uz kompensāciju par nemateriālu kaitējumu nav gandarījuma funkcijas: vai, nosakot kompensācijas apmēru, papildu nozīme cēloņsakarības vērtējumā ir tikai tīšiem vai rupjas nolaidības izraisītiem datu aizsardzības pārkāpumiem?

                  3.

                  Vai izpratnei par nemateriāla kaitējuma kompensāciju tās apmēra noteikšanā ir jāpieņem, ka pastāv strukturāla hierarhiskā attiecība vai vismaz noteikumu izņēmuma attiecība, kurā no datu aizsardzības pārkāpuma izrietošajam skārumam ir mazāka nozīme, nekā ar miesas bojājumiem saistītām ciešanām un sāpēm?

                  4.

                  Ja jāpieņem, ka ir nodarīts kaitējums – vai valsts tiesai, ņemot vērā, ka tas nav smags, ir tiesības piespriest tikai materiālā ziņā niecīgu kaitējuma kompensāciju, kuras apmērs, iespējams, cietušās puses skatījumā vai vispārīgi ir tikai simbolisks?

                  5.

                  Vai izpratnei par nemateriāla kaitējuma kompensāciju tās seku novērtējumā ir jāpieņem, ka Vispārīgās datu aizsardzības regulas 75. apsvērumā minētā identitātes zādzība ir notikusi tikai tad, ja likumpārkāpējs ir faktiski pieņēmis attiecīgās personas identitāti, proti, jebkādā veidā uzdevies par attiecīgo personu, vai arī identitātes zādzība jau ir tas vien, ka likumpārkāpēju rīcībā ir dati, kas ļauj identificēt attiecīgo personu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-401/19: Tiesas (virspalāta) 2022. gada 26. aprīļa spriedums – Polijas Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome (Atcelšanas prasība – Direktīva (ES) 2019/790 – 17. panta 4. punkta b) apakšpunkts un c) apakšpunkts in fine – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. pants un 17. panta 2. punkts – Vārda un informācijas brīvība – Intelektuālā īpašuma aizsardzība – Tiešsaistes satura kopīgošanas pakalpojumu sniedzēju pienākumi – Lietotāju tiešsaistē ievietotā satura iepriekšēja automātiska kontrole (filtrēšana))

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/2

      Tiesas (virspalāta) 2022. gada 26. aprīļa spriedums – Polijas Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-401/19) (1)

      (Atcelšanas prasība - Direktīva (ES) 2019/790 - 17. panta 4. punkta b) apakšpunkts un c) apakšpunkts in fine - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11. pants un 17. panta 2. punkts - Vārda un informācijas brīvība - Intelektuālā īpašuma aizsardzība - Tiešsaistes satura kopīgošanas pakalpojumu sniedzēju pienākumi - Lietotāju tiešsaistē ievietotā satura iepriekšēja automātiska kontrole (filtrēšana))
      (2022/C 237/02)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna, M. Wiącek un J. Sawicka, kuriem palīdz J. Barski, eksperts)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji: D. Warin, S. Alonso de León un W. D. Kuzmienko), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Alver, F. Florindo Gijón un D. Kornilaki)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji S. Centeno Huerta un J. Rodríguez de la Rúa Puig, vēlāk J. Rodríguez de la Rúa Puig), Francijas Republika (pārstāvji: A.-L. Desjonquères un A. Daniel), Portugāles Republika (pārstāvji: sākotnēji M. A. Capela de Carvalho Galaz Pimenta, P. Barros da Costa, P. Salvação Barreto un L. Inez Fernandes, vēlāk Capela de Carvalho Galaz Pimenta, Barros da Costa un P. Salvação Barreto), Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Erlbacher, S. L. Kalėda, J. Samnadda un B. Sasinowska)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Portugāles Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 270, 12.8.2019.


title: Lieta C-666/19 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums – Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd/Eiropas Komisija, Hyet Sweet SAS (Apelācija – Dempings – Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes aspartāma imports – Regulas Nr. 1225/2009 un Nr. 2016/1036 – Piemērojamība laikā – 2. panta 7. punkts – Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss – Atteikums – 2. panta 10. punkts – Korekcijas – Pierādīšanas pienākums – 3. pants – Zaudējumu noteikšana – Eiropas Komisijas rūpības pienākums)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/3

      Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums – Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd/Eiropas Komisija, Hyet Sweet SAS

      (Lieta C-666/19 P) (1)

      (Apelācija - Dempings - Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes aspartāma imports - Regulas Nr. 1225/2009 un Nr. 2016/1036 - Piemērojamība laikā - 2. panta 7. punkts - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Atteikums - 2. panta 10. punkts - Korekcijas - Pierādīšanas pienākums - 3. pants - Zaudējumu noteikšana - Eiropas Komisijas rūpības pienākums)
      (2022/C 237/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (pārstāvji: K. Adamantopoulos, dikigoros, un P. Billiet, advokāts)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji – T. Maxian Rusche un N. Kuplewatzky, vēlāk – T. Maxian Rusche un A. Demeneix un visbeidzot –T. Maxian Rusche un K. Blanck), Hyet Sweet SAS

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 383, 11.11.2019.


