title: Lieta C-167/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Santander (Spānija) – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A./Fernando Quintano Ujeta un María Isabel Sánchez García

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 23. martā iesniedza Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander (Spānija) – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A./Fernando Quintano Ujeta un María Isabel Sánchez García

   (Lieta C-167/16)
   (2016/C 200/16)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Atbildētāji: Fernando Quintano Ujeta un María Isabel Sánchez García

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir saderīgs tas, ka noteikuma par kredīta pirmstermiņa atmaksu, uz kura pamata ir uzsākta izpildes procedūra, atzīšana par negodīgu nerada nekādas sekas tiesvedībā, kurā tas ir ticis konstatēts?

               2)

               Vai ar Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir saderīga interpretācija, saskaņā ar kuru noteikuma par kredīta pirmstermiņa atmaksu atzīšana par negodīgu ir pakļauta tādu procedūru konkrētām iezīmēm, kuras var izvēlēties pārdevējs vai piegādātājs?

               3)

               Vai ar Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu ir saderīga interpretācija, saskaņā ar kuru, lai arī atbilstoši iepriekš noteiktam noteikumam ilgtermiņa līgumā ir atļauts pieprasīt kredīta pirmstermiņa atmaksu par nebūtisku pienākuma neizpildi un radīt patērētājam nelabvēlīgāku situāciju salīdzinājumā ar to, kas izriet no valsts dispozitīvās tiesību normas, noteikums neesot spēkā neesošs tikai tāpēc, ka valsts procesuālajās tiesībās ir paredzēta koriģējoša norma, kas piemērojama tikai konkrētā procedūrā, kuru izvēlējies pārdevējs vai piegādātājs, un tikai tad, ja ir izpildīti konkrēti nosacījumi?

               4)

               Vai LEC
                   (2) 693. panta 3. punkts ir adekvāts un efektīvs līdzeklis, kas ļauj novērst patērētājam ar negodīgu noteikumu par kredīta pirmstermiņa atmaksu radītās sekas, ņemot vērā, ka viņam ir jāsamaksā procenti un izmaksas?

               5)

               Vai Direktīvā 93/13 noteiktais efektivitātes princips un Eiropas Savienības Pamattiesību harta (3) ir ievērota valsts procesuālajā likumā, ar kuru patērētājam ir piešķirtas tiesības, uz kurām viņš var atsaukties izpildes, it īpaši saīsinātajā, procedūrā, ko pārdevējs vai piegādātājs var izvēlēties kā vienu no alternatīvajām procedūrām, kurās šādas tiesības nav paredzētas?

      (1)  OV 1993 L 95, 29. lpp.

      (2)  Civilprocesa likums (Ley de Enjuiciamiento Civil).

      (3)  OV 2000 C 364, 1. lpp.


title: lieta C-436/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Hof van Cassatie van België 2004. gada 5. oktobra spriedumu lietā VAN ESBROECK Léopold Henri pret Openbaar Ministerie

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar Hof van Cassatie van België 2004. gada 5. oktobra spriedumu lietā VAN ESBROECK Léopold Henri pret Openbaar Ministerie
   (lieta C-436/04)
   (2004/C 300/68)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Hof van Cassatie van België 2004. gada 5. oktobra spriedumu lietā VAN ESBROECK Léopold Henri pret Openbaar Ministerie un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 13. oktobrī.
   Hof van Cassatie van België lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai 1990. gada 19. jūnija Konvencijas, ar kuru īsteno Šengenas līgumu, 54. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka to var piemērot Beļģijas tiesā attiecībā uz personu, kam ir uzrādīta apsūdzība Beļģijas krimināltiesā pēc 2001. gada 25. marta par tiem pašiem pārkāpumiem, par kuriem šī persona tika notiesāta ar Norvēģijas krimināltiesas 2000. gada 2. oktobra spriedumu un par kuriem uzliktais sods jau ir izciests, gadījumā, ja saskaņā ar 2.1. pantu 1999. gada 18. maija konvencijā, ko Eiropas Savienības Padome ir noslēgusi ar Īrijas Republiku un Norvēģijas Karalisti attiecībā uz pēdējo iesaistīšanos Šengenas acquis ieviešanā, piemērošanā un attīstīšanā, Konvencijas, ar kuru īsteno Šengenas līgumu, 54. pantu Norvēģija ievieš un piemēro tikai no 2001. gada 25. marta?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir pozitīva:

               2)

               Vai 1990. gada 19. jūnija Konvencijas, ar kuru īsteno Šengenas līgumu, 54. pants saistībā ar 71. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka ar nodarījumiem par to pašu jebkāda veida narkotisko un psihotropo vielu, ieskaitot kaņepes, turēšanu ar nodomu tās eksportēt vai importēt, ja par šādu eksportu un importu dažādās valstīs, kuras ir parakstījušas Šengenas līgumu vai kuras ievieš un piemēro Šengenas acquis, ir paredzēta atbildība, ir domāti tie paši nodarījumi, kas ir norādīti minētajā 54. pantā?


title: Lieta F-25/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. martā — Van Neyghem/Padome

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/48

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. martā — Van Neyghem/Padome
   (Lieta F-25/09)
   2009/C 113/102
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Kris Van Neyghem, Tienen (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Priekšmets un prāvas apraksts:

   Lēmuma nepaaugstināt prasītāju amatā pakāpē AST 7 2008. gada amatā paaugstināšanas ietvaros un, ja nepieciešams, lēmumu paaugstināt šajā pakāpē ierēdņus ar mazāku stāžu, atcelšana

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā pakāpē AST 7 2008. gada amatā paaugstināšanas ietvaros un, ja nepieciešams, atcelt lēmumus paaugstināt šajā pakāpē ierēdņus ar mazāku stāžu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-249/10: Prasība, kas celta 2010. gada 31. maijā — Kitzinger /ITSB — Mitteldeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen ( “KICO” )

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/49

         Prasība, kas celta 2010. gada 31. maijā — Kitzinger/ITSB — Mitteldeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen (“KICO”)
   (Lieta T-249/10)
   ()
   2010/C 209/74
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kitzinger & Co. (GmbH &Co. KG) (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — S. Kitzinger, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Mitteldeutscher Rundfunk (publisko tiesību iestāde) (Leipciga, Vācija), Zweites Deutsches Fernsehen (publisko tiesību iestāde) (Mainca, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 25. marta lēmumu lietā R 1388/2008-4 tādējādi, ka tiek atcelts Iebildumu nodaļas 2008. gada 28. jūlija lēmums par iebildumiem Nr. B 1 133 612 un iebildumi tiek noraidīti;

               —

               pakārtoti — atcelt apstrīdēto Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 25. marta lēmumu lietā R 1388/2008-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme zilā un pelēkā krāsā, kas ietver vārdisku elementu “KICO”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 36. un 39. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieki: Mitteldeutscher Rundfunk (publisko tiesību iestāde) un Zweites Deutsches Fernsehen (publisko tiesību iestāde)

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “KIKA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 8., 9., 11., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28., 29., 30., 32., 38., 41. klasē, un Vācijas grafiska preču zīme melnā un baltā krāsā, kas ietver vārdisku elementu “KIKA”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 8., 9., 11., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28., 29., 30., 32., 38., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo nepastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-144/07 P: Apelācijas sūdzība, ko 2007. gada 13. martā iesniegusi K-Swiss, Inc. par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 14. decembra rīkojumu lietā T-14/06: K-Swiss, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/16

         Apelācijas sūdzība, ko 2007. gada 13. martā iesniegusi K-Swiss, Inc. par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2006. gada 14. decembra rīkojumu lietā T-14/06: K-Swiss, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-144/07 P)
   (2007/C 117/26)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: K-Swiss, Inc. (pārstāvis — H. E. Hübner, Advocate)

      Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:
   Prasītāja lūdz Tiesu:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas rīkojumu;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka, atzīstot tās prasību par nokavētu, Pirmās instances tiesa pārkāpa Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1), 61., 62. un 68. noteikumu.

