title: Tiesas spriedums (virspalāta)  2005. gada 25. oktobrī  Lietā C-350/03 (Landgericht Bochum lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte pret Deutsche Bausparkasse Badenia AG (Patērētāju tiesību aizsardzība — Sliekšņa darījumi — Nekustamā īpašuma pirkums — Ieguldījums, ko finansē ar hipotekāro kredītu — Atteikuma tiesības — Atteikuma sekas)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 25. oktobrī
   Lietā C-350/03 (Landgericht Bochum lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte pret Deutsche Bausparkasse Badenia AG (1)

   (Patērētāju tiesību aizsardzība - Sliekšņa darījumi - Nekustamā īpašuma pirkums - Ieguldījums, ko finansē ar hipotekāro kredītu - Atteikuma tiesības - Atteikuma sekas)
   (2006/C 86/04)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-350/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Landgericht Bochum (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 29. jūlijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 8. augustā, tiesvedībā
         Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte
       pret
         Deutsche Bausparkasse Badenia AG
      , Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], A. Ross [A. Rosas], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] un K. Lēnartss [K. Lenaerts], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre M. F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 25. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvas 85/577/EEK par patērētāja aizsardzību attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām, 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas no Direktīvas piemērošanas jomas izslēdz līgumus, kas saistīti ar nekustamā īpašuma pirkumu, pat ja tie ir uzskatāmi vienkārši par kapitālieguldījuma sastāvdaļu, kurā finansējumu nodrošina ar kredītu, un ja pārrunas pirms nekustamā īpašuma pirkuma līguma un tikai un vienīgi tā finansēšanai paredzētā aizdevuma līguma noslēgšanas ir notikušas sliekšņa darījuma ietvaros.

               2)

               Direktīva neiestājas pret valsts tiesību noteikumiem, kas kā vienīgās aizdevuma līguma atteikuma sekas paredz tā atcelšanu, pat ja tas ir saistīts ar kapitālieguldījumiem, kuros aizdevums vispār netiktu izsniegts bez nekustamā īpašuma iegādes.

               3)

               Direktīva 85/577 neiestājas pret to, ka:

                           —

                           patērētājam, kas ir izmantojis savas atteikuma tiesības saskaņā ar minēto Direktīvu, ir jāatmaksā aizdevējam aizdevuma summa, kaut arī atbilstoši izstrādātajam kapitālieguldījuma plānam aizdevuma mērķis ir tikai un vienīgi finansēt nekustamā īpašuma iegādi un tas ir tieši pārskaitīts šī īpašuma pārdevējam;

                           —

                           tiek prasīts, lai aizdevuma summa tiek atmaksāta nekavējoties;

                           —

                           valsts tiesību akti hipotekārā kredīta līguma atteikuma gadījumā uzliek patērētājam pienākumu ne tikai atmaksāt saskaņā ar līgumu saņemtās summas, bet arī samaksāt aizdevējam kredīta procentus atbilstoši tirgū esošajai likmei.
                           Tomēr gadījumā, kad patērētājs, ja banka būtu ievērojusi pienākumu informēt patērētāju par viņa atteikuma tiesībām, būtu varējis izvairīties no riskiem, kas ir saistīti ar tādiem ieguldījumiem kā pamata lietā esošie, Direktīvas 85/577 4. pants uzliek dalībvalstīm pienākumu rūpēties par to, lai to tiesību akti aizsargātu patērētājus, kuri nevar izvairīties no šādiem riskiem, veicot tādus pasākumus, kas ļauj viņiem izvairīties no šādu risku iestāšanās sekām.

      (1)  OV C 264, 01.11.2003.


title: Lieta T-515/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 7. oktobra rīkojumu lietā F-3/08 Marcuccio /Komisija 2009. gada 21. decembrī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/39

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 7. oktobra rīkojumu lietā F-3/08 Marcuccio/Komisija 2009. gada 21. decembrī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-515/09 P)
   2010/C 51/74
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi

               —

               jebkurā gadījumā: pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt apstrīdēto rīkojumu;

               —

               atzīt, ka pirmajā instancē iesniegtā prasība, attiecībā uz kuru tika izdots apstrīdētais rīkojums, bija pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem pieņemama;

               —

               galvenokārt, pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja lūgumu, kas ietverts pirmajā instancē iesniegtajā prasībā;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam radušies šajā lietā uzsākto tiesvedību ietvaros;

               —

               pakārtoti, nodot šo lietu atpakaļ Civildienesta tiesai citā sastāvā, lai tā pieņemtu jaunu nolēmumu pēc būtības.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību tiek apstrīdēts Civildienesta tiesas 2009. gada 7. oktobra rīkojums lietā F-3/08. Ar šo rīkojumu kā acīmredzami nepamatota ir noraidīta prasība atcelt lēmumu, ar kuru Komisija ir atteikusies nosūtīt viņam iepriekšējā lēmuma tulkojumu itāļu valodā, kā arī piespriest atbildētājai atlīdzināt šī atteikuma rezultātā radušos zaudējumus. Ar šo apstrīdēto rīkojumu atbilstoši Civildienesta tiesas Reglamenta 94. panta a) punktam apelācijas sūdzības iesniedzējam ir arī piespriests samaksāt tiesai EUR 1 000.
   Savas prasības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs atsaucas uz šādiem pamatiem:

               —

               pamatojuma neesamība, kas saistīta arī ar to faktu deformēšanu un sagrozīšanu, kas attiecas uz Civildienesta tiesas izteiktajiem apgalvojumiem par iespēju apelācijas sūdzības iesniedzējam saprast attiecīgās vēstules saturu tajā valodā, kurā tā viņam tika paziņota;

               —

               tādu tiesību normu neatzīšana, kas paredz katras personas tiesības vērsties jebkurā Kopienu iestādē, lietojot jebkuru Eiropas Savienības oficiālo valodu, un saņemt atbildi tajā pašā valodā;

               —

               Civildienesta tiesas Reglamenta 94. panta kļūdaina interpretācija un piemērošana.


title: Lieta T-76/16: Prasība, kas celta 2016. gada 17. februārī – Ikos/EUIPO (“AEGYPTISCHE ERDE”)

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/40

         Prasība, kas celta 2016. gada 17. februārī – Ikos/EUIPO (“AEGYPTISCHE ERDE”)
   (Lieta T-76/16)
   (2016/C 118/46)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ikos GmbH (Lörrach, Vācija) (pārstāvis: A. Masberg, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Savienības vārdiska preču zīme “AEGYPTISCHE ERDE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 027 239

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 7. decembra lēmums lietā R 1257/2015-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un reģistrēt pieprasīto preču zīmi;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-767/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. decembrī – Labeyrie/ITSB – Delpeyrat (Nārstojošu gaišu zivtiņu uz tumša fona attēls)

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/28

         Prasība, kas celta 2015. gada 28. decembrī – Labeyrie/ITSB – Delpeyrat (Nārstojošu gaišu zivtiņu uz tumša fona attēls)
   (Lieta T-767/15)
   (2016/C 078/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Francija) (pārstāve – A. Lecomte, avocate)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Delpeyrat (Saint Pierre du Mont, Francija

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme bez krāsu norādes (Nārstojošu gaišu zivtiņu uz tumša fona attēls) – Kopienas preču zīme Nr. 3 916 533

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 15. oktobra lēmums lietā R 2694/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tajā ir apstiprināts ITSB Anulēšanas nodaļas lēmums, kurā ir atceltas sabiedrības LABEYRIE tiesības uz Kopienas preču zīmi Nr. 3 916 533 zivju apzīmēšanai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lsaot to kopsakarā ar šīs pašas regulas 1. panta 1. punkta a) apakšpunktu, kā arī Regulas Nr. 2868/95 22. un 40. noteikumu, pārkāpums.


title: Lieta C-579/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-297/13 Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 12. decembrī iesniedza Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-297/13 Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2014. gada 12. decembrī iesniedza Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG

   (Lieta C-579/14 P)
   (2015/C 311/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG (pārstāvis – C. Weil, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Ar 2015. gada 4. jūnija rīkojumu Tiesa (sestā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-41/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 15. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/9

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 15. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-41/06) (1)

   (2006/C 249/22)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 60, 11.03.2006.


title: Lieta T-413/10: Prasība, kas celta 2010. gada 15. septembrī — Socitrel /Komisija

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/34

         Prasība, kas celta 2010. gada 15. septembrī — Socitrel/Komisija
   (Lieta T-413/10)
   ()
   2010/C 317/62
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Socitrel — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (São Romão de Coronado, Portugāle) (pārstāvji — F. Proença de Carvalho un T. de Faria, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmuma par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.344 — Priekšspriegojuma tērauds) 1. un 2. pantu attiecībā uz prasītāju;

               —

               samazināt naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja apstrīd to pašu lēmumu, kurš tiek apstrīdēts tiesvedībā lietā T-385/10 ArcelorMittal Wire France u.c./Komisija.
   Prasītāja Tiesai apgalvo, ka:

               i)

               būtiski trūkstot apstrīdētā lēmuma pamatojums un tādējādi pārkāpts LESD 296. pants, kā arī naudas soda piemērošanā neesot ievērots tiesiskās paļāvības princips, aizskarot prasītājas tiesības uz aizstāvību saistībā ar tai piemērotā naudas soda aprēķinu;

               ii)