title: Lieta C-79/20 P: Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums – Yieh United Steel Corp./Eiropas Komisija, Eurofer, Association Européenne de l'Acier, ASBL (Apelācija – Dempings – Īstenošanas regula (ES) 2015/1429 – Ķīnas Tautas Republikas un Taivānas izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu imports – Galīgais antidempinga maksājums – Regula (EK) Nr. 1225/2009 – 2. pants – Normālās vērtības aprēķināšana – Ražošanas izmaksu aprēķināšana – Ražošanas zaudējumi – Atteikums atskaitīt pārstrādāto metāllūžņu vērtību – Normālās vērtības noteikšana, pamatojoties uz līdzīgas preces, kas paredzēta patēriņam eksportētājvalsts iekšējā tirgū, pārdevumiem – Tādas aprēķina bāzes izslēgšana, kuru izmanto, lai noteiktu normālo vērtību pārdevumiem, kas veikti eksportētājvalsts pašmāju tirgū, ja tā attiecas uz eksportam paredzētiem ražojumiem)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/3

      Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums – Yieh United Steel Corp./Eiropas Komisija, Eurofer, Association Européenne de l'Acier, ASBL

      (Lieta C-79/20 P) (1)

      (Apelācija - Dempings - Īstenošanas regula (ES) 2015/1429 - Ķīnas Tautas Republikas un Taivānas izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu imports - Galīgais antidempinga maksājums - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 2. pants - Normālās vērtības aprēķināšana - Ražošanas izmaksu aprēķināšana - Ražošanas zaudējumi - Atteikums atskaitīt pārstrādāto metāllūžņu vērtību - Normālās vērtības noteikšana, pamatojoties uz līdzīgas preces, kas paredzēta patēriņam eksportētājvalsts iekšējā tirgū, pārdevumiem - Tādas aprēķina bāzes izslēgšana, kuru izmanto, lai noteiktu normālo vērtību pārdevumiem, kas veikti eksportētājvalsts pašmāju tirgū, ja tā attiecas uz eksportam paredzētiem ražojumiem)
      (2022/C 237/04)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Yieh United Steel Corp. (pārstāvis: D. Luff, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji J.-F. Brakeland un M. França, kā arī A. Demeneix, vēlāk – J.-F. Brakeland un G. Luengo), Eurofer, Association Européenne de l'Acier, ASBL (pārstāvji: J. Killick un G. Forwood, advokāti, kā arī G. Papaconstantinou, dikigoros)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Yieh United Steel Corp. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta C-86/20: Tiesas (pirmā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Krajský soud v Brně (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vinařství U Kapličky s.r.o./Státní zemědělská a potravinářská inspekce (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lauksaimniecības produktu tirgu kopīga organizācija – Vīns – Regula (ES) Nr. 1308/2013 – Tirdzniecības noteikumi – 80. pants – Vīndarības metodes – Tirdzniecības aizliegums – 90. pants – Vīna imports – Regula (EK) Nr. 555/2008 – 43. pants – V I 1 dokuments – Sertifikāts par vīna partiju ražošanu atbilstoši ieteicamajām vai atļautajām vīndarības metodēm – Pierādījuma spēks – Regula (ES) Nr. 1306/2013 – 89. panta 4. punkts – Sodi – Trešās valsts izcelsmes vīna tirdzniecība – Vīns, kura ražošanā izmantotas neatļautas vīndarības metodes – Atbrīvojums no atbildības – Pierādīšanas pienākums)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/4

      Tiesas (pirmā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Krajský soud v Brně (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vinařství U Kapličky s.r.o./Státní zemědělská a potravinářská inspekce

      (Lieta C-86/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecības produktu tirgu kopīga organizācija - Vīns - Regula (ES) Nr. 1308/2013 - Tirdzniecības noteikumi - 80. pants - Vīndarības metodes - Tirdzniecības aizliegums - 90. pants - Vīna imports - Regula (EK) Nr. 555/2008 - 43. pants - V I 1 dokuments - Sertifikāts par vīna partiju ražošanu atbilstoši ieteicamajām vai atļautajām vīndarības metodēm - Pierādījuma spēks - Regula (ES) Nr. 1306/2013 - 89. panta 4. punkts - Sodi - Trešās valsts izcelsmes vīna tirdzniecība - Vīns, kura ražošanā izmantotas neatļautas vīndarības metodes - Atbrīvojums no atbildības - Pierādīšanas pienākums)
      (2022/C 237/05)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Krajský soud v Brně

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vinařství U Kapličky s.r.o.

         Atbildētāja: Státní zemědělská a potravinářská inspekce

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007, 80. panta 2. punkta a) un c) apakšpunkts, kā arī 90. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pamatojoties uz Komisijas Regulas (EK) Nr. 555/2008 (2008. gada 27. jūnijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 479/2008 par vīna tirgus kopējo organizāciju attiecībā uz atbalsta programmām, tirdzniecību ar trešām valstīm, ražošanas potenciālu un kontroli vīna nozarē, 43. pantu sagatavotajā V I 1 dokumentā ietvertajam sertifikātam par Savienībā importētu vīna partiju, kurā norādīts, ka šī partija ir saražota, izmantojot vīndarības metodes, kuras ieteikusi un publicējusi Starptautiskā Vīnkopības un vīna organizācija vai atļāvusi Savienība, ir nozīme, lai novērtētu, vai konkrētā partija atbilst Regulas Nr. 1308/2013 80. panta 2. punkta a) un c) apakšpunktā minētajām vīndarības metodēm, taču pats par sevi tas nav pietiekams, lai pierādītu šādu atbilstību.