      (1)  OV 1995, L 303, 1. lpp.


title: Lieta F-18/07: Prasība, kas celta 2007. gada 10. jūlijā — Marcuccio /Komisija

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/18

         Prasība, kas celta 2007. gada 10. jūlijā — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-18/07)
   (2007/C 223/33)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas Kopienu iestādēm kopējās veselības apdrošināšanas shēmas ietvaros pieņemto 2005. gada 25. oktobra lēmumu, ar kuru atbildētāja noraidīja prasītāja iesniegto 2005. gada 11. oktobra pieteikumu par to, lai tiktu atzīts, ka viņam ir smaga slimība Civildienesta noteikumu 72. panta un noteikumu par Eiropas Kopienas ierēdņu apdrošināšanu slimības gadījumiem izpratnē;

               —

               atcelt tiktāl, ciktāl tas ir vajadzīgs, iecēlējinstitūcijas 2006. gada 30. novembra lēmumu ar Nr. ADMIN.B.2/MB/nb D(06)27556, ar kuru tika noraidīta prasītāja 2006. gada 23. augusta sūdzība par apstrīdēto lēmumu un tā atcelšanu;

               —

               atzīt par prettiesisku vai, pakārtoti, atcelt — tiktāl, ciktāl tas ir vajadzīgs, un ja tas patiešām pastāv — iespējamo ārstu padomes lēmumu, uz kuru ir izdarīta atsauce 2006. gada 30. novembra ziņojumā un kura teksts nav darīts zināms prasītājam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savu argumentu atbalstam prasītājs izvirza šādus trīs prasības pamatus:

               1)

               pilnīgs pamatojuma trūkums, arī saistībā ar atbildētājas sniegtā pamatojuma neloģiskumu, neatbilstību, atkārtošanos, neskaidrību, izmeklēšanas neesamību un nepatiesumu;

               2)

               acīmredzama kļūda vērtējumā un tiesību pārkāpums;

               3)

               pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses un labas pārvaldības pienākuma pārkāpums.


title: Lieta C-541/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. oktobrī – Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/30

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. oktobrī – Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste
   (Lieta C-541/16)
   (2017/C 006/37)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Grønfeldt un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Dānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, Dānijas Karaliste nav izpildījusi Regulas (EK) Nr. 1072/2009 (1) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautisko kravas autopārvadājumu tirgum 2. panta 6. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Dānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Komisija apgalvo, ka Regulas (EK) Nr. 1072/2009 8. panta 2. punkts reglamentē tikai to, kā kravas pārvadātāji var veikt kabotāžas pārvadājumus atbilstoši šā panta noteikumiem. Šajā tiesību normā nav paredzēts maksimālais iekraušanas un/vai izkraušanas vietu skaits viena kabotāžas pārvadājuma ietvaros. Augstākais trīs kabotāžas pārvadājumu ierobežojums nenozīmē, ka kabotāžas pārvadājumam ir jāietver noteikts iekraušanas un/vai izkraušanas vietu skaits.

               —

               Saskaņā ar Dānijas noteikumiem kabotāžu var veidot vai nu iekraušanas vietu skaits, vai izkraušanas vietu skaits, nevis abi. Dānijas noteikumos ir aizliegts ārvalstu kravas pārvadātājiem veikt kabotāžas pārvadājumus, ko veido vairākas iekraušanas un izkraušanas vietas, un tas ir ierobežojums tam, kā atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1072/2009 šie kravas pārvadātāji var veikt kabotāžas pārvadājumus Dānijā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1072/2009 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautisko kravas autopārvadājumu tirgum (OV 2009, L 300, 72. lpp.).


title: Lieta F-79/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 20. jūnija spriedums — Menidiatis /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Kandidatūras noraidīšana — Sprieduma par tiesību akta atcelšanu — Saprātīgs termiņš — Individuālie izpildes pasākumi — Iespējas zaudēšana)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/30

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 20. jūnija spriedums — Menidiatis/Komisija
   (Lieta F-79/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Kandidatūras noraidīšana - Sprieduma par tiesību akta atcelšanu - Saprātīgs termiņš - Individuālie izpildes pasākumi - Iespējas zaudēšana)
   2013/C 46/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andreas Menidiatis (Rhode-Saint-Genèse, Beļģija) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība izmaksāt naudas summu prasītājam kā atlīdzību par materiāliem zaudējumiem un morālo kaitējumu, kas, iespējams, viņam nodarīti, jo nav veikti sprieduma F-128/07 izpildes pasākumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  A. Menidiatis sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011, 47. lpp.


title: Lieta T-609/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – Laverana/ITSB (“ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION”) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedums – Laverana/ITSB (“ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION”)
   (Lieta T-609/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2015/C 354/45)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Vācija) (pārstāvji – J. Wachinger, M. Zöbisch un D. Chatterjee, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – D. Walicka un D. Botis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 123/2014–4 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Laverana GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014.


title: Lieta T-106/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. februārī – JPMorgan Chase u.c./Komisija

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. februārī – JPMorgan Chase u.c./Komisija
   (Lieta T-106/17)
   (2017/C 112/66)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: JPMorgan Chase & Co. (Ņujorka, Ņujorka, Savienotās Valstis), JPMorgan Chase Bank, National Association (Kolumbusa, Ohaio, Savienotās Valstis), J.P. Morgan Services LLP (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – D. Rose, QC, J. Boyd, M. Lester, D. Piccinin un D. Heaton, Barristers, un B. Tormey, N. French, N. Frey un D. Das, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 7. decembra lēmumu C(2016) 8530 final lietā AT.39914 – Euro procentu likmju atvasinātie instrumenti (turpmāk tekstā – “lēmums”), ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

               —

               alternatīvi, samazināt prasītājām noteikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pierādījusi, ka prasītāju darbības mērķis būtu bijis manipulēt EURIBOR termiņus vai EONIA (procentu likmju etalonu); pierādījumi liecina par to, ka prasītājām nebija pret konkurenci vērstu mērķu LESD 101. panta 1. punkta un EEZ līguma 53. panta 1. punkta izpratnē (turpmāk tekstā – “101. pants”).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka papildus vai alternatīvi Komisija pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot, ka apgalvoto EURIBOR termiņu manipulāciju mērķis ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci 101. panta izpratnē.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav konstatēts, ka prasītājām būtu kāds cits pret konkurenci vērsts mērķis, izņemot EURIBOR termiņu vai EONIA manipulāciju, un Komisija to nevar šobrīd apgalvot vai pierādīt.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka alternatīvi Komisija nav pierādījusi, ka prasītājas būtu piedalījušās vienotā un turpinātā pārkāpumā. Konkrētāk, darbībai, ar kuru Komisijas skatījumā ir pārkāpts 101. pants, nav vienota mērķa; alternatīvi, prasītājas nezināja par pārējo dalībnieku prettiesisko rīcību un tās nevarēja saprātīgi to paredzēt; alternatīvi, prasītāju nolūks nebija ar savu darbību veicināt kopējo plānu, kuram ir pret konkurenci vērsts mērķis.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir rīkojusies pretēji vispārējiem ES tiesību principiem – labas pārvaldības, nevainīguma prezumpcijas un prasītāju tiesību uz aizstāvību principiem, jo tā jau iepriekš lietu bija izlēmusi nelabvēlīgi prasītājiem, ņemot vērā, kā tā piemēroja “hibrīda” izlīguma procesu, un ņemot vērā komisāra J. Almunjas [J. Almunia] iepriekšējos izteikumus.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka papildus vai alternatīvi Komisija ir vairākkārtēji kļūdījusies, aprēķinot prasītājām noteikto naudas sodu, un Tiesai tā būtu jāsamazina. Komisijai (a) bija jāpiemēro lielāks soda atvieglojums un jānosaka mazāks pārkāpuma smagums, kā arī jāpiemēro “iestāšanās nodeva”, atspoguļojot prasītāju maznozīmīgo lomu, kas atšķīrās no Komisijas konstatētās lomas; (b) tā nav visiem dalībniekiem piemērojusi vienu un to pašu metodi tirdzniecības apjoma aprēķināšanai, tādējādi pret prasītājām bez objektīva pamatojuma tika piemērota nelabvēlīgāka attieksme; (c) tai bija jāpiemēro lielāka atlaide saistībā ar prasītāju ienākumu apmēru, lai atspoguļotu to relatīvo ekonomisko varu, un (d) tai nevajadzēja iekļaut EONIA tirdzniecību, aprēķinot tirdzniecības apjomu.


title: Lieta C-370/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 24. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 24. janvāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-370/06) (1)