               Eiropas Komisijas administratīvās procedūras pārlieka ilguma rezultātā esot aizskartas SOCITREL tiesības uz aizstāvību, apdraudot Eiropas Cilvēktiesību [un pamatbrīvību aizsardzības] konvencijas 6. panta 1. punktā paredzētās tiesības uz lietas izskatīšanu saprātīgos termiņos;

         pakārtoti, ka

               iii)

               esot pārkāpts LESD 101. pants un izdarīta acīmredzama kļūda vērtējumā, uzskatot, ka SOCITREL tirgū nedarbojās patstāvīgi;

               iv)

               prasītāja turklāt apgalvo, ka Eiropas Komisija, naudas sodiem piemērojamās apgrozījuma 10 % robežas noteikšanai apgrozījumā iekļaudama kopīgo apgrozījumu, kāds bijis uzņēmumiem Emesa, Galycas un ITC, kuri pārkāpuma izdarīšanas laikā neietilpa PREVIDENTE grupā, esot izdarījusi acīmredzamu kļūdu;

               v)

               naudas soda noteikšanā neesot ievēroti samērīguma, diskriminācijas aizlieguma un tiesiskās paļāvības principi.


               1.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/38

         Padomdevēja atzinuma pieprasījums no EBTA Tiesas, ko iesniegusi Héraðsdómur Reykjavíkur ar 2005. gada 4. maija lēmumu lietā HOB-vín ehf. v the Icelandic State and the State Alcohol and Tobacco Company of Iceland
   (Lieta E-4/05)
   (2005/C 304/16)
   Ar Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa), Islande, 2005. gada 4. maija lēmumu EBTA Tiesai tika veikts pieprasījums, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2005. gada 17. jūnijā, par padomdevēja atzinumu lietā HOB-vín ehf. v the Icelandic State and the State Alcohol and Tobacco Company of Iceland, par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 11. un 16. pants aizliedz valsts uzņēmumam, kuram ir izņēmuma tiesības nodarboties ar alkoholisko dzērienu mazumtirdzniecību, pieprasīt, lai tā piegādātāji piegādātu uzņēmumam mazumtirdzniecībai paredzētus alkoholiskos dzērienus uz īpaša veida paletes (EUR paletes) un turklāt, lai paletes cena būtu iekļauta produkta cenā?

               2.

               Vai Līguma 59. pants aizliedz šāda veida prasības?


title: Lieta C-428/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 1. augustā iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – “Fronteks International” EAD/Emil Yanakiev

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 1. augustā iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – “Fronteks International” EAD/Emil Yanakiev

   (Lieta C-428/16)
   (2016/C 371/08)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Sofiyski rayonen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: “Fronteks International” EAD

      Atbildētājs: Emil Yanakiev

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam (aizliegums nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci) nav pieļaujams Advokatūras likuma 36. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru brīvo profesiju uzņēmumu apvienībai (Augstākā advokatūras padome), pamatojoties uz valsts deleģētām pilnvarām, ir tiesības iepriekš noteikt šo uzņēmumu sniegto pakalpojumu cenu minimālo apmēru (advokātu honorārus)?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Civilprocesa kodeksa 78. panta 5. punkts in fine (daļā, kurā šī norma nepieļauj advokāta honorāra samazinājumu zem noteiktā minimālā apmēra) ir pretrunā LESD 101. panta 1. punktam?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Advokatūras likuma 132. panta 5. punkts (attiecībā uz šā likuma 136. panta 1. punkta piemērošanu) ir pretrunā LESD 101. panta 1. punktam?

               4)

               Vai atbilstoši LESD 56. panta 1. punktam (aizliegums ierobežot pakalpojumu sniegšanas brīvību) nav pieļaujams Advokatūras likuma 36. panta 2. punkts?

               5)

               Vai Civilprocesa kodeksa 78. panta 8. punkts ir pretrunā LESD 101. panta 1. punktam?

               6)

               Vai Civilprocesa kodeksa 78. panta 8. punkts ir pretrunā Direktīvai 77/249/EEK (1) (attiecībā uz juriskonsultu pārstāvētu personu tiesībām prasīt atlīdzināt advokāta atlīdzību)?

               7)

               Vai Rīkojuma Nr. 1 Papildu noteikumu 2.a pants ir pretrunā Direktīvai 2006/112/EK (2), kurā ir atļauts uzskatīt PVN par daļu no brīvās profesijas pārstāvja sniegta pakalpojuma cenas (attiecībā uz PVN, kas maksājams kā advokāta honorāra daļa, iekasēšanu)?

      (1)  Padomes 1977. gada 22. marta Direktīva 77/249/EK par pasākumiem, kas palīdz advokātiem sekmīgi īstenot brīvību sniegt pakalpojumus (OV L 78, 17. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 28 novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-252/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 18. marta spriedumu lietā T-250/13 Naazneen Investments Limited/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (ITSB) 2015. gada 28. maijā iesniedza Naazneen Investments Ltd

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 18. marta spriedumu lietā T-250/13 Naazneen Investments Limited/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (ITSB) 2015. gada 28. maijā iesniedza Naazneen Investments Ltd

   (Lieta C-252/15 P)
   (2015/C 294/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Naazneen Investments Ltd (pārstāvji – P. Goldenbaum, I. Rohr, advokātes)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Energy Brands, Inc.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 18. marta spriedumu lietā T-250/13;

               —

               atcelt Apelācijas padomes lēmumu lietā R 1101/2011–2, pakārtoti, vajadzības gadījumā nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, un

               —

               piespriest ITSB segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies Tiesā, Vispārējā tiesā un Apelācijas padomē, un,

               —

               ja lietā iestājas Energy Brands, Inc., piespriest Energy Brands, Inc. segt savus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Regulas Nr. 207/2009 (1) 75. panta un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērojamību, neesot veikusi pareizi un pilnībā visaptverošu visu iesniegto pierādījumu un visu attiecīgo lietas apstākļu izvērtējumu, – vai kļūdaini noliegusi faktu, ka to nebija izdarījusi Apelācijas padome – un neesot pietiekami ņēmusi vērā vai esot nepareizi piemērojusi no judikatūras izrietošos principus,. Tāpat vairākos tās konstatējumos esot sagrozīti fakti.
   I.   Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums
   Vispārējā tiesa, konstatējot, ka Apelācijas padome ir pienācīgi pamatojusi savu lēmumu, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. It īpaši tā neesot secinājusi, ka Apelācijas padome ir pilnībā ignorējusi apelācijas sūdzības pamatojuma 6.–22. lpp., nav ņēmusi vērā visus iesniegtos pierādījumus un konstatējumā nav izmantojusi nevienu savu argumentu. Kas attiecas uz pamatotiem neizmantošanas iemesliem, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi procesuālu kļūdu, jo tā balstīja savu konstatējumu uz apgalvoto prasītājas licenciāta pienākumu kontrolēt un uzraudzīt preču ražošanu jaunu aspektu.
   II.   Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums
   1.   Faktiska izmantošana
   Vispārējā tiesa:

               —

               esot kļūdaini secinājusi, ka Apelācijas padome ņēma vērā iesniegtās ar zvērestu apliecinātas rakstiskas liecības, lai gan tā vispār nav aplūkojusi šo liecību pierādījuma spēku;

               —

               esot pamatojusi savu konstatējumu ar kļūdainiem faktiem, apliecinot, ka “kontrolpirkumam” domātajam pasūtījumam, kurā ietilpst 12 paliktņi ar pudelēm, ir ļoti neliela ekonomiska nozīme;

               —

               esot noteikusi un piemērojusi kļūdainu noteikumu, ka ievērojami liels tirgus – tāds, kāds ir dzērienu kā plaša patēriņa preču tirgus – automātiski nozīmē augstākas prasības attiecībā uz izmantošanas apjomu;

               —

               neesot ievērojusi principu, ka nav nepārtrauktas izmantošanas prasības;

               —

               esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka iemesli, kāpēc preču zīme nav izmantota plašāk un visā attiecīgajā laikposmā, ir jāpārbauda, tikai izvērtējot šīs preču zīmes neizmantošanas iemeslus;

               —

               neesot ņēmusi vērā atšķirību starp “neizmantošanas” gadījumiem un “ierobežotas izmantošanas gadījumiem”;

               —

               esot noteikusi kļūdainu principu, ka Apelācijas padomei, pārbaudot preču zīmes faktisko izmantošanu, bija jāņem vērā tikai tādas izmantošanas pierādījumus, nevis pierādījumus, kas izskaidro šīs preču zīmes neizmantošanu;

               —

               esot noteikusi kļūdainu noteikumu, ka attiecībā uz reklāmu un citām veicināšanas darbībām svarīgas varot būt tikai lielas kampaņas;

               —

               esot kļūdaini noliegusi izdruku no īpašnieka vietnes svarīgumu un neesot ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas šajā saistībā sniegtos paskaidrojumus un pierādījumus;

               —

               esot demonstrējusi nepareizu jēdziena “simbolisks” izpratni.