                  2)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu 89. panta 4. punkts, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 64. panta 2. punkta d) apakšpunktu un Regulas Nr. 1308/2013 80. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka gadījumā, ja persona, kas šajā dalībvalstī tirgo no trešās valsts importētu vīna partiju, kura neatbilst Regulas Nr. 1308/2013 80. panta 2. punkta a) vai c) apakšpunktā paredzētajām vīndarības metodēm, iesniedz attiecībā uz šo vīna partiju sagatavotu V I 1 dokumentu, kurš apliecina, ka tā ir saražota, izmantojot vīndarības metodes, kuras ir ieteikusi un publicējusi Starptautiskā Vīnkopības un vīna organizācija vai atļāvusi Savienība, pienākums pierādīt komersanta vainojamību Regulas Nr. 1308/2013 80. panta 2. punktā paredzētā tirdzniecības aizlieguma pārkāpumā gulstas uz minētās dalībvalsts kompetentajām iestādēm.

         (1)  OV C 137, 27.4.2020.


title: Lieta C-237/20: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Federatie Nederlandse Vakbeweging/Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2001/23/EK – 3. – 5. pants – Uzņēmumu īpašumtiesību nodošana – Darbinieku tiesību aizsardzība – Izņēmumi – Maksātnespējas process – Pre-pack darījums – Uzņēmuma izdzīvošana – Uzņēmuma (daļēja) īpašumtiesību nodošana pēc bankrota pasludināšanas, pirms kuras veikts pre-pack darījums)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/5

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Federatie Nederlandse Vakbeweging/Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV

      (Lieta C-237/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/23/EK - 3. – 5. pants - Uzņēmumu īpašumtiesību nodošana - Darbinieku tiesību aizsardzība - Izņēmumi - Maksātnespējas process - Pre-pack darījums - Uzņēmuma izdzīvošana - Uzņēmuma (daļēja) īpašumtiesību nodošana pēc bankrota pasludināšanas, pirms kuras veikts pre-pack darījums)
      (2022/C 237/06)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Atbildētājas: Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2001/23/EK (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais nosacījums, saskaņā ar kuru šīs direktīvas 3. un 4. pants nav piemērojams uzņēmuma nodošanai, ja par īpašumtiesības nododošo personu ir sākta bankrota procedūra vai līdzīgs process, kurš sākts, lai “realizētu minētās personas aktīvus”, ir izpildīts, ja uzņēmuma vai tā daļas īpašumtiesību nodošana ir tikusi sagatavota pirms bankrota procedūras sākšanas – kuras mērķis ir realizēt īpašumtiesību nododošās personas mantu un kurā minētais uzņēmums tiek atsavināts – pre-pack darījumā, kura galvenais mērķis savukārt ir ļaut bankrota procedūras gaitā atsavināt vēl funkcionējošu uzņēmumu, lai pēc iespējas efektīvāk norēķinātos ar visiem kreditoriem un saglabātu pēc iespējas vairāk darba vietu, ar nosacījumu, ka pre-pack darījums ir reglamentēts tiesību vai reglamentējošajos aktos.

                  2)

                  Direktīvas 2001/23 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais nosacījums, saskaņā ar kuru šīs direktīvas 3. un 4. pants nav piemērojams uzņēmuma, uzņēmējsabiedrības vai uzņēmuma vai uzņēmējsabiedrības daļas īpašumtiesību nodošanai, ja par īpašumtiesību nododošo personu sāktā bankrota procedūra vai līdzīgs process ir “kompetentas valsts iestādes uzraudzībā”, ir izpildīts, ja uzņēmuma vai tā daļas īpašumtiesību pārņemšanu sagatavo pre-pack darījumā pirms bankrota procedūras “plānotais maksātnespējas procesa administrators”, kuru kontrolē “plānotais bankrota lietu tiesnesis”, un līgums par šo nodošanu tiek noslēgts un paziņots pēc bankrota pasludināšanas ar mērķi realizēt īpašumtiesības nododošās personas mantu, turklāt ar nosacījumu, ka pre-pack darījums ir reglamentēts tiesību vai reglamentējošajos aktos.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta C-319/20: Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Meta Platforms Ireland Limited, agrāk – Facebook Ireland Limited/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi – Regula (ES) 2016/679 – 80. pants – Datu subjektu pārstāvība, ko veic bezpeļņas apvienība – Pārstāvības prasība, kuru patērētāju interešu aizstāvības apvienība ceļ bez pilnvarojuma un nesaistīti ar kādu konkrētu datu subjekta tiesību pārkāpumu – Prasība, kas pamatota ar negodīgas komercprakses aizliegumu, patērētāju tiesību aizsardzības likuma pārkāpumu vai spēkā neesošu tipveida darījuma nosacījumu izmantošanas aizliegumu)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/6

      Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Meta Platforms Ireland Limited, agrāk – Facebook Ireland Limited/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      (Lieta C-319/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi - Regula (ES) 2016/679 - 80. pants - Datu subjektu pārstāvība, ko veic bezpeļņas apvienība - Pārstāvības prasība, kuru patērētāju interešu aizstāvības apvienība ceļ bez pilnvarojuma un nesaistīti ar kādu konkrētu datu subjekta tiesību pārkāpumu - Prasība, kas pamatota ar negodīgas komercprakses aizliegumu, patērētāju tiesību aizsardzības likuma pārkāpumu vai spēkā neesošu tipveida darījuma nosacījumu izmantošanas aizliegumu)
      (2022/C 237/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Meta Platforms Ireland Limited, agrāk – Facebook Ireland Limited

         Atbildētāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) 80. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj patērētāju interešu aizstāvības organizācijai – nesaņēmušai tālab piešķirtu pilnvarojumu un nesaistīti ar kādu datu subjektu konkrētu tiesību pārkāpumu – celt prasību pret aizdomās turēto personas datu aizsardzības pārkāpuma izdarītāju, atsaucoties uz to, ka ir pārkāpts negodīgas komercprakses aizliegums, patērētāju tiesību aizsardzības likums vai aizliegums izmantot spēkā neesošus tipveida darījuma nosacījumus, ja vien attiecīgā datu apstrāde iespējami var skart tiesības, kas identificētām vai identificējamām personām rodas no šīs regulas.

         (1)  OV C 359, 26.10.2020.


title: Apvienotās lietas C-368/20 un C-369/20: Tiesas (virspalāta) 2022. gada 26. aprīļa spriedums (Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NW/Landespolizeidirektion Steiermark (C-368/20), Bezirkshauptmannschaft Leibnitz (C-369/20) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Personu brīva pārvietošanās – Regula (ES) 2016/399 – Šengenas Robežu kodekss – 25. panta 4. punkts – Robežkontroles pagaidu atjaunošana pie iekšējām robežām uz kopējo laikposmu, kas nepārsniedz sešus mēnešus – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēti vairāki secīgi tādu kontroļu laikposmi, ar kuriem tiek pārsniegts šis laiks – Šāda tiesiskā regulējuma nesaderība ar Šengenas Robežu kodeksa 25. panta 4. punktu gadījumā, ja secīgi laikposmi ir pamatoti ar to pašu vai tiem pašiem apdraudējumiem – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir noteikts pienākums uzrādīt pasi vai personu apliecinošu dokumentu robežkontroles pie iekšējām robežām laikā, pretējā gadījumā paredzot sankciju – Šāda pienākuma nesaderība ar Šengenas Robežu kodeksa 25. panta 4. punktu, ja pati kontrole nav saderīga ar šo tiesību normu)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/7

      Tiesas (virspalāta) 2022. gada 26. aprīļa spriedums (Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NW/Landespolizeidirektion Steiermark (C-368/20), Bezirkshauptmannschaft Leibnitz (C-369/20)
      (Apvienotās lietas C-368/20 un C-369/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Personu brīva pārvietošanās - Regula (ES) 2016/399 - Šengenas Robežu kodekss - 25. panta 4. punkts - Robežkontroles pagaidu atjaunošana pie iekšējām robežām uz kopējo laikposmu, kas nepārsniedz sešus mēnešus - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēti vairāki secīgi tādu kontroļu laikposmi, ar kuriem tiek pārsniegts šis laiks - Šāda tiesiskā regulējuma nesaderība ar Šengenas Robežu kodeksa 25. panta 4. punktu gadījumā, ja secīgi laikposmi ir pamatoti ar to pašu vai tiem pašiem apdraudējumiem - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir noteikts pienākums uzrādīt pasi vai personu apliecinošu dokumentu robežkontroles pie iekšējām robežām laikā, pretējā gadījumā paredzot sankciju - Šāda pienākuma nesaderība ar Šengenas Robežu kodeksa 25. panta 4. punktu, ja pati kontrole nav saderīga ar šo tiesību normu)
      (2022/C 237/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: NW

         Atbildētājas: Landespolizeidirektion Steiermark (C-368/20), Bezirkshauptmannschaft Leibnitz (C-369/20)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/399 (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/1624 (2016. gada 14. septembris), 25. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz dalībvalstij atjaunot pagaidu robežkontroli pie iekšējām robežām, kas pamatota ar šī kodeksa 25. un 27. pantu, ja tās ilgums pārsniedz šajā 25. panta 4. punktā paredzēto maksimālo kopējo sešu mēnešu laikposmu un ja nepastāv jauns apdraudējums, kas pamatotu atkārtotu minētajā 25. pantā paredzēto laikposmu piemērošanu.

                  2)

                  Regulas 2016/399, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu 2016/1624, 25. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru dalībvalsts uzliek pienākumu personai, kad tā ieceļo šīs dalībvalsts teritorijā, šķērsojot iekšējo robežu, uzrādīt pasi vai personu apliecinošu dokumentu, šī pienākuma neizpildes gadījumā paredzot sankciju, ja robežkontroles atjaunošana pie iekšējām robežām, saistībā ar kuru šis pienākums ir noteikts, ir pretrunā šai tiesību normai.