   (2007/C 82/62)

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Tiesas (otrā palāta) 2004. gada 15. jūlija spriedums lietā C-415/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (“Valsts pienākumu neizpilde — Netiešie nodokļi — Direktīva 69/335/EEK — Kapitāla piesaistīšana — Biržas operāciju nodeva — Uzrādītāja vērtspapīru izdošanas nodeva”)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/7

      TIESAS

   (otrā palāta)
   2004. gada 15. jūlija
   spriedums lietā C-415/02: Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (“Valsts pienākumu neizpilde - Netiešie nodokļi - Direktīva 69/335/EEK - Kapitāla piesaistīšana - Biržas operāciju nodeva - Uzrādītāja vērtspapīru izdošanas nodeva”)
   (2004/C 228/14)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-82/03, Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: R. Lyal un C. Gioglito) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve: A. Snoecx, kam palīdz B. van de Walle de Ghelcke) par prasību atzīt, ka

               —

               apliekot ar biržas operāciju nodevu pieteikšanos Beļģijā uz jauniem vērtspapīriem, kas emitēti sakarā ar sabiedrības vai ieguldījumu fonda izveidošanu, vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas, un

               —

               apliekot ar uzrādītāja vērtspapīru izdošanas nodevu fizisku uzrādītāja vērtspapīru izdošanu attiecībā uz Beļģijas valsts vai ārvalstu aktīviem gadījumos, kad tiek emitēti jauni vērtspapīri sakarā ar sabiedrības vai ieguldījumu fonda izveidošanu, vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas,

         Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 11. pants Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.), kuru grozīja Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīva 85/303/EEK (OV L 156, 23. lpp.), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann un R. Schintgen (referents), tiesneses F. Macken un N. Colneric, ģenerāladvokāts: A. Tizzano, sekretāre: M.-F. Content, galvenā administratore, 2004. gada 15. jūlijā pieņēma spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apliekot ar biržas operāciju nodevu pieteikšanos Beļģijā uz jauniem vērtspapīriem, kas emitēti sakarā ar sabiedrības vai ieguldījumu fonda izveidošanu, vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas, un
               apliekot ar uzrādītāja vērtspapīru izdošanas nodevu fizisku uzrādītāja vērtspapīru izdošanu attiecībā uz Beļģijas valsts vai ārvalstu aktīviem gadījumos, kad tiek emitēti jauni vērtspapīri sakarā ar sabiedrības vai ieguldījumu fonda izveidošanu, vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas,
               Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 11. pants Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.), kuru grozīja Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīva 85/303/EEK (OV L 156, 23. lpp.).

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 19, 25.1.2003.


title: Lieta C-377/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 12. jūnija spriedums ( Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA / Autoridade Tributária e Aduaneira Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Jēdziens “dalībvalsts tiesa”  — Tribunal Arbitral Tributário — Direktīva 69/335/EEK — 4. un 7. pants — Kapitālsabiedrības pamatkapitāla palielināšana — 1984. gada 1. jūlijā spēkā esoša zīmognodeva — Šīs zīmognodevas atcelšana, vēlāk – tās ieviešana no jauna

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/16

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 12. jūnija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-377/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Jēdziens “dalībvalsts tiesa” - Tribunal Arbitral Tributário - Direktīva 69/335/EEK - 4. un 7. pants - Kapitālsabiedrības pamatkapitāla palielināšana - 1984. gada 1. jūlijā spēkā esoša zīmognodeva - Šīs zīmognodevas atcelšana, vēlāk – tās ieviešana no jauna)
   2014/C 282/21
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kas grozīta ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK, 4. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 7. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz dalībvalstij no jauna ieviest kapitāla nodokli par kapitālsabiedrības kapitāla palielināšanu, uz kuru attiecas pirmā no šīm tiesību normām, kam šāds nodoklis tika uzlikts 1984. gada 1. jūlijā, bet kas vēlāk no tā tika atbrīvota.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013.


title: Lietas C-258/03 izslēgšana

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/15

         Lietas C-258/03 (1) izslēgšana
   (2004/C 201/32)
   Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 17. maijā izdeva rīkojumu izslēgt lietu C-258/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku.

      (1)  OV C 213, 6.9. 2003.


title: Lieta C-683/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Köln (Vācija) – Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V./Vācijas Federatīvā Republika

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Köln (Vācija) – Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V./Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-683/16)
   (2017/C 104/45)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Köln

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V.

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulas (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un, ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK (1), 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tādi dalībvalsts pasākumi to suverenitātē vai jurisdikcijā esošajos ūdeņos, kuri paredzēti dalībvalsts pienākumu izpildīšanai saskaņā ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (2) 6. pantu, kuri ietekmē citu dalībvalstu zvejas kuģus un ar kuriem ir noteikts visaptverošs aizliegums Natura 2000 teritorijās nodarboties ar komerciālo zveju, izmantojot grunti skarošus zvejas rīkus un noenkurotus tīklus (“žaunu tīkli un iepinējtīkli”)?
               Jo īpaši:

                           a)

                           Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulas (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un, ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK, 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “saglabāšanas pasākumi” attiecas uz 1) prejudiciālajā jautājumā minēto zvejas paņēmienu aizliegumu?

                           b)

                           Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulas (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un, ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK, 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “citu dalībvalstu zvejas kuģi” attiecas arī uz citas dalībvalsts zvejas kuģiem, kuri kuģo ar dalībvalsts Vācijas Federatīvās Republikas federālo karogu?

                           c)

                           Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulas (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku, un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK, 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “izpilda attiecīgā Savienības tiesību akta mērķus” attiecas arī uz dalībvalsts veiktajiem pasākumiem, ar kuriem tiek tikai veicināti minētajā Savienības tiesību aktā uzskaitītie mērķi?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulas (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un, ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK, 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tādi dalībvalsts pasākumi to suverenitātē vai jurisdikcijā esošajos ūdeņos, lai izpildītu tās pienākumus saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvu 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (3)?

               3)

               Ja uz 1) un 2) prejudiciālo jautājumu alternatīvi vai kopā ir jāatbild noliedzoši:
               vai Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetence jūras bioloģisko resursu saglabāšanā saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 3. panta 1. punkta d) apakšpunktam liedz dalībvalstij veikt minētos pasākumus?

      (1)  OV L 354, 22. lpp.

      (2)  OV L 206, 7. lpp.

      (3)  OV L 143, 56. lpp.


title: Lieta C-637/13 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Laufen Austria AG/Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Pārdošanas cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 23. panta 2. punkts — Ierobežojums 10 % apmērā no apgrozījuma — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Neierobežotas kompetences īstenošana

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Laufen Austria AG/Komisija
   (Lieta C-637/13 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Pārdošanas cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 23. panta 2. punkts - Ierobežojums 10 % apmērā no apgrozījuma - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Neierobežotas kompetences īstenošana)
   (2017/C 104/12)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Laufen Austria AG (pārstāvji – E. Navarro Varona, abogada)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre un F. Jimeno Fernández)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedumu Laufen Austria/Komisija (T-411/10, EU:T:2013:443);

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par Laufen Austria AG iesniegto pieteikumu par uzliktā naudas soda samazināšanu;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: lieta T-502/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Stéphane Lopparelli iesniedza 2004. gada 24. decembrī

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/36

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Stéphane Lopparelli iesniedza 2004. gada 24. decembrī
   (lieta T-502/04)
   (2005/C 57/62)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 24. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Stéphane Lopparelli, Brisele, kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchel, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumu par prioritātes punktu piešķiršanu prasītājam 2003. gadā notikušās paaugstināšanas amatā ietvaros, kā arī lēmumu neiekļaut viņa uzvārdu to ierēdņu sarakstā, kuri ir paaugstināmi amatā A5 pakāpē tās pašas paaugstināšanas amatā ietvaros;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītājs, pirmkārt, atsaucas uz Civildienesta noteikumu 5., 7., 26., 43. un 45. panta pārkāpumu, kā arī principa par pakāpes atbilstību amatam pārkāpumu un tiesību uz karjeras veidošanu pārkāpumu. Otrkārt, prasītājs atsaucas uz to, ka nekāds visu tās pašas pakāpes ierēdņu salīdzinošais novērtējums netika veikts uz vienlīdzīga pamata un ka tas pārkāpj Civildienesta noteikumu 5., 7., 43. un 45. pantu un tiesības uz karjeras veidošanu.