         Pārbaudot neliela tirdzniecības apjoma būtiskumu (atkārtotas) ieviešanas posmos, Vispārēja tiesa:

               —

               esot kļūdījusies aprēķinos;

               —

               neesot uzskatījusi par ticamu iemeslu to, ka precēm var būt trūkumi, un ka atcelšanas procesu ierosināja trešā persona, un

               —

               esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz ierobežotas izmantošanas iemeslu nepieciešamo kvalitāti. Kas attiecas uz faktisko izmantošanu, preču zīmes plašākas neizmantošanas iemesliem būtu jāatbilst nevis prasībai par pamatotiem neizmantošanas iemesliem, bet būtu jāpietiek vienīgi ar to, ka tie iemeslu, kāpēc apjoms nebija lielāks, padara ticamu.

         2.   Attaisnojami neizmantošanas iemesli
   2.1   Ar dzērienu “SMART WATER” ražošanu saistītās problēmas
   Vispārējā tiesa:

               —

               esot balstījusi savus konstatējumus uz sagrozītiem faktiem, jo faktiski neesot notikusi preču ražošanas kontroles un uzraudzības pienākumu neievērošana;

               —

               esot demonstrējusi nepareizu izpratni par kritērijiem “neatkarīgi no preču zīmes īpašnieka gribas” un “šķēršļi”, kas minēti Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām 19. panta 1. punktā, it īpaši nevis uzdodot jautājumu, vai tas būtu neracionāli ražot un pārdot jaunas precēs, bet tikai jautājumu, vai tas nebūtu bijis iespējams;

               —

               neesot ņēmusi vērā, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja sniedza detalizētus paskaidrojumus, kāpēc nebija iespējams tik vienkārši un ātri turpināt ražošanu un piegādi, kurus nav ņēmusi vērā nedz Apelācijas padome, nedz pati Vispārējā tiesa.

         2.2   Trešās personas ierosinātais atcelšanas process
   Vispārējā tiesa:

               —

               neesot ņēmusi vērā, ka atcelšanas process, protams, notiek neatkarīgi no preču zīmes īpašnieka gribas;

               —

               esot piemērojusi nepareizu kritēriju, balstot savu konstatējumu uz apgalvojumu, ka atcelšanas process neesot kavējis īpašnieku izmantot preču zīmi;

               —

               esot izvirzījusi nepareizu “tiešu seku” kritēriju: Vispārējā tiesa pieļāva, ka, ja šāds atcelšanas process noslēgtos ar preču zīmes atcelšanu, varētu tikt celta prasība par zaudējumu atlīdzināšanu. Tomēr tā noraidīja pamatotu neizmantošanas iemeslu, jo tas nebija atcelšanas procesa “tiešas sekas”: Vispārējās tiesas konstatējumi šajā jautājumā ir pretēji prasības par faktisku izmantošanu ratio legis. Kodolīgais paziņojums, ka tas bija īpašnieka ziņā novērtēt un aprēķināt riskus un vai nu izmantot preču zīmi, neraugoties uz šaubām par atbildības par zaudējumiem iestāšanos, vai atteikties un atturēties no preču zīmes izmantošanas, nepārprotami diskriminējot mazos un vidējos uzņēmumus. Tas arī paverot plašas iespējas trešajām personām, kuras interesē reģistrētā preču zīme, ļaunprātīgi izmantot atcelšanas procesa instrumentu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-359/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Arrom Conseil/EUIPO – Nina Ricci (“Roméo has a Gun by Romano Ricci”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Roméo has a Gun by Romano Ricci” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NINA RICCI” un “RICCI” — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju reputācijas — Kaitējums reputācijai — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/41

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – Arrom Conseil/EUIPO – Nina Ricci (“Roméo has a Gun by Romano Ricci”)
   (Lieta T-359/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Roméo has a Gun by Romano Ricci” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NINA RICCI” un “RICCI” - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju reputācijas - Kaitējums reputācijai - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2016/C 402/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Arrom Conseil (Parīze, Francija) (pārstāvji – C. Herissay Ducamp un J. Blanchard, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – H. Kunz)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Nina Ricci SARL (Parīze, Francija) (pārstāvis – E. Armijo Chávarri, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 13. aprīļa lēmumu lietā R 1021/2014–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nina Ricci un Arrom Conseil

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Arrom Conseil sedz savus izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Nina Ricci SARL tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta T-656/11 R II: Pagaidu noregulējuma tiesneša 2012. gada 13. jūnija rīkojums — Morison Menon Chartered Accountants u.c./ Padome (Pagaidu noregulējuma tiesvedība — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/22

         Pagaidu noregulējuma tiesneša 2012. gada 13. jūnija rīkojums — Morison Menon Chartered Accountants u.c./Padome

   (Lieta T-656/11 R II)
   (Pagaidu noregulējuma tiesvedība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 227/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Morison Menon Chartered Accountants (Dubaija, Apvienotie Arābu Emirāti), Morison Menon Chartered Accountants — Dubaï Office (Dubaija), Morison Menon Chartered Accountants — Sharjah Office (Sharjah, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji — H. Viaene, D. Gillet un T. Ruys, pārstāvji)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M.-M. Joséphidès un G. Étienne)

      Priekšmets

   Pieteikums par, pirmkārt, Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmuma 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 71. lpp.), piemērošanas apturēšanu tiktāl, ciktāl ar nosaukumu “Morison Menon Chartered Accountant” apzīmētā vienība ir pievienota to personu un vienību sarakstam, kuru naudas līdzekļi un saimnieciskie resursi ir iesaldēti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-385/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 17. februāra spriedums — FIFA /Komisija (Televīzijas apraide — Direktīvas 89/552/EEK 3.a pants — Beļģijas Karalistes pasākumi saistībā ar Beļģijas sabiedrībai īpaši svarīgiem notikumiem — Pasaules kausa izcīņa futbolā — Lēmums atzīt pasākumus par saderīgiem ar Kopienu tiesībām — Pamatojums — EKL 43. un 49. pants — Īpašumtiesības)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 17. februāra spriedums — FIFA/Komisija
   (Lieta T-385/07) (1)

   (Televīzijas apraide - Direktīvas 89/552/EEK 3.a pants - Beļģijas Karalistes pasākumi saistībā ar Beļģijas sabiedrībai īpaši svarīgiem notikumiem - Pasaules kausa izcīņa futbolā - Lēmums atzīt pasākumus par saderīgiem ar Kopienu tiesībām - Pamatojums - EKL 43. un 49. pants - Īpašumtiesības)
   2011/C 103/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fédération internationale de football association (FIFA) (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji — sākotnēji R. Denton, E. Batchelor, F. Young, solicitors, un A. Barav, avocat, pēc tam E. Batchelor, A. Barav, D. Reymond, avocat, un F. Carlin, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un N. Yerrell, kuriem palīdz J. Flynn, QC, un L. Maya, barrister)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāves — L. Van den Broeck un C. Pochet, kurām palīdz J. Stuyck, A. Berenboom un A. Joachimowicz, avocats); Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un J. Möller) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Behzadi-Spencer, E. Jenkinson un L. Seeboruth, kuriem sākotnēji palīdz T. de la Mare, pēc tam B. Kennelly, barristers)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 25. jūnija Lēmumu 2007/479/EK par to Beļģijas pasākumu saderību ar Kopienas tiesībām, kuri pieņemti saskaņā ar 3.a panta 1. punktu Padomes [1989. gada 3. oktobra] Direktīvā 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos, (OV L 180, 24. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Fédération internationale de football association (FIFA) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Beļģijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 315, 22.12.2007.


title: Lieta T-161/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija spriedums — Longevity Health Products /ITSB — Tecnifar ( “E-PLEX” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “E-PLEX” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “EPILEX” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija spriedums — Longevity Health Products/ITSB — Tecnifar (“E-PLEX”)
   (Lieta T-161/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “E-PLEX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “EPILEX” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 204/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamu salas) (pārstāvis — J. Korab, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Pethke)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tecnifar — Industria Tecnica Farmaceutica, SA (Lisabona, Portugāle)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 5. februāra lēmumu lietā R 662/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tecnifar — Industria Tecnica Farmaceutica, SA un Longevity Health Products, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Longevity Health Products, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta F-12/07: Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. septembra rīkojums — O'connor /Komisija (Civildienests — Pārējie darbinieki — Secīgi noslēgti pagaidu darbinieka, palīgdarbinieka un līgumdarbinieka darba līgumi — Bezdarbnieka pabalsta piešķiršanas maksimālais periods — Pieņemamība)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/42

         Civildienesta tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 11. septembra rīkojums — O'connor/Komisija
   (Lieta F-12/07) (1)