         (1)  OV C 348, 19.10.2020.


title: Apvienotās lietas C-415/20, C-419/20 un C-427/20: Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH (C-415/20), F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH (C-419/20), Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hamburg (C-415/20 un C-419/20), Hauptzollamt Kiel (C-427/20) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Tiesības uz tādu naudas summu atmaksu vai samaksu, kuras dalībvalsts ir saņēmusi vai atteikusi, pārkāpjot Savienības tiesības – Antidempinga maksājumi, ievedmuitas nodokļi, eksporta kompensācijas un naudas sodi – Jēdziens “Savienības tiesību pārkāpums” – Šo tiesību kļūdaina interpretācija vai piemērošana – Minēto tiesību pārkāpuma konstatējums, ko veic Savienības tiesa vai valsts tiesa – Tiesības uz procentu samaksu – Laikposms, uz kuru attiecas šī procentu samaksa)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/8

      Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH (C-415/20), F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH (C-419/20), Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hamburg (C-415/20 un C-419/20), Hauptzollamt Kiel (C-427/20)
      (Apvienotās lietas C-415/20, C-419/20 un C-427/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība - Tiesības uz tādu naudas summu atmaksu vai samaksu, kuras dalībvalsts ir saņēmusi vai atteikusi, pārkāpjot Savienības tiesības - Antidempinga maksājumi, ievedmuitas nodokļi, eksporta kompensācijas un naudas sodi - Jēdziens “Savienības tiesību pārkāpums” - Šo tiesību kļūdaina interpretācija vai piemērošana - Minēto tiesību pārkāpuma konstatējums, ko veic Savienības tiesa vai valsts tiesa - Tiesības uz procentu samaksu - Laikposms, uz kuru attiecas šī procentu samaksa)
      (2022/C 237/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH (C-415/20), F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH (C-419/20), Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG

         Atbildētājas: Hauptzollamt Hamburg (C-415/20 un C-419/20), Hauptzollamt Kiel (C-427/20)

         Rezolutīvā daļa

      Savienības tiesību principi attiecībā uz administrācijai pakļauto personu tiesībām saņemt to naudas summu atmaksu, kuru samaksu dalībvalsts tām ir uzlikusi, pārkāpjot Savienības tiesības, kā arī procentu samaksu par šīm naudas summām ir jāinterpretē šādi:

                  —

                  pirmkārt, tie ir piemērojami gadījumā, ja attiecīgās naudas summas atbilst, no vienas puses, eksporta kompensācijām, kuras administrācijai pakļautajai personai ir piešķirtas ar nokavējumu pēc tam, kad tās tai ir tikušas atteiktas, pārkāpjot šīs tiesības, un, no otras puses, naudas sodam, kas šai administrācijai pakļautajai personai ticis uzlikts šī pārkāpuma dēļ;

                  —

                  otrkārt, tie ir piemērojami, ja no Tiesas nolēmuma vai valsts tiesas nolēmuma izriet, ka eksporta kompensāciju, naudas soda, antidempinga maksājumu vai ievedmuitas nodokļu samaksu valsts iestāde – atkarībā no konkrētā gadījumā – ir noraidījusi vai ir uzlikusi, pamatojoties vai nu uz Savienības tiesību kļūdainu interpretāciju, vai uz šo tiesību kļūdainu piemērošanu, un

                  —

                  treškārt, tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka gadījumā, ja eksporta kompensāciju, naudas soda, antidempinga maksājumu vai ievedmuitas nodokļu samaksa – atkarībā no konkrētā gadījuma – ir tikusi atteikta vai uzlikta, pārkāpjot Savienības tiesības, procentu samaksa var tikt veikta tikai par laikposmu no dienas, kad tiesā ir celta prasība, lai panāktu attiecīgās naudas summas samaksu vai atmaksu, līdz dienai, kad kompetentā tiesa ir pasludinājusi nolēmumu, un agrākais laikposms ir izslēgts. Savukārt šie principi paši par sevi pieļauj, ka šādā tiesiskajā regulējumā ir paredzēts, ka minētā procentu samaksa ir jāveic tikai tad, ja šāda prasība ir celta, ja vien tas pārmērīgi neapgrūtina to tiesību īstenošanu, kuras administrācijai pakļautajām personām izriet no Savienības tiesībām.

         (1)  OV C 432, 7.12.2020.

         OV C 414, 30.11.2020.


title: Lieta C-510/20: Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – LESD 258. pants – Vide – Direktīva 2008/56/EK – Jūras vides politika – 5. pants – Jūras stratēģijas – 17. panta 2. un 3. punkts – Sākotnējā novērtējuma un laba vides stāvokļa definējuma, kā arī mērķu vides jomā nepārskatīšana termiņā – Sīki izstrādātas informācijas par visiem atjauninājumiem, kas veikti pēc pārskatīšanas, nenosūtīšana Eiropas Komisijai termiņā)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/9

      Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
      (Lieta C-510/20) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - LESD 258. pants - Vide - Direktīva 2008/56/EK - Jūras vides politika - 5. pants - Jūras stratēģijas - 17. panta 2. un 3. punkts - Sākotnējā novērtējuma un laba vides stāvokļa definējuma, kā arī mērķu vides jomā nepārskatīšana termiņā - Sīki izstrādātas informācijas par visiem atjauninājumiem, kas veikti pēc pārskatīšanas, nenosūtīšana Eiropas Komisijai termiņā)
      (2022/C 237/10)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: O. Beynet un I. Zaloguin)

         Atbildētāja: Bulgārijas Republika (pārstāves: T. Mitova, L. Zaharieva un T. Tsingileva)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Noteiktajā termiņā neveicot, pirmkārt, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/56/EK (2008. gada 17. jūnijs), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva), 5. pantā paredzēto sākotnējā novērtējuma un laba vides stāvokļa definējuma, kā arī mērķu vides jomā koordinētu pārskatīšanu un, otrkārt, nepaziņojot Eiropas Komisijai sīki izstrādātu informāciju par atjauninājumiem, kas veikti pēc šo pārskatīšanu veikšanas, Bulgārijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šīs direktīvas 17. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu, kā arī 17. panta 3. punktu.