title: Lieta C-455/08: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 89/665/EEK un Direktīva 92/13/EEK — Piegāžu un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pārsūdzības procedūra — Efektīvas tiesību aizsardzības iespējas garantija — Minimālais laikposms, kas ir jāievēro starp lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu paziņošanu noraidītajiem pretendentiem un attiecīgā līguma parakstīšanu)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/10

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-455/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 89/665/EEK un Direktīva 92/13/EEK - Piegāžu un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pārsūdzības procedūra - Efektīvas tiesību aizsardzības iespējas garantija - Minimālais laikposms, kas ir jāievēro starp lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu paziņošanu noraidītajiem pretendentiem un attiecīgā līguma parakstīšanu)
   2010/C 51/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un M. Konstantinidis)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvis — D. O'Hagan)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības] (OV L 395, 33. lpp.), 1. panta 1. punkta un 2. panta 1. punkta pārkāpums — Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu [publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 76, 14. lpp.), 1. panta 1. punkta un 2. panta 1. punkta pārkāpums — Pienākums paredzēt valsts tiesībās efektīvu un ātru pārsūdzības procedūru, kas ļautu noraidītā piedāvājuma iesniedzējam panākt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas lēmuma atcelšanu — Pārsūdzēšanas termiņi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot 2006. gada Statutory Instruments [Normatīvais akts] Nr. 329 49. pantu un 2007. gada Statutory Instruments Nr. 50 51. pantu, Īrija ir pieņēmusi normas, kuras reglamentē līgumslēdzēju iestāžu un subjektu lēmumu un to pamatojuma paziņošanu pretendentiem, tādā veidā, ka var izrādīties, ka tajā brīdī, kad pretendentiem ir sniegta pilnīga informācija par to piedāvājuma noraidīšanas pamatojumu, nogaidīšanas termiņš līguma noslēgšanai jau ir beidzies, un līdz ar to Īrija nav izpildījusi tās pienākumus, kas paredzēti Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības], kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/50/EEK, 1. panta 1. punktā un 2. panta 1. punktā un Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu [publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, 1. panta 1. punktā un 2. panta 1. punktā;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta T-197/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. aprīlī — BVR/ITSB — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/47

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. aprīlī — BVR/ITSB — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)

   (Lieta T-197/10)
   2010/C 179/82
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken eV (BVR) (Berlīne, Vācija) (pārstāve –I. Rinke, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Austria Leasing GmbH (Frankfurte, Vācija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 3. februāra lēmumu apelācijas lietā R 248/2009-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Austria Leasing GmbH.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36. un 37. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: it īpaši Vācijā reģistrēta grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Raiffeisenbank”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36., 39. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm esot sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.)


title: Lietas T-50/97 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/61

         Lietas T-50/97 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/121)

      (tiesvedības valoda — nīderlandiešu)

   2005. gada 16. jūnijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-50/97 H. Buwalda/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 142, 10.05.1997.


title: Lieta T-508/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. jūlija spriedums – Bodson u.c./EIB Civildienests — EIB personāls — Darba attiecību līgumiskais raksturs — Atalgojums — Prēmiju sistēmas reforma — Tiesiskā paļāvība — Tiesiskā noteiktība — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Samērīgums — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses — EIB Reglamenta 11. panta 3. punkts — Vienlīdzīga attieksme

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/45

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. jūlija spriedums – Bodson u.c./EIB
   (Lieta T-508/16) (1)

   (Civildienests - EIB personāls - Darba attiecību līgumiskais raksturs - Atalgojums - Prēmiju sistēmas reforma - Tiesiskā paļāvība - Tiesiskā noteiktība - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Samērīgums - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses - EIB Reglamenta 11. panta 3. punkts - Vienlīdzīga attieksme)
   (2017/C 277/67)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jean-Pierre Bodson (Luksemburga, Luksemburga) un 450 citi prasītāji, kuru vārdi ir ietverti sprieduma pielikumā (pārstāve – L. Levi, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāvji – sākotnēji C. Gómez de la Cruz, G. Nuvoli un T. Gilliams, vēlāk T. Gilliams un G. Faedo, pārstāvji, kuriem palīdz P.-E. Partsch, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt lēmumus, kuri ir ietverti 2013. gada aprīļa piemaksas aprēķinos, kuros attiecībā uz prasītājiem ir ticis piemērots EIB Direktoru padomes 2010. gada 14. decembra lēmums un EIB Vadības komitejas 2010. gada 9. novembra, 2013. gada 29. jūnija un 16. novembra, kā arī 2013. gada 20. februāra lēmumi, un, otrkārt, piespriest EIB izmaksāt prasītājiem naudas summu, kura atbilst starpībai starp atalgojuma summām, kas tika izmaksātas, piemērojot iepriekš minētos lēmumus, un atalgojuma summām, kuras bija jāmaksā, piemērojot iepriekšējo sistēmu, vai, ja tas nav iespējams, – jauno sistēmu, to pareizi īstenojot, kā arī zaudējumu atlīdzību kā kompensāciju par mantisko kaitējumu viņu pirktspējas samazinājuma dēļ un prasītājiem šķietami nodarīto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Jean-Pierre Bodson un citi Eiropas Investīciju bankas (EIB) personāla locekļi, kuru vārdi ir ietverti pielikumā, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013 (lieta, kas sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-61/13, bet 2016. gada 1. septembrī tika nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai).


title: Lieta T-783/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – SolarWorld/Komisija Dempings — Subsīdijas — Kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) imports, kuru izcelsme ir Ķīna — Piekrišana minimālās importa cenas samazinājumam atbilstoši saistībām, kas pieņemtas antidempinga un antisubsidēšanas procedūrās — Savienības ražošanas nozare — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 8. panta 1. punkts

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/43

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – SolarWorld/Komisija
   (Lieta T-783/14) (1)

   (Dempings - Subsīdijas - Kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) imports, kuru izcelsme ir Ķīna - Piekrišana minimālās importa cenas samazinājumam atbilstoši saistībām, kas pieņemtas antidempinga un antisubsidēšanas procedūrās - Savienības ražošanas nozare - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 8. panta 1. punkts)
   (2017/C 104/60)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SolarWorld AG (Bonna, Vācija) (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un A. Stobiecka-Kuik)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota uz LESD 263. pantu, atcelt Komisijas lēmumu, kas ir ietverts 2014. gada 15. septembra vēstulē, kas ir nosūtīta Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palātai ar atsauces numuru Trade/H4 (2014) 3328168, par minimālās importa cenas samazināšanu fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu importam, ko ražo Ķīnas ražotāji-eksportētāji, kam piemēro cenu saistības, kas attiecībā uz pēdējo 2014. gada trimestri stājās spēkā 2014. gada 1. oktobrī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               SolarWorld AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 73, 2.3.2015.


title: Lieta T-117/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra spriedums — DeTeMedien Deutsche /ITSB ( suchen.de ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes suchen.de reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Domēna nosaukums — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/44

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra spriedums — DeTeMedien Deutsche/ITSB (“suchen.de”)
   (Lieta T-117/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “suchen.de’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Domēna nosaukums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
   (2008/C 22/81)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DeTeMedien Deutsche Telekom Medien GmbH, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvji — J. Fesenmair un I. Gehring, vēlāk J. Fesenmair un T. M. Müller, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 30. janvāra lēmumu lietā R 287/2005-1 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “suchen.de” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  DeTeMedien Deutsche Telekom Medien GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 143, 17.6.2006.


title: Lieta C- 336/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone (otrā palāta) rīkojumu lietā Banca Popolare FriulAdria spa pret Agenzia Entrate Ufficio Pordenone

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone (otrā palāta) rīkojumu lietā Banca Popolare FriulAdria spa pret Agenzia Entrate Ufficio Pordenone
   (Lieta C- 336/04)
   (2004/C 251/10)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone rīkojumu lietā Banca Popolare FriulAdria spa pret Agenzia Entrate Ufficio Pordenone un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 2. augustā.
   Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai Komisijas 2001. gada 11. decembra lēmums 2002/581/EK (1) (OV L 184, 13. 7. 2002., 27. lpp.) nav spēkā un nav saderīgs ar Kopienas tiesībām sakarā ar to, ka likums Nr. 461/98 un ar to saistītais likumdošanas dekrēts Nr. 153/99 par bankām pretēji Eiropas Komisijas viedoklim ir saderīgi ar kopējo tirgu vai tie jebkurā gadījumā atbilst EK līguma 87. panta 3. punkta b) un c) apakšpunktos noteiktajiem izņēmumiem?