   (Civildienests - Pārējie darbinieki - Secīgi noslēgti pagaidu darbinieka, palīgdarbinieka un līgumdarbinieka darba līgumi - Bezdarbnieka pabalsta piešķiršanas maksimālais periods - Pieņemamība)
   (2007/C 283/76)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elizabeth O'connor, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E.Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un M. Velardo)
   Priekšmets
   Lēmuma, ar ko prasītājai, bijušajai Komisijas darbiniecei, kura strādāja Komisijā no 2001. gada 16. janvāra līdz 2005. gada 31. decembrim, pamatojoties uz dažādiem pagaidu darbinieka, palīgdarbinieka un līgumdarbinieka darba līgumiem, ir noteikts bezdarbnieka pabalsta piešķiršanas maksimālais periods 11 mēneši un 25 dienas, nevis 17,83 mēneši, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz visus tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai iespējami radušies, iesniedzot pieteikumu par juridisko palīdzību.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007., 57. lpp.


title: Lieta C-306/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedums ( Cour constitutionnelle (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — attiecībā uz I.B. izsniegta Eiropas apcietināšanas ordera izpilde (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2002/584/TI — Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm — 4. pants — Fakultatīvas neizpildīšanas pamati — 4. panta 6. punkts — Soda izpildei izsniegts apcietināšanas orderis — 5. pants — Izsniegšanas dalībvalsts sniedzamās garantijas — 5. panta 1. punkts — Aizmuguriska notiesāšana — 5. panta 3. punkts — Kriminālvajāšanai izsniegts apcietināšanas orderis — Nodošana pakārtoti nosacījumam, ka meklētā persona tiek nogādāta atpakaļ izpildes dalībvalstī — 5. panta 1. un 3. punkta kopīga piemērošana — Saderīgums)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/16

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedums (Cour constitutionnelle (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — attiecībā uz I.B. izsniegta Eiropas apcietināšanas ordera izpilde
   (Lieta C-306/09) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - 4. pants - Fakultatīvas neizpildīšanas pamati - 4. panta 6. punkts - Soda izpildei izsniegts apcietināšanas orderis - 5. pants - Izsniegšanas dalībvalsts sniedzamās garantijas - 5. panta 1. punkts - Aizmuguriska notiesāšana - 5. panta 3. punkts - Kriminālvajāšanai izsniegts apcietināšanas orderis - Nodošana pakārtoti nosacījumam, ka meklētā persona tiek nogādāta atpakaļ izpildes dalībvalstī - 5. panta 1. un 3. punkta kopīga piemērošana - Saderīgums)
   2010/C 346/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      I.B.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour constitutionnelle (Beļģija) — Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.) 4. panta 6. punkta un 5. panta 3. punkta, kā arī LES 6. panta 2. punkta interpretācija — Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildīšanas pamati un šā ordera izsniegšanas dalībvalsts sniedzamās garantijas — Izpildes dalībvalsts iespēja tās teritorijā dzīvojošas personas nodošanu pakārtot nosacījumam, ka šī persona pēc tam, kad tā tikusi nopratināta apcietināšanas ordera izsniegšanas dalībvalstī, tiks nogādāta atpakaļ izpildes dalībvalstī, lai tajā izciestu tādu brīvības atņemšanas sodu vai lai tajā tai tiktu piemērots tāds ar brīvības atņemšanu saistīts drošības līdzeklis, kuri attiecībā uz šo personu var tikt piespriesti izsniegšanas dalībvalstī — Personas, kura jau ir notiesāta izsniegšanas dalībvalstī, bet saskaņā ar aizmuguriski pieņemtu nolēmumu, kuru tā vēl var pārsūdzēt, īpašā situācija — Attiecīgās personas pamattiesību, tostarp tiesību uz savas privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, aizskāruma draudu iespējamā ietekme uz izpildes dalībvalsts tiesu iestāžu pieņemamo lēmumu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 4. panta 6. punkts un 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja attiecīgā izpildes dalībvalsts šā pamatlēmuma 5. panta 1. un 3. punktu ir transponējusi savās valsts tiesībās, aizmuguriski piespriesta soda šā pamatlēmuma 5. panta 1. punkta izpratnē izpildei izsniegta Eiropas apcietināšanas ordera izpildīšanu drīkst pakārtot nosacījumam, ka attiecīgā persona, kas ir izpildes dalībvalsts pilsonis vai rezidents, tiek nogādāta atpakaļ uz šo valsti, lai vajadzības gadījumā tur izciestu sodu, kas viņai piespriests izsniegšanas dalībvalstī klātienē rīkotas lietas atkārtotas iztiesāšanas iznākumā.

      (1)  OV C 233, 26.09.2009, 11. lpp.


title: Lieta F-41/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Roumimper /Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (Civildienests — Eiropola personāls — Līguma nepagarināšana — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Eiropola Civildienesta noteikumu 6. pants — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/71

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Roumimper/Eiropas Policijas birojs (Eiropols)
      (Lieta F-41/09) (1)

      (Civildienests - Eiropola personāls - Līguma nepagarināšana - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Eiropola Civildienesta noteikumu 6. pants - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)
      (2010/C 288/132)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jacques Pierre Roumimper (Zoetermeer, Nīderlande) (pārstāvji — sākotnēji P. de Casparis, advokāte, vēlāk W. J. Dammingh un N. D. Dane, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (pārstāvji — D. Neumann un D. El Khoury, kuriem palīdz B. Wägenbaur un R. Van der Hout, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru prasītājs tiek informēts par neiespējamību viņam piedāvāt pastāvīgu amatu, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīta par pirmo lēmumu iesniegtā sūdzība

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kur Eiropas Policijas birojs (Eiropols) atteicās ar J. P. Roumimper noslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku;

                  2)

                  Eiropols atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 180, 01.08.2009., 63. lpp.


title: Lieta T-283/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 6. novembra spriedums – FIS’D /Komisija Rīcības programma “Erasmus Mundus”  — Partnerības pamatnolīgums — Īpašs dotāciju nolīgums — EACEA lēmums izbeigt pamatnolīgumu un grozīt īpašo nolīgumu — Komisijā iesniegta administratīva sūdzība — Komisijas lēmums administratīvo sūdzību noraidīt kā nepamatotu — Nolīgumu un administratīvās un finanšu rokasgrāmatas pārkāpums

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/18

         Vispārējās tiesas 2014. gada 6. novembra spriedums – FIS’D/Komisija
   (Lieta T-283/12) (1)

   (Rīcības programma “Erasmus Mundus” - Partnerības pamatnolīgums - Īpašs dotāciju nolīgums - EACEA lēmums izbeigt pamatnolīgumu un grozīt īpašo nolīgumu - Komisijā iesniegta administratīva sūdzība - Komisijas lēmums administratīvo sūdzību noraidīt kā nepamatotu - Nolīgumu un administratīvās un finanšu rokasgrāmatas pārkāpums)
   (2014/C 448/23)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: FIS’D – Formazione integrata superiore del design (Catanzaro, Itālija) (pārstāvji – sākotnēji S. Bariatti un A. Sodano, vēlāk F. Sutti un A. Boso Caretta, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji M. Van Hoof, vēlāk C. Cattabriga un D. Roussanov un visbeidzot C. Cattabriga)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA) (pārstāvji – H. Monet, piedaloties M. Merola un C. Santacroce, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 12. aprīļa lēmumu [atsauce Ares (2012) 446225], ar ko ir noraidīta administratīvā sūdzība par Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūras (EACEA) 2012. gada 13. janvāra lēmumu, ar kuru pēdējā minētā priekšlaicīgi izbeidza Partnerības pamatnolīgumu 2011/0181, ko tā bija noslēgusi ar Università degli Studi Mediterranea di Reggio Calabria (Kalabrijas reģiona Vidusjūras studiju universitāte (Itālija)), un grozīja īpašo dotāciju nolīgumu, kuru tā bija noslēgusi ar minēto universitāti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               FIS’D – Formazione integrata superiore del design sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA) sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta C-397/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums ( Fővárosi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Erika Jőrös / Aegon Magyarország Hitel Zrt. (Direktīva 93/13/EEK — Patērētāju līgumos ietverti negodīgi noteikumi — Valsts tiesas pēc savas ierosmes veikta līguma noteikuma negodīguma pārbaude — Sekas, kuras valsts tiesai jāņem vērā, ja konstatēts noteikuma negodīgums)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums (Fővárosi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Erika Jőrös/Aegon Magyarország Hitel Zrt.

