title: Lieta C-668/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 28. novembrī Viridis Pharmaceutical Ltd. iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 15. septembra spriedumu lietā T-276/16 Viridis Pharmaceutical Ltd./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/10

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 28. novembrīViridis Pharmaceutical Ltd. iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 15. septembra spriedumu lietā T-276/16 Viridis Pharmaceutical Ltd./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   (Lieta C-668/17 P)
   (2018/C 083/16)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Viridis Pharmaceutical Ltd. (pārstāvji: C. Spintig, advokāts, S. Pietzcker, advokāts, M. Prasse, advokāte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) un Hecht-Pharma GmbH

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas otrās palātas spriedumu;

               2.

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               3.

               piespriest EUIPO atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus;

                  pakārtoti: lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja ar šo apelācijas sūdzību iebilst, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētajā nolēmumā vairākkārt esot pārkāpusi Eiropas Savienības preču zīmes regulu (turpmāk tekstā – Regula 2017/1001) (1).
   Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmā teikuma pirmās daļas pārkāpumu. Vispārējā tiesa esot kļūdaini pieņēmusi, ka attiecībā uz zālēm reģistrētas preču zīmes tiesības saglabājoša izmantošana var pastāvēt vienīgi tad, ja ir izsniegta nepieciešamā zāļu tirdzniecības atļauja. Vispārējā tiesa šo pašu tiesību normu ir pārkāpusi arī tādējādi, ka tā Eiropas Savienības preču zīmes izmantošanu klīniskās izpētes ietvaros saskaņā ar Direktīvas 2001/83/EK (2) 8. panta 3. punkta i) apakšpunktu ir kvalificējusi kā pilnībā iekšēju un līdz ar to ne kā faktisko izmantošanu.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmā teikuma otrās daļas pārkāpumu. Vispārējā tiesa kļūdaini uzskatījusi, ka ar klīnisko izpēti, lai sagatavotos zāļu tirdzniecības atļaujas pieteikuma iesniegšanai, nevar tikt attaisnota preču zīmes neizmantošana, ja klīniska izpēte ir pasūtīta ilgu laiku pēc preču zīmes reģistrācijas un/vai ja netiek tērēti tik lieli finanšu līdzekļi, cik nepieciešams, lai pēc iespējas ātrāk pabeigtu klīnisko izpēti.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV 2001, L 311, 67. lpp.).


title: Lieta C-19/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 5. janvārī MS iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 31. maija rīkojumu lietā T-17/16 MS/Komisija

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/16

         Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 5. janvārīMS iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 31. maija rīkojumu lietā T-17/16 MS/Komisija
   (Lieta C-19/18 P)
   (2018/C 083/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: MS (pārstāve: L. Levi, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 31. maija rīkojumu lietā T-17/16;

               —

               rezultātā nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par tajā pirmajā instancē celto prasību pēc būtības, vai arī – ja Tiesa uzskatītu, ka lieta ir izskatāmā stāvoklī, – apmierināt prasījumus, kurus apelācijas sūdzības iesniedzējs ir izvirzījis pirmajā instancē, un tādējādi:

               —

               atzīt Komisijas ārpuslīgumisko atbildību, pamatojoties uz LESD 268. pantu un 340. panta otro daļu;

               —

               likt iesniegt dokumentus, kurus Komisija ir atzinusi par konfidenciāliem un kuri ir uzskatāmi par izslēgšanas lēmuma nepieciešamo pamatojumu;

               —

               piespriest atlīdzināt morālo kaitējumu, ko ir radījusi Komisijas nepareizā rīcība un kas ex aequo et bono ir novērtēts EUR 20 000 apmērā;

               —

               uzdot Komisijai gan publicēt vēstuli ar atvainošanos apelācijas sūdzības iesniedzējam, gan no jauna iekļaut viņu Team Europe;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pārsūdzētajā rīkojumā Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz pirmajā instancē celtās prasības par zaudējumu atlīdzību pamatojuma juridisko kvalifikāciju un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.
   Pārsūdzētajā rīkojumā Vispārējā tiesa ir arī pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz vēstules par vienošanos juridisko kvalifikāciju un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu. Tā ir sagrozījusi lietas materiālus.


title: Lieta C-695/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. decembrī iesniedza Helsingin käräjäoikeus (Somija) – Likvidējamā Metirato Oy/Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 12. decembrī iesniedza Helsingin käräjäoikeus (Somija) – Likvidējamā Metirato Oy/Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

   (Lieta C-695/17)
   (2018/C 083/17)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Helsingin käräjäoikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Likvidējamā Metirato Oy

      Atbildētājas: Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas [2010/24/ES] (1) 13. panta 1. punkts, ciktāl tajā paredzēts, ka prasījumus, kurus piedzen, pamatojoties uz piedziņas pieprasījumu, pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī apstrādā tā, it kā tie būtu pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts prasījumi, ir jāinterpretē tādējādi:

                           a)

                           ka pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts ir arī lietas dalībniece tiesvedībā tiesā par piedziņas rezultātā samaksāto summu atgriešanu maksātnespējīgā parādnieka mantā vai

                           b)

                           ka pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts tikai nodrošina prasījuma piedziņu izpildes procesā un piesaka prasījumu faktiskajā maksātnespējas procesā, bet ar maksātnespēju saistītā apstrīdēšanas prasībā, kas attiecas uz maksātnespējīgā parādnieka mantā ietilpstošiem aktīviem, atbildētāja ir pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts?

               2)

               Vai direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka citas valsts prasījumus, kas pamatojas uz piedziņas pieprasījumu, piedzen ar tādiem pašiem līdzekļiem, tomēr tā, ka piedzītie aktīvi paliek šķirti un nesajaucas ar pieprasījuma saņēmējas valsts aktīviem, vai tādējādi, ka tos piedzen līdztekus pieprasījuma saņēmējas valsts prasījumiem tā, ka tie sajaucas ar šīs valsts aktīviem? Citiem vārdiem sakot, vai direktīvas mērķis ir tikai aizliegt izturēties mazāk labvēlīgi pret citas valsts prasījumiem?

               3)

               Vai strīdu par apstrīdēšanu maksātnespējas procesā var pielīdzināt domstarpībām par izpildes pasākumiem direktīvas 14. panta 2. punkta izpratnē un vai no tā var secināt, ka saskaņā ar direktīvu pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts ir atbildētāja arī šajā strīdā?

      (1)  Padomes Direktīva 2010/24/ES (2010. gada 16. marts) par savstarpēju palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem, un citiem pasākumiem (OV 2010, L 84, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-654/16, C-657/16 un C-658/16: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 11. janvāra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Amber Capital Italia Sgr SpA (C-654/16), Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP (C-658/16), The Liverpool Limited Partnership (C-658/16), Elliot Associates LP (C-658/16)/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sabiedrību tiesības — Direktīva 2004/25/EK — Pārņemšanas piedāvājumi — 5. panta 4. punkta otrā daļa — Iespēja mainīt piedāvājuma cenu tādos apstākļos un saskaņā ar tādiem kritērijiem, kas ir skaidri noteikti — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts noteikt tādu piedāvājuma cenu, kāda konstatēta kolūzijas gadījumā starp piedāvātāju vai personām, kuras rīkojas saskaņoti ar piedāvātāju, un vienu vai vairākiem pārdevējiem — “Skaidri noteikta kritērija” jēdziens)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/8

         Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 11. janvāra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Amber Capital Italia Sgr SpA (C-654/16), Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP (C-658/16), The Liverpool Limited Partnership (C-658/16), Elliot Associates LP (C-658/16)/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Apvienotās lietas C-654/16, C-657/16 un C-658/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sabiedrību tiesības - Direktīva 2004/25/EK - Pārņemšanas piedāvājumi - 5. panta 4. punkta otrā daļa - Iespēja mainīt piedāvājuma cenu tādos apstākļos un saskaņā ar tādiem kritērijiem, kas ir skaidri noteikti - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts noteikt tādu piedāvājuma cenu, kāda konstatēta kolūzijas gadījumā starp piedāvātāju vai personām, kuras rīkojas saskaņoti ar piedāvātāju, un vienu vai vairākiem pārdevējiem - “Skaidri noteikta kritērija” jēdziens))
   (2018/C 083/10)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Amber Capital Italia Sgr SpA (C-654/16), Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP (C-658/16), The Liverpool Limited Partnership (C-658/16) un Elliot Associates LP (C-658/16)

      Atbildētāja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      piedaloties: Hitachi Railltaly Investments Sri, Hitachi Railltaly SpA, Ansaldo Sts SpA (C-654/16) un Finmeccanica SpA

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/25/EK (2004. gada 21. aprīlis) par pārņemšanas piedāvājumiem 5. panta 4. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds aplūkots pamatlietā, kas ļauj valsts uzraudzības iestādei palielināt pārņemšanas piedāvājuma cenu kolūzijas gadījumā starp piedāvātāju vai personām, kuras rīkojas saskaņoti ar piedāvātāju, un vienu vai vairākiem pārdevējiem, attiecībā uz cenu, kāda tādējādi var tikt noteikta, paredzot vienīgi to, ka tā atbilst cenai, kādu konstatējusi šī iestāde, ja vien šo cenu var pietiekami skaidri, precīzi un paredzami secināt no valsts tiesiskā regulējuma kopuma, izmantojot valsts tiesībās atzītas interpretācijas metodes.