               2)

               vai augstākminētā lēmuma 4. pants nav spēkā un nav saderīgs ar Kopienas tiesībām sakarā ar to, ka Komisija:

                           a)

                           neizpildīja savu pienākumu norādīt pienācīgu pamatojumu saskaņā ar EK līguma 253. pantu; un/vai

                           b)

                           pārkāpa tiesiskās paļāvības principu; un/vai

                           c)

                           pārkāpa samērīguma principu?

               3)

               jebkurā gadījumā, vai pareiza EK līguma 87. panta un tam sekojošo pantu, Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2) 14. panta un Kopienas tiesību vispārējo principu, it sevišķi to, kas ir norādīti kā pamati Regulas preambulā (pamatojumu daļā), nepieļauj 2002. gada 24. decembra likuma – dekrēta Nr. 282 (grozīts par 2003. gada 21. februāra likumu Nr. 27) 1. panta piemērošanu?

      (1)  Par valsts atbalstu, ko Itālija ir sniegusi bankām.

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.


title: Lieta F-111/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 15. marta spriedums — Sanchez Ferriz /Komisija (Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — Vērtējums par laikposmu no 2001. līdz 2002. gadam)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/57

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 15. marta spriedums — Sanchez Ferriz/Komisija
   (Lieta F-111/05) (1)

   (Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - Vērtējums par laikposmu no 2001. līdz 2002. gadam)
   (2007/C 95/113)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlos Sanchez Ferriz, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — F. Frabetti, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Kraemer, pārstāvji)
   Priekšmets
   Atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par laikposmu no 2001. līdz 2002. gadam.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 48, 25.2.2006., 36. lpp. (Lieta sākotnēji ir reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-413/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu.).


title: Lieta C-253/05: Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 19. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/32

         Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 19. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti
   (Lieta C-253/05) (1)

   (2006/C 224/64)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 229, 17.09.2005.


title: Lieta T-379/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. jūlijā – Basicmed Enterprises u.c./Padome u.c.

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/14

         Prasība, kas celta 2016. gada 18. jūlijā – Basicmed Enterprises u.c./Padome u.c.
   (Lieta T-379/16)
   (2016/C 383/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Basicmed Enterprises Ltd (Limasola, Kipra) un 19 citi (pārstāvji – P. Tridimas, barrister, K. Kakoulli, P. Panayides un C. Pericleous, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eurogrupa, Eiropas Savienība

      Prasītāju prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājām samaksāt prasītājām prasības pieteikuma pielikumā ietvertajā sarakstā norādītās summas, kā arī procentus par laiku no 2013. gada 16. marta līdz Vispārējās tiesas sprieduma pasludināšanas dienai;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanas izdevumus;

         pakārtoti:

               —

               atzīt, ka ir iestājusies Eiropas Savienības un/vai atbildētāju iestāžu ārpuslīgumiskā atbildība;

               —

               noteikt procedūru prasītāju faktiski ciesto atgūstamo zaudējumu noteikšanai; un

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji vēlas saņemt atlīdzinājumu atbilstoši LESD 268. pantam un 340. panta otrajai un trešajai daļai, kas reglamentē ES un ECB ārpuslīgumisko atbildību, par zaudējumiem, kas radušies atbildētāju pieņemtās Kipras Republikas iekšējās rekapitalizācijas shēmas rezultātā izraisītās prasītāju noguldījumu vērtības samazināšanās dēļ .
   Prasītāji uzskata, ka Kipras Republikas noteiktie iekšējās rekapitalizācijas pasākumi tika paredzēti tikai tāpēc, lai īstenotu atbildētāju noteiktos pasākumus, un atbildētājas iestādes tos apstiprināja. Prasītāji uzskata, ka iekšējās rekapitalizācijas shēma ir smags pārkāpums, un savas prasības pamatošanai tie izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz īpašumu, kas ir aizsargātas ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts nediskriminācijas princips.


title: Lieta C-528/15: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 15. marta spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie/Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor, Ajvar Al Chodor Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kritēriji un mehānismi tādas dalībvalsts noteikšanai, kura ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu — Regula (ES) Nr. 604/2013 (Dublina III) — 28. panta 2. punkts — Aizturēšana pārsūtīšanas nolūkā — 2. panta n) punkts — Būtiska bēgšanas iespējamība — Objektīvi kritēriji — Nenoteikšana tiesību aktos

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/8

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 15. marta spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie/Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor, Ajvar Al Chodor

   (Lieta C-528/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kritēriji un mehānismi tādas dalībvalsts noteikšanai, kura ir atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu - Regula (ES) Nr. 604/2013 (Dublina III) - 28. panta 2. punkts - Aizturēšana pārsūtīšanas nolūkā - 2. panta n) punkts - Būtiska bēgšanas iespējamība - Objektīvi kritēriji - Nenoteikšana tiesību aktos)
   (2017/C 151/11)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Atbildētāji: Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor, Ajvar Al Chodor

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 2. panta n) punkts un 28. panta 2. punkts, tos aplūkojot kopsakarā, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem dalībvalstīm ir noteikts pienākums objektīvos kritērijus, ar kuriem tiek pamatoti iemesli uzskatīt, ka starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējs, kam piemēro pārsūtīšanas procedūru, varētu aizbēgt, noteikt vispārpiemērojamā saistošā tiesību normā. Šādas tiesību normas neesamība izraisa Dublinas III regulas 28. panta 2. punkta nepiemērojamību.

      (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: Lieta C-575/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. novembrī – Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/17

         Prasība, kas celta 2016. gada 14. novembrī – Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-575/16)
   (2017/C 022/23)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Støvlbæk, K. Walkerová)

      Atbildētāja: Čehijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Čehijas Republika, paredzot pilsonības nosacījumu notāra profesijas praktizēšanai, nav izpildījusi LESD 49. pantā paredzētos pienākumus.

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka pilsonības nosacījums, kas ir paredzēts notāra profesijas praktizēšanai Čehijas Republikas tiesiskajā iekārtā, ir diskriminējošs un ir uzskatāms par brīvības veikt uzņēmējdarbību neattaisnotu ierobežojumu. Līdz ar to Čehijas Republika nav izpildījusi LESD 49. pantā paredzētos pienākumus.
   Komisija uzskata, ka ar Čehijas tiesisko regulējumu notāriem piešķirtās funkcijas nenozīmē tiešu dalību, pašu šo funkciju rakstura dēļ, valsts varas īstenošanā un tātad ar LESD 51. pantā paredzēto izņēmumu nevar attaisnot Čehijas tiesiskajā iekārtā paredzēto pilsonības nosacījumu iecelšanai notāra amatā.


title: Lieta C-510/11 P: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums — Kone Oyj, Kone GmbH un Kone BV /Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Liftu un eskalatoru ierīkošanas un apkopes tirgus — Naudas sodi — Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no naudas soda un naudas soda samazināšanu aizliegtu vienošanos lietās — Efektīva iespēja vērsties tiesā)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/2

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 24. oktobra spriedums — Kone Oyj, Kone GmbH un Kone BV/Eiropas Komisija
   (Lieta C-510/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Liftu un eskalatoru ierīkošanas un apkopes tirgus - Naudas sodi - Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no naudas soda un naudas soda samazināšanu aizliegtu vienošanos lietās - Efektīva iespēja vērsties tiesā)
   2013/C 367/03
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Kone Oyj, Kone GmbH un Kone BV (pārstāvji — T. Vinje, solicitor, D. Paemen, avocat, un A. Tomtsis, dikigoros)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Gippini Fournier un R. Sauer)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu lietā T-151/07 Kone u.c./Komisija, kurā Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt vai samazināt naudas sodu, kas uzlikts apelācijas sūdzības iesniedzējām ar Komisijas 2007. gada 21. februāra Lēmumu C(2007) 512, galīgā redakcija, par procedūru saistībā ar EK līguma 81. panta piemērošanu (Lieta COMP/E–1/38.823 — PO/Lifti un Mehāniskās kāpnes) sakarā ar aizliegto vienošanos par liftu un mehānisko kāpņu ierīkošanu un uzturēšanu Beļģijā, Vācijā, Luksemburgā un Nīderlandē, ar kuru tika manipulētas publiskā iepirkuma procedūras, sadalīti tirgi, noteiktas cenas, piešķirti projekti un attiecīgi līgumi un informācijas apmaiņa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Kone Oyj, Kone GmbH un Kone BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 362, 10.12.2011.