   (Lieta C-397/11) (1)

   (Direktīva 93/13/EEK - Patērētāju līgumos ietverti negodīgi noteikumi - Valsts tiesas pēc savas ierosmes veikta līguma noteikuma negodīguma pārbaude - Sekas, kuras valsts tiesai jāņem vērā, ja konstatēts noteikuma negodīgums)
   2013/C 225/12
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék (agrāk — Fővárosi Bíróság)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Erika Jőrös

      Atbildētāja: Aegon Magyarország Hitel Zrt.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Fővárosi Bíróság — Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) 7. panta 1. punkta interpretācija — Valsties tiesību akti, kuros paredzēts, ka valsts tiesas pilnvaras, pārbaudot iepriekš noformulētu standartlīgumu negodīgo raksturu, ir ierobežotas, ja lietas dalībnieki tieši neprasa konstatēt šo negodīgo raksturu — Iespēja valsts tiesai, kas lemj otrajā instancē, pēc pašas iniciatīvas izvērtēt tās vērtējumam nodotā līgumā ietverta noteikuma negodīgo raksturu, ja šis jautājums nav ticis izvirzīts pirmajā instancē un saskaņa ar valsts tiesisko regulējumu nevar tikt ņemts vērā apelācijas kārtība kā jauni apstākļi vai pierādījumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos ir interpretējama tādējādi, ka valsts tiesai, kurai jāizskata apelācijas sūdzība par starp profesionāli un patērētāju noslēgta tāda līguma, kura pamatā ir minētā profesionāļa iepriekš izstrādāta veidlapa, spēkā esamību, atbilstoši valsts procesuālajām tiesību normām ir tiesības pārbaudīt jebkādu spēkā esamības pamatu, kurš skaidri izriet no pirmajā instancē iesniegtajiem elementiem, un, attiecīgā gadījumā atbilstoši konstatētajiem faktiem, pārkvalificēt norādīto juridisko pamatojumu, lai atzītu minētos noteikumus par spēkā neesošiem, tai pēc savas ierosmes, vai pārkvalificējot prasības juridisko pamatojumu, ir jāizvērtē noteikumu negodīgums atbilstoši šīs direktīvas kritērijiem;

               2)

               Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka valsts tiesai, kura konstatē līguma noteikuma negodīgumu, pirmkārt, negaidot patērētāja prasību par to, ir jāņem vērā visas sekas, kas atbilstoši valsts tiesībām izriet no šādas konstatācijas, lai pārliecinātos, ka patērētājam minētais noteikums nav saistošs, un, otrkārt, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, ir jāizvērtē, vai attiecīgais līgums var turpināt būt spēkā bez attiecīgā noteikuma;

               3)

               Direktīva 93/13 ir interpretējama tādējādi, ka valsts tiesai, kas pēc savas ierosmes ir konstatējusi līguma noteikuma negodīgumu, savas procesuālās tiesību normas ir jāpiemēro tā, ka tiek ņemtas vērā visas sekas, kas atbilstoši valsts tiesībām izriet no attiecīgā līguma negodīguma konstatācijas, lai pārliecinātos, ka patērētājam šis noteikums nav saistošs.

      (1)  OV C 331, 12.11.2011.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 57, 5.3.2005.

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/28

         (2005/C 69/48)
   Tiesas pēdējā publikācija
         Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 57, 5.3.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 45, 19.2.2005.

      OV C 31, 5.2.2005.

      OV C 19, 22.1.2005.

      OV C 6, 8.1.2005.

      OV C 314, 18.12.2004.

      OV C 300, 4.12.2004.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta T-107/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija spriedums – Airhole Facemasks/EUIPO – sindustrysurf (“AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Grafiska Eiropas Savienības preču zīme “AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT” — Ļaunticība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Grozīšanas pilnvaras

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/20

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija spriedums – Airhole Facemasks/EUIPO – sindustrysurf (“AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT”)
   (Lieta T-107/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Grafiska Eiropas Savienības preču zīme “AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT” - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Grozīšanas pilnvaras)
   (2017/C 221/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Airhole Facemasks, Inc. (Vankūvera, Kanāda) (pārstāvji – S. Barker, solicitor, un A. Michaels, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: sindustrysurf, SL (Trapagaran, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 18. janvāra lēmumu lietā R 2547/2014-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Airhole Facemasks un sindustrysurf

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt un grozīt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 18. janvāra lēmumu lietā R 2547/2014-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Airhole Facemasks, Inc. un sindustrysurf, SL tādējādi, ka apelācijas sūdzība, ko sindustrysurf iesniegusi EUIPO par Anulēšanas nodaļas 2014. gada 30. jūlija lēmumu, ir noraidīta;

               2)

               Airhole Facemasks un EUIPO paši sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies Vispārējā tiesā;

               3)

               sindustrysurf atlīdzina izdevumus, kas Airhole Facemasks radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē;

               4)

               prasību pārējā daļā noraidīt.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: lieta T-494/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Wineke Neirinck iesniedza 2004. gada 22. decembrī

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/34

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Wineke Neirinck iesniedza 2004. gada 22. decembrī
   (lieta T-494/04)
   (2005/C 57/58)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Wineke Neirinck, Brisele, kuru pārstāv Georges Vandersanden, Laure Levi un Aurore Finchelstein, avocats.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 4. marta lēmumu, par kuru prasītāja uzzināja ILB.1 apakšvienības (Infrastruktūru un loģistikas birojs Briselē – Politikas nekustamā īpašuma jomā īstenošana) sanāksmes laikā, saskaņā ar kuru jurista amatam nekustamā īpašuma sektorā ILB, uz kuru kandidēja prasītāja, tika pieņemta cita persona;

               —

               atcelt 2004. gada 9. marta apstiprinošo lēmumu, ar kuru prasītāja tika informēta par viņas kandidatūras noraidīšanu;

               —

               atcelt sekojošo 2004. gada 27. aprīļa lēmumu, ar kuru prasītāja tika informēta, ka viņa nav izturējusi mutvārdu pārbaudījumu, tādā veidā apstiprinot, ka amatā tikusi iecelta cita persona;

               —

               jebkurā gadījumā piešķirt 30.000 eiro prasītājas ciestā morālā un materiālā kaitējuma atlīdzināšanai, šai summai esot ex æquo et bono pagaidu novērtējumam;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas ir Komisijas pagaidu darbiniece Infrastruktūru un loģistikas birojā Briselē (ILB), kandidēja uz jurista darbu nekustamā īpašuma sektorā ILB. Ar savu prasību viņa vēlas panākt lēmumu atcelšanu, ar kuriem tika noraidīta viņas kandidatūra un attiecīgajā amatā iecelta cita persona, kā arī viņas šķietami ciestā morālā un materiālā kaitējuma atlīdzināšanu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja atsaucas uz dienesta interešu neievērošanu, neieinteresētības, objektivitātes, nediskriminācijas, pārskatāmības un pamatojuma vispārējo principu pārkāpumu, kā arī uz procesuāliem pārkāpumiem. Prasītāja uzsver, ka attiecīgajā amatā ieceltā persona tika izraudzīta ārpus jebkādas likumīgas procedūras un pirms tam neveicot viņas kvalifikācijas salīdzinājumu ar prasītājas kvalifikāciju. Šajā pašā sakarā prasītāja atsaucas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kā arī uz rūpības pienākuma un labas pārvaldības pārkāpumu. Prasītāja atsaucas arī uz vienlīdzīgas attieksmes vispārējā principa pārkāpumu, atsaukdamās uz faktu, ka, atskaitot prasītāju, visi ILB palīgdarbinieki un pagaidu darbinieki, kuru līgumi beidzās 2004. gada 1. maijā, pēc šī datuma palika ILB.


title: Lieta T-47/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. oktobra spriedums — Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch /ITSB ( diegesellschafter.de ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes diegesellschafter.de reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/28

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. oktobra spriedums — Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch/ITSB (“diegesellschafter.de”)
   (Lieta T-47/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “diegesellschafter.de” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 317/51
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch eV (Mayence, Vācija) (pārstāvji — V. Töbelmann un A. Piltz, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Pohlmann)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 27. novembra lēmumu lietā R 1094/2008-1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “diegesellschafter.de” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch eV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Apvienotās lietas no C-278/07 līdz C-280/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. janvāra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hauptzollamt Hamburg-Jonas / Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co ( Regula (EK, Euratom ) Nr. 2988/95 — Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzība — 3. pants — Eksporta kompensācijas atgūšana — Noilguma termiņa noteikšana — Pārkāpumi, kas ir izdarīti pirms Regulas Nr. 2988/95 stāšanās spēkā — Dalībvalsts vispārējās civiltiesībās paredzēta noilguma norma )

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/6

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 29. janvāra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hauptzollamt Hamburg-Jonas/Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co

   (Apvienotās lietas no C-278/07 līdz C-280/07) (1)

   (Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 - Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzība - 3. pants - Eksporta kompensācijas atgūšana - Noilguma termiņa noteikšana - Pārkāpumi, kas ir izdarīti pirms Regulas Nr. 2988/95 stāšanās spēkā - Dalībvalsts vispārējās civiltiesībās paredzēta noilguma norma)
   (2009/C 69/09)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Atbildētāji: Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co. (C 278/07), Vion Trading GmbH (C-279/07), Ze Fu Fleischhandel GmbH (C-280/07)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta 1. apakšpunkta pirmā teikuma un 3. panta 3. punkta interpretācija — Noilguma termiņa noteikšana gadījumos, ja pārkāpums ir izdarīts pirms stājās spēkā Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 un tas ir saistīts ar eksporta kompensācijas atgūšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noilguma termiņš, kas ir paredzēts Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkta pirmajā daļā, ir piemērojams tādiem administratīviem pasākumiem kā eksporta kompensācijas, ko eksportētājs ir nepamatoti saņēmis paša pieļauta pārkāpuma dēļ, atgūšana;