                  2)

                  Bulgārijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta C-531/20: Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NovaText GmbH/Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālā īpašuma tiesības – Direktīva 2004/48/EK – 3. pants – Vispārīgs pienākums attiecībā uz pasākumiem, kārtību un aizsardzības līdzekļiem, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu intelektuālā īpašuma tiesību ievērošanu – 14. pants – Jēdziens “saprātīgi un samērīgi tiesu izdevumi” – Rūpnieciskā īpašuma aģents – Neiespējamība valsts tiesai izvērtēt izdevumu, kas piespriežami lietā zaudējušajai pusei, saprātīgumu un samērīgumu)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/9

      Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NovaText GmbH/Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg

      (Lieta C-531/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālā īpašuma tiesības - Direktīva 2004/48/EK - 3. pants - Vispārīgs pienākums attiecībā uz pasākumiem, kārtību un aizsardzības līdzekļiem, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu intelektuālā īpašuma tiesību ievērošanu - 14. pants - Jēdziens “saprātīgi un samērīgi tiesu izdevumi” - Rūpnieciskā īpašuma aģents - Neiespējamība valsts tiesai izvērtēt izdevumu, kas piespriežami lietā zaudējušajai pusei, saprātīgumu un samērīgumu)
      (2022/C 237/11)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: NovaText GmbH

         Atbildētāja apelācijas tiesvedībā: Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 3. un 14. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums vai tā interpretācija, kas neļauj tiesai tiesvedībā, kura ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā, katrā atsevišķā izskatāmajā gadījumā pienācīgi ņemt vērā šī gadījuma īpašās iezīmes, lai novērtētu, vai lietā uzvarējušajai pusei radušies izdevumi ir saprātīgi un samērīgi.

         (1)  OV C 28, 25.1.2021.


title: Lieta C-559/20: Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Landgericht Saarbrücken (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Koch Media GmbH/FU (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālā īpašuma tiesības – Direktīva 2004/48/EK – 14. pants – Jēdzieni “tiesu izdevumi” un “citas izmaksas” – Brīdinājums, kura mērķis ir nodrošināt intelektuālā īpašuma tiesību ievērošanu ārpustiesas kārtībā – Ar advokātu saistīti izdevumi – Kvalifikācija – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir ierobežota atgūstamā šo izdevumu summa, ja ir īstenojušies noteikti nosacījumi)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/10

      Tiesas (desmitā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Landgericht Saarbrücken (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Koch Media GmbH/FU
      (Lieta C-559/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālā īpašuma tiesības - Direktīva 2004/48/EK - 14. pants - Jēdzieni “tiesu izdevumi” un “citas izmaksas” - Brīdinājums, kura mērķis ir nodrošināt intelektuālā īpašuma tiesību ievērošanu ārpustiesas kārtībā - Ar advokātu saistīti izdevumi - Kvalifikācija - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir ierobežota atgūstamā šo izdevumu summa, ja ir īstenojušies noteikti nosacījumi)
      (2022/C 237/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Saarbrücken

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Koch Media GmbH

         Atbildētājs apelācijas tiesvedībā: FU

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 14. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka izdevumi, kuri intelektuālā īpašuma tiesību īpašniekam radušies sakarā ar tā pārstāvību, ko veic padomdevējs, lai ārpustiesas kārtībā nodrošinātu šo tiesību ievērošanu, tādi kā ar brīdinājumu saistītie izdevumi, ietilpst jēdzienā “citas izmaksas” šīs tiesību normas izpratnē.

                  2)

                  Direktīvas 2004/48 14. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā noteikts, ka tad, ja intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu ir izdarījusi fiziska persona ārpus savas profesionālās vai komerciālās darbības, šajā tiesību normā paredzēto “citu izmaksu” atlīdzināmā summa, uz ko var pretendēt šo tiesību īpašnieks, tiek aprēķināta pēc vienotas likmes, par pamatu ņemot ar šo tiesisko regulējumu ierobežotu strīda priekšmeta vērtību, ja vien valsts tiesa, ņemot vērā īpašus tajā izskatāmās lietas apstākļus, nesecina, ka šāda ierobežojuma piemērošana nebūtu taisnīga.

         (1)  OV C 35, 1.2.2021.


title: Lieta C-612/20: Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Tribunalul Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Happy Education SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 132. panta 1. punkta i) apakšpunkts – Konkrētām darbībām sabiedrības interesēs piemērojamie atbrīvojumi no nodokļa – Atbrīvojumi, kas saistīti ar bērnu vai jauniešu izglītību un ar skolas vai universitātes izglītību – Izglītības pakalpojumu sniegšana papildus skolu programmai – Privāto tiesību subjekts, kas sniedz šos pakalpojumus komerciāliem mērķiem)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/11

      Tiesas (devītā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Tribunalul Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Happy Education SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj

      (Lieta C-612/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta i) apakšpunkts - Konkrētām darbībām sabiedrības interesēs piemērojamie atbrīvojumi no nodokļa - Atbrīvojumi, kas saistīti ar bērnu vai jauniešu izglītību un ar skolas vai universitātes izglītību - Izglītības pakalpojumu sniegšana papildus skolu programmai - Privāto tiesību subjekts, kas sniedz šos pakalpojumus komerciāliem mērķiem)
      (2022/C 237/13)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Cluj