title: Lieta C-332/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR / Finanzamt Krefeld

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. jūlijā iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR/Finanzamt Krefeld

   (Lieta C-332/14)
   2014/C 329/05
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR

      Atbildētājs: Finanzamt Krefeld

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Eiropas Savienības Tiesa ir lēmusi, ka Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK (1) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 17. panta 5. punkta trešajā daļā dalībvalstīm ir atļauts dot priekšroku tādam PVN priekšnodokļa atskaitāmās daļas par attiecīgo darījumu, kurš ir dažādiem mērķiem izmantojamas ēkas celtniecība, aprēķināšanas sadales kritērijam, kas atšķiras no sadales kritērija, kura pamatā ir apgrozījums un kurš ir norādīts Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 19. panta 1. punktā, ar nosacījumu, ka izmantotā metode garantē precīzāku minētās atskaitāmās daļas noteikšanu (Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 8. novembra spriedums lietā BLC Baumarkt, C-511/10, [EU:C:2012:689]).

                           a)

                           Vai saistībā ar dažādiem mērķiem izmantojamas ēkas iegādi vai celtniecību saņemtie pakalpojumi, kuru nodokļa aprēķina bāze ietilpst iegādes vai celtniecības izmaksās, precīzākai atskaitāmo priekšnodokļa summu noteikšanai vispirms tiek piesaistīti ēkas izmantošanas darījumiem (apliekamiem vai neapliekamiem ar nodokļiem) un tikai pēc tam atlikušais priekšnodoklis tiek sadalīts saskaņā ar kritēriju, kura pamatā ir platība vai apgrozījums?

                           b)

                           Vai Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 8. novembra spriedumā lietā BLC Baumarkt [EU:C:2012:689] noteiktie principi un atbilde uz iepriekšējo jautājumu attiecas arī uz priekšnodokļa summām par saistībā ar dažādiem mērķiem izmantojamas ēkas lietošanu, saglabāšanu vai uzturēšanu saņemtajiem pakalpojumiem?

               2)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētā sākotnēji atskaitītā priekšnodokļa koriģēšana ir iespējama arī situācijā, kad priekšnodokļus saistībā ar dažādiem mērķiem izmantojamas ēkas celtniecību nodokļa maksātājs ir sadalījis, izmantojot Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 19. panta 1. punktā paredzēto un arī valsts tiesību aktos atļauto metodi, kuras pamatā ir apgrozījums, un vēlāk koriģēšanas perioda laikā dalībvalsts nosaka, ka priekšroka jādod citam sadales kritērijam?

               3)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša: vai tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības princips liedz piemērot Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 20. pantu, ja iepriekš minētajā gadījumā dalībvalsts nepārprotami neliek koriģēt priekšnodokli un arī nepieņem pārejas noteikumus un ja nodokļa maksātāja veikto priekšnodokļa sadali atbilstoši metodei, kuras pamatā ir apgrozījums, Bundesfinanzhof [Federālā Finanšu tiesa] kopumā bija atzinusi par piemērotu?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā Direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-113/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. septembra rīkojums — Fjord Seafood Norway u.c./Padome

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/82

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 22. septembra rīkojums — Fjord Seafood Norway u.c./Padome
   (lieta T-113/06) (1)

   2009/C 267/146

      Tiesvedības valoda — angļu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu daļēji izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 131, 3.6.2006.


title: Lieta T-99/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūlija spriedums – Alesa/Komisija Publiski pakalpojumu līgumi — Iepirkuma procedūra — Tehniska atbalsta pakalpojumu sniegšana Ķīnas iestādēm projektā “Ilgtermiņa urbanizācija — Saikne starp Eiropas un Ķīnas ekopilsētām (EC-LINK)” — Sarunu procedūra — Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 266. panta 1. punkts — Pārskatāmība — Vienlīdzīga attieksme — Ārpuslīgumiskā atbildība

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/18

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūlija spriedums – Alesa/Komisija
   (Lieta T-99/14) (1)

   (Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Tehniska atbalsta pakalpojumu sniegšana Ķīnas iestādēm projektā “Ilgtermiņa urbanizācija - Saikne starp Eiropas un Ķīnas ekopilsētām (EC-LINK)” - Sarunu procedūra - Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 266. panta 1. punkts - Pārskatāmība - Vienlīdzīga attieksme - Ārpuslīgumiskā atbildība)
   (2016/C 314/25)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alesa Srl (Chieti, Itālija) (pārstāvis – N. Giampaolo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Erlbacher un A. Aresu)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt Komisijas lēmumu, kurš publicēts Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikumā (JO 2013/S 234-405244), par publiskā iepirkuma līguma DCI-ASIE/2013/329-453 saistībā ar tehniska atbalsta pakalpojumu sniegšanu projektā “Ilgtermiņa urbanizācija – Saikne starp Eiropas un Ķīnas ekopilsētām (EC-LINK)” slēgšanas tiesību piešķiršanu citam pretendentam, nevis prasītājai, otrkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 268. pantu, atlīdzināt zaudējumus, kuri prasītājai, iespējams, ir radušies, un, treškārt, prasība, kas pamatota ar LESD 277. pantu un kurā ir lūgts, lai Vispārējā tiesa novērtē Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362, 1. lpp.), 266. panta un Praktisko vadlīniju līgumu noslēgšanas procedūrām Eiropas Savienības ārējās darbības ietvaros 2.4.13. punkta “tiesiskumu vai prettiesiskumu, kā arī piemērojamību vai nepiemērojamību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Alesa Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta C-367/15: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 25. janvāra spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stowarzyszenie “Oławska Telewizja Kablowa”/Stowarzyszenie Filmowców Polskich Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2004/48/EK — 13. pants — Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums — Pārkāpums — Zaudējumu atlīdzības aprēķināšana — Dalībvalsts tiesiskais regulējums — Summa, kas atbilst parasti maksājamo maksājumu divkāršam apmēram

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/2

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 25. janvāra spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stowarzyszenie “Oławska Telewizja Kablowa”/Stowarzyszenie Filmowców Polskich

   (Lieta C-367/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2004/48/EK - 13. pants - Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums - Pārkāpums - Zaudējumu atlīdzības aprēķināšana - Dalībvalsts tiesiskais regulējums - Summa, kas atbilst parasti maksājamo maksājumu divkāršam apmēram)
   (2017/C 078/02)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Stowarzyszenie “Oławska Telewizja Kablowa”

      Atbildētāja: Stowarzyszenie Filmowców Polskich

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir aplūkots pamatlietā un saskaņā ar kuru aizskarto intelektuālā īpašuma tiesību īpašnieks var prasīt personai, kas pārkāpusi šīs tiesības, vai nu atlīdzināt tam nodarītos zaudējumus, ņemot vērā visus attiecīgos lietas apstākļus, vai arī, nepastāvot vajadzībai šim īpašniekam pierādīt faktiskus zaudējumus, samaksāt summu, kura atbilst divkāršai atbilstošajai atlīdzībai, kas būtu bijusi jāmaksā atbilstoši attiecīgā darba izmantošanas atļaujai.

      (1)  OV C 7, 11.1.2016.


title: Lieta C-465/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-276/13 Growth Energy un Renewable Fuels Association/Eiropas Savienības Padome 2016. gada 20. augustā iesniedza Eiropas Savienības Padome

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-276/13 Growth Energy un Renewable Fuels Association/Eiropas Savienības Padome 2016. gada 20. augustā iesniedza Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-465/16 P)
   (2016/C 402/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāve, un N. Tuominen, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Growth Energy, Renewable Fuels Association, Eiropas Komisija, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedumu lietā T-276/13 Growth Energy un Renewable Fuels Association/Eiropas Savienības Padome, par kuru Padomei tika paziņots 2016. gada 10. jūnijā;

               —

               noraidīt Growth Energy un Renewable Fuels Association pirmajā instancē celto prasību atcelt apstrīdēto regulu (1);

               —

               piespriest Growth Energy un Renewable Fuels Association atlīdzināt Padomes tiesāšanās izdevumus pirmajā un apelācijas instancē,

         pakārtoti

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               —

               lietas nodošanas atpakaļ Vispārējai tiesai gadījumā atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instancē pieņemšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību Padome lūdz atcelt pārsūdzēto spriedumu turpinājumā izklāstīto iemeslu dēļ.
   Vispārējās tiesas konstatējumi par prasības pieņemamību, un it īpaši tās secinājumi par prasītāju tiešu un individuālu skārumu, esot juridiski kļūdaini.

               a.