               2)

               tādos apstākļos kā pamata lietās Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētais noilguma termiņš:

                           —

                           ir piemērojams pārkāpumiem, kas izdarīti pirms šīs regulas stāšanās spēkā;

                           —

                           to sāk skaitīt no attiecīgā pārkāpuma izdarīšanas dienas;

               3)

               ilgāki noilguma termiņi, kurus dalībvalstis saskaņā ar Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punktu var turpināt piemērot, var izrietēt no vispārējā tiesiskā regulējuma noteikumiem, kas jau bijuši spēkā pirms šīs regulas pieņemšanas.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta T-511/08 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 23. janvāra rīkojums — Unity OSG FZE /Padome un EUPOL Afghanistan (Pagaidu noregulējums — Publiskais iepirkums — Piedāvājuma noraidījums — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Iespējas zaudējums — Steidzamības neesamība)

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/25

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 23. janvāra rīkojums — Unity OSG FZE/Padome un EUPOL Afghanistan

   (Lieta T-511/08 R) (1)

   (Pagaidu noregulējums - Publiskais iepirkums - Piedāvājuma noraidījums - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Iespējas zaudējums - Steidzamības neesamība)
   (2009/C 82/45)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unity OSG FZE, Sharjah (Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji — C. Bryant un J. McEwen, solicitors)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — G. Marhic un A. Vitro) un Eiropas Savienības Policijas misija Afganistānā (EUPOL Afghanistan), Kabula (Afganistāna)
   Priekšmets
   Lūgums apturēt EUPOL Afghanistan konkursa procedūrā pieņemtā lēmuma, ar kuru noraidīts prasītājas konkursa piedāvājums un līguma par apsardzes un miesassardzes pakalpojumiem Afganistānā slēgšanas tiesības piešķirtas citam pretendentam, izpildi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 32, 7.2.2009.


title: Lieta T-253/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. oktobra spriedums – Hammar Nordic Plugg/Komisija Valsts atbalsts — Zemesgabalu un ražošanas iekārtas pārdošana un noma — Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūras neesamība — Tirgus cenas noteikšana — Privātā ieguldītāja kritērijs — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/15

         Vispārējās tiesas 2015. gada 28. oktobra spriedums – Hammar Nordic Plugg/Komisija
   (Lieta T-253/12) (1)

   (Valsts atbalsts - Zemesgabalu un ražošanas iekārtas pārdošana un noma - Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūras neesamība - Tirgus cenas noteikšana - Privātā ieguldītāja kritērijs - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm)
   (2015/C 429/19)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hammar Nordic Plugg AB (Trolhetena, Zviedrija) (pārstāvji – I. Otken Eriksson un U. Öberg, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Grespan un P.-J. Loewenthal, piedaloties L. Sandberg-Morch, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 8. februāra Lēmumu 2012/293/ES par valsts atbalstu SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 un ex CP 194/09), ko Zviedrija īstenojusi par labu Hammar Nordic Plugg AB (OV L 150, 78. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Hammar Nordic Plugg AB sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 258, 25.8.2012.


title: Lieta C-396/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A. M. van der Ham un A. H. van der Ham-Reijersen van Buuren / College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland Kopējā lauksaimniecības politika — ELFLA finansējums — Atbalsts lauku attīstībai — Maksājumu samazināšana vai nepiešķiršana savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošanas gadījumā — Jēdziens “tīša neatbilstība”

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/7

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A. M. van der Ham un A. H. van der Ham-Reijersen van Buuren/College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland

   (Lieta C-396/12) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - ELFLA finansējums - Atbalsts lauku attīstībai - Maksājumu samazināšana vai nepiešķiršana savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošanas gadījumā - Jēdziens “tīša neatbilstība”)
   2014/C 112/08
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: A. M. van der Ham un A. H. van der Ham-Reijersen van Buuren

      Atbildētāja: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Raad van State – Nīderlande – Padomes 2005. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 277, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulu (EK) Nr. 74/2009 (OV L 30, 100. lpp.), 51. panta 1. punkta, Komisijas 2006. gada 7. decembra Regulas (EK) Nr. 1975/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem (OV L 368, 74. lpp.), 23. panta un Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 141, 18. lpp.), 67. panta 1. punkta interpretācija – Atbalsts lauku attīstībai – Maksājumu samazināšana vai nepiešķiršana noteikumu neievērošanas gadījumā – Tīšas neatbilstības jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               jēdziens “tīšs pārkāpums” Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes 2003. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, 67. panta 1. punkta un Komisijas 2006. gada 7. decembra Regulas (EK) Nr. 1975/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem, 23. panta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas paredz savstarpējās atbilstības noteikumu pārkāpumu, ko ir pieļāvis atbalsta saņēmējs, kurš ir vēlējies panākt neatbilstības šiem noteikumiem situāciju vai kurš, nevēloties panākt šādu situāciju, ir pieļāvis iespējamību, ka tas varētu notikt. Savienības tiesības pieļauj tādu valsts tiesību normu, kas tāpat kā pamatlietā izvērtējamā norma piešķir ilgstošas pastāvīgas politikas esamības kritērijam augstu pierādījumu spēku, ja vien atbalsta saņēmējam attiecīgā gadījumā ir iespēja iesniegt pierādījumus par tīša elementa neesamību tā rīcībā;

               2)

               Regulas Nr. 796/2004 67. panta 1. punkts un Regulas Nr. 1975/2006 23. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja trešā persona, kas veic darbus saskaņā ar atbalsta saņēmēja rīkojumu, ir pārkāpusi savstarpējās atbilstības jomā pastāvošās prasības, minētais atbalsta saņēmējs var tikt atzīts par atbildīgu par šo pārkāpumu, ja viņš ir rīkojies tīši vai nolaidīgi šīs trešās personas izvēles, uzraudzības vai tai sniegto norāžu dēļ, neatkarīgi no minētās trešās personas rīcības tīšā vai nolaidīgā rakstura.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta C-683/15: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 27. jūnija rīkojums – Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 27. jūnija rīkojums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-683/15) (1)

   (2017/C 300/32)
   Tiesvedības valoda – poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 78, 29.2.2016.


title: Lieta T-320/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra spriedums — Fürstlich Castell’sches Domänenamt /ITSB — Castel Frères ( “CASTEL” ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “CASTEL” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Pieņemamība — Apelāciju padomē neizvirzīts absolūts atteikuma pamats — Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts)

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/20

         Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra spriedums — Fürstlich Castell’sches Domänenamt/ITSB — Castel Frères (“CASTEL”)
   (Lieta T-320/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “CASTEL” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Pieņemamība - Apelāciju padomē neizvirzīts absolūts atteikuma pamats - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts)
   2013/C 313/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell (Castell, Vācija) (pārstāvji — R. Kunze, G. Würtenberger un T. Wittmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — P. Geroulakos un G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Castel Frères SAS (Blanquefort, Francija) (pārstāvji — A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 4. maija lēmumu lietā R 962/2009-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell un Castel Frères SAS

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 4. maija lēmumu lietā R 962/2009-2;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell radušos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Castel Frères SAS sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 260, 25.9.2010.


title: apvienotās lietas no C-352/07 līdz C-356/07, no C-365/07 līdz C-367/07 un C-400/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA (C-352/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), piedaloties: Sanofi Aventis SpA, Sanofi Aventis SpA (C-353/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), IFB Stroder Srl (C-354/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Schering Plough SpA (C-355/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), piedaloties: Baxter SpA, Bayer SpA (C-356/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute, Simesa SpA (C-365/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), piedaloties: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, Abbott SpA (C-366/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Baxter SpA (C-367/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), piedaloties: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, un SALF SpA (C-400/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute (Direktīva 89/105/EEK — Pasākumu, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas, pārskatāmība — 4. pants — Cenu iesaldēšana — Cenu samazināšana)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA (C-352/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), piedaloties: Sanofi Aventis SpA, Sanofi Aventis SpA (C-353/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), IFB Stroder Srl (C-354/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Schering Plough SpA (C-355/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), piedaloties: Baxter SpA, Bayer SpA (C-356/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute, Simesa SpA (C-365/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), piedaloties: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, Abbott SpA (C-366/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Baxter SpA (C-367/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), piedaloties: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, un SALF SpA (C-400/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (apvienotās lietas no C-352/07 līdz C-356/07, no C-365/07 līdz C-367/07 un C-400/07) (1)

   (Direktīva 89/105/EEK - Pasākumu, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas, pārskatāmība - 4. pants - Cenu iesaldēšana - Cenu samazināšana)
   2009/C 141/09
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: A. Menarini — Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA (C-352/07), Sanofi Aventis SpA (C-353/07), IFB Stroder Srl (C-354/07), Schering Plough SpA (C-355/07), Bayer SpA (C-356/07), Simesa SpA (C-365/07), Abbott SpA (C-366/07), Baxter SpA (C-367/07), SALF SpA (C-400/07)
   Atbildētāji: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (OV L 40, 8. lpp.), 4. panta 1. un 2. punkta interpretācija — Zāļu cenu iesaldēšana — Procedūras, kas jāievēro gadījumā, kad tiek veikta cenas samazināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības, dalībvalsts kompetentās iestādes var pieņemt vispārpiemērojamus pasākumus visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas samazināšanai, pat ja pirms šo pasākumu pieņemšanas nav tikusi veikta šo cenu iesaldēšana;