      (1)  OV C 121, 18.4.2017.


title: Lieta C-269/17: Tiesas 2017. gada 14. novembra rīkojums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Andreas Niemeyer/Brussels Airlines SA/NV

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/18

         Tiesas 2017. gada 14. novembra rīkojums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Andreas Niemeyer/Brussels Airlines SA/NV

   (Lieta C-269/17) (1)

   (2018/C 083/26)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 318, 25.9.2017.


title: Lieta C-678/16 P: Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 18. janvāra rīkojums – Monster Energy Company/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (Apelācija — Reglaments — 181. pants — Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “HotoGo self-heating can technology” — Kombinēta preču zīme — Reģistrācijas pieteikums — Iebildumi — Noraidīšana — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/8

         Tiesas (astotā palāta) 2018. gada 18. janvāra rīkojums – Monster Energy Company/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   (Lieta C-678/16 P) (1)

   ((Apelācija - Reglaments - 181. pants - Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “HotoGo self-heating can technology” - Kombinēta preču zīme - Reģistrācijas pieteikums - Iebildumi - Noraidīšana - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība))
   (2018/C 083/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Monster Energy Company (pārstāvis: P. Brownlow, Solicitor)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: A. Folliard-Monguiral)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 144, 8.5.2017.


title: Lieta C-705/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. decembrī iesniedza Svea hovrätt (Zviedrija) – Patent-och registreringsverket/Mats Hansson

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. decembrī iesniedza Svea hovrätt (Zviedrija) – Patent-och registreringsverket/Mats Hansson

   (Lieta C-705/17)
   (2018/C 083/19)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Svea hovrätt

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Patent-och registreringsverket

      Atbildētājs: Mats Hansson

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Preču zīmju direktīvas (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka visu atbilstošo faktoru visaptverošo vērtējumu, kas jāveic sajaukšanas iespējas vērtējuma ietvaros, var ietekmēt tas, ka preču zīmes elements ir tieši izslēgts no reģistrācijas sniegtās aizsardzības, proti, reģistrācijas brīdī ir reģistrēta tā sauktā atruna?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai šādā gadījumā atruna var ietekmēt visaptverošo vērtējumu tādā ziņā, ka kompetentā iestāde attiecīgo elementu ņem vērā, tomēr piešķir tam mazāku nozīmi, neuzskatot to par tādu, kam ir atšķirtspēja, pat ja faktiski minētajam elementam attiecībā uz agrāko preču zīmi piemistu atšķirtspēja un tas būtu atpazīstams?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, savukārt uz otro jautājumu noraidoša, vai atruna jebkādā citā veidā var ietekmēt visaptverošo vērtējumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2008, L 299, 25. lpp.).


title: Lieta C-101/17 P: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 14. decembra rīkojums – Verus Eood/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Maquet GmbH (Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LUCEO” — Atzīšana par spēkā neesošu)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/9

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 14. decembra rīkojums – Verus Eood/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Maquet GmbH

   (Lieta C-101/17 P) (1)

   ((Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LUCEO” - Atzīšana par spēkā neesošu))
   (2018/C 083/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Verus Eood (pārstāvis: C. Pfitzer, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: A. Schifko), Maquet GmbH (pārstāvis: N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Telefónica EOOD atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 195, 19.6.2017.


title: Lieta C-499/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 17. augustā Miguel Torres, SA iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 31. maija spriedumu lietā T-637/15 Alma-The Soul of Italian Wine/EUIPO – Miguel Torres

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/9

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 17. augustāMiguel Torres, SA iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2017. gada 31. maija spriedumu lietā T-637/15 Alma-The Soul of Italian Wine/EUIPO – Miguel Torres

   (Lieta C-499/17 P)
   (2018/C 083/13)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Miguel Torres, SA (pārstāvji: A. von Mühlendahl, advokāts, J. Güell Serra, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Alma-The Soul of Italian Wine LLLP, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Tiesa (septītā palāta) ar 2017. gada 14. decembra rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-420/17: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 8. decembra rīkojums – Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/18

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 8. decembra rīkojums – Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-420/17) (1)

   (2018/C 083/28)
   Tiesvedības valoda – franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  JO C 300, 11.9.2017.


title: Lieta C-249/15: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wind 1014 GmbH, Kurt Daell/Skatteministeriet (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 56. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Ierobežojumi — Mehāniskais transportlīdzeklis, ko dalībvalsts rezidents iegādājas līzingā no citā dalībvalstī reģistrētas līzinga sabiedrības — Reģistrācijas nodoklis, ko aprēķina proporcionāli automobiļa lietošanas ilgumam — Nepieciešamība saņemt valsts nodokļu iestāžu atļauju pirms nodošanas satiksmē — Attaisnojums — Nodokļu tiesību normu apiešanas, kā arī to krāpnieciskas vai ļaunprātīgas piemērošanas novēršana — Dalībvalsts nodokļu kompetences saglabāšana — Samērīgums)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/2

         Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wind 1014 GmbH, Kurt Daell/Skatteministeriet

   (Lieta C-249/15) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 56. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Ierobežojumi - Mehāniskais transportlīdzeklis, ko dalībvalsts rezidents iegādājas līzingā no citā dalībvalstī reģistrētas līzinga sabiedrības - Reģistrācijas nodoklis, ko aprēķina proporcionāli automobiļa lietošanas ilgumam - Nepieciešamība saņemt valsts nodokļu iestāžu atļauju pirms nodošanas satiksmē - Attaisnojums - Nodokļu tiesību normu apiešanas, kā arī to krāpnieciskas vai ļaunprātīgas piemērošanas novēršana - Dalībvalsts nodokļu kompetences saglabāšana - Samērīgums))
   (2018/C 083/02)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Wind 1014 GmbH, Kurt Daell

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Rezolutīvā daļa

   LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums un administratīvā prakse kā pamatlietā, atbilstoši kuram

               —

               transportlīdzeklis, kas ir iegādāts līzingā no citā dalībvalstī reģistrētas līzinga sabiedrības, ko satiksmē uz pagaidu laiku pirmajā dalībvalstī izmanto šīs dalībvalsts rezidents un par ko tiek samaksāts reģistrācijas nodoklis, kuru aprēķina proporcionāli šīs izmantošanas ilgumam, attiecībā uz šo maksājumu ir pakļauts nosacījumam, ka ir jāsaņem pirmās dalībvalsts nodokļu iestāžu iepriekšēja atļauja, bez kuras minēto transportlīdzekli principā nevar nodot satiksmē tās teritorijā, un

               —

               iespēja nekavējoties šādu transportlīdzekli nodot satiksmē šajā pirmajā dalībvalstī, kamēr tiek izskatīts nodokļa maksātāja pieteikums tam piemērot reģistrācijas nodokļa maksājumu par minēto transportlīdzekli, kas ir proporcionāls tā izmantošanas ilgumam pirmajā dalībvalstī, ir pakļauta nosacījumam, ka avansā tiek samaksāta visa reģistrācijas nodokļa summa, tomēr ar nosacījumu, ka pārmaksātā summa, tai pieskaitot procentus, tiks atmaksāta, ja un sākot no brīža, kad minētās nodokļu iestādes būs sniegušas atļauju nodokļa maksātājam veikt reģistrācijas nodokļa, kas ir aprēķināts proporcionāli šim izmantošanas ilgumam, maksājumu.

      (1)  OV C 245, 27.7.2015.


title: Lieta T-250/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra spriedums – avanti/EUIPO (“avanti”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “avanti” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/21

         Vispārējās tiesas 2018. gada 23. janvāra spriedums – avanti/EUIPO (“avanti”)
   (Lieta T-250/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “avanti” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
   (2018/C 083/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: avanti GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: M. Bahmann, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 14. februāra lēmumu lietā R 801/2016–5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “avanti” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Avanti GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 195, 19.6.2017.


title: Lieta C-536/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 11. septembrī Josel, SL iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-333/15 Josel/EUIPO – Nationale-Nederlanden Nederland

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/10

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 11. septembrīJosel, SL iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-333/15 Josel/EUIPO – Nationale-Nederlanden Nederland

   (Lieta C-536/17 P)
   (2018/C 083/14)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Josel, SL (pārstāvis: J. Güell Serra, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Nationale-Nederlanden Nederland BV

   Tiesa (devītā palāta) ar 2018. gada 17. janvāra rīkojumu ir atzinusi apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta C-724/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. decembrī iesniedza Korkein oikeus (Somija) – Vantaan kaupunki/Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. decembrī iesniedza Korkein oikeus (Somija) – Vantaan kaupunki/Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

   (Lieta C-724/17)
   (2018/C 083/21)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vantaan kaupunki

      Atbildētāji: Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jautājums, kas ir atbildīgs par zaudējumiem, kuri radušies LESD 101. pantā aizliegtas darbības dēļ, ir jānoskaidro, [oriģ. 20. lpp.] tieši piemērojot šo pantu vai pamatojoties uz valsts tiesību normām?