         Pamatlietas puses

         Prasītāj): Happy Education SRL

         Atbildētāja: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “iestāde, kurai ir līdzīgi mērķi” kā publisko tiesību izglītības iestādei, šīs tiesību normas izpratnē neietver privātu vienību, kas veic vispārējas nozīmes izglītības darbību, tostarp organizē aktivitātes, kuras papildina skolas mācību programmu, piemēram, mājasdarbu atbalsta kursus, izglītības programmas, svešvalodu kursus, un kas ir saņēmusi atļauju no Komercreģistra valsts biroja, kurš tai ir piešķīris CAEN kodu 8559 – “Cita veida mācības” valsts saimnieciskās darbības klasifikācijas izpratnē, ja šī sabiedrība katrā ziņā neatbilst nosacījumiem, kas valsts tiesībās paredzēti šai atzīšanai.

         (1)  OV C 53, 15.2.2021.


title: Lieta C-637/20: Tiesas (pirmā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Skatteverket/DSAB Destination Stockholm AB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2006/112/EK – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma – 30.a panta 1. punkts – Jēdziens “vaučers” – 30.a panta 3. punkts – Jēdziens “vairāku mērķu vaučers” – Tādas kartes pārdošana, kura tās īpašniekam dod tiesības uz vairākiem ar tūrismu saistītiem pakalpojumiem ierobežotā laikposmā)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/11

      Tiesas (pirmā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Skatteverket/DSAB Destination Stockholm AB

      (Lieta C-637/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2006/112/EK - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - 30.a panta 1. punkts - Jēdziens “vaučers” - 30.a panta 3. punkts - Jēdziens “vairāku mērķu vaučers” - Tādas kartes pārdošana, kura tās īpašniekam dod tiesības uz vairākiem ar tūrismu saistītiem pakalpojumiem ierobežotā laikposmā)
      (2022/C 237/14)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Högsta förvaltningsdomstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Skatteverket

         Atbildētāja: DSAB Destination Stockholm AB

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu (ES) 2016/1065 (2016. gada 27. jūnijs), 30.a pants jāinterpretē tādējādi, ka instruments, kas tā īpašniekam dod tiesības noteiktā vietā ierobežotu laikposmu un par noteiktu summu izmantot dažādus pakalpojumus, var būt “vaučers” šīs direktīvas 30.a panta 1. punkta izpratnē, pat ja šī instrumenta ierobežotā spēkā esamības ilguma dēļ vidusmēra patērētājs nevar izmantot visus piedāvātos pakalpojumus. Minētais instruments ir “vairāku mērķu vaučers” minētās direktīvas 30.a panta 3. punkta izpratnē, jo par šiem pakalpojumiem maksājamais PVN instrumenta izdošanas brīdī nav zināms.

         (1)  OV C 53, 15.2.2021.


title: Lieta C-642/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Caruter s.r.l./S.R.R. Messina Provincia SCpA. u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2014/24/ES – Publiskais iepirkums – 63. pants – Ekonomikas dalībnieku grupas paļaušanās uz citu subjektu spējām – Līgumslēdzējas iestādes iespēja pieprasīt, lai šīs grupas dalībnieks pildītu konkrētus kritiski svarīgus uzdevumus – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka galvenajam uzņēmumam ir jāizpilda kritēriji un jāsniedz lielākā daļa pakalpojumu)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/12

      Tiesas (ceturtā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Caruter s.r.l./S.R.R. Messina Provincia SCpA. u.c.
      (Lieta C-642/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2014/24/ES - Publiskais iepirkums - 63. pants - Ekonomikas dalībnieku grupas paļaušanās uz citu subjektu spējām - Līgumslēdzējas iestādes iespēja pieprasīt, lai šīs grupas dalībnieks pildītu konkrētus kritiski svarīgus uzdevumus - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka galvenajam uzņēmumam ir jāizpilda kritēriji un jāsniedz lielākā daļa pakalpojumu)
      (2022/C 237/15)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Caruter s.r.l.

         Atbildētāji: S.R.R. Messina Provincia SCpA, Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant’Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Comune di Sant’Angelo di Brolo, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità,

         piedaloties: Ditta individuale Pippo Pizzo, Onofaro Antonino Srl, Gial Plast Srl, Colombo Biagio Srl

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ekonomikas dalībnieku grupas, kas piedalās publiskā iepirkuma procedūrā, galvenajam uzņēmumam ir jāatbilst paziņojumā par līgumu paredzētajiem kritērijiem un ir jāveic lielākā daļa šajā līgumā paredzēto pakalpojumu.