               Pirmkārt, Vispārējā tiesa pauž uzskatu, ka, lai konstatētu tiešu skārumu, pietiek ar to, ka četri izlasē iekļautie ASV ražotāji ir bioetanola ražotāji. Tomēr šis konstatējums par tiešu iedarbību nevar būt savienojams ar iedibināto judikatūru, kurā tiek noliegta tieša iedarbība, pamatojoties uz tīri saimnieciskām sekām.

               b.

               Otrkārt, nav skaidrs, kā ASV ražotāju pozīciju tirgū varēja būtiski ietekmēt tas vien, ka tie pārdeva bioetanolu tirgotājiem/maisījumu izgatavotājiem vietējā tirgū, kurā tas pēc tam tika pārdots tālāk vai kuru vietējie tirgotāji/maisījumu izgatavotāji ievērojamos daudzumos eksportēja uz Savienību. Lai parādītu būtisko ietekmi uz to pozīciju tirgū, ieviešot [antidempinga] maksājumus, prasītājām būtu bijis vismaz jāpierāda [antidempinga] maksājumu ietekme importa Savienībā līmenī, kad attiecībā uz to bija tikuši piemēroti šie maksājumi. Taču prasītājas šajā ziņā neesot sniegušas vispār nekādu informāciju, un arī pārsūdzētajā spriedumā par to neesot nekādu konstatējumu. Tā esot gan kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz individuāla skāruma pārbaudi, gan arī pamatojuma nenorādīšana.

         Attiecībā uz lietas būtību Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl runa bija par Pamatregulas (2) interpretāciju, un vēl divas kļūdas tiesību piemērošanā, ciktāl runa bija par PTO tiesībām.

               a.

               Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Pamatregulu, kad tā ir atzinusi, ka ar Pamatregulas 9. panta 5. punktu ir ticis ieviests gan Antidempinga nolīguma 9.2. pants, gan tā 6.10. pants. No vienas puses, kā izriet no Pamatregulas 9. panta 5. punkta formulējuma, pēdējā minētā tiesību norma neattiecas uz jautājumu par pārbaudi izlases veidā. No otras puses, Antidempinga nolīguma 6.10. pants esot ticis ieviests ar Pamatregulas 17. pantu un 9. panta 6. punktu, nevis ar Pamatregulas 9. panta 5. punktu.

               c.

               Otrkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Pamatregulas 9. panta 5. punktā un Antidempinga nolīguma 9.2. pantā ietverto jēdzienu “piegādātājs”. No 9. panta 5. punkta loģikas un vispārējās uzbūves izrietot, ka “avot[s], par kuru konstatēts, ka t[as] īsteno dempingu un nodara kaitējumu” var būt piegādātājs. Taču, tā kā ASV ražotāju eksporta cena nebija zināma, tos nevarēja apsūdzēt dempinga īstenošanā. Tādējādi Vispārējā tiesa, kvalificējot tos kā “piegādātājus” Pamatregulas 9. panta 5. punkta un Antidempinga nolīguma 9.2. panta izpratnē, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā

               b.

               Treškārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Pamatregulas 9. panta 5. punktā un Antidempinga nolīguma 9.2. pantā ietverto jēdzienu “nav iespējams”, pamatojoties uz kļūdainu Pamatregulas 9. panta 5. punkta interpretāciju Antidempinga nolīguma 6.10. panta gaismā, kā arī uz Apelācijas institūcijas ziņojumu “EK – Savienotājelementi” (3). Pēdējā minētajā ziņojumā esot aplūkots Antidempinga nolīguma 9.2. pants, un līdz ar to tajā veiktā jēdziena “nav iespējams” pārbaude attiecoties tikai uz situāciju un režīmu, kas Pamatregulas 9. panta 5. punktā ir paredzēts attiecībā uz eksportētājiem valstīs, kas nav tirgus ekonomikas valstis. Apelācijas institūcija tādējādi neesot sniegusi tādu jēdziena “nav iespējams” interpretāciju, kas varētu tikt attiecināta uz šo tiesvedību, kura neattiecas uz eksportētājiem valstīs, kas nav tirgus ekonomikas valstis.

         Visbeidzot, Vispārējā tiesa esot izdarījusi būtībā nepareizus faktu konstatējumus, kad tā ir secinājusi, ka individuālu [antidempinga] maksājumu noteikšana bija “iespējama”. Ir skaidrs, ka situācijā, kad nav zināma bioetanola ražotāju eksporta cena, bet tikai vietējā cena, noteikt individuālu dempinga starpību nav iespējams, un Komisijai ir atļauts noteikt vienu vienīgu valsts līmeņa dempinga starpību.

      (1)  Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas regula (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam (OV L 49, 10. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).

      (3)  Eiropas Kopienas – Galīgie antidempinga pasākumi konkrētiem dzelzs un tērauda savienotājelementiem no Ķīnas – AB-2011–2 – Apelācijas institūcijas ziņojums, WT/DS397/AB/R (“EK – Savienotājelementi, WT/DS397/AB/R”).


title: Lieta T-764/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija Publiski pakalpojumu līgumi — Iepirkuma procedūra — Tehniskā palīdzība, ASEAN muitas tranzīta sistēmas (ACTS) izstrāde un ieviešana — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam — Atlases kritēriji — Piešķiršanas kritēriji — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Vienlīdzīga attieksme — Pārskatāmība

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/43

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedums – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-764/14) (1)

   (Publiski pakalpojumu līgumi - Iepirkuma procedūra - Tehniskā palīdzība, ASEAN muitas tranzīta sistēmas (ACTS) izstrāde un ieviešana - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam - Atlases kritēriji - Piešķiršanas kritēriji - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme - Pārskatāmība)
   (2017/C 030/46)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga) un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – sākotnēji M. Sfyri un I. Ampazis, advokāti, vēlāk M. Sfyri)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji S. Bartelt un A. Marcoulli, vēlāk S. Bartelt un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā lūgts atcelt Komisijas 2014. gada 5. septembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāju piedāvājums slēgtā iepirkuma procedūrā EuropeAid/135040/C/SER/MULTI par automatizētas muitas tranzīta pārvaldības eksperimentālas sistēmas izstrādi ASEAN vajadzībām (ASEAN muitas tranzīta sistēma) un līguma slēgšanas tiesības piešķirtas citam pretendentam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               European Dynamics Luxembourg SA un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta C-125/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. februārī iesniedza Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Malta) – Malta Dental Technologists Association u.c./Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. februārī iesniedza Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Malta) – Malta Dental Technologists Association u.c./Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina

   (Lieta C-125/16)
   (2016/C 191/13)
   Tiesvedības valoda – maltiešu

      Iesniedzējtiesa

      Prim’Awla tal-Qorti Ċivili

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Malta Dental Technologists Association u.c.

      Atbildētāji: Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāds Maltas veselības aizsardzības iestāžu aizliegums vai atteikšanās atzīt klīnisko zobu tehniķu/zobu protēzistu profesiju, kura dēļ, pat likumā nepastāvot diskriminācijai, personām no citām dalībvalstīm, kas ir iesniegušas attiecīgu pieteikumu, praktiski ir liegta iespēja Maltā strādāt savā profesijā, ir saderīgs ar vienotā tirgus izveidi reglamentējošajiem principiem un tiesību normām, jo īpaši tiem, kuri izriet no LESD 49., 52. un 56. panta, situācijā, kad nepastāv risks sabiedrības veselībai?