               2)

               Ja par zaudējumiem atbildīgās personas nosaka, tieši piemērojot LESD 101. pantu, vai par zaudējumiem ir atbildīgas personas, uz kurām attiecas šajā tiesību normā minētais “uzņēmuma” jēdziens? Vai, nosakot par zaudējumiem atbildīgās personas, ir jāpiemēro tie paši principi, ko Tiesa ir piemērojusi, nosakot atbildīgās personas lietās par naudas sodiem, un saskaņā ar kuriem atbildību it īpaši var pamatot ar piederību vienai saimnieciskai vienībai vai ar saimniecisko pēctecību?

               3)

               Ja par zaudējumiem atbildīgās personas nosaka, pamatojoties uz dalībvalsts tiesību normām, vai Savienības tiesību efektivitātes prasībai ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru sabiedrība, kas pēc tam, kad ir iegādājusies visas LESD 101. pantā aizliegta karteļa dalībnieces sabiedrības akcijas, ir likvidējusi šo sabiedrību un turpinājusi tās saimniecisko darbību, nav atbildīga par zaudējumiem, kurus nodarījusi tāda likvidētās sabiedrības darbība, kas ierobežo konkurenci, lai gan panākt atlīdzinājumu no likvidētās sabiedrības būtu praktiski neiespējami vai pārmērīgi grūti? Vai efektivitātes prasība neļauj interpretēt dalībvalsts tiesisko regulējumu tādējādi, ka ir jāizpilda atbildības par zaudējumiem nosacījums, ka uzņēmuma reorganizācija raksturotajā veidā ir notikusi nelikumīgi vai mākslīgi, lai izvairītos no pienākuma atlīdzināt zaudējumus saskaņā ar konkurences tiesībām, vai citā negodīgā veidā vai vismaz ka uzņēmuma reorganizācijas laikā sabiedrība ir zinājusi vai tai būtu bijis jāzina par [oriģ. 21. lpp.] konkurences noteikumu pārkāpumu?


title: Lieta T-15/18: Prasība, kas celta 2018. gada 17. janvārī – OCU/ECB

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/22

         Prasība, kas celta 2018. gada 17. janvārī – OCU/ECB
   (Lieta T-15/18)
   (2018/C 083/33)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madride, Spānija) (pārstāvji: E. Martínez Martínez un C. López-Mélida de Ramón, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ECB sniegt pieprasītos dokumentus to pilnajā vai konfidenciālajā versijā;

               —

               piespriest Eiropas Centrālai bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs prasības priekšmets ir 2017. gada 17. novembra lēmuma ar reģistrācijas numuru LS/MD/17/428, ar kuru tika noraidīts prasītājas 2017. gada 14. septembrī iesniegtais “Atkārtotais pieteikums par piekļuvi ECB dokumentiem”, atcelšana; tā vietā tiek lūgts uzdot nekavējoties izsniegt pieprasītos dokumentus attiecībā uz uzņēmuma Banco Popular Español S.A. noregulējuma shēmas pieņemšanu.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza vienu pamatu, kas ir balstīts uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punktā paredzētajām pamattiesībām uz labu pārvaldību, kuras izpaužas kā piekļuve dokumentiem, lai pienācīgi īstenotu tiesības uz aizstāvību.


title: Lieta C-270/16: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Juzgado de lo Social n° 1 de Cuenca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Carlos Enrique Ruiz Conejero/Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punkts — Aizliegums diskriminēt invaliditātes dēļ — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka ar zināmiem nosacījumiem darbinieku var atlaist no darba epizodiskas prombūtnes dēļ, pat ja tā ir pamatota — Darbinieka prombūtne, kas ir radusies slimības saistībā ar viņa invaliditāti dēļ — Atšķirīga attieksme invaliditātes dēļ — Netieša diskriminācija — Pamatojums — Cīņa pret neierašanos darbā — Atbilstošs raksturs — Samērīgums)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/3

         Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Carlos Enrique Ruiz Conejero/Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal

   (Lieta C-270/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punkts - Aizliegums diskriminēt invaliditātes dēļ - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka ar zināmiem nosacījumiem darbinieku var atlaist no darba epizodiskas prombūtnes dēļ, pat ja tā ir pamatota - Darbinieka prombūtne, kas ir radusies slimības saistībā ar viņa invaliditāti dēļ - Atšķirīga attieksme invaliditātes dēļ - Netieša diskriminācija - Pamatojums - Cīņa pret neierašanos darbā - Atbilstošs raksturs - Samērīgums))
   (2018/C 083/03)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Carlos Enrique Ruiz Conejero

      Atbildētāji: Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir aizliegts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka darba devējs var atlaist no darba darbinieku attaisnotas, bet atkārtotas prombūtnes no darba dēļ situācijā, kad šī prombūtne ir radusies ar invaliditāti saistītu saslimšanu dēļ, no kurām cieš šis darbinieks, ja vien šis tiesiskais regulējums, lai gan tas ir paredzēts leģitīma mērķa sasniegšanai cīņā pret prombūtni no darba, nepārsniedz nepieciešamo, lai sasniegtu šo mērķi, bet tas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta T-16/18: Prasība, kas celta 2018. gada 17. janvārī – Activos e Inversiones Monterroso/VNV

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/22

         Prasība, kas celta 2018. gada 17. janvārī – Activos e Inversiones Monterroso/VNV
   (Lieta T-16/18)
   (2018/C 083/34)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Activos e Inversiones Monterroso, S.L. (Pantoja, Spānija) (pārstāvis: S. Rodríguez Bajón, advokāts)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pieņemt nolēmumu, ar kuru tiktu atcelts VNV 2017. gada 8. novembra lēmums;

               —

               piešķirt prasītājai piekļuvi lietas materiāliem, kā prasīts prasības pieteikumā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               2017. gada 8. novembra lēmumā VNV skaidri jauc vispārīgās tiesības piekļūt dokumentiem, uz kurām var atsaukties ikviens Eiropas Savienības pilsonis, ar konkrētākajām tiesībām iepazīties ar lietas materiāliem, kuras savukārt var izmantot tikai šo lietas materiālu procedūrā iesaistītās personas. VNV apgalvojums, ka abu tiesību gadījumā prasītāja var piekļūt vienam un tam pašam dokumentu kopumam, esot prettiesisks.
               Tiesības iepazīties ar lietas materiāliem skaidri atšķiras no tiesībām piekļūt dokumentiem. Pirmās no tām ir vienas no tiesībām, kas ietilpst Eiropas Savienības Pamattiesību hartā noteiktajās “tiesībās uz labu pārvaldību”, savukārt otrās ir krietni vien vispārīgāka rakstura autonomas tiesības, kas ir saistītas ar publiskās pārskatāmības principu.

               2.

               Šīs abu tiesību starpā esošās atšķirības dēļ šo tiesību subjektu loks un tvērums ir atšķirīgi, un tādējādi tiesības iepazīties ar lietas materiāliem var pieprasīt tikai attiecīgajā procedūrā iesaistītās personas, savukārt tiesības piekļūt dokumentiem ir atzītas ikvienam Eiropas Savienības pilsonim attiecībā uz Savienības iestāžu dokumentiem.

               3.

               Atšķirīgais šo tiesību tvērums noteikti nozīmē, ka arī katrām šīm tiesībām piemērojamie izņēmumi ir atšķirīgi. Tādējādi viens no izņēmumiem no tiesībām piekļūt dokumentiem ir tāds, ka šī piekļuve nedrīkst aizskart iesaistīto uzņēmumu “komerciālās intereses”, savukārt tiesības iepazīties ar lietas materiāliem ir ierobežotas tādējādi, ka to izmantošana nedrīkst aizskart procedūrā iesaistīto sabiedrību “komercnoslēpumus”. Šajā ziņā ir pamatota atšķirība starp, bez šaubām, plašo jēdzienu “komerciālās intereses” un krietni vien šaurāko jēdzienu “komercnoslēpums”, kas attiecas uz kāda konkrēta uzņēmuma zināšanu kopumu, kas ir zināms ļoti konkrētam personu lokam un kura izpaušana var šim uzņēmumam kaitēt. Šajā ziņā komercnoslēpumu esamība ir jāizsver kopā ar pārējām iesaistītajām interesēm kā, piemēram, tiesībām uz aizstāvību.

               4.

               Savukārt konfidencialitātes esamība kā vēl viens izņēmums no tiesībām iepazīties ar lietas materiāliem ir arīdzan jāpamato, un tai ir virkne ierobežojumu, kas jāņem vērā. Proti, nevar automātiski atsaukties uz konfidencialitāti, lai liegtu tiesības iepazīties ar lietas materiāliem; šai piemērošanai jābūt pamatotai, taču šajā gadījumā tā tas nav.

               5.