               2)

               Direktīvas 89/105 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības, ir iespējams pieņemt pasākumus visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenu samazināšanai vairākas reizes gadā, kā arī to atkārtoti veikt vairākus gadus pēc kārtas;

               3)

               Direktīvas 89/105 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā, ka pasākumi visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenu kontrolei tiek pieņemti, pamatojoties uz paredzētajiem izdevumiem, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības un ka aprēķini ir pamatoti ar objektīviem un pārbaudāmiem apstākļiem;

               4)

               Direktīvas 89/105 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm, ievērojot šajā direktīvā noteikto pārskatāmības mērķi, kā arī minētajā tiesību normā norādītās prasības, ir jānosaka kritēriji, uz kuru pamata jāpārbauda šajā tiesību normā paredzētie makroekonomiskie apstākļi, un šie kritēriji var būt gan vienīgi izdevumi par zālēm, visi veselības aprūpes izdevumi vai arī cita veida izdevumi;

               5)

               Direktīvas 89/105 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           dalībvalstīm visos gadījumos ir jāparedz iespēja uzņēmumam, uz kuru attiecas visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanas vai pazemināšanas pasākums, pieprasīt izņēmumu no cenas, kas noteikta, ņemot vērā šos pasākumus;

                           —

                           tām ir jānodrošina, ka par katru šādu lūgumu tiek pieņemts argumentēts lēmums, un

                           —

                           attiecīgā uzņēmuma dalība lēmuma pieņemšanā sastāv no, pirmkārt, pienācīga īpašo apsvērumu pamatojuma, kas pamato lūgumu piemērot izņēmumu, iesniegšanas un, otrkārt, iesniedzot papildu sīkāku informāciju gadījumā, ja informācija, kas tika iesniegta lūguma pamatojumam, nav pietiekama.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.

      OV C 269, 10.11.2007.


title: Lieta C-133/05: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. martā

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/20

         Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. martā
   (Lieta C-133/05)
   (2005/C 143/29)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Austrijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Martins [D. Martin], pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 18. pants Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvā 2000/78, ar ko izveido vispārīgu ietvaru vienlīdzīgas attieksmes nodrošināšanai nodarbinātības jomā un darbā (1), jo tā līdz 2003. gada 2. decembrim nav pieņēmusi (visus) normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai valsts līmenī izpildītu direktīvas normas attiecībā uz diskrimināciju invaliditātes dēļ zemju līmenī, izņemot Vīni un Lejasaustriju, vai, jebkurā gadījumā, tā nav darījusi šos aktus zināmus Komisijai;

               2)

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Austrijas Republika nav veikusi visus pasākumus, lai valsts līmenī izpildītu pienākumus, ko uzliek direktīva attiecībā uz normām, kas skar diskrimināciju invaliditātes dēļ zemju līmenī, izņemot Vīni un Lejasaustriju, vai, jebkurā gadījumā, līdz šim nav darījusi šos aktus zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta T-138/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Schindler Holding u.c./Komsija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Liftu un mehānisko eskalatoru ierīkošanas un uzturēšanas tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām — Tirgu sadale — Cenu noteikšana)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/44

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Schindler Holding u.c./Komsija
   (Lieta T-138/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Liftu un mehānisko eskalatoru ierīkošanas un uzturēšanas tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām - Tirgu sadale - Cenu noteikšana)
   2011/C 269/96
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Schindler Holding Ltd (Hergiswil, Šveice); Schindler Management AG (Ebikon, Šveice); Schindler SA (Brisele, Beļģija); Schindler Deutschland Holding GmbH (Berlīne, Vācija); Schindler Sàrl (Luksemburga, Luksemburga); Schindler Liften BV (Hāga, Nīderlande) (pārstāvji — R. Bechtold, W. Bosch, U. Soltész un S. Hirsbrunner, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Mojzesowicz un R. Sauer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Simm un G. Kimberley)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 21. februāra Lēmumu C(2007) 512, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/E-1/38.823 — Lifti un mehāniskie eskalatori) vai, pakārtoti, samazināt prasītājiem piemēroto naudas sodu summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par prasību tiktāl, ciktāl to ir cēlusi Schindler Management AG;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Schindler Holding Ltd, Schindler SA, Schindler Deutschland Holding GmbH, Schindler Sàrl un Schindler Liften BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Schindler Management sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               5)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 155, 07.07.2007.


title: Lieta T-216/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. aprīlī — Telefónica /Komisija

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/54

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. aprīlī — Telefónica/Komisija
   (Lieta T-216/13)
   2013/C 156/100
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Telefónica, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez un E. Peinado Iríbar, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 23. janvāra lēmuma 1. un 2. pantu, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, vai pakārtoti

               —

               atzīt pārsūdzētā lēmuma 2. pantu par daļēji spēkā neesošu un samazināt piemērotā soda apmēru, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasībā tiek apstrīdēts tas pats lēmums, par kuru ir strīds lietā T-208/13 Portugal Telecom/Komisija.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus galvenos pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 101. pants:

                           —

                           Proti, apstrīdētajā lēmumā esot nepareizi piemērota judikatūra jautājumā par ierobežojumiem mērķa dēļ un esot pārkāpti nevainīguma prezumpcijas, pierādīšanas pienākuma un in dubio pro reo principi saistībā ar iegādes līguma 9. klauzulu. Proti, minētā klauzula esot saistīta ar darījumu un nav nedz skatāma, nedz piemērojama atrauti no šā darījuma un no grūto sarunu gaitas, kurās nemitīgi iesaistījās Portugāles valdība.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 101. pants:

                           —

                           Proti, esot izdarīta acīmredzama kļūda faktisko apstākļu vērtējumā un pārkāpts princips, ka pierādījumi ir vērtējami kopumā, saistībā ar kontekstu, kurā par klauzulu ir panākta vienošanās, iesaistīto pušu rīcību un tās mērķi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti pierādīšanas pienākuma un labas pārvaldības principi, aizskartas tiesības uz aizstāvību un nevainīguma prezumpciju saistībā ar pierādījumu par Portugāles valdības iesaistīšanos sarunās un lietā aplūkojamās klauzulas formulēšanā un saglabāšanā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 101. pants:

                           —

                           Proti, neesot pietiekami norādīts pamatojums un esot nepareizi izvērtēts klauzulas nolūks ierobežot konkurenci, kas ir vajadzīgs priekšnosacījums, lai tiktu izdarīts LESD 101. panta pārkāpums kaut vai mērķa dēļ.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 101. pants:

                           —

                           Proti, šajā lietā aplūkojamā klauzula neesot arī LESD 101. pantam pretrunā esošs ierobežojums seku dēļ.

                     Pakārtoti prasītāja vienlīdz apgalvo, ka esot pārkāpts samērīguma princips un princips, ka ir jānorāda pamatojums, kā arī izdarīta acīmredzama kļūda, nepieļaujot atbildību mīkstinošus apstākļus un tos nepietiekami izvērtējot.


title: Lieta T-15/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. janvārī — Group Nivelles /ITSB — Easy Sanitairy Solutions (Dušas notekcaurules attēls)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. janvārī — Group Nivelles/ITSB — Easy Sanitairy Solutions (Dušas notekcaurules attēls)
   (Lieta T-15/13)
   2013/C 108/72
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Group Nivelles (Gingelom, Beļģija) (pārstāvis — H. Jonkhout, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Easy Sanitairy Solutions BV (Losser, Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2012. gada 4. oktobra lēmumu lietā 2004/2010-3 un apstiprināt ITSB Anulēšanas nodaļas 2010. gada 23. septembra lēmumu lietā ICD 000007024, kas ir ticis paziņots 2010. gada 1. oktobrī, vajadzības gadījumā koriģējot tā pamatojumu.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: dizainparaugs, kas attēlo dušas notekcauruli — Kopienas dizainparaugs Nr. 107834-0025

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Easy Sanitairy Solutions BV

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 6/2002 4.–9. pants

      Anulēšanas nodaļas lēmums: dizainparaugu atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: Anulēšanas nodaļas lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Apelāciju padomes lēmums esot balstīts uz nepareizu pamatojumu un uz nepareizu faktisko salīdzinājuma mērogu


title: Lieta T-378/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 5. novembra spriedums — Capitalizaciones Mercantiles /ITSB — Leineweber ( “X” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “X” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “X” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Agrākas preču zīmes atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/27