         (1)  OV C 79, 8.3.2021.


title: Lieta C-674/20: Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 27. aprīlī spriedums (Cour constitutionnelle (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Airbnb Ireland UC/Région de Bruxelles-Capitale (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Iekšējais tirgus – LESD 114. panta 2. punkts – Noteikumu par nodokļiem izslēgšana – Direktīva 2000/31/EK – Informācijas sabiedrības pakalpojumi – Elektroniskā tirdzniecība – Nekustamā īpašuma starpnieku telemātikas portāls – 1. panta 5. punkta a) apakšpunkts – Nodokļu aplikšanas jomas izslēgšana – Noteikšana – Reģionālais tiesiskais regulējums par nodokli tūristu izmitināšanas uzņēmumiem – Tiesību norma, kurā starpniekam ir noteikts pienākums pēc rakstiska lūguma sniegt nodokļu administrācijai noteiktu informāciju par šo uzņēmumu darbību, lai identificētu šī nodokļa maksātāju – LESD 56. pants – Diskriminācijas neesamība – Ierobežojuma neesamība)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/13

      Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 27. aprīlī spriedums (Cour constitutionnelle (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Airbnb Ireland UC/Région de Bruxelles-Capitale

      (Lieta C-674/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Iekšējais tirgus - LESD 114. panta 2. punkts - Noteikumu par nodokļiem izslēgšana - Direktīva 2000/31/EK - Informācijas sabiedrības pakalpojumi - Elektroniskā tirdzniecība - Nekustamā īpašuma starpnieku telemātikas portāls - 1. panta 5. punkta a) apakšpunkts - Nodokļu aplikšanas jomas izslēgšana - Noteikšana - Reģionālais tiesiskais regulējums par nodokli tūristu izmitināšanas uzņēmumiem - Tiesību norma, kurā starpniekam ir noteikts pienākums pēc rakstiska lūguma sniegt nodokļu administrācijai noteiktu informāciju par šo uzņēmumu darbību, lai identificētu šī nodokļa maksātāju - LESD 56. pants - Diskriminācijas neesamība - Ierobežojuma neesamība)
      (2022/C 237/16)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour constitutionnelle

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Airbnb Ireland UC

         Atbildētājs: Région de Bruxelles-Capitale

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Dalībvalsts nodokļu tiesiskā regulējuma noteikums, kurā starpniekiem attiecībā uz tūristu izmitināšanas uzņēmumiem, kas atrodas kādā šīs dalībvalsts reģionā un kuros tie veic starpnieka pienākumus vai reklāmas darbības, ir noteikts pienākums pēc reģionālās nodokļu administrācijas rakstiska pieprasījuma sniegt tai informāciju par tūristu izmitināšanas uzņēmuma operatoru un tā koordinātēm, kā arī par iepriekšējā gadā izmantoto nakšu un izmitināšanas vienību skaitu, pēc savas būtības ir jāuzskata par nesaraujami saistītu ar tiesisko regulējumu, kurā tas ietverts, un tādējādi tas ietilpst “nodokļa aplikšanas jomā”, kas ir skaidri izslēgta no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (“Direktīva par elektronisko tirdzniecību”) piemērošanas jomas.

                  2)

                  Tiesiskais regulējums, kurā nekustamā īpašuma starpnieku pakalpojumu sniedzējiem, neatkarīgi no to uzņēmējdarbības veikšanas vietas un no veida, kādā tie iesaistās, attiecībā uz tūristu izmitināšanas uzņēmumiem, kas atrodas kādā attiecīgās dalībvalsts reģionā un kuros tie veic starpnieka pienākumus vai reklāmas darbības, ir noteikts pienākums pēc reģionālās nodokļu administrācijas rakstiska pieprasījuma sniegt tai informāciju par tūristu izmitināšanas uzņēmumu operatoru un tā koordinātēm, kā arī par iepriekšējā gadā izmantoto nakšu un izmitināšanas vienību skaitu, nav pretrunā LESD 56. pantā noteiktajam aizliegumam.

         (1)  OV C 128, 12.4.2021.


title: Lieta C-44/21: Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Landgericht München I (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Phoenix Contact GmbH & Co. KG/HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais īpašums – Direktīva 2004/48/EK – 9. panta 1. punkts – Eiropas patents – Pagaidu pasākumi – Valstu tiesu iestāžu pilnvaras izdot rīkojumu par pagaidu noregulējumu, lai novērstu iespējamus intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumus – Valsts judikatūra, saskaņā ar kuru pieteikumi par pagaidu pasākumu noteikšanu tiek noraidīti, ja attiecīgā patenta spēkā esamība nav apstiprināta vismaz ar pirmās instances nolēmumu, kas pieņemts pēc iebildumu vai spēkā neesamības procesa – Atbilstīgas interpretācijas pienākums)

text:
               20.6.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/14

      Tiesas (sestā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums (Landgericht München I (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Phoenix Contact GmbH & Co. KG/HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

      (Lieta C-44/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais īpašums - Direktīva 2004/48/EK - 9. panta 1. punkts - Eiropas patents - Pagaidu pasākumi - Valstu tiesu iestāžu pilnvaras izdot rīkojumu par pagaidu noregulējumu, lai novērstu iespējamus intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumus - Valsts judikatūra, saskaņā ar kuru pieteikumi par pagaidu pasākumu noteikšanu tiek noraidīti, ja attiecīgā patenta spēkā esamība nav apstiprināta vismaz ar pirmās instances nolēmumu, kas pieņemts pēc iebildumu vai spēkā neesamības procesa - Atbilstīgas interpretācijas pienākums)
      (2022/C 237/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht München I

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

         Atbildētājas: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/48/EK (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts judikatūru, saskaņā ar kuru pieteikumi par pagaidu noregulējumu, kas attiecas uz patenta pārkāpumu, principā ir jānoraida, ja attiecīgā patenta spēkā esamība nav apstiprināta vismaz ar pirmās instances nolēmumu, kas pieņemts pēc iebildumu vai spēkā neesamības atzīšanas procesa.

         (1)  OV C 182, 10.5.2021.