               Šajā gadījumā lēmuma izšķirošajam aspektam jābūt galvenokārt Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta b) apakšpunkta piemērošanai, un līdz ar to Regulas Nr. 806/2014 piemērošanā VNV ir jāņem vērā šīs regulas 90. panta 4. punkts, nevis 90. panta 1. punkts.


title: Lieta C-363/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 17. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Nelikumīgs un ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts — Atgūšanas pienākums — LESD 108. panta 2. punkta otrā daļa — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 14. panta 3. punkts — Par bankrotējušu atzīta sabiedrība, kas ir saņēmusi valsts atbalstu — Maksātnespējas procedūras — Prasījumu reģistrēšana prasījumu sarakstā — Uzņēmuma darbības izbeigšana — Bankrota procedūras apturēšana, lai izvērtētu saimnieciskās darbības atjaunošanas iespēju — Pienākums informēt — Neizpilde)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 17. janvāra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-363/16) (1)

   ((Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Nelikumīgs un ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts - Atgūšanas pienākums - LESD 108. panta 2. punkta otrā daļa - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 14. panta 3. punkts - Par bankrotējušu atzīta sabiedrība, kas ir saņēmusi valsts atbalstu - Maksātnespējas procedūras - Prasījumu reģistrēšana prasījumu sarakstā - Uzņēmuma darbības izbeigšana - Bankrota procedūras apturēšana, lai izvērtētu saimnieciskās darbības atjaunošanas iespēju - Pienākums informēt - Neizpilde))
   (2018/C 083/04)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouchagiar un B. Stromsky)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji: K. Boskovits un V. Karra)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Paredzētajos termiņos neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Komisijas Lēmumu 2012/541/ES (2012. gada 22. februāris) par valsts atbalstu SA.26534 (C 27/2010, ex ΝΝ 6/2009), ko Grieķija piešķīrusi uzņēmumam United Textiles SA, un pietiekami neinformējot Eiropas Komisiju par pasākumiem, kas veikti, piemērojot šo lēmumu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti minētā lēmuma 2.–4. pantā, kā arī Līgumā par Eiropas Savienības darbību.

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 305, 22.8.2016.


title: Lieta C-676/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 17. janvāra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CORPORATE COMPANIES s.r.o./Ministerstvo financí ČR (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanšu sistēmas izmantošanas noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un terorisma finansēšanai nepieļaušana — Direktīva 2005/60/EK — Piemērošanas joma — 2. panta 1. punkta 3) apakšpunkta c) punkts un 3. panta 7. punkta a) apakšpunkts — Uzņēmuma darbības joma, ko veido komercreģistrā ierakstītu sabiedrību pārdošana, kuras ir dibinātas tikai pārdošanas mērķiem — Pārdošana, kas veikta kā uzņēmuma dalības iepriekš dibinātā sabiedrībā nodošana)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 17. janvāra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CORPORATE COMPANIES s.r.o./Ministerstvo financí ČR

   (Lieta C-676/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Finanšu sistēmas izmantošanas noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un terorisma finansēšanai nepieļaušana - Direktīva 2005/60/EK - Piemērošanas joma - 2. panta 1. punkta 3) apakšpunkta c) punkts un 3. panta 7. punkta a) apakšpunkts - Uzņēmuma darbības joma, ko veido komercreģistrā ierakstītu sabiedrību pārdošana, kuras ir dibinātas tikai pārdošanas mērķiem - Pārdošana, kas veikta kā uzņēmuma dalības iepriekš dibinātā sabiedrībā nodošana))
   (2018/C 083/06)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: CORPORATE COMPANIES s.r.o..

      Atbildētāja: Ministerstvo financí ČR

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/60/EK (2005. gada 26. oktobris) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai, 2. panta 1. punkta 3) apakšpunkta c) punkts, to lasot kopā ar šīs direktīvas 3. panta 7. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs tiesību normas attiecas uz tādu personu kā pamatlietā aplūkotā, kuras uzņēmējdarbības pamatā ir tādu sabiedrību pārdošana, ko šī persona pati ir izveidojusi, nepastāvot tās potenciālo klientu iepriekšējam pieprasījumam, ar mērķi pārdot šīs sabiedrības saviem klientiem, pārdošanu īstenojot ar sev piederošu kapitāldaļu pārdodamajā sabiedrībā nodošanu.

      (1)  OV C 86, 20.3.2017.


title: Lieta C-45/17: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Frédéric Jahin/Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kapitāla brīva aprite — LESD 63. un 65. pants — Regula (EK) Nr. 883/2004 — 11. pants — Maksājumi par ienākumiem no kapitāla, kas ir iesaistīts dalībvalsts sociālā nodrošinājuma finansējumā — Atbrīvojums Eiropas Savienības pilsoņiem, kas apdrošināti citas dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmā — Trešās valsts sociālā nodrošinājuma sistēmā apdrošinātas fiziskās personas — Atšķirīga attieksme — Ierobežojums — Pamatojums)

text:
               5.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 83/5

         Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Frédéric Jahin/Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

   (Lieta C-45/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kapitāla brīva aprite - LESD 63. un 65. pants - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 11. pants - Maksājumi par ienākumiem no kapitāla, kas ir iesaistīts dalībvalsts sociālā nodrošinājuma finansējumā - Atbrīvojums Eiropas Savienības pilsoņiem, kas apdrošināti citas dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmā - Trešās valsts sociālā nodrošinājuma sistēmā apdrošinātas fiziskās personas - Atšķirīga attieksme - Ierobežojums - Pamatojums))
   (2018/C 083/07)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Frédéric Jahin

      Atbildētāji: Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Rezolutīvā daļa

   LESD 63. un 65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru šīs dalībvalsts valstspiederīgajam, kurš dzīvo trešā valstī, kas nav Eiropas Ekonomikas Zonas (EEZ) dalībvalsts vai Šveices Konfederācija, un kurš tur ir apdrošināts sociālā nodrošinājuma sistēmā, minētajā dalībvalstī ir jāveic maksājumi par ienākumiem no kapitāla kā iemaksa ar to izveidotajā sociālā nodrošinājuma sistēmā, lai gan Savienības pilsonis, kas ir citas dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībnieks, no tiem ir atbrīvots sociālā nodrošinājuma jomā piemērojamā principa par viena tiesiskā regulējuma piemērošanu dēļ saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2204 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 11. pantu.

      (1)  OV C 121, 18.4.2017.


title: Lieta T-35/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. janvāra spriedums – Weber-Stephen Products/EUIPO (“iGrill”) (Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “iGrill” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/24

         Vispārējās tiesas 2018. gada 31. janvāra spriedums – Weber-Stephen Products/EUIPO (“iGrill”)
   (Lieta T-35/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “iGrill” - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)))
   (2018/C 094/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Weber-Stephen Products LLC (Palatine, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: R. Niebel un A. Jauch, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Rajh)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 4. novembra lēmumu lietā R 538/2016-2 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “iGrill” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Weber-Stephen Products LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 70, 6.3.2017.


title: Lieta C-553/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 21. septembrī Windfinder R & L Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedumu lietā T-395/16 Windfinder R & L Co. KG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/2

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 21. septembrīWindfinder R & L Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedumu lietā T-395/16 Windfinder R & L Co. KG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-553/17 P)
   (2018/C 094/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Windfinder R & L Co. KG (pārstāvis: B. Schneider, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Tiesa (desmitā palāta) ar 2018. gada 24. janvāra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-69/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 24. janvāra spriedums – Constantin Film Produktion/EUIPO (“Fack Ju Göhte”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Fack Ju Göhte” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Preču zīme, kas ir pretrunā sabiedriskajai kārtībai vai vispārpieņemtiem morāles principiem — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts))

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/24

         Vispārējās tiesas 2018. gada 24. janvāra spriedums – Constantin Film Produktion/EUIPO (“Fack Ju Göhte”)
   (Lieta T-69/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Fack Ju Göhte” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Preču zīme, kas ir pretrunā sabiedriskajai kārtībai vai vispārpieņemtiem morāles principiem - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta f) apakšpunkts)))
   (2018/C 094/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Constantin Film Produktion GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji: E. Saarmann un P. Baronikians, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Fischer un D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 1. decembra lēmumu lietā R 2205/2015-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “Fack Ju Göhte” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Constantin Film Produktion GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 104, 3.4.2017.


title: Lieta T-44/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. janvāra spriedums – Novartis/EUIPO – SK Chemicals (Transdermāla plākstera attēls) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā ir attēlots transdermāls plāksteris — Absolūts atteikuma pamats — Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts))

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/17

         Vispārējās tiesas 2018. gada 31. janvāra spriedums – Novartis/EUIPO – SK Chemicals (Transdermāla plākstera attēls)
   (Lieta T-44/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kurā ir attēlots transdermāls plāksteris - Absolūts atteikuma pamats - Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts)))
   (2018/C 094/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvji: sākotnēji M. R. Douglas, vēlāk A. Nordemann-Schiffel, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: H. Kunz)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: SK Chemicals GmbH (Eschborn, Vācija) (pārstāvji: R. Dissmann, J. Bogatz un C. Lindenthal, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 27. novembra lēmumu lietā R 2342/2014-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp SK Chemicals un Novartis.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Novartis AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta T-18/18: Prasība, kas celta 2018. gada 17. janvārī – Lillelam/EUIPO – Pfaff (“LITTLE LAMB”)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/31

         Prasība, kas celta 2018. gada 17. janvārī – Lillelam/EUIPO – Pfaff (“LITTLE LAMB”)
   (Lieta T-18/18)
   (2018/C 094/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lillelam A/S (Oslo, Norvēģija) (pārstāvji: N. Köster, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Nick Pfaff (Ammanford, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LITTLE LAMB” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 121 675