         Vispārējās tiesas 2013. gada 5. novembra spriedums — Capitalizaciones Mercantiles/ITSB — Leineweber (“X”)
   (Lieta T-378/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “X” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “X” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Agrākas preču zīmes atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 367/49
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Capitalizaciones Mercantiles Ltda (Bogota, Kolumbija) (pārstāvji — J. Devaureix un L. Montoya Terán, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Leineweber GmbH & Co. KG (Herford, Vācija) (pārstāvji — S. Jackermeier un D. Wiedemann, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 15. maija lēmumu lietā R 1524/2011-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Leineweber GmbH & Co. KG un Capitalizaciones Mercantiles Ltda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Capitalizaciones Mercantiles Ltda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 366, 24.11.2012.


title: Lieta C-403/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 25. augustā iesniedza Administrativen sad – Varn (Bulgārija) – “Vekos Trade” AD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 25. augustā iesniedza Administrativen sad – Varn (Bulgārija) – “Vekos Trade”AD/Direktor na Direktsia“Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      (Lieta C-403/14)
      (2014/C 395/30)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad – Varn

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “Vekos Trade”AD

         Atbildētājs: Direktor na Direktsia“Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Ja administratīvajā praksē un judikatūrā tiek pārkāpti nodokļu neitralitātes, samērīguma un paļāvības aizsardzības principi, saskaņā ar kuriem pārdevējam – nosūtītājam atbilstoši pārvadāšanas līgumam – ir pienākums konstatēt saņēmēja paraksta patiesumu un noskaidrot, vai parakstītājs ir sabiedrību – ieguvēju – pārstāvoša persona, tās darbinieks ar atbilstošu amatu vai pilnvarota persona?

                  2)

                  Vai tādā lietā kā šī Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 138. panta 1. punktam ir tieša iedarbība, un vai valsts tiesa to drīkst tieši piemērot?

         (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-371/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Vestre Landsret (Dānija) 2007. gada 6. augusta rīkojumu — Danfoss A/S un AstraZeneca A/S / Skatteministeriet

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Vestre Landsret (Dānija) 2007. gada 6. augusta rīkojumu — Danfoss A/S un AstraZeneca A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-371/07)
   (2007/C 247/20)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa
   Vestre Landsret
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Danfoss A/S un AstraZeneca A/S

      Atbildētājs: Skatteministeriet

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Sestās PVN direktīvas (1) 17. panta 6. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesības liegt atskaitīt pievienotās vērtības nodokli par piegādēm, kas ir tikušas izmantotas, lai saistībā ar sanāksmēm sabiedrības ēdnīcā sniegtu maltītes uzņēmējdarbības partneriem un darbiniekiem, ir pakļautas nosacījumam, ka attiecīgais atskaitīšanas atteikums valsts tiesību aktos ir bijis paredzēts pirms direktīvas stāšanās spēkā un nodokļu iestādes šo iespēju ir praktiski izmantojušas, lai atteiktu tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli par šīm piegādēm?

               2)

               Vai, atbildot uz pirmo jautājumu, ir nozīme tam, ka ēdnīcas, kuras pārvalda sabiedrības, netika apliktas ar PVN atbilstoši valsts noteikumiem PVN jomā, kas attiecīgajā dalībvalstī bija spēkā pirms Sestās PVN direktīvas ieviešanas 1978. gadā, ka, ieviešot Sesto PVN direktīvu, netika grozīti valsts noteikumi saistībā ar atskaitīšanas izņēmumu un ka tikai tā rezultātā, ka ēdnīcām, kuras pārvalda sabiedrības, pēc Sestās PVN direktīvas ieviešanas radās pienākums maksāt PVN, atskaitīšanas izņēmuma noteikums varēja kļūt nozīmīgs attiecībā uz šāda veida uzņēmējdarbību?

               3)

               Vai izņēmums no atskaitīšanas tiesībām ir “saglabāts” Sestās PVN direktīvas 17. panta 6. punkta otrās daļas izpratnē, ja laikā no Sestās PVN direktīvas ieviešanas 1978. gadā līdz 1999. gadam tādas administratīvās prakses, kāda tiek aprakstīta pamata tiesvedībā, rezultātā pastāvēja tiesības atskaitīt PVN par attiecīgajiem izdevumiem?

               4)

               Vai Sestās PVN direktīvas 6. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma attiecas uz situāciju, kurā sabiedrība saistībā ar sanāksmēm sabiedrībā savā ēdnīcā bez maksas sniedz maltītes uzņēmējdarbības partneriem?

               5)

               Vai Sestās PVN direktīvas 6. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma attiecas uz situāciju, kurā sabiedrība saistībā ar sanāksmēm sabiedrībā savā ēdnīcā bez maksas sniedz maltītes saviem darbiniekiem?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV 1977 L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-271/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. jūnijā — H /Padome un citi

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/55

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. jūnijā — H/Padome un citi
   (Lieta T-271/10)
   ()
   2010/C 221/88
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: H (Catania, Itālija) (pārstāvji — C. Mereu un M. Velardo, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Policijas misija Bosnijā un Hercegovinā (“ESPM”)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto 2010. gada 7. aprīļa lēmumu un, ja nepieciešams, arī 2010. gada 30. aprīļa lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt prasītājam nodarīto kaitējumu, kas ir novērtēts EUR 30 000 apmērā, un

               —

               piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī maksāt procentus 8 % apmērā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamatojoties uz LESD 263. pantu, prasītājs ar šo prasības pieteikumu lūdz atcelt Eiropas Savienības Policijas misijas Bosnijā un Hercegovinā (ESPM) 2010. gada 7. jūlija lēmumu un, ja nepieciešams, arī 2010. gada 30. aprīļa apstiprinošo lēmumu, par prasītāja pārcelšanu no misijas Sarajevā galvenā štāba uz Banjalukas reģionālo biroju, kā arī par prasītāja pazemināšanu. Turklāt prasītājs, pamatojoties uz LESD 340. pantu, lūdz piespriest kaitējuma atlīdzību EUR 30 000 apmērā.
   Prasītājs apgalvo, ka Vispārējai tiesai ir kompetence lemt šajā lietā, pamatojoties uz Civildienesta tiesas 2006. gada 9. oktobra rīkojumu lietā F-53/06 Gualtieri/Komisija.
   Savu prasījumu atbalstam prasītājs izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka nepareizi ir izmantotas pilnvaras, jo viņa pārcelšanai nebija objektīva iemesla.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir nepilnīgs pamatojuma trūkuma dēļ, jo Eiropas Savienības Policijas misija Bosnijā un Hercegovinā nenorādīja ar pārcelšanu saistīto operatīvo iemeslu pamatojumu.
   Treškārt, pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo nebija vajadzīgs prokuroru steidzami pārcelt uz reģionālo biroju Banjalukā.
   Turklāt pārkāpts Padomes 2009. gada 8. decembra Lēmums 2009/906/KĀDP (1), jo misijas vadītājam nebija tiesību pārcelt personālu, bet gan tikai nodrošināt personāla ikdienas vadību.
   Visbeidzot, prasītājs lūdz piespriest atlīdzību sakarā ar psiholoģisko vardarbību.

      (1)  Padomes 2009. gada 8. decembra Lēmums 2009/906/KĀDP par Eiropas Savienības policijas misiju (EUPM) Bosnijā un Hercegovinā (BiH) (OV L 322, 22. lpp.).


title: Lieta T-564/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 5. septembra rīkojums — Farage /Parlaments un Buzek (Institucionālās tiesības — Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja lēmums, ar kuru Eiropas Parlamenta deputātam tiek atceltas tiesības uz dienas naudu uz desmit dienām — Eiropas Parlamenta Juridisko lietu komisijas lēmums atzīt par nepieņemamu deputāta lūgumu aizstāvēt savu parlamentāro imunitāti — Acīmredzama Vispārējās tiesas kompetences neesamību — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/25

      Vispārējās tiesas 2012. gada 5. septembra rīkojums — Farage/Parlaments un Buzek

      (Lieta T-564/11) (1)

      (Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja lēmums, ar kuru Eiropas Parlamenta deputātam tiek atceltas tiesības uz dienas naudu uz desmit dienām - Eiropas Parlamenta Juridisko lietu komisijas lēmums atzīt par nepieņemamu deputāta lūgumu aizstāvēt savu parlamentāro imunitāti - Acīmredzama Vispārējās tiesas kompetences neesamību - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2012/C 331/47)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Nigel Paul Farage (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — P. Bennett, solicitor)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji — N. Lorenz un D. Moore) un Jerzy Buzek (Brisele, Beļģija)

         Priekšmets

      Prasība atcelt, pirmkārt, Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2010. gada 2. marta lēmumu, ar kuru prasītājam tiek atceltas tiesības uz dienas naudu uz desmit dienām, otrkārt, atcelt Parlamenta prezidija 2010. gada 24. marta lēmumu, ar kuru apstiprināts iepriekš minētais Parlamenta priekšsēdētāja lēmums, treškārt, atcelt Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja lēmumu atzīt par nepieņemamu prasītāja lūgumu aizstāvēt savu parlamentāro imunitāti, ceturtkārt, atcelt neidentificētu Parlamenta lēmumu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Nigel Paul Farage sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 25, 28.01.2012.