               2)

               Vai attiecībā uz klīniskajiem zobu tehniķiem ir piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36/EK (1), ko dēvē arī par Profesionālo kvalifikāciju direktīvu, ņemot vērā, ka gadījumā, ja zobu protēze izrādītos defektīva, vienīgās sekas būtu vajadzība šo defektīvo ierīci pārveidot vai nomainīt, neradot risku pacientam?

               3)

               Vai Maltas veselības aizsardzības iestāžu aizliegums, kas šajā lietā tiek apstrīdēts, ir piemērots, lai nodrošinātu augsta līmeņa veselības aizsardzības mērķa sasniegšanu, ņemot vērā, ka defektīvu zobu protēzi iespējams nomainīt, neradot risku pacientam?

               4)

               Vai tas, kā atbildētājs, Sabiedrības veselības pārzinis, interpretē un piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK attiecībā uz klīniskajiem zobu tehniķiem, kuri ir iesnieguši pieteikumu par atzīšanu šīm pašām Maltas veselības aizsardzības iestādēm, ir uzskatāms par samērīguma principa pārkāpumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīva 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 22. lpp.).


title: Lieta T-96/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. oktobra spriedums — Monte di Massima pret ITSB — Höfferle Internationale (Valle della Luna) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes Valle della Luna reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka grafiska preču zīme VALLE DE LA LUNA — Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums — Regulas (EK) Nr. 40/94 15. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 43. panta 2. un 3. punkts)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/34

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. oktobra spriedums — Monte di Massima pret ITSB — Höfferle Internationale (Valle della Luna)
   (Lieta T-96/05) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Valle della Luna” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka grafiska preču zīme “VALLE DE LA LUNA” - Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums - Regulas (EK) Nr. 40/94 15. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 43. panta 2. un 3. punkts)
   (2006/C 281/59)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monte di Massima SAS di Pruneddu Leonardo & C. (Itālija) (pārstāvji — E. Masu un P. Pittalis, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — M. L. Campostagno)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: J. M. Höfferle Internationale Handelsgesellschaft mbH, Hamburga (Vācija) (pārstāvis — G. Brugmann, avocat)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 24. novembra lēmumu (lieta R 269/2004-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp Monte di Massima SAS di Pruneddu Leonardo & C. un J. M. Höfferle Internationale Handelsgesellschaft mbH

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) un personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005.


title: Lieta C-301/11: Prasība, kas celta 2011. gada 16. jūnijā — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/20

         Prasība, kas celta 2011. gada 16. jūnijā — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-301/11)
   2011/C 252/38
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un W. Roels)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, apstiprinot un atstājot spēkā 2001. gada Wet inkomstenbelasting [Likums par ienākumu nodokli] 3.60. un 3.61. pantu, kā arī 1969. gada Wet Vennootschapsbelatsting [Likums par uzņēmumu ienākumu nodokli] 15.c un 15.d panta normas šobrīd spēkā esošajā formā, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi Līgumā par Eiropas Savienības darbību un it īpaši tā 49. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka nesaņemtas pievienotās vērtības aplikšana ar nodokli uzņēmuma vai uzņēmuma daļu pārcelšanas uz citu dalībvalsti vai juridiskās adreses vai uzņēmuma pastāvīgas ražotnes pārcelšanas uz citu dalībvalsti gadījumā ir brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums, kas nav saderīgs ar LESD 49. pantu.


title: Lieta T-356/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – Brita/EUIPO – Aquis Wasser Luft Systeme (“maxima”)

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/63

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. marta rīkojums – Brita/EUIPO – Aquis Wasser Luft Systeme (“maxima”)
   (Lieta T-356/16) (1)

   (2017/C 144/96)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 305, 22.8.2016.


title: Lieta C-17/08 P: Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 6. februāra rīkojums — MPDV Mikrolab GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācijas sūdzība — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Reģistrācijas atteikums — Vārdiska preču zīme manufacturing score card — Aprakstošs raksturs)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/15

         Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 6. februāra rīkojums — MPDV Mikrolab GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-17/08 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Reģistrācijas atteikums - Vārdiska preču zīme “manufacturing score card” - Aprakstošs raksturs)
   2009/C 113/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MPDV Mikrolab GmbH (pārstāvis — W. Göpfert, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 8. novembra spriedumu lietā T-459/05 MPDV Mikrolab/ITSB (“manufacturing score card”), ar ko Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2005. gada 19. oktobra lēmumu, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzība par pārbaudītāja lēmumu, ar kuru tika atteikta vārdiskas preču zīmes “manufacturing score card” reģistrācija attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35. un 42. klasē — Vārdiskas preču zīmes, kas sastāv no vārdiem, katrs no kuriem apraksta attiecīgo preču un pakalpojumu īpašības, atšķirtspēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  MPDV Mikrolab GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008.


title: Lieta C-473/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — IONAS STROUMSAS E.P.E. pret GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — IONAS STROUMSAS E.P.E. pret GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   (Lieta C-473/06)
   (2007/C 20/08)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Efeteio Athinon
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: IONAS STROUMSAS E.P.E.

      Atbildētāja: GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums pilnā apmērā apmierināt farmaceitisko produktu vairumtirgotāju pasūtījumus, ar mērķi ierobežot attiecīgo uzņēmumu eksporta darbības un tādējādi samazināt zaudējumus, kas tam rodas saistībā ar paralēlo importu, per se ir ļaunprātīga stāvokļa izmantošana EKL 82. panta izpratnē? Vai šī jautājuma risinājumu iespaido apstāklis, ka paralēlā tirdzniecība ir ļoti ienesīga vairumtirgotājiem, tā kā valsts iejaukšanās rezultātā Eiropas Kopienu līmenī pastāv cenu atšķirības, proti, tādēļ, ka farmaceitisko produktu tirgus neatrodas pilnībā atvērtas konkurences apstākļos, bet gan ir raksturojams kā tirgus, kurā lielā mērā pastāv valsts iejaukšanās. Visbeidzot, vai attiecīgās valsts iestādes konkurences jomā var piemērot Kopienu konkurences tiesības tādā pat veidā attiecībā uz tādiem tirgiem, kas darbojas konkurences apstākļos un tirgiem, kuros konkurence ir izkropļota valsts iejaukšanās dēļ?

               2)

               Kā ir jāizvērtē iespējamais ļaunprātīgās izmantošanas gadījums, ja Tiesa nolemj, ka paralēlās tirdzniecības ierobežojums iepriekš minēto iemeslu dēļ ne vienmēr ir ļaunprātīga darbība, ko veic uzņēmums, kas atrodas dominējošā stāvoklī?

         It īpaši:

               2.1

               Vai ir atbilstīgi piemērot kritēriju saistībā ar procentuālo apjomu, par kādu tiek pārsniegts parastais patēriņš valstī, un/vai zaudējumiem, kas rodas dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam, ņemot vērā tā kopējo apgrozījumu un kopējos ienākumus? Gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša, kādā veidā ir jānosaka šī procentuālā apjoma apmērs un nodarīto zaudējumu kopsumma, kas sastāv no procentuālā apgrozījuma un no kopējiem ienākumiem, kuri rodas, veicot rīcību, kas ir uzskatāma par ļaunprātīgu rīcību?

               2.2

               Vai ir jāpiemēro pieeja, kas balstās uz iesaistīto interešu izvērtēšanu [līdzsvaru] un, apstiprinošas atbildes gadījumā, kādas intereses ir jāņem vērā saistībā ar šo līdzsvaru?
               Precīzāk:

                           a)

                           vai šajā sakarā ir nozīmīgs apstāklis, ka slimnieks, gala patērētājs, no paralēlās tirdzniecības saņem ierobežotu ekonomisko priekšrocību; un

                           b)

                           vai un kādā apmērā ir jāņem vērā sociālā nodrošinājuma iestāžu interese iegūt lētākus farmaceitiskos produktus?

               2.3

               Kādi papildu kritēriji un nosacījumi ir uzskatāmi par atbilstīgiem šajā gadījumā?


title: Lieta C-40/07: Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 8. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/42/EK — Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums — Netranspozēšana noteiktaja termiņā)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/21

         Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 8. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-40/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/42/EK - Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums - Netranspozēšana noteiktaja termiņā)
   (2007/C 315/36)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Recchia un J.-B. Laignelot, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia, pārstāvis un S. Fiorentino, avocat)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Visu noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvu 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197, 30. lpp.), nepieņemšana paredzētajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzētajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvu 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.