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 7. novembra lēmums lietā R 536/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 8 121 675 “LITTLE LAMB” vismaz attiecībā uz “apģērbu” un “apģērbu piederumiem”;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 18. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-706/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. decembrī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – Achema AB, Orlen Lietuva AB, Lifosa AB/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. decembrī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – Achema AB, Orlen Lietuva AB, Lifosa AB/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

   (Lieta C-706/17)
   (2018/C 094/11)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Achema AB, Orlen Lietuva AB, Lifosa AB

      Atbildētāja: Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisiją (VKEKK)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tiesiskais regulējums attiecībā uz sabiedrisko interešu pakalpojumu (turpmāk tekstā – “SIP”) sniegšanu elektroenerģijas nozarē un to finansēšanu (kompensēšanu) (turpmāk tekstā – “SIP shēma”) – ko nosaka Lietuvas Republikas Elektroenerģijas likums, Lietuvas Republikas Atjaunojamo energoresursu likums, Lietuvas Republikas Likums par elektroenerģijas sistēmas integrāciju Eiropas elektroenerģijas sistēmās, Lietuvas Republikas Likums, ar kuru ievieš Likumu, ar ko groza un papildina Atjaunojamo energoresursu likuma 2., 11., 13., 14., 16., 20. un 21. pantu, un tiesību akti, ar kuriem tos īsteno, tostarp Sabiedrisko interešu pakalpojumu sniegšanas kārtība elektroenerģijas nozarē, kas apstiprināta ar Lietuvas Republikas valdības 2012. gada 18. jūlija Lēmumu Nr. 916, Naudas līdzekļu pārvaldīšanas kārtība sabiedrisko interešu pakalpojumiem elektroenerģijas nozarē, kas apstiprināta ar Lietuvas Republikas valdības 2012. gada 19. septembra Lēmumu Nr. 1157, un citi – kas bija spēkā 2014. gadā, vai tā daļa ir uzskatāma par valsts atbalstu (valsts atbalsta shēmu) Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē, ieskaitot šādus jautājumus:

               —

               Vai lietā pastāvošajos apstākļos LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka SIP naudas līdzekļi ir vai nav uzskatāmi par valsts līdzekļiem?

               —

               Vai LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lieta, kurā tīkla operatoriem (uzņēmumiem) ir uzlikts pienākums pirkt elektroenerģiju no elektroenerģijas ražotājiem par fiksētu cenu (likmi) un/vai līdzsvarot elektroenerģiju, un zaudējumus, kas tīkla operatoriem rodas saistībā ar šo pienākumu, kompensē no naudas līdzekļiem, kas, iespējams, ir attiecināmi uz valsts līdzekļiem, nav uzskatāma par “atbalstu, ko piešķir elektroenerģijas ražotājiem” no valsts līdzekļiem?

               —

               Vai LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lietā pastāvošajos apstākļos turpmāk minēto atbalstu var vai nevar uzskatīt par selektīvu un/vai tādu, kas var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm – atbalstu, kas piešķirts uzņēmumam, kas īsteno stratēģiski svarīgu projektu, piemēram, “NordBalt”; atbalstu, kas piešķirts uzņēmumiem, kuriem uzticēts nodrošināt elektroenerģijas piegādes drošību noteiktā laika posmā; atbalstu, lai kompensētu zaudējumus, kas atspoguļo tirgus apstākļus un faktiski radušies personām, piemēram, saules fotoelementu iekārtu izstrādātājiem, kuru argumenti tiek apstrīdēti, sakarā ar valsts atteikumu pildīt uzņemtās saistības (sakarā ar valsts tiesiskā regulējuma grozījumiem); atbalstu uzņēmumiem (tīkla operatoriem), kura mērķis ir kompensēt faktiskos zaudējumus, kas radušies, izpildot pienākumu pirkt elektroenerģiju par fiksētu cenu no elektroenerģijas ražotājiem, kuri sniedz SIP, un līdzsvarot elektroenerģiju?

               —

               Vai LESD 107. panta 1. punkts, piemērojot to kopā ar LESD 106. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka lietā pastāvošajos apstākļos attiecīgā SIP shēma (vai tās daļa) ir vai nav uzskatāma par tādu, kas atbilst kritērijiem, kas noteikti Eiropas Savienības Tiesas 2003. gada 24. jūlija sprieduma lietā Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00) 88.-93. punktā?

               —

               Vai LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lietā pastāvošajos apstākļos SIP shēmu (vai tās daļu) var vai nevar uzskatīt par tādu, kas izkropļo vai draud izkropļot konkurenci?


title: Lieta C-653/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 21. novembrī VM Vermögens-Management GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedumu lietā T-374/15 VM Vermögens-Management/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/3

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 21. novembrīVM Vermögens-Management GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedumu lietā T-374/15 VM Vermögens-Management/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   (Lieta C-653/17 P)
   (2018/C 094/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: VM Vermögens-Management GmbH (pārstāvji: T. Dolde un P. Homann, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs un DAT Vermögensmanagement GmbH

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 7. septembra spriedumu lietā T-374/15;

               —

               nodod lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu tiek izvirzīts iebildums par Regulas Nr. 207/2009 (1) 65. panta 2. punkta, lasot kopsakarā ar tiesību tikt uzklausītam atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam un tiesībām uz īpašumu atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantam, pārkāpumu. Iebildums ir balstīts uz to, ka Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vēra Eiropas Savienības preču zīmes “Vermögensmanufaktur” pakalpojumu saraksta grozījuma, kas ir veikts atbilstoši paziņojumam saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 28. panta 8. pantu, atpakaļejošo spēku, un ar apstrīdēto lēmumu Eiropas Savienības preču zīme esot tikusi atcelta attiecībā arī uz no jauna pievienotajiem pakalpojumiem, nepārbaudot Eiropas Savienības preču zīmes reģistrējamību šajā daļā. Tādēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumus par apstrīdētā lēmuma grozīšanu Vispārējā tiesa neesot varējusi noraidīt kā nepieņemamus.
   Ar otro apelācijas sūdzības pamatu tiek izvirzīts iebildums par Tiesas statūtu 36. panta pārkāpumu, jo apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumus par apstrīdētā lēmuma grozīšanu Vispārējā tiesa esot kopumā noraidījusi kā nepieņemamus, saturiski nespriežot par Eiropas Savienības preču zīmes “Vermögensmanufaktur” pakalpojumu saraksta grozījuma, kas ir veikts atbilstoši paziņojumam saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 28. panta 8. pantu, atpakaļejošo spēku.
   Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu tiek izvirzīts iebildums par Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpumu, jo Vispārējās tiesas konstatējumi par aprakstošo raksturu balstoties uz nepareiziem apsvērumiem par norādes “Vermögensmanufaktur” uztveri no konkrētās sabiedrības daļas puses, un starp Eiropas Savienības preču zīmi un pakalpojumiem, kuri ir tikuši apstrīdēti aprakstoša rakstura dēļ, neesot pietiekami tiešas un konkrētas saiknes, kas ļautu uzskatīt Eiropas Savienības preču zīmi par aprakstošu.
   Ar ceturto apelācijas sūdzības pamatu tiek izvirzīts iebildums par Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, jo Eiropas Savienības preču zīmes atšķirtspējas neesamību Vispārējā tiesa esot pamatojusi tikai ar to, ka norādi “Vermögensmanufaktur” konkrētā sabiedrības daļa uztveršot kā slavinošu izteicienu un tirdzniecību veicinošu informāciju, nepamatojot, kāpēc Eiropas Savienības preču zīme vienlaikus nevar būt atšķirtspējīga izcelsmes norāde.
   Ar piekto apelācijas sūdzības pamatu tiek izvirzīts iebildums par Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma pārkāpumu, jo tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu Vispārējā tiesa esot noraidījusi, pamatojoties tikai uz to, ka procesā EUIPO novēloti iesniegti dokumenti Apelācijas padomes vērtējumā nav ņemti vēra un apstrīdētais lēmums ar tiem nav pamatots, lai gan no lietas materiāliem viennozīmīgi izrietot, ka Apelācijas padome savu pamatojumu ir burtiski pārņēmusi no šiem pierādījumiem un apelācijas sūdzības iesniedzējai nevienā brīdī neesot bijusi iespēja paust savu nostāju par šiem pierādījumiem.
   Ar sesto apelācijas sūdzības pamatu tiek izvirzīts iebildums par Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāpumu, jo apstrīdētais lēmums esot pamatots ar pierādījumiem, kuri pirmajā instancē EUIPO ir bijuši novēloti, tādēļ Apelācijas padomei tie tāpat esot bijuši jāuzskata par novēlotiem. Šajā ziņā Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā esot nonākusi pie nepareiza secinājuma, ka Apelācijas padome šos pierādījumus nav ņēmusi vērā un apstrīdētajam lēmumam tie nav bijuši noteicoši.

      (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-707/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. decembrī iesniedza Rayonen sad Svilengrad (Bulgārija) – Kriminālprocess pret Daniela Pinzaru un Robert-Andrei Cirstinoiu

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. decembrī iesniedza Rayonen sad Svilengrad (Bulgārija) – Kriminālprocess pret Daniela Pinzaru un Robert-Andrei Cirstinoiu

   (Lieta C-707/17)
   (2018/C 094/12)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Rayonen sad Svilengrad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Rayonna prokuratura Svilengrad

      Atbildētāji: Daniela Pinzaru un Robert-Andrei Cirstinoiu

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 65. panta 3. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1889/2005 (1) (2005. gada 26. oktobris) par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās, 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts tiesību normas, kurās par regulas 3. pantā paredzētā deklarēšanas pienākuma neievērošanu ir paredzētas sankcijas, kas pēc sava veida un apmēra atbilst Bulgārijas republikas Nakazatelen kodeks [Kriminālkodeksa] 251. pantā paredzētajām sankcijām, proti, kura pirmajā daļā alternatīvi ir paredzēta brīvības atņemšana uz laiku līdz sešiem gadiem, kas arī pirmreizēja pārkāpuma gadījumā nevar tikt noteikta nosacīti, vai naudas sods divkāršas noziedzīga nodarījuma izdarīšanas priekšmeta vērtības apmērā un otrajā daļā – kumulatīvi ar vienu vai otru sodu nedeklarētās skaidrās naudas konfiskāciju pilnā apmērā par labu valstij, nepārbaudot izcelsmi un izmantošanas mērķi, jo šī sankciju kombinācija, pārkāpjot Hartas 49. panta 3. punktā paredzēto soda un noziedzīga nodarījuma samērīguma principu, pārsniedz to, kas ir vajadzīgs, ievērojot regulas mērķus, un tā ir slēpts kapitāla brīvas aprites ierobežojums?

               2)

               Vai minētās Savienības tiesību normas, proti, LESD 65. panta 3. punkts, Regulas Nr. 1889/2005 3. pants un 9. panta 1. punkts, kā arī Hartas 49. panta 3. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts tiesību normas, it īpaši NK 251. panta 2. punkts, kurās par Regulas Nr. 1889/2005 3. pantā paredzētā deklarēšanas pienākuma neievērošanu papildus paredzētajiem kriminālsodiem ir noteikta nedeklarētas summas konfiskācija pilnā apmērā par labu valstij, neatkarīgi no izcelsmes un izmantošanas mērķa?

               3)

               Vai Hartas 17. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka NK 251. panta 2. punkta valsts tiesību norma kā konfiskācijas pasākums, sodot vienkārši par deklarēšanas pienākuma neizpildi, neveido līdzsvarotas attiecības starp sabiedrības interesēm un Hartas 17. pantā paredzēto īpašumtiesību aizsardzības prasību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1889/2005 (2005. gada 26. oktobris) par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās, OV L 309, 25.11.2005., 9. lpp.


title: Lieta T-715/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra rīkojums – Pebagua/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Vide — Aizsardzība pret invazīvajām svešzemju sugām — Invazīvu svešzemju sugu introdukcijas un izplatīšanās profilakse un pārvaldība — Regula (ES) Nr. 1143/2014 — Īstenošanas regula (ES) 2016/1141 — Savienībai bažas radošo invazīvo svešzemju sugu saraksta pieņemšana — Sugas Procambarus clarkii iekļaušana — Individuāla skāruma neesamība — Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/25

         Vispārējās tiesas 2018. gada 16. janvāra rīkojums – Pebagua/Komisija
   (Lieta T-715/16) (1)

   ((Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Aizsardzība pret invazīvajām svešzemju sugām - Invazīvu svešzemju sugu introdukcijas un izplatīšanās profilakse un pārvaldība - Regula (ES) Nr. 1143/2014 - Īstenošanas regula (ES) 2016/1141 - Savienībai bažas radošo invazīvo svešzemju sugu saraksta pieņemšana - Sugas Procambarus clarkii iekļaušana - Individuāla skāruma neesamība - Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Acīmredzama nepieņemamība))
   (2018/C 094/33)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (Isla Mayor, Spānija) (pārstāvis: A. Uceda Sosa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Hermes un E. Sanfrutos Cano)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2016/1141 (2016. gada 13. jūlijs), ar ko atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 1143/2014 pieņem sarakstu ar invazīvajām svešzemju sugām, kas rada bažas Savienībai (OV 2016, L 189, 4. lpp.).

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 441, 28.11.2016.


title: Lieta C-708/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. decembrī iesniedza Rayonen sad Asenovgrad (Bulgārija) – EVN Bulgaria Toplofikatsia EAD/Nikolina Stefanova Dimitrova

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 19. decembrī iesniedza Rayonen sad Asenovgrad (Bulgārija) – EVN Bulgaria Toplofikatsia EAD/Nikolina Stefanova Dimitrova

   (Lieta C-708/17)
   (2018/C 094/13)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Rayonen sad Asenovgrad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: EVN Bulgaria Toplofikatsia EAD

      Atbildētāja: Nikolina Stefanova Dimitrova

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/32/EK (1) (2006. gada 5. aprīlis) 13. panta 2. [punkts] nepieļauj iespēju siltumapgādes uzņēmumam pieprasīt atlīdzību par patērēto, kopīpašumā esošas dzīvojamās mājas siltumsistēmā saņemto un no tās pievadīto siltumenerģiju proporcionāli privāto dzīvokļu apsildāmajam tilpumam atbilstoši mājas plānam, neņemot vērā katram privātajam dzīvoklim faktiski pievadīto siltumenerģijas daudzumu?

               2)

               Vai ar Direktīvas 2011/83/ES (2) 27. pantu ir saderīgs valsts tiesiskais regulējums, kurā patērētājiem, kuriem pieder dzīvokļi mājās, uz ko attiecas noteikumi par kopīpašumā esošām dzīvojamām mājām, ir noteikts pienākums maksāt atlīdzību par neizmantoto, bet mājas siltumsistēmā saņemto un no tās pievadīto siltumenerģiju, ja viņi ir pārtraukuši lietot siltumenerģiju, demontējot radiatorus savos dzīvokļos, vai tādējādi, ka pēc viņu vēlēšanās siltumapgādes uzņēmuma darbinieki ir pārtraukuši radiatora tehnisko spēju pievadīt siltumu?

               3)

               Vai šāds valsts tiesiskais regulējums rada negodīgu komercpraksi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/29/EK (3) (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004, izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/32/EK (2006. gada 5. aprīlis) par enerģijas galapatēriņa efektivitāti un energoefektivitātes pakalpojumiem un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 93/76/EEK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2006, L 114, 64. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2011, L 304, 64. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (Dokuments attiecas uz EEZ) (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2005, L 149, 22. lpp.).


title: Lieta C-654/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 22. novembrī Bayerische Motoren Werke AG iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 12. septembra spriedumu lietā T-671/14 Bayerische Motoren Werke AG/Eiropas Komisija

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/4

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 22. novembrīBayerische Motoren Werke AG iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 12. septembra spriedumu lietā T-671/14 Bayerische Motoren Werke AG/Eiropas Komisija
   (Lieta C-654/17 P)
   (2018/C 094/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bayerische Motoren Werke AG (pārstāvji: M. Rosenthal, G. Drauz un M. Schütte, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Freistaat Sachsen

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 12. septembra spriedumu lietā T-671/14;

               2.

               atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai atcelt ar prasību apstrīdēto atbildētājas 2014. gada 9. jūlija lēmumu lietā SA.32009 (2011/C), ciktāl ar to summa, kas pārsniedza 17 miljonus EUR (28 257 273 EUR) no pieprasītās atbalsta summas 45 257 273 EUR apmērā, ir atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu; pakārtoti, ja Tiesa uzskatītu, ka nevar pieņemt galīgo nolēmumu lietā, nodot to atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3.

               pakārtoti, atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai atcelt ar prasību apstrīdēto atbildētājas 2014. gada 9. jūlija lēmumu lietā SA.32009 (2011/C), ciktāl ar to ir aizliegta un par nesaderīgu ar iekšējo tirgu ir atzīta tāda atbalsta piešķiršana apelācijas sūdzības iesniedzējas ieguldījumu projektam, par kuru saskaņā ar Vispārējās grupu atbrīvojuma regulas 2008. gada 6. augusta redakcijā 6. panta 2. punktu nav jāiesniedz paziņojums, ciktāl šis atbalsts pārsniedz 17 miljonus EUR.

               4.

               atbilstoši Tiesas Reglamenta 138. panta 1. punktam un 184. panta 1. un 2. punktam piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza turpinājumā norādītos pamatus.

               1.

                  Apelācijas pirmais pamats: LESD 107. panta 3. punkta pārkāpums

               Ar spriedumu esot pārkāpts LESD 107. panta 3. punkts, jo atbilstoši apstrīdētā lēmuma vērtējumam, kurā nebūtu pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, Vispārējai tiesai esot bijis jākonstatē, ka atsevišķa novērtējuma neveikšana par to, vai un ciktāl atbalsta piešķiršana izraisītu konkurences izkropļojumus, ir LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.
               Pārsūdzētajā spriedumā nepamatoti neesot atzīts, ka atbildētājai nebija tiesību, veicot novērtējumu, noteikt vienīgi ex ante aplēstās projekta papildu izmaksas attiecībā uz mazāk privileģēto atrašanās vietu un attiecībā uz atbalstu, kas pārsniedz šo izmaksu apjomu, neņemot vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas konkrēto stāvokli tirgū, “pieņemt”, ka pastāv konkurences izkropļojums.

               2.

                  Apelācijas otrais pamats: LESD 288. panta, Regulas Nr. 800/2008 3. panta un 13. panta 1. punkta, kā arī diskriminācijas aizlieguma pārkāpums

               Ar spriedumu esot pārkāpts LESD 288. pants, kā arī Vispārējās grupu atbrīvojuma regulas (Regula Nr. 800/2008) 3. pants un 13. panta 1. punkts, jo atbilstoši vērtējumam, kurā nebūtu pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, Vispārējā tiesa nebūtu varējusi atbildētājai no jauna piešķirt kompetenci novērtēt atbalstu un ar lēmumu atzīt tā nesaderīgumu [ar iekšējo tirgu], kaut gan šis atbalsts apmērā līdz Regulas Nr. 800/2008 6. panta 2. punktā paredzētajai robežvērtībai jau no materiālo tiesību viedokļa, pamatojoties uz augstāka spēka Savienības sekundāro tiesību aktiem, ir ticis atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu.
               Aizlieguma dēļ saņemt atbalstu apmērā līdz Regulā Nr. 800/2008 paredzētajai robežvērtībai, ciktāl tas pārsniedz 17 miljonus EUR, pārsūdzētā sprieduma sekas esot arī apelācijas sūdzības iesniedzējas diskriminācija salīdzinājumā ar tās konkurentiem. Proti, ikviens konkurents pielīdzināmā situācijā, pat tāds, kuram ir dominējošs stāvoklis tirgū, esot varējis pielīdzināma apmēra ieguldījumam saņemt atbalstu apmērā līdz robežvērtībai saskaņā ar Vācijas InvZulG [Investitionszulagengesetz; Likumu par ieguldījumu subsīdijām].


title: Lieta C-725/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. decembrī iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – Toplofikatsia Sofia EAD/Mitko Simeonov Dimitrov

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. decembrī iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – Toplofikatsia Sofia EAD/Mitko Simeonov Dimitrov

   (Lieta C-725/17)
   (2018/C 094/14)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Sofiyski rayonen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Toplofikatsia Sofia EAD

      Atbildētājs: Mitko Simeonov Dimitrov

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ar direktīvu (1) no tās piemērošanas jomas ir izslēgti tradicionālo līgumtiesību noteikumi par līgumu noslēgšanu, bet vai ar to no šīs piemērošanas jomas ir izslēgti arī noteikumi par šo ļoti netipisko likumā paredzēto struktūru līgumattiecību izveidošanai?

               2)

               Ja ar direktīvu specifisks tiesiskais regulējums šajā gadījumā netiek izslēgts, vai tas ir līgums direktīvas 5. panta izpratnē vai kas cits. Ja tas ir vai nav līgums, vai direktīva šajā gadījumā ir piemērojama?

               3)

               Vai direktīva uz šo faktisko līgumu veidu attiecas neatkarīgi no tā, kad tie ir radušies, vai arī direktīva attiecas tikai uz jauniegādātiem dzīvokļiem vai – vēl šaurāk – tikai uz jaunuzceltiem dzīvokļiem (proti, tādu lietotāju apkures sistēmām, kuri lūdz pieslēgumu centralizētās siltumapgādes tīklam)?

               4)

               Ja direktīva ir piemērojama, vai valsts tiesiskais regulējums ir pretrunā direktīvas 5. panta 1. punkta f) apakšpunktam saistībā ar šā panta 2. punktu, kuros ir paredzētas tiesības vai teorētiska iespēja izbeigt tiesiskās attiecības?

               5)

               Ja ir jānoslēdz līgums, vai tam ir noteikta forma un kādai saturiskā apjoma ziņā ir jābūt informācijai, kura ir jādara pieejama patērētājam (šajā gadījumā: atsevišķajam dzīvokļa īpašniekam, nevis dzīvokļu īpašnieku kopībai)? Vai savlaicīgas un pieejamas informācijas nesniegšana ietekmē tiesisko attiecību rašanos?

               6)

               Vai ir vajadzīgs skaidri izteikts lūgums, proti, patērētāja formāli pausta griba kļūt par šādu tiesisko attiecību pusi?

               7)

               Ja ir noslēgts līgums neatkarīgi no tā, vai tas ir formāls vai ne, vai kopīgo ēkas daļu (it īpaši kāpņu telpas) apkure ir daļa no līguma priekšmeta un vai patērētājs ir pakalpojumu pasūtījis attiecībā uz šo pakalpojuma daļu, ja viņš pats to nav skaidri lūdzis vai to nav lūgusi pat visa dzīvokļu īpašnieku kopība (piemēram, ja ir tikuši noņemti radiatori, kas vairumā gadījumu ir jāpieņem kā fakts – proti, eksperti nenorāda, ka kopīgajās ēkas daļās atrastos radiatori)?

               8)

               Vai no īpašnieka kā patērētāja, kurš ir lūdzis kopīgo ēkas daļu apkuri, statusu ietekmē (vai rada kādu atšķirību) tas, ka viņa privātajā dzīvoklī ir pārtraukta siltumapgāde?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2011, L 304, 64. lpp.).


title: Lieta C-677/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. decembrī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) – M. Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. decembrī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) – M. Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

   (Lieta C-677/17)
   (2018/C 094/06)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: M. Çoban

      Atbildētāja: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Lēmuma 3/80 (1) 6. panta 1. punkts, ņemot vērā Papildprotokola 59. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts likumā ietverts tiesiskais regulējums kā TW 4.a pants, pamatojoties uz kuru tiek atteikts jau piešķirta piemaksa, ja tās saņēmējs pārceļas uz Turciju, arī ja viņš dalībvalsts teritoriju ir pametis pēc paša ierosmes? Vai šajā ziņā nozīme ir tam, ka attiecīgajai personai tās izceļošanas brīdī vairs nav uzturēšanās tiesību, pamatojoties uz asociācijas tiesību aktiem, taču tai ir pastāvīgā iedzīvotāja ES uzturēšanās atļauja? Vai šajā ziņā nozīme ir tam, ka attiecīgajai personai, pamatojoties uz valsts tiesību normām, gada laikā pēc izceļošanas ir iespēja atgriezties un tāpēc atkal iegūt piemaksu, un tam, ka šī iespēja turpina pastāvēt, kamēr tai ir pastāvīgā iedzīvotāja ES uzturēšanās atļauja?

      (1)  Asociācijas padomes Lēmums 3/80 (1980. gada 19. septembris) par Eiropas Kopienu dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darba ņēmējiem no Turcijas un viņu ģimenes locekļiem (OV 1983, C 110, 60. lpp.).


title: Lieta T-91/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – Itālija/Komisija (ESF — Darbības programma mērķim Nr. 1 attiecībā uz Sicīlijas reģionu — Sākotnēji piešķirtā finanšu atbalsta samazināšana — Aprēķina metode, izmantojot ekstrapolāciju — Samērīgums — Regulas (EK) Nr. 1260/1999 39. panta 2. un 3. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/18

         Vispārējās tiesas 2018. gada 25. janvāra spriedums – Itālija/Komisija
   (Lieta T-91/16) (1)

   ((ESF - Darbības programma mērķim Nr. 1 attiecībā uz Sicīlijas reģionu - Sākotnēji piešķirtā finanšu atbalsta samazināšana - Aprēķina metode, izmantojot ekstrapolāciju - Samērīgums - Regulas (EK) Nr. 1260/1999 39. panta 2. un 3. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu))
   (2018/C 094/22)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji: G. Palmieri, kam palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Arenas un F. Tomat)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2015) 9413 (2015. gada 17. decembris) par Eiropas Sociālā fonda (ESF) atbalsta samazināšanu darbības programmai attiecībā uz Sicīlijas reģionu, kas iekļaujas Kopienas strukturālās palīdzības atbalsta shēmā Itālijas reģionos, uz kuriem attiecas mērķis Nr. 1 (CCI 1999IT 161PO011).

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta C-679/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. decembrī iesniedza Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) – Vlaamse Gewest, ko pārstāv Vlaamse regering (Flandrijas valdība) Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, Vlaamse Gewest, ko pārstāv Vlaamse regering Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw/Johannes Huijbrechts

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 4. decembrī iesniedza Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) – Vlaamse Gewest, ko pārstāv Vlaamse regering (Flandrijas valdība) Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, Vlaamse Gewest, ko pārstāv Vlaamse regering Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw/Johannes Huijbrechts

   (Lieta C-679/17)
   (2018/C 094/07)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Antwerpen

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Vlaamse Gewest, ko pārstāv Vlaamse regering (Flandrijas valdība) Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie, Vlaamse Gewest, ko pārstāv Vlaamse regering Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw

      Atbildētājs: Johannes Huijbrechts

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir konstatējams brīvas kapitāla aprites pārkāpums Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. panta izpratnē, ja ārvalstī esošas un ilgtspējīgā veidā apsaimniekotas meža teritorijas mantiniekam netiek piešķirts atbrīvojums no mantojuma nodokļa attiecībā uz šo meža teritoriju, pamatojoties uz Vlaams wetboek der successierechten (WS) 55.quater pantu (tagad – Vlaamse Codex Fiscaliteit (CF) 2.7.6.0.3. pants), savukārt iekšzemē esošas un ilgtspējīgā veidā apsaimniekotas meža teritorijas mantiniekam tiek piešķirts atbrīvojums no mantojuma nodokļa attiecībā uz šo meža teritoriju, pamatojoties uz WS 55.quater pantu (tagad – CF 2.7.6.0.3. pants)?

               2)

               Vai Flandrijas meža platības interese WS 55.quater panta (tagad – CF 2.7.6.0.3. pants) izpratnē ir primārs vispārējo interešu apsvērums, kas attaisno tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram atbrīvojums no mantojuma nodokļa tiek piemērots tikai Flandrijas teritorijā esošajām un ilgtspējīgi apsaimniekotajām meža teritorijām?


title: Lieta T-762/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 15. janvāra rīkojums – ArcelorMittal Belval & Differdange un ThyssenKrupp Steel Europe/ECHA (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — ECHA rīcībā esošie dokumenti — Pieteikums, kas attiecas uz tādas personas dokumentiem un identitāti, kura sākotnēji pieprasījusi piekļuvi personas, kas reģistrējusi vielas atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1907/2006, informācijai — Daļējs piekļuves atteikums — Lēmuma atteikt piekļuvi atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/26

         Vispārējās tiesas 2018. gada 15. janvāra rīkojums – ArcelorMittal Belval & Differdange un ThyssenKrupp Steel Europe/ECHA

   (Lieta T-762/16) (1)

   ((Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - ECHA rīcībā esošie dokumenti - Pieteikums, kas attiecas uz tādas personas dokumentiem un identitāti, kura sākotnēji pieprasījusi piekļuvi personas, kas reģistrējusi vielas atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1907/2006, informācijai - Daļējs piekļuves atteikums - Lēmuma atteikt piekļuvi atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas))
   (2018/C 094/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ArcelorMittal Belval & Differdange SA (Esch-sur-Alzette, Luksemburga) un ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Vācija) (pārstāvji: H. Scheidmann un M. Kottmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: sākotnēji M. Heikkilä, C. Buchanan un E. Maurage, vēlāk M. Heikkilä, C. Buchanan un M. Broere, pārstāvji, kam palīdz G. Gilmore, barrister)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt ECHA2016. gada 26. septembra lēmumu ATD/52/2016, kurš prasītājām paziņots 2016. gada 28. septembrī un ar kuru tika piešķirta daļēja piekļuve pieprasītajiem dokumentiem, kuri attiecās uz agrāk ECHA iesniegtu pieteikumu par piekļuvi dokumentiem.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

               2)

               Par Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj.

               3)

               Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) sedz savus, kā arī atlīdzina ArcelorMittal Belval & Differdange SA un ThyssenKrupp Steel Europe AG tiesāšanās izdevumus.

               4)

               ECHA savus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā radušos tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 14, 16.1.2017.


title: Lieta T-28/18: Prasība, kas celta 2018. gada 22. janvārī – Marriott Worldwide/EUIPO – AC Milan (“AC MILAN”)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/33

         Prasība, kas celta 2018. gada 22. janvārī – Marriott Worldwide/EUIPO – AC Milan (“AC MILAN”)
   (Lieta T-28/18)
   (2018/C 094/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Mērilenda, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: A. Reid, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: AC Milan SpA (Milāna, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “AC MILAN”, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 182 615

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 16. novembra lēmums lietā R 356/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz strīdus pakalpojumiem, un

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību.

      Izvirzītais pamats

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-157/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 22. janvāra rīkojums – Cristalfarma/EUIPO – Novartis (“ILLUMINA”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ILLUMINA” reģistrācijas pieteikums — Apstrīdētā lēmuma atsaukšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/26

         Vispārējās tiesas 2018. gada 22. janvāra rīkojums – Cristalfarma/EUIPO – Novartis (“ILLUMINA”)
   (Lieta T-157/17) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ILLUMINA” reģistrācijas pieteikums - Apstrīdētā lēmuma atsaukšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas))
   (2018/C 094/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cristalfarma Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvis: R. Almaraz Palmero, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. King un D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Novartis AG (Bāzele, Šveice)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 1187/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Novartis un Cristalfarma.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Noraidīt Cristalfarma Srl pieteikumu par tiesvedības apturēšanu.

               2)

               Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

               3)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī atlīdzina Cristalfarma tiesāšanās izdevumus.

               4)

               Novartis AG sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 129, 24.4.2017.


title: Lieta C-687/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 7. decembrī Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 28. septembra spriedumu lietā T-138/15 Aanbestedingskalender BV u.c./Eiropas Komisija

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/7

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 7. decembrīAanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 28. septembra spriedumu lietā T-138/15 Aanbestedingskalender BV u.c./Eiropas Komisija
   (Lieta C-687/17 P)
   (2018/C 094/08)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV un Huisinga Beheer BV (pārstāvji: C. T. Dekker, L. Fiorilli, advocaten)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Nīderlandes Karaliste un Slovākijas Republika

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to ir noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēju iesniegtā prasība lietā T-138/15 un līdz ar to:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt aplūkoto lēmumu; un/vai

               —

               pakārtoti, pilnībā vai daļēji atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to ir noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēju celtā prasība lietā T-138/15, un nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai izspriešanai pēc būtības, pamatojoties uz Tiesas sniegtiem norādījumiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi novērtējusi atbilstošos faktus un neesot sniegusi pienācīgu un saskaņotu argumentāciju, uzskatot un atzīstot, ka pieteikuma iesniedzēja vienīgais pamats ir jānoraida un tādēļ jānoraida prasība kopumā, jo Komisijai bija jākonstatē, ka TenerNed veiktā darbība nebija saimnieciska darbība pēc sava rakstura un ka aplūkojamais pasākums šajā lietā neietvēra valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka TenderNed veiktās darbības saimnieciskais vai nesaimnieciskais raksturs, it īpaši tās piedāvājumu iesniegšanas modelis, nav uzskatāms par vienotas darbības izpausmi un ka TenderNed piedāvājumu iesniegšanas modelis ir jāuzskata par saimniecisku pēc sava rakstura un nodalāmu no valsts varas. Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot ievērojusi Tiesas judikatūru saistībā ar pārbaudi par to, vai darbība ir vai nav saimnieciska darbība.


title: Lieta T-30/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. janvārī – Yado/EUIPO – Dvectis CZ (Krēsla spilvens)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/34

         Prasība, kas celta 2018. gada 23. janvārī – Yado/EUIPO – Dvectis CZ (Krēsla spilvens)
   (Lieta T-30/18)
   (2018/C 094/45)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yado s.r.o. (Handlová, Slovākija) (pārstāvis: D. Futej, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Dvectis CZ s.r.o. (Brno, Čehijas Republika)

      Informācija par procesu EUIPO

   Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības dizainparaugs Nr. 2 371 591–0001
   Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 14. novembra lēmums lietā R 1017/203–3

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu par apelācijas sūdzības nepieņemamību;

               —

               noteikt atbildētājam pienākumu izskatīt un lemt par apelācijas sūdzību;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos izdevumus.

      Izvirzītie pamati

               —

               kļūda tiesību piemērošanā Regulas Nr. 6/2002 57. panta un Regulas Nr. 2245/2002 65. panta izpratnē;

               —

               prasītājas pamattiesību tikt uzklausītai pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 7. panta pārkāpums.


title: Lieta C-689/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. decembrī iesniedza Landgericht München I (Vācija) – Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS “MSC Flaminia”/Land Niedersachsen

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. decembrī iesniedza Landgericht München I (Vācija) – Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS “MSC Flaminia”/Land Niedersachsen

   (Lieta C-689/17)
   (2018/C 094/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht München I

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS “MSC Flaminia”

      Atbildētāja: Land Niedersachsen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai atliekas metāla lūžņu un ar dubļiem un kravas atliekām sajaukta izlietota ūdens veidā, kas radušās avārijas rezultātā un atrodas uz kuģa, ir “atkritumi, kas radušies transportlīdzekļos, vilcienos, lidmašīnās un uz kuģiem” Regulas 1013/2006 (1) 1. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Ne. 1013/2006 (2006. gada 14. jūnijs) par atkritumu sūtījumiem (OV, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta T-113/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 30. janvāra spriedums – Arctic Cat/EUIPO – Slazengers (Panteras, kas ir lēcienā uz labo pusi, attēls) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme, kas attēlo panteru lēcienā uz labo pusi — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo panteru lēcienā uz kreiso pusi — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               12.3.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 94/18

         Vispārējās tiesas 2018. gada 30. janvāra spriedums – Arctic Cat/EUIPO – Slazengers (Panteras, kas ir lēcienā uz labo pusi, attēls)
   (Lieta T-113/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme, kas attēlo panteru lēcienā uz labo pusi - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas attēlo panteru lēcienā uz kreiso pusi - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2018/C 094/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Arctic Cat, Inc. (Thief River Falls, Minesota, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Hartmann un S. Fröhlich, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Ivanauskas)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Slazengers Ltd (Bērnhema, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 2953/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Slazengers un Arctic Cat.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Arctic Cat sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.